google/wiki40b huggingface dataset:
Ukmergės Antano Smetonos gimnazija

Istorija

Ukmergės gimnaziją įkūrė „Saulės“ draugija, mokyklos pastatas pradėtas statyti 1937 m. Jo statybai, pagal geriausius to meto architektūros reikalavimus, architektas Feliksas Bielinskis parengė specialų projektą, nes mokykla turėjo būti reprezentacinė. Gimnazijos statybą globojo pats prezidentas Antanas Smetona. Rūmų statybą vykdė rangovai J. Šeizonas, A. Gurvyčius ir kt.
Gimnazijos sienos buvo raudonų molinių, degtų plytų. Klasėse sudėtos parketinės grindys, rūbinėje, valgykloje, sporto salėje – lentų. Vestibiuliuose įrengti ornamentais išpuošti fontanėliai, išlikę iki šiol. Jų autorius – žymus skulptorius Bernardas Bučas. Gimnazijos interjerą dekoravo bareljefais. Antrojo aukšto vestibiulis buvo papuoštas bareljefu, vaizduojančiu prezidentą A. Smetoną tarp mokinių. 1938 m. užbaigus rūmų statybą, iš Kauno baldų dirbtuvių įsigytas mokyklinis inventorius.
1938 m. rugsėjo 1 d. gimnazija pradėjo darbą. Atidarymo iškilmėse dalyvavo A. Smetona, tuometinis švietimo ministras Juozas Tonkūnas ir kiti svečiai. Visa mokyklos užklasinė veikla buvo nukreipta moksleivių auklėjimui. Buvo siekiama, kad kiekvienas mokykloje vykstantis renginys būtų aukšto meninio lygio.
Nuo 1952 m. veikė chemikų ir geografų būreliai. Gimnazijoje buvo choras, tautinių šokių ratelis, literatų, jaunųjų matematikų ir kiti įvairaus pobūdžio būreliai. Veikė dramos sekcija, kuri statė veikaliukus ir rodė juos ne tik mokyklos renginių metu, bet ir plačiai miesto visuomenei. Gimnazistų tautinių šokių kolektyvas visada buvo minimas rajono ir respublikos prizininkų tarpe. Į užklasinę veiklą buvo įtraukiami visi gimnazistai, net kiekviena klasė leisdavo savo sienlaikraščius. Nuo 1953 m. mokykla turėjo bandomąjį mokomąjį sklypą. Jame gimnazistai buvo mokomi stebėti augalus, žinias pritaikydavo praktikoje – dirbdami sklype.
1998 m. rugsėjo 1 d. Antano Smetonos vidurinėje mokykloje pradėjo mokytis 4 pirmosios gimnazijos klasės: humanitarinė, socialinių mokslų, tiksliųjų mokslų ir gamtos mokslų pakraipų. 2001 m. rugsėjo 1 d. Antano Smetonos vidurinei mokyklai suteiktas gimnazijos statusas ir mokykla pavadinta Ukmergės Antano Smetonos gimnazija.
Idzu pusiasalis

Idzu pusiasalis (jap. 伊豆半島 = Izu-hantō) – platus kalnuotas pusiasalis Honšiu saloje, Japonijoje. Viena pusiasalio kranto linija, esanti į vakarus nuo Tokijo, yra giliai išraižyta. Anksčiau buvusi Idzu žemė, dabar Idzu pusiasalis priklauso Šizuokos prefektūrai. Pusiasalio plotas siekia 1 421,24 km², gyventojų 2005 m. buvo 473 942.

