google/wiki40b huggingface dataset:
Dongnambo

Dongnambo (viet. Đông Nam Bộ – „Pietryčių regionas“) yra Vietnamo regionas. Jį sudaro viena savivaldybė (Hošiminas) ir šešios provincijos (Binfėko provincija, Taininio provincija, Binzėngo provincija, Dongnajaus provincija, Bintuanio provincija ir Barijos–Vungtau provincija). Tai labiausiai ekonomiškai išsivystęs Vietnamo regionas. 2006 m. regionas pervedė 148 000 milijardų dongų į šalies biudžetą, kurį sudarė 251 000 milijardų dongų. Dongnambo labiausiai urbanizuotas šalies regionas su 50%, kai visoj šaly urbanizacijos lygis yra 25%.

Transportas

Tan Son Nhat tarptautinis oro uostas yra didžiausias šalyje, pervežęs 8,5 mln. keleivių 2006 m., bet planuojama, kad tarptautinius skydžius perims statomas Long Thanh tarptautinis oro uostas. Lien Khuong oro uostas yra kitas svarbus regiiono oro uostas. Saigono uostas ir keletas gilavandenių Barijos–Vungtau provincijos uostų yra didžiausi šalyje. National 1A, National Road 51 ir TransAsia greitkelis yra pagrindiniai greitkeliai regione.
Juozas Marcinkevičius (1946)

Biografija

J. Marcinkevičius 1968 m. baigė Kauno medicinos institutą. Dirbo Kauno klinikose moksliniu bendradarbiu, Lietuvos radijo ir televizijos komitete, „Lėlės“ teatro literatūrinės dalies vedėju, „Nemuno“, „Mūsų gamtos“, „Kauno tiesos“, „Vilties“ redakcijose. Vėliau visą gyvenimą paskyrė literatūrai.

Kūryba

Nuo 1970 m. buvo Lietuvos rašytojų sąjungos narys.
1969 m. debiutavo su eilėraščių rinkiniu „Rudens šalys“. Iš viso išleido septyniolika knygų, tarp jų poezijos rinkinius "Bronzos amžius", "Buvimas", "Ruduo, Rugsėjis, Rūdys". Rašė apysakas ir apsakymus "Mirties nebūna atsitiktinė", "... neleisk numirti vasarą" bei knygas vaikams, pjeses teatrams, radijo ir televizijos spektakliams.
Lietuvos teatrai pastatė daugiau nei 20 J. Marcinkevičius sukurtų pjesių: „Čičinskas“, „Saulė ir jos žemė“, „Erelnyčia“, „Šiąnakt ir visada“, „Vegetaras“, „Mamutienos valgytojai“, „Užpustyta tėvynė“, „Sokrato teismas“, „Poezija ir meilė Lesbo saloje“, „Keistuolių akademija“, „Nuotykiai Melagių saloje” ir kt. 2007m. sukūrė literatūrinį scenarijų "Broliai įveikę Europą" ("Žalgiris - geležies diena"), kuris laimėjo Kultūros ministerijos istorinio filmo konkursą.
Savo kūryboje daugiausia dėmesio skyrė Lietuvos istorijai ir jos asmenybėms. Kėlė gyvenimo prasmės, žmogaus, gyvenančio konkrečiame istoriniame laike, veiksmų ir atsakomybės už juos klausimus.
Ýedigen Aşgabat

Istorija

Komanda suburta 2003 m. ir pavadinta HTTU Aşgabat. HHTU, reiškia Tarptautinis Turmenistano–Turkijos Universiteto futbolo komanda (turkm. Halkara Türkmen-Türk Uniwersiteti futbol topary).
Yra keturis kartus tapę šalies čempionais. Buvo žinoma kaip HTTU komanda, o 2016 m. pasikeitė pavadinimą ir tapo Ýedigen.
2016 m. elito divizione liko devintoje vietoje. Nesugebėjo licencijuotis 2017 m. Ýokary Liga pirmenybėms ir prarado vietą elito divizione.
Galapagų vėžlys

Istorija

Iš Pietų Amerikos žemyno į Galapagų salas šie vėžliai paplito prieš 2-3 milijonus metų, kur vėliau jie išsiskyrė į 15 rūšių, skirtingų išvaizda ir paplitimo geografija.

