google/wiki40b huggingface dataset:
Kalno Grikštų senosios kapinės

Kapinės

Įrengtos aukštumos keteroje, stačiakampio plano, pailgos šiaurės vakarų – pietryčių kryptimi, 22 m ilgio ir 13 m pločio, apjuostos griovio ir žemių pylimo. Pietvakarių pusėje pylimas sustiprintas akmenimis, o ties viduriu paliktas iki 2 m pločio tarpas įėjimui. Laidojimo žymių nėra. Paviršius nelygus, žemėjantis į vakarus. Šiaurės vakarų pusėje stovi senas medinis kryžius.
Teritorijos plotas – 0,04 ha, perimetras – 81 m.
0,57 km į šiaurę yra Kalno Grikštų senovės gyvenvietė.

Istorija

Įrengtos XVII a., vadinamos Maro kapinėmis, Senkapiais, Kapeliais. Jose iki XIX a. laidoti Kalno Grikštų gyventojai. Vėliau buvę pakasami savižudžiai, nekrikštyti mirę kūdikiai, neatpažinti skenduoliai, 1917–1918 m. laidotos dizenterijos aukos. Apie 1920 m. kapinės apjuostos grioviu ir pylimu, ant kurio buvo pastatyta statinių tvora. Kapinėse stovėjo 2 aukšti ąžuoliniai kryžiai, o tarp jų – koplytėlė su šventųjų skulptūromis.
1974 m. žvalgė Ignas Jablonskis, 1991 ir 2002 m. – Julius Kanarskas, 1995 m. – Kultūros paveldo centras (Loreta Kazlavickienė, Jadvyga Verksnienė). 1974, 1982 ir 1995 m. kartografuotos. Į šiaurės vakarus nuo kapinių esančio karjero pakraščiuose 2002 m. aptikta I tūkstantmečio senovės gyvenvietei būdingų lipdytos keramikos šukių ir ugniaviečių liekanų.
1997 m. įrašytos į nekilnojamųjų kultūros vertybių registro laidojimo vietų sąrašą (L587), 2005 m. pripažintos valstybės saugomu kultūros paveldo objektu.
NKL 2019–2020 m. sezonas

NKL 2019–2020 metų sezonas – 15-as lygos sezonas.
Gunaras Kakaras

Biografija

1946–1957 m. mokėsi Pabiržės pradinėje ir vidurinėje mokyklose. 1957–1962 m. studijavo Vilniaus universiteto Fizikos fakultete. 1961–1962 m. LSSR MA Fizikos ir matematikos instituto laborantas, 1962–1977 m. mokslo darbuotojas. 1969 m. fizikos ir matematikos mokslų kandidatas. 1973–1976 m. Vilniaus planetariumo mokslinės metodinės tarybos pirmininkas. 1976–1983 m. Lietuvos astronomų draugijos pirmininkas. 1977–1990 m. Fizikos instituto vyr. mokslo darbuotojas. 
1988 m. Lietuvos Persitvarkymo Sąjūdžio Seimo narys. 1989–1990 m. SSRS AT liaudies deputatas. 1990 m. kartu su Libertu Klimka įsteigė Etnokosmologijos muziejų (nuo 1995 m. Lietuvos etnokosmologijos muziejus), muziejaus direktorius. Moksliniai darbai siejami su žvaigždžių fotometrija, astronomijos mokslo populiarinimu.
Latviai (Molėtai)

Istorija

Lietuvos Metrikoje 1567 m. minimi Latviškiai (Vilniaus pavietas), kuriuos galima identifikuoti su dabartiniais Latviais.
1838 m. minimi Giedraičių bažnyčios Status animarum knygoje.
Kazys Musteikis

