google/wiki40b huggingface dataset:
Sent Aivsas

Istorija

Anksčiau miestelis vadintas Slipio vardu (angl. Slepes). Ilgainiui jam suteikta Sent Aivso vardas pagerbiant 1001 m. čia palaidotą persų šventiką Šv. Aivsą.
970 m. atidaryta Sent Aivso Visų Šventųjų bažnyčia. 1086 m. remiantis Paskutiniojo teismo knygos surašymo duomenimis Sent Aivse veikė dvaras, stovėjo dvi bažnyčios ir gyveno 64 šeimos.
1847 m. atidaryta Sent Aivso geležinkelių stotis, bet 1970 m. jos veikla nutraukta.

Geografija

Per miestelį teka Didysis Uzas.
Šnipiškių bunkeriai

Lenkijos kariuomenės Vilniaus įgulos Šnipiškių amunicijos bunkerių kompleksas – Vilniuje, Šnipiškėse, netoli Geležinio Vilko ir Žalgirio gatvių sankryžos vakarinio pakraščio, Šeškinės kalno papėdėje stūksantys penki amunicijos bunkeriai. Pastatyti tarpukariu, Vilniaus krašto okupacijos metu Lenkijos kariuomenės užsakymu.
Regioninės reikšmės inžinerinis, kraštovaizdžio ir architektūrinis paminklas, 2008 m. įrašytas į Kultūros paveldo registrą (unik. kodas 31855).

Istorija

Okupuotame Vilniaus krašte sukūrus marionetinę Vidurinės Lietuvos valstybėlę ir 1923 m. Ambasadorių konferencijai Vilnių pripažinus Lenkijai, 1924 m. vasarą pradėta amunicijos bunkerių statyba Šnipiškėse, Antakalnyje ir Rasose, kuri buvo baigta 1926–1927 m.

Bunkerių kompleksas

Penki bunkeriai Neries slėnio šlaite užima 2,67 ha teritoriją. Leidžiantis žemyn Geležinio Vilko gatve, ypač žiemos metu, kai neužstoja medžių lapija, pastebimi į kalno šlaitą įsirėžę keletas įėjimų į požemius. Įtvirtinimai pastatyti stataus ir aukšto, apaugusio mišku Neries slėnio šlaito apatinėje dalyje ir gana lygioje, šiek tiek žemėjančioje pietų kryptimi priešais šlaitą esančioje slėnio dalyje. Išlikę krūmais apaugę pylimas (apie 35 m ilgio, 1 m aukščio ir 2-3 m pločio), dvi iškasos (apie 9 m ilgio, 7 m pločio ir 2 m gylio stačiakampio formos), dalinai užslinkę vandens nutekėjimo grioviai (iki 1 m pločio ir 0,2 m gylio bunkerius nuo šlaito juosiantys grioveliai, vietomis grįsti akmenimis). Dalis privažiavimo kelių ir takų ties bunkeriais buvo sunaikinti tiesiant Geležinio Vilko gatvę, kanalizaciją ir vandentiekį. Bunkerius supa apie 80 metų amžiaus tuopų eilė.
Kompleksą sudaro 5 įtvirtinti sandėliai su dviem įėjimais į kiekvieną. Virš įėjimų įrengtų ventiliacijos angų buvo įtaisyti
lenkiško erelio su vainiku bareljefai (išlikę pėdsakai). Miesto siaurojo geležinkelio linijos atšaka darė vingį pro kalno papėdėje įrengtus bunkerius. Du sandėliai turėjo po dvi sandėliavimo patalpas, dar du – po keturias, o penktas, dviaukštis – aštuonias, jame buvo įrengti laiptai ir specialus liftas, sovietmečiu toje vietoje įrengti modernizuotos ventiliacijos vamzdžiai, o pats liftas demontuotas. Dėžės su amunicija viduje buvo transportuojamos vežimėliais ant siaurų bėgių. Posūkius į patalpas vežimėlis įveikdavo specialaus sukamo disko pagalba. Bunkeriuose išlikę 50 cm pločio bėgių fragmentai.
Bunkerių komplekso statiniai šiuo metu apleisti. Kaip ir kiti techninio paveldo objektai, tinkamai sutvarkyti ir visuomenės poreikiams pritaikyti jie galėtų tapti visuomenės traukos centru.
Konstantinas Kristupas Višnioveckis