Geologija

Tektoniškai Idzu pusiasalis susidarė Nakai įduboje susidūrus Filipinų jūros plokštei su Ochotsko plokšte. Vietoje, kur susiduria Filipinų jūros, Amūro ir Ochotsko plokštės, yra iškilęs Fudži kalnas.
Pietinė pusiasalio dalis daugiausia sudaryta iš brekčijų, o centrinė ir vakarinė dalys sudarytos iš daugelio smarkiai erozijos paveiktų ugnikalnių. Centrinėje pusiasalio dalyje iškilęs kalnagūbris, kurio rytinėje dalyje stūkso Amagi (1406 m) ir Atami (773 m) kalnai, o vakaruose – Daruma (982 m). Rytinė ir vakarinė kalnų grandinės dalys smenga atitinkamai į Sagamio ir Surugos įlankas. Pagrindinė pusiasalio upė – Kanas, išteka šiaurėje ir teka slėniu, kuris susidarė grabene dėl plokščių susidūrimo.
Ariete

Šarvuotė ir apsauginė įranga

Arietės šarvai yra plieno ir kompozitų kombinacija, panaši į D. Britanijos tanko Challenger 2 ir JAV tanko M1 Abrams šarvus.
Tankas turi du šonuose sumontuotus elektroniškai valdomus keturvamzdžius dūminius granatsvaidžius. Vamzdžiai gali būti užtaisomi tiek dūminėmis granatomis, tiek granatomis su dipoliniais atšvaitais. Dūminės granatos sudaro dūmų uždangą, dengiančią nuo optinio aptikimo regimosios šviesos ar IR diapazone, o atšvaitai saugo nuo aptikimo radarais.
Tankas yra visiškai apsaugotas nuo masinio naikinimo ginklų.

Variklis ir važiuoklė

Tanką Ariete varo 25,8 litro tūrio Fiat-Iveco 12 cilindrų dyzelis su turbo įpūtimu, kurio galia yra 937 kilovatai (1250 AG), kai veikia 2300 aps./min. Turi ZF LSG3000 automatinę pavarų dėžę su keturiomis pavaromis į priekį ir dviem atgal. Kreiserinis greitis – 65 km/val.
Įvažiuoja iki 60% įkalnes, nepasiruošęs gali forsuoti 1,25 m gylio brastas.
Vikšrinė važiuoklė kiekviename šone turi septynis kelio ratus ir keturis viršutinius palaikančiuosius ratus.

Tobulinimas

Per pirmus kelis tanko Ariete naudojimo metus buvo aptikti kai kurie variklio trūkumai. Pradžioje naudotas 1250 AG dyzelinis variklis V12 FIAT-Iveco MTCA (Modular Turbo-Charged Aftercooler) buvo junginys iš dviejų V6 variklių, kokius naudoja kelios Italijos kovos mašinos – prieštankinė savaeigė Centauro ir pėstininkų kovos mašina Dardo IFV, todėl jo galia buvo mažesnė negu tobuliausių šiuolaikinių tankinių variklių. Ariete tankų varikliai turėjo veikti sukdamiesi daugiau apsisukimų per minutę, todėl tarpsnis tarp variklių gedimų buvo mažesnis.
Kad būtų išlaikytas geras galios ir masės santykis, visuminę tanko masę reikėjo išlaikyti mažesnę nei 60 t. Palyginus maža tanko Ariete masė reikalavo mažesnių kuro sąnaudų. Tankų judrumas buvo geresnis, juos buvo lengviau pervežti, pvz., per tiltus. Maža masė buvo išlaikyta naudojant plonesnius šarvus, ką šiek tiek kompensavo balistiškai apskaičiuota tanko forma.
Tobulinant tanką Iveco sukūrė naują variklio MTCA variantą. Buvo pailginta stūmoklio eiga, tūris padidintas iki 30 litrų, panaudota nauja degalų įpurškimo ir nauja dvigubo oro įpūtimo turbosistema, dėl ko variklio galia padidėjo nuo 1600 AG iki 1800 AG. Kartu sumažėjo degalų sunaudojimas.
Oto Melara sukūrė du komplektus skirtingo storio uždedamų šarvų, kurie pirmą kartą pademonstruoti parodoje Eurosatory 2002.
Papuasinis pingvinas

Paplitimas

Papuasinio pingvino kolonijos paplitusios Antarktidos pusiasalyje, Folklando, Pietų Džordžijos, Pietų Sandvičio, Kergeleno, Herd ir Makdonaldo, Pietų Orknio, Makvorio, Krozė ir Princo Edvardo salose.

