google/wiki40b huggingface dataset:
Kauno Šv. Juozapo bažnyčia

Istorija

Vilijampolėje po Pirmojo pasaulinio karo prelatas Povilas Januševičius įkūrė (ir šelpė) Vaikelio Jėzaus draugiją našlaičiams globoti ir auklėti. Buvusiose arklidėse įrengė prieglaudą, įsteigė pradžios ir amatų mokyklas, dirbtuves, VIII forte – vaikų su psichikos sutrikimais mokyklą-izoliatorių.
1932 m. pastatyta mūrinė bažnyčia (statyba daugiausia rūpinosi klebonas Juozapas Dagilis), įkurta parapija. Bažnyčia turėjo būti laikina, nes buvo parengtas didelės ir gražios mūrinės bažnyčios projektas. Tačiau Antrasis pasaulinis karas sutrukdė įgyvendinti šį projektą iki galo.
Bažnyčiai priklausė vaikų prieglauda, vidurinė amatų mokykla. Buvo 2 vaikų darželiai (steigėjai kunigas Juodeika ir Kazimieras Murikevičius), vieną tvarkė seselės benediktinės, kitą – Šv. Vincento Paduviečio draugija.
Vilijampolėje gyveno altarista Kazimieras Žitkus (1893–1986), poetas, rašęs Vinco Stonio slapyvardžiu, 1953–1959 m. Kauno kunigų seminarijos rektorius, nuo 1958 m. Kauno kapitulos kanauninkas.
Po Antrojo pasaulinio karo bažnyčia įrengta mūriniame 2 aukštų name. 1974 m. Kauno vykdomojo komiteto sprendimu iš bažnyčios atimta dalis šventoriaus ir pastatytas kino teatras „Vilnis“.

Rekonstrukcija

Bažnyčios architektūroje atsispindi keli jos plėtros etapai. Iki 1983 m. bažnyčios pastatas priminė įprastą statinį: jo pirmame aukšte vykdavo pamaldos, o antrame aukšte įrengta klebonija su raštine ir gyvenamaisiais butais. Vilijampolei išsiplėtus ir pagausėjus gyventojų, parapija nebegalėjo patenkinti tikinčiųjų poreikių, todėl atsirado būtinybė bažnyčią padidinti. 1983 m. buvo atlikta didelė rekonstrukcija: panaikinti butai antrame aukšte, lubos pakeltos iki pastogės. Ant naujų gelžbetonio kolonų sumontuoti balkonai. Naujame mūriniame priestate įrengti erdvūs laiptai, kuriais patenkama į balkonus. Taip pat pastatytas naujas didysis altorius ir du šoniniai altoriai.
Nuo 1995 iki 1998 m. vyko bažnyčios remonto darbai. Rūsyje įrengtos papildomos patalpos „Caritas“ veiklai, atnaujinta salė ir kambarys, skirtas vaikams bei jaunimui. 2001 m. prie bažnyčios pastatyta nedidelė klebonija.
Pagal architekto Valentino Baršausko projektą 2004 m. atlikta kita bažnyčios rekonstrukcija - ji padidinta į ilgį, be to, į Sąjungos aikštės pusę pristatytas varpinės bokštas. Vien pagrindinė šv. Mišių salė pirmame aukšte padidėjo 60 kv. metrų, joje padaugėjo šimtu sėdimų vietų. Bažnyčia tapo trijų aukštų. Įrengta nauja klasė parapijos katechezei ir salė choristams.
Gretimame kvartale stovi Lietuvos laisvės koplyčia.
Kauno miesto savivaldybės taryba 2003–2007 m.

Kauno miesto savivaldybės taryba – Kauno miesto savivaldybės atstovaujamoji institucija, išrinkta 2002 m. gruodžio 22 d.

