google/wiki40b huggingface dataset:
Gambijos kolonija ir protektoratas

Istorija

Britai 1821 m. oficialiai įkūrė koloniją Gambijoje. Administraciniu centru tapo Baterstas.
1965 m. protektoratas paskelbė nepriklausomybę.
Rakandžiai

Aplinkinės gyvenvietės

Mikolaičiai – 3 km
Poviliškiai – 2,5 km
Norvaišiai (Gruzdžiai) – 2,2 km
GRUZDŽIAI – 3,8 km
Šiupyliai – 3,4 km 
 KURŠĖNAI – 22 km
Šepkaičiai – 3,4 km 
 ŠIAULIAI – 21 km
Pramedžiava

Istorija

Kaimas pirmą kartą 1505 m.
Dalia Daugirdienė

Biografija

1975 m. baigė Vilniaus universiteto Istorijos fakulteto žurnalistikos specialybę.
1976–1982 m. Valstybinės televizijos ir radijo komiteto radijo Informacijos redakcijos skyriaus redaktorė. 1983–1989 m. žurnalo „Tarybinė moteris“ skyriaus redaktorė, 1989–1994 m. – žurnalo „Moteris“ atsakingoji sekretore. 1994–1999 m. žurnalo „Moteris“,  nuo 1999 m. žurnalo „Mano namai“ vyr. redaktorė.
Vacys Reimeris

Biografija

Karo metais pasitraukė į Rusiją, dirbo Maskvos radijuje, lietuviškų laidų redakcijoje. 1941–1944 m. Raudonosios armijos karys. 1944–1949 m. Kauno radijo komiteto pirmininkas. Nuo 1947 m. LSSR rašytojų sąjungos narys. 1949–1969 m. „Literatūros ir meno“ vyr. redaktorius. 1951–1956 m. studijavo Maskvos M. Gorkio literatūros institute. 1952–1954 m. LSSR rašytojų sąjungos valdybos sekretorius. 1958–1960 m. LKP Revizijos komisijos narys. 1969–1986 m. „Gimtojo krašto“ vyr. redaktorius. 1986–1990 m. LSSR taikos gynimo komiteto pirmininkas.
Žmona Danutė Akelytė, vaikai: Algimantas, Giedrius, Ula, Ramojus.
Žilpamūšio pagrindinė mokykla

Istorija

2009 m. rugsėjo 1 d. Žilpamūšio pagrindinė mokykla prijungta prie Pasvalio rajono Ustukių pagrindinės mokyklos ir įsteigtas Žilpamūšio pradinio ugdymo skyrius. 2012 m. Žilpamūšio pradinio ugdymo skyrius prijungtas prie Pasvalio Lėvens pagrindinės mokyklos.
Melvin Calvin

Melvin Calvin (1911 m. balandžio 8 d. Sent Polas, Minesota – 1997 m. sausio 8 d. Berkelis, Kalifornija) – amerikiečių chemikas (biochemikas), emigranto iš Lietuvos sūnus.
1961 m. buvo apdovanotas Nobelio premija chemijos srityje už fotosintezės tyrimus.
Kartu su savo darbo grupe Kalifornijos universitete tyrė, kaip augalai fiksuoja CO₂ ir kokios tuo metu vyksta biocheminės reakcijos. Jo garbei buvo pavadintas Kalvino ciklas.
David Card

Deividas Cardas (angl. David Card) – amerikiečių ekonomistas, Kalifornijos universiteto (Berklis) profesorius.
David Card apgynė mokslų daktaro disertaciją Princetono universitete 1983 m. Profesorius yra gavęs reišmingų Amerikos ekonomistų sąjungos apdovanojimų (angl. John Bates Clark Medal), buvo svarbių ekonomikos mokslinių žurnalų Journal of Labor Economics ir Econometrica redaktorius.
Deividas Cardas tapo žymus kartu su kolega Alanu Kriugeriu paskelbės eksperimentinių tyrimų išvadas, jog minimalaus darbo užmokesčio įvedimas nepadidina nedarbo. Nors darbas buvo daug sykių mėginamas užginčyti, eksperimentiškai jis taip ir nebuvo paneigtas. Dalis ekonomistų, tarp jų ir Nobelio premijos laureatų, pripažįsta šių tyrimų korektiškumą ir sutinka su jų rezultatais.
Deividas Cardas taip pat paskelbė reikšmingų mokslo darbų imigracijos, švietimo, profesinės kvalifikacijos bei socialinės nelygybės temomis.
Juozas Sauris

