google/wiki40b huggingface dataset:
Kivis (vaisius)

Kiviai – subtropikuose ir vidutinėse platumose augantys aktinidijinių (Actinidiaceae) šeimos, aktinidijų (Actinidia) genčiai priklausančios kivinės aktinidijos vaisiai. Kai kur jie vadinami kiniškais agrastais.

Pavadinimo kilmė

Vaisiaus pavadinimas kilo nuo Naujosios Zelandijos simbolio – paukščio kivio, kadangi jo forma ir spalva panaši į šį paukštį. Firma, pirmą kartą pristačiusi kivius į rinką, vadinosi „Kiwi“, o jos emblemoje pavaizduotas paukštis kivis.

Istorija

XX a. pradžioje laukinė aktinidija, kurios vaisius svėrė tik 30 g, buvo atvežta į Naująją Zelandiją. Ten išvesta kultūrinė stambiavaisė kiniška aktinidija, kurios vaisiaus svoris siekia 100 g, žymiai pagerėjo skoninės savybės.
Dabartiniais laikais kiviai auginami daugelyje subtropinio klimato šalyse, ypač Italijoje, Naujojoje Zelandijoje, Čilėje.

Vaisiai

Kiviai yra kiaušinio formos, žaliu sultingu minkštimu ir mažomis juodomis sėklomis uogos, kurias veda vijoklinis augalas (Actinidia chinensis). Dažniausios aktinidijos rūšies Actinidia deliciosa kivio vaisių ilgis yra apie 6 cm, skersmuo – apie 4,5–5,5 cm. Kivių svoris – 86–90 gramų. Odelė žalsvai ruda, padengta smulkiais pūkeliais. Auginami specialiuose soduose, sklypuose. Yra išvesta „Gold kiwi“ rūšis, kurios minkštimas geltonos spalvos.

Mityba

Kivis gausus vitamino C, kuris stiprina imuninę sistemą. Jie veikia kaip antioksidantai, stiprina organizmo gyvybines funkcijas, palaiko odos elastingumą. Juose esantis magnis stiprina raumenis. Suvalgę vieną kivi per dieną gauname visą vitamino C reikiamą dozę rekomenduojamą paros normos.
Kivių skonis apibūdinamas kaip agrastų, žemuogių, bananų, melionų, obuolių ir ananasų aromatų derinys.
Kivis valgomas šviežias, nuluptas ir supjaustytas griežinėliais ar perpjautas pusiau, jo dedama į daržovių mišraines ar tyres, ledus ir šerbetus. Iš vaisių verdama uogienė, džemas, marmeladas, želė, gaminamas likeris ir vynas.
Kauno Vandos Tumėnienės vaikų reabilitacijos centro mokykla

Istorija

1946 m. kaip sanatorijos padalinys įsteigta pradinė mokykla, 1962 m. ji tapo aštuonmetė mokykla, nuo 1997 m. – savarankiška įstaiga V. Tumėnienės vaikų sanatorijos mokykla, nuo 2004 m. – Kauno V. Tumėnienės vaikų reabilitacijos centro mokykla.
Prohibicijos biuras

Prohibicijos biuras (angl. Bureau of Prohibition) –  buvusi JAV federalinė teisėsaugos agentūra, sukurta Nacionaliniam prohibicijos aktui (1919 m.), vadinamajam Volstedo įstatymui, įgyvendinti. Šis įstatymas paremtas Aštuonioliktąja JAV Konstitucijos pataisa dėl alkoholinių gėrimų gamybos, prekybos ir transportavimo uždraudimo.

