google/wiki40b huggingface dataset:
Sankt Peterburgo herbas

Sankt Peterburgo herbas - oficialus Rusijos federacinio miesto Sankt Peterburgo simbolis, patvirtintas 2003 m. balandžio 23 d.

Herbo aprašas

Herbo skydas prancūziškas/rusiškas, raudoname lauke du sidabriniai sukryžiuoti apversti inkarai, o ant jų vertikalus auksinis skeptras su auksiniu dvigalviu ereliu viršuje. Jūrinis inkaras (su dviem kabliais) eina iš heraldiškai kairio apatinio kampo į dešinį viršutinį, o upinis inkaras (su keturiais kabliais) - iš dešinio apatinio į kairį viršutinį.
Virš skydo - imperatoriškoji karūna iš kurios vidaus pro apačią į abi puses išeina dvi siauros žydros juostos, vingiuojančiais skydo viršumi ir pasibaigiančios ties kampais. Už skydo sukryžiuoti du auksiniai skeptrai, kurių viršuje ant žydrų briliantų dvigalviai Rusijos herbo ereliai. Skeptrus jungia platesnė žydra juosta, kuri, sudarydama klostes, apgobia skydą iš šonų ir apačios eidama virš skeptrų.
Sankt Peterburgo herbą leidžiamaa naudoti supaprastintą - be karūnos, be skeptrų ir juostų. Taip pat vietoj herbo leidžiama naudoti ir tik sukryžiuotus skeptrą ir inkarus be skydo ir kitų elementų.

Istorija

Istorinis Sankt Peterburgo herbas, priimtas 1730 m., patvirtintas 1780 m., papildytas 1857 m., vėl imtas vartoti 1991 m.,, yra seniausias ir pagrindinis Sankt Peterburgo simbolis.
TSRS laikais (1917-1991) šis herbas nebuvo naudojamas, nes (1) jis turėjo imperatoriškosios valdžio simbolių ir (2) miestų herbų vartosena buvo itin ribota. Vietoj miesto herbo tada naudodavo laisvai pasirenkamus simbolius, pvz., vėjarodę laivelį nuo admiraliteto smailės.
1989 m. pavasarį Leningrado miesto valdžia iškėlė mintį, kad reikia miesto herbo. Buvo paskelbtas herbo konkursas geriausiam herbo projektui, paskirta premija būsimam nugalėtojui. Naujo herbo projektų parodo 1989 m. gegužės mėnesį buvo surengta Petropavlovsko tvirtovėje. Prieš naujo herbo kūrimą pasisakė istorinė patriotinė draugija Ruskoje Znamia (Русское Знамя 'Rusų Vėliava'), organizavusi protesto akcijas, parašų rinkimą, kad grąžinti istorinį Sankt Peterburgo herbą. Baigėsi tuo, kad idėja kurti naują, tarybinį Leningrado herbą buvo atmesta, viešoji miestiečių nuomonė ėmė palaikyti senojo, Petro I laikų herbo atgaivinimą. Tai ir buvo padaryta 1991 m.
Raoul Trujillo

Raulis Truchiljas (Raoul Trujillo; g. 1955 m. gegužės 8 d. Santa Fė, Naujojoje Meksikoje) – JAV indėnų (apačių/jutų) kilmės aktorius, šokėjas, Amerikos indėnų šokio teatro choreografas. Rengia šokių programas. Jo karjera trunka daugiau nei 25 metus. Raulis Truchiljas bemaž geriausiai žinomas dėl savo vaidmens Melo Gibsono filme Apokalipto.
Isos slėnis (filmas)

