google/wiki40b huggingface dataset:
Vilniaus Simono Daukanto progimnazija

Istorija

1993 m. Lazdynų mikrorajone buvusio vaikų darželio patalpose Vilniaus pedagoginio universiteto iniciatyva įsteigta pirmoji mieste universitetinė mokykla, kuri iš karto tapo modernių metodikų diegimo, naujų vadovėlių taikymo, dėstytojų-mokytojų bendradarbiavimo, konferencijų, seminarų, studentų praktikos centru.
1997 m. mokykla reorganizuota į vidurinę mokyklą, jai suteiktas Simono Daukanto vardas. 2001 m. mokykla įsikėlė į didesnes patalpas Naugarduko g. 7, kuriose veikė Vilniaus Naugarduko vidurinė (37-oji) mokykla. 2007 m. prie mokyklos prijungta Vilniaus „Ąžuolo“ pagrindinė mokykla.
2008 m. Vilniaus Simono Daukanto vidurinė mokykla reorganizuota į Vilniaus Simono Daukanto pagrindinę mokyklą (Naugarduko g. 7) ir Vilniaus Simono Daukanto vidurinę mokyklą (J. Jasinskio g. 11).
Nuo 2011 m. Vilniaus Simono Daukanto progimnazija.
Žemės ūkio politika

Žemės ūkio politika – politikos sritis, apimanti valstybės politiką (jos įgyvendinimą ir koordinavimą) žemės, maisto, žuvininkystės ūkio, kaimo plėtros, žemės ūkio srityje. Pagal subjektus gali būti skiriama nacionalinė ir viršnacionalinė (pvz., Europos Sąjungos Bendroji žemės ūkio politika). Pagal sritį – agragrinė kainų politika, struktūrinė ir kt. Lietuvoje žemės ūkio politiką vykdo Lietuvos Respublikos žemės ūkio ministerija (ministras – Kazys Starkevičius).
Jonas Žėkas

Biografija

AB „Radviliškio mašinų gamykla“ generalinis direktorius.
1990 m. Lietuvos demokratinės darbo partijos narys.
1995–1997 m. Radviliškio rajono savivaldybės tarybos narys (LDDP sąraše).
Antonis Boleslavas Dobrovolskis

Biografija

Jaunystėje dalyvavo revoliucinėje veikloje, už tai ištremtas į Kaukazą. Pabėgęs studijavo fiziką ir biologiją Šveicarijoje ir Belgijoje. 1897–1899 m. dalyvavo Belgijos ekspedicijoje į Antarktį laivu „Belgica“. 1924–1929 m. Valstybinio meteorologijos instituto vicedirektorius, direktorius. 1946–1954 m. Varšuvos universiteto profesorius. Nuo 1952 m. Lenkijos mokslų akademijos narys.
1929 m. įsteigė Geofizikų draugiją Lenkijoje. Jo iniciatyva įkurta Seismologijos observatorija Varšuvoje, Gdynės Jūros observatorija ir Legionovo aerologijos observatorija prie Varšuvos. Paskelbė geofizikos, daugiausia iš ledo, debesų fizikos, atmosferinės optikos (apie halo reiškinius), pedagogikos darbų.
Grupė (RPG)

Profesinė grupės sudėtis

Grupę paprastai sudaro skirtingų klasių (profesijų) veikėjai, kurių gebėjimai papildo vienas kitą ir didina grupės kovines ir išgyvenimo galimybes, kompensuoja klasių ar individualius veikėjų trūkumus. Tradiciškai „Dungeons & Dragons“ tipo sistemose grupes sudaro vienas ar keli kariai, magas, gydantis narys (klierikas ar vitalistas), vagis ar pėdsekys.
Kompiuteriniuose VŽ, kur grupę sudaro pagrindinis veikėjas, valdomas žaidėjo, ir kompiuterio valdomi papildomi nariai, žaidėjas dažnai gali keisti grupės sudėtį parinkdamas naujus tam tikrų profesijų (ar papildomų gebėjimų) veikėjus, kurie labiau tinka numatomai grupės veiklai. Pvz., numatant kautynes su nemirėliais į grupę gali įtraukti daugiau klierikų, kurie geriau saugo nuo nemirėlių ir geba juo nuvaryti.
Romas Dalinkevičius

Romas Dalinkevičius (1950 m. balandžio 9 d. Kaunas – 2001 m. lapkričio 3 d. Vilnius, palaidotas Antakalnio kapinėse) – Lietuvos tapytojas monumentalistas.