Biografija

1915 m. baigė Oranienbaumo praporščikų mokyklą, 1915 m. I Pasauliniame kare tarnavo Rusijos imperijos kariuomenėje, kovėsi fronte, buvo sužeistas. 1917–1918 m. – Lietuvių atskirojo bataliono Rovne vado E. Adamkavičiaus adjutantas. Grįžęs į Lietuvą stojo savanoriu į Lietuvos kariuomenę. Tarnavo apsaugos štabe, Vilniaus, Kauno komendatūrose. 1920–1921 m. – Automobilių bataliono šarvuočių būrio vadas, dalyvavo kovose su Lenkijos kariuomenės daliniais. 1921–1924 m. Šarvuočių diviziono, Šarvuočių rinktinės vadas.
1924 m. išvyko į Vieną, kur 1928 m. baigė aukštąją prekybos mokyklą. 1928 m. grįžo į kariuomenę, 1928–1930 m. Aviacijos viršininko padėjėjas (pavaduotojas), Karo mokyklos inspektorius, Aukštųjų karininkų kursų lektorius. 1930 m. išvyko į Briuselį, kur 1932 m. baigė generalinio štabo akademiją, paskirtas Lietuvos kariuomenės Vyriausiojo štabo Generalinio štabo valdybos 1-ojo skyriaus viršininku, 1934 m. laikinai ėjo Vyriausiojo štabo viršininko pareigas. 1934–1938 m. – Karo mokyklos viršininkas. 1937 m. brigados generolas. 1938–1940 m. XIX, XX ir XXI Ministrų kabinetuose krašto apsaugos ministras.
1939 m. kovo mėn. Vokietijai atplėšus Klaipėdos kraštą su generolu J. Černiumi pasiūlė A. Smetonai sudaryti vyriausybę ne vien iš tautininkų, pasiūlymas priimtas. 1939 m. rugsėjo mėn. prasidėjus Lenkijos–Vokietijos ir Antrajam pasauliniam karui rėmė Lietuvos neutralitetą, buvo prieš A. Hitlerio raginimą lietuviams pulti Vilnių. TSRS įteikus ultimatumą Lietuvai 1940 m. birželio 14–15 naktį vyriausybės posėdyje ragino atmesti jį ir ginklu priešintis TSRS kariuomenei. Birželio 15 d. jis iškvietė iš Marijampolės 9-ąjį pėstininkų pulką, kad šis pridengtų A. Smetonos pasitraukimą į Vokietiją ir simboliškai pasipriešintų TSRS kariuomenei, pulkas išžygiavo, bet Vilkaviškyje buvo sustabdytas. Tą pačią dieną pats pasitraukė į Vokietiją.
1941 m. per Vokietijos okupaciją grįžo į Lietuvą, 1942–1944 m. – Verslų ūkio inspekcijos direktorius Kaune. 1944 m. vėl pasitraukė į Vokietiją, 1949 m. persikėlė į JAV. Dalyvavo lietuvių išeivijos visuomeninėje veikloje, buvo Karininkų ramovės seniūnas.
Gražiškių gimnazija

Istorija

Pirmoji parapijinė mokykla Gražiškiuose minima 1623 m. Valdiška mokykla įsteigta 1865 m. apylinkės gyventojų iniciatyva. Iki 1888 m. ji buvo įsikūrusi iš Birštonienės nuomojame pastate, o vėliau perkelta į iš Ickio Šaco nupirktą karčemą. 1925 m. pastatyta nauja medinė mokykla. Jos vedėjo pareigas ėjo mokytojas Juozas Liutkevičius, kuris 1941 m. birželio 14 d. buvo ištremtas į Sibirą. Vokiečių okupacijos metais mokyklos vedėju paskirtas Vincas Žebertavičius. 1944 m. mokykla buvo vokiečių kareivių apgriauta ir po Antrojo Pasaulinio karo perkelta į Petro Barkausko namą bei Jono Paulavičiaus sodybą. Nuo 1946 m. ji veikė Gražupių kaime, kol galiausiai 1951 m. ant senų pamatų buvo atstatyta nauja dviejų aukštų vidurinė mokykla. 1960 ir 1975 m. prie jos pristatyti mūriniai priestatai, 2005 m. atlikta renovacija. 2010 m. gruodžio 13 d. buvo pertvarkyta į gimnaziją.

Direktoriai

Nuo 1951 m. mokyklos direktoriais dirbo: J. Graužys, V. Karvankus, A. Ruseckas, J. Rožas, J. Tamošaitis. Nuo 2010 m. - Arūnas Serneckas, nuo 2011 m. - Grita Launikonienė.
Pakapis (Klaipėda)

Geografija

Yra 8 km nuo Veiviržėnų, 8 km nuo Judrėnų, 8 km į šiaurės rytus nuo Švėkšnos. Ribojasi su Šalpėnų, Vainotiškės, Legučių, Šermukšnių kaimais. Pietvakariniame pakraštyje yra Bareikų miškas, šiaurės vakarų pakraščiu teka upė Šalpė. Pro kaimą eina kelias iš Legučių į Judrėnus (2231).

