google/wiki40b huggingface dataset:
Jurijus Borodajus

Biografija

1957 m. baigė Maskvos valstybinio universiteto Filosofijos fakultetą, o 1958 m. – žurnalistikos fakultetą.
1961-1967 m. dirbo leidyklos „Vysšaja škola“ (Высшая школа) filosofijos redakcijoje.
Nuo 1967 m. – TSRS MA Filosofijos instituto vyresnysis mokslinis bendradarbis. Nuo XX a. 10-to dešimtmečio pradžios – Rusijos mokslų akademijos Filosofijos instituto vedantysis mokslinis bendradarbis.
Laukagalis

Aplinkinės gyvenvietės

Mikalaučiškės – 3 km
Paparčiai – 3 km
Dainava – 2 km
Kodringtonas

Istorija

Miestą 1666 m. įkūrė Kristoferis ir Džonas Kodringtonai, tuo metu tai buvo pagrindinis miestas saloje. Kodringtonai čia pastatė pilį, kuri buvo smarkiai apgadinta 1843 m. per žemės drebėjimą ir šiuo metu mažai kas iš jos likę. 1904 m. surašymo duomenimis čia gyveno 700, o 1991 m. – 1252 gyventojai.
Summerset Isle

Summerset Isle – provincija-sala Tamriel žemyno pietvakariuose, kurios teritorijoje vyksta The Elder Scrolls serijos žaidimų veiksmas. Summerset Isle teritoriją sudaro dvi salos Summerset ir Alinor. Seniau provincijoje gyveno sloadų rasė, tačiau vėliau gyventojų skaičių padidino altmerų protėviai aldmerai. Redgardai provinciją – salą vadina Sumurset Isle vardu, o trečiosios eros 399 m. sala turėjo Summurset Isle pavadinimą.

Istorija

Summerset Isle aldmerų civilizacijos lopšys, kuriame per tūkstančius metų susiformavo šiuolaikiniai provincijos gyventojai altmerai. Iki aldmerų atvykimo, provincijoje gyveno keistos amfibijos sloadai, jie buvo lėti, protingi ir gobšūs.
Pirmosios eros laikotarpiu Summerset Isle provincijoje prasidėjo pilietinis karas tarp dviejų miestų Skywatch ir Firsthold, tačiau dar vėliau į provinciją pradėjo plūsti Thras ir Pyandonea žemynų gyventojai, kurie stipriai trikdė Summerset Isle politinį valdymą.
Pirmosios eros 1301 m. sloadai iš Thras žemyno nutarė grąžinti senąsias savo valdas ir užpuolė Summerset Isle žemes, tačiau jų armija buvo per lėta puolimui ir jiems teko atsitraukti. Sloadai žinojo, kad jų fizinių jėgų pastangomis nugalėti neįmanoma, todėl jie pradėjo kurti naujus puolimo planus… Per 710 metų amfibijų rasė sukūrė naują puolimo strategiją, jie gerai išmoko panaudoti magiją. Pilnai pasiruošę, sloadai pradėjo antrąjį karą, kurį vėl pralaimėjo, tačiau nuo jų magijos kilo labai pavojinga epidemija, kuri pražudė pusę Tamriel žemyno gyventojų.
Antrosios eros pradžioje Summerset Isle provinciją energingai pulti pradėjo maomerų rasė iš Pyandonea žemyno, altmerams teko kurti galingą laivyną, kuris apsaugojo provinciją nuo užpuolikų.
Antrosios eros 430 m. provincijos pirmininkai pasirašė taikos sutartį su Valenwood provinciją, Summerset Isle gavo naudingą paramą nuo sąjungininkų.
Trečiosios eros 110 m. provincijos teritoriją vėl užpuolė maomerai, apsiginti altmerams trūko sąjungininkų ir jie paprašė imperijos pagalbos. Tapę stiprūs nuo imperijos paramos, altmerai užpuolė savo draugus Valenwood provincijoje, prasidėjo naujas konfliktas… Po visai nereikšmingų mūšių, Summerset Isle kariuomenė susilpnėjo ir karai baigėsi.