Juozas Sauris (1892 gegužės? Pittsburghe, PA -1944 m. sausio 29 d. Čikagoje, IL – JAV), vargonininkas ir chorvedys.

Biografija

Baigęs vidurinę mokyklą, mokėsi Šv. Kirilo ir Metodijaus kunigų seminarijoje Detroite, MI. Kartu pas prof. Paeini mokėsi ir muzikos. Išmokęs vargonuoti ir išstojęs iš kunigų seminarijos, 1915–1916 vargonininkavo Šv. Kazimiero lietuvių parapijoje Waterbury, CT. 1921 persikėlęs į Chicagą, kurį laiką vargonininkavo Šv. Jurgio lietuvių parapijoje, o nuo 1925 Šv. Gabrieliaus airių parapijoje. Visur vadovavo ir bažnytiniams chorams. 1932–1936 ir 1939–1941 vadovavo Lietuvos Vyčių apskrities 60 dalyvių (34 moterys ir 26 vyrai) chorui ir „Vaidilos“ vyrų chorui Čikagoje. Su chorais rengė koncertus, statė operetes ir kitus muzikinius veikalus. Su Vyčių choru pastatėM. Petrausko operetę „Kaminkrėtys ir malūnininkas“, S. Šimkaus „Čigonus“, R. Herberto „Klaipėdos Julę“, A. Vismino „Šventoji naktis“. 1934 m. sausio 28 d. choras pirmasis atliko J. Žilevičiaus „Vytauto Didžiojo kantatą“. Keletą metų J. Sauris kino teatre vargonais griežė koncertinius kūrinius. Sukūrė dainų vokaliniams ansambliams ir chorams: „Augo trys sesutės“, „Užmik“, „Audėja“, „Pasakyk, mergele“, „Subruskim, jaunime“, „Tekėk, dukra“, „Kario žygio daina“, „Oi ant kalno liepelė" ir kt.
Nuo 1919 buvo ALRK Vargonininkų sąjungos ir šios sąjungos provincijos narys. Daug metų muzikas rengė lietuviško radijo valandų programas.

Šaltinis

Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999. Informacijos publikavimui gautas žodinis autoriaus leidimas.
Lietuvos valstybiniai parkai

Lietuvos valstybiniai parkai yra 35. Juose saugomos gamtos ir kultūros paveldo vertybės, kraštovaizdžio ir biologinė įvairovė, sudaromos sąlygos su jomis susipažinti, plėtojama rekreacinė veikla, visų pirma pažintinis ir kaimo turizmas.
Prūsijos žemės kronika

Prūsijos žemės kronika (lot. Chronicon terrae Prussiae), Dusburgiečio kronika, Dusburgo kronika – Vokiečių ordino 1190–1330 m. karų istorija. Seniausia išlikusi kryžiuočių kronika, kurią Karaliaučiuje lotynų kalba parašė Petras Dusburgietis.

Kronika

Kronika turi 4 dalis. Pirmojoje dalyje rašoma apie Vokiečių ordino atsiradimą, antrojoje – apie įsikūrimą Pavyslyje, trečiojoje šlovinama agresija prieš prūsus ir lietuvius. Aprašomas 1283–1330 m. Vokiečių ordino nuolatinis karas su Lietuva. Kronika baigta 1326 m., tačiau yra jos tęsinys iki 1330 m.