Istorija

Susikūrimo pradžioje 1920 m. tai buvo Vidaus pajamų biuro padalinys. 1927 m. balandžio 1 d. jis perėjo Iždo departamento žinion, tapdamas Prohibicijos biuru. Biuro tyrėjai buvo vadinami prohibicijos agentais, ar tiesiog „prohiais“. Vienas iš žymiausių buvo Eliot Ness, kiti – buvęs Teksaso reindžeris Frank Hamer, tikras čerokis Tom Threepersons, čikagietis Pat Roche. Agentų Isidor „Izzy“ Einstein ir Moe Smith duetas, dirbęs Niujorko biure, pasiekė agentūros rekordą pagal didžiausią areštų skaičių.
1930 m. liepos 1 d. Prohibicijos biuras buvo perduotas į Teisingumo departamentą. Nors 1933 m. pradžioje biuras trumpam tapo Federalinio tyrimų biuro (FTB) dalimi – Alkoholinių gėrimų padaliniu, tačiau praktikoje išliko atskira savarankiška agentūra, nes FTB vengė prisiimti alkoholio kontrolės funkciją. Po prohibicijos atšaukimo 1933 m. agentūra iš FTB vėl grįžo į Iždo departamentą, tapdama Alkoholio, tabako ir šaunamųjų ginklų kontrolės biuru (Bureau of Alcohol, Tobacco and Firearms, ATF).
Socializacija

Biologinis pagrindas

Dalį socialinio elgesio modelio mes gauname iš savo tėvų ir protėvių per genetinę informaciją. Socialinę elgseną taip pat veikia tam tikri hormoniniai pokyčiai, susiję su paros, metų laiko ir amžiaus ciklais. Genais ir hormonais grindžiama individo svarbiausių biologinių procesų raida (ontogenezė) sąlygoja žmonių socialinę veiklą (nuo agresijos iki altruizmo);

Socializaciją veikiančios jėgos

Socializacija nebūna vienakryptis, linijinis procesas. Kiekvieno individo socializaciją veikia daugybė kitų individų ar jų grupių. Svarbiausios grupės įvardijamos kaip socializacijos agentai. Prie svarbiausių socializacijos agentų priskiriama šeima, įvairiausios mokymo įstaigos, religinės, laisvalaikio leidimo organizacijos. Pastaruoju metu vis didesnę įtaką socializacijos procesams įgyja žiniasklaida.
Labai dažnai socializacijos agentai kryptingai formuoja socializuojamojo asmens elgseną, tikėdamiesi tiesioginės naudos. Taip elgiasi daugelis komercinių bei visuomeninių organizacijų. Formalios ir neformalios mokymo įstaigos, religinės organizacijos, verslo organizacijos deklaruoja socializacijos kryptį, formas ir turinį savo veiklos nuostatuose bei ugdymo programose. Be to, daugelis mokymo įstaigų vykdo socializacijos proceso etapinę kontrolę, dėka kurios organizacijų nariai perskirstomi socialinėje hierarchijoje. Tą patį galima pasakyti ar apie visų tipų (pelno siekiančių ir nesiekiančių) sporto organizacijų veiklos tikslus – turėti tam tikrą narių, pripažįstančių organizacijos veiklos vertybes ir besilaikančių formalių ir neformalų normų, skaičių.
Labai dažnai įtakingiausi socializacijos agentai susiduria su individų nenoru socializuotis, pasireiškiančiu nepaklusnumu, įžūliu elgesiu, užmačių ardymų. Galima tik stebėtis, kad daugeliu atvejų, žiūrint iš socializacijos proceso užmanytojų taško, socializacija pavyksta. Pavyzdžiui, vaikai ir jaunuoliai dažniausiai sėkmingai susitapatina su savo lyties, tautybės, gimtosios kultūros elgesio standartais. Tačiau daug sunkiau juos priversti mokytis, lankyti dailės ar muzikos mokyklas, laikytis sveikos gyvensenos taisyklių.
Pažėrų Švč. Jėzaus Širdies bažnyčia

Istorija

Statyti naują plytų mūro bažnyčią ruoštasi dar prieš Pirmąjį pasaulinį karą, tačiau pradėta klebono Jono Rugio rūpesčiu už parapijos gyventojų paaukotas lėšas tik 1936 m. Statybos vyko pagal architekto Stasio Kudoko projektą. Statyba liko neužbaigta. Nuo 1967 m. bažnyčią savo reikmėms naudojo vietinis kolūkis (čia buvo įrengtas grūdų sandėlis). 1989 m. grąžinta tikintiesiems. Nuo 1992 m. jos statyba tęsta pagal ankstesnį, bet architekto Kęstučio Bubnaičio ir konstruktorės Labašinskaitės detalizuotą projektą. Daug pastangų ir lėšų įrengiant bažnyčią įdėjo kunigas monsinjoras Andrius Gustaitis (1910–2000). Dar ne visai užbaigta bažnyčia 1997 m. pašventinta.

