google/wiki40b huggingface dataset:
Ramūnas Tilvikas

Ramūnas Tilvikas (1946 m. spalio 25 d. Upynos k., Šilalės r.), choro ir orkestro dirigentas, pedagogas.

Biografija

Pirmąsias muzikos žinias gavo iš senelio vargonininko Antano Tilviko ir tėvo, muzikos mokytojo, Vytauto Tilviko. Mokydamasis Stulgių septynmetėje mokykloje akordeonu grojo tėvo vadovaujamame orkestrėlyje ir kaimo kapeloje. 1959–1964 Šiaulių muzikos mokykloje mokėsi groti birbyne (dėst. P. Juodelė ir J. Pipiras) bei choro dirigavimo (dėst. O. Biržytė ir V. Žvirblis). Mokydamasis grojo estradiniuose ansambliuose, vadovavo vokaliniams ansambliams, buvo „Elnio“ fabriko vyrų choro chormeisteris. 1964–1970 choro dirigavimą studijavo Lietuvos valstybinėje konservatorijoje (vyr. dėst. H. Perelšteino klasė). Studijuodamas dirbo Mokytojų namų berniukų choro „Ąžuoliukas" chormeisteriu, konservatorijos ir mokytojų namų koncertmeisteriu, vadovavo vokaliniams ansambliams, akompanavo chorams ir vokaliniams ansambliams.
Nuo 1970 Kauno valstybinio muzikinio teatro chormeisteris, nuo 1972 vyr. chormeisteris ir dirigentų asistentas, dirigavo operečių spektaklius, buvo J. Gruodžio aukštesniosios muzikos mokyklos sceninio parengimo dėstytojas ir koncertmeisteris. 1974 tobulinosi chormeisterių kvalifikacijos kursuose Maskvos Didžiajame teatre (vadovas vyr. chormeisteris prof. A. Ribnovas), 1980–1981 stažavo Vokietijoje – Berlyne, Dresdene, Weimare ir Leipzige, gilinosi į chorinį, operinį ir simfoninį dirigavimą (vadovai prof. R. Reuteris, R. Renteris, K. Masuras, J. Wilertas, O. Kochas), dalyvavo tarptautiniame dirigentų seminare Weimare.
1975–1980 Kauno mėsos kombinato vyrų choro vadovas – surengė koncertų, konkursuose pelnė prizinių vietų. 1975–1977 Kauno politechnikos instituto vyrų choro chormeisteris, 1978–1979 Kauno „Inkaro“ kombinato dainų ir šokių liaudies ansamblio meno vadovas ir dirigentas. 1978–1985 Kauno šokių ansamblio „Rasa“ vokalinės grupės vadovas. Ansamblis – daugelio respublikinių konkursų laureatas, koncertavo Rusijoje, Portugalijoje, Vokietijoje, Lenkijoje ir kitur. Keletą metų vadovavo Kauno mokytojų namų moterų vokaliniam ansambliui. 1983–1984 Kauno politechnikos instituto mišriojo choro „Jaunystė“ meno vadovas ir dirigentas, surengė išvyką į Šiaurės ir Pietų Vietnamą, parengė Baltijos respublikų studentų dainų šventei „Gaudeamus-84" Taline. 1985–1991 Lietuvos operos ir baleto teatro chormeisteris: gastroliavo Maskvoje ir Varšuvoje.
1991–2016 m. Kauno muzikinio teatro vyr. chormeisteris ir dirigentas, dirigavo operečių ir operų spektaklius, parengė 70 įvairių muzikinių veikalų chorines scenas.
R. Tilvikas – 1975 respublikinės dainų šventės konsultantas Lazdijų rajonui, Kauno miesto dainų švenčių dirigentas, chorvedžių tarybos narys, meno mėgėjų įvairių kolektyvų apžiūrų ir chorų konkursų žiuri narys.

Šaltinis

Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999. Informacijos publikavimui gautas žodinis autoriaus leidimas.
Akmenės rajono savivaldybės taryba 2000–2003 m.