Išvaizda

Šiek tiek smulkesnis už imperatoriškąjį ir karališkąjį pingvinus. Kūnas pailgas ir tvirtas. Yra 51-90 cm aukščio. Patinas sveria 4,9-8,5 kg, patelė – 4,5-8,2 kg. Svoris priklauso nuo metų laiko. Išskirtiniai požymiai – per pakaušį, nuo akies iki akies, besidriekianti balta juosta ir 15 cm ilgio uodegos plunksnos. Veidas, galva ir nugara juodos spalvos, o pilvas baltas. Plunksnos labai smulkios, nelaidžios vandeniui.Snapas ryškiai raudonai oranžinis. Išilgai antsnapio eina juoda juosta, antsnapio galiukas taip pat juodos spalvos. Snapo ryškumas priklauso nuo krilio.Kojos storos, tvirtos. Pėdos nuo šviesiai rožinės iki raudonos spalvos. Kojų pirštai sujungti plaukiojamąja plėve.

Biologija

Kolonijas sudaro nuo 2 iki 12 000 porų. Įsikuria netoli kranto, todėl perėjimo metu nesugaišta daug laiko maisto paieškai. Pirmenybę teikia aukštesnėms vietoms, apie 115 m virš jūros lygio, nes aukštesnėse vietose greičiau nutirpsta sniegas.
Geri plaukikai: iriasi sparnais, o uodega ir letenomis vairuoja. Plaukia 35 km/h greičiu. Po vandeniu gali išbūti iki 2 minučių. Dažniausiai paneria 3-20 m, kur yra gausu kriliaus, smulkios žuvies ir kalmarų. Neišlipdami į krantą, atviroje jūroje, pingvinai išbūna 3-5 mėnesius.
Amžiaus vidurikis 13 metų.
Monogamai lytiškai subręsta 2-4 metų amžiaus. Paukščių tuoktuvės prasideda rugsėjo mėnesį ir tęsiasi iki gruodžio. Lizdą, iš smulkių akmenukų, pagaliukų ir augalų, krauna abu partneriai. Lizdas yra 10-20 cm aukščio ir 45 cm skersmens. Dėtyje du pilkšvai balti kiaušiniai. Peri abu tėvai. Jaunikliai išsirita po 34-37 dienų. Po mėnesio jaunikliai būriuojasi, šildo vieni kitus, kol laukia grįžtančių tėvų su maistu. Apsiplunksnuoja po 3 mėnesių.
Pasaulinės gamtos apsaugos organizacijos duomenimis papuasinio pingvino apsaugos būklė nekelia susirūpinimo.
Eugenija Kupčinskienė

Biografija

Sutuoktinis Limas Kupčinskas. 1975 m. baigė Vilniaus universitetą, 1980 m. – Maskvos universitetą. 2003 m. habilituota biomedicinos mokslų daktarė.
Nuo 1980 m. Lietuvos žemės ūkio akademijos, 1991-2002 m. dar ir Vytauto Didžiojo universiteto dėstytoja, nuo 2006 m. dar ir Kauno medicinos universiteto dėstytoja, nuo 2004 m. profesorė. Nuo 2008 m. VDU Gamtos mokslų fakulteto Biologijos katedros profesorė. 1991-1993 m. stažavosi Sausumos ekologijos institute (Didžioji Britanija), 1996 m. Velso universitete. 2004 m. Europos Sąjungos mokslo projektų ekspertė.

Mokslinė veikla

Mokslinių tyrimų sritys – augalų hormoninės reguliacijos mechanizmai, augalų DNR metilinimo procesai, ekologinė morfofiziologija, kultūrinių augalų jautrumas metalams, sumedėjusių ir žolinių augalų latentiniai pažeidimai Lietuvos lokalios taršos zonose, aplinkos bioindikacija, oro tarša.
Skaitė pranešimus tarptautinėse mokslinėse konferencijose JAV, Japonijoje, Kinijoje, Prancūzijoje, Didžiojoje Britanijoje, Suomijoje, Italijoje, Australijoje. Paskelbė apie 100 mokslinių straipsnių.
Delninis kompiuteris

