google/wiki40b huggingface dataset:
Raiboji pelėda

Požymiai

Ši pelėda labai panaši išvaizda ir elgsena į kai kuriuos vanagus, ypač į Accipiter cooperii, o Lietuvoje į paukštvanagį ar vištvanagį. Jos galva didelė, viršugalvis juosvas su apvaliomis baltomis dėmėmis. Nugarinė pusė tamsiai ruda, ant pečų didelės baltos dėmės. Skruostai balti su juodu apvadu. Snapas geltonas, virš jo juoda dėmė. Apatinė pusė balta, skersai juosvai dryžuota. Uodega ilga, nagai juodi.

Paplitimas

Paplitusi Eurazijos ir Šiaurės Amerikos žemynų vidutinių platumų (šiaurinėje dalyje) ir subarktinėse miškų zonose - taigoje. Šalys kuriose suka lizdus, tai Norvegija, Švedija, Suomija, Rusija, Kazachstanas, Kinija (Sindziangas), Kanada, JAV (Aliaska).
Lietuva gana toli pietuose nuo jos paplitimo arealo pietinių ribų, tad labai retai aptinkama tik paukščių migracijų metu ir Lietuvoje neperi.

Gyvenamas biotopas

Lizdą įsirengia medžių uoksuose arba kitų plėšrių paukščių, varnų apleistuose lizduose. Perėti pradeda gana įvairiu metu, priklausomai nuo regiono. Anksčiausiai kiaušinius pradeda dėti kovo mėnesio pabaigoje, bet dauguma balandyje iki pat gegužės. Suomijoje kiaušinius dėti pradeda maždaug nuo kovo 30 ir iki pat birželio 23 d. Vidurio Kanadoje kiaušinius dėti pradeda maždaug taip pat nuo kovo 30 iki pat birželio 5 dienos. Niūfaundlende kiaušinius dėti pradeda gana vėlai - nuo gegužės 9 d. ir iki birželio 11 d. Dėtyje 4-9, kartais 10-13 baltų kiaušinių ir peri apie 25 dienas ir panašiai tiek pat laiko išsiritę pelėdžiukai praleidžia lizde, vėliau prieš išmokdami skraidyti slapstosi ant medžių šakų. Perėjimo metu patelė jausdama pavojų lizdą gina inirtingai ir puola net žmogų.

Mityba

Jų mitybos racionas gana platus, minta įvairiais smulkiais žinduoliais bei smulkiais, kartais vidutinio dydžio (retkarčiais puola ir tetervinus) paukščiais. Į jų racioną iš smulkių žinduolių patenka lemingais, pelėnai, pelėmisžiurkėmis, paprastosios voverės, amerikiniai baltieji kiškiai, kitų kiškių rūšių jaunikliais ir panašiais žinduoliais, kurie aptinkami šių pelėdų gyvenamoje aplinkoje. Iš paukščių tai žvirbliais, kikiliais, karveliais, liepsnelėmis, varnėnais, startomis, jerubėmis, kurapkomis ir kartais tetervinais.
Pražangiažiedė plunksnalapė

Biologija

Stiebas
Šakotas, ilgis iki 150 cm.
Lapai
Paprastai po 4 lapai, 10-15 cm ilgio.
Žiedai
Žiedynai auga virš vandens paviršiaus, žiedai yra dviejų rūšių – moteriški ir vyriški. Žiedai yra vėjo apdulkinami ir žydi nuo birželio iki rugpjūčio.
Vaisiai
Vaisiai yra riešuto pavidalo, 2 mm skersmens.
Vasilčikų Gajuvka

Istorija

Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. 1975-1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.
Telšių Vincento Borisevičiaus gimnazija

