google/wiki40b huggingface dataset:
Miškinė obelis

Paplitimas

Natūraliai paplitusi didžiojoje dalyje Europos (nuo Ispanijos, Graikijos iki Rusijos, Skandinavijos).

Paplitimas ir augavietės Lietuvoje

Natūraliai gamtoje paplitusi ir Lietuvoje (Sąrašas: Lietuvos vietinės medžių rūšys). Savaime auga mišriuose lapuočių miškuose, pamiškėse, šlaituose, nuo seno auginta kaimų soduose. Labiau plinta derlinguose bei vidutinio drėgnumo priemoliuose. Medis pakenčia unksmę.
Kaune, Kazliškiuose auganti Senoji Kauno obelis 1960 metais paskelbta saugoma, kaip botaninis gamtos paveldo objektas.

Požymiai

Laja suapvalėjusi. Žievė pilka, šakos dažnai su dygliais. Ūgliai rausvai rudi, žvilgantys, su balsvomis lenticelėmis, kartais viršūnėlė su dygliuku. Pumpurai kiaušinio formos, buki, rausvai rudi, prigludę prie ūglio, su keletu plaukuotų žvynelių. Lapai elipsiniai, siauriau ar plačiau kiaušiniškos formos, 3-7 (10) cm ilgio, 2-6 cm pločio, su nusmailėjusia viršūnėle. Jo kraštai pjūkliški, o lapo pamatas apskritas, nežymiai širdiškas prisitvirtinęs prie 2-4 cm ilgio lapkočio. Lapai pradžioje būna plaukuoti, vėliau pliki. Jų  viršutinė pusė ryškiai žalia, apatinė yra šviesesnė. Rudenį pagelsta ir vėliau nukrenta. Žydi pumpurams sprogstant gegužės-birželio mėnesiais rausvais arba baltais žiedais. Obuoliai rutuliški arba rutuliškai kiaušiniškos formos iki 2-2,5 cm skersmens prisitvirtinę ant ilgo kotelio. ilgakočiai, ties pamatu ir viršūnėje įdubę, geltoni, iš saulės pusės rausvi. Rugsėjo-spalio mėnesiais sunokina vaisius - nedidelius, 2-3 cm skersmens, rūgščius obuolius. Obuoliai rutuliški ar šiek tiek rutuliškai kiaušiniški, iki 2-2,5 cm skersmens, ties pamatu ir viršūnėje įdubę, geltoni, saulėtoje pusėje rausvi ir laikosi ant ilgų kotelių. Obuoliukai prinoksta rugsėjo-spalio mėn. Jų sėklytės nedidelės, rudos ir pailgos.

Matmenys

Neaukštas medis. Priklausomai nuo augavietės geografinės padėties ir augimo sąlygų, užauga iki 10 m, rečiau 15 m aukščio kaip medis, arba rečiau 3-5 m aukščio kaip krūmas.

Amžius

Derėti pradeda maždaug nuo 10 metų. Gyvena apie 150-200 metų.

Panaudojimas

Vaisiai labai rūgštūs, todėl valgyti tinka tik pastovėję. Naudojami uogienių, kisielių, kompotų, girų gamybai, arbatoms. Iš miškinės obels (kaip ir Malus sylvestris) kilę daug sukultūrintų Malus domestica veislių.

Pavadinimas

Mokslinio, lotyniško rūšies pavadinimo autorius yra Philip Miller, gyvenęs 1691-1771.
Kiškinė viksva

Augavietės

Auga sausose pievose, laukuose, pamiškėse, pelkių pakraščiuose. Randama 0-1100 m aukštyje.