Paplitimas

Galapagų vėžliai aptinkami tik Galapagų salyne ir yra prie išnykimo ribos.

Kūno matmenys

Tai viena iš dviejų didžiausių sausumos vėžlių rūšių. Patinai už pateles yra stambesni. Galapagų vėžlių kūno ilgis vidutiniškai yra 1,5 m, maksimaliai iki 1,8 m, kūno svoris vidutiniškai 250 kilogramų, maksimaliai 400 kilogramų. Esant 300 kg kūno masei, kiauto ilgis gali siekti 122 cm.

Mityba

Galapagų vėžliai žoliaėdžiai, pagrinde ėda Galapagų salų augmeniją - kaktusus, žolę ir vaisius. Kada yra vandens, jo išgeria daug, kurį ilgam periodui jį saugo pūslėse.

Poravimasis

Šie vėžliai poruojasi bet kuriuo metų laiku, bet yra sezoniniai aktyvumo pakilimai. Lytiškai aktyvūs patinas ir patelė sueities metu užtrunka ilgai. Po sueities su patinu, patelės migruoja į lizdavietes, kur užpakalinėmis kojomis išrausia duobelę, į kuria padeda 2-16 beveik rutuliškų kiaušinių, kurių skersmuo 5-6 cm, o masė nuo 82 iki 157 gramų. Kiaušiniai inkubuojasi nuo Saulės šilumos ir po 130 dienų iš jų išlenda mažyliai.

Garsas

Galapagų vėžliai išskiria garsus dažniausiai lytinio suėjimo metu, kada patinas vaisina patelę. Balsą skleidžią tik patinai, o balsas primena duslų karvės mūkimą. Patelės balsų neskleidžia.

Amžius

Labai ilgaamžiai: laisvėje gyvenantys Galapagų vėžliai išgyvena virš 100 metų, o nelaisvėje šie vėžliai išgyvena mažiausiai 170 metų.

Naikinimas

Po to kai europiečiai atrado Galapagus, šie vėžliai jūreivių buvo naudojami kaip „gyvi konservai“ – juos gyvus patalpindavo į laivo triumą, kur jie galėdavo ten išbūti keletą mėnesių be maisto ir vandens. Sprendžiant iš laivo žurnalų, vien 79 banginių medžiotojų laivai, per 36 metus XIX a. viduryje išgabeno iš salyno 10 373 vėžlius. Nuo XVI a. gyvavusios daugiau kaip 250,000 Galapagų vėžlių populiacijos, iki 1970 m. buvo išlikę tik apie 3,000 individų. Iš viso per XVII–XVIII amžius, kaip byloja archyvai, buvo sunaikinta 10 mln. galapagų vėžlių. Čarlzo ir Baringtono salose jie visai išnyko, o kitose ties išnykimo riba. Imantis griežtų apsaugos priemonių, dirbtinio dauginimo, jų populiacija ėmė didėti, ir XXI a. antrajame dešimtmetyje priskaičiuojama apie 20,000–25,000 individų.
Kanpuras

Istorija

Dabartinio miesto vietoje Prajagos radža Kanti Deo 1207 m. buvo įkūręs Kohna gyvenvietę. 1579 m. pirmąkart minimas Kanpuras.
Zulingenas

Istorija

Pirmą kartą paminėtas rašytiniuose šaltiniuose 1029 m. gegužės 30 d. 
Bendradarbiaujama su Lietuvos miestu Joniškiu.
Danas Rapšys