Istorija

1990 m. rugsėjo 1 d. po šv. Mišių aukos Katedroje duris atvėrė pirmoji Lietuvoje katalikiška vidurinė mokykla. Mokyklos slenkstį peržengė 368 mokiniai ir 30 mokytojų, vadovaujami mokyklos direktorės ir jos įkūrėjos A. Raudienės. Mokyklos kapeleonu vyskupas paskyrė kunigą, dabar vyskupą Joną Kaunecką. Nuo pat mokyklos atidarymo puoselėjama humaniška, demokratinė dvasia, skatinama mokinių savivalda.
Nuo mokyklos gyvavimo pradžios palaikomi ryšiai su katalikiškomis mokyklomis, su Austrijos Švarco miesto Pauliaus gimnazijos ir Zalcburgo Boromėjaus katalikiškos berniukų gimnazijos mokiniais ir mokytojais. Mokykla bendradarbiauja su Dormageno Norberto katalikiška gimnazija, su Noimarkto Nyderborno seserų vienuolynu Vokietijoje. Mokyklos aktyvus rėmėjas – bankininkas iš Vokietijos I. Dick.
Kunigų iš Arnsbergo (Vokietija) suteiktos finansinės paramos dėka 1993 m. pradėtas statyti mokyklos priestatas. Statybos darbus organizavo Vaclovas Vaičekauskas. Lėšomis prisidėjo Austrijos katalikiškųjų mokyklų bendrija, Zalcburgo Boromėjaus gimnazija, katalikiško fondo „Renovabis“, Diuseldorfo šv. Pauliaus katalikų parapija, Lietuvių religinė šalpa iš JAV ir kt. Priestatas duris atvėrė 1995 m. spalio 28 d., minint mokyklos 5 metų sukaktį.
2008 m. mokykla tapo Vincento Borisevičiaus gimnazija.
Aleksandras Brokas

Išsilavinimas

1998–2002 m. Lietuvos muzikos ir teatro akademijos (LMTA) Teatro ir kino fakultete, Kino ir TV katedroje įgijo audiovizualinio meno bakalaurą ir tapo diplomuotu kino ir TV operatoriumi. 2002–2004 m. LMTA įgijo audiovizualinio meno magistro diplomą. 2003 m. Suomijoje, Helsinki Metropolia University of Applied Sciences studijavo prodiusavimą ir režisūrą.

Dokumentinis filmas „Begalinis koridorius“

Daugiau nei ketverius metus kurtas „Begalinis koridorius“ – daugiau nei penkiolikos šalių komandas sujungusi dokumentikos kino juosta, kurią režisavo Aleksandras Brokas ir Mindaugas Urbonavičius. Filmą prodiusavo A. Brokas. Jo partneriu tapo amerikiečių prodiuseris, buvęs JAV prezidento Jimmy Carterio Baltųjų rūmų komunikacijos direktorius Geraldas Rafshoonas. „Begalinį koridorių“ anglų kalba įgarsino britų aktorius Jeremy Ironsas.
Ši dokumentika atpasakoja šiandien jau neegzistuojančio Kalnų Karabacho Chodžali žudynes. 1992 m. vasario 25 d. separatistinių Armėnijos pajėgų išpuolis nusinešė 613 gyvybių. Filmo ašis – liudininkų ir kariškių atpasakojami įvykiai. Pagrindiniai juostos herojai – Chodžali kaimo muzikantas bei jauna motina, karinės atakos metu pagimdžiusi mergaitę.
Pasaulinis projekto pristatymas įvyko Britų kino ir televizijos meno akademijoje (BAFTA). „Begalinį koridorių“ matė televizinio tinklo „Al Jazeera“ žiūrovai ; taip pat – naujienų kanalo „CNN Turkey“ ir Izraelio televizijos „Channel 1“ žiūrovai.
Senbernaras

Istorija

Senbernarai kilę iš senovinių Azijos doginių šunų, įvežtų į Europą Aleksandro Makedoniečio žygio metu. Vėliau tuos šunis veisė romėnai ir naudojo bandų apsaugai bei kovose su laukiniais žvėrimis cirkuose.
XVII a. vid. vienoje perėjoje iš Italijos į Prancūziją vienuolis Bernardas iš Montanos pastatė prieglaudą, kuri po pusės amžiaus išaugo į Sen Bernaro vienuolyną. Vienuoliai ieškodavo kalnuose pasiklydusių ir sušalusių keleivių bei teikdavo jiems pagalbą.
Anot archyvinių vienuolyno dokumentų, kasdien specialios vienuolių gelbėtojų grupės su pagaliais, kirviais, kopėčiomis ir kastuvais eidavo ieškoti pasiklydusių keleivių. Juos lydėdavo dideli vietiniai šunys, kurie apuostydavo griūčių vietas ir ieškodavo užpustytų žmonių, atkasdavo juos ir lodami šaukdavo gelbėtojų grupes. Kiekvienam šuniui prie antkaklio būdavo pritvirtinta statinaitė su gėrimu, o ant nugaros – suvyniota antklodė.
Vis dėlto laikoma, kad veislė kilo iš Šveicarijos.

