google/wiki40b huggingface dataset:
Pleiskanotasis mėšlagrybis

Literatūra

Lietuvos grybų atlasas, Vincentas Urbonas, Kaunas, Lututė, 2007, ISBN 978-9955-692-59-1, 225 psl.
Medžioklės pelkė

Medžioklės pelkė yra Pamario krašte, Žalgirio miške. Pelkės plotas siekia 1450 ha, tačiau jos faktiškai nepažeista vietovė yra 208,1 ha.
Jonavos Senamiesčio gimnazija

Istorija

Jonavos 4-oji vidurinė mokykla pradėjo veikti 1974 m. rugsėjo 15 d. Nuo 1994 m. pradėta mokytis realinio ir humanitarinio profilio gimnazijos klasėse. 1995 m. rugsėjo 1 d. suteiktas Senamiesčio vidurinės mokyklos vardas. 1998 m. mokyklai suteiktas gimnazijos statusas, ji reorganizuota į keturmetę Jonavos „Senamiesčio“ gimnaziją ir pagrindinę mokyklą.
Gimnazistų skaičius didėjo: 1998 m. mokėsi 236; 1999 m. – 311; 2000 m. – 453; 2001 m. – 602; 2002 m. – 706; 2005 m. – 826 gimnazistai. 2000 m. iškelta pagrindinė mokykla. Nuo pat mokyklos įkūrimo itin stiprios chemijos ir matematikos dėstymo tradicijos (mokytojai ekspertai J. Katinienė, A. Dekontas).
Mokykloje reguliariai vyksta įvairios kasmetinės šventės. Labiausiai minimos: pirmokų krikštynos, šimtadienis, Techno meno dienos, „Akibrokštai“, sporto ir šokių šventės, prevencinės akcijos, ekologinės talkos.
Per 20 metų mokykla išleido 1325 abiturientus, iš jų – 12 aukso, 47 sidabro medalininkai. 1998 m. Senamiesčio vidurinę baigė pirmieji gimnazistai, 5 iš jų su pagyrimu. 1999 m. išleista pirmoji gimnazistų laida – 50 abiturientų, 3 iš jų gimnaziją baigė su pagyrimu. 2003/2004 m.m. gimnaziją baigė 174, 2005/06 m.m. – 207 abiturientai (kiekvienais mokslo metais po 14 – su pagyrimu).

Sportas

Gimnazijoje plėtojamos įvairios sporto šakos. Vyksta komandinės aerobikos/ritminės gimnastikos, krepšinio, futbolo, tinklinio varžybos. Propaguojamas stalo tenisas ir dartai. Gimnazijos mokiniai 2010 m. Europos olimpiniam sporto festivalyje iškovojo medalius sunkiosios atletikos rungtyse. Mokiniai dalyvauja Lietuvos lengvosios atletikos federacijos rengiamuose mokinių čempionatuose. Gimnazija turi uždarų patalpų ir atviro lauko stadionus. Vidaus ir lauko krepšinio aikštes, kliūčių ruožą. Įrengtas kopimo į aukštį maniežas.
2011 m. Jonavos „Senamiesčio“ gimnazija Lietuvos tautinio olimpinio komiteto pripažinta kaip sportiškiausia šalies mokykla vidurinių mokyklų ir gimnazijų grupėje.
Saulutė (Detmoldas)

Istorija

Leido Antanas Giedraitis-Giedrius, Lietuvių sąjungos valdyba, Lietuvių tremtinių bendruomenės Detmoldo apygardos valdyba, Lietuvių tremtinių bendruomenės vyr. komitetas. Pasirodė 30 numerių. Iš pradžių žurnalo spausdinta 5000 egz., paskui – 3000 egz.
Bendradarbiavo Bernardas Brazdžionis (Vytė Nemunėlis), Iliuminata Vasiliauskaitė-Giedraitienė (Nemuno Bangelė), Pranas Bastys (Imsrys), Jurgis Jankus, Vytautas Tamulaitis ir kt. Iliustravo Vlada Stančikaitė-Abraitienė, Telesforas Valius, Romualdas Veselauskas ir kt.
Redagavo Antanas Giedraitis-Giedrius.
Leonardas Šimutis