Kritika

Petras Dusburgietis, būdamas Vokiečių ordino apologetas ir visaip teisindamas kryžiuočių agresiją, rašė tendencingai, šlovino jų užkariavimus Prūsoje ir baltų žudynes. Prūsų ir lietuvių išsivaduojamąją kovą autorius prilygina kovai prieš krikščionybę ir patį Dievą, nors kartais pripažįsta, kad Vokiečių ordino svarbiausias tikslas – grobti naujas žemes.
Vietomis Petras Dusburgietis ne tik klydo, nesilaikė įvykių chronologijos, bet ir klastojo faktus. Tačiau jis pateikė svarbių, neretai unikalių faktų apie prūsų, sūduvių, lietuvių buitį, kultūrą, papročius, prūsų tautinio išsivadavimo kovą, Lietuvos karus su kryžiuočiais.

Nuorašai ir leidiniai

Išliko keletas kronikos nuorašų, iš kurių geriausias XVII a. Torunės nuorašas. Nuorašu naudojosi Motiejus Strijkovskis, 1582 m. rašydamas Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės istoriją, Simonas Grunau, Janas Dlugošas ir kiti. Kroniką eilėmis į vokiečių kalbą iki 1340 m. išvertė Vokiečių ordino kapelionas Mikalojus iš Jerošino (Nikolaus von Jeroschin).
Prūsijos žemės kroniką pirmą kartą 1679 m. išleido Kristupas Hartknochas. Mokslinį leidimą 1861 m. parengė Maksas Tepenas. Publikaciją lietuvių kalba 1985 m. parengė Romas Batūra (įvadas ir komentarai) ir vertėjas iš lotynų kalbos Leonas Valkūnas.
Jonas Dapkevičius

Jonas Dapkevičius (g. 1944 m. liepos 15 d. Ginčų k., dab. Radviliškio rajonas) – chorvedys ir pedagogas.

Biografija

Bendrojo lavinimosi mokėsi Radviliškio vidurinėje mokykloje (muzikos mokė B. Kuprys). 1962–1963 m. lankė vienerių metų chorvedžių ir pučiamųjų instrumentų orkestro vadovų kursus Palangoje (diriguoti mokė B. Zubrickas, trimituoti S. Vaičiulis). 1967–1971 m. choro dirigavimo mokėsi Kauno J. Gruodžio aukštesniojoje muzikos mokykloje (dėst. D. Vaitkutė), 1971–1977 m. neakivaizdiniu būdu choro dirigavimą studijavo Lietuvos valstybinės konservatorijos Klaipėdos fakultetuose (dėst. P. Gelžinis).
1964–1967 m. dirbo Šeduvos kultūros namuose, vadovavo mišriajam chorui, vokaliniams ansambliams ir kaimo kapelai. Taip pat vadovavo Šeduvos žemės ūkio technikumo merginų chorui ir „Bangos" kolūkio mišriajam chorui.
Nuo 1971 m. Radviliškio 2-osios vidurinės mokyklos muzikos ir dainavimo mokytojas, aukštesniųjų klasių moksleivių mišriojo choro (parengė 1977 m. respublikinei moksleivių dainų šventei), vaikų choro ir vokalinių bei instrumentinių ansamblių vadovas. Mergaičių ansamblis dalyvavo „Dainų dainelės" konkursuose. 1978–1990 m. vadovavo Radviliškio kultūros rūmų mišriajam chorui, vėliau švietimo darbuotojų mišriajam chorui, nuo 1983 iki 1986 m. rajono mokytojų moterų chorui, kurį parengė 1985 m. respublikinei dainų šventei. Taip pat vadovavo Radviliškio 17-osios vidurinės profesinės technikos mokyklos berniukų chorui, Radviliškio miškų ūkio, dujų eksploatavimo kontoros, geležinkelio mazgo vokaliniams ansambliams. Su geležinkelininkų vyrų vokaliniu ansambliu Baltijos respublikų vokalinių ansamblių konkurse pelnė antrąją vietą.
Nuo 1992 m. Radviliškio žemės ūkio mašinų gamyklos mišriojo choro ir vokalinių ansamblių vadovas. 1980–1990 m. Radviliškio vaikų muzikos mokyklos direktoriaus pavaduotojas, nuo 1990 m. direktorius.
Nuo 1965 m. Radviliškio rajono dainų švenčių dirigentas ir vyr. dirigentas.
Kupriai (Papilys)

