google/wiki40b huggingface dataset:
Gėtės institutas

Gėtės institutas (vok. Goethe-Institut) – Vokietijos kultūros įstaiga, visuomeninė organizacija (vok. gemeinnütziger Verein). Centrinė būstinė – Miunchene. Filialai yra 13 Vokietijos miestų. Visame pasaulyje – 134 atstovybės (82 valstybėse). Kultūros ir vokiečių kalbos institutas pavadintas vokiečių poeto, rašytojo, filosofo Johann Wolfgang von Goethe (1749–1832) vardu. Indijoje dauguma Gėtės instituto atstovybių pavadinti Max Müller Bhavan (1823–1900) vardu, pagerbiant žymiausią vokiečių indologą.

Veikla

Gėtės institutas teikia informaciją apie vokiečių kultūrą ir kalbą, padeda vokiečių kalbos mokytojams, remia vokiškų leidinių bibliotekas, rengia kalbos kursus, egzaminus, teikia konsultacijas apie gyvenimą ir studijas Vokietijoje, administruoja įvairias vokiečių kultūros ir kalbos populiarinimo programas (pvz., Vertimų rėmimų programa), projektus, konkursus (prizai nugalėtojams gali būti stipendijos 4 savaičių vasaros kursams Vokietijoje bei vokiečių kalbos kursai Gėtės instituto atstovybėje). Renginiais ir programomis siekiama atspindėti aktualią padėtį iš Vokietijos ir atitinkamos instituto atstovybės buvimo valstybės (pvz., iš Lietuvos) pozicijų.

Lietuvoje

Lietuvoje veikia Gėtės instituto atstovybė (Goethe-Institut Vilnius); adresas – Gedimino pr. 5, 01103 Vilnius, Lietuva. Institutas rengia kvalifikacijos tobulinimo seminarus vokiečių kalbos mokytojams, organizuoja renginius (parodas, filmus ir pan.), konkursus, pvz., kartu su Vokietijos akademinių mainų tarnyba (DAAD) ir Vilniaus universiteto užsienio kalbų instituto vokiečių kalbos katedra Vilniaus Goethe institutas (2008–2009 m. m. paskelbė mokslinių projektų prezentacijų konkursą Lietuvos aukštųjų mokyklų studentams (konkurso dalys – seminaras apie mokslinių tekstų rašymą, prezentacijas bei pranešimų rengimą vokiečių kalba, baigiamieji renginiai).
Gėtės instituto atstovybės Lietuvoje vadovė – Johanna Keller.
Dainius Paukštė

Biografija

1971 m. baigė Vilniaus 21 vidurinę mokyklą, 1980 m. Vilniaus universiteto Teisės fakultetą.
1971 m. Vilniaus elektros skaitiklių gamyklos šaltkalvis, 1971–1973 m. tarnavo tarybinėje armijoje, 1977–1986 m. Vilniaus statybos remonto tresto juriskonsultas, 1986–1990 m. tresto profsąjungos komiteto pirmininkas. 1990–1998 m. Lietuvos Vietinio ūkio ir paslaugų darbuotojų profsąjungų federacijos pirmininkas, 1992 m. ir 1996 m. buvo perrinktas į šias pareigas. Dalyvavo šį profsąjungų susivienijimą priimant į Pasaulinį visuomeninio aptarnavimo sekretoriatą, šio sekretoriato Europos Tarybos narys. 1997 m. išrinktas į Tarptautinį visuomeninių paslaugų gamybinio sekretoriato vykdomąjį komitetą, 1992–1998 m. į Europos visuomeninių paslaugų komitetą. 1995 m. atstovavo Tarptautinio visuomeninių paslaugų sekretoriato Vidurio ir Rytų Europos profsąjungoms visuomeninių paslaugų privatizavimo klausimais Tarptautinėje darbo organizacijoje, taip pat Lietuvos profesinių sąjungų susivienijimui Užimtumo fonde prie Socialinės apsaugos ir darbo ministerijos, Trišalėje taryboje, bendroje profsąjungų integracijos į Europos Sąjungą komisijoje. 1998–2000 m. Valstybinio socialinio draudimo fondo valdybos Informacijos ir ryšių su visuomene skyriaus viršininkas. 2000 m. kovo – spalio mėn. Seimo narys. 2001–2011 m. Migracijos departamento prie Vidaus reikalų ministerijos direktoriaus pavaduotojas.
1986–1990 m. TSKP narys, nuo 1993 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Vilniaus skyriaus narys, 1999–2000 m. LSDP tarybos narys, nuo 1999 m. „Socialdemokratija – 2000“ narys, nuo 2003 m. LSDS pirmininko pavaduotojas.
1997–2002 m. Vilniaus miesto savivaldybės tarybos narys.
Tačikava