Biologija

Tai daugiametis, 10-85 cm aukščio žolinis augalas. Sudaro tankius kerus. Stiebas status ar išlinkęs, su trimis aštriomis briaunomis. Lapai trumpesni už stiebą, 2-4 mm pločio, 7-22 cm ilgio, šviesiai žalios ar geltonai žalios spalvos, apatinės pusės gysla išsišovusi kaip skiauterė, lapų kraštai šiurkštūs. Liežuvėlis 2-3 mm ilgio.
Žiedynlapis trumpesnis už žiedyną. Tankų, statų, iki 4 cm ilgio žiedyną sudaro 4-7 kiaušiniškos, 9-14 mm ilgio ir 6-8 mm pločio, rudos ar geltonai rudos varputės, kurios išlieka glaustos ir žydėdamos, ir būdamos su maišeliais. Varputės viršuje esti piesteliniai žiedai, o žemiau jų – kuokeliniai, kurių kiekvienas turi po tris kuokelius. Pažiedės 3-5 mm ilgio ir 2 mm pločio.
Žydi birželio–liepos mėnesiais. Žiedus apdulkina vėjas. Vaisius – 1-2 mm ilgio ir iki 1 mm pločio riešutėlis. Dauginasi sėklomis ir vegetatyviškai šakniastiebiais. Augalas diploidinis, 2n = 62, 64, 66, 68.

Naudojimas

Galima kiškinėmis viksvomis prikimšti minkštus baldus.
Zigmas Klimavičius

Biografija

1985 m. baigė Joniškėlio Žemės ūkio technikumą, technikas mechanikas.
Šiaulių „Agrocentras“ statybos darbų vykdytojas, 2001 m. UAB Kuršėnų autobusų parko direktoriaus pavaduotojas, 2006–2007 m. Šiaulių rajono savivaldybės mero padėjėjas, 2007 m. Kuršėnų Stasio Anglickio pagrindinės mokyklos direktorės pavaduotojas ūkio ir administracijos reikalams.
1999 m. Naujosios sąjungos Šiaulių rajono skyriaus narys.
2000–2003 m., 2003–2007 m. ir nuo 2007 m. Šiaulių rajono savivaldybės tarybos narys.
Sutuoktinė Stefanija, vaikai Roberta, Giedrius.
Lindsay Dracass

Lindsay Dracass (g. 1984 m. rugsėjo 3 d. Šefilde) yra Anglijos pop muzikos dainininkė.

Biografija

Lindsay gimė Šefilde, Pietų Jorkšyre. Atlikėją atrado Alan Wood, per vieną labdaros renginį ir netrukus gavo pasiūlymą pasirašyti sutartį su įrašų kompanija „Universal“.
2001 metais atlikėja BBC sprendimu pasirinkta Jungtinės Karalystės atstove 2001 m. Eurovizijoje, kuri vyko Kopenhagoje, Danijoje. Konkurse su daina „No Dream Impossible“, Lindsay su 28 taškais (3 taškus skyrė Lietuva) užėmė penkioliktą vietą. Tų pačių metų gegužės mėn. daina Jungtinės Karalystės singlų tope užėmė #32 vietą.
Vėliau Lindsay gastroliavo Europoje, su Paul Carrack grupe.
Pakamanių apylinkė

Istorija

Apylinkė įsteigta po 1940 m. lapkričio 12 d., LKP CK patvirtinus Lietuvos TSR Aukščiausiosios Tarybos Prezidiumo įsaką dėl vykdomųjų komitetų sudarymo. Iki 1941 m. birželio 22 d. dirbo laikinasis vykdomasis komitetas. 1945 m. sausio 26 d. Lietuvos TSR Aukščiausiosios Tarybos Prezidiumo įsaku „Dėl sudarymo vietinių valstybės valdžios organų Lietuvos TSR apskrityse, miestuose, valsčiuose, miesteliuose ir apylinkėse“ apylinkės vykdomojo komiteto veikla atkurta. Pirmieji surežisuoti rinkimai į apylinkės deputatų tarybą įvyko 1948 m. sausio 18 d. Septynių deputatų tarybai, renkamai kas pustrečių metų, vadovavo apylinkės vykdomojo komiteto pirmininkas.
Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Jučių apylinkės.
Ribinis programavimas

Ribinis programavimas, dar vadinamas ekstremaliu programavimu (angl. Extreme Programming, sutrumpintai XP) – populiariausias lanksčiojo programavimo metodas, suformuluotas Kent Beck, Ward Cunningham ir Ron Jeffries.
Rudanugarė guotė

