google/wiki40b huggingface dataset:
Gdansko laivų statykla

Istorija

Laivų statykla įsteigta 1945 m. dviejų vokiečių statyklų „Schichau-Werft“ ir „Danziger Werft“ vietoje. Jos buvo smarkiai sugriautos Antrojo pasaulinio karo metais. 1948 m. Gdanske buvo nuleistas į vandenį pirmasis laivas „Sołdek“.
Iki 1969 m. pastatyti 526 laivai bendro 2507,2 tūkst. t. tonažo. 1960–aisiais kasmet buvo pastatoma apie 30 laivų. 1968 m. Gdanske pastatyta laivų, kurių bendras tonažas buvo 48,5 tūkst. t. Pagrindine statyklos produkcija buvo šiuolaikiniai žvejybos laivai. Buvo statomi prekybiniai laivai, skirti daugiausiai gabenti smulkius krovinius. Statykla gamino taip pat laivų įrangą ir mechanizmus. Didesnė dalis produkcijos buvo eksportuojama, o svarbiausia laivų pirkėja buvo Sovietų Sąjunga.
1970–1989 m. statykla vadinta Lenino vardu.
Gdansko Lenino laivų statykla tradiciškai buvo darbininkų protestų centru Lenkijos Liaudies Respublikoje (LLR). 1980 m. rugpjūčio mėnesį Gdansko statykloje kilęs streikas privertė komunistinę LLR valdžią legalizuoti pirmąją Rytų Europoje nepriklausomą profsąjungą „Solidarumas“. Būtent čia Lechas Valensa su vicepremjeru Mečislovu Jagelskiu pasirašė istorinius 1980 m. rugpjūčio 31 d. susitarimus. 1981 m. gruodyje Gdansko laivų statykloje buvo įsikūręs visos Lenkijos „Solidarumo“ streikų komitetas. Gdansko laivų statykla suvaidino svarbų vaidmenį 1988 m. streikų bangoje, nuo kurios prasidėjo LLR žlugimas.
1990–1996 m. laivų statykla dirbo kaip akcinė bendrovė, kurios daugiau kaip 60 % akcijų priklausė valstybei, likusios – darbuotojams. Teismo sprendimu 1996 m. rugpjūčio 8 d. įmonei paskelbus bankrotą, „Solidarumas“ pradėjo aukų rinkimo kampaniją. 1997 m. gruodžio mėn. pavyko surinkti daugiau kaip $1,6 mln. Darbas laivų statykloje nesustojo, bet įmonėje darbuotojų ir produkcijos apimtys smarkiai sumažėjo.
1998 m. akcinė bendrovė parduota, jos savininke tapo Gdynės laivų statykla. Reorganizuota į Stocznia Gdańska – Grupa Stoczni Gdynia S.A. 2006 m. rugpjūtyje Gdansko įmonė buvo išskirta iš korporacijos, tapo savarankiška. 2007 m. lapkritį 75 % akcijų paketą įsigijo ukrainiečių koncernas „ISD Polska“, 25 % liko valstybinei Pramonės vystymo agentūrai.
Šiuo metu laivų statykloje dirba apie 2000 žmonių (10 kartų mažiau nei 1980–aisiais). Ekonominė įmonės padėtis nestabili. 2013 m. pavasarį sutriko algų mokėjimas darbuotojams. 2013 m. rugsėjo 26 d. „Solidarumo“ profsąjungos skyrius, vadovaujamas Karolio Guzikevičiaus, laivų statykloje organizavo streikus su keliais šimtais dalyvių. Donaldo Tusko vyriausybė atsisakė skirti subsidijas įmonei, kurios trys ketvirtadaliai priklausė ukrainiečių kapitalui.
Legendinę laivų statyklą pavyko išsaugoti. Tačiau tai buvo padaryta daugiausiai dėl politinių ir ideologinių priežasčių, be to, įmonę veikia Europos Sąjungos institucijų administracinis ir ekonominis spaudimas.
New Radiant SC

Istorija

Klubo ištakos siekia 1979 m.