Veikla

Pirmasis miesto Savivaldybės tarybos posėdis įvyko 2003 m. balandžio 10 d. miesto meru išrinktas Arvydas Garbaravičius. Pirmasis mero pavaduotojas Adolfas Antanas Balutis, pavaduotojai – Kazimieras Kuzminskas, 2006 m. – Adelė Echodienė.
Nikolajus Severinčikas

Biografija

1974–1989 m. tolimojo plaukiojimo kapitonas žvejybos laivuose. 1989–2000 m. Klaipėdos valstybinio jūrų uosto kapitonas, vėliau – Klaipėdos valstybinio jūrų uosto direkcijos konsultantas.
1990 m. Lietuvos demokratinės darbo partijos narys. 1995–1997 m. (LDDP sąraše) Klaipėdos miesto savivaldybės tarybos narys.
Švyturys

Švyturių istorija

Vargu ar kas tiksliai žino, kada ir kur buvo pastatytas pirmasis švyturys. Tačiau iki mūsų laikų tebėra gyvas pasakojimas apie septynis pasaulio stebuklus. Vienas iš jų yra 140 m aukščio Egipto sostinės Aleksandrijos švyturys. Jis 283 m. pr. m. e. buvo pastatytas Faroso saloje. Pačiame švyturio viršuje daugiau kaip 1500 metų degė laužas, kuris laivams rodė kelią.
Visuose pasaulio švyturiuose iš pradžių kurdavo laužus. Tik praėjusiame šimtmetyje jie užleido savo vietą žvakėms, alyvmedžio aliejaus ir žibalinėms lempoms. Edisono Lamanšo švyturyje degė 24 žvakės, jos svėrė po 3 kg.
Senovėje švyturių prižiūrėtojai buvo atplėšti nuo pasaulio. Kelias iki artimiausios gyvenvietės buvo labai tolimas, tad keliauti pėsčiomis ar plaukti tekdavo kelias valandas. Darbas švyturyje buvo labai pavojingas - įsisiautėjusi jūra grasindavo pražūtimi net labai įtvirtintiems į uolas švyturiams. Taip įvyko su Škotijos švyturiu. Vandens bangos pasiekė švyturio Belrok 36 m aukščio viršūnę ir nuplėšė lauko kopėčias. Kartais galingos bangos vandens kriokliais apipila švyturio bokštą nuo viršaus iki apačios. Taip atsitiko su Trinidado Hid Laid švyturiu Oregono pakrantėje. Bangos sutrikdė žibinto darbą, nors jis buvo 60 m aukščio virš jūros.
Japonijos futbolo taurė

Japonijos futbolo taurė arba Imperatoriaus taurė – pagrindinis futbolo taurės turnyras Japonijoje. Antrasis pagal svarbą turnyras šalyje po J1 lygos. Vyksta nuo 1921 m.
Lietuvos Respublikos energetikos ministerija

Istorija

Įsteigta po Lietuvos Nepriklausomybės atkūrimo: 1990 m. spalio 22 d. LRV nutarimu buvo patvirtinti nuostatai. 
Panaikinta 1997 m. gegužės 1 d., funkcijas perdavė vykdyti Lietuvos Respublikos ūkio ministerijai. 
Energetikos ministerija buvo atkurta 2009 m. sausio 27 d., reformavus Ūkio ministeriją (ji liko atsakinga už verslą, inovacijas ir investicijas). Energetikos ministerijos kompetencija – energetinis saugumas, branduolinė energetika, iškastiniai energijos ištekliai, atsinaujinantys energijos ištekliai, elektra ir šiluma, energijos vartojimo efektyvumas.
Energetikos  ministerija  išsiskiria mažiausiu,  lyginant  su  kitomis  ministerijomis, darbuotojų skaičiumi.
Stanislavas Šuškevičius

