google/wiki40b huggingface dataset:
Išlaisvink save nuo televizijos

Turinys

Televizijos kanalo prodiuseris Raineris gyvenime turėjo viską ir rūpinosi tik savimi, tačiau, patyręs automobilio avariją, susipažįsta su ją sukėlusia mergina Pega, kurios senelis nusižudė po to, kai Rainerio prodiusuota laida parodė jį šmeižiantį reportažą.
Atsitokėjęs Raineris ima suprasti, kad televizija savo prastomis laidomis įtakoja žmonių gyvenimą, todėl nusprendžia pamėginti tai pakeisti. Po ginčo su kanalo vadovu Filipu jis meta darbą ir kartu su Pega nusprendžia rasti būdą kaip klastoti TV programų reitingus, kad televizijos atsisakytų menkaverčių laidų rodymo. Prie jų prisideda Berndas, turinti adresus žmonių, kurių namuose sumontuoti TV metrai, pagal kuriuos nustatomi reitingai. Jų tikslas: kad būtų fiksuojami tik rimtų programų reitingai, tarsi žmonės būtų liovęsi žiūrėti pramogines laidas. Raineris nusamdo penketą bedarbių, kurie padėtų perprogramuoti sistemas, tačiau šie pradžioje kelia daugiau keblumų nei naudos. Pinigai baigiasi ir, nors jiems pavyksta pakeisti reitingus, o televizijų kanalai ima keisti programas intelektualesnėmis, buvęs jo viršininkas Filipas išsiaiškina, kad prie pasikeitusių reitingų nagus gali būti prikišęs Raineris.
Asarluhis

Asarluhis (akad. ᵈasar-lú-hi) arba Asaruludu – dievybė Mesopotamijos mitologijoje. Manoma, kad iš pradžių tai buvo vietinis Kuaros gyvenvietės (greta Eridu) dievas. Ilgainiui įtrauktas į Eridu (Enkio miesto) panteoną ir imtas laikyti Enkio bei Damgalnunos sūnumi. Asarluhis neretai būdavo įvardijamas „Eridu sūnumi“ arba „Apsu sūnumi“. Kaip Enkio sūnus, pasižymėjęs išmintimi, daugiausiai sietas su magija, užkalbėjimais.
Pirmosios žinios apie Asarluhį siekia Trečiosios Ūro dinastijos laikotarpį. Įrašuose šumerų kalba (šventyklų himnuose, giesmėje Asarluhiui) minimas kaip Kuaros miesto dievybė. Vėlesniais laikais imtas tapatinti su dievu Marduku (iškilus šios dievybės kultui), tai galėjo įvykti jau Senosios Babilonijos karalystės laikais. Žinomas šiuo laikotarpiu datuojamas himnas, kuriame Asarluhis įvardijamas „išbandymų upe“, Enkio pirmagimiu bei Marduku. Minimas ir babiloniečių „Enuma Eliš“ mite – čia Asarluhis vienas iš penkiasdešimt vardų, kuriuos dievai suteikę Mardukui, taip siekdami įtvirtinti jo, kaip aukščiausiosios dievybės, poziciją. Babiloniečių užkalbėjimuose ir maldose Asarluhis taip pat yra vienas iš Marduko vardų. Sutinkamas ir I tūkst. pr. m. e. datuojamuose užkalbėjimuose (iš Asirijos, Achemenidų bei Seleukidų imperijų laikotarpių). Vadinamajame Weidner dievų sąraše Asarluhis paminėtas prieš pat Marduką.
Standartinėje užkalbėjimų pabaigos formulėje („Šis užkalbėjimas nėra mano, tai [įterpiamas dievo / dievų vardas] užkalbėjimas“) Asarluhis ir Enkis (Ea) neretai įvardijami drauge. Kai kada ši dievybė atlikdavusi ir tarpininko vaidmenį – pristatydavusi sergantįjį Enkiui. Tuo tarpu giesmėje Asarluhiui jam priskiriamas E-abzu šventyklos žynių, užsiimančių ritualiniu apvalymu, prižiūrėtojo vaidmuo.
Nacionalinė Škotijos galerija

