google/wiki40b huggingface dataset:
Elena Mezginaitė

Biografija

1948–1959 m. mokėsi Rokiškio Edvardo Tičkaus vidurinėje mokykloje. 1960–1961 m. Rokiškio rajono Liudo Giros kolūkio (Laibgaliai) bibliotekos vedėja. 1960–1966 m. Vilniaus universitete studijavo žurnalistiką.
Visas jos kūrybinis gyvenimas prabėgo Rokiškyje, Kupiškyje, ilgiausiai – Panevėžyje. 1961–1962 m. Rokiškio rajono laikraščio korektorė. 1962–1965 m. Kupiškio rajono laikraščio korespondentė. 1965–1989 m. Panevėžio rajono laikraščio korespondentė, atsakingoji sekretorė. 1990–1992 m. LR AT deputato padėjėja. 1992–2005 m. „Panevėžio ryto“ redakcijos atsakingoji sekretorė ir korespondentė.  Daugelį metų vadovavo Panevėžio literatų būreliui, organizavo ne vieną literatūrinį renginį, Aukštaitijos rajonų literatūrinį konkursą „Lino žiedas“.
Nuo 1983 m. Lietuvos rašytojų sąjungos narė. Lietuvos Persitvarkymo Sąjūdžio Seimo narė, LPS Steigiamojo suvažiavimo delegatė.
Poetės gyvenimas nutrūko 2005 m. vasario 9 d. po tragiškos nelaimės Vilniuje. Palaidota Šilaičių kapinėse (Panevėžio rajonas).

Kūryba

Eilėraščius pradėjo rašyti besimokydama vidurinėje mokykloje. Pirmuosius eilėraščius spausdino Rokiškio rajono laikraštis. 1966 m. pluoštą eilėraščių išspausdino žurnalas „Jaunimo gretos“. Nuo 1971 m. eilėraščiai publikuojami rinkiniuose „Poezijos pavasaris“. 1990 m. tapo „Poezijos pavasario“ laureate.
Pagal E. Mezginaitės eilėraščius sukurta daugiau kaip trys dešimtys dainų. Daugeliui iš jų muziką parašė kompozitoriai Alvydas Jegelevičius, Laimis Vilkončius, Igoris Berinas su grupe „Hiperbolė“, išpopuliarino žinomi atlikėjai Vladas Bagdonas ir Kristina Kazlauskaitė („Baltas lino gyvenimas“), Žilvinas Žvagulis („Dešimt žingsnių“), Kastytis Kerbedis („Melodija“), Alvydas Jegelevičius („Ne mano vestuvės“), Stasys Povilaitis („Vakarų giedruma“), Vytautas Domeika ir Sun City Blat („Mano senas drauge“), Keistuolių teatras („Su Žmonėm“) ir kiti. 
2006 m. Panevėžio apskrities viršininko administracija įsteigė Elenos Mezginaitės premiją respublikinio literatūrinio festivalio „Panevėžio literatūrinė žiema“ nugalėtojams. Jais tapo: Valdas Kukulas (2006 m.), Alis Balbierius (2007 m.), Aušra Kaziliūnaitė (2008 m.), Agnė Žagrakalytė (2009 m.), Giedra Radvilavičiūtė (2010 m.), Gintaras Patackas (2012 m.), Giedrė Kazlauskaitė (2014 m.), Erika Drungytė (2016 m.).
Europolas

Istorija

Europolo įsteigimui pritarta 1992 m. ES valstybėms pasirašius Mastrichto sutartį. 1995 m. liepos 26 d. valstybės narės pasirašė Europolo konvenciją.
2010 m. Europolas buvo performuotas suteikiant jam pilnas ES agentūros teises. Tai Europolui suteikė daugiau įgaliojimų informacijos apie nusikaltimus kaupime. Taip pat nuo šiol Europos Parlamentas gali labiau kontroliuoti agentūros veiklą ir biudžetą.

Uždaviniai

Europolas – teisėsaugos agentūra, atsakinga už kriminalinės žvalgybos duomenų mainus ir analizę. Jo užduotis – didinti ES teisėsaugos institucijų veiklos veiksmingumą ir gerinti jų bendradarbiavimą užkertant kelią sunkiam tarptautiniam nusikalstamumui ir terorizmui bei su jais kovojant ir tokiu būdu siekti saugesnės Europos visiems ES piliečiams.