Delninis kompiuteris (angl. personal digital assistant arba palmtop) – nedidelis mobilus nešiojamų kompiuterių rūšies įrenginys, galintis atlikti daugelį asmeninio kompiuterio atliekamų funkcijų. Tokiame įrenginyje paprastai būna laikrodis, skaičiuotuvas, kalendorius, priminimų bei adresų sąrašai, taip pat yra galimybė įdiegti įvairių taikomųjų programų – pašto programų, dokumentų redaktorių, žaidimų. Viena svarbiausių delninukų savybių – galimybė sinchronizuoti duomenis su asmeniniu ar nešiojamu kompiuteriu.
Labiausiai paplitę Pocket PC ir Palm delniniai kompiuteriai.

Istorija

Pirmieji delniniai kompiuteriai buvo sukurti apie 1980 metus RadioShack firmoje, pirmieji, panašūs į šiuolaikinius – Apple Newton – buvo sukurti 1993 m., pirmieji smarkiai išpopuliarėję delniniai kompiuteriai – US-Robotics Pilot – buvo sukurti 1996 m. Pastarųjų įrenginių verslas vėliau atiteko 3Com, o dar vėliau – palmOne kompanijai, kuri 2005 m. gegužę vėl įgijo pilnas teises į rūšies pavadinimą „Palm“ ir pakeitė pavadinimą į Palm.

Pritaikymas

Pastaruoju metu išnyko ribos tarp delninių kompiuterių, mobiliųjų telefonų ir skaitmeninių fotoaparatų: nauji telefonai ar sumanieji telefonai atlieka delninių kompiuterių funkcijas, į kai kuriuos delninius kompiuterius integruojami telefonai arba dedamos GSM kortelės, o sudėtingi fotoaparatai integruojami ir į vienus, ir į kitus.
Šiuo metu populiarėja kita delninių kompiuterių pritaikymo sritis – GPS navigacija. Įdiegus į „delninuką“ vieną iš žemėlapių programų bei prijungus GPS imtuvą, gauta įranga tampa kelrodžiu į bet kurį pasirinktą pasaulio tašką (tai priklauso tik nuo programinės įrangos). Nemažai delninių kompiuterių jau gaminami su integruotais GPS imtuvais.
Šiuolaikiniai delniniai kompiuteriai yra ne tik puikūs garso grotuvai, jais galima žiūrėti vaizdinę medžiagą (filmus, muzikinius klipus ir kt.). Jie gali tureti Wi-Fi, IrDA, BlueTooth jungtis.
Populiariausios delniniuose kompiuteriuose naudojamos operacinės sistemos: Palm OS bei Pocket PC (Windows CE), užimančios daugiau kaip 80 % rinkos. Po truputį plinta ir Symbian bei Linux operacinių sistemų naudojimas.
Vilija Kazlienė

Biografija

1981 m. baigė Kauno medicinos institutą, gydytoja. 1993 m. Kazlų Rūdos II rajoninės ligoninės skyriaus vedėja, nuo 2000 m. Vilijos Kazlienės individualios įmonės „Jūsų sveikata“ savininkė, direktorė.
1995 m. (LDDP sąraše) Marijampolės rajono savivaldybės tarybos, 2000–2003 m., 2003–2007 m. (Lietuvos centro sąjungos sąraše), 2007–2011 m. (Liberalų ir centro sąjungos sąraše) ir nuo 2011 m. Kazlų Rūdos savivaldybės tarybos narė. 
Lietuvos gydytojų sąjungos narė, Kauno teritorinės ligonių kasos stebėtojų tarybos narė.
Vyras Valdas Kazlas, vaikai Greta, Mantas.
KF Deçani

Istorija

Klubas įkurtas 1949 m. 
Dalyvavo šalies Pirmos futbolo lygos pirmenybėse. 2012/2013 m. sezone Pirmoje lygoje užėmė 3 vietą ir kovėsi pereinamosiose rungtynės dėl patekimo į Superligą pirmenybes. Šias rungtynes pralaimėjo ir liko žaisti Pirmoje lygoje. 2016/2017 m. sezone liko 16 vietoje (paskutiniai) ir prarado vietą Pirmoje lygoje.
Morkūnai (Zarasai)

Žymūs žmonės

Inžinieriaus Antano Gruodžio ir medicinos mokslų daktarės Stefanijos Gruodytės tėviškė.
Club of Pioneers

Club of Pioneers – tarptautinė sporto organizacija, jungianti atskirų valstybių seniausius futbolo klubus.