Istorija

Miestas įkurtas 1940 m. gruodžio 1 d.

Geografija

Tačikava ribojasi su Kunitačiu, Kokubundžiu, Kodaira, Higašijamatu, Musašimurajama, Fusa, Akišima, Hinu.

Simboliai

Oficiali miesto gėlė – japoninė magnolija (Magnolia kobus), medis – japoninis skirpstulas (Zelkova serrata).
Dryococelus australis

Sandara ir elgesys

Suaugę vabzdžiai siekia iki 15 cm ilgio ir sveria apie 25 gramus. Patelės didesnės nei patinai. Dėl savo dydžio kartais vadinami sausumos vėžiais. Jų kūnelis pailgas, turi kietas, storas kojas. Patinai turi neįprastai vabzdžiams stambias kojas. Skirtingai negu dauguma kitų gyvalazdžių (Phasmatodea) jie neturi sparnelių, bet gali labai greitai bėgti.
Dryococelus australis elgesys labai neįprastas, lyginant su kitais vabzdžiais. Tarp patinų ir patelių yra tam tikras ryšys. Patinai sekioja pateles ir jų veikla priklauso nuo patelių veiklos. Naktimis poros miega kartu, patinas trimis savo kojomis apkabinęs patelę.
Patelės deda kiaušinėlius kabėdamos ant šakų. Patinai juos užkasa žemėje. Po maždaug devynių mėnesių kiaušinėliai išsikala. Nimfos būna žalios spalvos ir aktyvios diena, suaugėliai juodi ir aktyvūs naktį.

Istorija ir saugojimas

Kažkada šie vabzdžiai buvo labai dažni Lordo Hau saloje bei buvo naudojami kaip masalas žvejyboje. Pradėjo nykti, kai prie salos 1918 m. sudužo Makambo laivas, kuriame buvo juodųjų žiurkų. Paskutinė šios rūšies gyvalazdė buvo užregistruota 1920 m., vėliau manyta, kad rūšis išnyko.
1960 m. grupė alpinistų, aplankiusių Beilo Piramidę, rado negyvą vabzdį, per ateinančius metus buvo rasti dar keletas negyvų, ekspedicijų bandymai rasti gyvų buvo nesėkmingi.
2001 m. grupė biologų nusileido į salą ištirti jos fauną ir florą. Jų bei viso pasaulio nustebimui jie rado 20–30 vabzdžių populiaciją, po vienu mirtinių šeimos krūmu (Melaleuca).
2003 m. buvo parvežtos dvi poros vabzdžių, viena privačiam veislininkui, kita į Melburno zoologijos sodą, ir nors su dideliais sunkumais pradžioje, dabar jie sėkmingai veisiami nelaisvėje, su tikslu užaugintą didelę populiaciją grąžinti į Lordo Hau salą.
2006 m. šių vabzdžių nelaisvėje buvo apie 50 ir tūkstančiai padėtų kiaušinėlių.
Kiekvienam savo pragaras

