google/wiki40b huggingface dataset:
Ričardas Vilhelmas Gabrilavičius

Biografija

1986–1990 m. Anykščių rajono Vidaus reikalų skyriaus tardytojas. 1990-10-01 – 1990-12-03 Anykščių rajono VK Socialinio aprūpinimo skyriaus vedėjas. 1990–1996 m. Anykščių rajono VSDFV skyriaus vedėjas. 1996–2001 m. Anykščių rajono apylinkės teismo teisėjas. 2001–2003 m. Panevėžio apygardos teismo teisėjas, nuo 2003 m. birželio mėn. Vilniaus apygardos teismo Civilinių bylų skyriaus teisėjas. 2007 m. kovo 23 d. Respublikos Prezidentas dekretu kreipėsi į Teisėjų tarybą prašydamas atleisti R. V. Gabrilavičių iš Vilniaus apygardos teismo teisėjo pareigų. Teisėjų taryba, atsižvelgusi į tai, kad teisėjas "sistemingai pažeidinėja įstatymų nustatytus reikalavimus – nuolat vėluoja surašyti procesinių sprendimų motyvus civilinėse bylose – ir tokiu savo elgesiu žemina teisėjo vardą bei kenkia teismo autoritetui" patarė valstybės vadovui jį atleisti iš teisėjo pareigų.
1994–1996 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Anykščių rajono skyriaus narys.
1995 m. kovo – gruodžio mėn. Anykščių rajono savivaldybės tarybos narys.
Gardos ežeras

Geografija

Aplink ežero pietinę dalį yra lyguma, o šiaurinę ežero dalį supa kalnai.
Ežere yra penkios salos, iš jų didžiausia - Isola del Garda. Netoli yra Isola San Biagio. Kitos mažesnės ežero salos: Isola dell'Olivo, Isola di Sogno ir Isola di Trimelone.
Biržų senamiestis

Istorija

Senoji miesto dalis suformuota Valakų reformos metu XVI a. prie tvirtovės pagal stačiakampio formos planą, 1661-1662 m. išplėsta pagal architekto T. Krel-Spinovskio planą. Miestas su tvirtove sudarė Renesanso epochai būdingą kompleksą, vienintelį tokį išlikusį Lietuvoje. 1923 m. miestas plėstas. Per Antrąjį pasaulinį karą beveik sunaikintos istorinės dalies architektūra neatkurta. Dalis senamiesčio yra kultūros paveldas.
Senamiestyje vyrauja sovietinio stiliaus 1-3 aukštų mūriniai pastatai, yra keturkampė aikštė, susidariusi išplėtus kvadratinę Rotušės aikštę. Čia stovi romantizmo neobaroko krypties Biržų Šv. Jono Krikštytojo bažnyčia, pastatyta 1861 m. (archit. Tomas Tišeckis). Jos interjeras modifikuotų klasicizmo formų. Netoli aikštės yra ir neogotikinė Biržų evangelikų reformatų bažnyčia, pastatyta 1874 m. Mieste taip pat buvo Biržų evangelikų liuteronų bažnyčia.
Aikštėje stovi Laisvės paminklas, pastatytas 1931 m. (skulpt. Robertas Antinis), 1946 m. nugriautas, 1990 m. atstatytas (skulpt. Robertas Antinis), tačiau ne savojoje, o kitoje vietoje. 1976 m. pastatyta poeto Juliaus Janonio paminklinė skulptūra (skulpt. Konstantinas Bogdanas).
Nikronių akmuo

Nikronių akmuo – masyvus riedulys, geologinis gamtos paminklas. Akmuo yra Trakų rajone, Nikronyse, ties Verniejaus ežeru, Babrauninkų miške, apie 3 km nuo Aukštadvario, patenka į Aukštadvario regioninio parko teritoriją.

Apie akmenį

Riedulį sudaranti uoliena – granitinis – biotitinis plagiogneisas. Nustatyti šie mineralai: plagioklazas (50-60 %), kvarcas (20-30 %), biotitas (20-25 %), epidotas, cirkonas, apatitas. Jo matmenys 6 x 3 x 2,2 m. Dalis akmens yra žemėje. Ant vieno šio akmens šono yra įrašas „MOPT“ 31-38 cm dydžio, o horizontaliame lygyje raidės išdėstytos 1,95 m atkarpoje, kitoje pusėje – kryžius.