Biografija

Kunigaikščių Višnioveckių giminės vyresnės linijos atstovas, herbo „Koributas“ savininkas, kildinęs save iš Zbaraskių. Jonušo Višnioveckio (1598–1636) ir Katerinos Eugenijos Tiškevičiūtės jaunesnysis sūnus.
Rusijos-Lenkijos karo 1660 metais dalyvis. Buvo ATR šarvuotos kavalerijos organizatoriumi ir globėju. Jo vėliava antroje XVII amžiaus pusėje dalyvavo Lenkijos karuose su Rusija ir Turkija. Po to Lenkijos karūnos šarvuotos kavalerijos raiteliai kovėsi Vienos mūšyje 1683 metais ir Lenkijos–Turkijos kare 1683–1699 metais.

Šeima

Pirmoji jo žmona buvo Uršulė Terezė Mnišek, Sandeckio kašteliono Pranciškaus Bernardo Mnišeko ir Barboros Stadnickos duktė. Nepalikus vaikų, ji mirė 1668 metais.
Antrą kartą Konstantinas Kristupas paėmė į žmonas Aną Chodorovską, Lietuvos pakamario Kristupo Chodorovskio ir Anos Jablonovskos dukrą. Nuo tos santuokos buvo trys vaikai: duktė Pranciška (nuo 1688 metų ištekėjo už Gošinsko seniūno Kazimiero Tarlos ir du sūnūs: Jonušas Antanas Višnioveckis ir Mykolas Servacijus Višnioveckis. Po vyro mirties Ana Ištekėjo už Lietuvos dvaro (po to didysis) maršalkos Jono Karolio Dolskio ir pakartotinai tapus našle, mirė Lvove 1711 metais.
Dimitrovgradas (Bulgarija)

Istorija

Dabartinio miesto teritorijoje buvo trys kaimai: Rakovski, Mariyno ir Chernokonyovo. Sujungus šiuos kaimus buvo įkurtas Dimitrovgrado miestas. Oficialiai įkurtas 1947 m. rugsėjo 2 d. Pagrindinė miesto įkurimo idėja buvo sukurti modernų, pramoninį centrą, bei idiologinis tikslas. 1987 m. atidarytas Penio Penev memorialinis muziejus.
Estadio La Rosaleda

Tarptautinės varžybos

Estadio La Rosaleda buvo vienas iš septyniolikos šalies stadionų, naudotų 1982 m. XII pasaulio futbolo čempionatui. Buvo sužaistos 3 tarptautinės varžybos. Stadione yra žaidusi Ispanijos rinktinė.
1976 m. stadione vyko UEFA Čempionų lygos atrankos etapo varžybos tarp Real Madrid CF ir Club Brugge KV.
2002 m. vyko UEFA Intertoto taurės finalas, kuriame Málaga CF, kartu su Fulham FC ir VfB Stuttgart, tapo pirmos vietos nugalėtojai.

Koncertai

Be futbolo, stadione vyko ir tokių grupių ar atlikėjų kaip George Michael, Shakira, Maná, Alejandro Sanz ir RBD muzikos renginiai.
Knock Nevis