Veikla

Savivaldybės meru išrinktas Anicetas Lupeika, mero pavaduotoja Eugenija Meškienė.
Raimundas Jakutis

Biografija

1981 m. baigė Lietuvos žemės ūkio akademijos Mechanizacijos fakultetą, inžinierius-mechanikas.
TŪB „Gruzdžių agroservisas“, TŪB „Grąžulas“ vadovas, savininkas. 2000–2003 m., 2003–2005 m. ir 2006–2007 m. bei 2007–2008 m. Šiaulių rajono savivaldybės meras. 2010 m. Šiaulių regiono atliekų tvarkymo centro direktorius.
1995 m. Lietuvos valstiečių partijos, 2000 m. Valstiečių ir Naujosios demokratijos partijų sąjungos, nuo 2006 m. Lietuvos valstiečių liaudininkų sąjungos narys, Šiaulių rajono skyriaus pirmininkas, nuo 2010 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Šiaulių rajono skyriaus narys.
2000–2003 m., 2003–2007 m., 2007–2011 m. ir nuo 2011 m. Šiaulių rajono savivaldybės tarybos narys. 
Žmona Genovaitė, sūnus Aurimas.
Friedrich Ebert

Biografija

Friedrich Ebert buvo 7-tasis 9 vaikų šeimoje. Mokėsi liaudies mokykloje, nuo 1885 iki 1888 m. – odininko amato. Būdamas pameistriu, apkeliavo visą šalį.
1889 m. įstojo į Vokietijos socialistinę darbininkų partiją, 1893 m. socialdemokratų laikraščio „Bremer Bürgerzeitung“ (Bremeno miestiečių laikraštis) redaktorius. 1905 m. SPD CK Generalinis sekretorius, nuo 1913 m., A. Bebeliui mirus, partijos pirmininkas. Nuo 1912 m. Bundestago narys.
1917 m. dalyvavo tarptautinėje socialdemokratų partijų konferencijoje Stokholme. Po Vokietijos revoliucijos 1918 m. lapkričio 9 d. išrinktas Vokietijos kancleriu, 1919 m. vasario 11 d. Veimaro steigiamajame susirinkime išrinktas laikinuoju Vokietijos respublikos prezidentu. 1922 m. pakeitus konstituciją, išrinktas pirmuoju Vokietijos respublikos prezidentu. Jam vadovaujant Vokietija pasirašė Versalio taikos sutartį, priėmė Veimaro konstituciją.
Amelle Berrabah

Karjera

Prieš prisijungiant prie „Sugababes“ Amelle dirbo karštų mėsos patiekalų parduotuvėje, ir buvo įkūrusi grupę „Boo2“ su savo seserimi Samiya. Kadangi nei viena grupės daina nebuvo oficialiai išleista, Vokietijos grupė „Monrose“ perdainavo „Boo2“ dainą „Ooh La La“, taip pat kita vokiečių grupė „Room2012“ perdainavo dvi grupės dainas – „Naughty But Nice“ ir „Head Bash“.
Kai 2005 metų pabaigoje Mutya Buena paliko „Sugababes“, grupės vadybininkas susisiekė su Amelle ir pasiūlė prisijungti prie grupės. Berrabah 2005 m. gruodžio 21 d. tapo oficialiai trečia „Sugababes“ nare.
„Sugababes“ pabaigė „Taller In More Ways“ turą su Berrabah 2006 metų pavasarį, taip pat grupė koncertavo kartu su kita Anglijos grupe „Take That“. Šiame ture Amelle susipyko su „Take That“ nariu Gary Barlow, ir nuo tada jie abudu įžeidinėjo vienas kitą spaudoje. Tačiau vėliau Barlow atsiprašė ir jiedu susitaikė.
Berrabah pirmasis singlas su grupe buvo iš naujo įrašyta daina „Red Dress“, kurią galima rasti ketvirtame „Sugababes“ albume „Taller in More Ways“. „Sugababes“ iš naujo išleido albumą „Taller in More Ways“ 2006 metų vasario 27 d., naujame albumo viršelyje pavaizduota Berrabah. Buvo iš naujo įrašytos trys dainos su Berrabah („Gotta Be You“, „Follow Me Home“ ir singlas „Red Dress“). Iš naujo išleistoje versijoje Berrabah kartu parašė dainą su Keisha Buchanan ir Heidi Range, pavadinimu „Now You’re Gone“. „Follow Me Home“ buvo paskutinis singlas, 2006 m. birželio 5 d. išleistas iš albumo „Taller in More Ways“.
2006 m. lapkričio 13 „Sugababes“ išleido geriausių hitų rinkinį pavadinimu „Overloaded: The Singles Collection“, kuriame buvo galima girdėti Berrabah balsą trijose dainose – „Red Dress“ ir dviejose naujose dainose „Easy“ ir „Good To Be Gone“.
„Sugababes“ singlas „About You Now“, išleistas 2007 m. rugsėjo 24 d., tapo „Sugababes“ šeštuoju singlu, kuris pasiekė Jungtinės Karalystės topo pirmąją vietą. „Change“ buvo pirmasis „Sugababes“ albumas, kuriame pirmąkart buvo visi vokalai – Berrabah, Buchanan ir Range – įrašyti kartu. Albumas buvo išleistas 2007 m. spalio 8 d. ir debiutavo #1 vietoje oficialiame Jungtinės Karalystės albumų tope.