Isos slėnis (lenk. Dolina Issy) – lenkų psichologinis ir poetinis 1982 m. filmas. Režisierius ir scenaristas Tadeusz Konwicki ekranizavo Česlovo Milošo romaną „Isos slėnis“. Filmas lenkų kalba, trukmė – 110 min, spalvotas.
Filmo veiksmas vyksta Lietuvoje, XX a. pradžioje. Filmuota Lenkijoje, Suvalkų ežeringose ir kalvotose apylinkėse, stengiantis sukurti kuo panašesnį Lietuvos kraštovaizdį. Kelios dainos skamba lietuviškai. T. Konvickis pagal savo manierą perdarė Č. Milošo apsakymą. Filme, kaip ir apsakyme ryškios fabulos nėra. Už ją svarbesni poetiniai vaizdiniai, kraštovaizdžiai, žmonių charakterių vaizdavimas. Pridėtos poetinės Č. Milošo ištraukos.
Nedidelį Misios (lenk. Babcia Misia) vaidmenį filme turi aktorė D. Šaflarska.
Sigitas Juozas Katilius

Sigitas Juozas Katilius (g. 1931 m. gruodžio 1 d. Degučiuose, Marijampolės valsčius) – Lietuvos architektas.

Biografija

1956 m. baigė Kauno politechnikos institutą. 1956–1993 m. Miestų statybos projektavimo instituto architektas, 1958–1968 m. Panevėžio skyriaus vadovas, 1968–1993 m. instituto projektų vyr. architektas, nuo 1993 m. bendrovės „Vilniaus miestprojektas“ projektų vadovas.
Suvalkų žydų istorija

Straipsnis apie Suvalkų miesto žydų istoriją.

Istorija

Šios bendruomenės pradžia siejama su Varšuvos kunigaikštystėje, XIX a. pradžioje išleistais įstatymais, kurie atvėrė didesnes galimybes įsikurti žydų bendruomenėms. Pirmoji žydų bendruomenė mieste minima 1821 m., kai buvo pastatyta Suvalkų Didžioji sinagoga. 1829 m. mieste buvo 1209 žydai, tai apie 32% miesto gyventojų. Pagrinde žydai vertėsi prekyba tarp Suvalkų vaivadijos ir Rytų Prūsijos. 1861 m. buvo atidaryta Talmudo-Toros mokykla. Žydų bendruomenės nariai dalyvavo ir 1863 m. sukilime. Tarpukariu mieste veikė žydų ligoninė, žydų gimnazija ir ješiva. 1931 m. mieste gyveno 5747 žydai, kurie sudarė 34% miesto gyventojų. Per II pasaulinį karą beveik visa miesto žydų bendruomenė buvo ištremta į Biala Podlaska ir Lukuvo getus.
Lionginas Virbickas

Biografija

1939–1944 m. mokėsi Viešintų pradinėje mokykloje, 1944–1948 m. – Viešintų progimnazijoje. Mokykliniais metais pasižymėjo polinkiu į dailę, iliustruodavo mokyklos sienlaikraščius, kūrė vaikiškus drožinius. Jaunystėje aktyviai sportavo, žaidė krepšinį. Apie 1951 m. dirbo Troškūnų rajono Vykdomojo komiteto Sporto komiteto pirmininku, buvo krepšinio teisėjas. 1957–1962 m. baigė Kauno Stepo Žuko taikomosios dailės mokyklą, kur studijavo dailiojo medžio specialybę pas žymų lietuvių baldų kūrėją ir medžio technologijos žinovą Joną Prapuolenį. 1962–1978 m. dirbo Vietinės pramonės ministerijos Žaislų ir suvenyrų skyriaus vadovaujančiuoju konstruktoriumi. Nuo 1978 m. iki gyvenimo pabaigos buvo laisvas menininkas, gyveno ir kūrė Vilniuje, vėliau persikėlė į Onuškį, kur įsirengė ir savo kūrinių galeriją. Nuo 1975 m. buvo Lietuvos dailininkų sąjungos Skulptūros sekcijos narys.
Kūrybai būdingas kubizmo stilius, supaprastintos formos, aiški konstrukcija. Kūrė taikomosios dailės, metalo plastikos, daugiausiai kaltos geležies kūrinius: dekoratyvines sieneles, iškabas, durų apipavidalinimo elementus, židinio įnagius ir laisvas kompozicijas. 1976 m. debiutavo Rygos skulptūros kvadrienalėje, vėliau dalyvavo ir kitose Rygos kvadrienalėse (1980 ir 1984 m.). Surengė autorines savo darbų parodas Vilniuje (1982, 1989, 1992 ir 2002 m.), Panevėžyje (1992 ir 1998 m.) ir Trakuose (2001 m.). Nuolat dalyvaudavo grupinėse skulptorių parodose Vilniuje (1981, 1983, 1986, 1993, 1994, 1998, 1999, 2000 m.), Duisburge (Vokietija, 2000 m.), Rygoje (Latvija, 1983, 1988 m.), Alytuje (2000 m.), Anykščiuose (2000 m.).
Skulptūriniai kūriniai geriausiai pritapo parkuose, skveruose bei prie visuomeninių pastatų, nors autorius niekada nekūrė konformistinių paminklų. Jo sukurti antkapiniai paminklai žymi daug kapų.
Berio salos