Architektūra

Tai savitas, dinamiškos kompozicijos, racionalios architektūros kūrinys. Naujosios bažnyčios planas yra graikų kryžiaus formos. Naujoji bažnyčia yra dviejų bokštų, su aukštai iškelta apside. Pagrindinę statinio erdvę dengia kupolas. Šventorių juosia surenkamų konstrukcijų ažūrinė betoninė tvora. Pažėrų parapijos 100-čio jubiliejų žymi šventoriaus kampe pastatytas medinis kryžius ir atminimo lenta.
Walther P22

Naudojimas

Pistoletas turi gana silpną atatranką, todėl tinka naujokams supažindinti su pistoletais ir pradėti treniruotis šaudyti nebijant atatrankos. Šaulių ginklų mėgėjai laiko P22 nebrangiai kainuojančiu laisvalaikio šaudymo (pyškinimo, angl. plinking) pistoletu, tinkamu treniruotėms, pramogai. Pistoletas turi įvairių priedų – šviesolaidinis taikiklis, lazerinis taikiklis (prijungiamas po vamzdžiu), teleskopinis taikiklis.

Konstrukcija

Išvaizda P22 primena Walther P99, bet yra ketvirčiu smulkesnis. Ryškiausias išorinis skirtumas yra dvipusė, nykščiu valdoma ant vamzdžio gaubto įtaisyta saugiklio svirtelė ir išorinis daužiklis (hammer).
P22 turi lieto plastiko rankeną ir korpusą. Metalinės korpuso dalys pagamintos iš lieto cinko lydinio, o vamzdis – plieninis. Spyna ir šovimo mechanizmo dalys yra lieto ar štampuoto plieno.
P22 parduodamas su 8,7 cm arba su 12,7 mm ilgio vamzdžiu. Ilgavamzdis variantas turi ant vamzdžio kompensacinį svorį, kuris palaiko balansą. P22 buvo taip sukonstruotas, kad jame būtų nesunku pakeisti vamzdžius, todėl neretai P22 parduodamas komplekte su abiejų ilgių vamzdžiais.
Parduodami P22 skiriasi plastikinės dalies spalvomis (juoda, alyvuogių, pilka, anglies pluošto). Skirtingai apdailinamas ir vamzdžio gaubtas, kuris gali būti su juodai matiniu, veidrodiškai nikeliuotu ar šveisto nerūdyjančio plieno išvaizdos paviršiumi.
Walther P22 dėtuvė gali būti vienos iš trijų galimų konstrukcijų. Pirmas variantas keldavo problemų, nes strigdavo šoviniai. Vėlesni dėtuvių variantai buvo patobulinti.

P22 ir įstatymai

Kai kuriose šalyse (Australija, Kanada, Suomija, Nyderlandai) P22 su 8,7 cm ilgio vamzdžiu yra laikomi slepiamu šaulių ginklu, todėl juos neleidžia pardavinėti ir turėti kaip pramoginius ginklus. Dėl to šiose šalyse yra pardavinėjamas ilgavamzdis (12,7 cm) variantas Walther P22 Target.
Pistoletas Walther P22 Target buvo panaudotas Kauhajokio koledžo žudynėse.
Namų vyras (filmas)

