google/wiki40b huggingface dataset:
Mbalė

Vieta

Mbalė yra maždaug 245 km keliu į šiaurės rytus nuo Ugandos sostinės Kampalos, prie magistralės.
Per miestą eina ir geležinkelio linija iš Tororo į Pakvačą (Pakwach). Netoliese stūkso Elgono kalnas – viena aukščiausių Rytų Afrikos viršūnių.

Miesto apžvalga

Mbalėje yra įsikūręs Ugandos Islamo universitetas (Islamic University in Uganda; IUIU). Mieste yra ir Mozės sinagoga, apie kurią gyvena daugelis abajudajų (Abayudaya). Mieste gyvena ir gisų etninės grupės žmonės.
Mbalė žinoma savo naktiniu gyvenimu. Miesto centre stovi bokštas su laikrodžiu. Viena pirmųjų filmo „Kazino Royale“ scenų vaizduoja Mbalę, tačiau filmuota ne čia. Džeimsas Bondas (Daniel Craig) scenoje nepasirodo.

Gyventojai

2002 m. gyventojų surašymo duomenimis tada Mbalėje gyveno 71 130 žmonių. 2008 m. Ugandos statistikos biuras (Uganda Bureau of Statistics; UBOS) paskaičiavo, kad tada mieste gyveno 84 100 gyventojų. 2011 m. UBOS teigė, kad mieste gyveno 91 800 žmonių.
Sintautų Švč. Mergelės Marijos Ėmimo į dangų bažnyčia

Istorija

Veliuonos valdytojas Albertas Radvila 1641 m. pastatė koplyčią. Ją retkarčiais aptarnaudavo Naumiesčio karmelitai. Apie 1685 m. paskirtas nuolatinis kunigas, 1697 m. pradėtos rašyti metrikų knygos. 1703 m. minima maža bažnyčia, apipuvusiomis grindimis.
1788 m. ji sudegė, tais pačiais metais pastatyta nauja. Ją 1800 m. konsekravo Vygrių vyskupas Mykolas Pranciškus Karpavičius; įkurta parapija. Sudargo klebonas Petras Jucevičius 1822 m. paskyrė bažnyčiai 15 000 auksinų. XIX a. pirmojoje pusėje veikė parapinė mokykla. Sintautuose 1855–1863 m. klebonavo rašytojas Antanas Tatarė (1805–1889). Jis sutvarkė parapijos trobesius, apie 1860 m. suremontavo bažnyčią, įrengė 3 altorius, varpinę, nutapė paveikslų, nupirko varpą. A. Tatarė už 1863 m. sukilimo rėmimą ištremtas į Penzos guberniją. Amnestuotas be teisės grįžti į Lietuvą.
Bažnyčia 1907 m. sudegė. Nesulaukus valdžios leidimo, pradėta statyti laikina. Policija mėgino uždaryti be leidimo statomą maldyklą, tačiau gyventojai pasipriešino. Laikinoje bažnyčioje 1908–1909 m. neleista laikyti pamaldų (laikytos kapų koplyčioje). 1907 m. įsikūręs „Žiburio“ draugijos skyrius įsteigė biblioteką - skaityklą. 1909 m. pradėtos degti plytos naujai mūrinei bažnyčiai.
1913 m. pašventintas jos kertinis akmuo. Statybą sutrukdė karas. Kunigo Stanaičio rūpesčiu 1918–1922 m. bažnyčia pastatyta (pirmos pamaldos laikytos 1922 m. gruodžio 8 d.). 1920 m. įsikūrė pavasarininkų kuopa. 1944 m. rugpjūčio 13 d. vokiečių artilerija bažnyčią padegė ir stipriai apgriovė. Po Antrojo pasaulinio karo Sintautų klebonas Jonas Damijonaitis (1901–1949) areštuotas ir kalintas, mirė Vilniaus kalėjime.
Laikina bažnyčia 1950 m. įrengta parapijos namuose. Administratorius kunigas Antanas Maskeliūnas po 1971 m. ją suremontavo, 1977 m. pristatė bokštą, įvedė šildymą. 1989 m. gautas leidimas atstatyti mūrinę bažnyčią. 1990 m. kovo mėn. prelato Antano Maskeliūno iniciatyva pradėti bažnyčios atstatymo darbai. 1995 m. rugpjūčio 26 d. pašventinta atstatytoji bažnyčia.