Geografija

Summerset Isle provincijoje šiltas klimatas, auga vynmedžiai, gausu koralų. Provincijos centre kalnai Eton Nir, pakrantėse pievos, tektoniai lūžiai, o šiaurės rytuose sala Alinor. Dar provincijos teritorijoje daug įvairių pastatų griuvėsių ir uolų.

Politinė sistema

Summerset Isle provinciją valdo didelis visų jos miestų pirmininkų seimas, jis sprendžia provincijos reikalų ir įstatymų ateitį. Provincijoje gausu skirtingų socialinių klasių gyventojų, daug turtuolių ir daug benamių.
Masinio naikinimo ginklas

Terminas

Terminą masinio naikinimo ginklas pirmąkart užrašė anglikonų prelatas Viljamas Kosmas Gordonas Langas, atkreipdamas dėmesį į Gernikos subombardavimą 1937 m.
Kam gali dabar neskaudėti širdies dėl pasibaisėtinų skerdynių, kančių, daugeriopių baisumų, pagalvojus apie karą Ispanijoje ir Kinijoje? Kaip gali būti nebaisu, pagalvojus apie, kiek reikštų kitas masinis karas su visais naujais masinio naikinimo ginklais?
Tuo metu dar nebuvo branduolinių ginklų. Iki tol buvo panaudotas tik cheminis ginklas. Japonija tada vykdė tyrimus su biologiniais ginklais.
Baigiantis Antrajam Pasauliniam karui, po Hirosimos ir Nagasakio subombardavimo, o vėliau, Šaltojo karo metu terminas buvo pritaikytas netradiciniams ginklams, ypač branduoliniam ginklui. Terminą branduoliniams ir radiologiniams ginklams pritaikė Viljamas Safyras.
Vitalija Kuliešienė

Biografija

1974 m. baigė Panevėžio 7-ąją vidurinę mokyklą, 1977 m. baigė Kauno Mičiurino tarybinį ūkį-technikumą, sodininkė daržininkė agronomė, Lietuvos žemės ūkio akademiją, agronomė, UAB „Dembavos medelynas“ direktorė.
Lietuvos valstiečių partijos, Valstiečių ir Naujosios demokratijos partijų sąjungos, Lietuvos valstiečių liaudininkų sąjungos narė.
Nuo 2000 m. Panevėžio rajono savivaldybės tarybos narė. 
Medelynų asociacijos narė, Braškininkų asociacijos narė, Lietuvos verslinių sodų asociacijos „Vaisiai ir uogos“ prezidentė, asociacijos „Moterų verslas Lietuvoje“ tarybos narė.
Sutuoktinis Vytautas, vaikai Gytis, Vaiva
Hendrick Vroom

Hendrikas Vromas (ol. Hendrick Vroom, Hendrik Cornelisz. Vroom, apie 1562 ar 1563 m., Harlemas, Nyderlandai – 1640 m. vasario 2 d.(?), Harlemas) – XVII a. pr. Nyderlandų tapytojas, vienas pirmųjų marinistų Europos dailėje.

Biografija

Hendrikas Kornelisonas Vromas gimė apie 1562 ar 1563 m. Harleme. Jo tėvas Kornelis Vromas buvo skulptorius ir keramikas. Iš pradžių Hendrikas dirbo Delfto keramikos puošėju, po to daug keliavo. Lankėsi Ispanijoje, Italijoje, Prancūzijoje, Lenkijoje. Italijoje jis sutiko olandų peizažų tapytoją Paulus Bril, gavo užsakymų iš kardinolo Ferdinando de Medičio. Grįžęs į Harlemą Hendrikas Vromas specializavosi jūrinių peizažų žanre. Laikomas šios srities inovatoriumi ir natūralistinio olandų jūrinio peizažo žanro pradininku. 1592−1596 m. jis kūrė dizainus gobelenams, kuriuos užsakė Anglijos admirolas lordas Hovardas Efingemas paminėti Anglijos laivyno pergalei prieš Ispanijos armadą (gobelenai pražuvo 1834 m. gaisro metu). Hendrikas Vromas buvo susilaukęs plataus pripažinimo, jo mokiniu, tikėtina, buvo Janas Porcelis. Hendrikas Vromas mirė 1640 m. Harleme. Palaidotas vasario 2 d. Jo sūnus Kornelis Vromas Jaunesnysis tapo žymiu peizažistu. Kitas sūnus Frederikas taip pat buvo tapytoju.
Lietuvos futbolo taurė 2011–2012 m.