Sudėtis (2018)

Atnaujinta: 2018 m. lapkričio 30 d.
Jungtinių Tautų taikdarystė

Kritika

Per daugiau nei 60 JT gyvavimo metų suorganizuotos 63 taikos palaikymo misijos, 16 iš jų tebesitęsia ir dabar. Ironiška, kad daugiausia jų Afrikoje - kontinente, kur po dekolonizacijos teoriškai turėjo taikiai sugyventi Afrikos tautos. Liberijoje, Kongo Demokratinėje Respublikoje, Ruandoje vyko žiauriausi pastarojo meto karai. Darfūras išlieka viena pavojingiausių vietų pasaulyje (čia tarnauja apie 10 tūkst. „žydrųjų šalmų“). Tebesitęsia ir pati pirmoji paliaubų stebėjimo misija, sukurta 1948 m. ir pasiųsta į Palestiną, kur vis dar egzistuoja. Nuo to laiko, nepaisant UNTSO misijos pastangų, čia įvyko penki karai. Lieka neišspręstas ir Kašmyro konfliktas, kuriame taikos palaikytojai taip pat budi nuo 1948 m. JT nesugebėjo įvesti tvarkos Somalyje, o Bosnijos Srebrenicos žudynėse leista išžudyti 8000 vyrų ir jaunuolių, Ruandoje žuvo apie 800 tūkst. žmonių. Metami kaltinimai, neva JT struktūros neracionaliai naudojančios resursus, turinčios išpūstus personalo etatus, klesti korupcija, nemokšiškumas, prasta vadyba.
Jungtinių Tautų pastangos teigiamai vertintos Centrinėje Amerikoje, Namibijoje, Kambodžoje ir Mozambike. Šiose šalyse rūpintasi 15 milijonų pabėgėlių, buvo teikta pagalba kenčiantiems nuo bado, atliktas lemiamas vaidmuo aplinkosaugos reikaluose, padėta sustabdyti ligų plitimą ir užtikrinti vaikų gerovę. Irakui paskelbtos sankcijos, kurių iš esmės buvo laikomasi.

Lietuvos taikdarių misijos

Lietuvai įsitraukti į JT taikdariškas misijas atsidarė galimybės po to, kai 1991 m. ji tapo JT nare. 1994 m. sausio mėn. buvo pasirašyta sutartis dėl dalyvavimo Partnerystės taikos labui programoje, vėliau gimė ilgalaikis Baltijos šalių taikos palaikymo projektas BALTBAT.
Pirmasis Lietuvos taikdarių būrys JT taikos misijoje UNPROFOR II 1994 m. buvo pasiųstas į Kroatiją. Tuomet pirmieji 32 lietuvių kariai buvo dislokuoti Danijos bataliono DANBAT sudėtyje. Iki 1996 m. jame tarnavo 90 lietuvių. Į vėlesnes misijas Afganistane, Gruzijoje, Sirijoje, Kosove buvo siunčiami taip pat karo medikai, kariniai stebėtojai, kitas personalas.
Narvos įlanka

Narvos įlanka (est. Narva laht, rus. Нарвский залив) – Baltijos jūros Suomijos įlankos pietrytinė dalis. Driekiasi prie Estijos ir Rusijos (Leningrado sritis) krantų. Ilgis 40 km, plotis ties išėjimu ~90 km. Giliausia vieta siekia 30 m. Įlanka užšąla gruodį, atitirpsta kovą. Rytinis krantas žemas, smėlingas, pietinis status, aukštas. Įteka Narvos upė. Pakrančių miestai: Silamejė, Narva Jeesū (Estija).
Jantar

„Jantar“ (rus. Янтарь 'Gintaras') – Rusijos geležinkelių tarptautinis keleivinis traukinys, kasdien per Lietuvos teritoriją kursuojantis tarp Kaliningrado ir Maskvos.
Maršrutą aptarnauja trys sąstatai, kurie aprūpinti naujais, padidinto komforto Rusijoje pagamintais geležinkelio vagonais, aprūpintais biotualetais ir oro kondicionavimo sistemomis, elektroninėmis švieslentėmis su būtiniausia informacija traukinio keleiviams. Traukinį sudaro vagonai su dviviečiais liukso ir ekonominės klasės keturviečiais kupė bei plackartiniai vagonai, taip pat vagonai–restoranai.
Lietuvoje stoja Kybartų, Vilniaus ir Kenos geležinkelio stotyse.