Politinė veikla

1991 m. gruodžio 8 d. Belovežo girioje kartu su Rusijos bei Ukrainos vadovais (atitinkamai Borisu Jelcinu ir Leonidu Kravčiuku) pasirašė Belovežo susitarimą – deklaraciją dėl TSRS iširimo bei NVS įkūrimo. Tų pačių metų gruodžio 21 d. atstovavo Baltarusijos TSR Almatos protokolo pasirašyme, kuriuo Baltarusija bei dar dešimt buvusių TSRS respublikų patvirtino savo narystę NVS.
Šuškevičius iš Baltarusijos besąlygiškai iškeldino TSRS branduolinio ginklo arsenalą. Tačiau tolimesnės reformos buvo nutrauktos dėl Parlamento bei Ministro pirmininko Viačeslavo Kebičiaus priešiško nusistatymo.
1993 m. pabaigoje Aleksandras Lukašenka, tuometinis Baltarusijos parlamento antikorupcinio komiteto sekretorius, apkaltino Šuškevičių ir dar apie 70 svarbių vyriausybės pareigūnų korupcija (valstybės turto grobstymu). Kaltinimai peraugo į balsavimą dėl pasitikėjimo, po kurio Šuškevičius buvo pašalintas ir pakeistas Viačeslavo Kuznecovo, vėliau Mečislavo Hribo. Šuškevičiaus apkaltinimas korupcija galimai buvo be pagrindo.
1994 m. įvyko pirmieji Baltarusijos prezidento rinkimai, kuriuose kandidatavo A. Lukašenka, S. Šuškevičius bei V. Kebičius, pastarasis laikytas rinkimų favoritu. Pirmame raunde A. Lukašenka surinko 45 % balsų, V. Kebičius – 17 %, Pazniakas – 13 % ir S. Šuškevičius – 10 %.
2002 m. Šuškevičius padavė į teismą Baltarusijos darbo ir socialinės apsaugos ministeriją, kadangi jo, kaip buvusio valstybės vadovo, pensija dėl infliacijos nukrito iki 1,8 JAV dolerio per mėnesį. Uždarbiaudamas Šuškevičius dėsto užsienio universitetuose Lenkijoje, JAV bei Azijos šalyse.
2004 m. Šuškevičius bandė dalyvauti rinkimuose į Parlamentą, tačiau rinkimų komisija jam šios teisės nesuteikė. Šuškevičius yra Baltarusijos socialdemokratų partijos vadovas.
Mindaugas Šnipas

Biografija

Gimė 1960 m. kovo 22 d. Šakiuose. 1984 m. baigė Vilniaus dailės institutą ir įgijo skulptoriaus specialybę, nuo 1989 m. Vilniaus dailės akademijos Skulptūros katedros docentas, nuo 1990 m. Lietuvos dailininkų sąjungos narys. Personalines parodas rengia nuo 1986 metų. Nuo 1984 m. dalyvavo grupinėse parodose Lietuvoje, Estijoje, Austrijoje, Švedijoje, Suomijoje, Australijoje, Danijoje, Italijoje, Nyderlanduose, Portugalijoje ir kitose šalyse.

Darbai

Vilniuje M. Šnipas sukūrė skulptūrą „Piliakalnis“ (Panerių skulptūrų parke), atminimo lentas M. Vainraichui (Jono Basanavičiaus g. 16), R. Chvolesui (Tilto g. 15) ir Z. Reizenui (Jono Basanavičiaus g. 17).
1987 m. Kauno miesto sode prie muzikinio teatro buvo pastatytas skulptoriaus sukurtas kompozitoriaus Stasio Šimkaus paminklinis biustas.
1989 m. balandžio 9 d. Kauno Muzikinio teatro sodelyje, pažymint kompozitoriaus Juozo Naujalio 120-ąsias gimimo metines, atidengtas skulptoriaus sukurtas paminklinis biustas.
1997 m. rugsėjo 12 d. Vilniuje, netoli namo Žydų g. 5, atidengtas skulptoriaus sukurtas paminklas-biustas Vilniaus Gaonui, kurį sukūrė, remdamasis jau anksčiau sukurtu skulptoriaus Teodoro Kazimiero Valaičio gipsiniu modeliu.
2009 m. birželio 21 d. Jonavoje atidengtas skulptoriaus sukurtas paminklas Abraomui Kulviečiui. 2011 m. gegužės 12 d. atidengtas skulptoriaus sukurtas paminklas Vilniaus Latvių gatvėje žymiam rusų poetui Konstantinui Balmontui.
Vyriausybės vertybiniai popieriai