Lietuvos futbolo taurė 2011–2012 m. – 23-asis nepriklausomos Lietuvos futbolo taurės turnyras. Prasidėjo 2011 m. gegužės 18 d.
1968 m. AFC Azijos taurė

Atranka

Atrankoje į čempionatą dalyvavo 14 AFC narių. Prieš atranką pasitraukė Afganistanas, Kuveitas ir Ceilonas. Iranas kaip šeimininkai pateko be atrankos.
Lionginas Šepetys

Biografija

1953 m. baigė Kauno politechnikos institutą, inžinierius architektas. 1953–1957 m. dirbo KPI asistentu, vyresniuoju dėstytoju. 1957–1958 m. LLKJS CK darbuotojas, LLKJS CK Biuro narys. 1958–1960 m. LKP CK mokslo, mokyklų ir kultūros skyriaus vedėjo pavaduotojas. 1960–1963 m. studijavo Maskvos Visuomeninių mokslų akademijoje prie SSKP CK. 1963 m. menotyros mokslų kandidatas.
1963–1964 m. LKP CK ideologinio skyriaus vedėjo pavaduotojas, 1964–1967 m. mokslo ir kultūros skyriaus vedėjas. 1963–1968 m. dirbo LSSR dailės institute, 1964 m. docentas. 1967–1976 m. LSSR kultūros ministras. 1976–1989 m. LKP CK sekretorius. 1987 m. filosofijos mokslų daktaras.  Nuo 1987 m. LSSR MA narys korespondentas. 
Nuo 1964 m. LKP CK narys, nuo 1976 m. CK Biuro narys. Nuo 1967 m. LSSR AT, nuo 1984 m. SSRS AT deputatas. Nuo 1981 m. LSSR AT pirmininkas. Nuo 1990 m. nepartinis. 1990–1992 m. LR Aukščiausiosios Tarybos-Atkuriamojo Seimo deputatas. 1995–1997 m. LR energetikos ministerijos atstovas spaudai. Lietuvos dailininkų sąjungos narys. Paskelbė straipsnių meno istorijos bei teorijos klausimais.
Žmona Nijolė gydytoja, sūnus Linas architektas, sūnus Lionginas ekonomistas.
Beninas

Etimologija

Skirtingai nei dažnai manoma, Benino valstybė neturi nieko bendro su garsiausia Benino civilizacijos valstybe – Benino karalyste, kuri nuo XV a. klestėjo Nigerijos teritorijoje. Istoriškai ši teritorija nuo XVI a. buvo vadinama Vergų krantu, o vėliau – Dahomėja. Tik 1945 m. valstybė pakeitė savo pavadinimą, kadangi Dahomėjos respublika turėjo labai neigiamą įvaizdį aplinkinėse Afrikos šalyse dėl vergovinės praeities.
Naujasis vardas buvo parinktas pagal Benino įlanką, kuri skalauja valstybės krantus. Įlanka savo ruožtu yra gavusi pavadinimą nuo istorinės Benino karalystės.

Architektūra

Šiaurės Benine tradiciškai statomi apskritimo plano moliniai namai, o centrinėje ir pietinėje dalyje – karkasiniai keturkampio plano namai, dengti keturšlaičiais arba kūginiais stogais. Abomėjuje yra išlikę Dahomėjos karalystės laikų šventyklų ir valdovų rūmų (UNESCO pasaulio paveldo objektas) griuvėsių. Rūmai buvo pastatyti iš vietinio raudonojo molio, su šiaudiniais stogais, plūkto molio sienas ir įėjimus puošė polichromuoti (raudona ir geltona spalvomis) moliniai reljefai, vaizduojantys ritualines karo ir valdovo gyvenimo scenas, gyvūnus. Šiuolaikiniai Benino miestai neplaningi, būdingos siauros ir kreivos gatvės, moliniai namai šiaudiniais ar skardiniais stogais, didmiesčių centruose yra modernių daugiaaukščių kompleksų.