Biografija

1912 m. baigęs Maskvos gimnaziją, 1913 m. išvyko į JAV, 1915 m. studijavo Šv. Bedos koledže, nuo 1917 m. – Lojolos universitete Čikagoje teisę, anglų kalbą ir žurnalistiką, Niujorke sociologiją.
Pirmuosius rašinius paskelbė 1911 m. 1914 m. Čikagoje redagavo laikraštį „Katalikas“. 1915 m. suorganizavo žurnalo „Vytis“ leidimą, jo administratorius. 1918–1926 m. laikraščio „Garsas“ vyriausiasis redaktorius. 
Rinkimai vyko gegužės 8–10 dienomis. Atvykęs į Lietuvą tuojau sužinojo, kad jau yra išrinktas IV (Telšių) rinkimų apygardoje kaip LKDP narys. Oficialiai pareigas pradėjo eiti birželio 2 d. Seime įėjo į krikščionių demokratų bloką ir nuo birželio 9 d. priklausė Žemės ir miškų ūkio komisijai, darbavosi Darbo ir socialinės apsaugos komisijos pirmininko pavaduotoju. 1926–1927 m. – vienas iš „Ryto“ redaktorių Kaune. Po valstybės perversmo, 1927 m. pradžioje, buvo įkūręs konsultacinį biurą užsienio lietuviams Kaune (Ožeškienės g. 3), LKDP būstinėje.
Nuo 1932 m. Amerikos lietuvių Romos katalikų federacijos generalinis sekretorius, 1940–1948 m. – pirmininkas. 1940–1965 m. Amerikos lietuvių tarybos pirmininkas.
1927–1968 m. dienraščio „Draugas“ vyriausiasis redaktorius, „Tėvynės sargas“ redaktorius. Spausdino publicistinius straipsnius, eilėraščius, noveles, vaizdelius.
Ričardas Garbačiauskas

Biografija

1980 m. baigė LSSR dailės instituto tapybos specialybę.
Nuo 1991 m. dirba Šiaulių universiteto Menų fakultete, 1996–2000 m. šio fakulteto dekanas, 2000–2005 m. prodekanas, nuo 2006 m. Menų fakulteto Dailės katedros profesorius. 
Nuo 1982 m. dalyvauja įvairiose parodose ir pleneruose, šalyje ir užsienyje – Švedijoje, Olandijoje, Estijoje, Latvijoje. Nuo 1992 m. Lietuvos dailininkų sąjungos narys, nuo 2009 m. dailininkų sąjungos Šiaulių skyriaus pirmininkas. Šiaulių LIONS „Alka“ klubo narys.

Kūryba

Ankstesniame etape – simbolinis žmogaus vaizdavimas su siurrealizmo stilistiniais elementais. Vėlesni darbai – abstrakčios kompozicijos, inspiruotos gamtos nuotaikų kitimo.
Universalusis kovos lėktuvas

Universalusis kovos lėktuvas – karinis lėktuvas, kovoje atliekantis bent du vaidmenis. Pagrindinis vaidmuo paprastai yra naikintuvo, todėl šie orlaiviai dažnai vadinami universaliais naikintuvais. Antroji funkcija paprastai yra šturmo lėktuvo. Kartais šie lėktuvai atlieka ir kitus vaidmenis, kaip antai oro žvalgyba, taktinė žvalgyba ir elektroninė kova. Taip pat šiems orlaiviams kartais skiriamos kitos kovinės užduotys, pvz., oro užkarda, priešlėktuvinės gynybos naikinimas ar net artimoji aviacijos parama.
Pagrindinė priežastis kurti universalius karo lėktuvus yra išlaidų mažinimas. Daug pigiau sukurti, pagaminti, išlaikyti ir aprūpinti vieną daugiafunkcinių karo orlaivių eskadrilę nei kelias specializuotų karo orlaivių eskadriles.
Terminu naikintuvas-bombonešis apibūdinami šturmo užduotis galintys vykdyti naikintuvai, labiau pabrėžiant oro užkardos aspektą. Kai kurie naikintuvai dar vadinami sparčiai vaidmenį keičiančiais naikintuvais (angl. swing-role fighter), siekiant pabrėžti jų gebėjimą pakeisti vaidmenį per labai trumpą laiką arba net vienos užduoties metu.
Terminas pirmą kartą buvo panaudotas 1968 m. tarptautiniame Europos projekte, kurio metu buvo sukurtas daugiafunkcinis naikintuvas „Panavia Tornado“.
Smukučiai (Jurbarkas)