Istorija

Organizaciją 2013 m. įkūrė seniausias pasaulyje anglų futbolo klubas Sheffield F.C. Į ją gali įsijungti seniausi tebegyvuojantys futbolo klubai (po vieną iš valstybės), nepriklausomai nuo žaidimo lygio ir nuo to, kokiuose čempionatuose (mėgėjų ar profesionalų) jie rungtyniauja. Club of Pioneers tikslas – puoselėti šio kolektyvinio žaidimo su kamuoliu istorines tradicijas ir perduoti jas ateities kartoms. Šūkis: Sąžiningumas, pagarba ir bendruomeniškumas!

Pioneers Cup

Organizacijos nariai dalyvauja draugiškame futbolo turnyre „Pioneers Cup“. Jame rungtyniauja ne reprezentacinės klubų komandos, o vad. „Pioneer Teams“ (jungiančios buvusius futbolininkus, administracijos darbuotojus ar net sirgalius). 2019 m. rugpjūčio 31 d. Harleme (Šiaurės Olandija) vyko tradicinis 5–tasis turnyras, jame dalyvavo prieš kelis mėnesius priimto Kybartų „Sveikatos“ futbolo klubo senjorai. Sveikatiečiai nugalėjo ir parvežė „Pioneers Cup“ taurę į Kybartus.
Makabi žaidynės

Makabi žaidynės (hebr. ‏מַכַּבִּיָּה‎‏‎) – kas ketverius metus vykstančios tarptautinės žydų bendruomenės daugiašakės sporto varžybos. Žaidynes rengia Makabi pasaulio sąjunga. Žaidynės vadinamos trečiosiomis didžiausiomis daugiašakėmis sporto žaidynėmis. Žaidynėse dalyvauja žydų tautybės sportininkai iš viso pasaulio ir Izraelio sportininkai, neatsižvelgiant į pastarųjų etninę sudėtį.
Pirmosios Makabi žaidynės įvyko 1932 m.  Trečiosios žaidynės, planuotos 1938 m. buvo atidėtos dėl Europoje išsiplėtojusio nacizmo. Žaidynės atkurtos 1950 m. Pirmieji Lietuvos atstovai debiutavo dar pirmose Makabi žaidynėse 1932 m. Tel Avive. Po 1935 m. Lietuva daugiau žaidynėse nedalyvavo dėl Tarybų Sąjungos okupacijos. 1989 m. litvakų sportininkai vėl pradėjo varžytis Makabi žaidynėse.
Vytautas Jurgis Bubnys

Biografija

1953 m. baigė Prienų vidurinę mokyklą. 1953–1957 m. studijavo Vilniaus pedagoginio instituto (dab. LEU) Lituanistikos fakultete įgijo lietuvių kalbos ir literatūros dėstytojo specialybę.
1957–1964 m. Kauno 9-osios vakarinės pamaininės vidurinės mokyklos direktoriaus pavaduotojas. Nuo 1958 m. LSSR rašytojų sąjungos narys. 1965–1966 m. žurnalo „Moksleivis“ redakcijos vedėjas, 1966–1974 m. vyriausiasis redaktorius. 1976–1981 m. ir 1991 m. LSSR rašytojų sąjungos valdybos pirmininko pavaduotojas. Nuo 1981 m. atsidėjo tik kūrybiniam darbui.
Kūrinius pradėjo spausdinti 1953 m. Pirmasis romanas „Alkana žemė“ pasirodė 1971 m. Yra parašęs ir išleidęs dešimt romanų, penkias apysakų bei apsakymų knygas ir šešias knygas jaunajam skaitytojui. V. Bubnio romanai yra išversti į rusų, čekų, lenkų, latvių, estų, vokiečių ir kt. kalbas. Keli kūriniai ekranizuoti.  Spausdino apybraižas bei reportažus apie kaimo žmogų, dirbdamas „Moksleivyje“ – straipsnius, apybraižas mokyklų gyvenimo, moksleivių, mokytojų ir tėvų santykių temomis. Straipsnių moralės, kultūros ir politikos klausimais paskelbė Atgimimo laikotarpiu. 
Žmona Elena Kurklietytė, žurnalistė, sūnus Vygintas.