Literatūra

Lietuvos grybų atlasas, Vincentas Urbonas, Kaunas, LUTUTĖ, 2007, ISBN 978-9955-692-59-1, 96 psl.
Pranas Alšėnas

Biografija

Kaune baigė aukštesniąją policijos mokyklą. Nuo 1929 m. bendradarbiavo leidiniuose „Rytų Lietuva“, „Lietuvos aidas“, „Ūkininko patarėjas“, „Trimitas“, „Karys“, „Policija“ ir kt. Vokiečių okupacijos metais kalintas už pasipriešinimo spaudos platinimą. 1944 m. pasitraukė į Vokietiją. 1946 m. Bamberge leido biuletenį „Radijo bangomis“. Nuo 1947 m. gyveno Kanadoje. Vienas savaitraščio „Tėviškės žiburiai“ steigėjų ir darbuotojų. Bendradarbiavo periodiniuose leidiniuose „Draugas“, „Nepriklausoma Lietuva“, „Laiškai lietuviams“ ir Kanados laikraščiuose anglų kalba.
Pasaulinė turizmo diena

Pasaulinė turizmo diena – profesinė šventė, švenčiama nuo 1980 m. rugsėjo 27 d. Ši diena švenčiama siekiant visame pasaulyje paskatinti turizmo plėtrą, užmegzti kultūrinius ryšius. Įvairiose šalyse šią dieną rengiamos ekskursijos ir kt. renginiai.
Nutarimas švęsti Pasaulinę turizmo dieną rugsėjo 27 d. priimtas 1979 m. Ispanijoje per III Jungtinių Tautų Pasaulio turizmo organizacijos Generalinę asamblėją.
Lietuvos atstatymas

Lietuvos atstatymas – JAV lietuvių mėnesinis laikraštis, ėjęs 1917–1919 m. Niujorke.

Istorija

Leido Lietuvos atstatymo bendrovė. Rašė pramonės, prekybos, ekonomikos ir kitais klausimais.
Escetas

Escetas, raidė ß (vok. Eszett, paryškinta S, dviguba S (Šveicarijoje)) – priebalsis, kurio paskirtis susijusi su dusliojo s priebalsio tartimi. Raidė ß susidarė susiliejus anksteniųjų laikų rašybos raidėms ʃ (s) ir ʒ (z). ß rašomas po dvibalsių ir ilgųjų balsių, o ss – po trumpųjų balsių. Šios raidės nereikėtų painioti su graikų abėcėlės raide beta (β).
Escetas „ß“ šiuo metu vartojamas tik vokiečių kalboje, Vokietijoje (Šveicarijoje ir Lichtenšteine esceto atsisakyta).
Sunža (miestas)

Gyventojai

2010 m. 90,07 % miesto gyventojų sudarė ingušai, 7,54 % – čečėnai, 0,91 % – rusai. Tarybiniais metais rusai sudarė gyventojų daugumą (59 % – 1970 m.).

Istorija

1845 m. įkurta kazokų stanica Sunženskaja. 1852 m. ji generolo-majoro Nikolajaus Slepcovo garbei pervadinta į Slepcovskają. 1939 m. pagal Serdžo Ordžonikidzę pervadinta į Ordžonikidzevskają (Орджоникидзевская). 2016 m. gyvenvietei suteiktas Sunžos pavadinimas bei miesto statusas. Nuo XXI a. pr. mieste ir jo apylinkėse dažni teroro išpuoliai prieš rusakalbius gyventojus.
Nacionalinis Antrojo pasaulinio karo memorialas

Nacionalinis Antrojo pasaulinio karo memorialas yra nacionalinis Jungtinių Amerikos Valstijų paminklas, skirtas atminti amerikiečių karius, tarnavusius ginkluotose pajėgose, ir civilius, dalyvavusius Antrajame pasauliniame kare. Paminklą sudaro 56 stulpai ir pora arkų, supančių aikštę ir fontaną. Paminklas yra pastatytas Nacionalinėje alėjoje, JAV sostinėje Vašingtone.
Memorialas buvo oficialiai atidarytas 2004 metų balandžio 29 dieną. Paminklą administruoja Nacionalinė parkų tarnyba. 2009 metų duomenimis, memorialą kasmet aplanko 4,4 milijono žmonių.
MTPU