Tranzito programa

Tai tranzitinis rusų traukinys, vykstantis per Lietuvos teritoriją nuo 2003 m. pagal supaprastintą tvarką. Jo keleiviams Rusijos piliečiams Lietuvos tarnybos kasdien išduoda supaprastintus kelionės geležinkeliu dokumentus. 227 km traukinių kelias per Lietuvą yra tapęs vadinamuoju Kaliningrado tranzito ruožu, jungiančiu Rusijos Federaciją su Kaliningrado sritimi. Juo važiuodami Rusijos piliečiai, per keturias valandas trunkančią kelionę per užsienio valstybę – Lietuvą, iš vienos Rusijos teritorijos dalies pasiekia kitą. Kad Rusijos piliečiai su minimaliausiais formalumais per Lietuvą pasiektų Kaliningrado sritį, prireikė ilgų derybų ir nemenkų Europos Sąjungos investicijų.
Čiževo Senosios žydų kapinės

Čiževo Senosios žydų kapinės (lenk. Stary cmentarz żydowski w Czyżewie) – žydų kapinės, įkurtos XVIII a. Čiževo mieste. Kapinių teritorija 0,4 ha. Antakpių neišliko. Nuo 1820 m. kapinės buvo nebenaudojamos, vietoje jų įkurtos Čiževo Naujosios žydų kapinės.
Andrejus Ždanovas

Biografija

A. Ždanovas gimė pasiturinčioje šeimoje (tėvas buvo mokyklų inspektorius), baigė realinę mokyklą. Bolševikų judėjime dalyvavo nuo 1915 m. 1917 m. rugpjūčio mėn. tapo RSDDP(b) Šadrinsko miesto komiteto pirmininku. 1918–1920 m. buvo Raudonosios armijos politinis darbuotojas.
1920-1922 m. buvo RSDDP(b) Tverės gubernijos komiteto atsakingojo sekretoriaus pavaduotojas, Tverės gubernijos vykdomojo komiteto pirmininkas. 1922 m. tapo partijos Nižnij Novgorodo srities komiteto skyriaus vedėju, 1924 m. išrinktas komiteto pirmuoju sekretoriumi.
1934 m. tapo VKP(b) CK sekretoriumi, vadovavo Propagandos ir agitacijos valdybai. Po S.Kirovo nužudymo tuo pat metu 1934–1944 m. buvo partijos Leningrado miesto ir srities komitetų pirmasis sekretorius. Vokietijos-TSRS karo metu buvo Šiaurės vakarų krypties ir Leningrado fronto karinių tarybų narys. Turėjo generolo pulkininko karinį laipsnį. 1946–1947 m. buvo TSRS Aukščiausiosios Tarybos Sąjungos tarybos pirmininkas. Buvo TSRS Aukščiausiosios Tarybos 1 ir 2 šaukimų deputatas. VKP(b) CK narys nuo 1930 m. (kandidatas į CK narius 1925-1930 m.). 1935-1939 m. buvo kandidatas į VKP(b) CK Politinio biuro narys, 1939–1948 m. – TSKP CK Politinio biuro narys.
1940 m. sovietams okupavus Estiją, joje koordinavo sovietizacijos procesus. 1944–1947 m. vadovavo Sąjungininkų kontrolės komisijai Suomijoje.
Mirė nuo širdies smūgio. Palaidotas prie Kremliaus sienos Maskvoje.

Veiklos vertinimas

A. Ždanovas laikomas vienu aršiausių partinės kontrolės visuose gyvenimo srityse stiprintoju. Puolimas inteligentijos atžvilgiu vėliau buvo vadinamas „ždanovščina“. Mene visuotinai diegė „socialistinio realizmo“ principus, skelbė A. Achmatovos, M. Zoščenkos, S. Eizenšteino, D. Šostakovičiaus, S. Prokofjevo kūrybą smerkiančius straipsnius.
Šetekšnos

Aplinkinės gyvenvietės

PANEMUNĖLIO GS – 3 km
Tomas Miunceris

Tomas Miunceris (g. apie 1488 m. – m. 1525 m. gegužės 27 d.) − protestantų pastorius.