Asmeninis gyvenimas

Amelle vaikinas Freddie Fuller buvo areštuotas 2007 m. vasarį, už pasikėsinimą išprievartauti Berrabah jaunesniąją seserį Samiya. Tačiau policija vėliau atskleidė, jog Freddie tariamo įvykio metu buvo už penkių mylių, savų tėvų namuose. Ir Fuller spalio mėnesį buvo išteisintas. Vėliau Berrabah sesuo, pasakė, jog šis įvykis buvo tik „baisus sapnas“.
2007 m. balandžio 28 d. Amelle buvo areštuota dėl 18-metės užpuolimo viename „Bar Med“ klube. Naujienų laikraščiai „The Daily Mirror“ ir „The Sun“ pranešė, jog pop žvaigždė praleido naktį policijos areštinėje, prieš ją išleidžiant už užstatą.
Gripo virusas A

Gripo virusas A arba Influenzavirus A sukelia gripą paukščių ir kai kurių žinduolių organizme. Gripo virusas A priklauso Orthomyxoviridae virusų šeimai, vienai iš šešių jos genčių. Visi viruso potipiai buvo aptikti laukiniuose paukščiuose. Kai kurios viruso atmainos gali sukelti ligą naminiams gyvuliams ir, retais atvejais, žmonėms. Retkarčiais virusas pernešamas nuo laukinių vandens ant naminių paukščių – tai gali sukelti ligos protrūkius ir žmonių gripo pandemijas.
Yra žinoma keletas viruso potipių, kurie skirstomi pagal H numerį (priklauso nuo hemagliutinino tipo) ir N numerį (priklauso nuo neuraminidazės tipo). Iš viso yra žinoma 18 skirtingų H antigenų (nuo H1 iki H18) ir 11 skirtingų N antigenų (nuo N1 iki N11). H17 buvo išskirtas iš vaisiaėdžių šikšnosparnių 2012 metais. H18N11 buvo aptiktas Peruietiškuose šikšnosparniuose 2013 metais.
Kiekvienas viruso potipis mutavo į įvairias atmainas, pasižyminčias skirtingomis patogeninėmis savybėmis – kai kurios gali užkrėsti tik vieną rūšį, o kitos – daugybę. 
Šiuo metu yra sukurta vakcina žmonėms nuo gripo viruso A ir daugelis valstybių turi jos atsargų, siekiant išvengti paukščių gripo pandemijos. 2011 m. tyrėjai pranešė atradę antikūnus, kurie geba efektyviai nukenksminti visų tipų gripo virusą A.

Kasmetinis gripas

Kasmetinis gripas (dar vadinamas „sezoniniu gripu“ arba „žmonių gripu“) susargdina 200000 žmonių ir lemia 36000 žmonių mirtį kiekvienais metais JAV, be to, dėl gripo patiriama žala JAV vertinama 10 mlrd. dolerių kasmet.
Į kasmet tobulinamos vakcinos nuo gripo sudėtį įeina hemagliutininas nuo trijų viruso rūšių paviršių: H3N2, H1N1 ir gripo viruso B.
Nustatytas H3N2 viruso atsparumas įprastiems antivirusiniams vaistams – amantadinui ir rimantadinui padidėjo nuo 1 % 1994 m. iki 12 % 2003 m. ir 91 % 2005 m.

FI6 antikūnas

FI6 yra antikūnas, atakuojantis hemagliutinino baltymą, atrastas 2011. FI6 yra vienintelis žinomas antikūnas, kuris yra efektyvus prieš visus 16 gripo viruso A potipius.