MTPU (rus. МТПУ; морская тумбовая пулеметная установка, „jūrinis pakylinis kulkosvaidžio įrenginys“) – tarybinis (dabar – rusiškas) įrenginys, montuojamas kateriuose ir kituose laivuose, su 14,5 mm KPVT kulkosvaidžiu, skirtas kovai su lengvai šarvuotais antvandeniniais, kranto ir oro taikiniais.
MTPU įrenginiai statomi kovinių katerių deniuose. Gali naikinti taikinius iki 2000 m tolio ir 1500 m aukščio. Naudoja šovinius su B-32 (Б-32) šarvamušėmis padegamosiomis kulkomis, BZT šarvamušėmis trasuojamosiomis kulkomis ir MDZ akimirkinio veikimo padegamosiomis kulkomis.
MTPU įrenginius gamina Kovrovo ZID gamykla.
Lapita

Lapita − terminas, kuriuo vadinama senovės archeologinė kultūra Ramiojo vandenyno salose − Polinezijoje, Mikronezijoje ir Melanezijoje.
Salos Ramiajame vandenyne buvo apgyvendintos maždaug prieš 50 000 metų. Kadangi regiono dabartinė rasinė sudėtis labai mišri, spėjama, kad senieji gyventojai čia kėlėsi per kelias kartas, tapdami dabartinių negritų, papuasų protėviais.
Austroneziečiai atsikėlė į šias žemes vėliau, maždaug 1500 m. pr. m. e. Šie žmonės, apsigyvenę Melanezijoje, žinomi Lapita vardu. Lapitos atstovai buvo keramikos gamintojai, gerai įgūdę jūrininkai bei žemdirbiai, naujai apgyvendinę visą Melaneziją. Jie pakeitė vietos gyventojų tautinę sudėtį, suformuodami melaneziečių tautas ir kalbas.
Hohenfelsas (Badenas-Viurtembergas)

Geografija

Hohenfelsas yra į šiaurę nuo Bodeno ežero, rytiniame kalvoto Hegau regiono pakraštyje, apie 8 km į rytus nuo Štokacho miesto. Į komuną patenkantys kaimai: Deutwang, Kalkofen, Liggersdorf, Mindersdorf ir Selgetsweiler. Hohenfelso rotušė stovi Ligersdorfe. 2018 m. turėjo 2,0 tūkst. gyventojų, užėmė 30,50 km² teritoriją.

Istorija

1352 m. Hohenfelso pilį paveldėjo Švabijos Jungingenai. Konradas fon Jungingenas ir jo brolis Ulrichas tarnavo Vokiečių ordino didžiaisiais magistrais. 1506 m. Vokiečių ordinas nupirko Hohenfelso valdas, kurios tapo pavaldžios Altshauzeno komtūrijai Elzaso–Burgundijos beiliviko sudėtyje.
Po Vokietijos mediatizacijos 1803 m. Hohenfelsas atiteko Hohencolernų Zigmaringenų kunigaikštystei, o nuo 1850 m. tapo Prūsijos Hohencolernų žemės (Hohenzollernsche Lande) dalimi.

Garsūs žmonės

Hohenfelse gimė Vokiečių ordino magistras Ulrichas fon Jungingenas (1360–1410), Žalgirio mūšio dalyvis ir jame nukautas. Įamžintas Jano Mateikos 1878 m. nutapytame paveiksle „Žalgirio mūšis“.
Šakališkė

Aplinkinės gyvenvietės

IGNALINA – 17 km 
 Kaltanėnai – 2 km
Kretuonys – 4 km
ŠVENČIONĖLIAI – 8 km
Veližas

Istorija

XIV a. Veližas buvo LDK pasienio tvirtove. 1536 m. ją užkariavo rusai. Po Didžiosios suirutės Maskvoje, Veližas grįžo Lietuvai ir vėl atiteko Rusijai po Pirmojo Abiejų Tautų Respublikos padalinimo 1772 m. Didžioji miesto dalis buvo sugriauta per Antrąjį pasaulinį karą.
Vitiniai

Etimologija

Pavadinimas kilo iš asmenvardžio Vitinis daugiskaitos. Rašytiniuose šaltiniuose rašomas vok. Jhann Wyttolt, Jahn Wittin, Wittin Jahn, Wittinnen Jahn, Wittinnen.