Istorija

XIX a. vykstant pobaudžiavinėms žemės reformoms iš dvaro priklausomybės ištrūko vis daugiau kaimų. Iš buvusių didesnių bajorkaimių susiformavo nauji kaimai. Pagal 1869 m. kovo 26 d. patvirtintą nurodymą iš Gedminaičių dvaro grafo Pliaterio paskirtas žemės plotas 75 dešimtinės (~82 ha) Pakapio (Пакапишки) kaimo gyventojams. 1878 m. birželio 22 d. Raseinių apskrities matininkas Severinas Chotkevičius atliko matavimus jau čia gyvenantiems Pletkauskio (30 deš.), Judžių (14 deš.) ir Toliušių (24 deš.) valdoms, bei paskyrė po 3 deš. pievų dviem Bartkų šeimoms. Taip suformuojamas Pakapių kaimas.
Wolfsberger AC

Istorija

Klubas įkurtas 1931 m. 
2011–2012 m. sezone tapo Erste Liga nugalėtojais ir pateko į Bundeslygą.
Lokomotyvas Gp

Gp – greitaeigis garinis lokomotyvas, Lietuvos geležinkelių užsakymu suprojektuotas ir pagamintas „Škodos“ gamykloje Pilzene (Čekoslovakija). Iš viso buvo išleisti šeši tokio tipo garvežiai, sukurti vokiškos serijos 03 pavyzdžiu. Užsakovą lokomotyvai pasiekė 1939 m. (kitais duomenimis 1940 m. sausį).

Istorija

Pagal tarptatinį konkursą užsakyti garvežiai Lietuvos teritorijoje  buvo naudojami atkarpoje Virbalis–Kaunas–Šiauliai–Joniškis. Pastarajame mieste keleiviniai ir pašto vagonai bei vagonas–restoranas buvo perimami Latvijos geležinkelių. Po to, sulaukęs tos pačios sudėties vagonų sąstato iš Rygos, lokomotyvas Gp jį traukdavo atgal ir Eitkūnuose perduodavo vokiečių traukiniui D 1/2.
1940 m. Lietuvos geležinkelių įmonė kartu su visu turtu perėjo į TSRS geležinkelių ministerijos pavaldumą. 1941 m. šalį okupavo nacistinės Vokietijos kariuomenė. Šeši lokomotyvai Gp buvo rekvizuoti ir Reichsbano kontora Rygoje juos 1943 m. atidavė Hamburgo geležinkelio įmonei, kuri tais pačiais metais juos pardavė Čekijos įmonei ČMD–BMB. 
Pokaryje garvežiai liko Čekoslovakijoje ir buvo priskirti Prahos, Dečino bei Brno depams. Dėl didelių ašinių apkrovų jų eksploatacija šioje šalyje buvo ribojama, o ir projektinį 130 km/h greitį neleido išvystyti tuometinės šalies geležinkelių naudojimo taisyklės. 1969 m. lokomotyvai Gp buvo nurašyti.
Šiuo metu yra išlikęs tik vienas garvežio Gp egzempliorius – kaip firmos „Škoda“ 1000-tasis pagamintas lokomotyvas (gamyklinis numeris 399.005) jis saugomas Bratislava východ geležinkelių muziejuje Slovakijoje.
Pelvos apskritis

Geografija

Vakarinę apskrities dalį užima Otepės aukštuma. Rytuose leidžiasi į žemumą. Daug miškų, pelkių. Svarbiausia upė – Ahja (Emajegio intakas).