Fizinės savybės

Senbernarai būna dėmėti ir margi: balti su rausvomis dėmėmis ir rausvi su baltais lopeliais.
Rausva spalva ir dėmės gali būti įvairių atspalvių. Leistina juoda kaukė ir juodi plaukai
ant ausų. Senbernarai niekada nebūna vienspalviai arba be baltų dėmių. Krūtinė, kojos ir
uodegos galas turi būti balti, balta dėmė ant kaktos, baltas kaklas arba balta dėmė ant kaklo.
Patinų aukštis ties ketera ne mažiau kaip 70 cm, patelių – 65 cm. Patelės dažniausiai būna
silpnesnės, švelnesnio sudėjimo.

Charakteris

Kai senbernarus pradėjo auginti mėgėjai, gerokai pagerėjo jų gyvenimo sąlygos. Atrankos ir
parinkimo būdu buvo išvesti aukštaūgiai, švelnaus būdo šunys. Tačiau geraširdžiai milžinai kartu yra ir puikūs sargai. Mėgsta vaikus, ištikimi šeimininkui, mažai loja-kai kurie daug.
Juozas Tunaitis

Biografija

Gimęs 1928 m. spalio 25 d. Rokiškio rajone, Salų parapijos Davainiškio kaime, valstiečių Juozo Tunaičio ir Marijos Jurgelionytės šeimoje. Buvo pirmasis vaikas, turėjo keturis brolius ir seserį. Mokėsi Salų pradžios mokykloje, vėliau Rokiškio gimnazijoje, kurią baigė 1949 m. aukso medaliu. 1949 - 1950 m. studijavo Vilniaus universiteto Fizikos-matematikos fakultete matematiką ir astronomiją.
1950 m. įstojo į Kauno kunigų seminariją, kurią baigęs 1954 m. rugsėjo 12 d. buvo įšventintas kunigu.
Dirbo šiose parapijose: 1954 10 01 – 1960 07 31 administratoriumi Palūšėje, 1960 08 02 – 1961 04 31 klebonu Dūkšte, nuo 1961 05 02 administratoriumi Dubičiuose, nuo 1968 03 22 vikaru-adjutoriumi Vilniaus Šv. Mikalojaus parapijoje, o nuo 1978 06 06 – šios parapijos klebonu.
Nuo 1980 m. birželio 25 d. ėjo Vilniaus arkivyskupijos kurijos notaro, tribunolo teisėjo, o vėliau oficiolo pareigas.
1980 m. vasario 1 d. paskirtas Šventojo Tėvo rūmų kapelionu (monsinjoru).
1989 m. birželio 14 d. tapo Vilniaus arkivyskupijos kurijos kancleriu.
Pal. Popiežius Jonas Paulius II 1991 m. gegužės 8 d. nominavo tituliniu Sasuros vyskupu ir paskyrė Vilniaus arkivyskupo augziliaru. Vyskupu konsekruotas 1991 m. gegužės 19 d.
1992 m. kovo 4 d. Vilniaus arkivyskupas metropolitas Audrys Juozas Bačkis paskyrė vysk. Juozą Tunaitį Vilniaus arkivyskupo generalvikaru. Šias pareigas ėjo iki 2010 m. kovo 4 d.
Nuo 2010 m. kovo 4 dienos buvo vyskupas emeritas, bet ir toliau ėjo tribunolo oficiolo pareigas.
Vyskupas Juozas Tunaitis mirė ligoninėje 2012 m. birželio 1 d.
Atsižvelgiant į paties pageidavimą, jis buvo palaidotas kapinėse prie Vilniaus Šv. Kryžiaus Atradimo (Kalvarijų) bažnyčios.
Mazaras