Istorija

Žmonės pasakoja, kad prie šio akmens vaidenasi. Jį dar vadina Didžiuoju akmeniu. Yra žinoma, kad apie 1904–1905 m. tas akmuo buvo riba, skyrusi pono žemę nuo valstybės žemės. Ponas savo pusėje iškalęs ženklą „MOPT“. Virš užrašo yra rodyklė. Ta rodyklė rodė kryptį į pono žemę. Raides žmonės aiškino taip: lenkų kalba „Moje pieniadze tutoj" išvertus į lietuvių kalbą – „Mano pinigai čia“. Yra pasakojama apie tai, kad šį didžiulį akmenį užritinę kareiviai, kai Napoleonas čia užkasęs brangų lobį. Prieš keletą metų traktorininkas netoliese iškasė puodą su pinigais (dabar jie saugomi Trakų pilies muziejuje).
Akmens viršuje yra duobutė, kurioje, kaip žmonės pasakojo, visada yra vandens. Tuo vandeniu žmonės gydė akis. Ateidavo, apsiplaudavo akis, padėdavo pinigus prie akmens ir jų neimdavo, kol jų nepaimdavo klebonas. Už juos jis laikydavo mišias. Tas vanduo buvo laikomas šventu. Šis akmuo – senovės aukų akmuo. Kažkada buvęs garbinamas.
Kaufland

Istorija

Kaufland tinklo istorija prasidėjo, kai 1930 m. Joseph Schwarz tapo vienu iš komanditinės bendrovės Südfrüchte Großhandlung Lidl & Co Heilbrone savininkų, Firma buvo pervadinta į Lidl & Schwarz KG. Įmonė ėmė sparčiai plėstis ir tapo maisto produktų didmenininku.
Antrojo pasaulinio karo metu 1944 m. įmonė buvo sunaikinta, tačiau per vėlesnius 10 metų atkurta. 1954 m. įmonė Heilbrone vėl įsteigė savo būstinę ir buvo priimta į A & O Handelskette tinklą. Su kompanija Handels- und Fruchthof Heilbronn GmbH buvo atidarytas pirmasis regioninis prekių sandėlis šiaurės Viurtemberge. 1964 metais kompanija išsiplėtė ir atidarė mėsos prekybos padalinį. 1968 metais pirma Handelshof išparduotuvė buvo atidaryta Backnage. Po Joseph Schwarz mirties 1977 metais jo sūnus Dieter Schwarz peremė kompanijos valdymą. 1984 metais atidarytas pirmasis Kaufland prekybos centras Nekarzulme, mieste, kuriame nuo 1972 metų yra kompanijos būstinė. 
Po Vokietijos susivienijimo Kaufland tinklas išplėtė savo veiklą į Rytų Vokietiją ir ten atidarė daugybę parduotuvių. Pirmoji Kaufland tinklo parduotuvė Rytų Vokietijoje buvo atidaryta 1990 metais Meisene, pirmasis Kaufmarkt SB Warenhaus buvo atidarytas Zviske 1994 metais. Pirmasis Kaufland prekybos centras už Vokietijos ribų buvo atidarytas Čekijos Respublikoje, Kladne. Vėliau Kaufland atidarė savo parduotuves Slovakijoje (nuo 2000 m.), Kroatijoje (nuo 2001 m.), Lenkijoje (nuo 2001 m.), Rumunijoje (nuo 2005 m.) ir Bulgarijoje (nuo 2006 m.).
2006-2007 metais Kaufland toliau atidarinėjo parduotuves Vokietijoje, be to periminėjo ir konkurentų filialus. 2007 metais kompanija pranešė, jog Kaufland tinkle vien Vokietijoje dirba 73 tūkst. darbuotojų.
2009 metais gruodį Kaufland pranešė, jog į naujai statomą mėsos apdirbimo cechą Heiligenstadte (Tiuringija) iki 2013 metų investuos 85 milijonus eurų ir įdarbins apie 400 vietinių darbuotojų, kurie pristatys 45 tūkstančius tonų mėsos į 600 Kaufland parduotuvių.
2010 metų sausio 1-ąją dieną, Kaufland grupė įsigijo visas penkias Schleckerland vaistines Ehingene, Geislingene, Tempe, Neu-Ulme ir Schwäbisch Gmünde ir visoms išskyrus Neu-Ulme vaistinėms buvo suteiktas Kaufland prekės ženklas. Vaistinė Neu-Ulme buvo uždaryta, kadangi Kaufland ten jau vykdė veiklą.
Namai (filmas)