Aplinkinės gyvenvietės

BIRŽAI – 24 km 
PAPILYS – 5,4 km
Paąžuolė – 2,9 km
Pariškiai – 3,3 km
Žvirbliai (Biržai) – 1,3 km
Kučgalys – 1 km
Miegonys (Biržai) – 2 km
Skiltuvai – 1,4 km
Paulius Janušauskas

Klubinė karjera

Karjerą pradėjo Panevėžio „Ekrane“ (2007–2009), su kuriuo dukart tapo Lietuvos čempionu. Nuo 2010 m. žaidė FK Šiauliai klube. 2012 m. perėjo į Vilniaus „Žalgirį“. 
2017 m. atstovaudamas FK Sūduva Marijampolė tapo šalies čempionu.
2017 m. gruodžio pradžioje pasirašė trijų metų sutartį su Panevėžio klubu. 
2018 m. su FK Panevėžys tapo Pirmos lygos nugalėtoju. Sužaidė Pirmoje lygoje 25 rungtynes ir pasižymėjo 12 įvarčių.

Karjera rinktinėse

2009 m. debiutavo Lietuvos jaunių U-21 rinktinėje.
Sabine Azema

Biografija

Azema gimė advokato šeimoje, turi 2 seseris. Kurį laiką mokėsi Anglijoje, vėliau grįžo į Prancūziją, kur studijavo nacionalinėje konservatorijoje (Conservatoire national supérieur d’art dramatique) ir ilgą laiką buvo geriau žinoma kaip teatro aktorė. Pirmasis jos pasirodymas buvo spektaklis „La Valse des toréadors“ kartu su garsiu komiku Louis de Funès.
Kine debiutavo sulaukusi 27 ir dažniausiai atlikdavo antraplanius vaidmenis. Jos karjeros proveržiu tapo vaidmuo filme „La vie est un roman“, už kurį Azema pelnė Cezario nominaciją. 
1987 m. buvo Veneccijos kino festivalio, o 2015 m.  – Kanų kino festivalio žiuri nare.
Buvo 2 kartus ištekėjusi (antrasis vyras režisierius Alain Resnais mirė 2014 m.). Pirmasis vyras Michel Lengliney buvo teatro scenaristas, su kuriuo ji susipažino Anglijoje.
Europos psichoterapijos asociacija

Europos psichoterapijos asociacija (EPA; angl. European Association for Psychotherapy, EAP) – psichoterapijos organizacijas ir psichoterapeutus visoje Europoje vienijanti draugija; asociacija.
Būstinė Vienoje (Austrija). EPA biuras veikia Vienos Zigmundo Froido privačiame universitete.
Suzuki SV 650

Suzuki SV650 ir jo modifikacijos yra klasikinis arba gatvės tipo motociklas. 1999 m. jo gamybą pradėjo „Suzuki Motor Corporation“. Suzuki SV650 pasižymi vidutinio dydžio V formos varikliu bei vidutine galia. 2009 m. Suzuki šį modelį atnaujino  SFV650 Gladius modeliu.

Pirmoji karta (1999–2002)