Vyriausybės vertybiniai popieriai (VVP) – skolos vertybiniai popieriai, kurie garantuojami valstybės turtu. VVP išplatinami pirminėje rinkoje, kurių emitentas yra centrinis bankas. VVP parduodami aukcionuose, kurie vyksta kartą per savaitę. Po išleidimo VVP aktyviai prekiaujama antrinėje rinkoje. VVP yra viena iš saugiausių investicijų, nes garantuojama valstybės turtu.
Europos investicijų bankas

Europos investicijų bankas – bankas ir nepriklausoma ES institucija. Jis teikia paskolas ir garantijas investiciniams projektams. Pagrindinis EIB uždavinys – ekonomiškai silpnesnių rajonų plėtros parėmimas. Teikiant finansavimą daugiausiai dėmesio skiriama smulkų ir vidutinių įmonių projektams. Bankui suteiktas aukščiausias kredito reitingas (AAA).

Įkūrimo istorija

Įkurtas 1958 m. sausio 1 d. vadovaujantis Romos sutarties nuostatomis. Bankas įsikūręs Liuksemburge, kur dirba aukštos kvalifikacijos darbuotojai iš visų ES valstybių. ES valstybės narės yra banko akcininkės. Banko įstatinį kapitalą formuoja visos valstybės narės. Vienai valstybei narei tenkanti kapitalo dalis priklauso nuo ekonominio konkrečios valstybės svorio Europos Sąjungoje.

Europos investicinio banko veikla Lietuvoje

Nuo 2004 m. Lietuva yra EIB nare. Lietuva turi savo atstovą banko direktorių taryboje. Iš banko gautos paskolos panaudotos Vilniaus oro uosto modernizavimo projektui - 10 mln. EUR, "Via Baltika" statybos ir rekonstravimo darbų projektas - 20 mln. EUR, Klaipėdos valstybinio jūrų uosto plėtros projektas - 14 mln.EUR.
Aušra prie Nemuno

Siužetas

Pusiau propagandinis filmas apie kolūkių kūrimą Lietuvoje pokario metais, šeimos narių konfliktus, atsidūrus skirtingose grupuotėse, užsienio šalių žvalgybų bandymus „pakenkti“ tarybų valdžios kūrimui Lietuvoje.
Maurits Cornelis Escher

Biografija

Mauricas Kornelis Ešeris gimė 1898 m. birželio 17 d. Leuvardene Olandijoje, vaikystę praleido Arnheme. Jo tėvas buvo inžinierius. 1919−1922 m. M. K. Ešeris mokėsi architektūros Dailės ir dekoratyviųjų menų mokykloje Harleme. Paskatintas mokytojo Samuel Jessurun de Mesquita, M. K. Ešeris perėjo mokytis piešimo ir grafikos. 1924 m. vedė Jetta Umiker, pora persikėlė į Romą Italijoje, kur gyveno iki 1935 m. Vasarą M. K. Ešeris keliaudavo po Italiją, piešdavo miestų vaizdus ir peizažus. Grįžęs į Romą juos perdirbdavo į grafikos kūrinius. Šiuose kūriniuose vienydavo vaizdus iš skirtingų matymo kampų, naudojo juodos ir baltos raiškius kontrastus. Su žmona M. K. Ešeris susilaukė trijų sūnų.
Dėl aštrėjančių politinių aplinkybių M. K. Ešeris 1935 m. persikėlė į Šveicariją, 1936 m. lankėsi antrą kartą Alhambros komplekse Ispanijoje (pirmą kartą 1922 m.), buvo paveiktas islamiško maurų plytelių dekoro raštų. Jo kūryba iš peizažų pasikeitė į tai, ką dailininkas pavadino „mentaliniais vaizdais“. Dar vėliau dailininkas persikėlė į Belgiją. Antrojo pasaulinio karo metu 1941 m. M. K. Ešeris grįžo į Nyderlandus, apsistojo Barno miestelyje, kuriame praleido likusį gyvenimą beveik iki mirties. M. K. Ešeris mirė 1972 m. kovo 27 d. Lareno miestelyje Nyderlanduose. 
M. K. Ešeris tapo vienu iš garsiausių ir labiausiai reprodukuojamų XX a. grafikų. Jis kūrė realių objektų, pereinančių į kitus objektus, serijas („Metamorfozės“), optinės apgaulės efektus sukuriančius kūrinius, neįmanomų konstrukcijų vaizdus („Krioklys“, „Kylantys ir besileidžiantys“). Kūrė ksilografijas, graviūras, litografijas, mecotintas. M. K. Ešeris paliko 448 grafikos kūrinius ir daugiau nei 2000 piešinių, eskizų. Vienais geriausiai žinomų jo kūrinių yra „Reptilijos“ (1943), „Piešiančios rankos“ (1948), „Sąjungos ryšys“ (1956). 2002 m. Hagoje atsidarė Ešerio vardo muziejus.
Vediava