Aplinkinės gyvenvietės

Šlikiai – 1 km
KRETINGA – 3 km
Valėnai – 2 km
KRETINGALĖ – 1 km
Kėkštai – 1,5 km
Sarčiai – 1,5 km
Rafaelas Patkanianas

Biografija

Gimė Nachičevanėje prie Dono (dabar – Rostovo prie Dono dalis), šventiko šeimoje. Studijavo Lazarevo rytų kalbų institute Maskvoje, 1850–1852 m. dirbo pedagoginį darbą Tbilisio armėnų seminarijoje. Vėliau Rafaelas Patkanianas mokslus tęsė Dorpato ir Sankt Peterburgo universitetuose, klausė paskaitų Vokietijos universitetuose.
Nuo 1850 m. Rafaelas Patkanianas bendradarbiavo tėvo redaguojamame savaitraštyje „Ararat“. 1855–1857 m. išleido penkis literatūros rinkinius „Gamar Katipa“, juose skelbė savo patriotinius eilėraščius ir kitų rašytojų kūrinius. Rafaelas Patkanianas Peterburge subūrė vietos armėnų intelektualus, 1862 m. įsteigė tipografiją, leido tiek pačių armėnų kūrinius, tiek vertimus iš rusų ir kitų kalbų į armėnų. 1863–1964 m. redagavo savaitraštį „Šiaurė“ Sankt Peterburge. Šį valdžiai uždarius, Rafaelas Patkanianas grįžo į Nachičevanę, kur dirbo pedagoginį darbą, įsteigė nemokamą amatų mokyklą.

Kūryba

Eilėraščiuose Arakso ašaros (1855 m.), Agasio motinos daina (1862 m.), istorinėje poemoje Narsiojo Vardano Mamikoniano mirtis (1856 m.), remdamasis tautos garbinga praeitimi, žadino armėnų nacionalinę savimonę, skatino išsivaduoti iš svetimšalių priespaudos (eilėraščių ciklas Laisvosios dainos, 1878 m.). Parašė apsakymų (Atviras kiemas 1874 m., Karas 1877 m., Senas viengungis 1885 m., Vaikščiojantys lavonai ir Kas kaltas?, abu 1889 m.; juose smerkė pirklių ir dvasininkų savanaudiškumą), apysakų (Garbėtroška 1880 m., Ponia ir tarnaitė 1884 m.; jose pavaizdavo nutautėjusio armėnų jaunimo gyvenimą), satyrinių eilėraščių (ciklas Naujosios Nachičevanės lyra 1879 m.), politinės publicistikos. Į armėnų kalbą išvertė Ezopo pasakėčių, D. Defo „Robinzoną Kruzą“, A. Puškino „Pasaką apie žveją ir žuvį“.
Kartena

Aplinkinės gyvenvietės

KŪLUPĖNAI – 6 km
Žadeikiai – 2 km 
 KRETINGA – 16 km
Gintarai – 3 km 
 PLUNGĖ – 27 km
Budriai – 6 km
Kalniškiai – 7 km