SV650 buvo pristatytas 1999 m. Suzuki tikslas buvo įžengti į augančią klasikinių gatvės motociklų rinką su kainos prasme konkurencingu modeliu. Nuo 2008 m. įmonė siūlo tiek, gatvės, tiek sportinio tipo šio modelio modifikacijas. Motociklas pasižymėjo sportiškumu ir kartu buvo lengvai valdomas. Lengvumo, tvirtos važiuoklės, manevringumo bei stipraus sukimo momento prie vidutinių variklio apsisukimų dėka jis pritraukė tiek naujokus, tiek patyrusius vairuotojus. Nors Suzuki dizaino prasme rėmėsi Suzuki TL1000S modeliu, jame taip pat atsispindėjo ir Ducati Monster dizaino įtaka. TL modelis vis dar laikomas „didžiuoju SV650 broliu“. 2003-iųjų metų SV1000 pakeitė TL modelį (TL1000S ir TL1000R) ir Suzuki pristatė jį kaip didesniąją antrosios kartos SV650 alternatyvą.
SV650 iškart tapo populiarus. Egzistavo sportiškesnė „S“ motociklo versija, išsiskyrusi žemesniu vairu, aukštesnėmis kojų pozicijomis ir priekiniu stiklu. Sportinės SV650S versijos buvo platinamos Europoje ir Kanadoje. Vėliau jų pareikalvo ir JAV motociklininkai, tad 2000 m. Suzuki pradėjo šių motociklų eksportą į šią valstybę.
Dėl sąlyginai pigios kainos ir puikių valdymo charakteristikų SV650 tapo populiariu tarp lenktynininkų. Tai sąlygojo lengvųjų dvicilindrių atgimimą Šiaurės Amerikoje ir SV650 pradėjo nugalėti senstelėjusius Suzuki GS500, Honda NT650 bei Kawasaki Ninja 500R, kurie dominuodavo anksčiau.

Antroji karta (2003–2012)

2003 m. Suzuki atnaujino SV650 dizainą nauja aliumininio rėmo konstrukcija, galinių stabdžių tvirtinimu, išmetimo sistema, visiškai nauju skaitmeniniu spidometru ir skaitmenine kuro įpurškimo sistema, pakeitusią karbiuratorių. Tiesa, naujasis modelis neįtiko motociklininkams iškart. To priežastimi buvo naujoji agresyvesnė išvaizda, kuri motociklą darė didesniu ir ne tokiu aptakiu kaip jo pirmtakas.
2003 m. buvo pereinamieji metai, kuomet naujasis SV650 modelis vis dar naudojo senojo dalių – pvz., radiatorius. Vėlesnieji  2004 m. modeliai jau išsiskyrė kitokia vairuotojo sėdyne, plastikinėmis rėmo uždangomis, išmetamosios sistemos tvirtinimo jungtimis, vairuotojo kojų pozicijos laikikliais ir kt.
2004 m. Suzuki naudojo 40 mm žemesnį rėmą ir siauresnę vairuotojo sėdynę. Motociklas tapo patogesnis žemesniems asmenims.
2005 m. rėmas buvo perdažytas iš sidabrinės spalvos į juodą, o radiatorius sumažintas nuo 440 iki 410 mm.
2007 m. tiek SV650, tiek SV650S įgavo dvigubas žvakes kiekviename cilindre bei išmetamųjų dujų daviklį, skirtą oro taršai sumažinti. Taip pat į kai kuriuos modelius buvo įdiegta Stabdžių anti-blokavimo sistema (ABS).
2009 m. JAV SV650 byvu pakeistas Suzuki SFV650 Gladius. Nepaisant to, SV650 modelis buvo prieinamas Kanadoje. 
Panaši tendencija pastebėta tiek Didžiojoje Britanijoje, tiek Australijoje – nors SV650 buvo pakeistas Gladius modeliu, jis išliko prekyboje iki pat 2012 m.
Albinas Stubra

Biografija

1939 m. hitlerininkams okupavus Klaipėdos kraštą, Stubrų šeima buvo priversta išsikraustyti. Baigė Priekulės progimnaziją, 1945 m. sugrįžo į sugriautą miestą. Baigęs Klaipėdos mokytojų instituto lietuvių kalbos ir literatūros skyrių, dirbo Klaipėdos pirmojoje internatinėje mokykloje mokytoju, auklėtoju, Klaipėdos politechnikumo jungtinio konsultavimo punkto ir neakivaizdinio skyriaus vedėju. Nuo 1964 m. laikraščio „Tarybinė Klaipėda“ reporteris ir fotokorespondentas.
Claude Lévi-Strauss