Biografija

Gimė apie 1488 m. Ragino sukilti vargšus prieš juos engiančius kunigaikščius. Jo teigimu, susidorojus su kunigaikščiais, bus panaikintas skurdas, įvesta visuotinė lygybė, žemėje sukurta Dievo karalystė. Tūkstančiai valstiečių sekė naujuoju pranašu ir sukėlė didžiausią to meto Europoje valstiečių karą. Pritarė M. Liuterio idėjoms.
Gitana Bukauskienė

Biografija

1978–1979 m. mokėsi Panevėžio 8-ojoje vidurinėje mokykloje, 1979–1986 m. – Panevėžio 15-ojoje vidurinėje mokykloje, 1989 m. baigė Panevėžio 2-ąją vidurinę mokyklą, 1994 m. baigė žurnalistiką Vilniaus universiteto Komunikacijos fakultete.
1997–1999 m. Viliaus Užtupo leidybinės įmonės „Vingis“ žurnalo „Laima“ žurnalistė, 1999 m. žurnalo „Savaitgalis“ redaktorė, 1999–2003 m. žurnalo „Laima“ vyr. redaktorė, 2003–2006 m. „Žurnalų leidybinės grupės“ žurnalo „Laima“ vyr. redaktorė, nuo 2005 m. – žurnalo „Laimos stilius“ vyr. redaktorė.
Lietuvos žurnalistų autoklubo narė.
Saulius Motieka

Biografija

Brolis Egidijus Motieka. 1979 m. baigė Vilniaus inžinerinį statybos institutą.
1979–1991 m. Miestų statybos projektavimo instituto Vilniuje architektas, 1985–1990 m. grupės vadovas, 1990–1991 m. projektų vyr. architektas. 1991–2001 m. bendrovės „Info–Tec projektas“ projektų vyr. architektas, 2001–2003 m. direktorius. Nuo 2003 m. Vilniaus miesto savivaldybės įmonės „Vilniaus planas“ projektų vadovas. Nuo 1999 m. Vilniaus Gedimino technikos universiteto dėstytojas, nuo 2007 m. docentas.
Jacques Minkus

Jacques Minkus (1901 m. gruodžio 15 d. – 1996 m. rugsėjo 17 d. Niujorke) – lenkų kilmės JAV verslininkas, filatelistas.
Andriejus Valavičius

Biografija

Tėvas Gardino seniūnas Povilas Valavičius. Studijavo Vilniaus universitete.
Jėzuitas. Pinsko, Nesvyžiaus kolegijų rektorius, nuo 1660 m. Vilniaus universiteto profesorius, 1666–1669 m. rektorius. 1673–1675 m. Lietuvos jėzuitų provincijolas.
Teraformavimas

Teraformavimas (pažodžiui „žemės formavimas“) yra hipotetinis planetos ar jos mėnulio klimatinių ir paviršiaus geologinių sąlygų pakeitimas, kad jos taptų panašios į esančias Žemėje. Teraformavimas neatpažįstamai pakeistų planetos ar jos gamtinio palydovo atmosferos cheminę sudėtį, paviršiaus temperatūrą, slėgį ir klimatą. Taip pakeičiant planetos ar jos mėnulio gamtines sąlygas, tuose dangaus kūnuose žmonės ir kiti Žemės organizmai galėtų apsigyventi.
Bingo Bongo

Turinys

Afrikos džiunglėse randamas vyras, patekęs čia dar kūdikis ir užaugintas beždžionių. Mokslininkai jį paslapčia pargabena į Italiją, pavadina Bingo Bongo, uždaro į narvą ir pradeda stebėjimus. Bongo elgiasi kaip beždžionė, tačiau ilginiui jo dėmesį patraukia viena iš mokslininkių, biologė Laura. Kuomet šią nušalina nuo projekto, Bingo Bongo pabėga ir leidžiasi jos ieškoti. Neįpratęs prie miesto ir žmonių susibūrimų, jis patiria daugybę nuotykių bei nesusipratimų, kol galiausiai Laura, pati namuose laikanti šimpanzę Renato, randa jį zoologijos sode ir pasiima su savimi. Gyvendamas kartu, Bongo pamažu mokosi priprasti prie šiuolaikinio gyvenimo, tampa gyvūnų teisių gynėju ir šių tarpininku sprendžiant įvairias problemas bei galiausiai laimi Lauros širdį...
Punta del Estė