Lietuva ir Europolas

2003 m. spalio 30 d. Lietuva pasirašė bendradarbiavimo sutartį su Europos policijos biuru Europolu.
Marikonių koplyčia–mauzoliejus

Istorija

1848 m. vienas Svėdasų valdytojų italų kilmės grafas Liucijonas Morikonis šventoriuje pastatė mūrinę grafų Morikonių (Morikonių) šeimos koplyčią-mauzoliejų pagal Georgo Vernerio projektą. Gausiai ornamentuota koplyčia, sakoma, buvo miniatiūrinė vienos Italijos bažnyčios kopija. Šios koplyčios požemiuose ilsisi dviejų grafo L. Morikonio žmonų ir paralyžiuotos dukros palaikai. Beje, kanauninkas Juozas Tumas-Vaižgantas savo testamente buvo išreiškęs norą amžinojo poilsio atgulti šioje koplyčioje. Testamente Vaižgantas taip pat minėjo ir Kauno Vytauto Didžiojo bažnyčią, kur jis ilgus metus kunigavo. Galiausiai rašytojas buvo palaidotas Kaune.
Koplyčia per karus, pokarių suirutes, sovietmečiu vandalų ne kartą buvo plėšiama, niokojama, mirusiųjų palaikai niekinami. Ilgus dešimtmečius ši koplyčia buvo paversta paprasčiausiu sandėliu, čia buvo laikomos statybinės medžiagos, bažnytiniai reikmenys. Atgimimo metais koplyčia buvo sutvarkyta, požeminiai rūsiai užmūryti. Jos durys buvo atvertos visuomenei – žmonės čia jau galėjo pasimelsti, pasidairyti po vidų. Klebonas kun. Vydas Juškėnas pasirūpino, kad senoji grafų koplyčia taptų Padėkos koplyčia. Visi norintieji dabar gali čia ant specialios pakylos uždegti žvakelę ir pasimelsti.
Baibių pagrindinė mokykla

Istorija

Mokykla įsteigta 1936 m. rugsėjo 1 d.
Billboard muzikos apdovanojimai

Billboard muzikos apdovanojimai yra gruodžio mėnesį „Billboard“ žurnalo rengiamas kasmetinis Jungtinių Amerikos Valstijų muzikos apdovanojimų šou. BMA yra rengiami nuo 1990 metų. Nuo pat sukūrimo apdovanojimus transliuoja FOX kanalas. Tačiau, 2007 m. dėl nežinomų priežasčių nebuvo apdovanojimų šou.

Dešimtmečio atlikėjas

Nuo 1999 m. šou buvo pradėta apdovanoti prestižiniu Dešimtmečio atlikėjo apdovanojimu. Patti LaBelle įteikė šį apdovanojimą Mariah Carey.
MUE Budapest

Istorija

Klubas įkurtas 1893 m. Komanda išformuota 1948 m.
Trebišovas

Istorija

Trebišovas (tvirtovė) rašytiniuose šaltiniuose minimas nuo 1254 m., o 1330 m. gavo miesto statusą.
Švenčionių rajono taryba 1990–1995 m.

Švenčionių rajono taryba – Švenčionių rajono savivaldybės atstovaujamoji institucija, išrinkta 1990 m. kovo 24 d., pakartotinis balsavimas (II turas) – balandžio 7 d. Pilnas pavadinimas – Švenčionių rajono Liaudies deputatų taryba, nuo 1990 m. balandžio mėn. Švenčionių rajono taryba.