Gyventojai

Pagal gyventojų skaičių Pelvos apskritis užima 13 vietą Estijoje. Vakarinėje dalyje gyvena daugiausia estai, rytinėje – rusai. Yra 2 miestai – Pelva ir Riapina.
Nikolajus Medvedevas

Biografija

1952 m. baigė Kauno 10-ąją vidurinę mokyklą, 1956 m. Kaliningrado aukštąją karinio jūrų laivyno inžinerinę mokyklą, radiolokacijos ir radionavigacijos šturmanas. 1956–1959 m. tarnavo Baltijos ir Juodosios jūros laivynuose išminuotojų laivuose. 1959 m. atleistas iš laivyno „dėl netinkamos biografijos“ – graikų kilmės. Karibų krizės metu vėl pašauktas į laivyną, vienerius metus buvo raketinio laivo vadas.
1959–1989 m. dirbo Kauno radijo matavimų technikos mokslinio tyrimo institute inžinieriumi, sektoriaus viršininku, skyriaus vadovu. 1988 m. Lietuvos Persitvarkymo Sąjūdžio organizacinio komiteto narys, Sąjūdžio seimo ir Kauno tarybos narys, laikraščio „Kauno aidas“ redkolegijos narys.
1989 m. išrinktas SSRS liaudies deputatu, dalyvavo Andrejaus Sacharovo tarpregioninėje grupėje kuriant judėjimą „Demokratičeskaja Rossija“. 1990–1992 m. LR AT deputatas, pirmosios sesijos metu liko Maskvoje ryšiams su demokratais, organizavo mitingus prieš 1991 m. sausio mėn. smurto aktus Vilniuje. 1993 m. rugsėjo mėn. vadovavo parlamentarų grupei derybose su Pakaunės savanorių maištininkais. 
1962–1989 m. SSKP narys, nuo 1989 m. LSDP narys, LSDP tarybos narys, LSDP Garbės narys. 1992–1996 m. VI Seimo, 1996–2000 m. VII Seimo ir 2000–2004 m. VIII Seimo narys.  2004 m. LSDP sudarius rinkimų koaliciją su Naująja Sąjunga, atsisakė būti įrašytas į rinkimų sąrašą.
Signatarų klubo narys, Lietuvos graikų bendrijos „Patrida“ vicepirmininkas. Moka anglų, rusų, lenkų, ukrainiečių, vokiečių, graikų kalbas.
Jurgis Jonas Vandalinas Mnišekas

Biografija

Lenkijos magnatų Mnišekų giminės atstovas, herbo „Mnišek“ savininkas. Sadecko kašteliono Pranciškaus Bernardo Mnišeko (m. 1661) ir Barboros Stadnickos vienintelis sūnus.
1651 metais įstojo į Padujos universitetą. 1665–1666 metais organizavo Sanoko žemės gynybą vengrų grobikiškų antpuolių.
Buvo renkamas į 1664, 1666, 1668, 1669, 1670 ir 1676 metų seimus. 1669 metais Jurgis Jonas Vandalinas Mnišekas pasirašė Mykolo Koributo Višnioveckio elekciją į Lenkijos karaliaus sostą. 1678 metais gavo Sanoko kašteliono pareigybę ir buvo išrinktas Karūnos tribunolo deputatu. 1683 metais Vienos mūšio metu Jurgis Jonas Vandalinas Mnišekas vadovavo šarvuotai vėliavai. 1684 metais gavo Voluinės vaivados pareigybę.
Delaney Schnell

Biografija

2015 m. Pan Amerikos žaidynių 10 m platformos varžybose užėmė paskutinę 8-ą vietą. Sinchroniniuose šuoliuose poroje su Samantha Bromberg užimta 4-a vieta. 2017 m. debiutavo 2017 m. pasaulio vandens sporto čempionate, kuriame 10 m šuoliuose nuo platformos užėmė 27-ą vietą. 2019 m. pasaulio vandens sporto čempionato 10 m šuoliuose nuo platformos finale pelnė bronzos medalį. Sportininkė taip pat pelnė kelialapį į 2020 m. vasaros olimpines žaidynes.
Vilniaus universiteto Gyvybės mokslų centras