Istorija

Tanklaivis pastatytas, graikų užsakovui, kompanijoje Sumitomo Corporation, Jokosukos mieste, Japonijoje. Tačiau, dar nebaigtą laivą įsigijo Tung Chao Yung iš Honkongo. Statybos metu laivas buvo pažymėtas numeriu 1016, o vėliau savininkas jam suteikė Seawise Giant vardą.
Naujasis savininkas norėjo tanklaivį padidinti, todėl laivas buvo perpjautas, pridedant papildomas korpuso sekcijas, padidinant keliamąją galią nuo 480 tūkst. iki rekordinių 564 736 tonų.
Iš pradžių laivas plaukiojo tarp Artimųjų rytų ir JAV, o 1986 m. buvo naudojamas kaip plaukiojantis naftos terminalas Irano naftos saugojimui ir perpumpavimui Irano-Irako karo metu. 1988 m. gegužę laivas buvo apgadintas atakuojančių Irako lėktuvų.
Pasibaigus karui laivas buvo nutemptas į Brunėjų, kur buvo nupirktas norvegų kompanijos KS-company. Laivas buvo suremontuotas Singapūre ir pervadintas į Happy Giant. 1991 m., dar nesibaigus remonto darbams kompanija KS-company perėjo laivybos kompanijos Jørgen Jahre valdžion, todėl laivų statyklą laivas paliko besivadindamas Jahre Viking.
Vėliau KS-company buvo nupirkta laivų valdytojo Fredo Olseno savo kompanijai First Olsen Tankers.
JAV ir Europoje priėmus įstatymą, draudžiantį naudoti tanklaivius su viengubu bortu (Knock Nevis borto storis tik 35 mm). 2004 m. Dubajuje laivas buvo perstatytas į naftos gavybos, saugojimo ir transportavimo stotį, o pavadinimas pakeistas į Knock Nevis. Dabar laivas naudojamas, kaip naftos saugykla viename iš naftos gavybos rajonų Ali-Šachime, Katare.
2009 m. gruodį laivas buvo parduotas išardymui į Indiją. Paskutinei kelionei laivas buvo pervadintas į Mont. Paskutinį kartą laivas nofotografuotas prieš pjaustant 2010 m. sausio 4 d.
Menas ir Luara

Menas ir Luara (49) (pranc. Maine - et-Loire) – Prancūzijos departamentas šalies vakaruose, Luaros krašto regione, pavadintas pagal to paties pavadinimo upę. Administracinis centras – Anžeras. Generalinės tarybos pirmininkas Kristofas Bėkiu (Christophe Béchu) (Liaudies judėjimo sąjunga, UMP).
Departamente 4 apskritys, 41 kantonas, 31 municipalinis susivienijimas ir 363 komunos. Plotas – 7 166 km². 1999 m. – 732 942 gyventojai, 102 gyv./km² .

Istorija

Įsteigtas pagal Didžiosios Prancūzijos revoliucijos 1789 m. gruodžio 22 d. įstatymą nuo 1790 m. kovo 4 d. kartu su kitais 82 departamentais Anžu provincijos dalyje. Iki 1791 m. vadinosi Majeno ir Luaros departamentas.

Geografija

Meno ir Luaros departamentas ribojasi su Ilio ir Vileno, Majeno, Sarto, Endro ir Luaros, Vieno, De Sevro, Vandėjos ir Atlanto Luaros departamentais.

Klimatas

Tipiškas švelnus okeaninis klimatas

Politika

Departamentą Prancūzijos senate atstovauja Kristianas Godenas, Andrė Lardo ir Danielis Raulis, Atstovų rūmuose – 7 nariai. Generalinę tarybą sudaro 41 narys, kurių po pusę renkami kas trejus metus šešerių metų kadencijai.
Normančiai (Kužiai)

Istorija

1950–1992 m. kaimas priklausė kolūkiui „Gegužės devintoji“.

Aplinkinės gyvenvietės

Luponiai – 2,8 km
Jurgaičiai – 3,5 km
KUŽIAI – 7 km 
KURŠĖNAI – 18,1 km
Pakarčiūnai – 5,4 km
Gražuoliai – 1 km
Kuzavinės – 2,1 km
Kadugiai – 4 km
 ŠIAULIAI – 8,8 km
Kristina Kanišauskaitė

Kristina Kanišauskaitė-Navickienė (g. 1972 m. lapkričio 15 d. Klaipėdoje) – Lietuvos baleto artistė.