Teisinis pagrindas

Vietos savivaldos pagrindų įstatymu, priimtu 1990 m. vasario 12 d., savivaldybės suskirstytos į žemesniosios pakopos savivaldybes – apylinkės, gyvenvietės (valsčiai), rajono (apskrities) miestai ir aukštesniosios pakopos savivaldybes – rajonai, apskritys, respublikos miestai. Švenčionių rajonui priskirtas aukštesniosios pakopos savivaldybės statusas. Savivaldybių teises kiek suvaržė 1993 m. spalio 12 d. Seimo priimtos įstatymo pataisos.
Rinkimai, vadovaujantis Lietuvos TRS Aukščiausiosios Tarybos 1989 m. gruodžio 7 d. priimtu „Lietuvos Tarybų Socialistinės Respublikos Vietinių liaudies deputatų tarybų rinkimų įstatymu“ vyko pagal mažoritarinę sistemą. Kandidatus kelti galėjo renkamos tarybos teritorijoje esančių visuomeninių, politinių organizacijų, visuomeninių judėjimų rajonų ir miestų organai, taip pat ne mažiau, kaip 50 darbo ar gyvenamosios vietos piliečių susirinkimas. Tai buvo pirmieji laisvi ir demokratiški rinkimai po 1925 m. savivaldybių tarybų rinkimų.
Šilokarčema (laikraštis)

Šilokarčema – Šilutės rajono ir Pagėgių savivaldybės nepriklausomas laikraštis, einantis nuo 1995 m. rugsėjo 1 d. Šilutėje.

Istorija

Steigėja Šilutės rajono savivaldybė, pirmieji leidėjai – Lijana Venckienė ir Antanas Lauraitis. Leido individualioji įmonė „Rotsekis“. Tiražas 1997 m. – 1500 egz.
Kriūkų herbas

Aprašas

Perkirsto skydo viršutiniame žydrame lauke aukštyn nukreiptas auksinis pušies kankorėžis ant trumpos šakelės su auksiniais spygliais, keturiais į kairę, keturiais į dešinę, apatiniame sidabriniame lauke – juoda pirmyn plaukianti barža.

Istorija

Kriūkų miestelio herbą Lietuvos Respublikos Aukščiausiosios Tarybos Prezidiumas patvirtino 1991 m. balandžio 17 d. Tai buvo vienas pirmųjų Lietuvos gyvenviečių herbų, sukurtų ne atkuriant istorinį, bet tvirtinant naująjį herbą.
Pajūrinis gluosnis

Paplitimas

Savaime, bet negausiai paplitę dalyje Europos: Italijoje, Ispanijoje, Andoroje, Prancūzijoje, Liuksemburge, Vokietijoje, Austrijoje, Lichtenšteine, Šveicarijoje, Rumunijoje, Kroatijoje, Vengrijoje, Slovėnijoje, Čekijoje, Slovakijoje, Lenkijoje, Latvijoje, Estijoje, Švedijoje, Norvegijoje, Gudijoje, Ukrainoje, dalyje Rusijos. Retkarčiais aptinkami Danijoje, Suomijoje. Introdukuoti Britų salose.
Auga palei upių, ypač kalnų upių pakrantes ir vandeniui pralaidžių žvyringų, akmeningų aliuvinių samplovų.

Paplitimas Lietuvoje

Savaime paplitę Lietuvoje.

Apibūdinimas

Krūmedis, išaugantis neaukšto medžio ar didelio krūmo formos, iki 4–8 m, rečiau iki 13 m aukščio. Kamieno skersmuo apie 20 cm. Laja dažniausiai kūgiška, išsišakojanti iki 4–8 m skersmens. 2–2,5 cm ilgio ir 1–1,2 cm pločio žirginėliai pasirodo kovo–balandžio mėnesiais, dar prieš lapų išsiskleidimą. Lapų viršus blizgantis, tamsiai žalias, eliptiškos formos, pakraščiai negiliai dantyti, gale smailėjantys, 4–10 cm ilgio ir iki 2,5 cm pločio.

Panaudojimas

Naudojamas medicinoje, kadangi jo žievėje gausus salicino kiekis.
Sodinami pajūrinių ir žemyninių kopų sutvirtinimui bei sodinami parkuose ir kelių pakraščiuose.
Lietuvoje per verbų sekmadienį, ypač Dzūkijoje ir Rytų Aukštaitijoje pagrindinė buvo verba iš gluosnių šakelės, įskaitant ir pajūrinį gluosnį, prie kurių pridedama ir kadagio šakelių.