Turinys

Pagrobiama mažametė Madeleinės ir Bernardo Žerarų duktė ir išsigandusi motina kreipiasi į nusikaltėlius per televiziją, prašydama paleisti mergaitę. Įvykis atsiduria žiniasklaidos dėmesio centre, kas sukelia didelį pagrobėjų nepasitenkinimą. Jų reikalavimu tėvai atsisako bendradarbiauti su policija, o po ilgo laukimo gauna laišką su nurodyta pinigų suma ir vieta, kur juos pristatyti. Kad surinktų reikalaujamą sumą, Bernardas parduoda savo verslą, Madeleinė nuveža pinigus, tačiau randa dukterį negyvą. Kitą dieną randami ir pinigai, kas priverčia suabejoti pagrobėjo motyvais. Madeleinė pradeda manyti, kad nusikaltimo tikslas galėjo būti kerštas ir jį organizavo kažkas iš šeimos artimųjų. Pradėjusi įtarinėti savo vyresnįjį sūnų Mišelį, galiausiai išgauna jo prisipažinimą: nusikaltimą suplanavo ir įvykdė jis, norėdamas atkeršyti motinai už tai, kad ši neva per greitai užmiršo savo pirmąjį vyrą (Mišelio tėvą) ir ištekėjo už Bernardo, su kuriuo susilaukė dukters. Mišelis tvirtina norintis, kad visa istorija taptų žinoma spaudai ir neva atskleistų tėvų veidmainystę. Madeleinė įsisodina jį į mašiną, tačiau važiuoja ne į policiją, o, lėkdama dideliu greičiu, padaro avariją, kurioje abu žūna...
Otokas

Istorija

Miestelis įvairiais laikotarpiais vadintas įvairiai. Rašytiniuose šaltiniuose minimi vietovardžiai Ottok, Ocak, Athak, Otock.

Asmenys

Miestelyje gimė futbolininkas Slavko Blagojević.
Bioenergetika

Bioenergetika – tarpdisciplininė tyrimų sritis, jungianti biochemiją, biofiziką ir molekulinę biologiją, nagrinėjanti energijos virsmus organizmuose. Ši mokslinė šaka tiria ląstelėse vykstančius procesus, tokius kaip ląstelinis kvėpavimas ir daugybė kitų metabolinių vyksmų, kuriuose perdirbama energija, sintetinamos ir panaudojamos ATP ir kitos energinės molekulės.
Terminą bioenergetika pirmasis panaudojo A. Sent-Derdis 1956 m.
Volán FC

Istorija

1991 m. prijungtas prie Rakospalota Budapest klubo.
Armėnija Eurovizijoje

Istorija

Šalis debiutavo 2006 metais su daina „Without Your Love“, kurią atliko André. Armėnija niekada anksčiau šiame konkurse nedalyvavo, todėl turėjo dalyvauti pusfinalyje. André yra pirmasis atlikėjas, įveikęs pusfinalį. Daina konkurso finale suteikė Armėnijai sėkmingai debiutuoti ir užėmė 8 vietą.
2006 m. šalis pateko į finalo dešimtuką, todėl 2007 m. Armėnija nedalyvavo pusfinalyje ir automatiškai pateko į finalą. Armėnijos atstovas Hayko finale su daina „Anytime You Need“ dar kartą užėmė 8 vietą.
Armėnija buvo viena iš trijų šalių, kurios visada patekdavo į dešimtuką nuo pusfinalio įvedimo. Šį rekordą sulaužė 2011 m., kai Emmy daina „Boom-Boom“ nepavyko įveikti konkurso pusfinalio.
2012 m. kovo 7 d. Armėnija paskelbė, kad pasitraukia iš 2012 m. Eurovizijos dainų konkurso dėl saugumo problemų.
Nepaisant pasitraukimo 2012 metais, Armėnija patvirtino dalyvavimą 2013 m. konkurse Švedijoje.
2014 m. Armėnija pasiekė aukščiausią rezultatą nuo 2008 metų, Aram Mp3 su daina „Not Alone“ konkurso finale pasiekdamas 2008 m. rezultatą, užimant ketvirtą vietą.
Ižorai