Istorija

Miesto dalis sudaryta iš rytinės Smukučių kaimo dalies. Jurbarko miesto Naujosios kapinės turėjo būti įrengtos Smukučiuose, tačiau dėl aukšto gruntinio vandens lygio planų atsisakyta. Naujosios kapinės įrengtos Kalnėnuose.
Tanžeras

Istorija

Miesto vardas kildinamas iš žodžio Tenga, Tinga ir Titga. Graikų mitologijoje sakoma, kad šį miestą įkūrė Antėjas – Gajos ir Poseidono sūnus. Kada Heraklis uždusino Antėją, miestą pavadino jo našlės Tingos vardu. Netoli miesto yra turistų lankoma Heraklio ola.
V a. pr. m. e. kartaginiečiai įsteigė pakrantėje prekybos postą. I a. pr. m. e. Romos imperijos laikais Tanžeras buvo Mauretania Tingitana sostinė. V a. čia šeimininkavo vandalai, o nuo 534 m. priklausė Bizantijos imperijai. 702 m. miestą užėmė arabai.
Nuo 1471–1580 m. Tanžeras priklausė Portugalijai, 1580–1640 m. – Ispanijai, 1640–1661 m. vėl Portugalijai. 1661 m. Portugalijos princesė Katerina Braganca (Catherine of Braganza) tekėdama už Anglijos karaliaus Karlo II (Charles II of England), Tanžero miestą gavo kaip kraitį. Anglija miestui davė įgulą ir suteikė privilegiją. 1679 m. sultonas Mulai Ismailas bandė užimti miestą, bet tik po ilgos apgulties 1684 m. anglai sugriovę uostą ir patį miestą paliko Tanžerą. 1821 m. Tanžere JAV atidarė pirmąją diplomatinę atstovybę (konsulatą) užsienyje. 1844 m. miestą apšaudė Prancūzijos jūrų laivynas.
XX a. pradžioje Tanžeras tapo diplomatiniu ir komerciniu centru. Čia gyveno apie 40 000 gyventojų (20 000 musulmonų, 10 000 žydų ir 9 000 europiečių). Po 1912 m. Maroko padalinimo Tanžeras atiteko Ispanijai (Ispanijos Marokas), bet 1923 m. miestas buvo tarptautinėje zonoje, kurią valdė – Ispanijos, Prancūzijos JK ir nuo 1928 m. ir Italijos tarptautinės pajėgos. 1956 m. kovo 2 d. Marokui paskelbus nepriklausomybę Tanžeras atiteko Marokui.

Transportas

Iš Tanžero nutiestas geležinkelis į pietus link Rabato, Kasablankos ir į rytus, – Fesą ir Udždą. Autostrada Tanžeras-Fesas per Rabatą (250 km) (A2) ir Tanžeras – Setatas per Kasablanką (330 km) (A1). Kita automobilinė magistralė (N2) jungia Tanžerą su Tetuanu. 11 km į pietvakarius nuo miesto yra tarptautinis Tanžero oro uostas (Ibn Batuto tarptautinis oro uostas).
Arūnas Eimutis

Biografija

1974 m. baigė Klaipėdos 12-ąją vidurinę mokyklą. 1979 m. baigė Klaipėdos politechnikumą, technikas statybininkas. 1979–1988 m. Klaipėdos statybos tresto SADV-6 meistras, darbų vykdytojas.
1988 m. valstybinio Neringos žuvininkystės ūkio vyr. inžinierius, 1989 m. direktorius. 1994–1996 m. ir 1997–2006 m. UAB „Neringos žuvis“ direktorius. 1996–1997 m. Kuršių nerijos nacionalinio parko direktorius. Nuo 2006 m. UAB „Subarė ir partneriai“ vadybininkas UAB „Amber golf club“ komercijos direktorius. Nuo 2008 m. UAB „Subarė“ prezidento pavaduotojas. Nuo 2011 m. „Neringos vanduo“ inžinierius statybai.
Nuo 1990 m. Lietuvos demokratinės darbo partijos narys, nuo 2001 m. LSDP Neringos skyriaus narys, 1990–2005 m. skyriaus pirmininkas, nuo 2009 m. iki 2013 m. balandžio 5 d. skyriaus pirmininkas.
1995–2017 m. Neringos savivaldybės tarybos narys. 
Žvejybos verslo asociacijos prezidentas, prezidento pavaduotojas. 1981–1998 m. reprezentacinės Klaipėdos m. regbio komandos „Kuršiai“ žaidėjas, LSSR pirmenybių ir „Žalgirio“ draugijos pirmenybių bronzos ir sidabro medalių laimėtojas, LSSR taurės finalininkas.
Išsiskyręs, vaikai Ieva, Arnas.
BF Royn