Biografija

2012 m. Europos jaunimo čempionate pelnė bronzos medalį 200 m plaukimo nugara rungtyje. Po metų tame pačiame nuotolyje sportininkas tapo Europos jaunimo čempionu bei pelnė sidabro medalį 100 m plaukimo nugara rungtyje. 2013 m. pasaulio čempionate pateko į 200 m plaukimo nugara pusfinalį. Tais pačiais metais vykusiame pasaulio jaunimo čempionate pelnė sidabrą vyrų 100 m plaukimo nugara rungtyje bei sidabrą mišrioje 4x100 m kombinuotoje estafetėje kartu su Lietuvos rinktine (Rūta Meilutytė, Povilas Strazdas, Eva Gliožerytė).
2015 m. pasaulio čempionate individualiuose plaukim nugara rungtyse užėmė 28-ą (100 m) ir 19-ą (200 m) vietas. Vyrų 4x100 m kombinuotoje estafetėje kartu su Giedriu Titeniu, Tadu Duškinu ir Mindaugu Sadausku pagerino Lietuvos rekordą - 3:35.30 ir užėmę 12-ą vietą pateko į 2016 m. vasaros olimpines žaidynes.
2016 m. Europos čempionate pelnė bronzos medalį vyrų 200 m plaukimo nugara rungtyje. Rio de Žaneire vykusios olimpinės žaidynės buvo pirmosios sportininko karjeroje. Nei vienoje iš individualių rungčių sportininkui nepavyko patekti į pusfinalį (100 m nugara - 24 vieta, 200 m nugara - 21 vieta). Vyrų kombinuotoje estafetėje kartu su Lietuvos nacionaline rinktine užėmė 14-ą vietą.
2017 m. pasaulio čempionate Rapšys beveik visuose asmeniniuose startuose gerino Lietuvos rekordus iš viso pagerindamas 4 nacionalinius rekordus. Vyrų 200 m plaukimo laisvuoju stiliumi atrankoje sportininkas buvo 10-as (1:46.93) ir nors pusfinalyje sportininkas plaukė greičiau (1:46.56) į finalą patekt nepavyko. Vyrų 200 m plaukimo nugara rungties atrankoje Rapšys buvo trečias (1:56.67), o pusfinalyje aštuntas (1:56.11) užsitikrindamas savo pirmąjį pasaulio čempionato finalą sportinėje karjeroje. Finale sportininkas distanciją nuplaukė lėčiausiai per visus savo plaukimus (1:56.96) ir galutinėje įskaitoje liko 8-as.
2017 m. vasaros Universiadoje pelnė auksą 200 m laisvo stiliaus ir 200 m nugara plaukimo rungtyse bei bronzą 100 m nugara plaukimo finale.
2017 m.  Europos trumpojo baseino čempionate Kopenhagoje tapo Europos čempionu 200 m laisvuoju stiliumi rungtyje, pagerinęs Lietuvos rekordą (1:40,85). Taip pat iškovojo bronzos medalį ir pagerino Lietuvos rekordą 200 m plaukimo nugara distancijoje (1 min. 49,06).
2018 m. pasaulio trumpo baseino plaukimo čempionate pelnė auksą 400 m plaukime laisvuoju stiliumi ir sidabrą 200 m plaukime laisvuoju stiliumi.
2019 m. kovo 2 d. Lietuvos žiemos plaukimo čempionate įvykdė 200 m plaukimo laisvuoju stiliumi olimpinį kvalifikacinį normatyvą ir tapo pirmuoju lietuviu patekusiu į 2020 m. vasaros olimpines žaidynes.
Gintaras Kleiza

Biografija

1984 m. baigė Lietuvos žemės ūkio akademiją, inžinierius-elektrikas. UAB „G. Kleiza ir Ko“ direktorius.
Lietuvos krikščionių demokratų partijos, partijos Lietuvos krikščionys demokratai Prienų rajono skyriaus narys.
Nuo 2007 m. Prienų rajono savivaldybės tarybos narys.
Sutuoktinė Aurelija, vaikai Andrius, Marius.
Marija Juozapaitytė

Marija Juozapaitytė-Kelbauskienė (1912 m. kovo 27 d. Sankt Peterburgas – 1992 m. vasario 22 d. Vilnius) – Lietuvos baleto artistė, pedagogė.