Dailė

Benine nuo seno klestėjo amatinė dailės dirbinių gamyba, ypač figūrų liejimas iš bronzos (rečiau geležies, sidabro). Figūros laibos, ilgomis galūnėmis figūros, vaizduojančios buitines, medžioklės, dvaro gyvenimo scenas. Buvo paplitusi medžio drožyba: gaminti sostai, valdovų skeptrai, ritualiniai suolai ir indai, puošti reljefais. Tekstilei būdingos siūtos ir aplikuotos sąlygiško piešinio, ryškių spalvų vėliavos, skėčiai, palapinių drapiruotės, galvos apdangalai. Benine kurta ir keramika (dekoruoti moliniai puodai), iki dabar tebegaminamos kalebasos – iš moliūgų skobti indai, kurie raižomi, tapomi. Šiuolaikinė tapyba daugiausia realistinė, dekoratyvi.

Literatūra

Iki kolonijinio laikotarpio Benine klestėjo žodinė tradicija. Nuo XX a. atsirado prancūziškai rašančių autorių, kurie daugiausia verčia Benino tautų liaudies kūrybą, rašo poeziją, esė (Paulin Joachim, Olympe Bhely-Quenum, Jean Pliya, Florent Couao-Zotti). Iš Benino kilo filosofas Paulin J. Hountondji.

Muzika

Benine populiari įvairių stilių muzika – etninė vietinių tautų muzika, iš jos daug elementų perėmusi afropop, džiazo muzika, paplitusi Kongo rumba, regis, hiphopas. Visame pasaulyje garsi Benino atlikėja Angélique Kidjo.

Sportas

Populiariausias sportas Benine yra futbolas, tačiau Benino vyrų futbolo rinktinė didelių pasiekimų nėra pasiekusi (dalyvavo keliose Afrikos Tautų taurėse). Šalies atletai vasaros olimpinėse žaidynėse nėra iškovoję medalių (dažniausiai deleguoja kelis lengvaatlečius ir plaukikus).
Bjelovaro–Bilogoros apskritis

Administracinis suskirstymas

Bjelovaro–Bilogoros apskritis skirstoma į 5 miestus ir 18 savivaldybių. Miestai: Bjelovaras, Čazma, Daruvaras, Garešnica, Grubišno Polė.
CD Fátima

Istorija

Klubas įkurtas 1966 m. Žaidė žemesniųjų pakopų pirmenybėse. Yra dalyvavęs antros pakopos pirmenybėse, bet jose nesugebėdavo įsitvirtinti.
Namų rungtynes žaidžia „Estádio Papa Francisco“ stadione, Fatimoje
FSV Schwerin

Istorija

1997 m. prisijungė prie Eintracht Schwerin klubo.
Pričiūnų Šv. Ignoto koplyčia

Atlaidai

Kas­met liepos–rugpjūčio mėn. sandūroje Bui­vy­džių pa­ra­pi­jos ti­kin­tie­ji trau­kia į Pri­čiū­nų kop­ly­čią, į šio Vil­niaus kraš­to kam­pe­lio glo­bė­jo Šv. Ig­na­co Lo­jo­los at­lai­dus. Šie at­lai­dai yra ga­na ge­rai ži­no­mi Vil­niaus kraš­te. Į juos susirenka tiek Bui­vy­džių ir jų apy­lin­kių gy­ven­to­jai, tiek – ti­kin­tie­ji iš ato­kes­nių vie­to­vių. Iš Vilniaus atvyksta ir valdžios atstovų, Seimo narių. Parapijoje jau ta­po tra­di­ci­ja, kad šio­je vie­to­je klebonas pašven­ti­na pa­ra­pi­jos ti­kin­čių­jų automobilius, nes pas­ku­ti­nę lie­pos sa­vai­tę yra vai­ruo­to­jų – Šv. Kris­to­fo­ro – šven­tė.
At­lai­dų pa­mal­dų cen­tre yra Angelų seserų kongregacijos vienuolė stigmatikė Vanda Boniševska (1907–2003), Pričiūnuose gyvenusi nuo 1933 m. iki jos arešto 1950 m. Bui­vy­džių pa­ra­pi­joje vyksta V. Bo­ni­šev­skos at­mi­ni­mo sa­vai­tė, kuri paprastai baigiasi tra­di­ci­niu pi­lig­ri­mi­niu žy­giu „Se­sers Van­dos Bo­ni­šev­skos pėd­sa­kais. Bui­vy­džiai–Pri­čiū­nai“. Žy­gis vyksta apie 4 valandas, užbaigiamas Pri­čiū­nų kop­ly­čio­je. Per pamaldas prisimenamas di­de­lis An­ge­lų sese­rų kon­gre­ga­ci­jos in­dė­lis į Bui­vy­džių pa­ra­pi­ją.