Vediava (mor. Ведь-ава, vandens moteris) yra vandens deivė, populiari tarp finougrų tautų. Kartais šios deivės siejamos ir su vaisingumu. Įprastai šios deivės vaizduojamos panašios į undines – su ilgais plaukais, didelėmis krūtimis ir apatine dalimi besibaigiančia žuvies uodega. Kartais jos dainuoja dainas, kurios paveikia žmones. Žvejai pirmąjį pagautą laimikį paaukoja Vediavai, taip pat laikosi įvairių šios dievybės tradicijų savo žvejybos metu. Pamačius Vediavą žmogus suserga, dažnai paskęsta. Šios dievybės dažnai siejamos su skendimu.
Mordvijoje ši deivė yra laikoma vandens motina, Estijoje ją vadina „Vete-ema“, Suomijoje – „Veen emo“.
Safolkas

Geografija

Grafystės plotas yra 3801 km². 1974 m. balandžio 1 d., pagal savivaldybių įstatymą, rytų ir vakarų Safolkai bei Ipsvičo miestas buvo sujungt į vieną grafystę.
Andžijas

Miestai simboliai

Oficiali miesto gėlė – raudonžiedis šalavijas, medis – pušis.
Barinasas

Geografija

Vakariniu valstijos pakraščiu driekiasi Andų kalnų grandinė – Meridos Kordiljera. Barinase ji iškyla iki 3900 m (Don Pedro k.). Einant į rytus paviršius leidžiasi į kalvas, o dar toliau – į Orinoko žemumą. Valstijos upės priklauso Orinoko baseinui: Apūrė, Kochedesas, Santo Domingas, Masparas, Bokono, Kanagva. Didžiąją dalį Barinaso teritorijos užima savanos, tačiau yra nemažai džiunglių plotų. Valstijoje yra dalis Siera Nevados nacionalinio parko.
Valstijos simbolis – kvapusis kedrenis (Cedrela odorata).
Pernaravos Nukryžiuotojo Jėzaus bažnyčia

Istorija

Pirmoji Pernaravos bažnyčia pastatyta 1670–1671 m., manoma, pagoniškos šventyklose vietoje. Jai Jonas Milvydas dovanojo 2 margus žemės. H. Zabiela 1815 m. pastatė dabartinę medinę bažnyčią. Ji buvo Ariogalos parapijos filija. XIX a. viduryje veikė parapinė mokykla. Rusijos vidaus reikalų ministras 1863 m. leido steigti parapiją. Formaliai filija nurodyta iki 1874 m. Bažnyčia 1913 m. remontuota, atnaujinti altoriai.