Siužetas

Tai mano namas. Aš negaliu pasakyti, kuriame pasaulio krašte jis yra. Aš paprasčiausiai žinau, kad šis namas – namo namas. Jame gyveno daug žmonių. Kai kurie iš jų tik užeidavo ir greitai jį palikdavo, kiti pasilikdavo ilgam. Nedaugelis iš jų dar tebegyvena iki šiol.
Ryan Reynolds

Biografija

Rajenas gimė Jimo ir Tammy Reynoldsų šeimoje ir yra jauniausias iš 4 brolių (2 iš jų tapo policininkais).
1994 m. baigė Kitsilano vidurinę mokyklą ir įstojo į Kwantleno politechnikos universitetą, iš kurio vėliau buvo pašalintas.
Vaidinti Reinoldsas pradėjo 1990 m., gavęs vaidmenį paauglių seriale „Hillside“. Po įvairių epizodinių pasirodymų 1996 m. jis nusifilmavo TV juostoje „Sabrina the Teenge Witch“. Nors Reinoldsas dažniausiai vaidina komedijose („Van Wilder“, „Two Guys, A Girl and a Pizza Place“), tačiau taip pat nusifilmavo keliuose romantiniuose filmuose („The Proposal“, „Just Friends“), veiksmo juostose („Blade: Trinity“, „Smokin‘ Aces“) ar siaubo filmuose („The Amitville Horror“).
Asmeniniame gyvenime Reinoldsas 2004–07 m. buvo susižadėjęs su kanadiečių dainininke Alanis Morissette, kuri apie jį vėliau parašė dainą „Torch“ (albumas „Flavors of Entanglement“).
2008–11 m. jis buvo vedęs aktorę Scarlett Johansson, o nuo 2012 m. susituokė su Blake Lively, su kuria susilaukė dukters.
Akmenaičiai

Istorija

Kaime, 0,28 km į vakarus nuo kelio Bacaičiai–Ketūnai, į vakarus nuo Ventos upės yra kultūros paminklas Akmenaičių senosios kapinės (MC kodas 4630). 1950–1991 m. kaimas priklausė Micaičių kolūkiui.

Aplinkinės gyvenvietės

Čiuiniai – 2,8 km
Ketūnai – 2,8 km
KURŠĖNAI – 5 km
Liepkalnis – 2 km
Jokšiai – 2 km
Smilgiai – 6,5 km
 ŠIAULIAI – 24 km
Visdergiai – 4 km
Bacaičiai – 1,7 km
Pavėkiai – 24,6 km
Utpalių dinastija

Istorija

Iki Utpalių Kašmyrą valdė Korkatų dinastija, kurios paskutinieji valdovai IX a. pradžioje nusmukdė valstybę.
Žymiausias Utpalių valdovas buvo Avantivarmanas, kuris sugebėjo prikelti valstybę iš suirutės. Nors Kašmyras niekuomet nepasiekė tokių teritorijų kaip Korkatų laikais, buvo sudarytos sąlygos vystytis šalies kultūrai ir ekonomikai.
Po Avantivarmano mirties 883 m., prasidėjo lėtas valstybės smukimas. Mirus paskutiniajam Utkalių valdovui Khemguptai, sostą paveldėjo jo našlė, kuri pradėjo Loharų dinastiją

Kultūra

Utpalių dinastija buvo bene brandžiausias Kašmyro kultūros laikotarpis. Buvo pastatyta sostinė Avantipuras (belikę griuvėsiai), o visoje Pietų Azijoje Kašmyras garsėjo kaip kultūros, filosofijos ir meno centras. Tuo metu suklestėjo Kašmyro šivaizmo mokykla. Iš visos Indijos čia traukė piligrimai ir studentai, kurie studijavo pas žymius Kašmyro išminčius. Apie tai liudija tuometiniai bendrabučiai, skirti priimti gausius piligrimus.
Atlikti žymūs inžineriniai darbai, kur daugiausia pasitarnavo inžinierius Suja. Jo dėka buvo pagerinta Kašmyro slėnio irigacija, šalis apsaugota nuo potvynių.
Estadio José Rico Pérez