Nacionalinė Škotijos galerija – meno muziejus Edinburge, turintis nacionalinio Škotijos statusą (adr. The Mound, Edinburgh EH2 2EL). Galerijoje eksponuojami Europos tapybos kūriniai nuo ankstyvojo renesanso (XIV a.) iki postimpresionizmo (XIX a. pb.), bei Škotijos dailininkų kūriniai iš 1600 − 1900 m. laikotarpio.
Galerijos lankymas nemokamas, išskyrus dedikuotas parodas. 2013 m. galeriją aplankė 1,76 mln. lankytojų.

Istorija

Galerijos kertinį akmenį 1850 m. rugpjūčio 30 d. paklojo princas Albertas. Pagal architekto William Henry Playfair projektą pastatytame pastate galerija atidaryta 1859 m. kovo 24 d. ir pastatą dalijosi su Škotijos dailės akademija. 1882 m. po kolekcijų praplėtimų dalis kūrinių buvo atskirti į Nacionalinę Škotijos portretų galeriją ir 1889 m. pradėti eksponuoti atskirame muziejuje Edinburge.

Eksponatai

Kai kurie iš garsiausių nacionalinės Škotijos galerijos eksponatų:
Halldór Laxness

Biografija

Halldór Laxness tikrasis vardas – Halldór Guðjónsson. Jis gimė Reikjavike 1902 m. 1905 m. su šeima persikėlė į fermą, netoli Mosfelsbairo į šiaurę nuo Reikjaviko. Būdamas vaikas susidomėjo literatūra: pradėjo skaityti knygas ir rašyti istorijas. Kai jam buvo 14 metų laikraštis „Morgunblaðið“ išspausdino jo straipsnį. Jo pirmasis romanas Gamtos namai išleistas 1919 m. Tuo metu jis pradėjo savo keliones po Europą.
1922 m. jis įstojo į Šv. Moriso vienuolyną Klervo, Liuksemburge. Ten vienuoliai laikėsi Benediktinų regulos. Laxness priėmė katalikų krikštą 1923 m. pradžioje. Po to jis pasikeitė pavardę į Laxness (pagal kaimą, kuriame gyveno).
Vienuolyne skaitė, studijavo prancūzų ir lotynų kalbas, filosofiją ir teologiją. 1924 m. Halldór Laxness parašė Po šventuoju kalnu. Po religijos pakeitimo jis tapo vienuolių, kuris meldėsi už Skandinavijos atsivertimą į katalikybę grupės nariu.
Laxness religinis laikotarpis ilgai netruko, kelionėje į Ameriką jis susižavėjo socializmu. Ten jis bandė kurti filmų scenarijus Holivudo filmams 1927–1929 m.
XX a. trečiame dešimtmetyje Halldór Laxness tapo „jaunesnės kartos apaštalu“ ir puolė kito islandų rašytojo Einar Hjörleifsson Kvaran, kuris buvo Nobelio premijos kandidatas, krikščionišką spiritualizmą. Jis taip pat keliavo į Tarybų sąjungą, gyrė jos sistemą ir kultūrą.
Laxness išvertė į islandų kalbą Ernest Hemingway Atsisveikinimą su ginklais (1941 m.) su daugybe neologizmų. 1943–46 m. jis parašė istorinį romaną Islandijos varpas.
Atsakydamas į nuolatinę JAV armijos bazę Keblavike jis parašė satyrą Atomo stotis. Tai buvo viena iš priežasčių kodėl jis atsidūrė JAV juoduosiuose sąrašuose.
1953 m. jis buvo apdovanotas sovietų remiamos Pasaulio taikos tarybos literatūrine premija, o 1955 m. – Nobelio literatūros premija.
Jis nusivylė Tarybų sąjunga po jos karinių veiksmų Vengrijoje 1956 m.
1957 m. Halldór Laxness su žmona keliavo po pasaulį, lankėsi Amerikoje, Pekine, Bombėjuje, Kaire ir Romoje.
XX a. septintame dešimtmetyje jis rašė pjeses Islandijos teatrams. Iš jų sėkmingiausia buvo Balanžių pokylis 1966 m..
Jis toliau rašė, o jo žmona Auður Sveinsdóttir buvo jo sekretore ir verslo vadybininke. Senatvėje Halldór Laxness susirgo Alzheimerio liga, buvo perkeltas į senelių namus, kur mirė būdamas 95 metų. Jis buvo dukart vedęs, turėjo 4 vaikus.
Medienos reglamentas