Turinys

31–erių Merė By, buvusi mokytoja iš Niujorko, vieniša gyvenanti Nebraskoje, kur turi savo ūkį. Tvirto būdo savimi pasitikinti moteris niekaip negali susitvarkyti asmeninio gyvenimo ir rasti vyro. Būdama aktyvi bažnyčios narė ir pastoriaus Daudo pagalbininkė, ji mano esanti pakankamai tvirta, kad galėtų nugabenti 3 psichiškai negaluojančias moteris į Hebroną Ajovoje. Kelionės pradžioje ji iš kilpos išgelbėja Džordžą Brigsą – valkatą, mėginusį užimti svetimą namą, - ir, pasiūliusi jam pinigų, įkalba keliauti kartu...
Nemano rajonas

Geografija

Ribojasi šiaurėje su Sovetsko miestu, Nemuno upe su Lietuvos Respublika (kitame krante – Pagėgių savivaldybė ir Tauragės rajono savivaldybė), rytuose su Krasnoznamensko rajonu, pietuose su Černiachovsko rajonu, vakaruose su Slavsko rajonu.
Rajono plotas 699,3 km², iš jų 45 500 ha žemės ūkio paskirties žemė. Rajono teritorijoje yra nemažai naudingų iškasenų – molis, durpės, nafta, smėlis.

Istorija

1946 m. balandžio 7 d. įkurtas Ragainės rajonas, bet 1946 m. rugsėjo 7 d. TSRS Aukščiausiosios Tarybos prezidiumo įsaku „Dėl Kaliningrado srities administracinio teritorinio sutvarkymo“ pakeitus rajono centro pavadinimą, pavadintas Nemano rajonu. Didžioji rajono teritorijos dalis – buvusi Ragainės apskritis.

Gyventojai

Didelė dalis vietinių gyventojų artėjant karo frontams pasitraukė į Vakarus. Bet jau 1946 m. rugsėjo mėn. iš Rusijos atvyko pirmieji persikėlėliai. 1947 m. spalio 11 d. TSRS Ministrų Taryba priėmė slaptą nutarimą Nr. 3547–1169–C „Dėl vokiečių perkėlimo iš Kaliningrado srities į Vokietijos tarybinę okupacinę zoną“. Jau pavasarį likusieji vietiniai gyventojai buvo jėga susodinti į geležinkelio vagonus ir išvežti.
2002 m. gyventojų surašymo duomenimis rajone buvo 22536 gyventojai.

Ekonomika

Pagal pramonės produkcijos gamybos apimtį užima trečią vietą srityje po Kaliningrado ir Sovetsko. Veikia celiuliozės – popieriaus kombinatas, metalo konstrukcijų, kabelių gamyklos, miško pramonės, žemės ūkio produkcijos perdirbimo įmonės.

Paminklai

Rajono istorijos ir kultūros paminklų sąraše – 37 paminklai. Tarp jų 1853 m. pastatyta liuteronų bažnyčia, Bismarko bokštas, Senosios Ragainės dvaro ansamblis.
Andras (Bahamų sala)

Andro sala − didžiausia Bahamų salyno sala. Administracinis centras − Andros Taunas (Andros Town).
Andro salą sudaro trys Bahamų administracinio suskirstymo rajonai: Pietų Androsas, Šiaurės Androsas ir Mangrovės Rifas.
Salos plotas 6000 km². Ilgis iš rytų į vakarus 167 km, plotis plačiausioje vietoje − 64 km. Andro sala užima trečią vietą pasaulyje pagal barjerinių rifų ilgį, kuris tęsiasi 140 mylių. Saloje gyvena apie 8000 gyventojų.
Skirtingai nuo kitų Bahamų salų, Andro sala liko beveik nepaliesta statybų, skirtų turizmo infrastruktūrai gerinti. Saloje išgaunamas gėlas vanduo, kurio apie 26 m³ kiekvieną dieną pristatoma į Nasau. Andro saloje labai daug upių ir upelių su lietaus vandeniu, kuris kaupiasi daugybėje salos uolų. Saloje veisiasi virš 200 skirtingų paukščių rūšių.
Andro salą kasmet aplanko daug turistų. Iš viso pasaulio suvažiuoja žūklės entuziastai, povandeninio plaukiojimo mėgėjai. Saloje daug viešbučių ir kurortų.
Vidutiniškai kas dvejus su pusę metų Andro salą nusiaubia stiprus uraganas.
T-40 (traktorius)

