1995 m. klasikinis pasaulio šachmatų čempionatas

1995 m. klasikinis pasaulio šachmatų čempionatas, dar žinomas, kaip 1995 m. PŠA pasaulio čempionatas, vyko 1995 m. rugsėjo 10–spalio 16 d. Prekybos centro 107 aukšte Niujorke. Tai buvo finalinis mačas tarp Gario Kasparovo ir Višvanatano Anando. Sąlygos: nugalėtoju tampa tas, kas surenka daugumą taškų iš 20 partijų. Pasibaigus mačui lygiosiomis 10 : 10 čempionas išlaiko titulą.
Mačas baigėsi G. Kasparovo pergale 10½ : 7½ (+4 -1 =13) – jis išlaikė pasaulio PŠA čempiono titulą.

Pretendento atranka

PŠA 1993–1995 m. surengė atrankos turnyrą ir kandidatų mačus.
PŠA rengė čempionatą panašia tvarka, kurią tuo metu naudojo FIDE. Tai buvo PŠA globojamas vienintelis pilnas atrankos ciklas.
Visa eilė vedančiųjų pasaulio šachmatininkų, tame tarpe A. Karpovas jame nedalyvavo. Vyko panašiu laiku, kaip ir 1996 m. FIDE pasaulio čempionato varžybos, bet nemažai žaidėjų įsigudrino dalyvauti abiejuose čempionatuose (V. Anandas ir G. Kamskis).

Atrankos turnyras

1993 m. Groningeno atrankiniame turnyre buvo naudojama šveicariškoji sistema. 54 dalyviai 11-ką ratų kovojo dėl 7-ių kelialapių į 1994/95 m. Kandidatų mačus (PŠA).
Pirmąsias 7-ias vietas užėmė:
 Michaelis Adamsas ir Višvanatanas Anandas po 7½ iš 11-kos galimų,  Gata Kamskis,  Vladimiras Kramnikas,  Sergejus Tiviakovas,  Borisas Gulko,  Olegas Romanišinas po 7 taškus. Minėti šachmatininkai pateko į 1994/95 m. Kandidatų mačus (PŠA).

Dalyviai

1994/95 m. PŠA Kandidatų mačuose dalyvavo 8 žaidėjai: N. Šortas (iš 1993 m. PŠA pasaulio čempionato mačo) ir 7 atrankos turnyro Groningene nugalėtojai.

Nugalėtojų nustatymas

Ketvirtfinalio mačo nugalėtoju laikomas tas žaidėjas, kuris surinko daugiau taškų, žaidžiant 8-ias partijas, pusfinalio nugalėtoju – žaidžiant 10 partijų, finalo nugalėtoju – žaidžiant 12-ką partijų. Jei sužaidus nustatytą partijų skaičių rezultatas yra lygus, tai spalvos nustatymui dėl spalvos traukiami burtai ir žaidžiamos papildomos 2-ios partijos. Jei joms pasibaigus rezultatas yra lygus, žaidžiamos 4-ios sutrumpinto laiko kontrolės partijos (kiekvienam dalyviui po 30 min. iki partijos pabaigos). Jei vis dar lygu, žaidžiamos partijos po 15 min.

Pretendentas

Apie indiškąjį grynuolį pradėta kalbėti beveik iš karto po jo pasirodymo šachmatų varžybose. Jis skyrėsi nuo kitų: įgimtu šachmatų suvokimu ir dideliu žaidimo greičiu. Žaisdamas rimtas partijas V. Anandas, neretai užtrukdavo 15-20 min ir tai neturėdavo įtakos jo žaidimo kokybei.
1990 m. Manilos tarpzoniniame pateko į kandidatų mačus. Aštuntfinalio mače sutriuškino A. Drejevą (4½ : 1½) ir ketvirtfinalyje teko žaisti su A. Karpovu. Eksčempionas, mačo pradžioje skeptiškai žiūrėjęs į jaunąjį varžovą, pabaigoje, kai tik laimėjęs paskutiniąją mačo partiją, vos vos pasiekė pergalę (4½ : 3½), pakeitė nuomonę. Atrodo, kad jau tada V. Anandas buvo morališkai pasiruošęs žaisti su A. Karpovo lygio varžovais. Jam reikėjo dar truputi sukaupti jėgų.
Tą indas keletą metų ir darė… Jo pirmoji didelė sėkmė atėjo Emilijos Redže 1992 metais, kur jis ne tik užėmė 1-ąją vietą, bet ir nugalėjo G. Kasparovą. Po to draugiškame mače nugalėjo (5 : 3) V. Ivančiuką.
1993 m. pateko į kandidatų mačus ir ne į vienus: į FIDE kandidatų mačus vos vos ir nesunkiai į PŠA kandidatų mačus. Visus 1994 metus pašventė Kandidatų mačams. FIDE varžybose įtikinamai įveikęs A. Jusupovą (4½ : 3½), kuris vėliau tapo vienu iš jo treneriu, pasiekė pusfinalį, bet čia netikėtai nusileido G. Kamskiui, kai baigęs mačą lygiosiomis (4 : 4) (likus trim partijoms V. Anandas dar pirmavo 3½ : 1½), pralaimėjo greitųjų šachmatų mačą 0 : 2.
Atsigriebė žaisdamas Profesionalių šachmatų asociacijos kandidatų mačuose, įveikdamas O. Romanišiną (5 : 2), V. Adamsą (5½ : 1½) ir finale, užmiršęs neseną patirtį ir atsikratęs kompleksų – G. Kamskį (6½ : 4½).
Dalyvaudamas M. Talio atminimo turnyre Rygoje įtikinamai užėmė 2-ą vietą (7 iš 10). Tiesa, ten G. Kasparovui pralaimėjo. Po to pasinėrė į 7-ių mėnesių pasiruošimą mačui su G. Kasparovu.