Apžvalga

2003 m. ES sukūrė FLEGT (Miškų teisės aktų vykdymas, miškų valdymas ir prekyba mediena) veiksmų planą, kuriame pateikiamos priemonės, skirtos pašalinti neteisėtai paruoštą medieną iš rinkos, pagerinti teisėtai paruoštos medienos tiekimą ir padidinti atsakingai pagamintų medienos produktų paklausą. ESMR ir savanoriški partnerystės susitarimai (prekybos susitarimai su medieną eksportuojančiomis šalimis, padedantys užkirsti kelią neteisėtai paruoštos medienos pateikimui Europos rinkai) yra du svarbiausi šio veiksmų plano elementai.
Siekiant kovoti su neteisėta medienos ruoša tarptautiniu mastu, ESMR draudžia pateikti ES rinkai neteisėtai paruoštą medieną ir produktus, pagamintus iš tokios medienos. Prekiaujantieji mediena ir medienos produktais skirstomi į dvi kategorijas – veiklos vykdytojus ir prekiautojus. Kiekvienos grupės pareigos skirtingos.
Veiklos vykdytojai, reglamente apibrėžiami kaip pirmą kartą pateikiantieji medieną ir medienos produktus ES rinkai, privalo vykdyti „deramą patikrinimą“ (angl. due dilligence). Tuo tarpu prekiautojai, ESMR apibrėžiami kaip perkantieji arba parduodantieji medieną arba medienos produktus jau pateiktus ES rinkai, privalo saugoti informaciją apie savo tiekėjus ir klientus, kad būtų galima lengvai juos atsekti.

Produktų kategorija

Šis teisės aktas taikomas medienai ir medienos produktams, pagaminamiems ES ir importuojamiems iš užsienio. Produktai, kuriems taikomas teisės aktas: natūraliosios medienos produktai, klojinys, sluoksniuota klijuotinė mediena, celiuliozė ir popierius ir t. t. Perdirbtiems produktams ir spausdinamam popieriui, kaip antai knygoms, žurnalams ir laikraščiams, teisės aktas netaikomas.
Mediena ir medienos produktai, kuriems taikoma galiojanti FLEGT licencija ar CITES leidimas, laikomi atitinkantys ESMR reikalavimus.
Išsamus produktų, kuriems taikomas šis įstatymas, sąrašas pateikiamas ESMR priede ().
Asmenims, parduodantiems ar perkantiems medieną arba medienos produktus asmeniniais tikslais, ESMR įtakos neturi.

Taikymas

ES medienos reglamentas yra privalomas kiekvienoje ES valstybėje. Teisės aktų leidėjai kiekvienoje valstybėje nustato veiksmingas, proporcingas ir atgrasančias sankcijas, kad būtų laikomasi ESMR. Kiekvienoje valstybėje yra kompetentinga institucija, koordinuojanti reglamento vykdymą (sąrašas)