T-40 – ratinių traktorių markė, 1961–1995 m. gaminta Rusijoje, Lipecko traktorių gamykloje (LTZ). Traktorius skirtas lengvų dirvų arimui, grūdinių kultūrų apdirbimui, sniego valymui, transportavimui. Traktoriuje sumontotas keturių cilindrų, keturtaktis, oru aušinamas dyzelinis variklis D-37 ar D-144, gamintas Vladimiro traktorių gamykloje. D-37 variklio galia 37 AG, o D-144 – 50 AG. Variklis užkuriamas elektrostarteriu arba paleidžiamuoju benzininiu varikliu PD8. Transmisija mechaninė.
Šviesos atspindžiai (filmas)

Turinys

Po patirtos automobilio avarijos kompozitorius Federikas liko paralyžiuotas ir judėti gali tik vežimėlio pagalba. Atsiribojęs nuo pasaulio, jis apsistoja atokioje viloje su 20-mečiu sūnumi, kur jiems kompaniją palaiko dvi moterys: Marta ir Džordžija. Marta, laiką leidžianti kartu su Federiku, tampa ir jo sūnaus, ir Džordžijos geismų objektu...
Ballon d'Or

Ballon d’Or (liet. „Auksinis kamuolys“) – prizas geriausiam Europos futbolininkui, įsteigtas 1956 metais prancūzų žurnalo „France Football“. Iki 1995 metų prizas Ballon d’Or buvo skiriamas tik futbolininkams, kurie turi kurios nors Europos šalies pilietybę, bet nuo tol pradėtas skirti ir kitų žemynų futbolininkams, žaidžiantiems Europos lygose.
2010−2015 m. Ballon d’Or apdovanojimas buvo sujungtas su FIFA Pasaulio metų žaidėjo apdovanojimu. Oficialus apdovanojimo pavadinimas Ballon d’Or („Auksinis kamuolys“) išliko.
Antanas Adomynas

Antanas Adomynas (g. 1956 m. gegužės 16 d. Kaltinėnuose) – buvęs Lietuvos futbolininkas.

Biografija

Tėvams persikėlus gyventi į Marijampolę (tuometinis Kapsukas), 1966 m. sportinį kelią. Po laiptelį kopdamas aukštyn futbolo laiptais, jaunuolis buvo kviečiamas į įvairias savo amžiaus grupės Lietuvos rinktines. 1974–1977 m. rungtyniavo TSRS I ir II lygų pirmenybėse Vilniaus „Žalgirio“ komandoje. 1979 m. baigęs Vilniaus pedagoginį institutą, persikėlė į Klaipėdą, kur sėkmingai rungtyniavo „Atlanto“ (1978–1981 m.) ir „Granito“ (1982–1987 m.) komandose. Ne kartą tapo Lietuvos čempionu bei „Tiesos“ taurės laimėtoju.
Rungtyniaudamas „Granito“ komandoje, nuo 1982 m. dirbo direktoriaus pavaduotoju ugdymui ir treneriu Klaipėdos futbolo mokykloje. 2002 m. tapo Klaipėdos futbolo mokyklos direktoriumi.
Tarp auklėtinių – Robertas Poškus.
Barkleivilis

Istorija

Barkleivilis pavadintas prezidento Edwin Barclay garbei.
Vincas Algirdas Pranckietis