Atsinaujinimas

Gripo virusas gali atsinaujinti po inaktyvacijos UV spinduliuote, arba jonizuojančiąją spinduliuote. Jei pažeidžiama bent viena iš aštuonių dalių, sudarančių genomą, tai sutrikdo gyvybiškai svarbaus geno transkripciją ar ekspresiją ir lemia viruso žūtį. Vis dėlto, jei ląstelę atakuoja du ar daugiau pažeistų virusų, įmanomas gyvybingų palikuonių susidarymas, jei visų atakuojančių virusų genomuose yra bent po vieną kiekvieno segmento kopiją. Tuomet įmanomas virusų atsinaujinimas.
Dziadkovicės valsčius

Istorija

Nuo V a. pr. m. e. iki X a. šiose vietovėse gyveno lietuviams artima baltų gentis - jotvingiai. XIII a.-XIV a. šias žemes užėmė Lietuvos Didžioji Kunigaikštystė. Nuo XIII a.-XIV a. iki 1513 m. priklausė Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės Trakų vaivadijai, nuo 1513 m. iki 1569 m. Liublino unijos Palenkės vaivadijai. Nuo 1569 m. iki 1795 m. buvo Abiejų Tautų Respublikos Mažosios Lenkijos provincijos Palenkės vaivadijos valdose. Nuo 1795 m. iki 1807 m. priklausė Prūsijos karalystės Naujosios Rytų Prūsijos Balstogės departamentui. 1807-1842 m. priklausė Rusijos imperijos, Balstogės sričiai, 1842-1914 m. Gardino gubernijai. Nuo 1914 m. iki 1919 m. priklausė Vokietijos imperijos Oberosto sričiai. 1919–1939 m. priklausė Lenkijos tarpukario Balstogės vaivadijai. 1919-1934 m. dalis valsčiaus kaimų priklausė Kontų valsčiui. 1939-1941 m. priklausė Tarybų Sąjungos, Baltarusijos TSR, Bresto srities, Semiatičės rajonui. 1941-1944 m. priklausė Trečiojo reicho, Balstogės sričiai. Nuo 1945 m. priklauso Lenkijai. 1952-1954 m. dalis valsčiaus kaimų priklausė Dolubovo valsčiui. 1945–1999 m. priklausė Balstogės vaivadijai.

Administracinis suskirstymas

Bžezini Janovienta, Dolubovas, Dziadkovicė, Hornovas, Hornovščizna, Jasenuvka, Kontai, Koženiuvka, Lipinai, Malevicė, Malinovas, Osmola, Smolugai, Smolugi Kolonija, Vojenecas, Zaminovas, Zaporošlas, Zarembai, Žunevas ir Žurobicė.
Bitinijos karalystė

Raida

Nuo VI a. pr. m. e. Bitinija buvo valdoma Achemenidų imperijos, bet jau V a. pr. m. e. susikūrė karalystė, valdoma vietinės dinastijos. IV a. pr. m. e. per Bitiniją perėjo Aleksandro Makedoniečio armija, tačiau šalies autonomija buvo išlaikyta. Pasinaudodamas suirute po Aleksandro mirties, 297 m. pr. m. e. Zipoitas pasiskelbė pirmuoju Bitinijos karaliumi. Ankstyvuoju laikotarpiu Bitinijai teko gintis nuo Seleukidų, Antigonidų ir galatų antpuolių.
Nikomedo I ir jo įpėdinių laikais Bitinija pasiekė tam tikrą stabilumą ir klestėjimą. Buvo įkurta nauja sostinė Nikomedija, tapusi vienu iš labiausiai klestinčių Mažosios Azijos miestų. Bitinija gerai sutarė su Romos Respublika, kuriai padėjo siekti tikslų Azijoje. Valdant Nikomedui III, jis užėmė didžiąją dalį Paflagonijos, o per vedybinius ryšius bandė įsigalėti ir gretimoje Kapadokijos karalystėje. Tiesa, jam tai nepavyko.
Po Nikomedo III mirties sostą paveldėjo Nikomedas IV. Tačiau jo brolis Sokratas Krestas sudarė sąjungą su augančia Ponto karalyste ir 90 m. pr. m. e. užėmė sostą, priversdamas Nikomedą bėgti į Romą. Romėnai jį sugrąžino į valdžią. Ponto karalius Mitridatas VI dar kartą užpuolė Bitiniją ir ją laikė 88-84 m. pr. m. e. Vėliau romėnai vėl pasodino Nikomedą į sostą ir ambasadoriumi čia paskyrė Julijų Cezarį. Šiam reziduojant Nikomedijoje, Romos kontrolė Bitinijoje labai stipriai išaugo.
Nikomedas IV mirdamas paliko karalystę Romai, kuri 74 m. pr. m. e. pavertė ją savo provincija. Tiesa, karas dėl Bitinijos tarp romėnų ir Ponto truko dar 10 metų, iki 64 m. pr. m. e., kol galiausiai įsitvirtino romėnų valdžia. Bitinija tapo Bitinijos ir Ponto provincijos dalimi.
Romantizmo muzika