Antrinės teisės aktai

2012 m. vasario 23 d. Europos Komisija priėmė Komisijos deleguotąjį reglamentą (ES) Nr. 363/2012 (), kad teisės aktuose būtų numatytos taisyklės dėl stebėsenos organizacijų pripažinimo ir jo atšaukimo.
Be to, 2012 m. liepos 6 d. Europos Komisija priėmė Komisijos įgyvendinimo reglamentą (ES) Nr. 607/2012 (), siekdama užtikrinti vienodą šio reglamento taikymą visoje ES. Reglamentas detalizuoja rizikos įvertinimo ir rizikos mažinimo priemones, kurios yra deramo patikrinimo sistemos dalimi, taip pat valstybių narių kompetentingų institucijų atliekamų stebėsenos organizacijų patikrinimų dažnumą ir pobūdį.
Virtinis

Virtinis (angl. dumpling) – daugumoje pasaulio virtuvių paplitusi tešlos patiekalų grupė, kuriai priskiriami patiekalai dažniausiai gaminami su įdaru ir patiekiami su kokiu nors padažu. Tešlą dažniausiai sudaro miltai, duona ar bulvės, o įdarai ir virtinio forma skiriasi priklausomai nuo regiono. Dažniausi paruošimo būdai – virimas, kepimas ar virimas garuose.

Lietuviška virtuvė

Lietuviškoje virtuvėje gausu įvairių formų virtinių. Didžiausią įtaką lietuviškiems virtiniams padarė kaimyninės Rytų Europos (ruginių miltų virtiniai) ir Skandinavijos (bulviniai virtiniai) šalys. Labiausiai paplitusios virtinių grupės – koldūnai, ežiukai, virtiniai, cepelinai. Dažniausiai patiekiami su grietine, spirgais, sviestu. Saldūs virtiniai dažnai valgomi su uogiene.

Afrikietiška virtuvė

Vakarų Afrikos virtuvėje tešlai dažniausiai naudojami fermentuoti kukurūzų miltai. Dažniausiai patiekiama su žuvimi, sriuba arba kaip atskiras patiekalas su pipirų padažu. Labiausiai paplitę Vakarų Afrikos virtiniai – kormi, banku. Pietų Afrikoje labiausiai paplitę saldūs virtiniai, o Etiopijos virtuvėje virtiniai gaminami iš miežinių miltų.

Lotynų Amerikos ir Karibų virtuvė

Labiausiai paplitę virtiniai Lotynų Amerikoje yra iš Ispanijos kilę – empanada. Argentinietiškoje virtuvėje empanados tradiciškai įdaromos vištienos ar veršienos įdaru su paprika ir kuminas, o tešla pagaminta iš ruginių miltų. Venesueloje labiau paplitusios kukurūzinių miltų empanados.
Karibų regiono virtiniams didesnę įtaką turėjo Afrikos virtuvės virtiniai. Jamaikoje plačiai paplitę iš Vakarų Afrikos kilę garinami virtiniai.

Europietiška virtuvė

Rytų Europos virtuvėje labiausiai paplitę verdami virtiniai pagaminti iš ruginių miltų. Patiekiami saldžiai arba su mėsos įdaru. Tradiciškai valgomi su sviestu ar grietine. Lenkų ir baltarusių virtuvėje virtiniai taip pat patiekiami sriuboje. Iš to kilo ir žydų virtuvės patiekalas kreplač.
Italų virtuvėje virtiniai dažniausiai gaminami iš makaronų tešlos. Įdarui naudojamas sūris, grybai, špinatai, jūros gėrybės, mėsa. Patiekiami su pomidorų ar jūros gėrybių padažu. Labiausiai žinomi italikų virtinių variantai – ravioliai, tortelini, gnoči.
Skandinaviškoje virtuvėje paplitę bulviniai virtiniai. Bulvių masė tradiciškai maišyta su ruginiais miltais ir patiekti su kiaulienos, svogūnų įdarais.
Tradicinėje britų virtuvėje virtiniai buvo gaminami iš paprastos ruginės tešlos ir verdami bei patiekiami troškinyje.
Centrinės Europos virtuvėje didžiausią įtaką darė Vokietijos regionų virtiniai. Neretai naudoti manų miltai ir virta vandenyje. Dažniausiai gaminti su mėsos įdaru. Virtiniai su kepenų įdaru tradiciškai patiekti su sriuba. Regionas taip pat išsiskiria virtiniais iš duonos tešlos.