Biografija

1973 m. baigė Lietuvos dailės institutą, mokytojai Sofija Veiverytė, Kazimieras Morkūnas ir Leopoldas Surgailis.
Nuo 1981 m. Lietuvos dailės instituto (nuo 1990 m. Vilniaus dailės akademija) dėstytojas, 1989–1993 m. ir 1995–2001 m. Monumentaliosios dailės katedros vedėjas, nuo 1988 m. docentas.
Enmebaragesis

Vardo paminėjimas

Enmebaragesis nebuvo vienu iš daugelio ankstyvųjų Šumero valstybinių veikėjų, minimų vien Karalių sąraše ar epinėse poemose. Jo buvusį valdymą byloja ir jo paties daryti įrašai. Jo vardas įrašytas Nipūre rastos alebastrinės vazos fragmente. Šumero tradicija šį vardą siejo ir su pirmosios šventyklos Enliliui pastatymu. Statybos Šumero religiniame centre Nipūre ir karo žygiai į tolimąjį Elamą akivaizdžiai byloja jį buvus neginčytinu Šumero valdovu.
Kitas, pakankamai lakoniškas paminėjimas, rastas prie Dijalos, bylojantis, kad jis yra Kišo lugalis. Tai, kad šio radinio vieta buvo Dijalos upės slėnyje, kelyje vedančiame iš Šumero į Elamą, netiesiogiai patvirtina Enmebaragesio karą su Elamu. Tuomet vieningo Elamo dar nebuvo, tačiau sėkmingai kariavo su jam priklausiusiais miestais prie Karūno ir Kerchės upių.
III Ūro dinastijos karalius Šulgis vieną iš savo šlovinančių poemų paskyrė Gilgamešui, kur teigiama, kad pastarasis nugalėjo Enmebaragesį. Tai prieštarauja Karalių sąrašui, kur jis jau buvo paimtas į nelaisvę Gilgamešo pirmtako. Kitoje Epo apie Gilgamešą dalyje pateikiamas Gilgamešo siūlymas savo „seseriai“ Enmebaragesiui tapti monstro Huvavos ar Humbabos žmona kelia abejonių dėl Enmebaragesio lyties, tačiau daugelis tyrinėtojų šią nuorodą laiko pokštu.
Rugsėjo 24

Šventės

(kol kas neįvestos)

Vardadieniai

Gerardas – Gedvinas – Gedvinė
Radžšahis

Istorija

Anksčiau miestas vadinosi Rampur Boalia. XVIII a. pradžioje olandai čia įkūrė prekybos tašką ir gamyklą.
Versalio rūmai

Versalio rūmai (pranc. Château de Versailles) yra prancūziškojo klasicizmo architektūros paminklas, esantis Versalyje, Prancūzija. Rūmų interjerą sudaro: Didieji karaliaus ir karalienės apartamentai (architektas L. Levo, dailininkas Lebrenas); Karalių koplyčia (architektai Ž. A. Mansaras ir R. de Kotas); Veidrodžių galerija – ilgis 75 m, plotis 10 m, joje yra 17 didelių langų, priešais kuriuos ant sienos kabo 17 tokio pat dydžio veidrodžių; Karo ir Taikos salonai (architektas Ž. A. Mansaras, dailininkas Šarlis Lebrenas). Šių rūmų interjerą puošia vertingi paveikslai, bronzinės ir marmurinės skulptūros, gobelenai, baldai iš brangiausių medžio rūšių ir t. t.