Čempionas

Dvivaldystės pirmieji dveji metai praėjo puikiai. Nors šachmatų mėgėjų galvose karaliavo neaiškumas, pradžioje šachmatai iš to tik turėjo naudos. FIDE ir PŠA iš visų jėgų stengėsi pasauliui parodyti, kas iš jų stipresnis, ir dirbo pilna jėga.
Kas liečia „tikrąjį pasaulio čempioną“, tai po praktiškai kartu vykusių mačų – G. Kasparovo pergalės prieš N.Šortą ir A. Karpovo – prieš J. Timaną, 1994 m. vyko turnyras Linarese. Jame dalyvavo vos ne visi stipriausi pasaulio šachmatininkai ir jis pasibaigė užtikrinta, nors ir visai netikėta, A. Karpovo pergale… Jis, surinkęs 11 taškų iš 13, du puse taško aplenkė G. Kasparovą. Po tokios grandiozinės sėkmės A. Karpovas pareiškė, kad būtinybė „pasitvirtinti titulą“ derėtų greičiau G. Kasparovui, nei jam!
Didele dalim šio turnyro rezultatai „išlygino abiejų čempionatų – FIDE ir PŠA svorius“.
Kas dėl kitų turnyrinių G. Kasparovo pasirodymų, tai po 1994 m. Linareso turnyro jis nugalėjo Amsterdame (4 iš 6), Novgorode (7 iš 10), Horgene (8½ iš 11) ir Maskvoje vykusioje šachmatų olimpiadoje. 1995 m. jis pratęsė pergales turnyruose: Rygoje (7½ iš 10) ir Novgorode (6½ iš 9). Be to, G. Kasparovas, bendroje įskaitoje, tapo pirmojo PŠA Intel Didžiojo prizo greitųjų šachmatų turnyrų nugalėtoju.
Tad 1995 m. rudenį jis buvo pasiruošęs kovai Niujorke, bokštų dvynių 107 aukšte, su pretendentu.

Prognozės prieš mačą

Reitingų skirtumas tarp G. Kasparovo ir V. Anando buvo nebe toks didelis, kaip prieš keletą metų – 2795 prieš 2725.
Tiesa, G. Kasparovas 1995 m. buvo laikomas nepažeidžiamu. Jis buvo suradęs aukso vidurį tarp šachmatų ir kitos veiklos. Užsiiminėdamas politika ir istorija, jis kartą per metus intensyviai dirbo su šachmatais, turėjo pastovų trenerį, toli lenkė konkurentus pasiruošimui naudodamas kompiuterį.
Čempionas turėjo didelę mačų ir gyvenimo patirtį, o vienu iš jo padėjėjų mače Niujorke buvo V. Kramnikas.
Bet pretendentui padėjo irgi pajėgūs treneriai: M. Dvoreckis ir A. Jusupovas.
V. Anandas, be abejonės, buvo pirmas tarp kandidatų į pretendentus – žaidėjas „be silpnų vietų“, galintis dėl didelio tikslo, per trumpą laiką, nudirbti didelės apimties darbus.
Viena, kas kėlė rimtų abejonių, tai psichologinis pretendento nepastovumas, kas pasireiškė jo mače su G. Kamskiu. Čia čempionas turėjo didelį pranašumą.

Po mačo

G. Kasparovas vertindamas mačo Niujorke rezultatus sakė:
„ Jie buvo labai gerai pasiruošę žaisti prieš mane. Anando treneriai įvertino vos ne visus mano įpročius, potraukius ir ypatybes, debiutus, kuriuos žaidžiu ir t. t. Bet jie neįvertino pačio Anando individualių savybių: primetė jam nebūdingą žaidimo manierą, įgrūdo jį į rėmus, kuriuose jis negalėjo parodyti, ką gali dėka savo įgimtų gabumų. Viši, užmiršo apie savo turtingą intuiciją, visai atsisakė rizikos, kiekvienoje partijoje stengėsi viską suskaičiuoti iki galo, o tuos variantus, kur tai neįmanoma, atmesdavo…“