Azijos virtuvė

Rytų Azijos šalyse dažnas šventinis patiekalas. Labiausiai paplitę virtiniai sriuboje. Dažnai gaminami su kito skonio skystos sriubos įdaru, mėgstami kiaulienos, veršienos, jūros gėrybių įdarai. Paplitę ir kepti virtiniai (pavyzdžiui japoniška gijoza). Tešla neretai gaminama iš ryžių.
Indiškoje virtuvėje dažniausiai patiekiamas su daržovių padažu arba valgomi su troškiniu. Išsiskiria didele naudojamų prieskonių gausa.
Nedarbo draudimo išmoka

Nedarbo draudimo išmoka (bedarbio pašalpa) - socialinės paramos nedarbo atveju forma. Teisę į nedarbo socialinio draudimo išmoką, jos skyrimo, apskaičiavimo bei mokėjimo sąlygas, šios draudimo rūšies finansavimą, administravimą ir atsakomybę nustato specialus įstatymas.
2009 m. nedarbo išmoką Lietuvoje gavo 174 000 žmonių. 2009 metų socialinio draudimo išmokų biudžetas sudarė beveik 540 mln. litų. 2010 metais nedarbo išmokoms ketinama skirti 340 mln. litų. Maksimali išmoka šiais metais sumažinta iki 650 litų, kai 2009 m. bedarbis dar galėjo gauti ir 1 040 litų.

Mokėjimas

Nedarbo draudimo išmoka Lietuvoje skiriama nuo aštuntos po įsiregistravimo teritorinėje darbo biržoje dienos ir mokama ne rečiau kaip kartą per mėnesį.
Nedarbo draudimo išmokos mokėjimo trukmė priklauso nuo bedarbio nedarbo draudimo stažo, įgyto iki įsiregistravimo teritorinėje darbo biržoje dienos. Jei nedarbo draudimo stažas mažesnis negu 25 metai, nedarbo draudimo išmoka mokama 6 mėnesius, jei jis yra nuo 25 iki 30 metų – 7 mėnesius, jei nuo 30 iki 35 metų – 8 mėnesius, jei 35 metai ir daugiau – 9 mėnesius.

Vokietija

Vokietija - socialinė valstybė (konstitucinis principas Vokietijos teisėje). Todėl socialinė parama nedarbo atveju turi gilias reglamentavimo tradicijas. Nedarbo išmokos (vok. Arbeitslosengeld) paskirtis - pakeisti darbo užmokestį (vok. Lohnersatzleistung). Reguliuoja vad. Ketvirtasis įstatymas moderniosioms paslaugoms darbo rinkoje (vok. Vierte Gesetz für moderne Dienstleistungen am Arbeitsmarkt, vad. „Hartz-IV“), įsigaliojęs 2005 m. sausio 1 d.
Bukovina

Geografinė padėtis

Dabartiniais laikais Bukovina yra Ukrainos (Černivcių srities) pietuose ir Rumunijos šiaurrytinėje dalyje aplink Sučiavos miestą (dvi Rumunijos apskritys – Suceava ir Botoşani). Į rytus nuo Bukovinos yra Besarabija, o šiaurės vakaruose – Galicijos istorinė sritis. Pietvakariuose ribojasi su Karpatais ir Transilvanija.

Pavadinimo kilmė

Pavadinimas slaviškos kilmės (rus. k. бук 'bukas'). Pavadinimas pradėtas oficialiai vartoti tik nuo 1775 m., kai teritorija atiteko Austrijos Habsburgams.