Architektūra

Tai liaudies architektūros formų, stačiakampio plano, vienabokštė bažnyčia. Kvadratinio plano, priglaustas prie fasadinės sienos, nuo žemės iki kryžiaus jis yra dvigubai aukštesnis už bažnyčios stogą. Didelės durys perdengtos puslankio arka, o virš jos šviečia saulutės ornamento apskritas langelis. Trečiajame bokšto tarpsnyje yra trys didelės angos varpui skardenti. Bokšto stogas yra sudėtingas: aplink įgaubtą piramidę matomi trikampiai frontonėliai, o jos viršuje tūno būgniška bazė kryžiui. Šoninės bažnyčios sienos suskaidytos piliastrais, o didžiuliai stačiakampiai langai padalinti po šešiolika stiklų. Šone priglausta žema zakristija.
Mūrinė šventoriaus siena uždengta senovišku mediniu stogeliu. Geležiniai vartai įkabinti tarp mūrinių stulpų, kurių forma primena koplytėles su stogeliais.
Šiaurės Makedonijos vyrų krepšinio rinktinė

Istorija

Makedonijos rinktinė susidarė 1993 m., šaliai pasitraukus iš Jugoslavijos. Ilgą laiką šalis buvo gan vidutinė komanda ir nepateko nei į pasaulio čempionatus, nei į olimpines žaidynes, o 1999 m. Europos čempionate pasitraukė po grupės etapo. 2009 m. Europos čempionate rinktinė įveikė grupės etapą, aplenkusi Izraelio rinktinę, bet antrame grupės lygmenyje iškrito.
Ypač sėkmingas Makedonijos krepšininkų pasirodymas buvo 2011 m. Europos čempionate Lietuvoje – nors makedonai pralaimėjo pirmas varžybas Juodkalnijai, bet vėliau įveikė Graikiją, Kroatiją, Suomiją, Bosniją ir Hercegoviną bei grupėje užėmusi pirmą vietą pateko į kitą etapą. Antrame grupės etape komanda nugalėjo Gruziją bei Slovėniją ir tik paskutinėmis sekundėmis pralaimėjo Rusijai. Ketvirtfinalyje Makedonija sensacingai laimėjo prieš varžybų šeimininkus lietuvius, bet pusfinalyje pralaimėjo Ispanijai. Kovoje dėl trečios vietos makedonai vėl žaidė su Rusija, ir vėl jiems pralaimėjo po atkaklios kovos.
Asogli

Istorija

Kaip ir dauguma eve valstybių Asogli buvo įkurta XVII a. migrantų iš seniausios jų valstybės – Notsės. Legendos pasakoja, kad Notsėje valdė ypač žiaurus valdovas Togbe Agorkolis, iš kurio priespaudos norėję pabėgti gyventojai gudrumu prasiskverbė pro storas miesto sienas. Jiems vadovavo Kakla. Pabėgėliai migravo į vakarus, kur pasiekė pirmąją įkurtą savo gyvenvietę Komedzralę. Čia jų vadas turėjo tris sūnus ir dukterį.
Kadangi Komedzralėje eve galiausiai išsekino žemę, Kaklos palikuonys išvedė savo grupes ieškoti derlingesnių vietų ir įkūrė 4 savo gyvenvietes, kurios sudaro karalystės tradicines teritorijas. Jauniausias sūnus Asoras įkūrė Ho gyvenvietę, kuri tapo naujosios karalystės sostine.
Asoglio valstybė buvo prijungta prie Vokietijos Togolando XIX a. pabaigoje, išlaikant jos tradicinę monarchiją. Po 1918 m. Ho miestas perėjo britams kaip Britų Togolendo dalis, o vėliau prijungtas prie Ganos.
Asoglio valdovų titulas yra agbogbomefia, o prieš vardus naudojamas pagarbus eve titulas togbe. Asoglis turi tradicinę vyriausybę, kurią sudaro 5 skyriai: Ahoe, Bankoe, Dome, Heve ir Hliha. Kiekvienas skyrius turi savo vadą, kuris savo ruožtu turiu savo tarybą, karo vadą asafofia ir jaunimo reikalų vadą sohefia. Agbogbomefia tiesiogiai vadovauja Bankoe skyriui.
Stefanija Gedmintienė

Biografija

AB „Lietuvos telekomas“ Telšių rajono klientų aptarnavimo grupės agentė, AB „Lietuvos telekomas“ Telšių telekomunikacijų darbuotojų profsąjungos pirmininkė.
Nuo 1996 m. – Lietuvos socialdemokratų partijos Telšių rajono skyriaus narė.
1997–2000 m. – Telšių rajono savivaldybės tarybos narė.
Jurgis Utovka