Mazaras – musulmonų monumentalus antkapinis statinys, mauzoliejus, musulmonų maldos vieta. Viduriniais amžiais jis buvo centriškojo plano, su kupolu ir dekoratyviniu pagrindiniu fasado portiku. Dažniausiai buvo statomi Irane, Vidurinėje Azijoje, Indijoje. Kartais aplink jį statyti miestai (Mazari Šarifas – Afganistane).
Krzysztof Skubiszewski

Biografija

1949 m. baigė Poznanės Adomo Mickevičiaus universitetas, 1957 m. mokėsi Nansi unversitete (Prancūzija), 1958 m. – Harvarde. 1961–1963 m. buvo Tarptautinės teisės katedros docentas Poznanėje, 1971 ir 1979 m. dėstė Ženevos universitete., 1971–1972 m. – Oksfordo universitete. Nuo 1973 m. buvo LMA Valstybės ir teisės instituto profesorius. Teisės mokslų daktaras, akademikas. Buvo Solidarumo profsąjungos narys.
1989 m. rugsėjo 12 d. K.Skubiševskis paskirtas pirmosios nekomunistinės LLR vyriausybės Užsienio reikalų ministru (premjeras – Tadeušas Mazoveckis). Šiose pareigose palaipsniui keitė šalies užsienio politikos orientyrus – palaikant santykius su TSRS, pradėti megzti artimesni santykiai JAV ir Vakarų Europos šalimis, netrukus Lenkija išstojo iš Varšuvos sutarties organizacijos bei Ekonominės savitarpio pagalbos tarybos. Pradėtas Tarybinės Armijos išvedimas iš šalies teritorijos (1993 m. rugsėjo mėn. baigtas). 1991 m. lapkričio mėn. Lenkija priimta į Europos Tarybą, 1992 m. – į Baltijos jūros valstybių tarybą.
Jam būnant ministru, 1991 m. rugsėjo 5 d. buvo užmegzti diplomatiniai santykiai tarp Lietuvos ir Lenkijos, pasirašyta „Draugiškų santykių ir gero kaimyninio bendradarbiavimo deklaracija“, kurioje "iškilmingai abipusiškai patvirtinamas viena kitos dabartinių teritorijų su sostinėmis Vilniumi ir Varšuva vientisumas dabar ir ateityje, nepriklausomai nuo jų sienų formavimosi proceso praeityje“.
K. Skubiševskis Užsienio reikalų ministru buvo iki 1993 m. spalio mėn. – J.K.Beleckio, J.Olševskio, V.Pavliako bei B. Suchockos vyriausybėse.
Banmian

Banmian (板麵) – populiarus kiniškų makaronų patiekalas, kurį sudaro rankų darbo makaronai, patiekiami sriubos pavidalu. Kiti rankomis gaminami makaronai yra youmian (panašios tešlos tekstūros ir skonio, bet plonesni apvalūs makaronai), arba mee hoon kueh (plokšti ir ploni stačiakampiai gabalėliai).
Pavadinimas „banmian“ (pažodžiui – lentos makaronai) kilo iš hakų makaronų pjaustymo būdo, naudojamo suraižyti minkytos tešlos žaliavą su medine pjaustykle į tiesias juosteles. Hakų kalboje juos vadina Man-Foon-Char-Guo (麵粉茶粿) ar Dao-Ma-Chet (刀嬤切), hokkien kalboje – Mee-Hoon-Kueh (麵粉粿, 'kviečių užkandis'), bet tai, ką galima rasti ant prekystalių, dažniausiai vadinama „banmian“. Šiuolaikiniai  banmian - tai abiejų tradicinių metodų derinys. Iš pradžių hakai makaronus darė atriekdami juosteles nuo gabalo tešlos, paprastai pagamintos iš miltų (kartais dėl skonio su pridėtu kiaušiniu), o hokkien iškočiotos tešlos blyną plėšė į plokščius vieno kąsnio gabalėlius. Tradiciškai tešla išminkoma rankomis ir suplėšoma į mažesnius tešlos gabalėlius. Tešla taip pat gali būti mašininiu būdu paruošiama ir supjaustoma įvairių formų, dažniausiai plokščių makaronų juostelėmis.
Banmian yra populiarus  patiekalas Kinijoje, Malaizijoje, Singapūre ir Taivane. Jį sudaro kiaušinių makaronai, patiekiami prieskonių turtingoje sriuboje, dažnai su mėsa ar žuvimi, daržovėmis. Galimos sudedamosios dalys taip pat yra džiovinti ančiuviai, smulkinta kiauliena, grybai ir lapinės daržovės, pavyzdžiui, saldžiosios bulvės, žvaigždiniai ropleniai (Sauropus androgynus).
Santūras