Romantizmo muzika – muzika sukurta romantizmo epochoje, glaudžiai susijusi su epochos pasaulėžiūra bei kitomis minėto laikotarpio meno šakomis ir filosofija.

Bruožai

Romantizmas pabrėžė stiprias emocijas, vaizduotę, laisvę nuo antikinių ir klasikinių griežtų meno formų ir maištavo prieš socialines konvencijas. Romantizmas neigė švietėjiškos filosofijos racionalizmą, kėlė menininko vaizduotės, intuicijos, jausmų reikšmę, vertino kūrybos individualumą ir subjektyvumą.

Operos suklestėjimas

Romantizmo muzikos laikais suklestėjo ir operos žanras. Žymiausi operų kūrėjai: Dž. Verdis („Traviata“, „Nabukas“, „Aida“, „Otelas“, „Rigoletas“ ir dar daug kitų operų), Š. Guno („Faustas“, „Romeo ir Džuljeta“), Ž. Bizė („Karmen“), Dž. Rosinis („Sevilijos kirpėjas“), Dž. Pučinis („Bohema“), R. Vagneris („Tanhoizeris“, „Skrajojantis olandas“) ir kiti.
Visos šios operos pasižymi melodingumu, virtuoziškomis arijomis, įspūdingais chorais ir ansambliais, spalvinga orkestruote, įdomiais siužetais.

Šokių išpopuliarėjimas

Romantizmo laikais ištobulėjo ir po visą pasaulį paplito įvairių kraštų liaudies šokiai. Ispanų – bolero, italų – gavanera, prancūzų – farandola, lenkų – mazurka, polonezas, čekų – polka, vokiečių – valsas. Populiariausiais šokiais tapo valsas ir polka. Valsus rašė daugelis kompozitorių romantikų, tačiau daugiausiai jų sukūrė austras Johanas Štrausas, dar vadinamas valsų karaliumi. Jis Vienoje buvo įsteigęs valsų orkestrą. J. Štrauso kūryba: valsai, polkos, kadriliai, maršai ir operetės („Šikšnosparnis“, „Čigonų baronas“, „Vienos kraujas“ ir kitos).
Grotelinis ekranas

Grotelinis ekranas (rus. решетчатый экран) - plieninės grotelės, kurios dideliu atstumu (iki 50 cm ir daugiau) nuo šarvų tvirtinamos prie tankų ir kitų šarvuotųjų kovos mašinų bortų ir galo, kad apsaugotų nuo reaktyvinių prieštankinių granatsvaidžių kumuliacinių granatų ir iš dalies - nuo prieštankinių raketų.
Pirmą kartą tokius ekranus naudojo kai kurie Raudonosios Armijos tankų daliniai Antrojo pasaulinio karo pabaigoje, kad apsisaugotų nuo vokiečių faustpatronų.

Tokius ekranus Tarybinė Armija naudojo Afganistane ir Čečėnijoje. Visais šiais atvejais grotelinius ekranus įrengdavo dalinių dirbtuvėse.

Kai kurios šarvuotosios technikos modernizacija užsiimančios kompanijos siūlo gamyklinės gamybos grotelinių ekranų komplektus, sukonstruotus tam tikriems šarvuočių ir senųjų modelių tankų modeliams.

Veikimo principas

Groteliniai ekranai apsaugo nuo RPG granatų - pvz., su 0,5-0,65 tikimybe suardo granatų PG-7 ar PG-9 kovinę dalį, todėl jos sprogdamos nesudaro kumuliacinės čiurkšlės, ir nepramuša pagrindinio šarvo ar bent šarvamušis veikimas žymiai susilpnėja.
Kumuliacinei granatai pataikant tarp grotelių strypų suardoma granatos galvutė ar bent deformuojama kumuliacinė įduba, dėl ko kumuliacinė čiurkšlė nesusidaro visai ar susidaro netaisyklinga.