Architektūra

Bažnyčia dvibokštė. Bokštai 48,7 m aukščio: 26 m mūro, virš jų 20 m smailės ir po 2,7 m aukščio kryžiai.
Literatiškoji komisija

Literatiškoji komisija – lietuvių inteligentų būrelis, veikęs 1890–1895 m. Mintaujoje, dab. Jelgava, Latvija.

Istorija

Įkurta V. Kudirkos iniciatyva, vadovavo Jonas Jablonskis. Būrelio nariai: Motiejus Čepas, Mečislovas Davainis-Silvestraitis, Liudvika Didžiulienė, Antanas Krikščiukaitis-Aišbė, Gabrielius Landsbergis-Žemkalnis, Pranas Mašiotas, Adomas Sketeris ir kiti.
Bendradarbiavimu ir lėšomis Literatiškoji komisija rėmė „Varpą“ (1889–1905 m.), „Ūkininką“ (1890–1905 m.) ir jų priedus. Kasmet pateikdavo iki trečdalio visų „Varpo“ publikacijų (1893 m. – 35 %), redagavo jame spausdinamus grožinės literatūros kūrinius ir straipsnius. Rūpinosi lietuvių kalbos gryninimu, lietuviška mokslo terminija. Komisijos pastangomis spaudai buvo parengti pirmieji G. Petkevičaitės-Bitės, A. Krikščiukaičio-Aišbės, Žemaitės kūriniai.

Būrelis nustojo veikti dėl kilusių nesutarimų su naująja „Varpo“ redakcija ir 1896 m. J. Jablonskį iškėlus į Revelį (dab. Talinas).
Richard Garriott

Ričardas Alenas Gariotas (angl. Richard Allen Garriott; g. 1961 m. liepos 4 d. Kembridže, Anglijoje) – kompiuterinių žaidimų dizaineris ir verslininkas. Geriausiai žinomas kaip „Ultima“ žaidimų serijos pasaulio kūrėjas.
2008 m. spalio 12 d. kaip save finansuojantis kosmoso turistas kosminiu laivu „Sojuz“ nuskrido į Tarptautinę kosminę stotį, kurioje prabuvo 12 dienų.

Biografija

Gariotas gimė Kembridže, Anglijoje, amerikiečių šeimoje ir užaugo Nassau Bay mieste, Teksaso valstijoje, JAV. Jo tėvas Ouvenas K. Gariotas (Owen K. Garriott) buvo astronautas, kuris dalyvavo „Skylab 3“ ir Space Shuttle „STS-9“ misijose. Teksaso Clear Creek High School vidurinėje mokykloje jis įtikino mokyklos vadovybę leisti jam įkurti jo paties prižiūrimą programavimo kursą, kuriame jis kūrė fantastinius kompiuterinius žaidimus naudodamasis teletaipo prietaisu. 1977 m. vasarą tėvai jį išsiuntė į Oklahomos universiteto septynių savaičių kompiuteristų stovyklą, kur jis gavo pravardę „Britas“, kurią lyg šiol tebenaudoja kaip savo slapyvardį kompiuteriniuose žaidimuose.