Biografija

Sorbonoje studijavo teisę ir filosofiją. Baigęs universitetą, kelerius metus dėstė vidurinėje mokykloje. 1935 metais gavo pasiūlymą dėstyti naujai įsteigtame San Paulo universitete, Brazilijoje. Čia pirmąkart pradėjo rinkti etnografinę medžiagą.
1939 m. grįžus į Prancūziją, prasidėjo karas. Nors Straussas ir buvo mobilizuotas, tačiau mūšyje neteko dalyvauti nei karto. Prancūzijai kapituliavus, dėl žydiškos kilmės turėjo slapstytis. Vėliau, atsiradus progai, pasitraukė į JAV. Didžiąją karo metų dalį praleido Niujorke, užsiimdamas akademine veikla. Per juos kartu su Romanu Jakobsonu pradėjo plėtoti struktūralizmo teoriją. Taip pat patyrė stiprią amerikiečių antropologo Franzo Boas įtaką.
1948 m. grįžo į Paryžių, kur apsigynė daktaro laipsnį Sorbonoje ir išleido pirmąsias studijas: „Šeima ir socialinis Nambikwara indėnų gyvenimas“ bei „Pagrindinės giminystės struktūros“. Šie ir kiti per vėlesnį dešimtmetį sekę darbai padarė Levi-Straussą gerai žinomą akademiniame sluoksnyje, o po „Tristes Tropiques“ leidimo 1955 m. jis tapo vienu geriausiai žinomų intelektualų Prancūzijoje.
1959 m. tapo Prancūzijos kolegijos nariu ir išleido esė rinkinį „Struktūrinė antropologija“. Tuo pat metu aktyviai dirbo, siekdamas antropologiją paversti akademine disciplina universitetuose bei pradėjo leisti žurnalą L’Homme. 1962 m. pasirodė „Laukinis mąstymas“, daugelio nuomone svarbiausias Levi-Strausso darbas, Likusią dešimtmečio dalį praleido dirbdamas prie didžiulio keturtomio veikalo „Mythologiques“ (paskutinis tomas išleistas 1971 m.).
Nuo 1973 m. Prancūzų Akademijos narys. Išleido savo apmąstymus apie meną ir prisiminimus.
Arkadijus Vinokuras

Arkadijus Vinokuras (g. 1952 m. Kaune) – teatro ir judesio meno aktorius – pedagogas, žurnalistas ir rašytojas.

Aktorinė ir režisūrinė veikla

Homero, Aristofano, Ibseno, Šekspyro pastatymai su vaikais, choreografija Dikenso kūrybos motyvais, gatvės spektakliai Stokholme, pastatymai Stokholmo bažnyčiose. Vaidmenys Švedijos karališkajame dramos teatre, Švedijos karališkojoje operoje, gastrolės kitose šalyse. Lietuvos „Maccabi Baltic“ asociacijos steigėjas.
Dielektrikas

Dielektrikas – medžiaga, nelaidi elektros srovei, nes neturi laisvų elektros krūvių. Tačiau dielektriką veikiant elektriniu lauku, surištieji krūviai, esantys atomuose ir molekulėse, labai nežymiai pasislenka, o jis pats tampa elektrinio lauko šaltiniu.

Poliarizacija

Dielektrikai kaip ir visos medžiagos, sudaryti iš atomų. Pastarieji sudaryti iš teigiamų ir neigiamų elektringųjų dalelių: elektronų ir protonų. Sudarius dielektrikui išorinį elektrinį lauką, pastarasis veikia šias elektringasias daleles. Atomai (arba ištisos molekulės) tampa dipoliais. Dielektrikas poliarizuojasi.
Dielektriko poliarizaciją apibūdina poliarizuotumas.
Lazdijų rajono savivaldybė

Savivaldybė

Atstovaujamoji valdžia – Lazdijų rajono savivaldybės taryba, vykdomoji valdžia – Lazdijų rajono savivaldybės administracija.
Vanaginė (Molėtai)

Istorija

1662 m. Alantos santuokų metrikų knygoje užrašytą Vanagų kaimą (de uilla Wanagi) galima tapatinti su dab. Vanagine.  Kaimas Vanagine pažymėtas 1812 m. Balninkų parapijos topografiniame žemėlapyje. 1908 m. kaimas užrašytas juodraštinėje Balninkų priešvedybinių apklausų knygoje.
Vytautas Pilipavičius