Istorija

Kopyčia pastatyta 1837 m. Jos statybą fundavo Antoni Łazariewicz. Atgimimo metais koplyčia renovuota.
Lenkijos arkivyskupas Henryk Gulbinowicz 1990-aisiais apsilankė tėviškėje ir Pričiūnų koplyčioje laikė Šv. Mišias.
Taip Laima lėmė

Filmo santrauka

Mistinės lietuvių mitologinės laumės ir deivė Laima paskiria ką tik gimusiam žmogui jo lemtį. Kartais skiria žmogui turtus, sveikatą, laimę, kartais vien vargą, kančias, nesėkmes. Niekas negali pakeisti Laimos paskirtos lemties. Todėl yra sakoma: „Taip Laima lėmė“.
Amerikos lietuvių Romos katalikių moterų sąjunga

Amerikos lietuvių Romos katalikių moterų sąjunga – JAV lietuvių kultūros ir savišalpos organizacija, įkurta 1914 m. Čikagoje.

Veikla

Rūpinasi lietuvybės išlaikymu, doriniu ir religiniu narių mokymu, profesiniu lavinimu. Amerikos lietuvių Romos katalikių moterų sąjungos aukščiausias organas – seimas, šaukiamas kas 2 metai. Sąjunga turi dvasios vadus, garbės narių. Žemiausias organizacinis vienetas – kuopos, kurios jungiasi į apskritis. Sąjunga turi 3 skyrius: pašalpų, draudimo ir socialinį.
1916–1972 m. leido žurnalą „Moterų dirva“. 1957 m. įsteigė stipendijų fondą savo nariams ir jų šeimų nariams, gyvenantiems vienuolynuose, studijuojantiems seminarijose, universitetuose. Nuo 1964 m. sąjunga priklauso Amerikos lietuvių tarybai.
Žymesnės veikėjos: M. Juškienė, U. Gudienė, M. Jokūbaitė, S. Subatienė, M. Vaičiūnienė, S. Sakalienė.
Juozas Petraitis (1884)

Biografija

Mokėsi Gruzdžių pradžios mokykloje, Šiaulių gimnazijoje, Žemaičių kunigų seminarijoje, bet dėl lietuviškos veiklos įšventinimo negavo. 1908 m išvyko į JAV, 1909 m. buvo įšventintas kunigu ir paskirtas į Dorinsvilą (Ilinojaus valstija), 1916-1931 m. Petersono, nuo 1931 m. – Bajono (Niujorkas) lietuviškos parapijos klebonas.  Reiškėsi lietuviška ir katalikiška veikla, redagavo laikraščius 1920-1926 m. „Tėvynės balsas“, 1927 m. „Tauta“.  Dalyvavo delegacijoje pas JAV prezidentą, prašant pripažinti Lietuvų de jure.
Nakajima Ki-115

Sukūrimo aplinkybės

Lėktuvas turėjo dalyvauti pačios Japonijos teritorijos gynyboje nuo amerikiečių kareivių išlaipinimo į Japonijos sausumą. Jis buvo kuriamas karo pabaigos išvakarėse, kuomet Japonija jau neturėjo vilties laimėti karą, tačiau dar tikėjosi parodyti, jog galutinė jos okupacija bus priešui labai nuostolinga ir tuo būdu išsiderėti palankesnes kapituliacijos sąlygas. Pagrindinis tikslas buvo pagaminti kuo daugiau šių lėktuvų.