Istorija

Pirmieji žmonės, įsikūrę Punta del Estė vietoje buvo ispanai, kurie tai padarė XVI a. Tačiau vietovės kolonizacija prasidėjo tik apie XVIII a., kai čia atsikraustė portugalai.
Punta del Estė ir miesto apylinkės XIX a. pab. didele dalimi buvo padengtos tik smėliu ir kopomis, tačiau 1896 m. Urugvajaus jūreivis ir rašytojas Antonio Lussich nupirko 1800 hektarų žemės, įkūrė botanikos sodą ir ten pradėjo auginti įvairius augalus iš viso pasaulio. Vėliau patys augalai pradėjo plisti po apylinkes ir dabar visoje teritorijoje auga daug įvairių rūšių krūmų ir medžių (panašių į Australijos).

Transportas

Punta del Estė miestą galima pasiekti keliais būdais. Iš Buenos Airių galima atplaukti laivu (Buquebus) ar atskristi lėktuvu iki Capitan Corbeta CA Curbelo tarptautinio oro uosto (Maldonade). Šis oro uostas atidarytas 1996 m.
Iš Majamio ar Madrido galima atskristi tiesiai į Carrasco tarptautinį oro uostą, įsikūrusį sostinėje Montevidėjuje, o iš jo Punta del Estė pasiekti žemės transportu.
Tavo augintinis

Tavo augintinis – dvisavaitis leidinys šeimai, ėjęs nuo 1994 m. rugsėjo 29 d. iki 1997 m. Vilniuje.

Istorija

Įsteigė, leido ir redagavo Renata Plumpienė. Tiražas 1994 m. – 3400 egz., 1997 m. – 1000 egz. Rašė apie naminių gyvūnų auginimą, jų priežiūrą.
Nijolė Domarkienė-Šimonytė

Nijolė Domarkienė-Šimonytė (1934 m. gegužės 19 d. Naujikų k., Kupiškio r. – 2010 m. gruodžio 28 d. Klaipėdoje) – choro dirigentė ir pedagogė.

Biografija

Baigusi Vilniaus S. Nėries vidurinę mokyklą, 1952–1957 m. lietuvių kalbą ir literatūrą studijavo Vilniaus valstybiniame pedagoginiame institute. 1950–1954 m. choro dirigavimo mokėsi Vilniaus J. Tallat-Kelpšos muzikos mokykloje (dėst. B. Piekarskis). Mokyklą baigusi su pagyrimu, 1954–1959 m. choro dirigavimo studijas tęsė Lietuvos valstybinėje konservatorijoje (doc. K. Kavecko klasė).
Nuo 1959 m. rudens Klaipėdos S. Šimkaus aukštesniosios muzikos mokyklos choro dirigavimo ir kitų disciplinų dėstytoja. 1978–1982 m. šios mokyklos merginų choro (35-40 dalyvių) vadovė. Merginas išmokė apie 100 įvairių kūrinių, surengė nemaža koncertų. Choras dalyvavo dainų šventėse ir kituose kultūros renginiuose, 1980 m. respublikinės dainų šventės konkurse pelnė pirmąją vietą. 1988–1989 m. pedagogė vadovavo prie mokyklos veikusiam vaikų chorui. Mokykloje išugdė 60 jaunųjų chorvedžių.
Be pedagoginio darbo, N. Domarkienė nuolat vadovavo mėgėjų chorams. 1959–1960 m. buvo Klaipėdos „Trinyčių“ fabriko moterų choro vadovė – parengė 1960 m. respublikinei dainų šventei, 1963–1970 m. uostamiesčio celiuliozės – popieriaus kombinato mišriojo choro ir vokalinių ansamblių vadovė. Chorą parengė 1965 m. respublikinei dainų šventei ir konkursui, o vokalinius ansamblius respublikiniams konkursams, dalyvavo televizijos laidoje. 1970 m. suorganizavo Klaipėdos miesto mokytojų mišrųjį chorą ir iki 1974 m. jam kūrybiškai vadovavo. Chorą išmokė nemaža kūrinių, koncertų surengė Klaipėdoje, dainavo Vilniuje, Pärnu (Estija) ir per Lietuvos radiją, chorų konkurse Šiauliuose laimėjo antrąją vietą. 1989–1993 m. Klaipėdos Kristaus Karaliaus bažnyčios mišriojo choro chormeisterė – chorą parengė popiežiaus Jono Pauliaus II sutikimo iškilmėms Kryžių kalne prie Šiaulių. 1991 m. buvo Kretingos bažnyčios mišriojo choro chormeisterė, 1994–1995 m. vadovavo Klaipėdos „Gijos“ mišriajam chorui ir vokaliniam ansambliui, 1995–1996 m. buvo Klaipėdos „Rūtos" draugijos vokalinių ansamblių ir solistų vadovė.
N. Domarkienė parašė nemaža metodinių darbų, kuriuos skaitė mokslinėse konferencijose, spaudoje paskelbė straipsnių. Buvo 1960 m. respublikinės dainų šventės konsultantė, Klaipėdos miesto dainų švenčių dirigentė, meno mėgėjų apžiūrų žiuri narė. 1984 m. apdovanota Kultūros žymūno ženklu, 1985 m. jai suteikta dėstytojos metodininkės kvalifikacijos kategorija.