Istorija

Rūmai pastatyti karaliui Liudvikui XIV-ajam kaip medžioklės dvaras, vėliau išplėsti. Versalio rūmai nuo XVII amžiaus vidurio iki Didžiosios Prancūzų revoliucijos buvo Prancūzijos karalių rezidencija. Tuo metu rūmuose gyveno daugybė žmonių, jie tapo Prancūzijos kultūriniu ir politiniu centru. Nuo 1979 m. rūmai yra įtraukti UNESCO Pasaulio paveldo sąrašą.
Erikas I Gerasis

Biografija

Estridsenų dinastijos. Sveno II Estridseno nesantuokinis sūnus.

Valdymas

Tęsė brolio Knuto IV Šventojo politiką: statė bažnyčias, vienuolynus. Eriko I Gerojo pastangomis 1103 m. įkurta Skandinavijos metropolija – Lundo arkivyskupija. Mirė kaip maldininkas keliaudamas į Jeruzalę.
Bronius Dundulis

Bronius Dundulis (1909 m. lapkričio 26 d. Gyvakarai, Kupiškio valsčius – 2000 m. rugsėjo 1 d. Vilnius) – Lietuvos istorikas, habilituotas istorijos mokslų daktaras (1940 m. ir 1967 m.).

Biografija

1933 m. baigė Vytauto Didžiojo universiteto Teologijos – filosofijos fakultetą. 1933–1940 m. tobulinosi Sorbonoje. Paryžiuje 1940 m. išleido knygą „Napoleonas ir Lietuva 1812 m.“ (pranc. Napoléon et la Lituanie en 1812. Paris: Presses Universitaires de France, 1940. – 344 p.) ir jos pagrindu apgynė daktaro disertaciją. Vilniaus universiteto Istorijos ir filologijos fakulteto taryba 1944 m. gruodžio 15 d. patvirtino daktaro laipsnį, tačiau aukštesni sovietinės valdžios pareigūnai pasiūlė rengti disertaciją pagal marksistinę metodologiją ir iš naujo ginti. Atsisakė ir parašė dvi disertacijas kitomis temomis – kandidato (apginta 1955 m.) apie XV a. Lietuvos kovą dėl vakarų ir pietvakarių žemių (Lietuvių kova dėl Žemaitijos ir Užnemunės XV amžiuje. Vilnius, 1960 m.) ir daktaro – apie Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės santykius su Lenkija (Lietuvos kova dėl valstybinio savarankiškumo XV a. Vilnius, 1968 m.).
1941–1992 m. (su pertrauka) Vilniaus universiteto, iki 1947 m. ir Vilniaus pedagoginio instituto dėstytojas, 1946–1961 m. Visuotinės istorijos katedros vedėjas; nuo 1969 m. profesorius. 1988–1991 m. atkurtos Lietuvos istorijos draugijos pirmininkas.
Kaip nemaža Lietuvos istorikų grupė (Zenonas Ivinskis, Kučinskas, Jonas Matusas, Povilas Pakarklis, Remeika, Šapoka, Simas Sužiedėlis ir Šležas, dauguma jų studijavo VDU TFF) priklausė aktyviai visuomeninei katalikų organizacijai – ateitininkams.
Žmona Pranė Dundulienė.

Mokslinė veikla

Naudodamasis to meto konjunktūra net sovietinės cenzūros sąlygomis tyrė svarbias XV a. – XVIII a. Lietuvos politinės istorijos temas, panaudojo itin gausius šaltinius, užsienio literatūrą ir padarė didelį poveikį lietuvių istoriografijai bei tautinio sąmoningumo ugdymui.
Marit Bjørgen