Istorija

Stadionas atidarytas 1974 m. rugpjūčio 3 d. Atidarymo dieną vyko draugiškos futbolo rungtynės tarp Hércules CF ir FC Barcelona. Svečiai rungtynes laimėjo 4–0.
Stadione 1982 m. vyko kelios XII pasaulio futbolo čempionato varžybos.
Nuo 2001 iki 2010 m. stadione žaidė FC Alicante.

Naujas stadionas

Hércules CF sirgalių gretos sparčiai auga. Klubas planuoja ateityje statyti naują José Rico Pérez stadioną.
Smolensko aukštuma

Smolensko aukštuma (rus. Смоленская возвышенность) – aukštuma Rusijos Europinėje dalyje, dalis Smolensko-Maskvos aukštumos. Aukštuma nusidriekusi nuo Oršos miesto Baltarusijoje iki Možaisko rajono Maskvos srityje. Aukščiausias taškas: 314 m virš jūros lygio (šalia Marijno kaimo Viazmos rajone Smolensko srityje). Vakarinė aukštumos dalis sudaryta devono dolomitų ir klinčių, o į rytus nuo Smolensko iš karbono klinčių, molių, mergelių. Reljefas moreninis - erozinis, šiaurės vakarinėje dalyje stambiai kalvotas. Iš Smolensko aukštumos išteka upės: Desna, Ugra, Maskva ir kitos.
Kateris

Kateris (iš angl. cutter) – nedidelis laivas, kurio vandentalpa neviršija 400 tonos. Pagrindinis skirtumas nuo valčių – variklis. Pirmieji kateriai buvo lengvi vienstiebiai burlaiviai.
Grankulla IFK

Istorija

Klubo ištakos siekia 1925 m. Užsiima futbolu, ledo rituliu, rankiniu ir kitomis sporto šakomis.
Ekranietis

Ekranietis – Panevėžio akcinės bendrovės „Ekranas“ savaitraštis, leistas nuo 1970 m. liepos 21 d. iki 2006 m.

Istorija

Nuo 1992 m. birželio vadinosi „Mano firma“. Tiražas 1970 m. – 2000 egz., 1997 m. – 3000 egz.
Gedulo ir vilties diena

Gedulo ir vilties diena – atmintina diena, Lietuvoje minima birželio 14 d.
Cušima (sala)

Cušima (jap. 対馬 = Tsushima) – sala, esanti Korėjos sąsiauryje tarp Korėjos pusiasalio ir Japonijos salyno. Priklauso Japonijai, Nagasakio prefektūrai, nors į salą pretenzijas pareiškusi ir Pietų Korėja. Plotas – 708,7 km².
Cušimos sala yra 70 km ilgio, iki 15 km pločio. XVII–XIX a. sala per sąsmaukas perskirta kanalais, todėl dabar iš tiesų yra dvi salos – Kamidžima (Šiaurės Cušima) ir Šimodžima (Pietų Cušima). Be to, aplink išsibarstę ~100 smulkių salelių. Sala kalvota, yra neaukštų kalnų (aukštis iki 649 m, Jatatės k.). Būdingi plačialapių miškai, kultūriniai kraštovaizdžiai. Cušimoje auginami ryžiai, grūdiniai augalai, bulvės. Įsteigtas Iki-Cušimos kvazinacionalinis parkas.
2009 m. saloje gyveno 39 716 gyventojų. Pagrindinė gyvenvietė – Cušima. Verčiamasi žvejyba, turizmu, žemės ūkiu.
Senovėje čia buvo viena istorinių Japonijos žemių Cušimos žemė. 1861 m. rusai Cušimoje siekė įsteigti karinę bazę. 1905 m. gegužės 28 d. ties sala įvyko Cušimos mūšis tarp Rusijos ir Japonijos.
Mondelez Lietuva Production