Istorija

Ižorų tradicinis arealas yra Ingrijos rytinė dalis, apimanti Karelijos sąsmauką ir teitorijas į pietvakarius nuo Ladogos ežero. XII a. etnosas formavosi Ižorų žemės pagrindu. Ši žemė pateko į Naugardo respublikos įtaką, dėl ko jos gyventojai priėmė provoslavų tikėjimą. 1240 m. minimas ižorų kunigaikštis Pelgusijus, kovojęs su atėjūnais švedais.
Kraustantis į šį regioną rytų slavų gentims (daugiausia Ilmenio slovėnams), ižorų gentys ėmė pamažu slavėti, perėmė slaviškus vardus bei pavardes. Nepaisant to, jie išlaikė savo finougrišką kalbą. XVI a. jie vis dar sudarė didžiumą Vodų piatinos gyventojų.
XVII a. ižorus valdė Švedija, kuri juos persekiojo dėl pravoslavų tikėjimo. Dėl tos priežasties daug ižorų buvo priversti migruoti, kur susimaišė su rusais ir jų skaičius krašte ženkliai sumažėjo. Tuo metu ižorai savo krašte jau tapo mažuma, o juos nustelbė suomiškai kalbantys kolonistai ingermanlandai.
1732 m., kuomet Ingrija sugrįžo Rusijai, atliktas pirmasis krašto gyventojų surašymas, ir tuo metu buvo priskaičiuojama 14,5 tūkst. ižorų. Gana panašus ižorų skaičius išsilaikė iki pat 1930 m. Per XIX a. buvo surinktas ižorų folkloras, vadinamosios runo sakmės, kurios saugotos liaudies dainių. Jis stipriai papildė suomių ir karelų sakmes ir leido atkurti Kalevalos epą.
Didžiausias smūgis ižorams buvo suduotas TSRS laikais, kuomet nuo 1930 m. prieš juos buvo vykdomas persekiojimas. Vien 1935 m. pusė jų buvo ištremti į Sibirą, kur sparčiai asimiliavosi. 1960 m. bebuvo likę vos 1000 ižorų. Likusieji gana greitai praranda savo kalbą ir tapatybę.
Per 2010 m. gyventojų surašymą Rusijoje save ižorais laikė 266 žmonės. Tik apie pusė jų moka ižorų kalbą, ir tai daugiausia vyresniojo amžiaus. Paskutinės ižorų salos yra Ust-lugo ir Vistino kaimai. Estijoje 2000 m. suskaičiuoti 62 ižorai, iš kurių tik 19 mokėjo ižoriškai.
Bronius Prėskienis

Biografija

1949 m. baigė Merkinės gimnaziją. 1949–1953 m. studijavo Vilniaus pedagoginiame institute. 1953 m. pradėjo dirbti Šiaulių mokytojų institute. 1954 m. Mokytojų institutas reorganizuotas į Pedagoginį institutą (ŠPI).
1955–1960 ir 1961–1963 m. ŠPI Lietuvių kalbos ir literatūros katedros vedėjas. 1964 m. filologijos mokslų kandidatas. 1966 m. docentas. 1962–1969 ir 1971–1972 m. mokslo ir mokymo prorektorius, 1970 m. laikinasis ŠPI rektorius. 1973–1992 m. ŠPI Pedagogikos fakulteto dekanas.  Eidamas šias pareigas, ypač rūpinosi instituto plėtimu, naujų specialybių steigimu, siekė, kad Šiauliuose būtų kuo daugiau besimokančio jaunimo.
Nuo 2002 m. Šiaulių universiteto (ŠU) profesorius emeritas. Vadovauja krepšinio klubui „Sekmadienis“, yra ŠU veteranų klubo „Emeritus“ valdybos narys ir viceprezidentas.
Aukštesnysis prokuroras

Veikla

Aukštesnysis prokuroras negali nurodyti prokurorui, kokį proceso nutarimą priimti. Prokuroras turi teisę reikalauti, kad aukštesnysis prokuroras nurodymus dėl proceso veiksmų ir sprendimų, kurie neįforminami nutarimais, duotų raštu.
Aukštesnysis prokuroras, gavęs skundą ar pranešimą dėl proceso įstatymo pažeidimo, gali jį nagrinėti pats arba pagal Kompetencijos nuostatus perduoti nagrinėti kitam aukštesniajam prokurorui. Prokuroro priimtą proceso sprendimą gali išnagrinėti tik vienas aukštesnysis prokuroras, priimdamas motyvuotą nutarimą.
Prokuroras apie aukštesniojo prokuroro priimtą proceso sprendimą, prieštaraujantį įstatymams, privalo pranešti generaliniam prokurorui (jo pavaduotojui).
Proceso dalyviai, nesutikdami su aukštesniojo prokuroro priimtu proceso sprendimu, gali įstatymų nustatyta tvarka sprendimą apskųsti teismui.
LR generalinis prokuroras (jo pavaduotojas) prokurorams yra aukštesnysis prokuroras.
Dokas

Dokas (angl. dock) – įrenginys laivui statyti ar remontuoti, įrengiamas laivų statykloje arba dideliame uoste nuo bangavimo apsaugotoje vietoje.