Biografija

Vyras Bronius Kelbauskas. 1925–1929 m. lankė O. Dubeneckienės baleto studiją Kaune. 1934 m. tobulinosi M. Kšesinskajos baleto studijoje Paryžiuje. Nuo 1929 m. šoko Valstybės teatre. 1935–1939 m. jo baleto studijoje dėstė klasikinį šokį. 1944–1959 m. Lietuvos operos ir baleto teatro baleto solistė.
Dažniausiai kūrė lyriškus romantinius vaidmenis, jiems būdinga ištobulintos pozos, meistriška technika. Gastroliavo 1934 m. Taline, 1937 m. Rygoje ir Liepojoje, su lietuvių baleto trupe 1935 m. – Monte Karle ir Londone.
Mokiniai: Ramutė Janavičiūtė-Kantoravičienė,
Tico Torres

Ankstyvoji muzikinė karjera

Tico Torres gimė 1953 m. spalio 7 d. Niujorke, augo Naujajame Džersyje. Jo tėvai kilę iš Kubos, Tico turi seseri Opi.
Jaunystėje Tico žavėjo džiazo muzika. Prieš prisijungdamas prie grupės Bon Jovi, jis grojo būgnais studijiniuose „Franke and the Knockouts“, Pat Benatar, Chuck Berry, Cher, Alice Cooper ir Stevie Nicks įrašuose. Grodamas grupėje „Phantoms's Opera“, Tico susipažino su Alec John Such. Šios draugystės dėka, 1983 m. jis priimtas į Bon Jovi.

Kita veikla

Be muzikos, Tico atrado ir kitą savo pomėgį bei talentą – tapybą. Jis yra savamokslis tapytojas, savo piešiniuose vaizduoja kasdienio gyvenimo scenas, gyvenimą su grupe. Viename iš Bon Jovi dainos „Who Says You Can't Go Home“ klipų nufilmuota trumpa scena, kurioje grupės nariai Jon Bon Jovi, Richie Sambora ir David Bryan dažo kambario sieną vientisa geltona spalva, o šalia, ant kitos sienos, Tico piešia menišką namą, apsuptą didele raudona širdimi.
Jis taip pat yra kūdikių mados linijos „Rock Star Baby“ savininkas. Ši kompanija pardavinėja vaikiškus rūbelius, vaikštynes, minkštus žaislus, baldus ir pan. prekes.

Asmeninis gyvenimas

1983 m. Tico išsiskyrė su savo pirmąja žmona. 1996 m. Naujajame Džersyje vedė čekų modelį ir aktorę Eva Herzigová. Į sutuoktuvių ceremoniją buvo pakviesti tik artimiausi giminės ir draugai, įskaitant Donaldą Trampą ir grupės Bon Jovi narius. Ši santuoka truko tik dvejus metus. 2001 m. rugsėjį Tico vedė trečiąjį kartą. Su dabartine žmona, Maria Alejandra, Torres susilaukė sūnaus Hestor Alexander, gimusio 2004 m. sausio 9 d.
Degučių sentikių maldos namai

Istorija

1756–1851 m. Degučių vienuolynas buvo Baltijos šalių sentikių dvasiniu centru. Čia suvažiuodavo tūkstančiai maldininkų, stovėjo nakvynės namai, senelių prieglauda. 1799 m. Tito Tanajevo (rus. Тит Антонович Танаев) rūpesčiu pastatyta Švč. Dievo Motinos Užtarytojos soborinė didžioji maldykla (cоборная большая моленна во имя Покрова Пресвятой Богородицы). 1851 m. carinė valdžia likvidavo vietos sentikių bendruomenę.
2007 m. degutiškių sentikių iniciatyva sutvarkytos kapinės, restauruota ir įrengta kapinių koplyčia.
2014 m. buvusios sentikių šventovės vietoje (Saulėtekio g. gale) pašventintas paminklinis atminimo kryžius (поклонный крест), įrengtas informacinis stendas.
2015 m. Lietuvos sentikių aukščiausioji taryba informavo degutiškius, kad kapinių koplyčia įregistruota Raistiniškių bendruomenės vardu. 2017 m. birželio 7 d. pradėta statyti nauja koplyčia. Maldos namai iškilmingai pašventinti 2017 m. spalio 28 d.