Biografija

Marit Bjorgen gimė 1980 m. kovo 21 d. Trondheime Norvegijoje. Augo kaimo ūkyje. Nuo septynerių pradėjo varžytis slidinėjime ir pirmą kartą pralaimėjo tik būdama 13 metų. 1999 m. pradėjo dalyvauti FIS Pasaulio taurės varžybose. 2002 m. debiutavo olimpinėse žaidynėse Solt Leik Sityje, kuriose iškovojo pirmąjį olimpinį medalį − sidabro 4x5 km estafetėje. Pirmą Pasaulio taurės etapą laimėjo 2002 m. (2002−2003 m. sezone). 2003 m. pirmą kartą tapo pasaulio čempione sprinto rungtyje ir 2005 m. laimėjo pirmą bendros Pasaulio taurės įskaitos nugalėtojos titulą. Jos slidininkės karjeros sėkmė buvo išskirtinė: 4 bendros Pasaulio taurės įskaitos laimėtojos titulai, daugiau nei 110 etapų pergalių, daugiau nei 2,6 mln. JAV dolerių piniginių prizų, daugkartiniai olimpinės ir pasaulio čempionės titulai. Apie 2007−2009 m. jos forma buvo suprastėjusi, 2009 m. pasaulio čempionate ji neiškovojo nei vieno medalio. Po 2010 m. olimpinių žaidynių, kuriose ji laimėjo penkis medalius (iš jų tris aukso), M. Bjorgen buvo apdovanota aukščiausiu žiemos sporto apdovanojimu − Holmenkoleno medaliu. 2015−2016 m. sezoną M. Bjorgen praleido dėl 2015 m. gimusio sūnaus Marijaus, kurio susilaukė su norvegų slidininku Fredu Biore Liundbergu.
2018 m. Pjongčango olimpiadoje M. Bjorgen iškovojo auksą estafetėje. Bronzos medalis moterų komandiniame sprinte tapo jos 14-uoju olimpiniu medaliu karjeroje. Olimpinių medalių skaičiumi M. Bjorgen aplenkė norvegų biatlonininką Olę Einorą Bjorndaleną (13 medalių) ir tapo tituluočiausia atlete žiemos olimpinių žaidynių istorijoje. Po to iškovojusi auksą 30 km bendro starto lenktynėse M. Bjorgen jų skaičiumi (aštuoniais) susilygino su O. E. Bjorndaleno ir B. Delio rekordu žiemos olimpinėse žaidynėse.
Aivaras Prancūzevičius

Biografija

1978 m. baigė Kauno Juozo Aleksonio vidurinę mokyklą, 1986 m. – Vilniaus universiteto Filologijos fakultetą.
1989–1994 m. bendradarbiavo periodinėje spaudoje, skelbė kino ir televizijos kritikos straipsnius. 1991–1992 m. Lietuvos televizijos programų direkcijos vyr. redaktorius, 1992–1994 m. užsienio programų įsigijimo tarnybos vadovas.
1994–1995 m. LitPoliinter radijo ir televizijos programos direktorius. 1995–1997 m. LNK televizijos generalinis direktorius. 1997–2000 m. BTV programų direktorius. 2000–2008 m. dirbo LRT, 2008–2011 m. – Lietuvos ryto TV. 2011–2018 m. LNK programų direktorius, nuo 2018 m. LNK grupės ekspertas-konsultantas.
Paliepiukai (Kėdainiai)

Aplinkinės gyvenvietės

Paliepiai - 1 km
JOSVAINIAI - 7 km
Kampai II - 1,5 km
Pakapiai - 1,5 km
Bernard de Montfaucon

Biografija

Tarnavo kariuomenėje, bet susirgo. Nuo 1675 m. vienuolis, priklausė benediktinų mauristų kongregacijai. Nuo 1687 m. dirbo Paryžiuje, redagavo Bažnyčios tėvų raštus. Tirdamas graikiškus dokumentus nuo seniausių laikų iki Bizantijos imperijos žlugimo suformulavo graikiškų raštų analizės principus. Veikale „Graikų paleografija, arba graikų literatūros atsiradimas ir plėtotė“ primąkart pavartotas paleografijos terminas.
Bikavėnų kapinynas