Įranga

Dokas turi vandens siurblių, keliamąjį kraną, laivų švartavimo įrenginių, priemonių elektros energijai, garui, suslėgtam orui, kitoms dujoms tiekti. Pagal paskirtį dokai būna:
Sausasis dokas – turi sandarią gelžbetoninę arba metalinę stačiakampio lovio pavidalo kamerą, kai kada kelias, su pusapvaliu galu ir uždoriu. Laivui įplaukus uždoris uždaromas, vanduo išsiurbiamas, laivas atsiremia į atramas arba vežimėlius. Naudojamas laivams statyti (statybinis dokas) ir remontuoti (remontinis dokas).
Plaukiojamasis dokas – ilgas, stačiakampio plano, plieninis, rečiau gelžbetoninis pontonas su kameromis viduje ir sienomis. Į kameras prileidus vandens dokas grimzta, laivas įplaukia tarp doko sienų; vandenį išsiurbus dokas iškyla, laivas atsiremia į atramas. Šis dokas paprastai nesavaeigis, ji tempia vilkikas. Naudojamas laivams remontuoti, nuleisti nuo stapelio į vandenį, laivui ar kitam įrenginiui plukdyti uosto akvatorijoje (transportinis dokas).
Saporas

Istorija

Prieš Saporo įsikūrimą vietovėje, geriau žinomoje kaip Išikari lyguma, gyveno vietinės ainu gentys. 1866 m., Edo laikotarpio pabaigoje, čia buvo pradėtas statyti kanalas, ir pirmieji naujakuriai įkūrė Saporo kaimą. Vietovės pavadinimas buvo pasiskolintas iš ainu kalbos ir reiškia „didelę upę, tekančią per lygumą“.
1868 m. (šie metai oficialiai laikomi Saporo „gimtadieniu“) naujoji Meidži vyriausybė padarė išvadą, kad tuometinis Hokaido administracinis centras, Hakodatės uostas, netinkamas gynybai ir tolesniam salos vystymuisi. Todėl buvo nuspręsta, kad reikia įkurti naują Išikari lygumos sostinę.
1870–1871 m. Kijotaka Kuroda, Hokaido Plėtros komisijos pirmininko pavaduotojas, kreipėsi į JAV vyriausybę pagalbos vystant regioną; Horacijus Kapronas, žemdirbystės sekretorius, buvo paskirtas ypatinguoju komisijos patarėju. Statybos prasidėjo aplink Odori Koen parką, kuris ir šiandieniniais laikais liko žaliąja juosta, dalijančia miesto centrą į dvi dalis. Miestas buvo pastatytas pagal amerikietišką kvadratinio gatvių išdėstymo planą; netgi šiandienos Japonijoje tai labai neįprasta.
Japonų ekspansija į Hokaidą tęsėsi, daugiausia dėl migracijos iš pagrindinės Honšiū salos, ir Hokaido bei jo sostinės klestėjimas pasiekė tokį lygį, kad 1882 m. Plėtros komisija buvo pripažinta nebereikalinga ir atšaukta.

