Fokker 50

Konstrukcija ir gamyba

Fokker 50 iš savo pirmtako Fokker 27-500 Friendship perėmė patikrintą skaldmenį ir yra aprūpintas dviem varikliais su 3,66 m diametro tyliai dirbančiais propeleriais. Lėktuvo aerodinamika buvo pagerinta, kabina perprojektuota su skaitmenine radioelektronine įranga. Važiuoklė yra trijų atramų su priekiniu ratu ir dvigubais ratais pagrindinėse atramose. Sparnų galai turi užlenktus viršun „Witcomb“ sparnelius. Konstrukcijoje plačiai naudotos kompozicinės medžiagos. Serijinė lėktuvo gamyba vyksta keliose kompanijose, o galutinis surinkimas, sistemų sujungimai ir skrydžio bandymai – Fokker gamykloje Amsterdame. Pirmas bandomasis prototipas į orą pakilo 1985 m. gruodžio 28 d. Iš karto po jo 1986 m. balandžio 30 d. pakilo ir antrasis.

Gamyba

Pirmasis serijinis lėktvuvas pakilo 1987 m. vasario 13 d., o pagal užsakymą pirmą kartą atskraidintas 1987 m. rugpjūčio 7 d. į kompaniją „DTL“ (dabar „City Line“). Tais pačiais metais lėktuvas sertifikuotas Olandijoje, o 1989 m. jam suteiktas ir FAA sertifikatas. Standartinis serijinis lėtuvo variantas yra Fokker 50-100 su 46-56 vietomis keleiviams. Per metus buvo pagaminama apie 30 tokių lėktuvų. Šiuose lėktuvuose buvo montuojami Pratt & Whitney varikliai, skaitmeninis avionikos kompleksas su keturiais spalvotais ekranais pilotažinės navigacinės informacijos pateikimui. Prietaisų skyde yra spalvotas ekranas, kuriame pateikiama informacija apie lėktuvo jėgainės darbą ir gedimus. Taip pat yra įrangos diagnostikos aparatūra.

Modifikacijos

Buvo gaminamos penkios Fokker 50 variacijos, neskaitant bazinio serijinio modelio Fokker 50-100.

Fokker 50-200, Fokker 50-300 ir Fokker 50-400

Šie trys variantai buvo skirti keleivių pervežimui, galėjo turėti trejas ar ketverias duris keleiviams ir kroviniams. Šių modėlių buvo išsaugotos 1,3 m pločio ir 1,65 m aukščio keleivinės durys už sparno fiuzelažo pusėje. Fokker 50-200 – tai 68 vietų lėktuvo variantas, kurio priekinė dalis pailginta 3 metrais, o fiuzelažas – 1,5 m. Šis modelis buvo didžiausias iš gaminamų turbosraigtinių keleivinių lėktuvų. Fokker 50-300 turėjo kitokius variklius – PW127A. Modelis Fokker 50-400 pakeitė modelį 50-200, jame buvo įrengti galingesni PW127B varikliai.

Fokker Maritime Enforcer Mk 2

Bazinio modelio pagrindu sukurtas lėktuvais su galingesniais PW125B varikliais. Skirtas kovai su povandeniniais ir antvandeniniais laivais. Aprūpintas specialiais prietaisais – paieškos radaru, infraraudonojo aptikimo sistema, magnetinių anomalijų detektoriumi, elektroninio atoveiksmio sistema ir akustinio apdorojimo sistema. Ginklų arsenale buvo akustiniai plūdurai, torpedos, giluminės bombos ir priešlaivinės raketos „Harpoon“. Galėdavo ore patruliuoti iki 10 valandų.

Fokker 60U

Sėkmingiausia bazinio modelio modifikacija buvo pagaminta Olandijos oro karinėms pajėgoms. Jis buvos skirtas vyriausybės ir kariniams užsakymams. Nuo bazinio modelio skyrėsi 1,62 m pailginty fuzeliažu, padidinta važiuoklės baze ir krovininėmis durimis dešinėje fuzeliažo pusėje. Turėjo du turbosraigtinius „Pratt&Whitney“ variklius PW127B, kiekvieno galia 2750 a.g. Pakilimo masė padidėjo iki 22,95 t, o naudingo krovinio – iki 7860 kg. Gali sutalpinti 58 keleivius, krovininis variantas gali skraidinti aviacinius variklius. Skrydžio nuotolis 2590-3240 km. Pirmasis šio modelio skrydis įvyko 1995 m. rugsėjo mėn. Iki bankroto 1996 m. Fokker turėjo planų gaminti ir 60 vietų keleivinį Fokker 60U variantą.