Veikla

Centras įkurtas 2016 m. apjungiant į vieną kamieninį padalinį VU Biotechnologijos institutą, VU Biochemijos institutą ir reorganizuoto Vilniaus universiteto Gamtos mokslo fakulteto biologinių katedrų dalį, dabar vadinamą Biomokslų institutu.
VU Gyvybės mokslų centre tyrimus vykdo 200 mokslininkų, 80 tyrėjų ir techninio personalo, taip pat studijuoja per 800 bakalauro ir magistro programų studentų (biochemijos, biofizikos, genetikos, mikrobiologijos ir biotechnologijos, molekulinės biologijos, neurobiologijos, ekologijos, kt.) bei daugiau nei 160 doktorantų.
Centre taip pat yra įkurtas Vilniaus universiteto Zoologijos muziejus.
Centras bendradarbiauja su tarptautinėmis įmonėmis bei vysto mokslinius tyrimus – ThermoFischer, DupontPioneer, Bayer, Medicinische Labordiagnostic, Biocentras, Amilina ir kt.
VU GMC veikia vienose moderniausių 24 000 m² ploto patalpų visose Baltijos šalyse. Centro adresas – Saulėtekio al. 7, Vilnius. Patalpose yra įrengta naujausia ir moderniausia įranga, skirta atlikti mokslinei bei akademinei veiklai.
Eva Longoria

Jaunystė

Longoria gimė Amerikos meksikiečių šeimoje. Būdama vaiku, Eva manė, kad ji buvo įvaikinta, nes ji vienintelė iš savo brolių ir seserų turėjo tamsesnę odą ir akis. Kineziologijos mokslus baigia Teksaso A&M universitete bakalauro laipsniu. Studijuodama buvo išrinkta Miss Corpus Christi, USA (1998 m.). Vėliau kelias atvedė ją į Los Andželą, kur gavo darbą teatre.

Karjera

2000 m. ji gavo pirmąją rolę televizijoje, svečio teisėmis pasirodydama seriale „Beverley Hills, 90210“. Pradžia nebuvo lengva, bet ateityje nusimatė daugiau darbo. Ji yra vaidinusi serialuose „General Hospital“, „The Young and the Restless“, „Dragnet“.
2006 m. gegužės mėn. Eva Longoria antrus metus iš eilės žurnalo „Maxim“ skaitytojų buvo pripažinta karščiausia moterimi.

Asmeninis gyvenimas

Longoria buvo ištekėjusi už „General Hospital“ aktoriaus Tyler Christopher (nuo 2002 m. iki 2004 m.), ir tuomet pasirašinėdavo kaip Eva Longoria Christopher. 2007 m. liepos 7 d. Prancūzijoje ji ištekėjo už NBA žvaigždės Tony Parker iš San Antonio Spurs, tačiau 2011 m. išsiskyrė.
Aomorio prefektūra

Istorija

Aomorio prefektūra žemėlapyje pasirodė 1871 m. Aomorio miestelis buvo įkurtas 1889 m., 1898 m. suteikus jam miesto statusą, jame gyveno 28 000 gyventojų.

Geografija

Aomorio prefektūra yra šiauriausia prefektūra Honšiū saloje, o nuo Hokaido salos ją skiria Cugaru sąsiauris. Prefektūra pietuose ribojasi su Akitos ir Ivatės prefektūromis. Omos miestelis yra šiauriausias Honšiū taškas.
Kraterinis ežeras Tovada plyti ties Aomorio ir Akitos prefektūrų siena.

Ekonomika

Kaip ir daugelyje Tōhoku regiono prefektūrų, Aomorio prefektūroje tebedominuoja tradiciniai verslai, tokie kaip ūkininkavimas, miškininkystė ir žvejyba.
Rusvoji anglis

Rusvoji anglis arba lignitas (vok. Braunkohle, pranc. lignite, charbon brun) – kieta naudingoji iškasena, kilme jauniausia iš kasamų anglių, susidariusi iš durpių, turinti 60–70 % cheminio elemento anglies. Būdinga ruda spalva, naudojama kaip vietinis kuras bei chemijos pramonės žaliava.

Panaudojimas

Geros degiosios savybės apsprendžia rusvosios anglies kaip kuro rūšies naudą ir vertę, nors ji yra kur kas mažiau naudojama šioje srityje, nei akmens anglis. Iš šios anglies yra gaunamas parafinas, fenolis, degutas. Praeityje buvo gaminamos degiosios dujos apšildymui ir gatvių žibintams (50 % vandenilio, 34 % metano, 8 % anglies monoksido dujų mišinys). Kai kurios tankios struktūros anglies rūšys lengvai pasiduoda apdirbimui (poliravimui ir pan.), todėl panaudojamos smulkių gaminių (jet), pvz., papuošalų, sagų, apyrankių, suvenyrų gamyboje.