Istorija

Klubas įkurtas 1923 m. spalio 23 d. Žaisdavo žemesniuose divizionuose.
2017 m. elito diviziono kovose dalyvavo jungtinė trijų klubų komanda, kuri taip ir vadinosi: TB/FC Suðuroy/Royn. Tai buvo trijų klubų jungtinė komanda TB Tvøroyri/FC Suðuroy/BF Royn.
2019 m. šis bendradarbiavimas baigėsi, ir TB Tvøroyri išsaugojo vietą elito divizione, o kitų klubų komandos ruošiasi dalyvauti žemesniųjų divizionų kovose.
Vaivadija

Vaivadija (lot. Pallatinatis, lenk. Województwo) – aukščiausias administracinis vienetas Lenkijos karalystėje nuo XV a ir Abiejų Tautų Respublikoje 1582–1795 m. bei didžiausias savivaldus administracinis teritorinis vienetas Lenkijos Respublikoje nuo 1999 m.
Malanžė

Istorija

Portugalų kolonistai Malanžę įkūrė XIX a. 1885 m. pradėtas geležinkelio iš Luandos į Malanžę, garsėjusią medvilnės plantacijomis, statybos. Nuo XIX a. vid. čia vykdavo svarbus regiono turgus. Miestas taip pat buvo svarbus kavos, vaisių, kukurūzų, tekstilės gaminių tiekėjas. Angolai paskelbus nepriklausomybę, medvilnės pramonė žlugo, miestas smarkiai nukentėjo nuo karo.
Kubos krokodilas

Išvaizda, gyvenimo būdas

Užauga iki 2,4 metrų ilgio. Gyvena gėlo vandens telkiniuose - pelkėse, upėse. Retkarčiais išplaukią į sūrų vandenį.
Minta įvairiasi smulkiais žinduoliais, žuvim, vėžliais. Jauni krokodiliukai gaudo įvairius gėlavandenius nariuotakojus ir smulkesnias žuvis.

Nykimas

Beveik išnykusi rūšis, gyvena tik dviejuose vietose - Sapatos pelkėje ir Chuventudo saloje.
1996 m. IUCN Kubos krokodilą priskyrė Grėsmingai nykstantančių rūšių kategorijai.
Algimantas Černiauskas (1949)

Biografija

1967–1970 m. studijavo Kauno politechnikos institute, 1973 m. baigė Vilniaus inžinerinį statybos institutą. 
1973–1990 m. dirbo Miestų statybos projektavimo instituto Šiaulių skyriaus architektas, 1985–1990 m. vyr. architektas. 1990–1994 m. Šiaulių miesto vyriausiasis architektas, Architektūros ir urbanistikos skyriaus vedėjas. 1992–1994 m. Šiaulių miesto valdybos narys. Nuo 1996 m. Vilniaus Gedimino technikos universiteto dėstytojas. 1996–2004 m. savivaldybės įmonės „Šiaulių planas“ direktoriaus pavaduotojas, vyr. architektas. Nuo 2004 m. studijos „A&U“ savininkas ir vadovas.