Biografija

Mokėsi Radviliškio rajono Labos, Vabalių, Smilgių pradinėse mokyklose, baigė Šeduvos gimnaziją. 1943 m. įstojo į Kauno kunigų seminariją. Nuo 1948 m. spalio 31 d. kunigas.
Atsisakęs bendradarbiauti su TSRS saugumo institucijomis (KGB), 1949 metų kovo 25 d. kartu su kitais 5 kunigais ir 7 klierikais iš Kunigų seminarijos ištremtas į Sibirą. Nuo 1949 m. iki 1955 m. Baikalo ežero žvejys, nuo 1955 m. iki 1959 m. vairuotojas, buhalteris Usolėje. Tremties meu dirbo pastoracinį darbą, lankė lietuvius tolimose taigos vietose.
Nuo 1959 m. iki 1960 m. Radviliškio parapijos vikaras, nuo 1960 m. iki 1962 m. Kauno arkikatedros vikaras, nuo 1962 m. iki 1965 m. Didvyžių ir Žaliosios parapijų klebonas (Vilkaviškio vyskupija), nuo 1965 m. iki 1974 m. Siesikų parapijos (Kauno arkivyskupija) klebonas, nuo 1974 m. balandžio 20 d. (atvyko per Sekmines) iki 1994 m. Jonavos parapijos administratorius (pirmtakas – kun. Pijus Čižauskas, pasekėjas – kun. Kęstutis Grabauskas), nuo 1994 m. Jonavos šv. apaštalo Jokūbo parapijos vikaras altarista.
2008 m. liepos 20 d. per Jonavos Šv. apaštalo Jokūbo parapijos globėjo švento Jokūbo atlaidus paminėtas kunigystės deimantinis (60 metų) jubiliejus.
Paskelbė straipsnių vietinėje spaudoje, yra 3 knygų autorius.
Liudvinavo Šv. Liudviko bažnyčia

Istorija

Liudvikas Konstantinas Pacas 1715 m. pastatė bažnyčią. Jai išlaikyti paskyrė 4 valakus žemės. Apie 1850 m. kunigo S. Lapinsko rūpesčiu bažnyčioje giedoti ir pamokslus sakyti pradėta lietuviškai. Po 1864 m. pastatyta nauja bažnyčia. Liudvinavo vikaras Simonas Lapinskas (1800–1889 m.) apkaltintas vietos gyventojų raginimu eiti į sukilimą. Už tai 1864 m. ištremtas į Sibirą. 1907 m. įsikūrė „Žiburio“ draugijos skyrius (pirmininkas kunigas Juozas Sriuoginis). 1908 m. įsteigta biblioteka - skaitykla. 1908 m. žiburiečiai Liudvinave surengė pirmą viešą lietuvišką vakarą. 1911–1914 m. veikė Lietuvių katalikų blaivybės draugijos skyrius.
1915 m. bažnyčia sudegė. Pamaldos perkeltos į valsčiaus raštinę. Po 1918 m. šventoriuje pastatyta kukli medinė bažnyčia. Po Antrojo pasaulinio karo bažnyčia apleista. Klebono Jono Maksvyčio rūpesčiu ji 1975 m. suremontuota. Paskutiniajame dešimtmetyje pradėta mūryti nauja bažnyčia.

Architektūra

Senoji bažnyčia stačiakampio plano, su apside, 2 bokšteliais. Šventoriaus tvora tinkuoto mūro.
Alfredas Gateris

Biografija

1941 m. Latvijos universitete studijavo germanistiką. Per Antrąjį pasaulinį karą pašauktas į Latvių legioną, atsisakęs kariauti, dirbo vertėju. 1942–1944 m. tęsė baltistikos studijas universitete pas J. Endzelyną. 1945–1948 m. Hamburge studijavo germanų kalbas, klasikinę filologiją; E. Frenkelio mokinys. 1949 m. daktaras. 1963 m. baigęs Hamburgo universiteto medicinos fakultetą dirbo Hamburge gydytoju.