Paplitimas

Rusvoji anglis kasama Rusijoje, JAV, Indijoje, Australijoje, daugelyje Europos šalių. Daugiausiai jos naudojamos elektros energijai gaminti.
Daugiausiai rusvosios anglies iškasta 2001 m.: Vokietijoje – 175,4 mln. t., Rusijoje – 83,2 mln. t., JAV – 80,5 mln. t., Australijoje – 67,8 mln. t., Graikijoje – 67,0 mln. t., Lenkijoje – 59, mln. t.
Šnežkų valsčius

Istorija

Valsčius įkurtas 1952 m. liepos 1 d. Bielsko apskrityje, Balstogės vaivadijoje prijungus dalį kaimų iš Mileičicės, Kleščelės ir Bočkų valsčių. Vykdant Lenkijos valsčių reformą, 1954 m. rugsėjo 29 d. valsčius buvo panaikintas.
Danielius Valiauga

Biografija

UAB „Melinga“ generalinis direktorius, UAB „Melingos keliai“ direktoriaus pavaduotojas
1995 m. Lietuvos liberalų sąjungos, 2003 m. Liberalų ir centro sąjungos, Lietuvos Respublikos liberalų sąjūdžio Molėtų skyriaus narys.
2000 m., 2010–2011 m. ir nuo 2011 m. Molėtų rajono savivaldybės tarybos narys. 
Žmona Joana, vaikai Snieguolė, Aivaras, Arūnas.
Viktor Ruban

2004 m. vasaros olimpinės žaidynės

Ruban olimpinėse žaidynėse debiutavo 2004 m. Tuomet atrankoje sportininkas surinko 660 taškų ir užėmė penkioliktąją vietą. Atkrentamosiose varžybose Ruban pateko net į šešioliktfinalį, bet jame pralaimėjo ketvirtą vietą galutinėje įskaitoje užėmusiam britui Larry Godfrey. Komandinėse varžybose Ukrainos komanda savo kelyje nugalėjo Graikiją ir Japoniją, bet pusfinalyje pralaimėjo Pietų Korėjai. Kovoje dėl bronzos Ruban su komanda nugalėjo JAV ir Ruban pelnė savo pirmąjį olimpinį medalį.

2008 m. vasaros olimpinės žaidynės

Antrose savo olimpinėse žaidynėse Ruban ir vėl varžėsi abiejose rungtyse. Komandinėje rungtyje Ukrainos rinktinė po atrankos buvo antra, bet pusfinalyje vos dviem taškais nusileido Italijai ir kovoje dėl bronzos pralaimėjo Kinijai. Individualioje rungtyje Ruban sekėsi geriau. Atrankoje parodęs antrą rezultatą ir atkrentamosiose sutriuškinęs visus varžovus Ruban tapo olimpiniu čempionu ir pirmuoju Ukrainos aukso medalininku šaudyme iš lanko.

2012 m. vasaros olimpinės žaidynės

Londono olimpinės žaidynės Ruban buvo pačios nesėkmingiausios. Komandinėje rungtyje Ukrainos rinktinė ketvirtfinalyje susitiko su favorite laikyta Pietų Korėja ir jai pralaimėjo. Individualioje rungtyje Ruban atrankoje parodė tik 43-ią rezultatą, bet vis tiek pasiekė ketvirtfinalį, kuriame pralaimėjo čempionu tapusiam Oh Jin-Hyek.
Aukštadvario herbas

Aprašas

Herbo sidabriniame lauke du raudoni šokantys upėtakiai nugaromis, skydo viršuje - raudona kunigaikščio karūna su auksiniais lankais.