Visuomeninė veikla

1980–1990 m. LKP narys. 1990–1992 m. Šiaulių savivaldybės tarybos deputatas. Lietuvos architektų sąjungos narys, 1980–1989 m. Lietuvos architektų sąjungos Šiaulių skyriaus pirmininkas.
Lietuvos laikas

Lietuvos laikas yra terminas, nusakantis vidutinį saulinį laiką Lietuvoje. Lietuva įeina į Rytų Europos laiko juostą (EET).
Su pasauliniu koordinuotuoju laiku Lietuvos laikas siejasi UTC+2 (GMT+2).
Nors geografiškai penktadalis Lietuvos (vakarinė dalis) patenka į UTC+1 laiko zoną (CET – Vidurio Europos laikas), likusi dalis į UTC+2 (Rytų Europos) laiko zoną (ši riba kerta Lietuvos teritoriją tarp Jurbarko ir Tauragės pietuose bei Telšių ir Kuršėnų šiaurėje), tačiau oficialiai Lietuvoje galioja vienas laikas – visa Lietuva priskiriama UTC+2 zonai.
Vasaros laikas Lietuvoje yra UTC+3 (GMT+3).
1998 m. kovo 29 d. Lietuvoje buvo įvestas Vidurio Europos laikas (UTC+1), tačiau 1999 m. spalio 31 d. grąžintas Rytų Europos laikas (UTC+2). Liaudyje tai buvo vadinta „Andrikienės laiku“.
Alfonsas Maldonis

Biografija

Mokėsi Pocelonių ir Alovės pradinėse mokyklose, 1941–1949 m. Alytaus gimnazijoje, Vilniaus I-oje gimnazijoje. 1949–1954 m. Vilniaus universitete studijavo lietuvių kalbą ir literatūrą. Studijų metais dirbo laikraščio „Lietuvos pionierius“ redakcijoje stilistu-korespondentu.
1954–1959 m. Valstybinės grožinės literatūros leidyklos redaktorius. Nuo 1958 m. LSSR rašytojų sąjungos narys, 1959–1962 m. rašytojų sąjungos poezijos konsultantas. 1962–1970 m. „Vagos“ leidyklos vyriausiasis redaktorius. 1970–1976 m. LSSR rašytojų sąjungos valdybos pirmininko pavaduotojas, 1976–1988 m. pirmininkas.
1981–1989 m. LKP CK narys. Nuo 1979 m. SSRS AT deputatas. 
1988 m. birželio 3 d. buvo Lietuvos Persitvarkymo Sąjūdžio iniciatyvinės grupės, išrinktos Mokslų akademijos salėje vykusiame susirinkime, narys.

Kūryba

Pirmieji literatūriniai bandymai prasidėjo 1946 m., pirmuosius eilėraščius išspausdino 1956 metais. Nuo to laiko išleido eilėraščių rinkinius: „Viduvasaris“ (1958 m.), „Veja vėtra debesį“ (1960 m.), „Saulėti lietūs“ (1962 m.), „Auga medžiai“ (1965 m.), „Šitie metai“ (1966 m.), „Vandens ženklai“ (1968 m.), „Pėdsakai“ (1971 m.), „Rytas vakaras“ (1978 m.), „Rugiaveidė“ (1982 m.), „Artėjimas“ (1991 m.), „Mūs baltas ratas“ (1996 m.), „Tirpstantys ledynai“ (2003 m.); rinktines: „Kelionė“ (1975 m.), „Kai saulė teka“ (1978 m.), „Baltasis skersgatvis“ (1993 m.); „Rinktinius raštus“ (1984 m., 2 t.). 
Jo kūrybai budingi egzistenciniai klausimai, tautos likimo apmąstymai, meilės tėvynei apraiškos, santūri kalbėsena, nutylėjimai, nesvetima ir ironija.
A. Maldonis taip pat vertė užsienio autorių poezijos kūrinius. Jo kūryba versta į užsienio kalbas: rusų, latvių, baltarusių, ukrainiečių, lenkų, anglų, vokiečių, prancūzų, ispanų, italų, estų ir kt. Atskirų eilėraščių versta ir į egzotiškas mongolų, hindi, bengalų, sorbų, svachilių kalbas.
Aukštutinis Vjenas

Istorija

Įsteigtas pagal Didžiosios Prancūzijos revoliucijos 1789 m. gruodžio 22 d. įstatymą nuo 1790 m. kovo 4 d. kartu su kitais 82 departamentais, padalijus Limuzeno provinciją.

Geografija

Aukštutinės Vjenos departamentas ribojasi su Korezo, Krezo, Dordonės, Šaranto, Vieno ir Endro departamentais.
Departamentas išsidėstęs Centrinio kalnų masyvo šiaurės vakaruose, jo altitudė svyruoja nuo 160 iki 750 m. Aukščiausia vieta Loza kalnas – 777 m.