Karjera

1979-ųjų vasarą Gariotas pradėjo dirbti „ComputerLand“ parduotuvėje, kur laisvalaikiu kūrė vaidmenų žaidimą „Akalabeth“. Parduotuvės savininkas pasiūlė pabandyti jį parduoti. Nors jis nepardavė daug kopijų, viena iš jų pateko į bendrovės „California Pacific Computer“ rankas ir ši pasiūlė jam verslo sandorį. Buvo parduota virš 30 000 jo žaidimo kopijų, o jam atiteko po 5 JAV dolerius už kiekvieną parduotą žaidimą. Tų pačių metų rudenį jis įstojo į Teksaso universitetą Ostine.
Ankstyvajame XX a. 9-ajame dešimtmetyje Gariotas pradėjo kurti „Ultima“ kompiuterinių žaidimų seriją. Iš pradžių jis programavo su Apple II kompiuteriu. Pirmuosius žaidimo vienetus išleido „California Pacific Computer“, jie buvo pardavinėjami plastikiniuose maišeliuose. Kitą dalį išleido „Sierra On-Line“, kuri vienintelė sutiko juos platinti dėžėmis. Maždaug tuo metu, kai jis užbaigė trečiąjį serijos žaidimą, žaidimai buvo susilaukę tokio pasisekimo, kad Gariotas (kartu su broliu Robertu) įkūrė savo bendrovę „Origin Systems“, kuri ėmėsi platinti jo žaidimus.
Gariotas pardavė „Origin“ bendrovei „Electronic Arts“ 1992 m. rugsėjį. 1997 m. jis sugalvojo terminą MMORPG, kuris įvardino tuomet dar kylantį žaidimų žanrą, žinomą kaip graphical MUDs. Vėliau kūrė MMORPG žanro žaidimus bendrovėje „NCsoft“.
2009 m. Gariotas įsteigė bendrovę „Portalarium“, kuri kuria „Ultima“ serijos tęsinį.

Asmeninis gyvenimas

2011 m. Ričardas vedė Laetitia Garriott de Cayeux ir pakeitė savo pavardę į žmonos. Judviejų vaikas, vardu Kinga, gimė 2012 m. birželio 30 d.
Bernardas Vasiliauskas

Biografija

1955–1966 m. LSSR operos ir baleto teatro orkestro artistas. Baigė LSSR konservatoriją (1961 m. Olgos Šteinbergaitės fortepijono, 1966 m. Leopoldo Digrio vargonų klasę). 1961–1977 m. dėstė LSSR konservatorijoje. Nuo 1977 m. dirbo Respublikinio kultūros paminklų restauravimo tresto Vilniaus vargonų dirbtuvėse intonuotoju, nuo 1989 m. yra Vilniaus arkikatedros bazilikos vargonininkas.  Šiuo metu gyvena Vilniuje.
Šeima: sutuoktinė Vida Prekerytė (muzikantė), dukros Gintautė (ekonomistė), Dalia (pianistė), Vilija (smuikininkė).

Vargonų restauravimas

Daugelį metų B. Vasiliauskui teko restauruoti vargonus. Šitos specialybės jis ėmėsi tada, kai jo bendramokslis Rimantas Gučas tapo Vilniaus vargonų dirbtuvių vadovu. Tokios įmonės paskirtis buvo restauruoti didžiausius Lietuvoje Šv. Jonų bažnyčios vargonus. Didžiausi iš B. Vasiliausko restauruotų buvo Kauno arkikatedros vargonai, statyti garsaus meistro Juozo Radavičiaus. Nors nebuvo atlikta visiška šio muzikos instrumento restauracija, tačiau teko visus iki vieno peržiūrėti vamzdelius, atnaujinti mechaniką.
Dirbdamas restauruotoju B. Vasiliauskas kartu ir muzikavo. Pastaruoju metu vien groja vargonais.

Koncertinė veikla

Keturis dešimtmečius B. Vasiliausko koncertinė veikla yra susijusi su vargonais. Plačiai koncertuoja kaip solistas, taip pat ir su daugeliu Lietuvos chorų, orkestrų. Gastroliavo Baltijos šalyse, Vokietijoje, Prancūzijoje, Didžiojoje Britanijoje, Ispanijoje, Italijoje, Norvegijoje, Rusijoje, kitose šalyse.
Dalyvavo tarptautiniuose konkursuose: M.K.Čiurlionio pianistų ir vargonininkų konkurse, 1968 m. tapo pirmosios premijos laureatu. 1988 m. LTSR nusipelnęs artistas.
Lhasa de Sela