Biografija

1963–1967 m. mokėsi Rakų pradinėje mokykloje, 1967–1970 m. Varėnos vidurinėje mokykloje, 1970–1971 m. Šalčininkų aštuonmetėje internatinėje mokykloje, 1971–1973 m. Zarasų vidurinės internatinės mokyklos rusiškoje klasėje. 1976 m. baigė Klaipėdos jūreivystės mokyklą ir įgijo laivavedžio specialybę.
1976–1980 m. žvejybos laivų šturmanas. 1980–1982 m. Klaipėdos sausųjų elementų gamyklos „Sirijus“ tiekėjas. 1982–2000 m. laivų krovos akcinės bendrovės „Klaipėdos Smeltė“ meistras, dispečeris, gamybos direktoriaus pavaduotojas, pamainos viršininkas.
Nuo 1996 m. Lietuvos rusų sąjungos rėmėjas, nuo 1996 m. narys, 2000 m. Lietuvos rusų sąjungos tarybos narys.
1995–1997 m., 1997–2000 m. ir 2000–2003 m. Klaipėdos miesto savivaldybės tarybos narys. 1995 m. išrinktas pagal Lietuvos lenkų rinkimų akcijos sąrašą, 1997 m. pagal Lietuvos piliečių aljanso ir rusų sąjungos koalicijos sąrašą, 2000 m. pagal Lietuvos rusų sąjungos sąrašą. 2000 m. kovo – spalio mėn. Klaipėdos miesto savivaldybės tarybos Privatizavimo komisijos pirmininkas. 2000–2004 m. Seimo narys, pasiūlytas A. Brazausko socialdemokratinės koalicijos, išrinktas Marių rinkimų apygardoje Nr. 21.
Žmona Snaiguolė, dukterys Jurgita, Jūratė.
Matematinis įrodymas

Matematinis įrodymas – pademonstravimas, kad kažkoks matematikos teiginys yra būtinai teisingas laikantis priimtų tos srities aksiomų. Matematinis įrodymas visada remiasi loginėmis išvadomis, o ne tik empiriniais stebėjimais, kitaip tariant, įrodymas turi pademonstruoti kad teiginys yra teisingas visada ir absoliučiai be jokių išlygų.
Tokie teiginiai matematikoje paprastai vadinami teoremomis ir, kartą įrodyti, gali būti naudojami kaip prielaidos kituose matematiniuose įrodymuose.
Siudad Realis

Istorija

Miestą XIII a. įkurė Alfonsas X. Viduramžiuose miestą juosė keturių kilometrų siena su 130 bokštų. 1691 m. tapo istorinio La Mančos provincijos sostinė.
Džiardini Naksas

Istorija

Dabartinio miesto vietoje 734 m. pr. m. e. įkurta seniausia graikų kolonija Sicilijoje – Naksas (sen. gr. Νάξος). Čia stovėjo Apolono šventykla. Naksas niekad neišaugo į didelį miestą – jį nurungė Sirakūzai, Katanija. Viduramžiais tai buvo žvejų gyvenvietė, kurią dažnai puldinėjo berberų piratai. Po vieno iš tokių antpuolių, 1544 m. surengto Hairedino Barbarosos, Naksas įtvirtintas – pastatyta tvirtovė, stebėjimo bokštas. Po 1970 m. tapo kurortine gyvenviete.
UAB Merkys

UAB Merkys – lietuviška įmonė, gaminanti patalynę ir su ja susijusius gaminius. „Merkyje“ dirba ~200 darbuotojų (2009 m.).