Berio salos – salynas ir viena iš Bahamų apskričių.
Užima apie 78 km² plotą. Salynas sudarytas iš daugiau nei 30 salų ir 100 atolų. Didžiausia ir labiausiai apgyvendinta Berio salyno sala – Great Harbour Cay, užimanti 31 km² plotą. Joje gyvena apie 300 gyventojų. Pradžioje saloje buvo apsigyvenę indėnų tautos, bet XVI a. jos išmirė. Iki XVII a. sala buvo negyvenama. Kartais sala pasinaudodavo besislapstantys piratai.
Sala mėgstama žvejų, poilsiautojų ir nardytojų.
Europos centras (savaitraštis)

Europos centras – kultūros ir pramogų leidinys, nuo 1993 m. – savaitraštis, leistas 1990–1995 m. Vilniuje.

Istorija

Įsteigė Andrius Vaišnys, 1992 m. leidybos teises perdavė L. Jučui. Tiražas 1990 m. – 20 000 egz., 1993 m. – 63 400 egz., 1995 m. – 1000 egz. Nuo 1991 m. leido priedą moterims „Salonas“.  Veikla nutraukta 1996 m. birželio 11 d.
Rašė apie kultūrines bei politines aktualijas.
Vyr. redaktorius Linas Jučas. Redaktoriai Laimutis Jučas, Algirdas Vaseris.
Mandaros kalnai

Mandaros kalnai yra vulkaninės kilmės kalnai, siekiantys apie 200 kilometrų ilgį (išilgai šiaurinę dalį Kamerūno - Nigerijos sieną, nuo Benuė upės pietuose iki Marua šiaurėje). Aukščiausia gyvenama vieta - 1224 m aukštyje. Toji dalis tankiai gyvenama ir ten kalbama Čado kalbomis.
Aukščiausias taškas - 1494 m, Upajo viršūnė.
Mandaros kalnuose gyvena Mofu etninė grupė.
Ira Von Furstenberg

Biografija

Ira gimė Romoje, princo Tassilo zu Fürstenberg ir jo žmonos Claros Antonelli šeimoje ir turi 2 jaunesnius brolius princus Egoną ir Sebastianą.
1955 m., būdama 15, ji ištekėjo už 16 metų vyresnio princo Alfonso iš Hohenlohe-Langenburg šeimos. Jų santuoka truko iki 1960 m., o 1969 m. oficialiai anuliuota. Jie susilaukė 2 vaikų: Christopho Victorio Egon Humberto (1956 – 2006) ir Hubertuso (g. 1959 m.) Christophas mirė 2006 m. nuo sužeidimų Bankoko kalėjime vos po keleto dienų nuo suėmimo apkaltinus neteisėtai įgyta viza. Hubertus nuo 1984 m. dalyvavo 6 Olimpinėse žaidynėse slidinėjimo rungtyje atstovaudamas Meksiką.
1961 – 64 m. Ira buvo ištekėjusi už 24 metais vyresnio brazilo pramonininko Francisco Pignatari.
Be visuomeninės veiklos ji išmėgimo ir aktorės karjerą – nuo 1962 m. iki 1982 m. nusifilmavo 30-yje filmų, daugiausia giallo ir B kategorijos juostose.
1975 m. pelnė apdovanojimą Taorminos kino festivalyje.
Šeimos dievas