Biografija

1983–1991 m. mokėsi M. K. Čiurlionio meno mokykloje. Nuo 1991 m. Lietuvos operos ir baleto teatro solistė, nuo 2005 m. studijuoja choreografiją Lietuvos muzikos ir teatro akademijoje.
Sukūrė pagrindinius vaidmenis baletuose: M. Urbaičio „Acid City“, 2002 m., „Carmina Burana“, 2003 m., pagal K. Orfo muziką, „Krintantys lapai“, 2004 m., pagal A. L. Dvoržako muziką. Su Lietuvos operos ir baleto teatro gastroliavo Europos šalyse, JAV, Egipte, Japonijoje ir kitur.
Gedikų piliakalnis

Aplinkiniai piliakalniai

Skomantų piliakalnis 14 km
Mockaičių piliakalnis 13 km
Šiūparių piliakalnis 9 kmŽvaginių piliakalnis 24 km
Norgėlų piliakalnis 12 kmŠiuraičių piliakalnis 36 kmJomantų piliakalnis 10 km
Paulaičių piliakalnis 7 kmPadievaičio piliakalnis 18 km
Pavėžio piliakalnis 19 km
Pakisio piliakalnis 19 kmEidaičių piliakalnis 10 km
Žakainių piliakalnis 5 kmVanagių piliakalnis 11 km
Juodžių piliakalnis 15 km
Akmeniškių piliakalnis 17 kmDapkiškės piliakalnis 21 km
Lazduonėnų piliakalnis 17 km
RR Alliance

RR Alliance – vienas didžiausių Šiaurės ir Baltijos šalių verslo teisės advokatų kontorų aljansų. Įsteigtas 2004 m. Dirba apie 420 specialistų, iš kurių 250 yra teisininkai. Advokatų kontoros veikia Švedijoje (Stokholmas), Suomijoje (Helsinkis) ir Baltijos šalyse (Lietuva, Latvija, Estija).

Istorija

Tinklo ištakos siekia 1936 m., kai buvo įsteigta „Roschier“ kontora). Partnerystės pagrindu veikė „Roschier“ (viena pirmaujančių Suomijos ir Švedijos advokatų kontorų) ir „Raidla Lejins & Norcous“.
2008 m. gegužės 1 d. tinklo narė „Raidla Lejins & Norcous“ buvo viena didžiausių advokatų kontorų Baltijos šalyse, Lietuvoje vienijanti 47 teisininkus (2009 m. sausio 1 d.). „Raidla Lejins & Norcous“ vardu kontora veikė nuo 2008 m. gegužės 1 d., kai susivienijo ilgamečiai partneriai „Lejins, Torgans & Partners“ (Latvija), „Raidla & Partners“ (Estija), „Norcous & Partners“ (Lietuva).
Nuo 2010 m. spalio 1 d. pakeitė pavadinimą į „RR Alliance“.
„RR Alliance“ yra tarptautinio advokatų kontorų tinklo „Ius Laboris“ (vienijančio advokatų kontoras ir teisininkus, teikiančius paslaugas darbo teisės, pensijų, darbuotojų skatinimo ir žmogiškųjų išteklių valdymo srityse) narys.
Aleksandras Borodinas

Biografija

Borodinas gimė Sankt Peterburge, gavo gerą išsilavinimą, studijavo mediciną ir siekė karjeros chemijos srityje. Todėl muziką rašė rečiau ir mažesniais kiekiais nei dauguma jo amžininkų. Pats save pavadino „sekmadieniniu kompozitoriumi“. Borodinas mirė per puotą nuo širdies nepakankamumo. Palaidotas Sankt Peterburge.
Pirmąją simfoniją (Es-dur) Borodinas pradėjo 1862 m. Ji atlikta 1869 m., tais pačiais metais Borodinas pradėjo simfoniją H-moll, kuri nesulaukė didelio pasisekimo, tačiau šiek tiek pakeista buvo palankiai priimta po atlikimo diriguojant Rimskiui-Korsakovui. Žymiausias Borodino kūrinys – opera „Kunigaikštis Igoris“, iš kurios dažniausiai minimi Poloviečių šokiai. Borodinas mirė operos nebaigęs, tai už jį padarė Rimskis-Korsakovas ir Aleksandras Glazunovas.
Iš kitų Borodino kūrinių paminėtina simfoninė poema „Centrinės Azijos stepėse“ ir styginių kvartetas D-dur. 1882 m. Borodinas buvo pradėjęs rašyti trečiąją simfoniją, tačiau jos taip pat nebaigė. Taip pat yra keletas jo parašytų dainų, fortepijoninių pjesių (ypač „Mažoji siuita“), kitos kamerinės muzikos.
God of War (2018 kompiuterinis žaidimas)