Mokslinė veikla

Tyrė latvių kalbos tarmes, latviškus skolinius vokiečių kalboje, tautosaką. Išvertė į vokiečių kalbą latvių grožinės literatūros kūrinių.
Sun Beam

Sun Beam – tarptautinis paplūdimio lėkščiasvydžio (ultimeito) atvirojo ir mišriojo divizionų komandų turnyras. Turnyras rengiamas Klaipėdoje, Smiltynės paplūdimyje liepos viduryje. Turnyrą rengia vietinis lėkščiasvaidžio sporto klubas-komanda – „Marių Meškos“ nuo 2011 metų. Šiuo metu tai didžiausias Lietuvos paplūdimio lėkščiasvydžio turnyras.
Tai atvirasis turnyras, kuriame norą dalyvauti gali pareikšti visos Lietuvos ir užsienio komandos. Tradiciškai lietuviškame turnyre dominuoja lietuvių lėkščiasvydžio komandos, tačiau be lietuvių dėl stipriausiųjų vardo varžosi pajėgiausios komandos iš Latvijos, Estijos, Lenkijos, Rusijos, Baltarusijos, Vokietijos, Suomijos, Didžiosios Britanijos.
Vladimír Weiss

Tarptautinė karjera

2007 m. buvo pakviestas atstovauti Slovakijos U-19 rinktinei. 2008 m. debiutavo jaunimo iki 21 metų rinktinėje. Nuo 2009 m. žaidžia Slovakijos rinktinėje. Pagrindinės komandos sudėtyje debiutavo draugiškose rungtynėse prieš Islandiją. Buvo vienas iš 23 rinktinės žaidėjų, atstovavusių Slovakijai 2010 m. pasaulio čempionate. Iš ketverių rungtynių žaidė tik trijose. Viso sužaidė 270 minučių.
Euro 2016 m. čempionato Slovakijos pirmose rungtynėse prieš Rusiją pelnė pirmąjį įvartį. Rungtynės baigėsi 2–1 slovakų naudai.
Juročka (miniserialas)

Siužetas

Jurijus, sėkmingas verslininkas, pripratęs prie sostinės komforto šventė gimtadienį. Jame dalyvavo ir vienas draugas. Iš studentavimo laikų pažįstami vyrukai prisiminė ir senus laikus. Galiausiai, pradėjo dūsauti, kaip anksčiau viskas buvo paprasta. Ir jie susiderėjo, kad Jurijus pabandys išgyventi paprastai, be jokio komforto visą savaitę. Išvyko į Bližnerečenską ir ten įsikūrė. Šeimininkė buvo tokia, kad viskas buvo daroma piktai ir pigiai. Vyriškį toks požiūris erzino. Visi privalumai lauke. O ryte teko praustis su laistymui skirta žarna. Vakare nuėjo į restoraną su dama (Jelena), o ten staiga apgirto. Atsipeikėjo prie upės, galvojo, kad jį išgelbėjo undinėlė. Iš tikrųjų Tania jį rado ir partempė namo. Kadangi jis teteko piniginės, telefono, todėl už maistą ir pastogę turėjo atidirbti. Skuto bulves, kapojo malkas ir net šveitė puodus. O kai gavo traumą, juo rūpinosi Tania. Galiausiai atėjo Jelena, pasakė, kad už viskį tą vakarą susimokėjo pati, nes kavalierius greitai „nulūžo“. Iš tikrųjų, tą apiplėšimą organizavo Nikolajus. Jis net savo močiutės trobą sudegino ir pakišo Jurijaus žiebtuvėlį kaip įkaltį.
Užimtumo fondas

Užimtumo fondas - specialus fondas, kurio piniginėmis lėšomis finansuojamos užimtumo rėmimo priemonės ir darbo rinkos paslaugos.
Barčiai (Veisiejai)