Šeimos dievas - senovės lietuvių šeimos dievas, kurį mini M. Strijkovskis. Jam aukojami įvairių spalvų gaidžiai ir vištos. Aukos buvo metamos į krosnį ir joje laikomos kol visiškai sudegdavo, kad šeima tvirčiau laikytųsi. Panašus į romėnų larų kultas. Tą patvirtina ir 1583 m. jėzuitų vizitacijos medžiaga, kurioje teigiama, kad „pagonys garbino Larja, jų tarnų vadinama Dimsptipan“, t. y. ponai ir tarnai garbino tą pačią būtybę tik skirtingais vardais. Kiti šaltiniai apie lietuviškus larus, Larą neužsimena.
Postulatas

Postulatas (lot. postulatum – reikalaujamas) – kurios nors mokslinės teorijos principas ar teiginys, paimtas joje kaip pradinis, jos rėmuose neįrodomas. Šiuolaikinėje logikoje ir mokslo metodologijoje „postulato“ sąvoka paprastai naudojama kaip plačiau vartojamos sąvokos „aksioma“ sinonimas. Kartais išlieka dar antikinėje filosofijoje buvęs šių sąvokų reikšmių skirtumas: aksiomomis laikomi pradiniai loginiai kurios nors teorijos principai, postulatais – pradiniai specialūs moksliniai šios teorijos principai. Atskirais atvejais terminu „postulatai“ žymimos kurios nors teorijos aksiomos ir išvedimo taisyklės.
Ki Vestas (Florida)

Istorija

Miestas buvo įkurtas 1825 m.

Klimatas

Klimatas yra tropinis, todėl ištisus metus yra šilta. Statistiškai lyja labai trumpai ir tik vasara. Dienos temperatūra nuo gegužės iki spalio mėnesių yra apie 32 °C. Nuo gruodžio iki vasario mėnesių yra šalčiausias metų laikas. Didžiausia vidutinė temperatūra yra apie 24 °C.
Žitomyras

Istorija

Įkurtas IX a. Istoriniuose šaltiniuose Žitomyras pirmą kartą paminėtas 1240 m. LDK kunigaikštis Gediminas 1320 prijungė jį prie Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės. 1444 m. suteiktos miesto teisės. Po 1569 m. Liublino unijos atiduotas Lenkijai, gavo privilegiją du kartus per metus rengti muges, čia rinkdavosi seimeliai. 1667–1793 m. Kijevo vaivadijos centras, pilies ir žemės teismų buveinė. 1648 m. miestas nusiaubtas kazokų ir totorių. Po Abiejų Tautų Respublikos II padalijimo 1793 m. atiteko Rusijai. 11804–1917 m. Voluinės gubernijos centras. 1918 m. 01–03 čia rezidavo Ukrainos Liaudies Respublikos vyriausybė. Nuo 1937 m. srities centras.
Second Life

Virtualaus pasaulio savybės

„Second Life“ skirtas žmonėms, kuriems yra per 16 metų. Tačiau yra regionas skirtas ir 13–15 metų asmenims.
Programoje yra įdiegtas trijų dimensijų modelių kūrimo įrankis, kuris remiasi paprastomis geometrinėmis formomis ir leidžia gyventojams statyti virtualius objektus. Taip pat yra procedūrinė skriptų kalba – Linden Scripting Language – leidžianti sukurtiems objektams suteikti interaktyvumo. Naudojantis išorine programine įranga galima sukurti tekstūras įvairiems objektams (pvz., drabužiams), animaciją, avatarų gestus ir kt. ir juos importuoti į virtualų pasaulį. „Second Life“ paslaugų teikimo sąlygos įgalina naudotojus įgyti jų sukurto turinio patentus.