Istorija

Pro Aukštadvarį ėjo senovinis kelias iš Lietuvos į Lenkiją, vadintas karališkuoju traktu. Aukštadvario dvaras priklausė Lietuvos didžiajam kunigaikščiui. 1906 m. Aukštadvaryje pradėjo veikti upėtakių veisimo ūkis. Šiomis vertingomis žuvimis aprūpinęs Vilniaus ir Kauno aukštuomenę. Svarstant herbo idėjas, nuspręsta pabrėžti Aukštadvario išskirtinumą.
Herbo etalono autorius – dailininkas Rolandas Rimkūnas. Lietuvos Respublikos Prezidentas herbą 2008 m. lapkričio 26 d. patvirtino dekretu Nr. 1K-1608.
Roninas

Roninas – samurajus, neturintis šeimininko. Roninai egzistavo feodalinėje Japonijoje 1185–1868 metais.
Roninais samurajai tapdavo nesugebėję apginti savo šeimininko (šiam žuvus) arba praradę savo šeimininko suteiktas pareigas ir globą. Tačiau roninai išsaugodavo samurajams suteiktas privilegijas nešioti du kardus, nebaudžiamam žudyti prastesnės kilmės žmones.
Pagal samurajų kodeksą (Bušido) netekęs savo šeimininko roninas turėdavo įvykdyti ritualinę žmogžudystę perskrosdamas sau pilvą (Harakiri). Neįvykdęs bušido reikalavimų roninas buvo atstumiamas ir pasmerkiamas patirti didelę gėdą. Netekę savo šeimininkų ir žemių nuskurdę kariai būdavo priversti klajoti, neretai susiburdavo į gaujas, užsiimančias plėšikavimu.
Algirdas Gricius (1954)

Biografija

1977 m. baigė Vilniaus universitetą, istorikas, istorijos ir visuomenės mokslų dėstytojas, 2005 m. Šiaulių universitete baigė viešąjį administravimą.
1977–1982 m. Tirkšlių vidurinės mokyklos istorijos mokytojas. 1999–2003 m. Raseinių „Šaltinio" vidurinės mokyklos istorijos, politologijos, ekonomikos mokytojas. 
2003–2010 m. Raseinių rajono savivaldybės administracijos direktoriaus pavaduotojas.
2007 m. Raseinių rajono savivaldybės tarybos narys, mandato atsisakė.
2011 m. AB „Helanas" komercijos direktorius. 2012–2013 m. individualios įmonės „Rodarta" komercijos direktorius. 2013–2015 m. žemės ūkio ministro patarėjas. Nuo 2015 m. Raseinių rajono savivaldybės meras.
2002 m. Liberalų demokratų partijos, 2006 m. partijos Tvarka ir teisingumas (liberalai demokratai) narys.
Sutuoktinė Dalia, vaikas Gražvydas.
Raimundas Lekas

Raimundas Lekas (g. 1941 m. rugpjūčio 30 d. Janiškaičiuose, Pakruojo valsčius) – Lietuvos biofizikas, habilituotas biomedicinos mokslų daktaras.

Biografija

1968 m. baigė Kauno medicinos institutą. 1995 m. habilituotas biomedicinos mokslų daktaras.
1968–1977 m. dirbo Zoologijos ir parazitologijos institute. 1977–1982 m. Kauno medicinos universiteto (iki 1989 m. Kauno medicinos institutas, 1989–1998 m. Kauno medicinos akademija) Mokslinio tyrimo sektoriaus, 1982–1985 m. – Centrinės mokslinio tyrimo laboratorijos vyriausiasis mokslo darbuotojas. 1985–1999 m. Biomedicininių tyrimų instituto Širdies ritmo sutrikimų chirurginio gydymo laboratorijos vedėjas, nuo 1999 m. – Elektrofiziologijos laboratorijos vedėjas, vyriausiasis mokslo darbuotojas, nuo 2006 m. profesorius.

Mokslinė veikla

Mokslinio darbo pagrindinė sritis – širdies elektrofiziologija, ritmo sutrikimų chirurginio gydymo diagnostika, metodai ir priemonės. Paskelbė apie 200 mokslinių straipsnių.
Genovaitė Tolkutė

Genovaitė Tolkutė – Gabrėnienė (g. 1923 m. gruodžio 23 d. Kaune – 2008 m. sausio 30 d. Kaune) – lietuvių teatro aktorė.