Konstrukcijos ypatumai

Tsurugi buvo paprastos konstrukcijos, vengiant detalių iš strateginių žaliavų (aliuminio ir pan). Daugiausia buvo naudojamas medis ir plienas. Tiko praktiškai bet kuris oru aušinamas lėktuvo motoras. Buvo tikimasi panaudoti 1920–1930 metais sukauptas senų variklių atsargas. Pirmuosiuose modeliuose buvo montuojamas 1150 AJ Nakajima Ha-35 žvaigždinis variklis. Nėra duomenų, ar kada nors buvo įmontuotas koks nors kitoks motoras. Skirtingai nuo daugumos to meto tokio dydžio ir tipo lėktuvų, fiuzeliažo skerspjūvis buvo apvalus o ne elipsiškas. Tokį korpusą lengviau pagaminti.
Lėktuvas turėjo išorinę važiuoklę, kuri buvo numetama vos pakilus ir galėjo iškart būti panaudota sekančiam lėktuvui kilti. Lėktuvas turėjo du papildomus raketinius greitintuvus dėl kurių paskirties irgi nesutariama: vienur rašoma, jog jie turėjo padėti lengviau pakilti, kitur – kad įsibėgėti galutinei atakai.

Charakteristikos

Lėktuvas galėjo skristi maždaug 512 km/val greičiu ir nešti apie 800 kg bombą – pakankamą perskelti amerikiečių karinį laivą perpus. Tačiau jis neturėjo jokių ginklų apsiginti nuo puolančių naikintuvų, būdamas jiems palyginus lengvas taikinys. Tsurugi galėjo nuskristi maždaug 1200 km.
Lėktuvo valdymas buvo labai grubus, matomumas itin prastas ir bendras efektyvumas gana menkas. Tačiau valdymo kabinoje buvo būtiniausi skrydžiui reikalingi navigacijos prietaisai, pilotavimo rankena ir pedalai, numatyta vieta racijai. Lėktuvas turėjo eleronus, vėlesnės versijos – ir užsparnius. Visgi dėl grubios važiuoklės ir prasto matomumo ant žemės (piloto kabina toli nuo lėktuvo priekio) juo buvo labai sunku pakilti ir nusileisti. Bandymų metu tą vos sugebėdavo net ir patyrę pilotai.
Tsurugi buvo paprastas gaminti ir prižiūrėti, tačiau jo valdymas buvo toks sunkus jog pavieniui šie lėktuvai beveik netiko kaip ginklas. Nors nė vienas Tsurugi neskrido į kamikadzės misiją, nemažai pilotų žuvo jais besitreniruodami. Visgi Japonija planavo pagaminti iki 8000 tokių lėktuvų per metus. Skrisdami šimtais ir tūkstančiais, jie be abejo būtų buvę priešui labai pavojingi.
Karui netikėtai pasibaigus, šie lėktuvai taip ir nepamatė mūšio. Šiuo metu yra išlikęs tik vienas, gana prastai išsilaikęs egzempliorius.
Likimo ironija, arba po pirties

Siužetas

Keli buvę klasiokai Maskvoje kaip ir kiekvienus metus susirenka į pirtį atšvęsti Naujųjų metų. Visi jie smarkiai prisigeria ir du iš jų (tarp jų ir pagrindinis veikėjas Ženia – Andrejus Miagkovas) praranda sąmonę. Likę du prisimena, kad kažkuris iš jų turėjo skristi į Leningradą, bet neprisimena kuris. Išmąstę, kad turi skristi Ženia (iš tikro turėjo skristi kitas sąmonę praradęs vyriškis – Pavlikas), įsodina jį į lėktuvą. Leningrado oro uoste atsibudęs Ženia mano, kad vis dar tebėra Maskvoje. Įsėdęs į taksi, jis vairuotojui pasako savo namų adresą. Leningrade tokio pat pavadinimo gatvėje stovi tokio pat numerio namas, todėl taksistas jį ten ir nuveža. Ženia liftu pakyla į aukštą, kuriame gyvena Maskvoje ir savo raktu atsirakino buto, kurio numeris sutampa su jo buto numeriu, duris. Įėjęs jis, vis dar galvodamas, kad yra savo bute Maskvoje, atsigula ant lovos ir užmiega.
Grįžta buto šeimininkė Nadia. Radusi nepažįstamą vyrą, gulintį jos lovoje, bando jį išvaryti lauk. Šis neprisiduoda varomas ir pats gena lauk Nadią, neva ji įsibrovė į jo butą. Nadia varo svečią lauk, o jis vien tik pyksta, kad šioji perstumdė jo baldus ir pakeitė daiktus. Galiausiai Ženia parodo savo pasą jai, o ši perskaičiusi be žodžių parado jam savąjį. Ženia supranta, kad jis buvo neteisus.
Tuo tarpu grįžta Nadios mylimasis Ipolitas. Šis supyksta radęs savo merginą su nepažįstamu vyriškiu. Ipolitas išvaro Ženią, bet šis vėliau grįžta, prašydamas paskolinti pinigų lėktuvo bilietui. Kadangi pirmas lėktuvas į Maskvą išskrenda tik ryte, tai Ženia, Nadiai leidus, pasilieka jos bute. Po truputį tarp šių veikėjų įsižiebia meilė.
Virtuali observatorija