Gyventojai

„Second Life“ naudotojai, kitaip žaidėjai, vadinami gyventojais (angl. Residents). Jie sąveikauja vieni su kitais per jų susikurtus avatarus. Gyventojai gali tyrinėti pasaulį, susitikinėti su kitais gyventojais, bendrauti, užsiimti individualia arba grupine veikla.

Ekonomika

„Second Life“ turi savo ekonomiką, kurios pagrindas – virtuali valiuta Linden doleris. Gyventojai nuolat kuria virtualius produktus ar paslaugas ir juos perka ir parduoda. Taip pat yra galimybė konvertuoti tikrus pinigus, pvz., JAV dolerius į virtualią valiutą. Virtualios valiutos kursas svyruoja, bet apytiksliai jis yra 270 Linden dolerių už vieną JAV dolerį.
RPG-18 Mucha

Granata

Granatsvaidžio vamzdyje įdėta reaktyvinė kumuliacinė granata susideda iš plieninio korpuso, sprogstamos medžiagos Okfol užtaiso, sprogdiklio ir reaktyvinio variklio.
Iššaunamos granatos reaktyviniame variklyje esantis kietas kuras (viena parako PPK-5 plytelė) visiškai sudega granatai dar neišskridus iš leistuvo, o sprogdiklis užsiveda granatai nuskriejus 2-15 m. Granatos masė – 1,4 kg. Po 4-6 s granatos skrydžio granatą susprogdina likvidatorius.
Tiesaus šūvio nuotolis į 2 m aukščio taikinį – 135 m. Granata, pataikiusi 60° kampu, pramuša 150 mm storio šarvą.

Naudojimo tvarka

Paruošiant RPG-18 atidaromas užpakalinis dangtelis ir teleskopiškai ištraukiamas vamzdis. Tuo metu automatiškai atsidaro priekinis dangtelis, o taikiklio kryptukas ir dioptras užima kovinę padėtį. Skeliamasis mechanizmas užvedamas dioptro stovą lenkiant atgal ir žemyn. Iššaunama nuspaudus nuleidžiamąją svirtelę.
Išskleistas granatsvaidis nebegali būti suglaustas atgal į žygio padėtį. Tai nenumatyta techniškai. Paruoštas, bet nepanaudotas granatsvaidis tiesiog iššaunamas į priešo pusę.
Antanas Garbauskas

Antanas Garbauskas (1932 m. rugpjūčio 5 d. Skapiškis – 2008 m. gruodžio 11 d. Vilnius, palaidotas Antakalnio kapinėse) – Lietuvos dailininkas vitražistas, restauratorius, pedagogas.

Biografija

Baigė Panevėžio berniukų gimnaziją, 1958 m. baigė Lietuvos dailės institutą, mokytojas Algimantas Stoškus.
1958–1960 m. Vilniaus vaikų dailės mokyklos mokytojas ir direktorius. Nuo 1960 m. M. K. Čiurlionio menų mokyklos dėstytojas, 1960–1993 m. vadovavo šios mokyklos Dailės skyriui, jo steigėjas. 1970–1980 m. Paminklų restauravimo valdybos (1975–1990 m. Respublikinis kultūros paminklų restauravimo trestas) vitražo restauravimo dirbtuvių, įsteigtų 1971 m. jo iniciatyva, dailininkas restauratorius.

Kūryba

1970–1980 m. atkūrė vitražus Šv. Jonų bažnyčioje Vilniuje. Sukūrė plonastiklių ir storastiklių vitražų Lietuvos ir užsienio šalių bažnyčių, visuomeninių pastatų interjerams. Vitražai siužetiniai, ornamentiniai, kontrastingų ryškių spalvų, kartais subtilių pustonių. Nuo 1957 m. dalyvavo parodose Lietuvoje ir užsienyje.
Gelonas