Architektūra ir kultūra

Miestelyje yra liaudiškai interpretuotų neobaroko formų medinė bebokštė Švč. Mergelės Marijos Ėmimo į dangų bažnyčia (statyta 1873 m.) ir varpinė. Bažnyčios viduje – sakykla su 4 skulptūromis ir kryželis relikvijorius, šventoriuje vartai (su 3 ornamentuotais kryžiais) ir koplytstulpis (su ornamentuotu kryželiu ir Rūpintojėlio skulptūra).
Išlikęs XVIII a. pab. statytos, vėliau perstatytos buvusios smuklės medinis pastatas (architektūros paminklas). Kartenos kapinėse išlikusios 2 koplytėlės, viena su Švč. Mergelės Marijos skulptūra, kita – su ornamentuotu kryželiu ir Jėzaus Nazariečio skulptūra.
Miestelyje nuo 1949 m. yra Kartenos vidurinė mokykla, biblioteka (nuo 1941 m.), paštas (LT-97041), vaistinė, ambulatorija, palaikomojo gydymo ir slaugos ligoninė, įkurta 1946 m., parapijos namai, kultūros namai.
Gausu gražių sodybų, kurių dauguma pastatyta pastaraisiais metais ne tik miestelyje, bet ir jam plečiantis atsiradusiose satelitinėse gyvenvietėse
Paminklai: 1946–1953 m. Kartenos valsčiuje žuvusiems žmonėms, pastatytas 1990 m. Yra abiejų pasaulinių karų vokiečių ir rusų karių, pokario aukų kapinės.
Daugirdai

Istorija

1881 m. Daugirdai buvo palivarkas, vadinami Daugirdiškiais ir priklausė Ivoniškio dvarui, turėjo 80 gyventojų. 1925 m. Daugirdai išsiskirstė į vienkiemius.
Kazimieras Pranciškus Čarnkovskis

Biografija

Lečicos generolo ir vaivados Adamo Sedzivojaus Čarnkovskio ir Katerinos Leščinskos sūnus. Anos, Jano Leščinskio žmonos ir Terezės konstancijos, Poznanės vaivados Kristupo Opalinskio (m. 1655) žmonos brolis. 
Turėjo Poznanės kašteliono 1638-1655 metais paregybę. Buvo Didžiosios Lenkijos vaivadijų pulkininku 1648 metais. Palenkės Radzino, Pyzdro ir Mendzyžečo seniūnas.
Nineshamnas

Gyventojai

2005 metais mieste gyveno 13 079 žmonės.

Istorija

Miesto teisės Nineshamnui buvo suteiktos 1946 m.
Isakas Anolikas

Atminimas

Kaune yra įrengta Isakui Anolikui skirta grindinio lentelė, žyminti vietą, kurioje jis dažnai treniravosi. Ją galima rasti šaligatvyje, netoli vietos, kur Laisvės al. pereina į Trakų g.
Moldavija

Muzika

Mioriţa – pastoralinė baladė (piemenų daina), vienas svarbiausių rumuniško ir moldaviško folkloro elementų.
Tarybiniais laikais moldaviška folklorinė muzika buvo plėtojama, bet buvo stengiamasi nepabrėžti moldavų ir rumunų panašumų.
Kahulo (Cahul) mieste vyksta muzikiniai festivaliai Draugų veidai (The Faces of Friends).
Shih-wu

Shih-wu (arba Stonehouse; 1272–1352) – kinų poetas ir atsiskyrėlis. Amerikos vertėjas Red Pine išvertė jo poeziją į anglų kalbą.
Antivirusinė programa

Antivirusas – kompiuterinė programa, skirta aptikti ir nukenksminti kompiuterinius virusus.
Žaliasis stogas

Istorija ir paplitimas

Šiuolaikiniai žalieji stogai su specialiai pagaminta augalijai skirta danga yra gan naujas reiškinys. Pirmieji tokio tipo stogai buvo įrengti Vokietijoje 7-ajame dešimtmetyje, vėliau paplito daugelyje kitų valstybių. Laikoma, kad Vokietijoje šiuo metu apželdinta apie 10 % stogų . Europoje žalieji stogai iki šiol buvo populiaresni nei JAV, tačiau kai kuriuose JAV miestuose (Čikagoje, Atlantoje, Portlande) stogų apželdinimas aktyviai skatinamas regioniniu mastu.