Politinė veikla

1963–1989 m. SSKP narys. 1988 m. Lietuvos Persitvarkymo Sąjūdžio iniciatyvinės grupės narys, Sąjūdžio Seimo ir tarybos narys. 1992–1996 m. LR Seimo narys, dirbo Lietuvos demokratinės darbo partijos frakcijoje.
Petras Baravykas

Biografija

1925-1932 m. mokėsi Valstybės teatro baleto studijoje Kaune. 1932-1959 m. Valstybės teatro, Lietuvos operos ir baleto teatro baleto trupių solistas. 1932 m. Vaikų teatro draugijos vienas steigėjų.
Sukūrė ryškių charakterinių vaidmenų. Pastatė šokių operose (Piotras Čaikovskis. Mazepa, 1930 m.).
Peter Martin Litfin

Peter Martin Litfin (liet. Pėteris Martinas Litfinas; g. 1937 m. vasario 6 d. Berlyne, Vokietija) – vokiečių teisininkas, teisėtyrininkas mokestininkas, Vormso taikomųjų mokslų universiteto profesorius.

Biografija

Litfin studijavo teisės mokslus ir makroekonomiką Berlyne, Freiburge (Breisgau), Freiburge (Šveicarija) ir mikroekonomiką Manheime. Freiburge (Šveicarija) 1964 metais apgynė teisės mokslų disertaciją iš Vokietijos mokesčių teisės apie likvidatoriaus pareigas. Ilgą laiką dirbo audito bei mokesčių konsultavimo bendrovėse, advokatas, mokesčių patarėjas, auditorius ir oficiolato advokatas (bažnytinis teisininkas).
Nuo 1977 m. ūkinės ir mokesčių teisės profesorius Vormso aukštojoje mokykloje (Fachhochschule Worms), Mokesčių dalykinės srities aukštojoje mokykloje (kaip tokios vienintelės visoje Vokietijoje) steigėjas. Daugelio knygų apie verslo (ypač vidutinių įmonių) konsultavimą dėl likvidavimo bei mokestinių pareigų autorius ir bendraautoris. Litfin – standartinio veikalo (mokymo priemonės) – serijos, skirtos ruošiantis mokesčių konsultavimo profesijoms, pradininkas ir leidėjas (išleistas 21 leidimas). Nuo 2002 metų emeritas. Išgarsėjo vad. Litfin byla dėl profesorių šalutinės veiklos bei pareigų lankytis paskaitose (švietimo teisė).
Italijos vėliava

Italijos vėliava (Itališkai dažnai vadinama Il Tricolore) yra trispalvė vėliava sudaryta iš trijų vienodo dydžio žalios, baltos ir raudonos spalvos vertikalių juostų.

Spalvų reikšmės

Pirma kartą panašaus dizaino vėliava buvo naudojama 1796 m. Cispadanės Respublikoje po Napoleono armijos žygių per Italiją. Tuo metu buvo įkurta daugybė smulkių respublikų remiantis Jakobinų valdymo modeliu ir beveik visos savo vėliavoms naudojo Prancūzijos trispalvės dizainą derinant skirtingus spalvų variantus. Kispadanės respublika pasirinko raudoną ir baltą spalvas (Milano vėliavos spalvos) bei žalią, kuri buvo Lombardijos legiono spalva. 
Dažniausiai vėliavos spalvų reikšmės aiškinamos taip: žalia simbolizuoja lygumas ir kalnus, balta simbolizuoja snieguotąsias Alpes, o raudona reiškia kraują pralietą Italijos nepriklausomybės karų metu. Egzistuoja dar viena labiau religinė interpretacija, kuri teigia, kad žalia simbolizuoja viltį, balta tikėjimą ir raudona dosnumą.