Istorija

Įmonė įkurta 1921 m. kaip AB „Tilka“. 1941 m. nacionalizuota ir pervadinta į „Gegužės 1-osios konditerijos fabrikas“. Tais pačiais metais, prasidėjus vokiečių okupacijai, pervadinta į „Ramunė“. 1950 m. tapo „Poželos konditerijos fabrikas“. 1978 m. dirbo 1 120 darbuotojai ir buvo pagaminta 21 150 tonų konditerijos gaminių. 1990 m. pervadinta į „Kauno valstybinis akcinis konditerijos fabrikas“. Nebuvo grąžinta teisėtiems savininkams ar jų palikuonims (kaip įvyko su „Rūta“ Šiauliuose), todėl dabartinė įmonė teisiškai neturi nieko bendra su senąja „Tilka“. 1993 m. įmonę įsigijo „Kraft Foods International“, tais pačiais metais pervadinta į AB „Kraft Jacobs Suchard Lietuva“, 2000 m. į AB „Kraft Foods Lietuva“. 2011 m. įmonės pardavimai siekė 350 mln. Lt, populiariausia prekės „Karūnos“ šokoladas. 2013 m. pervadinta į UAB „Mondelez Lietuva Production“.
Spalio 5

Vardadieniai

Edvinas – Galė – Placidas – Palemonas – Gilda – Donata
Fridrichas Bajoraitis

Biografija

Sesuo Lidija Bajoraitė, brolis Vilius Bajoraitis 1901–1904 m. mokėsi Karalienės mokytojų seminarijoje. 1904–1906 m. mokytojavo Paleičių ir Rukų (Šilutės raj.) mokyklose. Dėl džiovos išleistas į pensiją, atsidėjo poezijai.
Paukštelio ir Balandėlio slapyvardžiais spausdino eilėraščius bei straipsnius „Naujoje lietuviškoje ceitungoje“ ir kt. 1905 m. įkūrė ir vadovavo pirmajai Mažojoje Lietuvos kilnojamai bibliotekai „Lietuvių keliaujantis knygynas“. Poezijoje suformuluoti programiniai tautinės savimonės ugdymo teiginiai (eil. „Visur lietuviškai“), keliama tautinio lygiavertiškumo idėja, smerkiama germanizacija, esama originalesnės poetikos bandymų (eil. „Lietuviški žodžiai“ parašytas tik bendratimis). Vydūno rūpesčiu 1932 m. išleistas pomirtinis eilėraščių rinkinys „Gyvumo žodžiai“.
1993 m. Bylio Tarpzoninis turnyras

1993 m. Bylio tarpzoninis šachmatų turnyras – tai pasaulio čempionato ciklo (1993–1995) atrankinės šachmatų varžybos. Vyko, Bylyje (Šveicarija) 1993 liepos mėn.

Turnyras

Turnyras antrą kartą buvo surengtas naudojant Šveicariškąją sistemą. Papildomi mačai, ar turnyrai žaidėjo vietos nustatymui nebebuvo rengiami: turinčių vienodai taškų dalyvių užimta vieta buvo nustatoma panaudojus papildomą rodiklį: visų jo varžovų, su kuriais jis žaidė, reitingų suma minus žemiausias jo varžovo reitingas. Didesnę sumą turintis žaidėjas užima aukštesnę vietą.
73 dalyviai 13-ką ratų kovojo dėl 10-ties kelialapių į 1994/95 m. Kandidatų mačus.

Rezultatai

Nugalėjo B. Gelfandas – 9 taškai; 2-9 vietas iškovojo: P. Van der Sterenas, G. Kamskis, A. Chalifmanas, M. Adamsas, L. Judasinas, V. Salovas, D. Lautieras – po 8½ taško. 10 vietą, pagal papildomus rodiklius, užėmė V. Anandas – 8 taškai. Minėti šachmatininkai pateko į 1994/95 m. Kandidatų mačus.
Jamaikos demografija