Architektūra

Medinė koplyčia stačiakampio plano, įrengtas centrinis bokštelis su kupolu (atvežtas iš Baltarusijos) ir kryžiumi, su keturiais kokošnikais. Rąstinį pastatą dengia daugiašlaitis skardos lakštų stogas. Statinys tradicinės rusų architektūros (arch. Ričardas Narbutas).
David Storl

Biografija

Storl stambiausio masto varžybose debiutavo 2007 m. sudalyvaudamas Pasaulio jaunių čempionate. Ostravoje vykusiame čempionate sportininkas 5 kg įrankį nustūmė 21,40 m ir pelnė aukso medalį. 2008 m. Storl pradėjo mėtyti jaunimo 6 kg rutulį. Bydgoščiuje vykusiose pasaulio jaunimo pirmenybėse sportininkas rutulį nustūmė 21,08 m ir pelnė aukso medalį. 2009 m. sportininkas pasiekė pasaulio jaunimo rekordą. Tais pačiais metais sportininkas debiutavo suaugusiųjų varžybose. 2009 m. pasaulio čempionate kvalifikacinėje grupėje liko 15 ir į finalą nepateko, o galutinėje įskaitoje užėmė 28 vietą. 2010 m. pasaulio uždarų patalpų čempionate Storl pateko į finalą, kur užėmė 7 vietą. Tais pačiais metais sportininkas dalyvavo ir 2010 m. Europos čempionate kuriame liko penktas. 2011 m. žiemos sezone lengvaatletis iškovojo sidabrą Europos uždarų patalpų čempionate. 2011 m. Europos iki 23 metų lengvosios atletikos čempionate Storl pasiekė čempionato rekordą ir pelnė aukso medalį.
Didysis binokuliarinis teleskopas

Teleskopo charakteristikos

Teleskopo abu veidrodžiai yra nutolę vienas nuo kito per 14,4 m, tačiau ši sistema veikia kaip vienas didelis atstojamasis veidrodis. Pasak projektuotojų, dirbdami 2 veidrodžiai, kartu atstos vieną 11,2 m. skersmens teleskopą, o panaudojant sudėtingą interferometrinę sistemą – prilygs vienam gigantiškam 22,8 m. teleskopui. Teleskopas LBT yra skirtas pačių tolimiausių visatos kampelių tyrimui, nes jo suminis skvarbumas lenks ir viršys visų ligšiolinių teleskopų skvarbą.
Libijos ginkluotosios pajėgos

Organizacija

Ginkluotosios pajėgos komplektuojamos iš savanorių ir šauktinių. Šaukiama pasirinktinai nuo 15 m., tarnybos trukmė – 2 metai. 2012 m. gegužės mėnesį ginkluotose pajėgose tarnavo 35 000 žmonių.
Pijus II

Biografija

Studijavo teisę Sienoje ir literatūrą Florencijoje. 1432 m. buvo kardinolo D. Capranicos palydovas Bazelio susirinkime, kuriame gynė Bažnyčios susirinkimo viršenybę prieš popiežių Eugenijų IV. Nuo 1440 m. antipopiežiaus Felikso V sekretorius. Nuo 1443 m. dirbo Šventosios Romos imperijos imperatoriaus Frydricho III kanceliarijoje. 1447 m. tapo Triesto, o 1450 m. Sienos vyskupu ir popiežiaus pasiuntiniu Šventojoje Romos Imperijoje. 1456 m. paskirtas kardinolu. 1458 m. išrinktas popiežiumi, stiprino popiežiaus galias, mėgino organizuoti Kryžiaus žygį prieš Osmanų imperiją, tačiau tam nepritarė Europos valstybių valdovai. 1462 m. pasmerkė Kanarų salose praktikuotą naujai pakrikštytų asmenų išvarymą į vergiją.
2000 metų problema