Šaltinis

Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999. Informacijos publikavimui gautas žodinis autoriaus leidimas.
Talpinis jutiklis

Talpinis jutiklis, taip pat kaip ir indukcinis, veikia generavimo principu. Tačiau paprastai jis nėra pastoviai sužadintas.
Jei metalinis ar nemetalinis objektas priartinamas prie aktyvaus jutiklio paviršiaus, talpa tarp įžeminimo (žemės masės) ir aktyvaus paviršiaus didėja. Jai pasiekus tam tikrą lygį, prasideda virpesių generavimas. Jautrumas paprastai gali būti reguliuojamas. Virpesiai fiksuojami logine grandine. Jiems atsiradus, ima veikti persijungimo pakopa, o dėl to, nelygu, koks jutiklio tipas, sujungiama, nutraukiama ar perjungiama elektrinė grandinė.
Jutikliui sužadinti pakanka priartinti medžiagą prie jo aktyvaus paviršiaus. Fizinis kontaktas nereikalingas. Kuo mažesnė medžiagos dielektrinė skvarba, tuo labiau turėtų priartėti stebimas objektas. Medžiagos, kurių didelė dielektrinė skvarba (vanduo, cementas), gali būti juntamos per plonas sieneles (pvz., per apsauginę jutiklio izoliaciją). Į metalus reaguoja kaip didelės dielektrinės skvarbos medžiagas.
Daugailių II piliakalnis

Piliakalnis

Piliakalnis įrengtas atskiroje kalvoje aukštumos krašte, 1,2 km į pietus nuo Daugailių pirmojo piliakalnio. Aikštelė ovali, pailga šiaurės vakarų – pietryčių kryptimi, 50x35 m dydžio. Šlaitai vidutinio statumo, iki 18 m aukščio.
Piliakalnis labai apardytas arimų, trianguliacijos bokšto vietos, iškasinėtas bulviarūsiais. Jis apaugęs lapuočiais medžiais, aikštelės Š dalis ir šlaitas dirvonuoja.

Aplinkiniai piliakalniai

Maneičių piliakalnis 8 kmDaugailių piliakalnis 1,2 kmZokorių piliakalnis 9 kmBajoriškių piliakalnis 2 kmŪžėniškių piliakalnis 9 kmNoliškio piliakalnis 6 kmGarnių II piliakalnis 1,5 kmGarnių I piliakalnis 2 km
Pastaba:
Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną. Šis straipsnis yra 100 000-asis lietuviškoje vikipedijoje.
Pilkšvažalis piengrybis