Apie žaidimą

„God of War“ yra vieno žaidėjo žaidžiamas žaidimas, sukurtas „Sony“ Santa Monikos studijos Kalifornijoje. Tai yra aštuntoji žaidimų serijos „God of War“ dalis. Joje pasakojama apie spartiečių galiūno Krato (Kratos) nuotykius. Praėjusiose serijos dalyse įveikęs Olimpo dievus Kratas su sūnumi Atrėju (Atreus) persikėlė į šiaurę, Skandinavijos dievų valdas, snieguotus kalnus ir miškus. Kovodamas su šiaurės monstrais − troliais, raganomis ir kitais − Kratosas turi išlavinti savo sūnų Atrėją tapti tikru kariu ir kartu susigrumti su savo tamsios praeities prisiminimais.
Žaidimo metu žaidėjas iš trečiojo asmens perspektyvos valdo galiūną Kratą. Žaidimo erdvė 3D grafikos. Krato pagrindinis ginklas kovose su monstrais yra Leviatano karo kirvis, kuriuo jis gali atakuoti iš arti ir jį mėtydamasiš toli. Taip pat jis gali atakuoti kumščiais, blokuoti atakas ir smogti skydu. Kratas turi įsiūčio limitą, kuris pildosi atakuojant priešininkams. Pasiekus šį limitą Krato jėgos trumpam labai padidėja. Priešininkai paprastai turi apsvaiginimo limitą, kuriam užsipildžius jie gali būti Kratoso nužudomi vienu veiksmu efektingais būdais. 
Kovose dalyvaujantis Krato sūnus Atrėjas yra tiesiogiai žaidėjo nevaldomas. Jis ginkluotas lanku ir šaudydamas strėlėmis gali nukreipti priešininkų dėmesį nuo Krato, padėti užpildyti jų apsvaigimo limitą. Šūkiais sūnus perspėja Kratą apie atakuojančius priešininkus ir jų padėtį. Taip pat jis gali perskaityti žaidimo erdvėje randamus runų įrašus, kuriais pasakojama žaidimo mitologija. Žaidime yra vaidmenų žaidimo elementų. Tiek Krato, tiek jo sūnaus gebėjimus galima patobulinti pasirinktomis savybėmis, pas ginkladirbį pasitobulinti esamus ginklus, šarvus ir pirkti naujus. 
Žaidimo objektai randami skryniose, sarkofaguose. Vertingesnių skrynių atidarymui būtina išspręsti galvosūkį ar surasti kelis „raktus“. Randamus objektus galima panaudoti tobulinant ginklus, praplečiant veikėjų gyvybės rezervus, jų radimas atveria naujas sugebėjimų galimybes. Pereinant žaidimo lygius tenka spręsti aplinkos galvosūkius − atidaryti vartus, nuleisti tiltus ir pan. Tam padeda sūnus ir Leviatano kirvio savybės: jis mėtomas gali užšaldyti judėjimo mechanizmus ir pareikalavus grįžti atgal į Krato rankas.
Paulo Afonsas

Istorija

Jau 1708 m. prie krioklio ėmė kurtis katalikų misijos, o vėliau – pirmieji naujakuriai. 1725 m. čia žemę gavo žemvaldys Paulas Viveirosas Afonsas (Paulo Viveiros Afonso), nuo kurio kilo gyvenvietės pavadinimas. Pats Paulo Afonso miestas pradėjo kuris XX a. vid., statant jėgainę, o savivaldą gavo 1958 m.
Floderiai

Turinys

Asocialios Floderių šeimos namą nusprendžiama nugriauti, tačiau socialinė tarnyba negali jiems rasti būsto, nes niekas nenori turėti tokių kaimynų. Galiausiai nusprendžiama juos apgyvendinti ramiame pasiturinčių žmonių kvartale, kuriame tarnyba turi tuščią namą ir kurio gyventojai nežino kas yra Floderiai. Visa šeima – motina, penki jos vaikai nuo skirtingų vyrų ir senelis – atsiduria jiems visiškai svetimoje aplinkoje, tačiau tai netrukdo toliau tęsti įprasto gyvenimo būdo. Netrukus ir šio kvartalo gyventojai pradeda vienytis kovai su nepageidaujamais kaimynais…
Danijos futbolo varžybos 1922–1923 m.