Ekonomika

Pagrindinė ekonomikos šaka – žemės ūkis. Limože gaminamas porcelianas, popierius, emalis, medienos gaminiai.

Kalba

Iki XVI a. oficiali regiono kalba buvo limuzenų kalba, priklausanti Langedoko (langues d’Oc) kalbų grupei. Tai pirmųjų trubadūrų kalba, jų dainose išlikusi iki šių dienų. Departamente susikerta šios kalbos dialektai – okitanų, gaskonų ir provansalų. 1930 m. įvedus literatūrinę prancūzų kalbą šios tarmės vis labiau lieka tik kaimo rajonų šnekamąja kalba.

Politika

Departamentą Prancūzijos senate atstovauja Žanas Pjeras Demerlia ir Žanas Klodas Peironė, Atstovų rūmuose – 4 deputatai. Generalinę tarybą sudaro 42 nariai, kurių po pusę renkami kas trejus metus šešerių metų kadencijai.
Didysis einis

Išvaizda

Labai didelis paukštis. Patino viršutinį kūno pusė rusva su dryžiais. Galva ir kaklas šviesiai pilki. Kaklo pamatinėje dalyje yra šviesiai ruda apykaklė. Pilvinė pusė balta. Galvos šonuose plunksnos primena ūsus. Sparnai balti, galai tamsūs. 
Patelė mažesnė už patiną, be ūsų. Pilvinė pusė balta. Ruda apykaklė ne ištisinė. Sparnai margi. Vasaros pabaigoje iškrenta puošniosios patino plunksnos, dingsta ruda apykaklė. Jaunikliai paprastai panašūs į pateles.

Biologija

Gyvena plačiose lygumose, kultūriniuose laukuose, stepėse. Pakankamai tylus paukštis, nors patinų ir patelių balsai šiek tiek skiriasi. Monogamai. Peri ne lizduose, o maždaug giliose duobutėse. Kiaušiniai sveria apie 130 gramų. Perėjimo laikas – maždaug 25 dienos. 6–7 savaičių jaunikliai jau skraido.
Didieji einiai pavasarį ir rudenį minta augalais, vasarą – gyvūnais. Jaunikliai lesa bestuburius, skruzdėles.

Paplitimas

Didžiųjų einių aptinkama nuo Pirėnų pusiasalio iki Primorės. Didelės populiacijos atskiruose židiniuose: Pietų, Rytų ir Vidurio Europoje, Kazachstane, Vidurinėje Azijoje, Mongolijoje. Apskritai – nykstantis paukštis.
XIX a. pabaigoje gyveno Pietų Lietuvoje.
2009 m. Šiaurės Korėjos branduolinis bandymas

2009 m. gegužės 25 d. naujienų agentūros pranešė apie Š. Korėjos įvykdytą požeminį branduolinio ginklo bandymą. Tai jau antras žinomas Š. Korėjos branduolinis bandymas po 2006 m. vykusio pirmo bandymo.
Šiaurės Korėja pagrasino surengti antrąjį atominio ginklo bandymą protestuodama prieš Jungtinių Tautų Saugumo Tarybos sprendimą pasmerkti totalitarinės šalies balandžio 15 dieną surengtą tolimojo nuotolio raketos Kwangmyŏngsŏng-2 paleidimą. Pchenjanas paskelbė pasitraukiantis iš šešiašalių branduolinio nusiginklavimo derybų ir pažadėjo atnaujinti plutonio gamybą.