Problemos kilmė

Septintajame XX a. dešimtmetyje kompiuterių atmintis buvo menka ir brangi, todėl dviejų skaitmenų sutaupymas kiekvienoje datoje buvo reikšmingas. Daugelis programų buvo trumpalaikės ir skirtos specifinės problemos sprendimui, todėl programuotojai nesitikėjo, kad jų programos bus naudojamos kelis dešimtmečius. Jie nesuprato, kad duomenų bazės skyrėsi nuo programų ir pasižymėjo kitokiomis charakteristikomis. Nors nuo tų laikų pasikeitė kompiuteriai, programų struktūra dažniausiai kisdavo labai nežymiai. 
Tiesa, keletas programuotojų anksti pastebėjo ir suprato problemą. Pirmasis apie ją viešai prabilo Bobas Bemeris 1958 m. Jis ilgai bandė paskleisti žinią apie problemą programuotojams, IBM bei JAV valdžiai, bet tai neatnešė beveik jokių rezultatų. Nors nuo 1970 m. žurnalai rašė Y2K tema, daugelis programuotojų suvokė Y2K grėsmę tik paskutiniojo XX a. dešimtmečio viduryje, bet net ir tada nebuvo skubama problemos spręsti.

1999 m. rugsėjo 9 d.

Nors mažiau nei dėl Y2K problemos, kilo nerimo ir dėl 1999 m. rugsėjo 9 d. problemos, nes skaičiais tokia data yra užrašoma 9/9/99, o taip kartais buvo žymima nežinoma data. Dėl šios priežasties buvo baiminamasi, kad programos, kurios buvo užprogramuotos ką nors padaryti dar nenustatytą dieną, tas operacijas atliks 1999 m. rugsėjo 9 d. Nepaisant tokio nerimo, problema labiau klaidino kompiuterių naudotojus, o ne programas.

Keliamieji metai

Metai yra keliamieji jei jie be liekanos dalijasi iš 4, bet ne iš 100, nebent jie taip pat dalijasi iš 400. Pavyzdžiui, 1600 m. buvo keliamieji, o 1700 m., 1800 m. ir 1900 m. - ne. Dauguma programų rėmėsi supaprastinta taisykle jei metai dalijasi iš 4, jie yra keliamieji. Laimei, ši taisyklė veikia 2000 m., nes jie, priešingai nei daugelis paskutinių amžiaus metų, buvo keliamieji. Problema gali vėl iškilti 2100 m., bet tikriausiai tada visos senos programos jau bus pakeistos.

Metų sumaišymas su mėnesiu arba diena

Klaidos ir dviprasmiškumai gali kilti dėl skirtingų datos žymėjimų 6 skaitmenimis. Pavyzdžiui, datoje 09/11/07 gali būti neaišku, kur yra metai, kur diena, o kur mėnesis, nes skirtingi žmonės sudėsto šiuos dalykus skirtinga tvarka. Tokią datą galima interpretuoti kaip 2009 m. lapkričio 7 d. arba 2007 m. lapkričio 9 d., o gal net ir kitais būdais. Tokių dviprasmybių buvo daug mažiau praeito tūkstantmečio viduryje ir pabaigoje, nes tada buvo aišku, kuris skaičius žymi metus. Datos žymėjimo standartizavimas būtų sunkus dėl internacionalinių skirtumų ir laisvos rašymo prigimties.