Virtuali observatorija (VO) yra visuma internetinių duomenų archyvų ir programinių įrankių, skirtų atlikti mokslinius tyrimus.
Reali observatorija turi teleskopus ir astronominius instrumentus. Tuo tarpu virtuali observatorija yra eilė tinklais sujungtų duomenų centrų. Pagrindinis jos tikslas yra sukurti skaidrų ir unifikuotą priėjimą prie paskirstytų duomenų visame pasaulyje. Tai leidžia mokslininkams analizuoti heterogeninius duomenis vartotojui patogiu būdu.
IVOA (angl. International Virtual Observatory Alliance – tarptautinis virtualių observatorijų susivienijimas) yra jungtinis organas, skirtas koordinuoti, kurti ir vystyti sąveikavimo standartus.
Lietuvos sargas

Istorija

Rašė apie Lietuvos visuomeninį ir politinį gyvenimą, propagavo lietuvių tautinę ir krikščioniškąją kultūrą bei dorovę. Vyriausias redaktorius Viktoras Petkus. Tiražas 1992 m. – 1500 egz., 1994 m. – 1000 egz.
Rytų Kasajus

Geografija

Teritoriją užima daugiausia lyguma, apaugusi tropinėmis džiunglėmis bei miškinga savana. Svarbiausia upė – Sankuru. Rytų Kasajuje yra vieni svarbiausių Afrikoje deimantų telkinių.
Orinokas

Tyrinėjimo istorija

Manoma, kad Kristupas Kolumbas trečiosios kelionės į Naująjį pasaulį metu 1498 m. aptiko Orinoko žiotis, o ispanas Lope de Aguirre 1560 m. nukeliavo išilgai didelės jos dalies. Vokiečių gamtininkas Aleksandras von Humboldtas 1799 m. tyrė upės aukštupį, tačiau tik 1944 m. buvo padarytos Orinoko ištakų oro nuotraukos.

Ekologija

Amazoninis delfinas ir brazilinė ūdra gyvena Orinoko upės sistemoje. Orinoko krokodilas yra vienas iš rečiausių roplių pasaulyje. Jis gyvena Orinoko upės baseine.
Yra žinoma daugiau kaip 1000 žuvų rūšių, kurios gyvena upės baseine. Yra rūšių, kurios gyvena sūriame vandenyje Orinoko estuarijoje, bet taip pat gyvena gėlame vandenyje. Didžiausi būriai yra lašišakarpiai ir šamažuvės, kurie kartu sudaro daugiau kaip pusę gėlame vandeyje gyvenančių rūšių. Kai kurios žymesnės rūšys yra juososios dėmės piranija (Pygocentrus cariba) ir raudonasis neonas. Pastarosios rūšys yra svarbios akvariumų žuvys ir taip pat randamos Rio Negro upėje, dėl to buvo atrastas ryšys tarp šios upės ir Orinoko per Kasikjarės kanalą.
Miego paralyžius