Seisminis aktyvumas

Pietų Korėja ir Japonija seisminį aktyvumą užfiksavo 09:50 KST (00:50 UTC). USGS pranešė apie 4,7 stiprumo žemės drebėjimą 10 km gylyje. Pasak USGS, drebėjimo centras buvo apie 75 km į šiaurės vakarus nuo Kimčiaeko ir 375 km nuo sostinės Pchenjano, netoli nuo 2006 m. branduolinio bandymo vietos.Japonijos meteorologijos agentūros duomenimis, drebėjimo stiprumas siekė 5,3 balo. Pasak Korėjos geomokslų ir mineralinių išteklių instituto, bandymas buvo atliktas toje pačioje vietoje kaip ir 2006 m., tik sprogimas buvęs gerokai stipresnis.
Steponas Rudžionis

Steponas Rudžionis (g. 1880 m. – 1949 m. Vorkutoje, Rusijoje) – katalikų kunigas, rezistentas.
Gavęs šventimu, Steponas Rudžionis buvo paskirtas Gegužinės parapijos klebonu. Nuo 1944 m. Lietuvos laisvės armijos narys, partizanų Didžiosios Kovos rinktinės 2-o bataliono organizatorius ir vadas, Kaišiadorių apskrities pogrindinės karo komendantūros komendantas, Didžiosios Kovos apygardos štabo narys. Vienas iš artimiausiųjų Jono Misiūno (Žalio Velnio) bendražygių, organizavęs ginkluotąją rezistenciją savo parapijoje. 
1946 m. vasario mėn. suimtas Gegužinėje ir už dalyvavimą pasipriešinimo veikloje Karo tribunolo nuteistas 25 m. kalėti. Mirė Vorkutos lageryje.
Vytautas Janušas

Biografija

1999 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Šiaulių rajono skyriaus, nuo 2001 m. Trakų rajono skyriaus narys, nuo 2005 m. skyriaus pirmininko pavaduotojas.
Žmona Edita, vaikai Paulius, Kornelija.
2016-2017 m. biatlono pasaulio taurė

2016-2017 m. biatlono pasaulio taurė – tarptautinės sezoninės biatlono pasaulio taurės varžybos, susidedančios iš 10 skirtingų etapų. Sezono varžybos prasidėjo 2016 m. lapkričio 27 d. Švedijos Estešundo mieste, ir baigėsi 2017 m. kovo 19 d. Norvegijos mieste Holmenkolene. Čempionų titulus gynė prancūzas Martin Fourcade ir čekė Gabriela Koukalová.
Rachel Luria

Biografija

Gimė 1882 m. Veiviržėnuose. 1909 m. parašė novelę Baltoji linija. Didžiąją dalį novelių rašė apie vyrus. 1917-1929 m. dirbo Jewish Morning Journal redakcijoje. 2007 m. novelės išverstos į anglų kalbą rinkinyje Modern Jewish Women Writers in America. Gyveno Manhatane adresu 31 West 120th Street. Mirė 1929 m. sausio 28 d. Niujorke.
Kočio prefektūra

Istorija

Kočio prefektūra anksčiau buvo žinoma kaip Tosos žemė.

Geografija

Kočio prefektūra ribojasi su Ehimės ir Tokušimos prefektūromis. Pietuose prefektūrą skalauja Ramusis vandenynas.
Didžioji dalis prefektūros kalnuota, tik aplink Kočio ir Nakamuros miestus plyti lygumos. Kočyje teka daug upių.

Sportas

Kočio prefektūroje yra viena beisbolo komanda, pavadinimu Kochi Fighting Dogs.
Vėtyklė

Vėtyklė - medinis samtelis grūdams ir miltams semti, vėtyti, valyti. Buvo išskaptuotos iš gluosnio, beržo, ar kitokio medžio. Stegtasi daryti plonomis sienelėmis, kad būtų lengvos, nevargintų rankos. Sienelės į viršų platėja prie rankenos išpjauta nuožulniai, rečiau statmenai. Rankena eina lygiai su sienelių viršutinėmis briaunomis, kartais jos galas truputėlį pastorinamas. Ji turėjo būti slidi, kad grūdai nuo jos gerai byrėtų. Vėtydavo grūdus kluone, ant grendymo (tako), dažniausiai ūkio šeimininkas.
Barou

Turizmas

68 km upės naudojami laivybai, plaukioja laivai ir baržos. Upėje žvejojama.
Bugenvilio sala