Biografija

Lhasa gimė Big Indiano kaime Niujorko valstijoje. Jos tėvas meksikietis – ispanų kalbos dėstytojas Alex Sela, motina – libaniečių-žydų-amerikiečių kilmės fotografė ir aktorė Alexandra Karam. Savo pirmuosius dešimt metų būsimoji dainininkė praleido klajodama po JAV ir Meksiką perdirbtu mokykliniu autobusu kartu su savo tėvais, broliais ir seserimis, kuriuos motina mokė namuose.
Pradėjo dainuoti būdama trylikos metų graikų kavinėje San Franciske. Sulaukusi devyniolikos metų persikėlė į Monrealį ir penkerius metus dainavo baruose. Ten susipažino su Yves Desrosiers ir su juo bendradarbiaudama parengė medžiagą, kuri vėliau buvo įrašyta jos pirmajame albume La Llorona, išleistame 1997 m. Šį albumą sudaro tradicinių Lotynų Amerikos dainų ir originalių dainų derinys, jame jaučiama stipri Meksikos muzikos, klezmer muzikos, Rytų Europos čigonų muzikos, Vidurio Rytų muzikos ir alternatyvaus roko įtaka. Albumą išleido nepriklausoma Kanados įrašų kompanija Audiogram Monrealyje. Jis susilaukė didelės sėkmės: Kanadoje ir Prancūzijoje parduota daugiau kaip 400 tūkst. albumo egzempliorių, 1997 m. Lhasa buvo apdovanota Kvebeko provincijos Félix'o prizu („Artiste québécois – musique du monde“), o 1998 m. Kanados Juno prizu geriausiam world muzikos atlikėjui.
Po kelerius metus trukusių koncertinių turų Europoje ir Šiaurės Amerikoje, Lhasa 1999 m. nutraukė dainininkės karjerą ir persikėlė į Prancūziją, kur prisijungė prie trijų savo seserų, dirbusių teatrinio cirko kompanijoje Pocheros. Galiausiai ji apsistojo Marselyje, kur vėl pradėjo kurti dainas, bendradarbiaudama su Vincent Ségal ir Cyril Atef iš grupės Bumcello. Vėliau Lhasa grįžo į Monrealį, kur bendradarbiaudama su perkusininku François Lalonde ir pianistu Jean Massicotte įrašė savo antrąjį albumą The Living Road, išleistą 2003 m. Visos albumo La Llorona dainos buvo įdainuotos ispaniškai, o The Living Road jau sudarė dainos anglų, prancūzų ir ispanų kalbomis.
Išleidus albumą The Living Road buvo surengtas dvejus metus trukęs koncertinis turas, kurio Lhasa ir jos grupė pasirodė septyniolikoje šalių. Ji kaip viešnia dalyvavo įrašant grupės Tindersticks kompoziciją Sometimes It Hurts, įtrauktą į albumą Waiting for the Moon, o vėliau kartu su Tindersticks vokalistu Stuart Staples sudainavo duetą kompozicijoje That Leaving Feeling, įtrauktoje į grupės albumą Leaving Songs. Kaip viešnia ji taip pat dalyvavo įrašant prancūzų dainininkų Arthur H ir Jérôme Minière albumus, taip pat Prancūzijos čigonų muzikos grupės Bratsch albumą. 2005 m. Lhasa buvo apdovanota BBC world muzikos prizu geriausiam Amerikos atlikėjui. Abiejų jos albumų pardavimai pasaulio mastu pasiekė beveik milijoną.
Lhasa De Sela trečiasis albumas Lhasa buvo išleistas 2009 m. balandžio mėn. Kanadoje ir Europoje. Tą patį mėnesį jos balsą buvo galima išgirsti naujo Patrick Watson albumo Wooden Arms titulinėje kompozicijoje.

Mirtis

Po 21 mėnesį trukusios kovos su krūties vėžiu Lhasa mirė 2010 m. sausio 1 d. savo namuose Monrealyje, būdama 37 metų.
Žemaičių žinios

Žemaičių žinios – visuomenės ir literatūros savaitraštis, ėjęs 1920 m. vasario 8 d. – kovo 15 d. Raseiniuose, Nemakščių g. 92.