Sportas

Mieste 1972 m. vyko XI žiemos olimpinės žaidynės, o 2002 m. vyko XVII pasaulio futbolo čempionatas. 2006 m. prefektūros Sporto centre vyko 2006 m. pasaulio vyrų krepšinio čempionato grupių rungtynės.
Grand Theft Auto II

Apžvalga

Žaidimo veiksmas vyksta 2013 m., išgalvotame mieste Anywhere City ('Miestas bet kur'). Šį miestą sudaro trys rajonai: The Downtown Area, kuriame yra kazino, daug institutų ir universitetų; The Residential District, kuriame yra klubai ir kalėjimas; The Industrial District, kuriame yra šventykla, uostas ir mėsos kombinatas. Pagrindinis žaidimo veikėjas yra Claude Speed, jis atvyko į Anywhere City dirbti miesto gaujoms ir iš jų užsidirbti pinigų. „Grand Theft Auto II“ žaidime atsirado daugiau automobilių, ginklų ir labai pasikeitė grafika, aplinka. Dirbtinis intelektas irgi pasikeitė: žmonės dabar mušasi tarpusavyje; vogia automobilius; daugiau kalba.

Ginklai

„Grand Theft Auto II“ atsirado nauji ginklai – elektro šokeris , granatos, Molotovo kokteiliai.
J.P. Morgan & Co.

Istorija

„Morgan Stanley“ investicinis bankas buvo įsteigtas dalijantis „J.P. Morgan & Co.“ komerciniam bankui 1935 m. dėl įsigaliojusio Glasso-Steagallo įstatymo, reikalavusio atskirti investicinės bankininkystės padalinius nuo komercininės bankininkystės skyrių.
Trečias pagal dydį JAV bankas „Chase Manhattan“ ir Niujorko bankas „J.P. Morgan & Co.“ 2000-ųjų pabaigoje baigė susijungimo procesą. Naujoji bendrovė pavadinta „JPMorgan Chase“. „Chase Manhattan“ perėmė „J.P. Morgan“ maždaug už 30 mlrd. USD.
2008 m. Bankas „JPMorgan Chase“ sutiko už 236 mln. USD – mažą dalelę buvusios vertės – nusipirkti problemų parklupdytą investicinį banką „Bear Stearns“.
Seredžiaus II piliakalnis

Piliakalnis

Piliakalnis yra Nemuno ir Dubysos santakoje, jų dešiniuosiuose krantuose, 700 m į pietryčius nuo Seredžiaus pirmojo piliakalnio. Piliakalnį sudaro rytinė kalvelė ir nuo jo į vakarus esantis pylimas. Aikštelė beveik kvadratinė, 50x55 m dydžio. Vakarinėje pusėje, už 30 m pločio griovio supiltas 65 m ilgio, 20 m pločio, 5,5 m aukščio pylimas, pailgas pietų – šiaurės kryptimi. Šlaitai vidutinio statumo, 3,5 m aukščio.
Piliakalnis apardytas Naujųjų laikų dvarvietės, arimų, Nemuno potvynių, dabar dirvonuoja.

Tyrimai

2000–2002 m. Linas Kvizikevičius rytinio piliakalnio centre, aikštelėje ištyrė 25 m² plotą, po 120 cm storio XVII a.–XVIII a. dvarvietės sluoksniu aptiko storą (kasta iki 3 m gylio, bet sluoksnio apačia nepasiekta) supilto žvyro sluoksnį su plytgaliais, molio tinku, geležinėmis vinimis, žalvarine skardele. Piliakalnis datuojamas XIV a. – XV a. pradžia.

Aplinkiniai piliakalniai

Seredžiaus I piliakalnis 0,7 kmBažavalės piliakalnis 20 kmPašilių piliakalnis 8 km
Butvilonių piliakalnis 5 kmPiepalių piliakalnis 23 kmŽuklijų piliakalnis 4 km
Joginiškių piliakalnis 2 kmRingovės piliakalnis 7 km
Žemosios Panemunės piliakalnis 4,5 km
Kostionkų-Avdejevo kultūra

Kostionkų-Avdejevo kultūra (rus. Костенковско-авдеевская культура) – vėlyvojo paleolito archeologinė kultūra, pavadinta būdingiausių paminklų – Kostionkų stovyklos (Voronežo sritis, Rusija) ir Avdejevo stovyklos (Kursko sritis) vardu.

Arealas

Kostionkų-Avdejevo kultūra 22 000-19 000 m. pr. m. e. buvo paplitusi Vidurio ir Vakarų Europoje. Kultūrai būdingos Kostionkų-Avdejevo-Vilendorfo (Austrija) akmeninės moters statulėlės, vadinamosios veneros.