Santūras (pers. سنتور = Santūr) – iš Viduriniųjų Rytų kilęs styginis muzikos instrumentas, priklausantis cimbolų grupei. Sudarytas iš trapecijos formos pagrindo ir 72 stygų. Paplitęs Irane, Indijoje, Turkijoje, Irake, Kaukaze. Grojama specialiais mediniais plaktukėliais – mezrabais.
Santūro korpusas trapecijos formos, gaminamas iš aukščiausios kokybės riešutmedžio medienos. Stygos ir jų laikikliai gaminami iš metalo. Diapazonas – trys oktavos.
Santūro prototipai naudoti jau senovės Babilone ir Asirijoje.
Juozas Polis

Juozas Polis (1920 m. kovo 19 d. Šilinėje, Anykščių apskr. – 2015 m. vasario 26 d. Vilniuje) – Lietuvos fotografas.

Biografija

Jo tėvai Vaclovas Polis ir Marija Rudminaitė-Polienė – žemdirbiai ūkininkai. 1927–1932 m. mokėsi Kurklių pradžios mokykloje. 1932–1938 m. gyveno pas tėvus ir dirbo ūkyje. 1938–1939 m. mokėsi Kauno technikos mokykloje, įgijo automechaniko specialybę. 1939–1940 m. Kauno autobusų parko mechaniko pavaduotoju. 1940–1944 m. gyveno Šilinės kaime pas tėvus ir dirbo ūkyje. 1944–1956 m. Vilniaus kelių valdybos automechanikas. 1956–1959 m. Lietuvos telegramų agentūros ELTA fotolaboratorijos vedėjas, 1959–1961 m. – žurnalo „Statyba ir architektūra“ fotografas, 1961–1970 m. kombinato „Dailė“ fotografas.
Nuo 1970 m. Lietuvos fotomenininkų sąjungos narys, Garbės narys, laisvas fotomenininkas, 1970–1980 m. Lietuvos fotomenininkų sąjungos fotografas.
Žmona Bronė (g. 1922 m.). Duktė Birutė Polytė-Butkienė (g. 1943 m.) – medikė mokslininkė.

Kūryba

Fotografuoti pradėjo nuo 1932 m., kai tėvas nupirko pirmąjį fotoaparatą. 1939 m. per Šv. Antano atlaidus Lėne fotografavo Lietuvos prezidento Antano Smetonos viešnagę gimtinėje. Nuo 1956 m. fotografuodavo į Lietuvą atvykusius oficialius svečius, įamžino užsienio lietuvių viešnagių ir susitikimų akimirkas. Jo nuotraukų objektai buvo dailės kūriniai, vitražai, teatrų spektakliai, Lietuvos kraštovaizdis.
Lietuvos Atgimimo metais J. Polis įamžino masinius Sąjūdžio renginius, Baltijos kelią, 1988 m. fotografavo Sąjūdžio steigiamąjį suvažiavimą, 1991 m. Sausio 13-osios aukų laidotuves, 1993 m. oficialus popiežiaus Jono Pauliaus II vizito Lietuvoje fotografas. J. Polio fotografijos laikomos tiksliu fotometraščiu, kuriame užfiksuoti svarbiausi politiniai bei visuomeniniai Lietuvos Atgimimo įvykiai.
Kalnelio koplyčia

Istorija

Pasak padavimų, gali būti pastatyta buvusioje senovės lietuvių tikybos šventoje vietoje - romuvoje. Koplyčia yra XIX a. pradžios liaudies architektūros statinys. 1939 m. koplyčia buvo suremontuota, pakeista dalis fasado konstrukcijų, pristatytas bokštelis, tačiau ši koplyčia yra išlaikiusi ir daug autentiškų elementų.