Istorija

Leido ir redagavo redakcijos komisija. Rašė apie Raseinių apskrities problemas, skelbė politikos, užsienio žinias, kultūros naujienas. Spausdino S. Kadušino spaustuvė Raseiniuose, Laisvės g. 45. Išėjo 5 numeriai.
Generalinė aibė

Generalinė aibė ir populiacija

Lietuvių kalboje generalinė aibė dar vadinama populiacija. Tai yra angliškojo termino population vertimas. Tačiau biologijoje ir susijusiose srityse terminas populiacija turi specifinę reikšmę, nes reiškia ekologinę - evoliucinę organizmų populiaciją. Tuo tarpu tiriamąja visuma gali būti tiek biologinė populiacija, tiek visai kitokia visuma, be to, biologų tyrimuose tiriami objektai gali būti populiacijos (tarkime, sraigių), ir tuomet tektų kalbėti apie populiacijų populiaciją. Vengiant galimos painiavos tiriamąją visumą geriau vadinti generaline aibe (arba statistine populiacija). Šis matematinės statistikos terminas neturi nereikalingo dviprasmiškumo.
Darius Pakamanis

Karjera

Krepšininkas karjerą pradėjo gimtųjų Mažeikių komandoje, o po sėkmingo 2000-2001 m. sezono perėjo į „Šiaulių“ komanda, kurioje, kaip ir „Naftos“ komandoje, tapo vienu iš lyderių.
Prieš 2006-2007 m. sezoną D. Pakamanis tapo „Lietuvos Ryto“ komandos nariu, bet prieš pat sezono pradžią LKL čempionai nusprendė krepšininką gražinti į „Šiaulius“. Tačiau, kai Vilniaus komandoje pasikeitė treneriai, D. Pakamanis grįžo į „Lietuvos Rytą“, tačiau jau 2007 m. sausio pabaigoje vėl buvo paskolintas Šiaulių „Šiauliai“. 2007 m. rugpjūčio 1 d. Vilniaus komandos vadovai pranešė, kad ir 2007-2008 m. sezoną D. Pakamanis žaidė Šiaulių „Šiauliai“, bet sužaidus porą rungtynių buvo paskolintas Ispanijos Valadolido Grupo Capitol klubui.  Pasibaigus sezonui D. Pakamanis paliko Ispanijos klubą ir pradėjo ieškotis naujo klubo.
2008 spalio 8 d. D. Pakamanis laikinai prisijungė prie NKL rungyniaujančio Joniškio "Delikateso" klubo, bet nesužaidęs nė vienerių rungtynių jis pasirašė sutartį iki sezono pabaigos su Brėmerhafeno "Eisbaren" komanda. 2008 m. gruodžio pabaigoje sutartis su krepšninku nebuvo pratęsta. 2009 m. sausio pabaigoje persikėlė runtyniauti į Ukrainos BS "Odessa" komandą, tačiau 2009 m. rugsėjo pabaigoje buvo priverstas ją palikti dėl finansinių sunkumų komandoje.
2009 m. spalio 22 d. buvo pranešta, kad D. Pakamanis laikinai rungtyniaus Šiaulių „Šiaulių“ komandoje, tačiau sužaidęs vienerias rungtynes paliko Šiaulius ir pasirašė sutartį su Utenos Juventus klubu iki 2009–2010 m. sezono pabaigos.
2010 m. rugpjūčio 30 d. pasirašė sutartį su LEB lygos Melilla Baloncesto komanda.
2011 m. rugpjūčio 19 d. sugrįžo į Utenos "Juventus" klubą ir pasirašė vienerių metų sutartį.
Bai Taigos kožunas

Geografija

Kožunas turi sienas su Chakasija ir Kalnų Altajumi. Teritorijoje stūkso Bai Taigos kalnų masyvas. Taip pat yra Kara Cholio saugoma teritorija – Ubsu Nuro duburio (UNESCO pasaulio paveldas) objekto dalis.