Žaliųjų stogų tipai

Priklausomai nuo substrato sluoksnio gylio, augalijos tipo ir reikalingos priežiūros kiekio, stogų apželdinimas gali būti intensyvus arba ekstensyvus, taip pat galimas tarpinis variantas. Prie intensyviai apželdintų stogų priskiriami stogai su nemažo storio substrato/dirvožemio sluoksniu, kuriame auga didesni augalai arba palaikoma vejos tipo vegetacija ir kuriam reikalinga nuolatinė priežiūra (laistymas, tręšimas ir pan.). Ekstensyviems stogams, priešingai, daug priežiūros nereikia, pvz., pakanka išravėti kartą per metus. Pastarojo tipo apželdinimui užtenka labai plono „dirvožemio“ sluoksnio, augaliją sudaro samanos, žolės.
Apželdinto stogo dizainas skiriasi ant plokščių stogų (lėkštieji/plokštieji žalieji stogai) bei šlaitinių stogų. Apželdinami stogai, kurių šlaitai pasvirę ne daugiau kaip 30° kampu. Įmanoma apželdinti ir statesnius šlaitus, tačiau turi būti atsižvelgta į tai, kad kuo statesni šlaitai, tuo tikėtinos sausesnės sąlygos, nes vanduo nuteka greičiau bei dėl mažesnio horizontalaus ploto gaunamas mažesnis kritulių kiekis.

Žaliųjų stogų pavyzdžiai

Vienas didžiausių ekstensyviai apželdintų stogų priklauso Ford Motor Company - tai River Rouge gamybinis padalinys JAV, kurio žaliasis stogas užima 42 tūkst. kvadratinių metrų. Kiti žinomi pavyzdžiai - Čikagos Rotušė bei Gap būstinė San Bruno.
Vienas seniausių žaliųjų stogų Europoje buvo įrengtas 1914 m. Šveicarijoje Mooso ežero vandens valymo stotyje Ciūriche.
Pirmuoju botanikos sodu ant stogo laikomas 1999 m. Malmės priemiestyje įrengtas Augustenborgo stogo botanikos sodas.
Lietuvoje pirmieji žalieji stogai įrengti apie 2000 m.
Petrovičiai (Smolensko sritis)

Istorija

Kaimas rašytiniuose šaltiniuose paminėtas 1403 m.
XX a. pradžioje turėjo per 1 tūkst. gyventojų, buvo vystomi amatai. Anksčiau tai buvo daugiatautė gyvenvietė (žydai, rusai, lenkai, baltarusiai, ukrainiečiai), turėjusi įvairius verslus ir gana aukštą kultūros lygį (mokykla, ligoninė, paštas, veterinarinė ligoninė, bažnyčia, cerkvė, sinagoga, chorai ir kt.). 
1941 m. liepos mėn. naciai sušaudė 416 žydų.
2015 m. duomenimis, buvo uždaryti kaimo kultūros namai, biblioteka, dėl mokinių trūkumo buvo ruošiamasi likviduoti vietos mokyklą.

Lankytinos vietos

Petorovičiai - gimtasis žydų kilmės amerikiečių rašytojo fantasto Aizeko Azimovo (1920–1992) kaimas. Azimovai paliko kaimą ir emigravo į JAV, kai būsimam rašytojui buvo treji metai. Jam pastatytas atminimo akmuo.
Pastatytas paminklas ant Antrojo pasaulinio karo metais sušaudytų žydų kapavietės. Yra senovinis pilkapis, senojo dvaro parko liekanos.
Pagvošo konferencijos mokslo ir pasaulio klausimais

Pagvošo konferencijos mokslo ir pasaulio klausimais (angl. Pugwash Conferences on Science and World Affairs) – tarptautinė organizacija, subūrusi pasaulio mokslo ir visuomenės veikėjus, siekianti mažinti ginkluotų konfliktų pavojų ir spręsti pasaulinio saugumo grėsmes. 1957 m. šią organizaciją įkūrė Džozefas Rotblatas ir Bertranas Raselas Pagvoše, nedideliame pakrantės miestelyje Naujosios Škotijos provincijoje, Kanadoje, po to, kai 1955 m. 11 garsiausių mokslininkų paskelbė antikarinį Raselo–Einšteino manifestą.

Tarptautinis pripažinimas

Praėjus 50 metų po atominės bombos numetimo Hirosimoje ir Nagasakyje, 1995 m. Rotblatui ir Pagvošo konferencijoms buvo paskirta Nobelio taikos premija už jų pastangas branduolinio nusiginklavimo srityje. 
Vienos paskutiniųjų Pagvošo konferencijų 2013 m. vyko Stambule (Turkija), 2015 m. - Nagasakyje (Japonija), 2017 m. – Astanoje (Kazachstanas).