Kapinynas

Kapinynas išsidėstęs keliuose hektaruose; kapai apardyti. 1963 m. ir 1967–1968 m. Istorijos instituto ir Lietuvos nacionalinio muziejaus archeologai (vadovai Adolfas Tautavičius, Bronė Tautavičienė) ištyrė 1530 m² plotą – X a. – XII a. 272 nedegintų ir 5 sudegintų mirusiųjų kapus.
Vyrų kapuose rasta ietigalių, kovos peilių, kalavijų, pasaginių segių ir kt. papuošalų, į kai kuriuos kapus įdėta žirgo galva, dviejuose vyrai palaidoti su žirgais. Moterų kapuose rasta vytinių antkaklių, kryžinių smeigtukų, įvijinių apyrankių, peiliukų, verpstukų. Dalies apardytų kapų įkapės yra VIII a. – IX a. Daugumą radinių saugo Lietuvos nacionalinis muziejus ir Šilutės muziejus.
Jonavos žydai

Jonavos žydai – pagal etninę sudėtį Jonavoje XX a. pradžioje vyravusi gyventojų bendrija, Lietuvos žydų bendruomenės dalis.

Sinagogos

Tarpukaryje Jonavoje buvo septynios sinagogos. Iki šių dienų išliko tik viena žymiai pakeista sinagoga Vilniaus ir Sodų gatvių sankryžoje. Pastatas statytas istorizmo laikotarpiu taigi, XIX a. antroje pusėje – XX a. pr. Atpažinti čia buvus sinagogą galima iš žydų maldos namams būdingo tūrio, tačiau labai daug kas perdaryta: pažeistas specifinis angų išdėstymas, įstatyti nauji langai, beveik nėra išsilaikiusių dekoro detalių, visiškai neišliko interjero įranga. Tarybiniais laikais ir vėliau čia veikė kepykla, dabar pastatas privatizuotas.
Kaip ir kai kuriuose kituose Lietuvos miesteliuose į pagrindinę turgaus aikštę vedančioje šalutinėje Iškalos gatvelėje buvo susiformavęs ištisas žydų maldos namų kompleksas. Iškalos ir Kėdainių (dabartinių Vilniaus ir Sodų) gatvių sankryžoje viena priešais kitą stovėjo dvi „didžiosios“ Jonavos sinagogos: „Beit Knesset Hagadol“ (pagrindinė sinagoga, „susirinkimų namai“) ir „Bit Medrash Hagadol“ („studijų namai“). Kažkur netoliese buvo ir trečioji, kuklios išvaizdos, nedidelė „shtieble“ (chasidų sinagoga). Likusios sinagogos priklausė įvairiems amatininkams: veikė taip vadinami prekeivių, akmentašių, kalvių, vežėjų “kloiz’ai” („maža, dažniausiai kokiai nors amatininkų grupei priklausanti sinagoga arba maldos namai“), kurie nebūtinai galėjo turėti atskirus pastatus. Tiksliai lokalizuoti galima tris sinagogas: dvi stovėjo ties dabartinių Vilniaus ir Sodų gatvių sankirta, trečioji – dabartinėje Klaipėdos g. 28. Apytikslės kitų sinagogų buvimo vietos nurodomos remiantis vietinių gyventojų apklausa: dabartinėje Sodų g. netoli buvusių dviejų „didžiųjų“ sinagogų, dabartinės Panerių g. 3, netoli Jonavos Meno mokyklos dabartinėje Žeimių g. 6, taip pat, be jau minėtos, dar viena sinagoga galėjo būti Klaipėdos gatvėje.
Ona Habsburgaitė

Biografija

Ona buvo erchercogo Karolio II (1540–1590) ir jo žmonos Marijos Anos Bavarės (1551–1608), Bavarijos hercogo Albrechto V dukters, vyresnioji duktė. 1592 metų gegužės 31 d. Krokuvoje ji išteka už Lenkijos–Švedijos karaliaus Zigmanto Vazos (1566–1632), Švedijos karaliaus Jono III ir jo pirmos žmonos Kotrynos Jogailaitės, ATR valdovo Žygimanto Augusto sesers, vienintelio sūnaus. Ona Habsburgaitė buvo pavydi katalikė.
Ona mirė dėl sunkumų, iššauktų gimdant paskutinį kūdikį. Palaidota Krokuvos Vavelio katedroje. Pagal užrašą ant jos sarkofago, Onos gimimo data yra 1567 metai, tai yra, tai atsitiko prieš 4 metus iki tėvų santuokos. Po Onos mirties Zigmantas vedė jos seserį Konstanciją Habsburgaitę.
Akušeris

Akušeris (rus. акушер) – sveikatos priežiūros specialistas, kuris rūpinasi nėščiomis moterimis, šeimomis, auginančiomis vaikus, teikia akušerinę pagalbą per gimdymą ir pogimdyminiu laikotarpiu, slaugo motiną ir naujagimį, dirba sanitarinio švietimo darbą.