Pajūrinis gluosnis kitomis kalbomis

Germanų kalbomis – angliškai: European Violet-Willow, vokiškai: Reif-Weide, olandiškai: Berijpte wilg, švediškai: Daggvide.
Romanų kalbomis – ispaniškai: Sauce dafnoide.
Slavų kalbomis – rusiškai: Ива волчниковая, lenkiškai: Wierzba wawrzynkowa, čekiškai: Vrba lýkovcová.
Silvio Gesell

Johanas Silvio Gezelis (Silvio Gesell g. 1862 m. kovo 17 d. – 1930 m. kovo 11 d.) buvo vokiečių ekonomistas, socialinis aktyvistas, verslininkas išradęs laisvųjų pinigų, prastovos mokesčio idėją ir ją propagavęs visą gyvenimą. Išvykęs į Argentiną patyrė ekonominę krizę ir ėmėsi gvildenti jos priežastis bei ieškoti būdų jas šalinti.
Janas Firlejus

Biografija

Lenkijos kilmingos magnatų Firlejų giminės atstovas, herbo „Lewart“ savininkas. Liublino ir Rusios vaivados Petro Ferlejaus (?–1553) ir Katerinos Tenčinskaitės vyresnysis sūnus. Jaunesnieji broliai – Liublino vaivada Mikalojus (apie 1531–1588) ir Liublino kaštelionas Andžejus (apie 1537–1585).
Per savo 4 metų buvimą užsienyje Janas Firlejus gavo gana geras išsilavinimą; keliavo po Aziją ir Afriką. Po Žygimanto I mirties turėjo mintį į sostą, bet dėl protestų iš konkuruojančių didikų giminių pusės, planų įgyvendinti nepavyko.
Išrenkant Lenkijos karalių, princą Henriką Valua, Janas Firlejus susitaikė, bet liko uoliu Lenkijos disidentų gynėju. Kai Henrikas prieš pat karūnaciją dvejojo pripažinti disidentų privilegijas, Firlejus, nešęs karaliaus karūną, norėjo palikti bažnyčią, kas privertė karalių pripažinti protestantų toleranciją ir religijos laisvę Lenkijoje.
Ajačas

Geografija

Ajačas yra įsikūręs vakarinėje Korsikos salos pakrantėje, 80 kilometrų nuo Sardinijos salos, apie 190 jūrmylių (apie 390 km) į pietryčius nuo Marselio. Jo krantus skalauja Viduržemio jūra.
Žaidimų variklis

Žaidimų variklis (taip pat grafinis variklis) – programinės įrangos sistema, skirta kompiuterinių žaidimų kūrimui ir plėtojimui. Kūrėjai naudoja žaidimų variklius kuriant žaidimus žaidimų konsolėms, mobiliesiems įrenginiams bei asmeniniams kompiuteriams. Pagrindinės žaidimų variklio sudedamosios dalys yra bendroji architektūra, branduolys, resursų posistemė, įvedimo posistemė, scenos posistemė, vaizdo posistemė (atvaizduojanti 2D ar 3D kompiuterinę grafiką), garso posistemė, kompiuterių tinklo posistemė, fizikos posistemė, animacijos posistemė, dirbtinis intelektas, taip pat skriptų rašymo, srauto perdavimo, atminties valdymo ir lokalizacijos palaikymo funkcijos. Žaidimų kūrimo procesas dažnai yra supaprastimas pakartotinai panaudojant (ar adaptuojant) tą patį žaidimų variklį skirtingiems žaidimams sukurti arba žaidimų pritaikymui įvairioms platformoms.