Valdymo struktūra

Pagvošo judėjimo organizacijos vadovaujantys pareigūnai yra prezidentas, generalinis sekretorius ir vykdomasis direktorius. Oficialus valdžios organas yra Pagvošo taryba, sudaryta iš 28 narių, paskirtų 5 metams. Taip pat yra 6 narių vykdomasis komitetas, kuris padeda generaliniam sekretoriui. Veikia keturi biurai Romoje, Londone, Ženevoje ir Vašingtone, remiantys Pagvošo veiklą, palaikantys ryšius su Jungtinėmis Tautomis ir kitomis tarptautinėmis organizacijomis. Yra daugiau kaip 40 nacionalinių Pagvošo grupių, veikiančių nepriklausomai, dažnai remiamų nacionalinių mokslo akademijų. Veikia tarptautinės studentų ir jaunimo Pagvošo grupės, įsteigtos po įkūrėjo filantropo Sairuso Itono mirties 1979 m.
Nacionalinis parkas

Nacionalinis parkas – valstybės valdoma teritorija, kurioje saugomos tam kraštui būdingas kraštovaizdis, savitos gyvenvietės, kultūros vertybės.
Skatinamas pažintinis turizmas, tikslas – supažindinti lankytojus su gamtos ir kultūros vertybėmis.
Žmonių veikla ribojama, derinama su gamtos apsauga.
Pirmasis nacionalinis parkas buvo įkurtas Jungtinėse Amerikos Valstijose, Šiaurės Amerikoje, nes čia per kelis šimtus metų nuo pirmųjų europiečių pasirodymo milžiniški miškų plotai buvo iškirsti, išdeginti, o stepės ir pusdykumės išartos. Beatodairiškas gamtos alinimas ir niokojimas padarė didžiulę žalą Šiaurės Amerikos gamtai. Susiklosčiusi padėtis paskatino amerikiečius susirūpinti gamtosauga: priimti įstatymus, draudžiančius arba ribojančius žmonių ūkinę veiklą gražiausiuose gamtos kampeliuose. Iš pradžių priimta įstatymų draudžiančių kai kuriose teritorijose apsigyventi, dirbti arba parduoti žemę. Ilgai rūpintasi išsaugoti tik miškus. Vėliau imta saugoti retas bei nykstančias gyvūnų rūšis, įspūdingus ugnikalnių, ežerų, upių kraštovaizdžius. Pirmas nacionalinis parkas vadinosi Jeloustono Nacionalinis Parkas (Yellowstone National Park), kuris yra daugiausiai Vajominge, su mažomis dalimis Montanoje ir Aidahe.

Nacionalinis monumentas JAV

Įprastai Jungtinėse Amerikos Valstijose, nacionalinius parkus patvirtina JAV Kongresas. Nacionalinis monumentas (arba nacionalinis paminklas) yra panaši vieta, bet paskirta prezidento. Šiuo metu, esama 100 nacionalinių monumentų Jungtinėse Amerikos Valstijose. Pirmas nacionalinis monumentas buvo Velnio bokštas (Devil’s Tower) Vaijominge įkurtas 1906 m. Keletas nacionalinių monumentų tapo nacionaliniais parkais; pvz., Mirties slėnio nacionalinis monumentas (Death Valley National Monument), Kalifornijoje ir dalis Nevadoje, performuotas į Mirties slėnio nacionalinį parką (Death Valley National Park).
Tabariškių kapinės

Istorija

Prieš kelis dešimtmečius dabartinės Tabariškių Kristaus Karaliaus bažnyčios klebonijos vietoje dar stovėjo buvusio dvaro statinys. Po Lietuvos žemės reformos dvaro žemė išdalinta gyventojams, įsisteigusiai parapijai 1927–1928 m. buvo skirtas 8 ha sklypas, kuriame vietinių ūkininkų pastangomis įrengta medinė bažnyčia. Prie jos įkurtos ir Tabariškių kapinės.