Istorija

1975 m. Varėnoje buvo įkurtas pūkų – plunksnų gaminių fabrikas „Merkys“. Apdorojus vandens paukščių pūkus ir plunksnas, iš jų buvo gaminami kimšti gaminiai (antklodes, pagalvės, miegmaišiai, drabužiai). Fabrike taip pat vyko ir kai kurios siūtinės produkcijos gamyba.
2001 m. įsteigta UAB „Merkys“. Ji gamina namų tekstilės gaminius – pagalves, antklodes, pledus, lovatieses, lovos baltinius, miegmaišius, chalatus. Gamyboje naudojami užpildai – pūkų-plunksnų mišiniai, avių vilnos pluoštas arba jo kamuoliukai, tuščiaviduris silikonizuotas poliesterinis pluoštas arba jo kamuoliukai.
Milkūnai

Istorija

2001 m. uždaryta Milkūnų 2-oji pradinė mokykla.
Aleksandras Milaševičius-Ruonis

Aleksandras Milaševičius (slap. Ruonis, 1906 m. rugpjūčio 25 d. Seinuose – 1949 m. rugsėjo 9 d. Šilalės rajono Karoblio kaime; palaidojimo vieta nežinoma) – Lietuvos ginkluoto pasipriešinimo sovietiniam okupaciniam režimui veikėjas, Vakarų Lietuvos srities vadas.

Biografija

Baigė Kauno karo mokyklą, tarnavo Lietuvos kariuomenės 2-ajame kavalerijos pulke. Kapitonas. 1943-1944 m. buvo 2-ojo lietuvių statybos bataliono vadas. 1944-1945 m. kartu su šeima traukėsi į Vakarus; Drezdeno bombordavimo metu (1945 m. vasario mėn.) žuvus žmonai ir sūnui, grįžo į Lietuvą. Slapstėsi Žemaitijoje, apie 1948 m. pr. įsitraukė į partizaninį judėjimą. Buvo aktyvios partizaninės kovos šalininkas.
1948 m. vasario pr. A. Milaševičius Jono Žemaičio-Vytauto pavedimu atkūrė MGB organų 1947 m. spalį sunaikintą Žemaičių apygardos štabą ir 1948 m. vasario–birželio mėn. buvo Žemaičių apygardos vadas.
1948 m. gegužės 5 d. susikūrus Vakarų Lietuvos sričiai, A. Milaševičius tapo jos vado pavaduotoju (dalyvavo parengiant norminius srities dokumentus), o tų metų birželio 8 d. – Vakarų Lietuvos srities vadu (nuo 1949 m. pr. kartu buvo ir Lietuvos Laisvės Kovos Sąjūdžio gynybos pajėgų vado pavaduotojas). Jį nuolat sekė MGB agentai Mėta, Oriolas, Snieguolė, Radzevičius. Per juos gautą pasiūlymą pasiduoti ir bendradarbiauti su MGB A. Milaševičius atmetė. 1949 m. rugsėjo 9 d. MGB agentas Radzevičius (Valentinas Orlingis) čekistams pranešė, kad Kaltinėnų valsčiaus Karoblio kaime (6 km šiauriau Bijotų, dabar – Gaudvaišų kaimo dalis), J. Martinkaus sodyboje vieši Vakarų Lietuvos srities vadas Ruonis. Netrukus sodybą apsupo 25 MGB kariškių dalinys; partizanų vadas žuvo pasipriešinęs ginklu.
Lichio kalnagūbris

Lichio kalnagūbris (gruz. ლიხის ქედი) – pietinė Didžiojo Kaukazo atšaka, jungianti Didįjį ir Mažąjį Kaukazą. Dalina Gruziją į rytinę ir vakarinę dalis. Aukščiausias taškas – 1 926 m. Suramio (949 m) ir Rikočio (996 m) perėjomis eina pagrindinės šalies transporto arterijos.
Kreivėnai (Tauragė)

Istorija

Vilkės upelio kairiajame krante, Jakštaičio lauke, 1932 m. aptikta archeologinių radinių. Į muziejų pateko V–VI a. ir XIII–XIV a. archeologinių radinių, kurie iki 1945 m. buvo saugomi Prūsijos muziejuje Karaliaučiuje ir Įsrutyje. Per Antrąjį pasaulinį karą radiniai sunaikinti. Senkapio vietą mėginta surasti, tiksli vieta nežinoma, ji galėtų būti netoli Kulmėnų piliakalnio su senovės gyvenviete (Pagėgių sav.).