10 000 metų problema

Pradedant 10 000 metais datoms reikės papildomo skaitmens. Apie šią problemą dažnai yra kalbama juokais, dėl jos tolimumo ir supratimo, kad 10 000 metais turbūt bus naudojamos visai kitokios technologijos ir galbūt kitoks (ne Grigaliaus) kalendorius. Vis dėlto 5 skaitmenų metai jau dabar yra šiokia tokia problema programoms, kurios analizuoja su tolima ateitimi susijusias problemas (pvz., susijusias su ilgalaikiais radioaktyvių atliekų tvarkymo planais).
Toropeco kunigaikštystė

Istorija

Daugelis istorikų kunigaikštystės susidarymo pradžia laiko 1159 m., kai ją Smolensko kunigaikštis Rostislavas Mstislavičius paminėjo laiške Smolensko vyskupijai. Kiti mini 1168 m., kai kunigaikštis Rostislavas testamente išskyrė Toropeco kunigaikštystę iš Smolensko kunigaikštystės ir atidavė ją savo sūnui Mstislavui Rostislavičiui Narsiajam.
Po to kunigaikštystė minima metraštyje, kai kitas Rostislavo sūnus Sviatoslavas Rostislavičius 1168 m. pabandė ją užgrobti. Vėliau Toropeco kunigaikštystė kaip dalinė kunigaikštystė priklausė Rostislavo anūkui Novgorodo kunigaikščiui Mstislavui Mstislavičiui Sėkmingajam (rus. Удатный). 1214 m. Mstislavo duktė Feodosija ištekėjo už Novgorodo kunigaikščio Jaroslavo, o dalinės kunigaikštystės teritoriją gavo kaip kraitį. Galimu kunigaikštystės paveldėtoju tapo Feodosijos sūnus Aleksandras Jaroslavičius Neviškis.
XIII a. pradžioje Toropeco valsčius užėmė visą Smolensko žemės šiaurryčių dalį, jų tarpe buvo ir Dauguvos ir Volgos aukštupiai. Būdama tarp Polocko ir Vladimiro-Suzdalės kunigaikštysčių, Didžiojo Novgorodo ir Pietų Rusios kunigaikštysčių, Toropeco kunigaikštystė dažnai politiniuose ir prekybiniuose klausimuose veikdavo kaip tarpininkas.
XIII a. Toropeco kunigaikštystė ima patirti vis didesnį lietuvių spaudimą, nes šie ima puldinėti kunigaikštystės žemes. 1320 m. lietuviai užėmė kunigaikštystės sostinę Toropecą, o XIV a. viduryje LDK valdžioje atsidūrė visa kunigaikštystės teritorija.
XVI a. pradžioje Maskvos valstybė pagal taikos su LDK sutartį prisijungė šios kunigaikštystės teritoriją. Kunigaikštystė tapo Maskvos valstybės Toropeco apskritimi.
Ruta Bogustova

Biografija

1950–1955 m. mokėsi Rygos taikomojo meno vidurinėje mokykloje, dirbo gamykloje „Rigas Audums“, akvarelisto K. Fridrichsono studijoje, kur susidomėjo batikos technika. 1971 m. baigė Latvijos dailės akademiją. Nuo 1967 m. Latvijos dailininkų sąjungos narė.

Kūryba

Sukūrė raiškios faktūros gobelenų („Verpėjos“ 1968 m., „Miestelis“ 1971 m., „Gintaro krantas“ 1972 m.). Viena pirmųjų Latvijoje pradėjo kurti įvairios konfigūracijos sienų kilimus, t. p. erdvinę („Arlekinas“ 1975 m., „Planeta“ 1978 m.) ir smulkiąją tekstilę. Nuo 1982 m. gobelenus kuria mišria technika („Skiriama jūrai“ 1985 m., „Inkų paslaptis“ 1988 m., „Kvadratai“ 1992 m., „Raudonos uolos“ 1994 m.).
Nuo 1961 m. dalyvauja parodose. 1975 m. Tarptautinės tekstilės bienalės Lozanoje prizas už erdvinę kompoziciją „Muzika“ (1974 m.).
Papilė

Pavadinimo kilmė

Papilė tikriausiai gavo pavadinimą nuo to, kad šiose vietose viduramžiais buvo keletas pilių (piliakalnių), o miestelis kūrėsi greta jų.