1922–1923 m. Pirmenybės

Danijos futbolo pirmenybės (dan.  Danmarksmesterskabsturneringen) -pirmos pakopos pirmenybės.
Didžioji Buba

Didžioji Buba arba Buba, Grandė, Bolola (portug. Rio Grande de Buba, Rio Grande) – estuarija Bisau Gvinėjos pietvakariuose, Atlanto vandenyno dalis. Įsiterpia gilyn į žemyną 54 km, plotis ties žiotimis 4 km. Su vandenynu susijungia ties Bolama. Pakrantės labai raižytos, apaugusios mangrovėmis. Tai vienintelė tokia toli žemyną įsiterpusi estuarija Vakarų Afrikoje. Gylis siekia iki 30 m.
Didžioji Buba XVI a. atrasta portugalų. Buvo svarbus prekybinis taškas, tačiau dėl bižagų antpuolių vėliau prekyba persikėlė į Žebos estuariją.
Prie Didžiosios Bubos yra Bubos, Empados, Bolamos miestai.
Metai (žurnalas)

Metai – Lietuvos mėnesinis literatūros ir kultūros žurnalas, einantis nuo 1991 m. Vilniuje.

Istorija

Leidžiamas vietoje žurnalo „Pergalė“. Leidžia Lietuvos rašytojų sąjunga. Tiražas 1991 m. – 15 500 egz., 1997 m. – 2000 egz., 2007 m. – 1250 egz, 2018 m. – 1000 egz.
Žurnalas spausdina originalią ir verstinę literatūrą, eseistiką, literatūros mokslo ir kritikos straipsnius, recenzijas, publicistiką. Skelbia debiutuojančių autorių kūrybą, tremties ir rezistencijos atsiminimus, literatūrinį palikimą.
Bernotavo valsčius

Bernotavo valsčius buvo Žemaitijoje. Centras – Bernotavas.
Bransko Trečioji sinagoga

Istorija

Sinagoga buvo pastatyta XIX a. antroje pusėje. XX a. antrajame dešimtmetyje sinagoga buvo rekonstruota ir išplėsta. Viduje buvo didelė biblioteka ir kambarys Talmudo studijoms. Per 1939 m. rugsėjo 9 d. vykusį Vokietijos oro pajėgų antpuolį sinagoga visiškai sudegė.
AKB48

Narės

Narių sąrašas nuolat keičiasi. Nuolat priimamos naujos merginos į mokinių komandą (研究生 kenkyūsei), o kurios susiranda vaikiną turi išeiti. Narės paskirstomos į komandas. Komandų dainavimo ir šokio stiliai kiek skiriasi, tad dažnai dainuoja tik viena komanda. Skaičius 48 pavadinime turėjo reikšti narių skaičių (4 komandos po 12 narių), bet narių vėliau padaugėjo.
Eskortinis šliupas

Eskortinis šliupas (angl. escort sloop) – lėtas (iki 16 mazgų) Pirmojo ir Antrojo pasaulinių karų laikų eskortinis laivas. Panašus į korvetes, tačiau labiau pritaikytas ilgoms kelionėms. Buvo skirti lydėti laivų vilkstines, o ne karinių laivų junginius.
1915–1938 m. D. Britanija pastatė 112 eskortinių šliupų, 198 išminavimo šliupus. Vėliau eskortinius šliupus perklasifikavo į korvetes, išminavimo šliupus (angl. minesweeping sloop) – į minų tralerius. Šliupai, statyti jėgai demonstruoti kolonijose (angl. patrol sloop), buvo perduoti Britų Sandraugos šalių laivynams.
Eskortiniai šliupai buvo projektuoti veikti Viduržemio jūros regione, tropiniuose regionuose, todėl Antrojo pasaulinio karo metais buvo šalti ir nepatogūs veikti Šiaurės Atlante. Šliupai būdavo ginkluoti dideliu kiekiu giluminių bombų, buvo labai gerai aprūpinti povandeninių laivų paieškos įranga. Prieš pat Antrąjį pasaulinį karą suprojektuoti Black Swan tipo šliupai buvo greitesni (greitis 19 mazgų), turėjo daugiau zenitinės ginkluotės.
D. Britanijos eskortiniai šliupai turėdavo eskadrinio minininko dydžio korpusą, variklius, pritaikytus tolimiems reisams, galingą priešlėktuvinę ginkluotę. Šliupai būdavo gana lėti, kadangi plaukiant dideliu greičiu jų garsiniai lokatoriai nustodavo veikti, be to, mažesnis greitis užtikrindavo taupesnį kuro naudojimą ir atitinkamai didesnį maksimalų plaukimo nuotolį.