Gelonas – Herodoto minimas miestas skitų genties budinų žemėse. Tai matyt buvusi graikų kolonistų, išsikėlusių iš pajūrio kolonija. Gelonų kalba buvo graikų ir skitų mišinys. Gelonai vertėsi žemdirbyste, augino sodus.
Pasak Herodoto, Gelone buvusi medinė tvirtovė, kurių kiekvienos iš sienų ilgis – 30 stadijų (5,5 km). Būta medinių graikų dievų šventyklų ir namų, Kas treji metai švęsta Dioniso šventė, rengtos bakchanalijos. 512 m. pr. m. e. Darijaus I sugriautas.
Gelono vieta nėra tiksliai žinoma, hipotezės apima regioną nuo pat Volgos iki Dniepro. Viena iš versijų, jog Gelonas galėjęs būti Bilsko piliakalnio vietoje (Sumų ir Poltavos sritys, Ukraina).
Edmundas Gendrolis

Edmundas Gendrolis (1938 m. birželio 28 d. Pašaltuonys, Eržvilko valsčius – 1994 m. sausio 2 d. Kaunas) – Lietuvos filosofas, kultūros antropologas, humanitarinių mokslų daktaras.

Biografija

1962 m. baigė Šiaulių pedagoginį institutą. 1970 m. filosofijos mokslų kandidatas.
1968–1974 m. Vilniaus universiteto Kauno fakulteto dėstytojas, 1973–1974 m. Marksizmo – leninizmo katedros vedėjas, 1974–1994 m. Kauno politechnikos instituto (nuo 1990 m. Kauno technologijos universitetas) dėstytojas, nuo 1977 m. docentas.
Darbai daugiausia iš kultūrinės antropologijos, religijotyros, etikos, paleolito laikotarpio visuomenės dvasinės ir materialinės kultūros. Su V. Vilkončiumi 1998 m. išvertė M. Harriso „Kultūrinė antropologija“.
Disciplina arcani

Disciplina arcani (lot. arcanum - slaptas) – slaptas mokymas, pirmųjų krikščionių paprotys slėpti nuo kitatikių, t. p. nuo katechumenų, kai kurias tikėjimo tiesas ir religines praktikas.

Esmė

Disciplina arcani buvo grindžiama Jėzaus Kristaus žodžiais apie pagarbą šventenybėms (Mt 7, 6). Slėptas mokymas apie Švč. Trejybę, Krikšto ir Eucharistijos sakramentus, Apaštalų tikėjimo išpažinimą, Viešpaties maldą ir tai aiškinantys raštai, liturgijos šventimo vieta bei laikas. Šių žinių perdavimas kitatikiams laikytas sunkiu nusižengimu bijant profanacijos. Dėl Disciplina arcani praktikos krikščionys buvo įtariami bedievyste ir kanibalizmu. Todėl svarbiausias apeigas krikščionys atlikdavo slaptai, katakombose ar urvuose.
Slaptos tiesos katechumenams buvo atskleidžiamos prieš pat krikštą arba įvesdinimo liturgiją. Disciplina arcani paprotys egzistavo nuo krikščionių persekiojimo laikų iki V a.

Reikšmė

Apie Disciplina arcani rašė Origenas, Kirilas Jeruzalietis, Ambraziejus, Augustinas, Petras Auksaburnis. Perduodami religinį mokymą krikščionys naudojo simbolius (žuvis, inkaras, piemuo, balandis), jie turėjo įtakos atsirasti krikščioniškajam menui.
Disciplina arcani terminas atsirado XVII a. per katalikų ir protestantų polemiką, priskiriamas Žanui Dajė (pranc. Jean Daillé, lot. Dallaeus).
Ruletė

Ruletė (pranc. roulette<rouler – vynioti, sukti) – azartinis lošimas iš pinigų: spėjama, kurioje vietoje sustos rutuliukas, mestas ant besisukančio rato. Ruletė lošiama prie didelio stalo, turinčio tik jam būdingą tablo. Viename stalo gale yra cilindras, kuris sukasi mediniame katile. Jame yra 37 skyreliai, sunumeruoti nuo 0 iki 36 imtinai, o amerikietiškoje versijoje dar yra vienas laukelis su dviem nuliais (00).