Kai granata sprogdikliu pataiko tiesiai į strypą, jos sprogdiklis normaliai suveikia ir šaudmuo sudaro kumuliacinę čiurkšlę, tačiau dėl didesnio nuotolio čiurkšlės šarvamušis veikimas susilpnėja. Tačiau tokio pataikymo tikimybė maža.
Groteliniai ekranai efektyvūs kautynėse miesto sąlygomis, kai šarvuotąją techniką iš arti apšaudo prieštankiniais granatsvaidžiais. Grotelinių ekranų komplektą (sveriantį 550-570 kg) tanko T-72 ar T-64 įgula pati uždeda per 3 val.
Słowo (laikraštis)

„Žodis“ (lenk. „Słowo“) – konservatyvus lenkų dienraštis, leistas 1922–1939 m. Vilniuje. Dienraščio bendraturčiais buvo grafas M. Broel-Plater ir grafas J. Tiškevičius. Vyriausiuoju redaktoriumi buvo S. Mackievičius (vyresnysis J. Mackievičius brolis. 1926 m. palaikė J. Pilsudskio Bendradarbiavimo su vyriausybe bloką (lenk. Bezpartyjny Blok Współpracy z Rządem). Po J. Pilsudskio mirties, buvo Sanacijos valdžios opozicijoje.
„Žodis“ kelis kartus keitė pavadinimą: „Naugarduko kurjeris“ (lenk. Kurier Nowogródzki) (Baranovičiai), „Slonimo kurjeris“ (lenk. Kurier Słonimski), „Gardino kurjeris“ (lenk. Kurier Grodzieński), „Polesės žodis“ (lenk. Słowo Polesia) (Pińsk) taip pat priedai: „Žagarai“ (lenk. Żagary) (literatūrinis), „Vilko dantys“ (lenk. Wilcze zęby) ir „Žodelis“ (lenk. Słówko). Nuo 1940 m. sausio iki birželio leistas Paryžiuje.
Būtent šio laikraščio lapais (1939 m. rugsėjo 9 d. datos)  buvo uždengtas katedros požemių nišoje paslėptas Vilniaus katedros lobynas.
Klaipėdos apygardos administracinis teismas

Klaipėdos apygardos administracinis teismas – vienas iš 5 apygardų administracinių teismų Lietuvoje. Adresas - Galinio Pylimo g. 9, Klaipėda, LT-91230.
Nagrinėja administracines bylas, kuriose bent viena iš šalių yra valstybė, savivaldybė arba valstybės ar savivaldybės institucija, įstaiga, tarnyba, tarnautojas. Taip pat bylas dėl administracinių teisės pažeidimų, kuriose nutarimus yra priėmę valstybės įgaliotų institucijų pareigūnai. Įkurtas 1999 m. (kaip ir kiti administraciniai teismai Lietuvoje).
1999 m. gegužės 1 d. savo veiklą pradėjo Klaipėdos apygardos teismo patalpose (Herkaus Manto g. 26, Klaipėda). Teisme darbą pradėjo 4 teisėjai – Alona Romanovienė, Vida Stonkuvienė, Jonas Špelveris ir Rimantas Žilevičius, taip pat teismo 7 darbuotojai.
1999 m. išnagrinėjo 516, 2007 m. - 3 789, iš viso nuo teismo įkūrimo iki 2008 m. pabaigos - 17 567 administracines bylas.

Teisėjai, tarnautojai

Nuo 1999 m. balandžio 27 d. teismo pirmininkė - Alona Romanovienė (g. 1953 m.). Dirba 8 teisėjai, 6 teisėjų padėjėjai, 8 teismo posėdžių sekretorės, 5 darbuotojai raštinėje (raštinės vedėja, 1 vyr. specialistė, 3 specialistės).
Garniškės

Aplinkinės gyvenvietės

Toleikiai – 2 kmPlytinė – 1 km
Puodžiūnai – 2 kmPetkeliškės – 1 km
Kęstutis Žilys