Architektūra

Koplyčia vienabokštė, sienos apkaltos horizontaliai, stogas dengtas skarda. Yra trys nesudėtingų formų altoriai. Koplyčios bokšte kabo vertingas varpas (unik. kodas 7770). Koplyčia labai šviesi, prieš kelerius metus vidus išdažytas.
Koplyčią supančiose kapinėse yra įdomių metalinių kryžių, mažai besikartojančiais elementais, tarp jų ir lietinis 1849 m. kryžius. Kaltinės kapaviečių tvorelės rodo aukštą kalvių meninį lygį.
Raigardo mūšis (1794)

Raigardo mūšis (lenk. Bitwa pod Rajgrodem) - 1794 m. liepos 10 d. Kosciuškos sukilimo metu įvykęs mūšis Raigardo mieste tarp Abiejų Tautų respublikos sukilėlių ir Prūsijos karalystės kariuomenės. Sukilėliai naudodami tik šaltuosius ginklus ir neturėdami sunkiosios artlerijos sugebėjo trumpam išstumti Prūsijos kariuomenę iš miesto.
Valkeakoskis

Istorija

Nuo viduramžių sparčiau augo Seksmekio gyvenvietė, kurioje XIX a. buvo pastatytas malūnas, klestėjo medienos pramonė. 1973 m. Seksmekis prijungtas prie Valkeakoskio.
Futūna

Futūna (pranc. Futuna) – sala Ramiajame vandenyne, Polinezijoje, viena iš Voliso ir Futūnos užjūrio valdą (Prancūzija) sudarančių salų. Kartu su gretima Alofio sala sudaro Horno (Futūnos) salas. Plotas – 46,3 km². Salos ilgis – 14,7 km, plotis – iki 5,3 km. Paviršius kalnuotas, iškyla iki 524 m (Pukės kalnas).
2008 m. saloje gyveno 4237 žmonės (polineziečiai, kalbantys futūnų kalba). Pagrindinės gyvenvietės – Leava ir Malaė. Futūnos sala tradiciškai padalinta į dvi karalystes – Sigavę vakaruose ir Alo rytuose (šiai priklauso ir Alofis).
Salos pavadinimas kilo nuo nuodingos futu žuvies. Pirmieji europiečiai, pasiekę Futūną ir Alofį, buvo olandai Vilemas Shautenas ir Jakobas le Meras (1616 m.). Jie salas pavadino pagal Horno miestą Olandijoje. Olandai lankėsi saloje, susitiko su jos karaliumi. 1841 m. Futūnoje nužudytas katalikų misionierius Šv. Pjeras Šanelis.
Vito Lingio premija

Vito Lingio premija – kasmetinė dienraščio „Respublika“ premija, įsteigta 1993 m.

Premija

Skiriama spalio 12 d. – Vito Lingio žuvimo dieną, drąsiausiam ir principingiausiam žurnalistui, rašančiam teisėtvarkos temomis.
Lietuvos dailės muziejus

Veikla ir fondai

Lietuvos dailės muziejus renka, saugo, tiria ir restauruoja kūrinius, rengia parodas, konferencijas, vykdo švietimo programas, leidžia katalogus ir leidinius apie dailę. Fondus sudaro daugiau kaip 204 600 kūrinių (2007 m.): XIV a. – XX a. antrosios pusės Lietuvos ir užsienio šalių vaizduojamosios, taikomosios dailės kolekcijos, lietuvių etnografijos ir archeologijos rinkiniai.
Virpesiai

Siužetas

Veiksmas vyksta labai nuošaliame Nevados Perfekšino (Perfection) miestelyje, turinčiame tik keletą gyventojų. Du darbininkai Valentine McKee ir Earl Bassett pastebi prasidėjusias keistas žmogžudystes. Persigandę dėl siaučiančio maniako jie bando pabėgti vieninteliu keliu iš slėnio į gretimą Biksbio miestą, tačiau kanjoną užgriūva nuošliauža, o jų automobilį sučiumpa kažkas iš po žemės. Grįžę į miestelį jie praneša žinią apie šias keistenybes. Kadangi kelias užgriuvęs jie išjoja raitomis kviestis pagalbos, tačiau pusiaukelėje užpuolami čiupoido. Jis užsimuša atsitrenkęs į akveduko sieną. Dabar jie sužino, kas terorizuoja slėnį. Su seismologijos praktikante Ronda jie randa, kad slėnyje yra daugiau tokių padarų. Vėliau čiupoidai užpuola miestelį, o ant stogų užsiropštę gyventojai išsigelbsti sušokę į buldozerį – vienintelę likusią transporto priemonę. Prie jų prisijungia amunicijos asas Burt Gummer, kurio pagalba gyventojai išnaikina siaubūnus.
FA Kilikia Erewan