Bugenvilio sala (angl. Bougainville Island) – sala Ramiojo vandenyno pietvakarinėje dalyje, didžiausia Saliamono salyne. Priklauso Papua N. Gvinėjai (nuo 1975 m.), Bugenvilio provincijai. Plotas 9300 km². 175,2 tūkst. gyventojų (2000 m.). Administracinis centras ir didžiausias miestas – Arava (20 000 gyv.).
Sala vulkaninės kilmės. Didžiausias aukštis 2743 m (Balbi k.). Bugenvilį dengia drėgnieji atogrąžų miškai. Dideli vario rūdos telkiniai. Svarbiausias uostas – Kieta; išvežama kakava, kopra, mediena, vario rūda.
1768 m. salą atrado prancūzų keliautojas Louis Antoine de Bougainville. Saloje veikia separatistiniai judėjimai, siekiantys nepriklausomybės nuo Papua Naujosios Gvinėjos.
Rivaso departamentas

Geografija

Departamento paviršius kalnuotas, vietomis apaugęs rūko miškais. Nikaragvos ežero pakrantė pelkėta. Rivaso departamentui priklauso šiame ežere esanti vulkaninė Ometepės sala su Konsepsjono ir Maderaso ugnikalniais.
Avikalnio ragas

Avikalnio ragas – pusiasalis Kuršių nerijos rytiniame krante, 2 km į pietus nuo Juodkrantės.
Paviršius banguotas ir kauburiuotas, apaugęs viksvomis ir pavieniais medžiais. Į pietus nuo Avikalnio rago yra Juodkrantės – Pervalkos pustomų kopų gūbrys.
Kartu judantis atstumas

Kartu judantis atstumas (angl. Comoving distance), kaip ir tikrasis atstumas, yra du glaudžiai susiję atstumo matavimai kosmologijoje, kurie yra naudojami apibrėžti atstumus tarp dviejų objektų.
Tikrasis atstumas parodo, kurioje vietoje tolimas objektas bus tam tikru kosmologiniu laiko momentu, kuris gali keistis laikui bėgant dėl visatos plėtimosi. O kartu judantis atstumas rodo atstumą, kuris nesikeičia laikui bėgant dėl ​​erdvės plėtimosi, t. y., yra lygus tikrajam atstumui, padalintam iš Visatos mastelio faktoriaus.
Vaidotas Bacevičius

Biografija

1993 m. baigė Vilniaus Mindaugo vidurinę mokyklą, 2000 m. – Vilniaus universiteto Teisės fakultetą ir įgijo konstitucinės teisės magistro laipsnį. 2003 m. baigė Vilniaus universiteto Ekonomikos fakultetą ir įgijo verslo vadybos ir administravimo magistro laipsnį.
1994–1997 m. Vilniaus 2-ojo tardymo skyriaus prie Vidaus reikalų ministerijos tardytojas, dirbo Vilniaus miesto vyriausiajame policijos komisariate. 1997–1998 m. įmonės „Aivana“ teisininkas. 1998–1999 m. AB „Lietuvos energija“ Teisės ir valdymo biuro juriskonsultas.
1999–2005 m. Lietuvos Respublikos Seimo kanceliarijos Nacionalinio saugumo ir gynybos komiteto patarėjas. 2000–2008 m. Lietuvos Respublikos Vyriausiosios rinkimų komisijos narys. 2007–2008 m. UAB „Litusa“ generalinis direktorius. 2004–2008 m. dėstė konstitucinę teisę Mykolo Romerio universitete.
2008–2012 m. Seimo narys. 2013–2014 m. UAB „Tetas“ Administravimo departamento Teisės ir darbų saugos skyriaus vyr. teisininkas. 2014–2015 m. Advokato Lino Vilio ir partnerių kontoros advokato padėjėjas, nuo 2015 m. – šios kontoros advokatas.
2015–2018 m. Palangos savivaldybės tarybos narys.
Iki 2018 m. partijos Tėvynės sąjunga - Lietuvos krikščionys demokratai narys.
Žmona Nida.
Antušava

Istorija

XX a. pr. Antušava buvo Určinų žemės valda Krakių valsčiuje. Vėliau tapo Zaborskų nuosavybe.

Aplinkinės gyvenvietės

Jokūbaičiai - 2 km
GUDŽIŪNAI - 4 km
Plaukiai - 3 km
Rukai - 2,5 kmJaunakaimis - 3 km
Čoko kalbos

Čoko kalbos – nedidelė indėnų kalbų šeima, kurios kalbos vartojamos pietryčių Panamoje ir vakarų Kolumbijoje. Dauguma šios šeimų kalbų yra išnykusios.