Paskirtis

Daugeliu atvejų be pakartotiniam panaudojimui tinkamų programinės įrangos dalių, žaidimų varikliai taip pat turi vaizdo kūrimo įrankių rinkinį. Šie įrankiai paprastai pateikiami integruotoje kūrimo aplinkoje, kad būtų galima palengvinti ir pagreitinti žaidimų kūrimo procesą. Daugumoje žaidimų variklių jau būna įdiegtos grafikos, garso, fizikos posistemės bei dirbtinis intelektas, tad tai palengvina kūrimo procesą ir sumažina kūrimo sąnaudas. Plačiai naudojami žaidimų varikliai yra Gamebryo, JMonkey Engine ir RenderWare.
Žaidimų varikliai paprastai suteikia galimybę žaidimą pritaikyti kelioms platformoms beveik nepakeičiant išeitinio kodo. Taip pat žaidimų varikliai dažnai kuriami sudedamąsias dalis palaikančios architektūros pagrindu (angl. component-based architecture). Tokia architektūra leidžia pakeisti tam tikras sistemos posistemes arba pridėti naujų, kaip, pvz., Havok fizikos posistemė, Miles Sound System garso posistemė ar Bink vaizdo posistemė. Nepaisant termino specifiškumo, žaidimų varikliai dažnai naudojami ir kitoms kompiuterinės grafikos reikalaujančioms interaktyvioms aplikacijoms kurti, kaip, pvz., žaidimo demonstracinėms versijoms, architektūrinėms vizualizacijoms, mokymosi simuliacijoms, modeliavimo aplinkoms.
Kai kurie žaidimų varikliai suteikia tik 3D grafikos atvaizdavimo (angl. rendering) realiu laiku galimybę. Tokio tipo varikliai paprastai vadinami tiesiog grafiniais varikliais, atvaizdavimo varikliais arba 3D varikliais. Tokių variklių pavyzdžiai būtų Crystal Space, Genesis3D, Irrlicht Engine, OGRE, RealmForge Game Engine, Truevision3D ir Vision. Šiuolaikiniai žaidimų varikliai turi scenos posistemę, suteikiančią 3D žaidimo pasaulio peržiūrą, kas savo ruožtu palengvina žaidimo projektavimą ir leidžia veiksmingiau išnaudoti atvaizdavimo galimybes.
Pekinis

Istorija

Gyvenvietė žinoma nuo romėnų laikų (vadinosi Clodiana). Pekinis minimas nuo 1431 metų.
Alšėnų pilis

Alšėnų pilis – rezidencinio tipo pilis Baltarusijoje, Alšėnų miestelyje. Rūmus savo šeimos rezidencinėms reikmėms apie 1610 m. pastatė Povilas Steponas Sapiega. XVIII amžiaus pabaigoje pilis apleista ir nuo to laiko nyksta. Rūmai turėjo penkis bokštus, iš kurių šiuo metu dalinai yra išlikę du.
Kruonio gimnazija

Istorija

1852 m. atidaryta valdinė pradinė mokykla. 1910 m. mokykla pertvarkyta į dviklasę ministerinę mokyklą su penkerių metų mokymu. 1924 m. įkuriama pradinė mokykla. 1944 m. mokykla tampa progimnazija. 1949 m. mokykla reorganizuojama į vidurinę mokyklą. 2003 m. vykdant Kaišiadorių rajono mokyklų tinklo pertvarką, prie Kruonio vidurinės mokyklos prijungiama Anglininkų pradinė mokykla. 2008 m. vykdant Kaišiadorių rajono mokyklų tinklo pertvarką, prie Kruonio vidurinės mokyklos prijungiamos Kalvių, Darsūniškio ir Vilūnų pagrindinės mokyklos. 2009 m. rugsėjo 1 d. mokykla tampa gimnazija.
Skalpelis

Skalpelis – chirurginis aštriaašmenis peilis. Dažniausiai gaminami iš įvairių rūšių plieno. Šiuolaikinėje medicinoje priimta naudoti vienkartinius skalpelius, nors praeityje tie patys skalpeliai būdavo naudojami ir iki 30 metų. Skalpelio konstrukciją sudaro ilga rankena ir keičiami skalpelių peilių ašmenys.
Fredas Abekas

Biografija

1911 m. su tėvais atvyko į JAV. 1917–1918 m. laikinai gyveno Japonijoje, Aliaskoje, 1920–1930 m. – Niujorke, nuo 1930 m. – Čikagoje.
Dalyvavo Amerikos lietuvių darbininkų literatūrinės draugijos veikloje. 1923–1930 m. dienraščio „Laisvė“, 1930–1946 m. dienraščio „Vilnis“ redakcijų bendradarbis. 1935 m. dalyvavo Pasaulio lietuvių kongrese Kaune.
Juodųjų žirgų tango

3. Žf3

3. Žf3 yra populiariausias baltųjų tęsinys, užkertantis kelią ėjimui 3...e5. Juodieji paprastai atsako 3...e6, nors 3...d6 irgi galimas. Po 3...e6, baltieji gali tęsti 4. Žc3 Rb4 (pervedant į Nimcovičiaus gynybą); 4. a3, po ko juodieji tęsia 4...d5 arba 4...d6, ruošiant 5...e5 arba 5...g6; arba 4.g3, juodiesiems tęsiant 4...d5, pereinant į kataloniškąjį debiutą arba 4...Rb4+, rekomenduojamą Orlovo.