Tikrieji eskadriniai minininkai būdavo dukart greitesni, būdavo ginkluoti mažesnio pakilimo kampo patrankomis bei torpedomis, nes šių laivų funkcija būdavo saugoti vilkstines ar laivyną nuo priešo antvandeninių karo laivų.

Jau prieš Antrąjį pasaulinį karą viršų ėmė imti eskadriniai minininkai, kadangi jie galėjo veikti kaip eskortiniai laivai ir kovoti tiek su priešo antvandeniniais, tiek su povandeniniais laivais. O šliupai mažai tiko antvandeninių laivų atakoms atremti.
Antrojo pasaulinio karo metais šliupu (Starling) plaukiojo žinomiausias britų ir amerikiečių kovotojas su povandeniniais laivais Karališkojo karinio laivyno kapitonas Džonis Volkeris (Johnnie Walker), tapęs žinomiausiu vokiečių povandeninių laivų naikintoju. Jo 6 laivų (šliupai ir korvetės) grupė nuskandino daugiau kaip 16 vokiečių povandeninių laivų.
Eskortinių šliupų tipo karo laivai JAV laivyne buvo vadinami eskortiniais minininkais (angl. destroyer escorts), vėliau – fregatomis, TSRS kariniame laivyne – sargybiniais laivais (rus. сторожевой корабль)
Rio Negro provincija

Geografija

Provincijos vakariniu pakraščiu driekiasi Andų kalnai (aukšč. vieta – Tronador k., 3478 m). Centrinėje dalyje vyrauja plokščiakalniai ir lygumos. Šiaurės rytuose būdingos drėgnosios pampų lygumos. Klimatas vidutinių platumų, ryškūs klimato skirtumai skirtingose provincijos dalyse. Vasaros pakankamai šiltos, bet žiemos ilgos, būna nemažų šalčių. Andų kalnuose iškrenta net iki 2000 mm, tačiau likusioje dalyje tik 200–300 mm. Vyrauja sausi vakarų, pietvakarių vėjai. Dauguma upių priklauso Atlanto vandenyno baseinui (svarbiausios: Negras, Koloradas, Limajas), tačiau nedidelė dalis upių priklauso Ramiojo vandenyno baseinui (pvz., Manso). Upes maitina kalnų ledynai ir lietus. Andų kalnuose yra nemažai ledyininių ežerų (Nauel Uapi, Mascardi, Steffen). Centrinėje dalyje dauguma upių laikinos, gausu druskos ežerų ir maršų. Didžiosios upės patvenktos. Andų priekalnėse auga mišrieji ir spygliuočių miškai. Centriniuose regionuose vyrauja sausosios stepės, krūmynai. Rio Negro provincijoje yra Nauel Uapi nacionalinis parkas. Be to, yra Meseta Somuncura provincijos rezervatas.

Ekonomika

Svarbiausia ūkio šaka – žemės ūkis, vystomas upių (ypač Negro) slėniuose. Auginami obuoliai, kriaušės, pomidorai, svogūnai, įvairios kitos uogos ir daržovės (net 70 % šalies produkcijos). Taip pat išvystyta gyvulininkystė (provincijos šiaurėje). Auginamos avys, ožkos, galvijai. Geležies, diatomito, gipso, druskos, naftos, dujų gavyba. Žvejyba. Vaisių ir daržovių apdirbimo, žuvies perdirbimo pramonė. Išvystytas turizmas.
Čiukai