Istorija

Klubas įkurtas 1992 m. kaip Armėnų visuotinė sporto sąjunga (rus. Армянский Общий Спортивный Союз, arm. HMNM (Homenetmen)), priklausiusi partijai. 2011 m. pradžioje klubas dėl finansinių sunkumų pasitraukė iš aukščiausiosios lygos ir buvo išformuotas.
Aistis Mickevičius

Šeima

Sesuo Agnė Mickevičiūtė-Butienė, sporto trenerė.

Biografija

Gimė Vilniuje, čia baigė vidurinę mokyklą. 
Lietuvos teatro ir muzikos akademijoje baigė aktoriaus meistriškumo studijas (kurso vadovė Dalia Tamulevičiūtė). 
Kaip laisvai samdomas aktorius vaidino Lietuvos Nacionaliniame dramos teatre
, Valstybiniame Jaunimo, Oskaro Koršunovo ir Valstybiniame Vilniaus Mažajame teatruose. Šiuo metu vaidina "Domino" teatre. Taip pat rašo renginių, reklamų ir TV laidų scenarijus, veda renginius, garsina animacinius ir meninius filmus (LNK).
2005 - 2014 metais dirbo radijo stotyje M-1. Iš pradžių su kolega Mindaugu Stasiuliu vedė vakarinę laidą jaunimui "Čia mano pyyp...", kur ėmė kalbėti įvairių personažų lūpomis. Taip atsirado dizaineris Žužu, suvalkietis Ramūnas ir pensininkas Vydas, dažnai pasirodęs kartu su Saulėnu (Mindaugas Stasiulis) kaip parodijų grupė „Čiulpuonėliai“.
Nuo 2009 metų kovo iki 2014 metų kovo kartu su Mindaugu Stasiuliu vedė rytinę programą „M-1 ryto šou".    
Aistis Mickevičius yra dalyvavęs daugybėje televizijos projektų.
Taip pat Aistis Mickevičius yra žinomas kita savo veikla. Jis vizualinis ir kvapų menininkas, dalyvauja įvairiuose projektuose, rengia parodas.
2011 metais įregistravo ir pristatė savo nišinės autorinės parfumerijos prekinį ženklą "FUMparFUM".
2016 metais Aistis Mickevičius išleido pirmąją lietuvišką knygą apie parfumeriją - "Kvepalai" (leidykla "Obuolys").
2017 m. Žinių Radijo eteryje vedė pokalbių laidą "Ačiū, kad pakvietėte".
Simonas Gineitis

Simonas Gineitis – XVIII a. pab. Lietuvos valstiečių bruzdėjimų ir 1794 m. sukilimo dalyvis.

Biografija

Bajoras. 1789–1792 m. vadovavo Palangos seniūnijos valstiečių ir miestiečių kovai su Palangos seniūnijos savininku Vilniaus vyskupu I. J. Masalskiu. 1792 m. rugpjūčio mėn., gelbėdamasis nuo suėmimo, pasitraukė įMažąją Lietuvą. Prūsijos karalystės valdžios 1793 m. kovo – 1794 m. vasario mėn. kalintas Klaipėdoje. Per 1794 m. sukilimą buvo Darbėnų parapijos kavalerijos karininkas, rotmistras. Suorganizavo pasienio apsaugą, nutraukė pašto ryšį tarp Rusijos ir Prūsijos per Palangą. Dėl pernelyg radikalių pažiūrų sukilimo vadovybė neleido jam vadovauti 1794 m. gegužės 23 d. sukilėlių žygiui į Liepoją.
Notė (upė)