3. Žc3

Ėjimas 3. Žc3 ya antras pagal populiarumą. Po 3...e5, įdomi galimybė yra 4. Žf3. Po šio ėjimo Ričardas Paliseris rekomenduoja 4...e4!? , o Orlovas – 4...ed 5. Žxd4 Rb4 . Tačiau pagrindinis tęsinys yra 4. d5 Že7 , ir dabar galima žaisti 5. Žf3 Žg6 arba pereiti į senąją indiškąją gynybą su 5. Žf3 d6 6. e4 g6 7. Re2 Rg7 8. 0-0 0-0. Retesnis ėjimas yra 3...e6, leidžiant baltiesiems žaisti 4. e4 (ėjimai 4. d5, 4. Rg5 , 4. a3, 4. f3 ir 4. Žf3 taip pat galimi), po ko seka centro pralaužimas 4...d5. Baltųjų pagrindiniai tęsiniai yra 5. e5 , 5. ed , 5. cd ir 5. Rg5 .

3.d5

Ambicingas ėjimas 3. d5 yra žaistinas, bet retas. Po 3...Že5 4.e4 (kviečiant 4...Žxe4?? 5. Vd4 , po ko laimimas žirgas) juodieji renkasi iš 4...e6 ir 4...Žg6 . Po 4...e6 galima žaisti 5. f4 Žg6 6. Rd3 ed .
Pranas Brazdžius

Pranas Brazdžius (1895 m. gruodžio 5 d. Lopiniuose, Subačiaus valsčius – 1980 m. spalio 22 d. Akmenėje) – Lietuvos keramikas, pedagogas.

Biografija

Brolis Vytautas Brazdžius. 1912–1917 m. mokėsi N. Gogolio taikomosios dailės mokykloje Myrhorode (Ukraina), vienerius metus lankė pedagoginius kursus. 1918 m. grįžęs į Lietuvą dėstė dailę 1919–1920 m. Kalvarijos, 1920–1922 m. Marijampolės, 1922–1927 m. Viekšnių, (kur įkūrė keramikos dirbtuves), 1928–1931 m. Mažeikių gimnazijose. 1931–1940 m. dirbo Kauno meno mokykloje, 1931–1934 m. vadovavo Keramikos studijai, vėliau dėstė. 1935–1940 m. dar ir mokytojavo Kauno I amatų mokykloje. Ketvirtajame dešimtmetyje vadovavo Žemės ūkio rūmų organizuotiems keramikų vasaros kursams.

Kūryba

Nuo trečiojo dešimtmečio dalyvavo dailės parodose. Sukūrė buitinių ir dekoratyvinių indų (servizai, vazos, lėkštės), daugiausia animalistinės tematikos lipdytosios ir presuotosios skulptūrinės keramikos („Erelis“, „Lapė“, „Vilkas“ 1928–1935 m.). Indai puošti lipdytu arba raižytu ornamentu, įvairiaspalvėmis glazūromis. Pirmasis lietuvių keramikoje įdiegė redukcine glazūrą.
Haradzeja

Istorija

Žinoma nuo 1530 m. kai buvo pirmą kartą paminėta metraščiuose. Nuo 1575 metų buvo Radvilių giminės nuosavybėje. Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės sudėtyje buvo priskirta Naugarduko vaivadijai. LDK teritorija iki valstybės padalinimo. Po Žečpospolitos žlugimo atiteko Rusijos imperijai.
1921 m. atiteko Lenkijos valstybei. Nuo 1939 m. sovietų Gudijai priskirta dalis.
Chožuvo elektrinė