Miego paralyžius – žmogaus kūno paralyžius, ištinkantis REM miego fazėje. Tai natūrali kiekvieno žmogaus kūno funkcija, kurios tikslas – neleisti žmogui fiziškai judėti sapnavimo metu. Žmogui sapnuojant, smegenys į raumenis siunčia nervinius impulsus, todėl siekiant, kad raumenys nejudėtų, šie impulsai blokuojami. Miego paralyžius dažniausiai baigiasi žmogui prabudus, o kartais ir prabudus reikia palaukti kelias sekundes ar ilgiau, kad būtų galima pajudinti galūnes.
Žmonės, prabudę ir pirmą kartą patiriantys šį jausmą, dažnai ima šiam paralyžiui priešintis ir supanikuoja. Jei prabudus jaučiamas paralyžius, specialistai rekomenduoja jam nesipriešinti, nes tai tik dar labiau kelia baimę ir stiprina paralyžiaus jausmą. Rekomenduojama žmogui atsipalaiduoti, giliai kvėpuoti, ir, jei paralyžius nepraeina, po truputį išjudinti galūnes, pradedant nuo pirštų.
Miego paralyžiaus metu gali ištikti įvairios haliucinacijos, pasireiškiančios vaizdais, garsais arba jausmais. Šios haliucinacijos yra labai tikroviškos ir gali žmogų įbauginti. Būtent dėl šių haliucinacijų, kai kurių mokslininkų teigimu, žmonės tikina buvę pagrobti ateivių, matę vaiduoklius ir kitus reiškinius.
Miego paralyžiaus sąvoka susijusi su sąmoningu sapnavimu, nes praktikuodami WILD metodą, skirtą sukelti sąmoningus sapnus, žmonės sąmoningai patiria šį paralyžių.
Griškabūdis

Architektūra

Senoji Griškabūdžio dalis, susiformavusi XIX a. viduryje iš buvusio gatvinio kaimo ir jo gale įsikūrusio miestelio, savaimingos raidos radialinio plano. Vyrauja vienaukščiai, centre – keli mūriniai, ir dviaukščiai mediniai pastatai. Trijų pagrindinių gatvių sankryžoje – netaisyklinga keturkampė aikštė, kuri susiformavo, manoma, XIX a. viduryje po gaisro. Prie aikštės – medinė aštuonkampė klasicistinė Griškabūdžio Kristaus Atsimainymo bažnyčia, pastatyta 1796 m. buvusios bažnyčios vietoje, (architektas J. Vališauskas) – vienintelė išlikusi tokio plano medinė bažnyčia Lietuvoje. Pagrindiniame fasade – keturių kolonų dorėniškasis portikas su aštuonkampiu bokšteliu virš frontono. Viduje polichrominė sienų tapyba, neobarokiniai meistro Gutti (?) altoriai. Šventoriuje 1933 m. pastatyta gelžbetoninė varpinė (inž. Antanas Bistrickas).

Pavadinimo kilmė

Spėjama, kad gyvenvietėje pirmiausia bus apsigyvenęs kažkoks Griška (ar Griškus). XVII–XVIII amžiuose žodis būda visų pirma reiškė „iš lentų sukaltas namelis, palapinė, pastogė“. Tokiose būdose galėjo būti įsikūrę pirmieji kaimo gyventojai. Miestelio pavadinimas taip ir susiformavo kaip Griškos būda.

Šnekta

Griškabūdžio ir jo apylinkių šnekta, priklausanti vakarų aukštaičiams kauniškiams, aprašyta 2008 m. knygoje „Griškabūdžio apylinkių tekstai“ (autorės Rima Bacevičiūtė ir Vilija Sakalauskienė).
Ažuožeriai (Inturkė)

Istorija

1683 m. kaimas minimas Molėtų krikšto metrikų knygoje.
Žirgų ragas

Žirgų ragas arba Arklių ragas – kyšulys Kuršių nerijoje ties Pervalka, Birštvyno kyšulio dalis. Kuršių mariose priešais Žirgų ragą dirbtinėje saloje yra pastatytas Pervalkos švyturys.
Brude VII

Brude VII (škot. gėl. Brude VII) – piktų karalius 842–845 metais.

Biografija

Jis ginčijo Keneto I teisę į piktų karaliaus sostą. Remiantis „Piktų kronika“, Brude VII buvo Fokelo arba Vutoilo sūnus.
Pažeimenys

Istorija

Sovietmečiu priklausė Linkmenų apylinkei.
Griežimas

Griežimas, striduliacija (angl. stridulation) – garso generavimas trinant du kietus objektus. Gyvūnuose tai paprastai dvi kietos kūno dalys. Griežiantys gyvūnai dažniausiai yra vabzdžiai, bet griežia ir kai kurie vorai, žuvys, gyvatės.