Biografija

1978 m. baigė Kretingos 1-ąją vidurinę mokyklą. 1982 m. baigė Vilniaus inžinerinį statybos institutą, automobilių transporto inžinierius mechanikas.
1982 m. Kretingos autotransporto įmonės mechanikas, 1984–1989 m. mokytojas, 1991 m. UAB „Medeinė“ direktorius, UAB „Specialus autotransportas“ technikos direktorius, AB „Minija“ generalinis direktorius.
1995 m. Lietuvos liberalų sąjungos, 2003 m. Liberalų ir centro sąjungos narys. 2000–2003 m. ir 2003–2007 m. Kretingos rajono savivaldybės tarybos narys.
Sutuoktinė Nijolė, vaikai Dovydas, Dominyka.
Bronislovas Rudys

Biografija:

Gimė eigulio Kazio Rudžio ir laukų darbininkės Izabėlės Špėlytės-Rudienės šeimoje, pirmas vaikas iš šešių. 1961–1965 m. mokėsi Vepų pradinėje mokykloje; 1965–1969 m. Karsakiškio aštuonmetėje mokykloje; 1969–1972 m. Subačiaus vidurinėje mokykloje; 1972–1977 m. studijavo Šiaulių pedagoginio instituto Dailės fakultete (dab. Šiaulių universiteto Menų fakultetas).
1977–1979 m. Šiaulių 2-osios vidurinės internatinės mokyklos darbų mokytojas, 1980–1981 m. mokyklos direktoriaus pavaduotojas. 1981–1986 m. Šiaulių 13-osios vidurinės mokyklos piešimo mokytojas; 1987–1990 m. dailės laborantas; 1990–2002 m. mokyklos direktoriaus pavaduotojas; 2002–2007 m. – mokyklos direktorius; 2008–2013 m. Viešosios įstaigos Šiaulių universiteto gimnazijos direktoriaus pavaduotojas, dailės mokytojas ekspertas, nuo 2012 m. Šiaurės Lietuvos kolegijos dėstytojas.
Literatūrinio almanacho „Varpai“ redakcinės tarybos narys. Nuo 1986 m. Lietuvos dailininkų sąjungos narys. 2005 LR Kultūros ministerijos įsakymu suteiktas Meno kūrėjo statusas. Nuo 2014 m. laisvas menininkas.

Kūryba

Kūryboje dominuoja vaizduojamasis menas: grafika, piešiniai, estampai, instaliacijos, knygų grafika, instaliacijos, objektai. Darbų turi Lietuvos dailės muziejus, Šiaulių Aušros muziejus, Zimerlio meno muziejus (Zimmerli art museum, NY), kolekcijos privačiose galerijose Australijoje, Belgijoje, Latvijoje, Lietuvoje, Norvegijoje, Suomijoje, Švedijoje, Vokietijoje.
Algirdas Vizgirda

Biografija

Tėvai kilę iš Kazlų Rūdos. 1951–1959 m. Vilniaus dešimtmetėje muzikos mokykloje mokėsi fortepijono ir smuiko klasėse, dainavo chore. 1959–1963 m. mokėsi Vilniaus J. Tallat-Kelpšos muzikos technikume. 1963–1968 m. studijavo LSSR konservatorijoje (Augustino Armono klasėje).
1966 m. pradėjo groti džiazo pianisto Olego Molokojedovo ansamblyje, kuriame grojo Viačeslavas Ganelinas, Giedrius Balutis, kiti muzikantai. Grojo „Neringos“ kavinėje Vilniuje, tais pačiais metais dalyvavo tarptautiniame Talino džiazo festivalyje. 1967–1977 m. LSSR filharmonijos simfoninio orkestro artistas. 1971 m. pirmajame Lietuvos džiazo festivalyje apdovanotas už meniškiausią kompoziciją „Viskas priklauso nuo nuotaikos“. Nuo 1974 m. ansamblio „Musica humana“ įkūrėjas, meno vadovas ir dirigentas.  1976 m. baigė Maskvos konservatorijos aspirantūrą. 1976–1977 m. stažavo Paryžiaus konservatorijoje pas fleitistus Alainą Marioną ir Christijaną Lardé. Nuo 1977 m. dėsto LSSR konservatorijoje, 1986 m. docentas.  Nuo 1988 m. su latvių klavesiniste Aina Kalnciema ir estų violončelistu Teet Järvi groja ansamblyje „Baltic trio“. Nuo 1995 m. Prancūzijos fleitistų asociacijos narys.