Istorija

1898 m. elektrinė pradėta eksploatuoti. Tuometinė jėgainės galia buvo 840 kW. Laikui bėgant elektrinė modernizuota.
Šiuo metu elektrinėje veikia du blokai, kurių bendra elektros gamybos galia - 204 MW, bei 500 MW šiluminės galios, kuri naudojama vietinėms gyvenvietėms apšildyti. Gamybos procese išskiriamų garų temperatūra yra 539 °C.
Darsūniškio mineralinis šaltinis

Darsūniškio mineralinis šaltinis (Liutikos šaltinis) – gamtos paveldo objektas, esantis Kaišiadorių rajone, Kruonio seniūnijoje, Darsūniškyje. Valstybės saugomu paskelbtas 1999 m.
Šaltinis liejasi gyvenvietės rytiniame pakraštyje, prie miestelio riboženklio nuo Užgirėlio pusės. Netoli stovi Šv. Jurgio vartai. Vieta pažymėta nuorodomis, pritaikyta lankymui, įrengta atokvėpio vieta. Informaciniame stende pateikiami išsamūs duomenys apie šaltinį.
Stanisław Leśniewski

Biografija

Studijavo matematiką ir filosofiją Heidelbergo, Ciuricho, Lvovo universitetuose. K. Tvardovskio mokinys. 1912 m. daktaras.
Nuo 1919 m. Varšuvos universiteto dėstytojas; 1919 m. profesorius.

Filosofija

Pritarė logicizmui, plėtojo B. Raselo idėjas. Sukūrė tris logines sistemas, skirtas dedukcinių mokslų metateorijai: mereologiją – dalies ir visumos santykio teoriją, ontologiją – klasių ir santykių skaičiavimo sistemą su semantinių kategorijų hierarchija, prototetiką – pirmųjų pradų teoriją, sudarytą kaip teiginių ir predikatų dvireikšmių skaičiavimų junginys. Jos tobulai formalizuotos, skatino metaloginius ir metamatematinius tyrimus. Spręsdamas loginių antinomijų problemą teigė, kad taisyklingos struktūros kalba, kurioje nepainiojamos skirtingos semantinės kategorijos, išvengia antinomijų – jos būdingos tik šnekamajai kalbai. Kritikavo sąvokų hipostazavimą – loginių ir matematinių objektų laikymą savarankiškomis esybėmis. Nebaigė kurti chronologijos (laiko išraiškų) ir stereologijos (erdvės išraiškų) formaliųjų teorijų.
Pozityvioji teisė

Pozityvioji teisė (lot. ius positivum - „teigiamoji" teisė) - teisė, kylanti iš įstatymų. „Pozityvioji“ (lot. ponere „statyti“, positum „įstatytas“) reiškia tai, kas [teisėkūros] įtvirtinta, „įstatyta“.
Pozityvioji teisė yra teisė normos, priimtos įstatymų leidėjo įstatymo leidybos metu. Pozityviosios teisės vertybiniai aspektai neturi įtakos jos galiojimui; nesvarbu, ar tokios teisės teisės normos yra legitimios, visuotinai priimamos visuomenėje.
Pozityvioji teisė ir prigimtinė teisė yra priešpastatomos viena kitai. Prigimtinė kyla iš „gamtos“, „žmogaus prigimties“ arba „Dievo“. Vien teisės kilmės šaltiniai nebūtinai sąlygoja turinio prieštaravimus - pozityvioji teisė ir prigimtinė teisė didžia dalimi sutampa.
Pozityvioji teisė - netobula, keičiama, tobulintina, ji gali egzistuoti tik tam tikroje teisinėje sistemoje. Jos laužymas pateisinamas (pvz., etiniais pagrindais) autoritariniuose režimuose, kai yra pažeidžiamos žmogaus teisės ir laisvės, taigi ir prigimtinė teisė. Demokratinėse visuomenėse siekiama, kad pozityvioji teisė neprieštarautų nusistovėjusiai visuomeninei santvarkai.
Blefas (filmas)