Pavadinimas

Upėvardis laikomas baltiškos kilmės, tačiau jo etimologija neaiški. Vladimiras Toporovas siejo su šaknimi *nāt-/nāk, esančia žodžiuose latv. nākt „eiti“, liet. nokti „bręsti“. Kitas bandymas upėvardį sieti su lot. natō „plaukti, tekėti“, sen. gr. νότιος, νοτερός šlapias, drėgnas, dak. net- „tekėti“, skr. स्नाति = snāti „maudo“, taip pat sen. saks. nat „šlapias, drėgnas“, got. natjan „šlapinti“.
Upės vardu pavadinti Notėnai ir Panotėniai.
Kambras

Etimologija

Kambro pavadinimas kilo iš lotyniško šiaurės Velso Cambria pavadinimo. 1830 m. ten esančias uolienas tyrinėjo Adamas Sedvikas.

Kambro datavimas

Apatinė kambro riba nustatoma, kai uolienuose randama pirmųjų artropodų, trilobitų ir pirmųjų rifus formuojančių gyvūnų, archeociatidų, fosilijų. Periodo pabaiga sutampa su aprašomų gyvybės formų išnykimu. Dabartinė kambro pradžia – 542 mln.m. nustatyta panaudojant fosilines liekanas, taip pat radiokarboninius laiko nustatymo metodus.

Kambro fauna

Per kambro periodą atsirado ypatingai daug gyvybės grupių. Dominavo skeletą turintys bestuburiai, klestėjo jūriniai dumbliai. Daug šiuolaikinių gyvūnų tipų, turinčių minkštą skeletą, neišliko. Staigus labai įvairios faunos atsiradimas per ypatingai trumpą 10 mln. m. laikotarpį kambro pradžioje vadinamas kambro sprogimu.

Paleogeografinės sąlygos

Kambro kontinentai susidarė skilus ankstesniam Rodinijos superkontinentui, o vėliau ir Panotijos superkontinentui. Susidarė 4 kontinentai: Gondvana, Laurentija, Baltika ir Siberija. Manoma, kad kambre buvo daug seklių jūros plotų. Klimatas buvo šiltas, ledynmečio požymių neaptikta.

Kambras Lietuvoje

Lietuvos teritorijoje kambro amžiaus nuosėdinės uolienos slūgso ant proterozojaus uolienų, o kai kur tiesiog ant kristalinio pamato. Slūgsojimo gylis nuo 300 m rytinėje Lietuvos dalyje iki 2200 m – vakarinėje dalyje. Šio amžiaus uolienų storis didėja iš rytų į vakarus. Lietuvoje kambro sistema pirmą kartą buvo pragręžta 1948 metais Vilniuje.
Lietuvos kambrą sudaro molingos ir smėlingos jūrinės kilmės uolienos su labai retomis faunos liekanomis, tačiau jose gausu akritarchų.
Verslo Šlovės galerija

Verslo Šlovės galerija (VŠG) – tai asmenų, įnešusių svarų indėlį į laisvosios rinkos sistemos plėtotę ir visos mūsų visuomenės gerovės kūrimą, sąrašas („galerija“); oficialus VŠG asmenų pagerbimo renginys bei ceremonija. Toks renginys pirmą kartą buvo surengtas 1975 metais JAV „Junior Achievement“ iniciatyva. Tarp VŠG laureatų JAV – legendinės asmenybės kaip W. E. Boeing, K. C. Gillette, D. W. Douglas, W. P. Chrysler, W. R. Hewlett, D. Packard ir kiti.
Renkant laureatus, atsižvelgiama į asmeninius nuopelnus, lyderystę verslo šakoje, vadovavimąsi bendrai pripažintomis etikos bei moralės normomis, nuopelnais, kuriaant visuomenės gerovę, siekiant pažangos bei ilgalaikių rezultatų.
Asmenis įtraukus į VŠG galeriją, taip yra skatinama analogiška veikla, pagerbiami iškiliausi verslininkai, verslo atstovai (pvz., vadybininkai) kaip inovacijų, atkaklumo ir įžvalgumo pavyzdžiai, kurių asmeninė patirtis liudija, kade sėkmės (versle) galima pasiekti nepaisant visų sunkumų.