Gamta ir geografija

Stūkso du Papilės piliakalniai, pirmasis – kairiajame upės krante, kitas, vadinamas Pašalpos kalnas – miestelio pietryčiuose, priešais vieną jų stovi liepa su 13 (buvo 17) kamienų. Greta jos auga nauja daugiakamienė liepa. Papilės pietiniu pakraščiu, darydama kilpą, teka Venta, miestelis išsidėstęs dešiniajame upės krante (kitame krante – Daubiškiai). Pro Papilę eina Liepojos-Romnų geležinkelis.
Įkurtas Papilės geologinis draustinis. Miestelyje yra graži Papilės atodanga (geologinis draustinis), kur 2 km Ventos atkarpoje atsiveria juros periodo dariniai su gausiomis tuometinės faunos liekanomis. Tai unikali atodanga, kurią tyrė daugelis mokslininkų, tarp jų Česlovas Chmielevskis, Adolfas Damušis, Eduardas Eichvaldas (pirmasis ištyręs šią atodangą 1830 m.), Alfredas Karlas Jenčas, o rašytojas Dionizas Poška apie 1863 m. čia surinko pirmuosius išmirusių juros periodo gyvūnų liekanų pavyzdžius.
Šimtmetinė salė

Šimtmetinė salė (vok. Jahrhunderthalle, lenk. Hala Stulecia arba Hala Ludowa) yra istorinis statinys Lenkijos mieste Vroclave. Jis buvo pastatyas pagal vokiečių architekto Max Bergo projektą 1911–1913 m., kai Lenkija dar buvo Vokietijos imperijos dalimi.
Salėje vyksta įvairūs kultūriniai, sporto ir muzikos renginiai. 1963 ir 2009 m. šioje salėje vyko Europos krepšinio čempionatai.
1948 m. šalia salės buvo pastatyta 100 m aukščio metalinė siaura skulptūra, kuri lenkiškai vadinama Iglica.
Nuo 2005 m. priskiriamas prie Lenkijos istorijos paminklų. 2006 m. Šimtmetinė salė buvo įtraukta į UNESCO Pasaulio paveldo sąrašą.
Andoros herbas

Aprašas

Skydo laukas ketvirčiuotas. Pirmasis laukas raudonas, jame pavaizduota auksinė vyskupo mitra sidabriniais apvadais ir už jos įstrižai iš apatinio heraldiškai dešiniojo kampo į viršutinį kairįjį kampą einanti auksinė vyskupo lazda. Antrasis laukas auksinis, jame trys raudoni stulpai. Trečiasis laukas auksinis, jame keturi raudoni stulpai. Ketvirtasis laukas irgi auksinis, jame vienas virš kito dvi raudonos žingsniuojančios karvės mėlynais ragais ir kaklasaičiais.
Herbas patalpintas raižytame kartuše, kurioje apačioje šūkis „Kartu mes stipresni!“ (Virtus unita fortior).
Vilniaus Gėlių g. sinagoga

Istorija

Sinagoga pastatyta XIX a. pradžioje vietoj buvusių medinių pastatų, priklausiusių pirkliui Zaveliui Peisachovičiui. XIX a. antroje pusėje daug kartų rekonstruota ir plėsta. Veikė iki 1940 m. Po Antrojo pasaulinio karo sinagogos pastate buvo sandėliai ir butai, o nuo XX a. paskutinio dešimtmečio pastatas apleistas.

Būklė

Pastato stogas yra kiauras, patalpas smarkiai veikė aplinka. Dalis perdangos ir vidinis kupolas įgriuvę, medinės stogo konstrukcijos pūva, irsta sienų mūras.
2014 m. Kultūros paveldo departamentas skyrė per 50 tūkstančių litų, kartu su Vilniaus žydų religine bendruomene, kuri skyrė dar 5 tūkstančius litų, pradėjo avarinės būklės likvidavimo projektą. Projektą parengė architektė Irena Staniūnienė. Už skirtas lėšas numatoma paremti medines perdangos ir stogo laikančiąsias konstrukcijos, kad nebelinktų į patalpą. Prakiurusi stogo danga bus keičiama laikina, taip patalpas apsaugant nuo drėgmės ir kitokios gamtos poveikio, ardoma silikatinių plytų siena bei metalinės konstrukcijos.