Didžioji dalis jamaikiečių, mažiausiai 90 %, kilę iš Vakarų Afrikos: jų protėviai buvo prievarta atgabenti iš Afrikos vergų prekybos klestėjimo metu. Apie 4,9 % populiacijos sudaro mišrios kilmės žmonės, tarp jų indėnai - afrikiečiai, vakarų europiečiai - afrikiečiai arba kinai - indai. Šalyje taip pat gyvena kubiečių, libaniečių, sirų, pietų azijiečių, europiečių ir kitos mažumos.
Pastaraisiais dešimtmečiais šimtai tūkstančių jamaikiečių emigravo – daugiausia į Jungtines Valstijas, bet taip pat į Kanadą, Jungtinę Karalystę ir kitas šalis. Tiesa, panašu, jog paskutiniais metais ši emigracija ima palaipsniui silpnėti. Beje, Kanadoje veikia sezononių darbininkų programa, pritraukianti darbininkus iš Karibų šalių, ypač iš Jamaikos.
Vyriausybinių ir mokslo įstaigų kalba yra anglų, tačiau plačiai vartojamas ir Jamaikos kreolų dialektas. Dauguma jamaikiečių vartoja ir dialektą, ir anglų kalbą priklausomai nuo aplinkybių bei dažnai jas tarpusavyje maišo. Didžiausią įtaką dialektui yra padariusi anglų kalba, tačiau jame galima rasti žodžių ir sintaksės formų, kilusių iš ispanų, jorubos, akano, aravako, prancūzų, kinų, portugalų ir indų kalbų. Apskritai, dialektas skiriasi nuo anglų kalbos ir tarimu, ir sintakse.
Apklausos rodo, kad 80 % Jamaikos gyventojų yra krikščionys. Dauguma jų – protestantai, daugiausia dėl britų kolonializmo ir JAV religinių sektų įtakos. Romos katalikybė, atkeliavusi į salą kartu su Ispanijos kolonizatoriais, taip pat ganėtinai populiari saloje. Mūsų dienomis penkios populiariausios Jamaikos sektos yra: Dievo Bažnyčia (21,2 %), Septintosios Dienos Adventininkai (9 %), baptistai (8,8 %), penkiasdešimtininkai (7,6 %) ir anglikonai (5 %).
Jamaikoje egzistuoja daugybė nekrikščioniškos kilmės religijų, iš kurių labiausiai paplitęs yra rastafari judėjimas, įkurtas šioje saloje ir garbinantis velionį Etiopijos imperatorių Haile Selassie I. Obeah yra tikėjimas, kurio šaknys driekiasi iki Vakarų Afrikos Jorubos tradicijų, ir kuris turi panašumų su Vodon, Santeria, Candomble bei kitomis importo prekėmis, atvykusiomis į Amerikas kartu su Vakarų Afrikos vergais. Hinduizmas ir budizmas taip pat turi pasekėjų – tai siejama su imigracija iš Indijos ir Kinijos. Islamas ir judaizmas sudaro mažiau nei pusę procento.
Vikingų menas

Vikingų menas − ankstyvųjų viduramžių skandinavų menas, sukurtas apie 780−1100 m.

Apžvalga

Vikingų meno terminu apibūdinamas bendrai ankstyvasis skandinavų tautų menas, ne vien vikingų. Jis buvo artimai susijęs su germanų menu tuo, kad daugelis jo formų buvo paremti animalistiniais motyvais. Iš tikro animalistinis menas Skandinavijoje gyvavo dar iki šiaurės germanų migracijos į regioną.
Pagrindiniai senovės skandinavų meno artefaktai randami kapuose − laidojimo laivuose. Šis laidojimo būdas Skandinavijoje ilgiausiai išsilaikė. Garsiausias tokių įkapių pavyzdys − apie 21 m ilgio Osebergo laivas, palaidotas apie 834 m. dabartinėje Norvegijoje. Kapų plėšikai išgrobė jame buvusius metalo dirbinius ir papuošalus. Kai kurios laivo dalys papuoštos kovojančių gyvūnų ornamentais, o pirmgalį puošia drožta gyvatės galva. Laive buvo rasti 5 mediniai stulpai, vaizduojantys fantastiškas jūrų baidykles, drakonus. Gali būti, kad jie buvo skirti nešti laidojimo procesijoje.
Krikščionių vienuolių kronikose vikingai aprašomi žiauriais ir barbariškais, tačiau archeologiniai radiniai rodo, kad jie buvo gana aukštos kultūros. Vikingai prekiavo mediena, gintaru, kailiais, jų prekybos keliai siekė Viduržemio jūros pakrantes, Bizantiją ir arabų kraštus. Skandinavai buvo pasiekę aukšto meistriškumo medžio drožyboje ir metalo apdirbime. Naudojo sudėtingus susipynusių formų ornamentuotės raštus. Runų žodžiai ir juos lydintys piešiniai buvo kuriami ant plokščio akmens paviršiaus („akmens paveikslai“). Senovės skandinavų poezijoje apdainuojami mitiniai įvykiai ir herojų žygdarbiai.
Madagaskaras 3