Istorija

Romos imperijos laikais tai buvo Dakijos teritorija, V a. atkeliavo avarai, V-VI a. – slavai. X-XI a. vėlesnės Bukovinos žemės priklausė Kijevo Rusiai, vėliau buvo Haličo-Volynės kunigaikštystės dalis, susilpnėjus pastarajai, trumpai valdė Vengrija.
XIV a. viduryje Bukovina buvo Moldavijos kunigaikštystės dalis (sostinė Sučiava). Būtent tuo metu Steponas III Didysis pastatė gražiausius šio krašto vienuolynus (Moldoviţa, Putna, Suceviţa, Voroneţ). Į teritoriją tuo metu pretendavo ir Lenkija (surengė keletą žygių).
Nuo XVI a. teritoriją okupavo Osmanų imperija, nuo 1769 m. – Rusijos imperija, 1774 m. – Austrija. Pagal Bukarešto sutartį 1812 m. šiaurinė Bukovinos dalis atiteko Rusijai. Nuo 1849 m. – Bukovinos hercogystė Austrijos sudėtyje.
Po Pirmojo pasaulinio karo Bukovina kartu su Besarabija atiteko Rumunijai. 1940 m. šiaurinę Bukovinos dalį okupavo Tarybų Sąjunga.
Kaukėtasis padūkėlis

Biologija

Didžiausias iš padūkėlių, jo dydis iki 85 cm, sparnų mostas iki 170 cm, svoris iki 2,2 kg. Suaugęs paukštis baltas, su juoda veido kauke. Abi lytys turi panašų plunksnų apdarą, kuris nesikeičia sezonų eigoje. Peri nedidelėse kolonijose, padeda du baltus kiaušinius smėlėtų paplūdimių nedideliuose įdubimuose. Pirmasis išsiritęs jauniklis paprastai nužudo antrąjį.
Kaukėtasis padūkėlis jūroje paprastai tylus, tačiau kolonijose leidžia aukštą švilpiantį pasveikinimo garsą. Kol peri, demonstruoja platų spektrą garsų. Paukštis pakankamai sėslus, žiemojantis jūroje, bet retai pastebimas toliau nuklydęs nuo perimviečių kolonijos. Jis puikiai nardo, dideliu greičiu smigdamas į vandenį vertikaliai ar beveik vertikaliai iš 12–100 m aukščių, dažniausiai iš 15–35 m aukščio, pasiekdamas 3 m vandens gylį. Daugiausiai minta žuvimi, taip pat galvakojais.
VDR oberlyga

VDR futbolo čempionatas – pagrindinis futbolo turnyras VDR. Vyko nuo 1948 iki 1991 metų, vieninga lyga suformuota 1949 m. rudenį.
Honesty (Billy Joel daina)

Reikšmė

Tai pianino baladė apie žmonėms iš prigimties būdingą atvirumo stoką. Ji prasideda liūdnais pianino akordais. Dainoje keliama problema dėl žmonių neatvirumo vienas kitam net artimiausiuose santykiuose. Pasak Ken Bielen dainoje galima interpretuoti mintį ir taip, kad prašoma atvirumo ir sąžiningumo ne tik romantiškuose santykiuose, bet ir politine prasme.
Giedrė Vanagaitė

Giedrė Vanagaitė (g. 1997 m. lapkričio 6 d. Panevėžyje) – Lietuvos šachmatininkė, moterų šachmatų FIDE meistrė (WFM, 2014 m.), Europos greitųjų šachmatų jaunučių vicečempionė, Lietuvos moterų šachmatų jaunimo (merginų iki 20 metų) čempionė (2015 m.), Lietuvos moterų šachmatų vicečempionė (2011 m.), Lietuvos moterų šachmatų rinktinės narė.

Biografija

Šachmatais susidomėjo dar iki pradėdama lankyti Panevėžio 5-ąją vidurinę mokyklą. Giedrę ir vieneriais metais vyresnį brolį Tadą Vanagą sudomino tėvas. Vėliau abu vaikai pradėjo lankyti užsiėmimus. Pirmasis treneris - Virginijus Lakiūnas. Panevėžio kūno kultūros ir sporto centro auklėtinė. Viena iš geriausių 2011 metų Panevėžio miesto sportininkų.
2006-2014 m. atstovavo Lietuvai Pasaulio ir Europos jaunių šachmatų čempionatuose.
2013 m. Lietuvos moterų komandinių šachmatų čempionato nugalėtoja (kartu su Živile Urbonavičiūte, Skaiste Šaumanaite ir Rūta Jakaityte; trenerė Salvinija Gabrilavičienė). Su šachmatininkėmis tapo Geriausia 2013 metų Panevėžio miesto sporto komanda.
2014 metais dalyvavo 41-oje Moterų šachmatų olimpiadoje (Norvegija).
Virtus Entella