Asmeninės savybės

Akušeris turi būti atsakingas, pasitikintis savimi, paslaugus, gebėti dirbti kritinėse situacijose. Svarbi greita reakcija, fizinė ištvermė, gera judesių koordinacija.

Šio darbo negali dirbti žmonės, sergantys odos, infekcinėmis ligomis, taip pat turintys didelių regos ir klausos sutrikimų.
Sunda

Tarumanagaros skilimas

Po malajų valstybės Šrividžaja invazijos Tarumanagara labai nusilpo. Vienos jos vasalių, Sunda Sambava karalystės valdovas Tarusbava užėmė jos sostą. Jis siekė atkurti senąją galybę, tačiau buvo priverstas susitaikyti su valstybės skilimu, mat kitas vasalas Vretikandajunas, remiamas javiečių, siekė užvaldyti rytines teritorijas. Padalijimas buvo įvykdytas 670 m., kuomet Tarumanagara buvo padalinta tarp Sundos ir Galuho. Jų riba tapo Tarum upė.

Sostinės vieta

Metraščiai mini, kad Tarusbava pastatė naują sostinę, tačiau nėra sutariama dėl jos lokacijos. 
Kadangi daugiausia radinių randama netoli Bogoro, spėjama, kad ten ir galėjo būti sostinė. Nors yra ir kitų aiškinimų. 
Tome Pires, lankęsis 1513, mini sostinę nutolusią nuo Sunda Kelapa (dabartinės Džakartos) per dvi dienas.

Smukimas

Po Džajabupati mirties valstybės istorija nebuvo rašoma iki XIII a. Tiesioginis Sundos valstybingumo paveldėtojas buvo Padžadžaranas.
Stačiūnų koplyčia

Istorija

Dabartinė medinė bažnyčia stovi nuo 1811 m. Stačiūnų parapija tapo savarankiška nuo Lygumų parapijos 1911 m. Apie kapinių koplyčios pastatymo metus nežinoma. Dar nuo sovietmečio joje nebuvo atliekamos bažnytinės apeigos.
Petrozavodskas

Istorija

1703 m. prie Petro I įsteigtos geležies apdirbimo ir patrankų gamybos įmonės įsikūrė Petrovskajos gyvenvietė. 1777 m. ji gavo apskrities miesto teises ir buvo pavadinta Petrozavodsku. Nuo 1923 m. Karelijos Respublikos sostinė.
Amistadas

Siužetas

Filmas pasakoja apie laivą pavadinimu Amistadas, kuris pargabeno vergus iš Afrikos. Po vergų išsilaisvinimo ir laivo užgrobimo, laivas pasiekė JAV krantus. Didžioji filmo dalis pasakoja apie JAV aukščiausiąjį teismą, kuris galiausiai pripažįsta, kad juodaodžiai laivo kaliniai turi teisę būti laisvi.
Glasteningas

Istorija

Dogveilingo valdovas Kindruinas ap Elnau užgrobė šiaurės-vakarų Dumnonijos žemes ir įkūrė užgrobtose žemėse valstybę, kurią atidavė valdyti savo sūnui Morvailui. Šalis pavadinta Glasteningu. Greičiausiai pavadinta pagal Kindruino pravardę. VII–VIII amžiuose Glasteningas, sąjungoje su Dumnonija, dažnai kariaudavo prieš Veseksą. VIII amžiuje Veseksas galutinai užkariavo Glasteningo teritoriją.
Fiuzuli

