Liudmila Rudenko

Jaunystė

Gimė Poltavos srityje, Lubnuose. Kai jai buvo dešimt, tėvas išmokė žaisti šachmatais. Bet kurį laiką šachmatai jai nebuvo svarbiausias užsiėmimas. Ją labiau traukė plaukimo ir šuolių į vandenį sportas. Baigusi vidurinę mokyklą, studijavo ekonomiką Odesos Liaudies ūkio institute, kuriame įgijo ekonomistės-planuotojos diplomą. Būdama studentė treniravosi plaukimo ir šuolių į vandenį rungtyse (šokinėdavo nuo 13 m aukščio bokšto). 1924 m. tapo Odesos plaukimo krūtine 400 m rungties čempione, o 1925 m. Ukrainos čempionate, plaukiant krūtine, buvo 2-a. 1925 m Liudmila Rudenko ištekėjo ir išvyko gyventi į Maskvą.

Varžybos

1925 m. atvykusi į Maskvą, dalyvavo laikraščio „Komsomolskaja Pravda“ surengtame šachmatų turnyre. Deja, jos pasirodymas buvo labai nesėkmingas – užimta vieta turnyrinės lentelės pabaigoje. Bet ši nesėkmė jos nesustabdė, ji kibo studijuoti šachmatų žaidimo strategiją ir taktiką ir tai davė vaisių: jau 1927 metais pirmajame TSRS moterų šachmatų čempionate ji iškovojo 5-ąją vietą, o 1928 m. tapo Maskvos moterų šachmatų čempione.
Nuo 1929 m. L. Rudenko apsigyveno tuometiniame Leningrade. Čia padedant treneriui, šachmatų meistrui P. Romanovskiui, o po karo didmeistriams A. Tolušui ir G. Levenfišui, susiformavo jos kovingas kombinacinis žaidimo stilius ir pagerėjo rezultatai varžybose: ji septynis kartus Leningrado (1932, 1936, 1947, 1957, 1958, 1962, 1963 m.), TSRS (1952), sportinių draugijų: „Spartakas (1937) ir „Zenitas (1954), atvirų Uzbekijos (1955) ir Ukrainos (1956) moterų šachmatų čempionė. Dar penkis kartus buvo 2-a TSRS moterų šachmatų čempionatuose (1936, 1945, (1947–1948, 1953 m.). Bet svarbiausias jos pasiekimas – pergalė 1950 m. pasaulio moterų šachmatų čempionate.

Pasaulio moterų šachmatų čempionatas

Po V. Menčik žūties per Londono bombardavimą 1944 m., pasaulyje iki 1950 m. nebuvo pasaulio šachmatų čempionės. Karui pasibaigus FIDE paruošė naują pasaulio moterų šachmatų čempionatų vykdymo tvarką, kurios pirmasis etapas – naujos čempionės išaiškinimas – turėjo įvykti Maskvoje surengtame specialiame turnyre.

Turnyras

Turnyras vyko nuo 1949 m. gruodžio 19 d. iki 1950 m. sausio 19 d.
FIDE sprendimu turnyre dalyvavo 12 geriausių Europos ir Amerikos ir 4-ios geriausios TSRS šachmatininkės (V. Belova, J. Bykova, O. Rubcova ir L. Rudenko).
1949 m. buvo sužaisti 6 ratai, po kurių pirmavo Šode de Silan 4½ taško. Po pralaimėjimo 1-ame rate JAV šachmatininkei G. Gresser, L. Rudenko nepalūžo ir kartu su V. Belova, G. Greser ir O. Rubcova buvo surinkusios po 4 taškus. Po 12-kos ratų priekyje prancūzė Šode de Silan ir Liudmila Rudenko – po 9 taškus. Po sėkmingo 13 rato – priekyje L. Rudenko su 10 taškų, antra – O. Rubcova 9½, o trečia Šode de Silan – 9. Priešpaskutiniame rate L. Rudenko laimi prieš R. Germanovą, o O. Rubcova baigia lygiosiomis su itale K. Benini, o Šode de Silan vėl pralaimėjo. Tad prieš paskutinį ratą L. Rudenko pirmavo 11 taškų, antra buvo O. Rubcova – 10. Paskutiniame rate 1950 m. sausio 18 d. Liudmilai Rudenko, kad taptų pasaulio čempione, pakako lygiųjų, ką ji partijoje su Šode de Silan pasiekė ir surinkusi 11½ taško iš 15 galimų tapo pasaulio čempionato nugalėtoja ir antrąja istorijoje moterų pasaulio šachmatų čempione.

Kitos varžybos

Liudmila Rudenko dalyvavo tarptautiniuose mačuose: radijo mače TSRS–Didžioji Britanija (1946), TSRS–Čekoslovakija (1954), Leningradas–Budapeštas (1957).