Istorija

Ruletės kilmė grindžiama labai menkai. Ruletės rato išradimas dažnai priskiriamas prancūzų matematikui Blaise Pascal, kaip jo eksperimentų su Perpetuum mobile išdava. Kita teorija teigia, kad ji kilusi iš senovinio anglų lošimo, vadinamo roll it. Dar kita – jog jos pradininkas esąs lošimas, vadinamas even odd, kuris lošiamas ant besisukančio disko. Reikėtų manyti, kad ruletė ilgainiui išsirutuliojo iš šių žaidimų.

Taisyklės

Lošimo tikslas – iš anksto pasakyti skaičių, ant kurio nusileis rutulys, krupje mestas į katilą. Rutulys turi aplink apriedėti mažiausiai tris kartus, kol nukrenta į vieną iš numeriais pažymėtų skyrelių. Krupje meta dramblio kaulo rutulį prieš besisukantį ruletės skritulį, kuris sukamas pakaitomis tai i kairę, tai į dešinę. Galimybę nuspėti skaičių mažina ir tai, kad krupje nuolatos keičia rato sukimosi ir kamuoliuko metimo greitį, be to, keičiami patys krupje. Kiekvienas ruletės stalas turi savo žetonus, jų vertę nustato lošėjai, tačiau ne mažesnę, nei mažiausia galima to stalo statoma suma ir ne didesnę, nei leidžia stalo limitas. Krupje vadovauja lošimui, kiekvieno jo etapo pradžioje ištardamas tam tikrus posakius. Lošėjai turėtų suprasti ką sako krupje ir pagal tai žinoti kada statyti, o kada baigti statymus. Lošėjai žaidžia tik savo spalvos žetonais, svetimų statymų jiems liesti negalima, jei taip atsitiko, krupje statymą pataiso atgal.

Variantai

Amerikiečių ruletė. Tai ruletės variantas su dviem nuliais, ši versija kazino yra daug pelningesnė – čia greičiau galima statyti ir vieną lošimą gali lošti tik septyni žmonės. Ruletės cilindre skaičiai surašyti vienas prieš kitą, kiekvienam skaičiui priskiriama raudona arba juoda spalva, o nuliai žali.
Prancūzų ruletė. Ši ruletė, amerikiečių ruletės pirmtakė, lošiama visuose Europos kazino. Lošimui vartojami prancūziški posakiai, joje yra tik vienas nulis, taip pat ji skiriasi nuo amerikietiškosios savo tablo, rato skaičių išdėstymu, be to ji yra beveik dvigubai didesnė. Kiekvienas stalas turi du krupje ruletei sukti, bei vieną prižiūrėtoją. Lošėjai mėto žetonus ant stalo link tos vietos, kur jie nori statyti, o krupje juos tvarkingai sustato stumdamas žetonus grėbliuku ant tablo.
Anglų ruletė. Tai prancūzų ir amerikiečių rulečių derinys. Tačiau patys britai ją vadina „amerikiečių rulete“. Ji lošiama visų pirma britų ir kai kuriuose Europos kazino su amerikiečių ruletės tablo ir prancūzų ratu, turinčiu tik vieną nulį. Lošiama amerikiečių ruletės stiliumi, bet su daugeliu prancūzų ruletės elementų, tarkim, vartojami prancūziški posakiai ir daromi specialieji statymai.
Akaba