Istorija

Gyvenvietė prieš tai buvo žinoma Kariagino (rus. Карягино) ir Sardaro pavadinimais. 1959 m. pervadinta poeto Fizuli garbei. 1989 m. duomenimis, mieste gyveno 22 779 gyventojai.
Dijarbakyras

Istorija

Asirų raštuose Dijarbakyras minimas XIII a. pr. m. e. kaip aramėjų karalystės Bit-Zamanio sostinė. IX a. pr. m. e. miestas prisidėjo prie sukilimo prieš asirų karalių Šalmaneserą III. Vėliau jis tapo Asirijos imperijos dalimi.
189 m. pr. m. e.-384 m. teritorija į rytus ir pietus priklausė helenistinei Korduenos karalystei.
III a. pr. m. e. romėnai kolonizavo miestą ir vadino Amida (gr. Ἄμιδα). 297 m. romėnai apjuoė miestą gynybine siena. Vėliau Konstancijus II liepė pastatyti didesnes sienas. 359 m. persų šachas Šapuras II užėmė miestą, 639 m. – arabai. 1516–1918 m. priklausė Osmanų imperijai, buvo svarbus pasienio karinis punktas. Nuo 1918 m. Dijarbakyras – Turkijos miestas.
Stanislavas Rulkovskis

Biografija

Nuo 1890 m. – Vilniaus socialdemokratų grupės narys, 1892 m. – II Proletariato partijos narys. 1896 m. gegužės 1 d. dalyvavo Lietuvos socialdemokratų partijos steigiamajame suvažiavime Andriaus Domaševičiaus bute, tačiau, nesutikdamas su daugumos suvažiavimo dalyvių išsakytomis mintimis apie būtinumą atkurti nepriklausomą Lietuvos valstybę ar bent siekti jos autonomijos, pasitraukė iš LSDP ir prisidėjo prie Stanislavo Trusevičiaus ir kitų Lietuvos darbininkų sąjungos steigėjų.
1897 m. kartu su Broniumi Urbonavičiumi buvo Vilniaus odininkų profsąjungos steigėjas ir vadovas. Už streikų organizavimą ištremtas. 1904 m. grįžęs į Vilnių įstojo į Rusijos socialdemokratų darbininkų partiją, buvo Vilniaus rajono komiteto narys. 1905–1907 m. revoliucijos dalyvis.
FIFO

FIFO (angl. „first in first out“) reiškia principą, kad tas, kas pirmiau patenka į eilę, pirmiau iš jos ir išeina.
Informatikoje – tai elementų saugojimo duomenų struktūroje būdas. Pirmasis į struktūrą padėtas elementas ir paimamas pats pirmas, o paskutinis padėtas – paskutinis. FIFO mechanizmą naudoja eilė ir panašios duomenų struktūros.
Taip pat FIFO principas naudojamas apskaitoje. Laikoma, kad anksčiau į sandėlį atvežtos tos pačios rūšies prekės anksčiau ir išvežamos. Arba anksčiau nupirkti tokie patys vertybiniai popieriai parduodami pirmiau už vėliau nupirktuosius.
Vilijus Adomavičius

Biografija

1980 m. baigė Kauno politechnikos institutą, 1985 m. Vilniaus inžinerinį statybos institutą.
1985–1992 m. Miestų statybos projektavimo instituto Kauno filialo architektas, 1992–1994 m. bendrovės „Kauno archprojektas“, nuo 1994 m. bendrovės „Vilius ir partneriai“ direktorius.
Jegoras Kondratiukas

Karjera

2019 m. tapo Kauno „Stumbro“ nariu. Debiutavo rungtynėse prieš Kauno Žalgirį 2019 m. balandžio 7 d. Šiose rungtynėse Jegoras sužaidė 3 minutes, o stumbriečiai pralaimėjo miesto derbį 0-1.
2019 m. vasarą FC Stumbras buvo pašalintas iš A lygos, o jegorui teko ieškotis kito klubo.
Periferinė neuropatija