Išvaizda

Kepurėlė 4–10 cm skersmens, iš pradžių iškili, vėliau vis labiau plokštėja ir galiausiai dažnai per vidurį įdumba, kraštai kiek švelnesnio atspalvio ir truputį aksomiški. Luobelė gleivėta ir blizganti, senų grybų sausa, kartais su tamsesnėmis koncentrinėmis zonomis. Kotas 4–6 cm ilgio, suspaustas cilindriškas, taip pat šiek tiek gleivėtas arba lipnus. Lakšteliai paprastai nuaugintiniai, siauri, gana tankūs. Trama balsva akyta, minkšta ir bekvapė, iš pradžių skonis švelnus, tačiau ilgiau pakramčius apkarsta, nes šis grybas turi nepaprastai aštrių pieniškų sulčių.
Spalvos ir formos kaita: kepurėlė būna įvairių pilkai žalių atspalvių, kartais ant jos matosi tamsesnės ratu išsidėsčiusios vandens dėmės. Kotas iš pradžių pilnaviduris, vėliau tampa tuščiaviduris. Balsvi lakšteliai paspaudus arba perlaužus įgauna rusvai pilką atspalvį. Balta trama ore po kurio laiko papilkėja, o baltos pieniškos sultys įgauna pilkai žalią atspalvį.

Augavietė

Šis grybas labai paplitęs bukų miškuose ir dažniausiai sutinkamas nedidelėmis grupėmis.
Sezonas: liepa–lapkritis
Panašios rūšys: šis grybas labai panašus Lactarius fluens, kuris taip pat auga bukų miškuose, tačiau jo pieniškos sultys visuomet baltos spalvos.
Juozas Čerkesas-Besparnis

Biografija

J. Čerkesas mokėsi Panevėžio realinėje mokykloje (dab. Juozo Balčikonio gimnazija), tačiau negalėjo jos baigti, nes buvo kilęs iš neturtingos šeimos. Prieš Pirmąjį pasaulinį karą dirbo raštininko padėjėju Žagarės valsčiuje, raštininku – Piniavos, Vabalninko valsčiuose. 1906 m. tarnavo caro kariuomenėje Mandžiūrijoje.
Nuo 1902 m. J. Čerkesas pradėjo spausdinti lietuviškuose laikraščiuose korespondencijas, publicistinius straipsnius, eilėraščius, feljetonus, dalyvavo platinant lietuvišką spaudą, palaikė ryšius su knygnešiais. Jo publicistinius straipsnius, pasirašytus Juozo iš M., Juozo iš Margių, Margių Juozo slapyvardžiais, spausdino 1905 m. Peterburge ėjęs savaitraštis „Lietuvių laikraštis“. Už vieną korespondenciją apie rusų valdžios daromas neteisybes buvo atleistas iš Žagarės valsčiaus raštininko padėjėjo pareigų.
Pasirašydamas J. Besparnio slapyvardžiu, aktyviai bendradarbiavo „Vilniaus žiniose“, „Lietuvos žiniose“, „Lietuvos ūkininke“, katalikiškuose leidiniuose: „Vienybė“ ir „Šaltinis“, liberalioje „Aušrinėje“ ir kt. Buvo aktyvus Panevėžio kultūrinėje veikloje, uoliai skleidė lietuvybę. 1907 m. jis buvo išrinktas „Aido“ dramos, muzikos ir dainos draugijos sekretoriumi, be to, pasižymėjo kaip geras aktorius. 1910 m. Panevėžio knygyno savininkas Juozas Masiulis išleido J. Besparnio eilėraščių rinkinį „Birbynė“, o 1911 m. – eilėraščių rinkinį „Vamzdys“.
Pirmojo pasaulinio karo metais gyveno Rusijoje. 1918 m. spalio mėn. sugrįžo į besikuriančią nepriklausomą Lietuvą ir įsijungė į patriotinę veiklą. 1918 m. lapkričio 28 d. suorganizavo Panevėžio apskrities parapijų komitetą, buvo išrinktas vicepirmininku. Už tai 1919 m. bolševikai jį kalino kalėjime.
1919–1920 m. tarnavo savanoriu Lietuvos kariuomenėje. Vėliau dirbo įvairiose valdžios įstaigose Panevėžyje. Bendradarbiavo „Lietuvoje”, nuo 1923 m. – „Lietuvos žiniose”. Rašė feljetonus su rubrika „Iš nykštuko užrašų” ir išspausdino apie šimtą feljetonų aktualiausiais šalies gyvenimo klausimais. Šeimoje augo du sūnūs. Algirdas mirė mažamečiu, Henrikas, išgarsėjęs kaip jūrų skautas, žuvo nelaimingo atsitikimo metu..
J.Čerkesas buvo gabus advokatas, laimėdavo ir dideles sudėtingas bylas. Savo praktikoje turėjo ir vieną garsią bylą. Jis gynė žinomą rašytoją Antaną Vienuolį-Žukauską, gyvenusį Anykščiuose, kur vertėsi vaistininko praktika. Reikėjo įdėti daug pastangų ginant žinomą rašytoją. Kiti vaistininkai visaip trukdė A. Vienuolio-Žukausko veiklai.
Iki 1944 m. sovietų okupacijos J. Besparnis ir toliau bendradarbiavo spaudoje: „Lietuvos žiniose“, „Lietuvos Aide“, „Mūsų krašte“, „Panevėžio balse“, „Išlaisvintame panevėžietyje“ ir kt. Sovietmečiu netekęs žemės ir darbo poetas sunkiai vertėsi. Buvo nacionalizuoti namai, kuriuos pats buvo pasistatęs. Savo name Panevėžyje, Skaistakalnio parko teritorijoje, gyveno 1926–1949 m.
Sodyba paties J. Čerkeso-Besparnio vadinta „Pragiedruliais“. 1994 m. ji paskelbta architektūros paminklu (unikalus kodas 20913). Kūrėjui atidengta atminimo lenta iš ąžuolo gimtinėje Bernotuose.
Age of Empires III