Istorija

Vietovė gyvenama jau apie 6000 metų. Pirmoji gyvenvietė įsikūrė čia gyvenant semitų tautai idumėjams. Nuo I a. ties Akaba apsigyveno arabai nabatėjai. Graikai miestą vadino Berenise, romėnai – Aila arba Elana (lot. Aelana). Romėnų laikais miestą su Damasku jungė Naujasis Trajano kelias (Via Traiana Nova). Vėliau teritorija buvo užkariauta musulmonų, greta pastatytas Ailos uostas. XII a. Akabą užėmė kryžininkai ir prijungė prie Jeruzalės karalystės (yra to meto Helimo tvirtovės liekanos bei Faraono salos tvirtovė Egipto teritoriniuose vandenyse). Nuo 1250 m. iki XVI a. Akabą valdė mameliukai. Vėliau valdant osmanams Akabos reikšmė sumenko, tai buvo nedidelis žvejų miestelis. I-ojo pasaulinio karo metais čia įvyko Akabos mūšis, kuriame jungtinės britų ir arabų pajėgos nugalėjo osmanus. Po šios pergalės Akaba tapo Hidžazo karalystės dalimi, vėliau priklausė Transjordanijai. 1965 m. Jordanijos karalius Huseinas išpirko iš Saudo Arabijos 12 km pakrantės ruožą Akabos plėtrai mainais į 6000 km² dykumos ploto.
Kikulis

Kikulis (het. Ki-ik-ku-li ) – Mitanio karalystės vyriausiasis žirgų dresuotojas (LÚa-aš-šu-uš-ša-an-ni) bei veikalo apie žirgų dresavimą autorius. Šis veikalas parašytas hetitų kalba ir datuojamas Naujosios Hetitų karalystės laikotarpiu (XIV a. pr. m. e.). Šis tekstas vertingas tiek pateikiamos informacijos, tiek kalbiniu požiūriu.
Tekstas pradedamas žodžiais: „Kalba Kikulis, Mitanio šalies vyriausiasis žirgų dresuotojas“. Toliau pasakojama apie 214 dienų trunkantį žirgų, naudojamų karo vežimams traukti, dresavimą. Aprašomas žirgų ganymas, jodinimas, šėrimas ir t. t.
Kikulio tekstą sudaro 1080 dantiraščio eilučių, surašytų ant 4 molinių lentelių. Tekstas įdomus tuo, kad jame sutinkama nemažai mitaniškų terminų, kurie yra indoeuropietiški (indoarijų kilmės). Šis tekstas bei taikos sutartis tarp hetitų karaliaus Supiluliumo I-ojo ir Mitanio valdovo Šativazos parodo buvus indoarijišką įtaką neidoeuropietiškoje huritų kalboje (indoarijų superstratas Mitanyje). Kikulio rašte sutinkami tokie indoarijiškos kilmės žodžiai kaip ašušanni (plg. skr. अश्वसनि = aśva-sani „žirgų varovas“), taip pat skaičiai aiga-, tera-, panza-, satta-, nāwa-wartanna, atitinkantys sanskrito eka-, tri-, pañca- sapta-, nava-vartana („vienas, trys, penki, septyni, devyni virsmai“).
Alexander von Humboldt

Biografija

Tyrinėjo fizinės geografijos, klimatologijos, augalų ir gyvūnų geografijos problemas. Kėlė idėjas apie organinio pasaulio priklausomybę nuo geografinės platumos ir absoliutinio aukščio. Sukūrė vidutinių temperatūrų žymėjimo izotermomis metodą. Atliko beveik 5 metus trukusią kelionę po Pietų ir Šiaurės Ameriką. Jos metu vykdė mokslinius stebėjimus, kuriuos su kitais mokslininkais apibūdino veikale „Kosmosas“. Aštuonis mėnesius praleido Rusijoje, lankėsi Lietuvoje (Kuršių Nerijoje, pajūryje, Vilniuje). Aleksandras fon Humboltas kėlė humanistines idėjas, pasisakė prieš tautų nelygybę, rasizmą, vergiją. Išrinktas daugelio šalių akademijų ir mokslinių draugijų garbės nariu.
Humbolto garbei skirta daugelis vietovardžių: Humbolto srovė, Humbolto įlanka, kalnagūbriai JAV, nacionaliniai parkai Lotynų Amerikoje, keletas miestų JAV, Humbolto jūra Mėnulyje, mokslo įstaigos, augalų ir gyvūnų rūšys (pvz., Humbolto pingvinas, Humbolto lelija).