Biografija

Nuo 1944 m. dirbo Kauno Jaunojo žiūrovo teatre ir mokėsi dainavimo Kauno konservatorijoje pas profesorių Bieliūną. 1952 m. G. Tolkutė-Gabrėnienė baigė Lunačiarskio valstybinį teatro meno institutą (Maskva) ir nuo tada iki 2003 m. dirbo Kauno valstybiniame dramos teatre. Kartu su A. Gabrėnu įkūrė Kauno mokytojų namų liaudies teatrą ir jam vadovavo.
Vaidino Kerubiną Bomaršė „Figaro vedybose“, Mašą L. Tolstojaus „Gyvasis lavonas“, Pundukienę R. Blaumanio „Siuvėjų dienos Silmačiuose“, Martiriją F. Garsijos Lorkos „ Bernardos Albos namai“, tetą Irmengard T. Vailderio „Ilga Kalėdų vakarienė“ ir kt.
Vaidino kino filme „Tas prakeiktas nuolankumas" (1970 m., rež. Algirdas Dausa), Vidmanto Bačiulio režisuotuose telefilmuose „Kaimynai" (1979 m.) bei „Nebylys" (1985 m.).
Vyras – aktorius Antanas Gabrėnas, dukra – aktorė Eglė Gabrėnaitė, anūkas – režisierius Rokas Ramanauskas.
Gintra–Strektė–Universitetas

Gintra–Strektė–Universitetas yra Lietuvos moterų žolės riedulio klubas, įkurtas 1992 metais Šiauliuose.
Šventraštis

Šventraštis – kanonizuotų (bet nebūtinai)  religinių (arba pasaulietinių) pasakojimų (dogminių, mitologinių) visumą apimanti svarbiausioji daugelio religijų šventoji knyga, kiti svarbūs rankraščiai. Prie pastarųjų galima priskirti tiek perduodamus iš lupų į lupas pasakojimus, tiek užrašytus „šventraščius“.
Islame – Koranas, judaizme – Tanachas, krikščionybėje – Biblija, budizme – Tripitaka, hinduizme – Bhagavadgyta bei Vedos.
„Šventraštis“ yra iš esmės XIX a. europocentristinė sąvoka, kai europiečiams pradėjus tyrinėti kitas religijas imta ieškoti jose numanomų Biblijos atitikmenų.
Dainius Šuliauskas

Biografija

Daugiausia žaidė Žalgiris Vilnius klube, su kuriuo tapo Lietuvos čempionu. Žaidęs Lietuvos rinktinėje.
Giedrė Kvieskienė

Biografija

Tėvas Mykolas Pronckus. 1975–1980 m. studijavo Vilniaus pedagoginiame institute, 1984–1988 m. – Leningrado N. Krupskajos kultūros institute. 1988 m. pedagogikos mokslų kandidatė.
1980–1988 m. Lietuvos kultūros centro direktoriaus pavaduotoja,1988–1996 m. Lietuvos kultūros darbuotojų tobulinimosi instituto Kultūros švietimo katedros, 1996–1998 m. – Švietimo ir mokslo ministerijos Papildomojo ugdymo skyriaus vedėja. Nuo 1997 m. Vilniaus pedagoginio universiteto dėstytoja, 1999 m. su kitais universitete įkūrė socialinės pedagogikos katedrą ir iki 2004 m. jai vadovavo, nuo 2004 m. universiteto socialinės komunikacijos instituto direktorė; 2007 m. profesorė.
2006–2009 m. Europos Tarybos ekspertė sociokultūros ugdymo klausimais. 1997 m. įkūrė Lietuvos demokratiškumo ugdymo kolegiją (nevyriausybinė organizacija), 1995 įsteigė viešąją įstaigą socialiai pažeistiems vaikams: „Atsigręžk į vaikus“. Nuo 2002 m. Lietuvos socialinių pedagogų asociacijos, nuo 2005 m. Lietuvos nevyriausybinių organizacijų konfederacijos vaikams prezidentė. 2000–2003 m. Vilniaus miesto savivaldybės tarybos narė (Lietuvos centro sąjunga).

Mokslinė veikla

Mokslinės veiklos pagrindinės kryptys: socialinė pedagogika, socialinis darbas, pozityvioji socializacija, vaikų ir jaunimo laisvalaikis, ankstyvoji ir pagalbos prevencija, tarptautinių demokratijos ir pilietinio ugdymo projektų koordinavimas, vaikų teisės, lygių ugdymo galimybių įgyvendinimas, projektų vadyba. Paskelbė daugiau kaip 250 mokslinių straipsnių.