Panašumai į kitas vėliavas

Dėl savo kilimo iš Prancūzijos vėliavos, it. trispalvė yra panaši į daugumą vėliavų, kurios turi tas pačias kilimo šaknis. Pažymėtinas vėliavos panašumas į Airijos vėliavą, kuri yra žalia, balta ir oranžinė, bei į Dramblio Kaulo Kranto vėliavą, kurios spalvos išdėstytos atvirkščiai: oranžinė, balta ir žalia.
Italijos vėliava yra identiška Meksikos vėliavos pagrindui.
Aleksandras Karadžiordževičius

Biografija

Kilęs iš Karadžiordževičių dinastijos. Tėvas Karadžiordžė Petrovičius, motina Jelena Jovanovič. Žmona Persida Nenadovič, sūnus Petaras I Karadžiordževičius.

Valdymas

1844 m. priėmė civilinį kodeksą, sumodernino valstybės valdymą, švietimą, teismus, skatino ūkio ir kultūros plėtrą. Užsienio politikoje orientavosi į Austriją. Neparėmė 1848 m. serbų sukilimo Vengrijoje. Per 1853–1856 m. Krymo karą laikėsi neutraliteto, dėl to neteko panslaviškai nusiteikusių serbų paramos. Spaudžiant Rusijai 1858 m. Skupščina jį pašalino iš sosto.
Buckley Town FC

Istorija

Klubas įkurtas 1977 m.
Maniako dienoraštis

Turinys

Pagrindinis filmo herojus – pusamžis bedarbis Benito, uždarbiaujantis pardavinėdamas įvairias skalbimo priemones. Nors neturi pinigų, tai netrukdo jam vilioti visas sutiktas moteris, o įspūdžius aprašinėti dienoraštyje. Situacija pasikeičia, kuomet jis susipažįsta su Luidži. Kuomet mergina atsisako jam paskolinti pinigų, Benito pavagia jos grandinėlę ir už gautus pinigus kurį laiką gyvena. Jiedu pykstasi ir vėl tikosi, nors Benito nesiliauja vilioti kitų moterų...
Mordų žydų kapinės

Mordų žydų kapinės (lenk. Cmentarz żydowski w Mordach) – žydų kapinės, įkurtos XIX a. Mordų mieste. Kapinių plotas užima 1 ha. Kapinėse išlikę keli antkapiniai paminklai.
Visiškojo naikinimo spindulys

Visiškojo naikinimo spindulys (rus. радиус полного поражения; angl. total destruction radius; total kill radius) – skritulio, kuriame pažeidžiama ne mažiau kaip 90% taikinių sprogus vienam sviediniui (minai), spindulys.
Pvz., aviacinės bombos FAB-500, turinčios 213 kg sprogstamosios medžiagos, visiškojo naikinimo spindulys apie 40 m.).
Baidokas

Baidokas (ukr. байда́к) – XVI–XX a. krovininis upių laivas, plaukiojęs Dnepro baseino upėse, Nemune.
Buvo 30–50 m ilgio, iki 8 m pločio ir apie 1 m grimzlės, 15–70 t vandentalpos, plokščiu dugnu. Varomas burėmis ar nešamas srovės. Turėjo vieną ilgą vairuojamąjį irklą korpuso gale.
Zaporožės kazokai naudojo kaip karo laivą.
Nemunu plaukiojo vokiški 120–500 t vandentalpos, su kajute, prieš srovę varomi variklio.
Tricikliniai antidepresantai