Produkcija

2008 m. generalinis „DreamWorks“ direktorius Jeffrey Katzenberg teigė, jog bus „Madagaskaras: pabėgimas į Afriką“ tęsinys. Katzenberg pareiškė, jog „dar bent viena dalis bus. Mes norime galiausiai pagrindinius veikėjus sugrąžinti į Niujorką.“ Televizijos Kritikų Asociacijos (angl. Television Critics Association) spaudos turo metu, 2009 m. sausį Katzenberg’as, paklaustas ar bus trečioji dalis, atsakė: „Taip, mes dabar gaminame Madagaskaro trečiąją dalį ir ji bus išleista 2012 m. vasarą.“
Miražas

Miražas – optinis gamtos fenomenas, kai dėl šviesos lūžimo yra matomas vaizdas, iš tiesų esantis kitoje vietoje. Pavadinimas kilęs nuo lot. mirare 'pasirodyti, atrodyti'. Miražas nėra haliucinacija ir gali būti fotografuojamas.
Šį reiškinį pirmą kartą paaiškino prancūzų mokslininkas Monžas (1746–1818), kuris dalyvavo Napoleono ekspedicijoje į Egiptą.
Akustinis miražo analogas yra aidas.

Priežastys

Miražai susidaro dėl skirtingos temperatūros oro sluoksnių susidarymo, nes šaltame ir karštame ore spindulių lūžio rodiklis skiriasi. Dėl skirtingo lūžio rodiklio dažniausiai iš dangaus atėjusiems šviesos spinduliams kirtus staigią ribą tarp šalto ir karšto oro, jie užlinksta link kirstos ribos. Pavyzdžiui, jei prie pat įkaitinto asfalto esantis oras yra smarkiai karštesnis už truputį aukščiau esantį orą, šviesos spinduliai išlinks į viršų, sudarydami apatinį miražą. Jei prie žemės esantis oras yra šaltesnis už aukščiau esantį orą, šviesos spinduliai išlinks į apačią, sudarydami viršutinį miražą.
Kai spindulys pasiekia žiūrėtojo akį, smegenys interpretuoja vaizdą kaip atėjusį tobulai tiesia linija, kaip yra įprasta, nors iš tikro spindulio kelias į akį buvo išlinkęs. Dėl šios priežasties, jei šviesos spindulys ateina iš dangaus, ant žemės matomas dangaus atspindys. Šį vaizdą žiūrėtojas gali neteisingai interpretuoti kaip dangų atspindinčio vandens vaizdą, nes tai yra dažniau pasitaikantis ir smegenims suprantamesnis atvejis.

Rūšys

Miražai skirstomi į apatinius (kai šiltesnis oro sluoksnis yra palei žemę ir kai realus vaizdas yra aukščiau jo gaunamo atvaizdo) ir viršutinius (kai palei žemę yra šaltesnis oro sluoksnis – temperatūros inversija).
Prie apatinių miražų priskiriami dykumos miražas ir plento miražas, kai esant įkaitusiems paviršiams, matoma melsva juosta (dangaus „atspindys“), neretai klaidingai interpretuojama kaip vanduo. Apatiniai miražai nėra patvarūs.
Prie viršutinių miražų priskiriami Fata Morgana ir islandiškas halgerndingar reiškiniai. Viršutiniai miražai pasitaiko rečiau, tačiau yra stabilesni.
Filadelfija