Periferinė neuropatija (neuron ir gr. pathos – liga) – neurologinis sutrikimas, išsivystantis dėl periferinės nervų sistemos (neuronų aksonų) pažeidimų.
Ligos simptomai priklauso nuo to, kokio tipo (motoriniai, sensoriniai ar autonominiai) ir kurioje kūno dalyje esantys nervai buvo paveikti. Pažeisti gali būti nebūtinai vieno tipo nervai. Su motorinių nervų pažeidimais paprastai siejami šie simptomai: raumenų silpnumas, spazmai, mėšlungis. Pasitaiko ir pusiausvyros sutrikimų. Sensorinių nervų pažeidimai sukelia deginantį, duriantį skausmą, tirpulį.
Dėl autonominių nervų pažeidimų sutrinka nuo valios nepriklausančios organizmo funkcijos: kraujospūdis, širdies veikla, sumažėja prakaitavimas, gali užkietėti viduriai, sutrikti šlapimo pūslės veikla, atsirasti seksualinė disfunkcija.
Viena ir pačių dažniausių priežasčių – diabetas (30 % visų atvejų). Kiti 30 % neuropatijos atvejų laikomi idiopatiniais, t. y. neturinčiais aiškios priežasties. Visais kitais atvejais galimos įvairios priežastys: traumos, infekcijos, netinkama mityba, toksinių medžiagų poveikis, genetiniai sutrikimai.
Neuropatijai gydyti vartojami antidepresantai, ypač tricikliniai ir selektyvūs serotonino-norepinefrino reabsorbcijos inhibitoriai, sumažinantys patiriamą skausmą. Neretai skiriami ir antikonvulsantai, kurie sušvelnina skausmą, užblokuodami neuronų kalcio kanalus.
Pinsko karinė flotilė

Pinsko karinė flotilė (rus. Пинская военная флотилия) – TSRS Karinio jūrų laivyno upių laivų junginys, egzistavęs 1940–1941 m.

Flotilė sukurta 1940 m. liepos 17 d. iš pervadintos Dniepro karinės flotilės laivų ir dalinių. Pagrindinė bazė buvo Pinskas, užnugario bazė – Kijevas.
Pakruojo Meresta

Istorija

Nuo 1988 metų iki 1995 metų krepšinio komanda „Meresta“ dalyvavo LKF turnyruose. Nuo 1999 metų iki 2002 metų žaidė LKBL (dabar RKL), kur geriausias pasiektas rezultatas buvo antroji vieta. Nuo 2002 metų iki 2005 metų komanda žaidė LKAL (dabartinė NKL nuo 2005), ten taip pat geriausias rezultatas iškovota antroji vieta. 2007 metais NKL iškovota trečioji vieta. 2009 metais klubas tapo NKL vicečempionais.
Stasys Valančius (1960)

Biografija

1983 m. baigė Vilniaus pedagoginį institutą, mokytojas.
Prienų Prienų rajono savivaldybės Balbieriškio pagrindinės mokyklos direktorius.
Lietuvos socialdemokratų partijos Prienų rajono skyriaus narys.
2000–2003 m. ir 2003–2004 m. Prienų rajono savivaldybės tarybos narys. 
Kraštiečių klubo „Nenuno vingis“ narys. Žmona Reda, vaikai Agnė, Edita, Eimutė.
Tarptautinės mokslo olimpiados

Tarptautinės mokslo olimpiados - grupė kasmet pasauliniu mastu vykstančių olimpiadų, skirtų 9-12 kl. mokiniams (išskyrus IJSO). Į olimpiadą paprastai kviečiami 4-6 geriausiai valstybiniame ture pasirodę mokiniai.
Zaraza (turnyras)

„Zaraza“ – Lietuvos ultimeito lauko turnyras, sulaukdavęs komandų iš Lietuvos, Latvijos, Estijos, Rusijos, Baltarusijos ir Lenkijos. Turnyras rengiamas Zarasuose vietinio ultimeito sporto klubo „Taškas“. Tradiciškai turnyras rengiamas balandžio mėnesio pabaigoje. Kartu su ultimeito turnyru rengiamos ir diskgolfo varžybos.