Biografija

1996 m. baigė LŽŪA. Nuo 1999 m. dėsto LŽŪU (nuo 2011 m. Aleksandro Stulginskio universitetas), 2005–2008 m. Agronomijos fakulteto prodekanas; prof. (2007). Dr. (biomed. m., agronomija, 2000), Habilitacijos procedūra (biomed. m., agronomija, 2007).
2008–2011 m. LŽŪU profesorių klubo Scientia prezidentas, 14 tarptautinių ir Lietuvos mokslo organizacijų narys. Mokslinių tyrimų sritis – bendroji ir ekologinė žemdirbystė, herbologija, agroekologija. Nuo 2009 m. žurnalo „Agronomy Research“ vyr. redaktoriaus pavaduotojas, žurnalo „Vagos“, „Žemės ūkio mokslai“ redkolegijos narys, nuo 2008 m. ES Eureka Eurostars ekspertas. Apdovanotas Sausio 13-osios atminimo medaliu.

Mokslinė veikla

Mokslinių tyrimų sritis – bendroji ir ekologinė žemdirbystė, herbologija, agroekologija. Paskelbė apie 60 mokslinių ir 30 mokslo populiarinimo straipsnių. Parašė vadovėlius „Ekologinis žemės ūkis“ (su kt., 2008), „Agronomijos pagrindai“ (su kt., 2011) ir 12 kitų knygų. Stažavo Bulgarijoje (1997), Vokietijoje (1997, 1998), Čekijoje (1998), Estijoje (1998, 2003), Danijoje (2006). Skaitė paskaitas Italijos, Čekijos, Suomijos, Norvegijos, Švedijos, Danijos, Ispanijos, Latvijos, Estijos, Vokietijos, Turkijos, Lenkijos u-tuose. LR ŽŪM 2008 m. komunikabiliausias mokslininkas.
Tornijas

Istorija

Tornės upės delta buvo apgyvendinta nuo paskutinio ledynmečio pabaigos, ir dabar yra žinoma 16 grupinių laidojimo vietų (6000–5000 metų prieš Kristų). Iki XIX amžiaus, žmonės kalbėjo Kemės samių kalba, viena iš samių kalbų. Mieso pavadinimas kilęs nuo suomiško ar samiško upės pavadinimo Torniojoki (suom. joki - upė.
Tornijas gavo miesto teises 1621 metais, jas suteikė Švedijos karalius. Miesto teisės pripažino miestą kaip Laplandijos prekybos centrą. Tai buvo didžiausias prekybos centras Šiaurėje tuo metu ir kelerius metus buvo vienas turtingiausių miestų Švedijos karalystėje. Tuomet mieste gyveno apie 500 žmonių.
XVIII amžiuje miestą aplankė keletas ekspedicijų, kurių tikslas ištyrinėti Arkties regioną. Žymiausia ekspedicija (1736–1737) buvo surengta Prancūzijos Akademijos.
Kvecių apylinkė

Istorija

Įkurta 1940 m. pabaigoje, atkurta 1944 m. pabaigoje vietoje Kvecių seniūnijos. Priklausė Kretingos valsčiui (Kretingos apskritis), 1950 m. birželio 20 d. priskirta naujai įkurtam Kretingos rajonui. 1954 m. gegužės 25 d. prijungta prie Ankštakių apylinkės.
Lenkijos lietuvių Šv. Kazimiero draugija

Lenkijos lietuvių Šv. Kazimiero draugija (lenk. Litewskie Towarzystwo im. św. Kazimierza) – Lenkijos lietuvių kultūrinė ir visuomeninė organizacija, įkurta 1992 m., Lenkijos lietuvių bendruomenės konfederuota narė. Veikia Seinuose.