Ūkis

Verčiamasi daugiausia gyvulininkyste. Yra Šiviligo radono vandens versmės. Veikia Kara Chol Turo turistinė bazė.
Losicės apskritis

Istorija

Nuo V a. pr. m. e. iki V a.-VI a. dabartinės apskrities teritorijoje gyveno jotvingių gentis. XIII a.-XIV a. šias žemes užėmė Lietuvos Didžioji Kunigaikštystė. Nuo XIII a.-XIV a. iki 1513 m. priklausė Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės Trakų vaivadijai, nuo 1513 m. iki 1569 m. Liublino unijos Palenkės vaivadijai. Nuo 1569 m. iki 1795 m. buvo Abiejų Tautų Respublikos Mažosios Lenkijos provincijos Palenkės vaivadijos valdose.
Nuo 1795 m. iki 1807 m. priklausė Austrijos karalystės Vakarų Galicijos Sedlcų cirkului. Nuo 1807 m. iki 1815 m. priklausė Varšuvos kunigaikštystės Sedlcų departamentui. Nuo 1816 m. iki 1837 m. priklausė Rusijos imperijos Lenkijos Kongreso karalystės Palenkės vaivadijai, 1837–1844 m. Palenkės gubernijai, nuo 1844 m. iki 1866 m. Liublino gubernijai, nuo 1867 m. iki 1914 m. Sedlcų gubernijai.
Nuo 1914 m. iki 1919 m. priklausė Vokietijos imperijos Varšuvos generalgubernijai. 1919–1939 m. priklausė II Lenkijos Respublikos Liublino vaivadijai. 1939–1945 m. priklausė Trečiojo reicho Generalgubernijai. 1945–1975 m. priklausė Liublino vaivadijai. 1975–1999 m. priklausė Palenkės Bialos vaivadijai. 2003 m. pradėtas naudoti Losicės apskrities herbas.
Lietuvos mokytojas

Lietuvos mokytojas – mėnraštis mokytojams, leistas nuo 1996 m. rugsėjo mėn. Vilniuje.

Istorija

Leido Lietuvos mokytojų profesinė sąjunga. Tiražas 2000 egz.
Rašė apie mokyklos ir šeimos santykius, tautinės mokyklos problemas, pedagogų rengimą, apie svarbiausius įvykius Lietuvos mokyklų gyvenime.
Rimantas Kairelis

Biografija

1974 m. baigė Vilniaus universiteto Ekonominės kibernetikos ir finansų fakultete (VU EF) ekonominės kibernetikos specialybę, įgijo ekonomisto-matematiko kvalifikaciją.
Nuo 1974 m. iki 1980 m. VU Sociologinių tyrimų laboratorijos mokslinis bendradarbis, nuo 1980 iki 1987 m. Dirbo VU Sociologinių tyrimų laboratorijos vedėjas, nuo 1977 iki 1986 m. dėstytojas valandininkas VU EF Politinės ekonomijos katedroje, nuo 1977 iki 1980 m. neakivaizdžiai studijavo aspirantūroje Vilniaus universitete.
Nuo 1987 m. iki 1990 m. Lietuvos profesinio orientavimo centro direktorius, nuo 1990 iki 1992 m. Profesinės karjeros konsultavimo centro prie LR socialinės apsaugos ministerijos (LR SADM) generalinis direktorius, nuo 1992 m. iki 1994 m. Suaugusiųjų profesinio mokymo ir konsultavimo centro prie LR SAM generalinis direktorius, nuo 1994 m. LR socialinės apsaugos ministro pavaduotojas, nuo 1994 iki 1996 m. LR SADM sekretorius, nuo 1996 m. LR SADM viceministras, atsakingas už darbo politiką, nuo 2002 m. balandžio mėn. iki 2009 m. birželio mėn. LR SADM valstybės sekretorius. Nuo 2009 m. rugpjūčio mėn. Europos Parlamento narės V.Blinkevičiūtės biuro vadovas.
Vedęs, turi dukterį ir sūnų.
FK Rokiškis