Turinys

Belė Djuk, valdanti kazino ir vadovaujanti nusikaltėlių gaujai, nori suvesti sąskaitas su aferistu Filipu Bengu, kuris pateko už grotų. Ji suorganizuoja pabėgimą iš konvojaus traukinio, tačiau vietoj Bengo pasprunka kitas aferistas Feliksas. Šis bando apsimesti Filipu, tačiau Belė išaiškina jo tapatybę ir pasiūlo sandėrį – už pinigus Feliksas turi suorganizuoti Bengo pabėgimą iš kalėjimo, iš kurio jis pats kažkada paspruko. Feliksas sutinka ir įvykdo operaciją, tačiau Bengas neketina bendradarbiauti su Bele. Kartu su dukra Šarlote jis pasiūlo Feliksui avantiūrą kaip apgauti Belę ir perimti visą jos turtą. Įsimylėjęs Šarlotę, Feliksas sutinka, tačiau abu aferistai nepasitiki vienas kitu ir rezga planus ne tik prieš bendrą priešą, bet ir vienas prieš kitą...
Rolandas Pavilionis

Biografija

Dirbo Šiaulių dviračių gamykloje, 1962 m. baigė Šiaulių vakarinę darbo jaunimo mokyklą. 1962–1968 m. studijavo Vilniaus universiteto Filologijos fakultete. 1963–1966 m. tarnavo sovietinėje armijoje. 1968–1971 m. studijavo Ukrainos mokslų akademijos Filosofijos instituto aspirantūroje, apgynė filosofijos mokslų kandidato disertaciją.
Nuo 1971 m. dėstė Vilniaus universitete (VU), docentas, 1975–1977 m. filosofijos istorijos ir ateizmo katedros vedėjas. 1977–1978 m. stažavosi Paryžiaus Visuomenės mokslų aukštųjų studijų mokykloje, pas prof. Algirdą Julių Greimą. 1981 m. filosofijos mokslų daktaras. 1982–1989 m. VU filosofijos istorijos ir logikos katedros vedėjas, nuo 1982 m. profesorius.  1989–1990 m. VU prorektorius, 1990–2000 m. rektorius.
1989–2004 m. Lietuvos ir Prancūzijos asociacijos garbės prezidentas. 1990 m. Lietuvos mokslų akademijos narys korespondentas, nuo 1994 m. tikrasis narys.  1990–2000 m. Tarptautinės universitetų prezidentų asociacijos narys, Europos rektorių konferencijos ir vykdomojo komiteto narys. Nuo 1992 m. Europos menų ir mokslų akademijos narys. 1995–1996 m. Lietuvos universitetų rektorių konferencijos prezidentas.
2006 m. mirė Vilniaus Santariškių klinikose, palaidotas Vilniaus Antakalnio kapinėse.
Žmona Marija Aušrinė – VU profesorė. Vyresnysis sūnus Šarūnas – teisininkas, jaunesnysis Žygimantas – diplomatas.

Politinė veikla

1997 m. kandidatavo LR Prezidento rinkimuose. 2000–2004 m. ir 2004 m. LR Seimo narys, 2000–2004 m. Švietimo, mokslo ir kultūros komiteto pirmininkas, Europos reikalų komiteto pirmininko pavaduotojas, Lietuvos ir Prancūzijos tarpparlamentinių ryšių grupės vadovas.  Vienas iš Liberalų demokratų partijos (dab. Tvarka ir teisingumas) ideologų ir įkūrėjų, priklausė partijos Senamiesčio skyriui.  2004–2006 m. Europos Parlamento narys, Sąjungos už Tautų Europą frakcijos vicepirmininkas, Kultūros ir švietimo komiteto narys, Piliečių laisvių, teisingumo ir vidaus reikalų komiteto narys-pavaduotojas.
Varpelis (laikraštis)

Varpelis – Vilniaus krašto katalikiškos krypties laikraščio „Aidas“ savaitinis priedas vaikams, ėjęs 1938 m. gegužės mėn. – 1939 m. rugsėjo mėn. Vilniuje.

Istorija

1938 m. leidėjas ir atsakomasis redaktorius buvo L. Cicėnas. 1939 m. leido Liudvikas Cicėnas, redagavo V. Budrevičius. Priedas leistas atskirai, bet prenumeruotas kartu su laikraščiu „Aidas“. Spausdino A. Andrulionio, K. Bradūno, P. Drevinio, M. Grigonio, A. Keraičio, V. Kuolaičio, P. Lego, J. Minelgos, J. Šiožinio, V. Steponėno, L. Žitkevičiaus ir kt. autorių kūrinius.