Istorija

Klubas buvo įkurtas 1914 m. Nuo to laiko komanda žaidė Lega Pro Prima Divisione (tuomet vadintoje Serie C) ar Serie D čempionatuose.
2001 m. klubas bankrutavo, tačiau jau po metų buvo atkurtas.
2013–2014 m. laimėjęs Lega Pro Prima Divisione A grupėje 1 vietą jis perėjo į Serie B lygą.
2013–2014 m. sezone Virtus Entella komanda sugebėjo tapti A grupės čempione ir pirmą kartą istorijoje pakilti į Serie B lygą.
Algirdas Jakševičius

Algirdas Jakševičius (1908 m. kovo 25 d. Sidabrave, Panevėžio apskr. – 1941 m. gegužės 30 d. Kaune) – Lietuvos teatro režisierius, aktorius, pedagogas.

Biografija

Brolis Vytautas Alantas, žmona Monika Mironaitė. 1926–1929 m. mokėsi Kauno meno mokyklos skulptūros klasėje, 1929–1932 m. – Valstybės teatro Vaidybos mokyklos, A. Olekos-Žilinsko kurse. 1935–1936 m. stažavosi J. Vachtangovo teatre Maskvoje, 1937 m. – A. Olekos-Žilinsko vaidybos studijoje Niujorke ir Niujorko universitete, JAV.
1937–1940 m. Vytauto Didžiojo universiteto teatro studijos vadovas ir režisierius. Pastatė 3 vienveiksmius spektaklius. 1940–1941 m. Vilniaus universiteto dėstytojas, dėstė vaidybos sistemą, dirbo Vilniaus valstybinio, Vaidilos teatrų režisieriumi, šio – ir meno vadovu.
1932–1935 m. ir 1937–1940 m. Valstybės teatro 1933–1934 m. Jaunųjų teatro aktorius. 1938 m. išvertė K. Stanislavskio knygą „Aktoriaus saviruoša“.

Pastatymai

1938 m. Valstybės teatre pastatė J. O'Nylo dramą „Marko milijonai“. Spektaklis pasižymėjo raiškiu teatrališkumu, tikslia, apgalvota scenine forma.
Camillo Felgen

Camillo Felgen (1920 m. lapkričio 17 d. Tetanžas – 2005 m. liepos 16 d. Ešas prie Alzeto) buvo garsus liuksemburgiečių dainininkas, radijo ir televizijos laidų vedėjas.
Felgen atstovavo Liuksemburgui 1960 m. Eurovizijos dainų konkurse su daina „So laang we’s du do bast“ (liet. Tiek ilgai, kiek tu esi čia), kurią atliko liuksemburgiečių kalba. Pasirodymas nebuvo sėkmingas – su 1 tašku užėmė paskutinę vietą. 1962 metais Camillo Felgen antrą kartą atstovauja savo šaliai Eurovizijos konkurse, kur su kūriniu „Petit bonhomme“ (liet. Mažas draugas) tarp 16 dalyvių užėmė aukštą 3 vietą.
Avalokitešvara