Apžvalga

Žaidime galima pasirinkt vieną iš trijų kovu tipų: scenarijumi paremtą žaidimą, paprasta dvikovą ar kelių žaidėjų režimą. Scenarijaus žaidime žaidėjas pradeda kaip vienos iš 8 valstybių valdovas, kolonizuojantis abi Amerikas nuo 1421 iki 1850 metų. Paprastose dvikovose (Skirmish) jūs galite žaisti prieš pasirinktą kompiuterio valdomą oponentą, o kelių žaidėjų režime galite kovoti su viso pasaulio žaidėjais (naudojantis Ensemble Studios Online (ESO) programa).
Žaidimas, lyginant su antrąja dalimi, stipriai pasikeitė: patobulinta grafika, įtrauktos naujos valstybės, pakeista valstybės valdymo sistema ir t. t.
Šiaurės jūros kanalas

Šiaurės jūros kanalas (ol. Noordzeekanaal) − farvateris Nyderlanduose, jungiantis Amsterdamo uostą su Šiaurės jūra. Kanalo ilgis − 27 km.
Kanalas yra pagrindinė vandens arterija, jungianti Amsterdamo uostą su Šiaurės jūra šliuzu. Tai didžiausias pasaulyje šliuzas. Kasmet šiuo kanalu praplaukia virš 100 000 laivų.
XIX a. pabaigoje iškasus Šiaurės jūros kanalą, Amsterdamas tapo vienu didžiausiu uostu visoje Europoje. Tuomet iš Nyderlandų kolonijų iki pat miesto centro buvo gabenamos įvairios prekės: mediena, kava, šilkas, arbata, kaučiukas, prieskoniai, tabakas.
Panevėžys B

Istorija

FK Panevėžys pirmą kartą dublerių ekipą subūrė 2019 m. Jie dalyvavo III pakopos pirmenybėse (LFF II lyga, Pietų zona).
Medijų teisė

Medijų teisė - visuma teisės normų, reguliuojančių medijas ir su jų naudojimu susijusius visuomeninius santykius; santykinai savarankiška teisės šaka, sritis.
Medijų teisė apima tiek viešosios, tiek ir civilinės teisės normas; tiek valstybės, tiek ir privačių, viešųjų organizacijų priimtas imperatyvines ar dispozityvines taisykles informacijos perdavimo priemonių srityje.
Radikiai

Istorija

1529 m. Žygimantas II Senasis Radikių valdą (Radikowczyzna) užrašė Karmėlavos klebonui. Vėliau Radikiai vadinami bajorkaimiu.