Istorija

Rokiškio futbolo komanda žinoma nuo XX a. 1-osios pusės, kai II pasaulinio karo metais Panevėžio pirmenybėse žaidė Rokiškio „Grandis“, dukart iškovojusi 3-ąją vietą. 
Vėliau apie rokiškėnų futbolo pasiekimus išliko labai mažai duomenų.
Rokiškio komanda XX a. pabaigoje žaisdavo III lygoje, tačiau ypatingų pasiekimų neturėjo.  1995–1997 m. ją rėmė bendrovė „Rokiškio sūris“, kurios vardu vadinosi ir komanda. Galiausiai 1997 m. komanda iširo, Rokiškio rajone buvo vykdomos tik Nepriklausomybės taurės varžybos Kavoliškio mokyklos sporto salėje.
Į varžybas rokiškėnai sugrįžo 2005 m. liepą Anykščiuose ir rugpjūtį Zarasuose. 2005 m. pabaigoje įsikūrė Rokiškio futbolo klubas, 2006 m. jau dalyvavęs Lietuvos salės futbolo pirmenybėse.  2007 m. vėl pradėjo žaisti III lygoje, iš pradžių Panevėžio zonoje, nuo 2009 m. – Utenos. 2009 ir 2010 m. komandą rėmė picerija „Pipirini“, pagal kurią vadinosi ir klubas.
2018 m. pirmenybėse dalyvavo vos keturios komandos. Pirmame etape komandos susitiko po du kartus, namie ir išvykoje. Po pirmojo etapo rokiškėnai buvo pirmi. Pusfinalio rungtynėse Rokiškyje gana lengvai 4-0 nugalėjo SC Narjanta Kupiškis ir pateko į finalą. Finalo rungtynės vyko Rokiškyje, kuriose po pagrindinio laiko rezultatas buvo lygus 1-1. Pratęsimas nugalėtojų neišaiškino (1-1). Mušant baudinius tikslesnis buvo „Intero veteranai“, kurie ir tapo pirmenybių nugalėtojais. O rokiškėnai liko antroje vietoje.
Konstantinas Žardalevičius

Konstantinas Žardalevičius (g. 1955 m.) – tapytojas abstrakcionistas.

Biografija

1973–1982 metais meno abėcėlės ir teorijos mokėsi Kaliningrade (privačiai 2 m.), Kaune (baigė keturmetę dailės mokyklą), Vilniaus Dailės Institute (Kauno skyriuje interjero fakultete ir privačiai). Mokėsi Sankt Peterburge parengiamoje studijoje prie Repino meno akademijos ir buvo laisvu studentu Muchinos dailės institute, taip pat Vilniaus suaugusiųjų dailės mokykloje ir laisvu studentu VDI ir VU.
1982–1989 metais surengė 11 personalinių tapybos parodų. Atliko užsakymus
leidykloje „Šviesa„ knygų viršelių kūrimui. Dirbo dailininku Vilniaus vandentiekyje
ir kitose organizacijose kurdamas interjerus, reklamą.
1989–1991 metais gyveno ir kūrė JAV. Pristatė personalinę tapybos parodą Šeštajame Pasaulio lietuvių mokslo ir kūrybos simpoziume, Čiurlionio galerijoje, keliaujančioje lietuviško meno parodoje, eksponavo savo kūrinius įvairiose JAV galerijose.
1991–1993 metais surengė 5 personalines parodas ir dalyvavo įvairiose meno akcijose ir performensuose Lietuvoje, Vengrijoje, Vokietijoje, Prancūzijoje.
1993–2009 metais Raudondvario pilyje veikė pastovi dailininko tapybos kūrinių ekspozicija abiejuose aukštuose ir bokšte (nuo 100 iki 200 drobių). Taip pat ten nuomavosi kūrybinę studiją, kuri buvo atvira lankytojams ir turistams.
Palivarkas