Istorija

Minimi 1641 m. valstiečių skunde.
Judita Holoferno puotoje

Apie paveikslą

Paveikslas datuojamas sukurtas 1634 m. Anksčiau jo Rembranto autorystė buvo abejotina. 1986 m. ją patvirtino Rembranto tyrimų projektas, bei atskiras Prado muziejaus tyrimas. Paveikslas yra pasirašytas Rembranto vardu, tačiau šis parašas buvo sukėlęs abejonių. Paveikslas priskiriamas serijai Rembranto paveikslų, sukurtų 1633 − 1635 m., kurie vaizdavo herojines istorines moteris.
Dažniausiai laikoma, kad paveiksle pavaizduota Artemisija II, IV a. pr. m. e. Karijos karalienė. Kitu variantu, jis vaizduoja Sofonisbą, III a. pr. m. e. kilmingą kartaginietę. Abi moteris sieja tai, kad, pagal populiarias istorijas, jos išgėrė taurę: Artemisija – su jos mirusio vyro karaliaus pelenais iš ištikimybės, Sofonisba – nuodų taurę, nenorėdama būti atiduota į romėnų nelaisvę savo vyro Antrojo pūnų karo metu. Prado muziejaus svetainėje paveikslas pavadintas „Judita Holoferno puotoje“. Šis siužetas yra biblijinių istorijų dalis, kur aprašoma judėjų herojė Judita, nukirtusi galvą Izraelio priešų vadui Holofernui po puotos, kai Holofernas nusigėręs užmigo (Juditos knyga).
Paveiksle vaizduojama didinga moters figūra tamsiame fone. Ji padėjusi ranką ant staliuko su knyga (tikriausiai laikiniškumo simbolis, vanitas tema). Tikėtina, kad moters modeliu buvo Rembranto žmona Saskija. Herojės turtinę padėtį rodo puošnūs rūbai, perlų karoliai, auskarai ir aukso grandinė. Taurę gėrimo jai pristato tarnaitė. Tamsiame paveikslo fone išskiriama dar viena neaiški veikėjo figūra, tikriausiai seno tarno. Kitos paveikslo figūros išbluko ar visiškai patamsėjo. Paveiksle galima įžvelgti du kontrastuojančius ir vienas kitą papildančius motyvus: apvalaus staliuko ir klūpančios tarnaitės rankos linkius, bei tarnaitės laikomos taurės su ant staliuko esančia knyga formas.
1768 m. paveikslas dokumentuotas Ensenados markizo kolekcijoje Madride, 1772 m. perkeltas į naujuosius karališkuosius rūmus. 2009 m. Prado muziejus įkėlė ypač didelės raiškos internetinę paveikslo reprodukciją „Google Earth“ projekte tarp 14 muziejaus paveikslų, geriausiai reprezentuojančių jo kolekcijas.
Paprastasis suopis

Išvaizda

Viršutinė kūno pusė ruda. Uodega pilka, kartais ruda, su 8-12 skersinių siaurų juostelių ir platesne juosta gale. Apatinė kūno pusė gali būti tamsi, išmarginta balsvais ir rudais dryželiais arba balta su neryškiomis rudomis dėmėmis. Pastaibis neplunksnotas. Jaunikliai rudai pilkšvos spalvos.

Paplitimas

Paplitęs Eurazijos vidutinėse platumose. Žiemoja Pietų Europoje, pietų ir rytų Afrikoje, pietų ir pietryčių Azijoje.
Lietuvoje dažnas. Jų gausu Aukštaitijoje, Vidurio Lietuvoje (Kėdainių, Kaišiadorių rajonuose). Atskrenda kovo mėnesį, išskrenda spalį.

Elgsena

Suopis peri įvairiuose miškuose: eglynuose, pušynuose, beržynuose, juodalksnynuose, drebulynuose. Renkasi tiek miško tankmę, tiek pavienius kirtimų medžius. Taip pat įsikuria ir nedideliuose gojuose, giraitėse. Lizdą krauna iš pušų, eglių, juodalksnių šakų. Dažnai pasinaudoja kitų paukščių lizdais. Kasmet perėti grįžta į tas pačias vietas. Deda 2-4 balsvus su dėmelėmis, dryžiais kiaušinius. Peri 31-34 dieną. Jaunikliai lizdą palieka po 42-48 dienų.

Mityba

Medžioja pamiškėse, pievose, aikštelėse, kitose atvirose vietose. Sklando ratais, stebėdamas grobį pakimba ore, paskui staigiai neria žemyn. Minta pelėnais, kurmiais, voverėmis, kirstukais, paukščiais (kėkštais, kikiliais, geniais, strazdais, įvairių paukščių jaunikliais), varliagyviais, ropliais. Trūkstant maisto jaunikliai užsiima kanibalizmu.