Kultūra

Kostionkų-Avdejevo kultūros žmonės gyveno žeminėse, dažniausiai statytose aikštelės pakraščiuose, prie jų įėjimo buvo laužavietė ir atsargų duobė – sandėlis. Avdejevo stovyklos vietoje (1946–1948 m. tyrė M. Vojevodskis, 1949 m. – A. Rogačiovas) atkasta ovalo formos gyvenvietė su pusiau žeminiais būstais.
Gyventojai vertėsi medžiokle ir žvejyba, maisto rinkimu. Naudojo titnago ir kaulo dirbinius. Rasta titnaginių antgalių, gremžtukų, grežtukų, skelčių, rėžtukų, kaulinių vedegų, adiklių, papuošalų ir įvairių dirbinių, puoštų ornamentais. Kostionkų-Avdejevo kultūros paminkluose dažniausiai randama moters ir žvėrių statulėlių, Avdejevo gyvenvietėje rasta mamuto skulptūrėlė.
Antanas Juodėnas

Biografija

Nuo 1971 m. advokatas Anykščiuose. Advokato A. Juodėno kontoros advokatas.
1993 m. Tėvynės sąjungos narys. 1990–1995 m. Anykščių rajono tarybos deputatas, 1995–1997 m. Anykščių rajono savivaldybės tarybos narys.
Vučedolo kultūra

Vučedolo kultūra (kroat. Vučedolska kultura) – eneolito archeologinė kultūra, pavadinta Vilkų slėnio (kroat. Vučedol) 6 km nuo Vukovaro vardu. Slėnį 1875 m. tyrė Karlas Dežmanas. Kultūrą 1938 m. išskyrė Robertas Rudolfas Šmidtas.

Arealas

Vučedolo kultūra tarp 3000 ir 2200 m. pr. m. e. klestėjo Dunojaus slėnyje, dabartinės Kroatijos teritorijoje. Ji pakeitė Badeno kultūrą.

Kultūra

Pagrindinis Vučedolo kultūros gyventojų verslas – gyvulininkystė. Gaminti vario dirbiniai, įvairių formų keramika (dubenys, ąsočiai, zoomorfiniai indai, kt.), dekoruota raižytais geometriniais ornamentais, inkrustacija (balandžio formos ritualinis indas, apie 2500 m. pr. m. e.).  Keramikoje kartais vaizduoti žvaigždynai, gyventojai jau turėjo kalendorių. Kultūra priskiriama indoeuropiečiams.
CRD Libolo

Istorija

Įkurtas 1942 m. Libolo. Namų rungtynes žaidžia Estádio Municipal de Calulo stadione, Kalulo mieste.
Plungės rajono savivaldybės taryba 1997–2000 m.

Veikla

Rajono meru išrinktas Aleksandras Lukas, jo pavaduotoju Vigantas Danilavičius. Savivaldybės administratoriumi paskirtas A. Lapė.
Tarvydai (Kretinga)

Etimologija

Pavadinimas kilo iš asmenvardžio Tarvydas daugiskaitos formos. Rašytiniuose šaltiniuose rašomas liet. Tarvydai, lenk. Tarwidy, rus. Тарвиды, žem. Tarvīdā. 1829–1927 m. vadintas Dimitravu.

Aplinkinės gyvenvietės

Šventoji – 11 km
Lazdininkai – 4 km
Kadagynai – 4 km
DARBĖNAI – 6 km
Daubėnai – 1 km
Žibininkai – 6 km
Genčai – 4 km
Senkai – 2 km
Rūdaičiai – 4 km
Kretingsodis – 7km
KRETINGA – 9 km
Pajuodupiai – 2 km
Kurmaičiai – 5 km
Lepšiškių piliakalnis