Istorija

Lietuvos Didžiojoje Kunigaikštystėje palivarkai atsirado XV–XVI a., kai Valakų reformos metu iš esmės buvo pakeista iki tol buvusi žemės valdymo sistema. Iš pradžių jų gana mažai buvo Žemaitijoje ir Užnemunėje. Čia ir visoje Lietuvos teritorijoje, palivarkų itin padaugėjo XVIII a.,  plečiant ekonomijas ir prasidėjus manufaktūrinei gamybai. Palivarko sodybai stengtasi parinkti tokią vietą, kad gretimų kaimų valstiečiai galėtų patogiai pasiekti dirbamus palivarko laukus. Palivarkai smulkių žemvaldžių valdytuose dvaruose nebuvo kuriami. Kai kurie palivarkai tapo atskirais kaimais (Baubliai, Leliškė, Taurusiškė), kiti - miesteliais (Antašava, Armalėnai, Krosna, Vičiūnai). Palivarkai galėjo priklausyti valstybiniams ūkiams, bažnyčiai, dvarininkams.
Palivarką paprastai sudarydavo administracijos pastatas, ledainė, sandėlis, kumetynas, svirnas, tvartas, malūnas, dažnai po kelis. Vėliau juose atsirado gamybinės dirbtuvės, alaus bravorai (Gubernijos dvaras), stiklo fabrikai (K. Bžostovskio stiklo gamybos cechas Ciso palivarke), tvenkiniai (Kurtuvėnai, Šilo Pavėžupis).
Pagrindinė palivarko darbo jėgos panaudojimo forma buvo lažas. Iš gamybinės veiklos nuo palivarko buvo mokamas aukos mokestis, činšas, renta, kai kurie kiti mokesčiai.
Birutė Jakštienė

Veikla

Nuo 1981 m. – Lietuvos tautodailininkų sajungos narė.
Nuo 2006 m. – Lietuvos tautodailininkų sajungos kūrėjų asociacijos narė.
1977 m. Maskvoje vykusiame tapybos darbų konkurse „Šlovė darbui" apdovano­ta II laipsnio diplomu.
1998 m. – respublikinio tapybos konkurso, skirto Česlovo Ku­dabos atminimui, nugalėtoja.
1999 m. – respublikinio tapybos konkurso A. Varno premijai laimeti laureatė.
Dalyvavo respublikinėse ir tarptautinėse parodose (Lenkijoje, Vokietijoje).
1984 m. tapybos kūrinį „Žydinti obelis" įsigijo Nacionalinis M.K. Čiurlionio dai­lės muziejus.
Daugelį darbų yra įsigiję privatūs asmenys, kolekcionieriai Lietuvoje ir užsienyje (Vokietijoje, Norvegijoje, Lenkijoje, Islandijoje, Floridoje). Šiuo metu gyvena Šakiuose.
Trombonas

Istorija

Atsirado Rytų šalyse. Europoje ėmė plisti nuo XIV a.

Konstrukcija

Apie 3 m ilgio metalinis vamzdis, sulenktas panašiai kaip S raidė. Viename gale taurės formos pūstukas, į kurį pučiama siekiant išgauti garsą. Kitas galas smarkiai išplatėjantis.

Vartojimas

Turi keletą atmainų. Dažniausiai vartojamas tenorinis (diapazonas E₁-f²). Rečiau altinis arba bosinis. Vožtuviniu mechanizmu arba slankikliu trumpinant ar ilginant vamzdį, išgaunami chromatinės gamos garsai. Trombono slankiklis turi 7 pozicijas. Trombono natos rašomos boso rakte.
Vartojamas simfoniniame ar pučiamųjų orkestruose. Trombonu grojantys muzikantai yra vadinami trombonininkais.
Alejūnai

Istorija

Sovietmečiu priklausė Sokiškių apylinkei. 1980 m. gyveno 40 gyventojų, 2001 m. – 9 gyventojai.
Mykolas Januškevičius

Biografija

Sankt Peterburgo universitete studijavo teisę. Lietuvių demokratų partijos narys. 1912–1917 m. IV Rusijos imperijos valstybės dūmos deputatas, priklausė trudovikų grupei, joje kėlė Lietuvos reikalus. 1916–1918 m. Petrograde leido ir redagavo kairiųjų liaudininkų laikraštį „Naujoji Lietuva“. Vienas Lietuvos revoliucinių socialistų liaudininkų partijos ideologų. Grįžęs į Lietuvą dirbo „Spaudos fonde“, dienraščio „Lietuvos žinios“ redakcijoje; šiuo laikotarpiu pasižymėjo antikomunistinėmis pažiūromis. Į lietuvių kalbą išvertė grožinės literatūros kūrinių.