Istorija

Miestą 1681–1682 m. įkūrė Viljamas Penas (William Penn) kaip Quaker koloniją (iki šiol čia būta švedų gyvenvietės). Filadelfijoje vyko pirmasis (1774 m.) ir antrasis (1775–1776 m.) žemyno kongresai, 1787 m. konstitucijos konvencija. Nuo 1790 m. iki 1800 m. Filadelfija buvo JAV sostinė.
1876 m. čia vyko Pasaulinė paroda.
Kaišiadorių geležinkelio stotis

Istorija

XIX a. antroje pusėje pradėtas tiesti geležinkelis Vilnius-Kaunas. 1862 m. gegužės 9 d. pro Jatkonių kaimą ir Kaišiadorių dvarą pravažiavo pirmasis traukinys. 1871 m. nuo Jatkonių iki Liepojos buvo nutiesta nauja atšaka ir pastatyta stotis. Jatkonių kaimas tapo geležinkelio mazgu. 1871 m. spalio 24 d. iš Vilniaus per Jatkonis į Liepoją išvažiavo pirmasis traukinys. 1871 m. gruodžio 8 d. Jatkonių geležinkelio stotis pagal netoliese buvusio kaimo pavadinimą pervadinta Kaišiadorių geležinkelio stotimi. Visas geležinkelis iki pat Romnų pradėjo funkcionuoti 1874 m. 1883 m. buvo pastatytas vandens bokštas. 1919 m. liepos 6 d. iš Kaišiadorių į Radviliškį išvyko pirmasis nepriklausomos Lietuvos traukinys. 1995 m. liepos 5 d. ant geležinkelio stoties sienos atidengta paminklinė lenta šiam įvykiui pažymėti.
1944 m. besitraukdami vokiečiai sudegino geležinkelio stotį ir išardė bėgius. 1944 m. liepos 15 d. Kaišiadoris užėmė sovietinės kariuomenės daliniai. Po karo stotis atstatyta senosios vietoje. 1947 m. Maskvoje sušaudytas Didžiosios Kovos Apygardos įkūrėjas partizanas J. Miliūnas, anksčiau dirbęs Kaišiadorių policijos vachmistru. 1997 m. ant Kaišiadorių geležinkelio stoties sienos, kur jis dirbo, jam atidengta memorialinė lenta.
Vėlyvoji tauriabudė

Literatūra

Lietuvos grybų atlasas, Vincentas Urbonas, Kaunas, Lututė, 2007, ISBN 978-9955-692-59-1, 116 psl.
Kuperio liauka

Kuperio liaukos (arba šlaplės stormens liaukos; lot. glandulae bulbourethrales) – vyro pridėtinės lytinės liaukos, moters bartolino liaukų atitikmuo. Tai maždaug centimetro skersmens, pupelės formos gelsvos liaukutės, esančios po prostata, prie varpos stormens. Jos yra alveolinės, atskirtos tarpvietės giluminio skersinio raumens skaidulų, kurios jas supa iš visų pusių. Kartais kairioji liauka išsivysčiusi geriau. Iš liaukų išeina maždaug 25 mm ilgio kanalėliai į šlaplę, kuriais lytinio susijaudinimo metu nuteka prejakuliatas.
Kuperio liaukos yra apčiuopiamos per tarpvietę, kai esti uždegimas ar jos pastorėja. Liaukų išskyros – bekvapės, bespalvės, skaidrios gleivės, išsiskiriančios į šlaplę lytiškai susijaudinus, kai susitraukia tarpvietės raumuo. Liaukų sekretas vadinamas prejakuliatu ir neutralizuoja šarminius šlaplėje likusius šlapimo likučius bei padeda įstumti varpą į makštį (kadangi padidina varpos galvutės slydimą).
Su amžiumi liaukos po truputį mažėja.
Setas (Aičis)

Istorija

Edo laikotarpiu Setą valdė Ovari Tokugava iš Nagojos. Apylinkes garsino keramikos dirbiniai nuo Kamakura laikotarpio. Meidži laikotarpiu buvo įkurtas Seto kaimas 1888 m., kuris tapo miesteliu 1892 m. Prijungus Akacu kaimą 1925 m. Setas tapo miestu 1929 m. spalio 1 d. Setas buvo smarkiai sugriautas per Antrą pasaulinį karą.
Pokario metais Setas tapo Nagojos „miegamuoju rajonu“ ir turizmo centru.