Piliakalnis

Piliakalnis įrengtas Neries dešiniojo kranto aukštutinės terasos kyšulyje. Piliakalnio vakarinis galas siekia aukštumą. Aikštelė ovali, pailga šiaurės rytų – pietvakarių kryptimi, 15x7 m dydžio. Jos pietvakariniame gale yra 2,8 m aukščio, 11 m pločio kūgio formos pylimas, kurio 4 m aukščio išorinis šlaitas leidžiasi į 4 m pločio, 0,8 m gylio griovį. Šlaitai statūs, iki 23 m aukščio.
Piliakalnis apaugęs krūmais, pylimas nukirstas, jo išorinėje pusėje įrengtas sandėliukas-rūsys. Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečiu – II tūkstantmečio pradžia.
Lietuvos Respublikos kultūros ministro įsakymas dėl pripažinimo valstybės saugomu – 2005-04-29; Nr. ĮV-190. Paminklo teritorijos plotas 16000 m².
250 m į pietvakarius yra 0,5 ha ploto Ginėnų vardu žinoma papėdės gyvenvietė, kurioje rasta lygios, grublėtos ir žiestos keramikos. Gyvenvietė 2009 m. gruodžio 9 d. Kultūros paveldo departamento nekilnojamojo kultūros paveldo vertinimo tarybos posėdyje įrašyta į Kultūros vertybių registrą. 450 m į pietus yra XII a. – XVII a. Masteikių kapinynas, tyrinėtas 1993-1994 m.

Tyrimai

1942 m. piliakalnį žvalgė Petras Tarasenka, 1971 m. – Istorijos institutas. Aikštelėje rastas kultūrinis sluoksnis.

Aplinkiniai piliakalniai

Piepalių piliakalnis 18 km
Vaidatonių piliakalnis 42 km
Mažųjų Žinėnų piliakalnis 6 km 
 Šančių piliakalnis 0,7 km
Bernatonių piliakalnis 16 km
Lentainių piliakalnis 7,5 km
Vieškūnų piliakalnis 10 km
Karmėlavos piliakalnis 2 km
Penki (žurnalas)

Istorija

Steigėjas ir leidėjas Vilius Užtupas. Leido įmonė „Vingis“, nuo 2000 m. – leidybinė įmonė „Pienių pieva“, nuo 2005 m. – UAB „Ekspress leidyba“, nuo 2012 m. - UAB „Presa“. Tiražas 1994 m. – 21 700 egz., 1997 m. – 35 000 egz.
Redaktorės Dalia Užtupienė, nuo 2000 m. R. Mažeikytė, nuo 2013 m. L.Blandienė.
Mindaugas Puodžiukas

Biografija

1964–1975 m. mokėsi Anykščių Jono Biliūno vidurinėje mokykloje, 1979 m. baigė Vilniaus pedagoginį institutą. 1994 m. suteikta darbų vyresniojo mokytojo kvalifikacinė kategorija, 1995 m. – I vadybos kategorija.
1979–1990 m. Troškūnų vidurinės mokyklos mokytojas, 1990–1997 m. šios mokyklos direktorius. 1997–2000 m. Anykščių rajono savivaldybės Švietimo reikalų tarnybos vadovas.
1997 m. Anykščių rajono savivaldybės tarybos narys, buvęs Tėvynės Sąjungos (Lietuvos konservatorių) sąraše, atsistatydino pradėjęs dirbti savivaldybėje.
2000–2007 m. Vilniaus Mykolo Biržiškos gimnazijos direktoriaus pavaduotojas ugdymui, fizikos vyresnysis mokytojas. Nuo 2007 m. Vilniaus Radvilų gimnazijos direktorius.
Brolis Virgaudas Puodžiukas.
Svetimšalių prikazas

Svetimšalių prikazas (rus. Иноземный приказ) – Maskvos Rusijos prikazas, tvarkęs Rusijos kariuomenėje tarnavusių svetimšalių reikalus. Žinoma, kad jis mokėdavo kariuomenėje tarnavusiems svetimšaliams algas.
Prikazas jau egzistavo caro Fiodoro Ivanovičiaus laikais. Iki 1666 m. Svetimšalių prikazui priklausė Vokiečių kvartalas (Немецкая слобода) Maskvoje. 1680 m. lapkričio 12 d. įsakymu Svetimšalių prikazas buvo sujungtas su Reitarų prikazu.
Svetimšalių prikazo funkcijos iki šiol nėra ištirtos, nors dalis šio prikazo bylų yra išlikusios Rusijos Teisingumo ministerijos archyve Maskvoje.