Avalokitešvara (skr. अवलोकितेश्वर = Avalokiteśvara – „stebintis viešpats“, tibet. སྤྱན་རས་གཟིགས་  = Chenrezig) – bodhisatva, svarbi mahajanos krypties budizme; įkūnyta atjauta. Tikima, kad Avalokitešvara gali padėti visiems, kurie kreipiasi pagalbos. Dažniausiai vaizduojamas su tūkstančiu rankų, tiek pat akių ir vienuolika veidų. Daugybė rankų simbolizuoja gebėjimą pagelbėti įvairiose padėtyse. Avalokitešvara gali būti vaizduojamas tiek vyriškos, tiek moteriškos lyties.
Apie Avalokitešvarą rašoma Mahajanos sūtrose: Lotoso sūtroje, Širdies sūtroje, Karandvjūha sūtroje, Nilkantha sūtroje, Vienuolikvedidžio Avalokitešvaros sūtroje ir kt. Avalokitešvaros kultas kilo iš Indijos, kinų piligrimai aprašė jo garbinimą Indijoje V–VII a. Vėliau paplito Kinijoje, Tibete, tarp theravados budistų (Šri Lankoje, Mianmare, Kambodžoje).
Avalokitešvara – svarbi dievybė vadžrajanos budizme. Tibeto Gelug mokyklos laikoma, kad Avalokitešvaros žemiškoji apraiška yra dalai lama. Karma kagju mokyklos linija Avalokitešvaros įsikūnijimu laiko karmapą. Su Avalokitešvara siejama garsioji mantra Om mani padme hum.
Marija Kaznačenko

Biografija

2011 m. Čekijoje vykusiame pasaulio jaunių (iki 18 metų) ir jaunimo (iki 20 metų) biatlono čempionate jaunių merginų 10 km lenktynėse užėmė 29-ąją vietą. 2013 m. Bulgarijoje vykusiame Europos biatlono čempionate jaunimo grupės merginų 7,5 km sprinto rungtyje užėmė 31 vietą. 2013 m. Lietuvos biatlono čempionate moterų 7,5 km sprinto lenktynėse užėme 3 vietą. 2014 m. JAV vykusiame pasaulio jaunių ir jaunimo biatlono čempionate jaunimo grupės individualiose 12,5 km lenktynėse užėmė 24-ą vietą.
1955 m. Formulės 1 sezonas

Sezono apžvalga

Ir šį sezoną dominavo Mercedes GP su Juan Manuel Fangio, kuris laimėjo keturias lenktynes. Dar vieną pergalę ekipai pridėjo argentiniečio komandos draugas Stirling Mossas. Vienintelę pergalę sezone šventė Scuderia Ferrari ekipa. Monako GP nugalėjo jos narys Maurice Trintignant. Tose lenktynėse lyderiavo net keturi pilotai. Iš pradžių pirmas buvo J. M. Fangio, jam pasitraukus dėl gedimo - S. Mossas. Ta pati problema privertė pasitraukti ir jį, tad į pirmą vietą pakilo Alberto Ascari su Lancia ekipa. Tačiau jis atsitrenkė į barjerus, tad pergalė atiteko M. Trintignant. Birželio 11 d. įvyko tragiškos 24 val. Le Mano lenktynės, kurių metu žuvo lenktynininkas Pierre Levegh ir daugiau nei 80 žiūrovų (iki šiol pagal žuvusiųjų skaičių šis įvykis laikomas pačiu tragiškiausiu automobilių sporto istorijoje). Dėl šios priežasties buvo atšaukti Prancūzijos, Vokietijos, Ispanijos ir Šveicarijos GP.
Ventas Balss

Ventos Balsas (latv. Ventas Balss) – regioninis laikraštis Latvijoje. Išeina antradieniais, trečiadieniais, ketvirtadieniais, penktadieniais ir šeštadieniais. Latviško laikraščio tiražas - 4500, rusų kalba - 1200 egzempliorių. Ketvirtadienis laikraštis leidžiamas spalvotas. Laikraštis suteikia naujausios informacijos apie Ventspilio miesto ir apylinkės gyvenimą.

Istorija

Nuo 1926 iki 1940 m. savaitraštis, artimas Nacionalinei demokratų partijai.
1989 m. rugsėjo 16 d. pavadintas "Ventos Balsu". Leistas latvių bei rusų k..
2008 m. laikinai sustabdė internetinį variantą.