Struktūra

Tęsia 1925–1936 m. Vilniaus krašte veikusios Lietuvių Šv. Kazimiero draugijos tradicijas. 1992 m. draugija turėjo 18 skyrių: Seinai, Burbiškės, Žagariai, Aradnykai, Bubeliai, Dusnyčia, Juodeliškė, Klevai, Krasnavas, Lumbiai, Naujasodė, Radziūčiai, Rakelija, Ramonai, Rimkežeriai, Sankūrai, Skarkiškės, Suvalkai ir vienijo apie 500 narių. 1997 m. Seinuose vykusiame draugijos II suvažiavime buvo likę 13 skyrių.
Kelouna

Istorija

Miestas išsiplėtojo iš 1859 m. įkurto misionierių centro, kurio vadovas Charles Pandosy vietovę apsodino medžiais ir gyvenvietę tapo obuolių pramonės centru.

Pavadinimo kilmė

Kelowna viena iš indėnų kalbų reiškia grizlį.
Buranos bokštas

Buranos bokštas (kirg. Бурана мунара) – masyvus minaretas šiaurės Kirgizijoje, Ču slėnyje, 80 km į rytus nuo Biškeko, senovinio Balasaguno miesto vietoje. Tai žymiausias, geriausiai išsilaikęs šio miesto paminklas. Buranos bokštas pastatytas Karachanidų chanato valdymo laikotarpiu, IX a. pab.
Bokštas buvęs 45 m aukščio, bet dėl žemės drebėjimų jis smarkiai apgriuvo ir dabar tesiekia 21,7 m aukštį. Tarybiniais metais norėta bokštą atstatyti, bet pabijojus, kad dėl to gali sugriūti visas statinys, darbai nepradėti vykdyti. Minareto viduje yra siauri ir statūs laiptai.
Apie Buranos bokštą pasakojama legenda: ragana perspėjusi miesto valdovą, kad jo naujagimė dukra žus, kai jai bus 18 metų. Valdovas tuomet uždaręs dukrą bokšte ir nieko prie jos neprileidęs išskyrus maistą nešančią tarnaitę. Dukra tapo gražia mergina, tačiau kai jai sukako 18 metų, ją sugėlė nuodingas voras, patekęs su atneštu maistu. Raganos pranašystė išsipildė – mergina mirė.
Lenkijos Karalystės ir kitų slavų kraštų geografinis žodynas

Lenkijos Karalystės ir kitų slavų kraštų geografinis žodynas (lenk. Słownik geograficzny Królestwa Polskiego i innych krajów słowiańskich) buvo leidžiamas 1880–1902 m. Varšuvoje.
Žodyne daug informacijos pateikiama ir apie Lietuvą, nors ji ir nėra priskiriama prie slavų kraštų. Pagal turinį enciklopedija apima buvusios Lenkijos Karalystės ir LDK teritorijas, bet carinė cenzūra tikslesnio pavadinimo leidinio nebūtų toleravusi.
Reitarų prikazas

Reitarų prikazas (rus. Рейтарский приказ) – vienas iš karinių prikazų Maskvos Rusijoje. Jam vadovavo tas pats bojarinas, kaip ir Šaulių bei Svetimšalių prikazams. Reitarų prikazo vyresnybė buvo bajoras ir du djakai.
Prikazas buvo įkurtas apie 1651 m., tvarkė reitarų reikalus – jų samdymą ir algų mokėjimą jiems.
1680 m. Reitarų prikazas buvo sujungtas su Svetimšalių prikazu, bet nesulietas. Visiškai sulieti jie buvo 1700 m. 1701 m. taip sudarytas prikazas buvo pavadintas Karinių reikalų prikazu, o 1717 m. jį pakeitė Karo kolegija.
Diego Oyarzún

Karjera

Čilietis yra CD Universidad Católica auklėtinis. Karjeros pradžioje atstovavo klubus gimtinėje.
2017 m. vasarą tapo Vilniaus „Žalgirio“ nariu.
Žaidė Lietuvoje 2017 ir 2018 m. 
Po 2018 m. sezono pranešta, kad žaidėjas nebebus „Žalgirio“ nariu.