Istorija

Iki XX a. vidurio veikė terpentino gamyklėlė.
Kavala

Istorija

Miestas įkurtas VI a. pr. m. e.
Inkaras kryžius

Inkaras kryžius, kitaip jūrininkų kryžius bei šv. Klemenso kryžius - stilizuotas kryžius, primenantis kryžiaus ir inkaro hibridą. Šv. Klemenso kryžiumi vadinamas todėl, kad pasakojama, kad šventas Klementas buvo pririštas prie inkaro ir kartu su juo nuskandintas. 
Panašus simbolis yra inkarinis kryžius - pliuso formos kryžius, kurio galai primeno inkarus.
České dráhy

Statistika

2008 m. kompanija České dráhy pervežė 175,2 mln. keleivių.
Antanas Vivulskis

Biografija

Gimė Rusijos gilumoje, kur jo tėvas mokęsis miškų ūkio mokykloje buvo likęs dirbti. Po tėvo mirties su motina sugrįžo į Lietuvą. 1919 m. sausį Vilniuje dalyvavo kovoje prieš Raudonąją armiją. 
1897–1901 m. studijavo architektūros akademijoje Vienoje, 1902–1909 m. aukštojoje dailės mokykloje Paryžiuje.

Įamžinimas

Vilniaus mieste (Naujamiesčio seniūnija) yra gatvė, pavadinta Antano Vivulskio vardu.
2019.01.10 Vilniuje, Užupio g. 5 namo atidengtas bronzinis paminklas Antanui Vivulskiui atminti - ant namo sienos pakabinta milinė, kokią savanoris A. Vivulskis atidavė jį sargybos poste pakeisti atėjusiam kitam savanoriui.
LKAL 2000–2001 m. sezonas

LKAL 2000–2001 metų sezonas – 7-as lygos sezonas, kuriame dalyvavo 13 klubų. Čempionate nugalėjo Mažeikių „Nafta“, po to debiutavusi ir LKL čempionate. Bronzą iškovojo Klaipėdos „Uni-Lavitė“.
San Chorchės įlanka

San Chorchės įlanka (isp. Golfo de San Jorge) – Atlanto vandenyno pietvakarinės dalies – Argentinos jūros – įlanka. Įsiterpusi į Patagonijos rytinę pakrantę ties Čubuto ir Santa Kruso provincijomis (Argentina). Iš šiaurės riboja Dos Bahijaso kyšulys, iš pietų – Tres Puntaso kyšulys. Ilgis 148 km, plotis iki 244 km, vidutinis gylis – 73–101 m.
Pakrantės skardingos, yra nedidelių užutėkių (Bustamantės, Solano, Olivijos, Langaros, Malaspinos ir kt.). Įlankoje ir jos pakrantėse gausu jūrinės gyvūnijos (pingvinai, jūrų liūtai, orkos, banginiai, įvairūs jūriniai paukščiai). San Chorchės įlanka yra svarbi žvejybinė akvatorija. Pakrantėse išgaunama nafta, gamtinės dujos.
Svarbiausi uostai ir pakrančių miestai: Komodoro Rivadavija, Rada Tilis, Kaleta Olivija, Bahija Bustamantė.
XVI a. manyta šį telkinį esant upės žiotimis, jis vadintas río Cananor. 1746 m. rasta, kad tai įlanka, ir pavadinta Šv. Jurgio vardu.
Vadi Halfa

Istorija

Vadi Halfa įkurta XIX a. pab. kaip britų-egiptiečių karinis postas. 1897 m. miestą pasiekė geležinkelis. Pastačius Asuano užtvanką, didžioji dalis miesto perkelta į Naująją Halfą.
Albertas Broga

Biografija

1969–1974 m. studijavo grafiką LSSR dailės institute. 1975–1978 m. LSSR konservatorijos Klaipėdos fakultetų dailės skyriaus dėstytojas. 1978–1991 m. leidyklos „Mintis“ dailininkas, nuo 1984 m. vyr. dailininkas. Nuo 2000 m. Mokslo ir enciklopedijų leidybos instituto vyr. dailininkas.
Nuo 1983 m. Lietuvos dailininkų sąjungos narys. Pelnė Knygos meno konkursų apdovanojimų.