Tricikliniai antidepresantai – antidepresantų, pirmą kartą pradėtų vartoti šeštame praeito amžiaus dešimtmetyje, grupė.
Tikslus veikimo mechanizmas nėra iki galo aiškus, vyrauja nuomonė, kad tricikliniai antidepresantai veikia neuromediatorių reabsorbciją sinapsėje, o to rezultatas yra didesnė vietinė noradrenalino, dopamino, serotonino koncentracija sinapsėje.
Tricikliniai antidepresantai vartojami kaip nuskausminamieji, gydyti depresijai, bulimijai, narkolepsijai, žagsėjimui, schizofrenijai.
Formulės 1 komandos

Konstruktorių taurė

Pagal oficialias Formulės 1 taisykles "pakabos ar variklio konstruktorius yra žmogus arba įmonė, kuri valdo visas pakabos ar variklio gaminimo teises". Formulės 1 konstruktorių taurė atitenka tai bolido pagaminimo komandai, kuri sezono pabaigoje turi surinkusi daugiausiai taškų. Jei pakabą ir variklį gamina ta pati kompanija, tai komandos pavadinimas tai atspindi (tarkim Ferrari, Toyota ir pan.). Tačiau yra ir kitų atvejų. Tarkim variklį ir pakabą gamina skirtingos kompanijos, tuomet komanda pavadinama abiejų kompanijų vardais (tarkim McLaren-Mercedes, Lotus-Climax ir pan.), kai pakabos gamintojo vardas visda eina prieš variklio gamintojo. Būna atvejų, kai skirtingų komandų pakabos vienodos, tačiau yra skirtingi variklių gamintojai, tokiais atvejais šios ekipos laikomos skirtingomis (pvz., Lotus-Ford, Lotus-BRM). Tokiu atveju konstruktorių taurę gauna pakabos gamintojas, štai dėl šios priežasties taurė ir vadinama konstruktorių.
Nuo pat praeito amžiaus aštuntojo dešimtmečio FIA reiklauja, kad ekipa turėtų visas teises į savo naudojamą važiuoklę. Tiesa, net ir šiais laikais pasitaiko išimčių, kai komanda naudojo ne savo pagamintą važiuoklę. Taip atsitiko su Ligier (1995), Sauber (2004), Scuderia Toro Rosso (2006 ir 2007) ir Super Aguri (2007 ir 2008), kai šios ekipos naudojo kitų konstruktorių važiuokles (atitinkamai Benetton, Ferari, Red Bull Racing ir Honda). Tiesa, šiais konkrečiais atvejais nebuvo imtasi jokių veiksmų.
Antanas Žvironas

Biografija

Baigęs Užpalių pradžios mokyklą, mokėsi privačiai, 1914–1916 m. Vilniaus gimnazijoje. 1916–1917 m. studijavo Tomsko technologijos institute. 1921 m. baigęs Kauno karo mokyklą, tarnavo artilerijos karininku. Nuo 1924 m. „Žiežirbos“, 1925 m. „Žaizdro“ narys. Slapyvardis A. Smėliūnas.
1927 m. baigė Lietuvos universitetą, po pasikėsinimo į Augustiną Voldemarą buvo suimtas, 1927 m. balandžio 27 d. karo lauko teismo nuteistas 1,5 metų kalėti. 1931 m. kartu su Steponu Kairiu – LSDP programos autorius. Išvertė Otto Bauerio knygą „Socialdemokratija, religija, bažnyčia“.
1931–1933 m. stažavosi Ciuricho universitete, tapo fizikos daktaru. 1934–1940 m. dėstė Vytauto Didžiojo universitete. 1936 m. ir 1938–1940 m. žurnalo „Gamta“ redaktorius. 
1940–1943 m. dėstė Vilniaus universitete (VU). 1943 m. VLIK organizatorius, pogrindinio komiteto Vilniuje pirmininkas. 1944–1945 m. VU Fizikos-matematikos fakulteto dekanas, bendrosios fizikos katedros vedėjas. 1945 m. vasario 10 d. areštuotas ir nuteistas 25 metams lagerių, kalėjo Abezėje (Komija), kur susirgo džiova. 1954 m. liepos 11 d. grįžo į Lietuvą.
Po mirties 1992 m. už žydų gelbėjimą vokiečių okupacijos metais apdovanotas Žūvančiųjų gelbėjimo kryžiumi.