google/wiki40b huggingface dataset:
Ginkūnų herbas

Aprašas

Herbo juodame lauke iš skydo kairiojo viršutinio krašto išlinkusi sidabrinė dešinė ranka su sidabriniu rankogaliu, berianti auksinius grūdus.

Istorija

Ginkūnų istorijoje svarbų vaidmenį suvaidino rusų grafai Zubovai. Jau XIX a. Ginkūnai tapo Zubovų valdų administraciniu centru ir savotišku šviesuliu spaudos draudimo laikotarpiu. Būtent čia, savo rūmų rūsyje, 1896 m. Sofija ir Vladimiras Zubovai įsteigė slaptą mokyklą, nemažą dalį iš dvaro gaunamų pajamų skyrė vietos jaunimui mokyti.
Ginkūnų herbą Lietuvos Respublikos Prezidentas dekretu Nr. 90 patvirtino 2003 m. gegužės 26 d. Herbo etalono autorius – dailininkė Laima Ramonienė.

Simbolika

Žinant senas Ginkūnų švietimo tradicijas, vietovės herbe nutarta švietimo ir mokslo idėjas įprasminti per alegorijas: ranką ir iš jos beriamus kviečių grūdus. Prisimintas lietuvių liaudies posakis: „Ką pasėsi tą ir pjausi“ arba Vinco Kudirkos eilės, parašytos universiteto baigimo proga: „Kol jaunas, o broli, sėk pasėlio grūdus ir dirvos ne‘pleiski!“ Dešinė ranka, berianti grūdus,- tai tarsi žinių skleidimo šaltinis. Skydo laukas nuspalvintas juoda spalva, kuri nuo viduramžių reiškia mokslą, išsilavinimą, o auksiniai grūdai (auksinės mintys) gali rodyti ir dvasiškai turtingus žmones.
Palma Arena

Palma Arena (dar vadinama Velodrome Palma) – universalus, tarptautinio lygio sporto, pramogų ir verslo kompleksas Maljorkos Palmoje, Ispanijoje. Europoje arena labiausiai žinoma kaip puikiai įrengtas dviračių sporto trekas.
Arenos statyba baigta 2007 m. vadovaujant olandų architektų firmai Sander Douma, kurie specializuojasi tokios paskirties arenose. Vienu metu renginį gali stebėti 5000 žiūrovų.
2007 m. gegužės 2 d. arenoje vyko teniso mačas Paviršių Mūšis tarp iš Maljorkos kilusio ir antroje vietoje pagal skirstymą esančio Rafael Nadal ir pirmoje vietoje esančio Roger Federer. Šios rungtynės buvo unikalios tuo, kad viena pusė aikštės buvo molis (Nadal’io pamėgta danga), o kitoje – žolė (Federer’io pamėgta danga).
2007 m. rugsėjo 3–5 d. XXXV Europos krepšinio čempionato metu Lietuvos vyrų krepšinio rinktinė šioje arenoje įveikė Turkijos, Čekijos ir Vokietijos rinktines.
Merkinės sinagoga

Merkinės sinagoga – istorinė žydų sinagoga Merkinėje.
Sankcija

Pozityvios sankcijos

Pozityvios sankcijos yra tokios, kurios skatina ligšiolinį elgesį (ar jo nebuvimą) – apdovanojimai, materialinis ar kitoks atlyginimas, žodinis ar neverbalinis paskatinimas, pakėlimas pareigose ir kt.

Negatyvios sankcijos

Negatyvios sankcijos yra tokios, kurių paskirtis – slopinti, neutralizuoti, sabotuoti, dekatalizuoti kokio nors asmens veiklą ar jos pasekmes.
Negatyvios sankcijos apima nubaudimą, papeikimą, neigiamą viešą veiklos įvertinimą, ją įvardijant kaip priešingą esamų standartų atžvilgiu.
Kamermedchena

Kamermedchena (rus. камер-медхен, камер-медхин) – Rusijos imperatoriaus ar imperatorienės kambarinės tarnaitės pareigos Rusijos imperatoriaus dvare 1733–1917 m.
Pareigos pirmą kartą paminėtos 1733 m. gruodžio 12 d. aukščiausiajame įsake, kuriuo imperatoriaus kamermedchena buvo paskirta mergelė P. Ovsejeva. M. Garnovskio laiške rašoma, kad vienas Jekaterinos II didikų vedė kamermedcheną, patarnavusią imperatorei rengiantis žygyje.
1796 m. gruodžio 30 d. patvirtintuose caro rūmų etatuose nurodyta, kad rūmuose tarnauja 6 kamermedchenos.

Pareigybė egzistavo iki 1917 m. vasario mėnesio.
Senkų senovės žemdirbystės vieta

Vieta

Kairiajame Tenžės krante, abipus jo santakos su bevardžiu upeliu išliko senovės žemdirbystės vietą ženklinantys akmenų aptvarai ir krūsnys.
Kairiajame bevardžio upelio krante yra Senkus nuo Ankštakių skyręs tiesus akmenų pylimas ir 1986 m. aptikta akmenų krūsnis. Dešiniajame krante išliko senovės laukus juosiantys aptvarai, kuriuos sudaro 8 pylimai. Pagrindinis pylimas eina šiaurės rytų – pietvakarių kryptimi palei upelio dešiniojo kranto aukštumos pakraštį. Jo aukštis 0,5 m, plotis 2-3 m. Vietomis jis apardytas, suplokštėjęs. Nuo šio pylimo atsišakoja beveik rytų – vakarų kryptimi link Tenžės einantys 7 pylimai. Jie apie 0,2 m aukščio ir 2-3 m pločio. Ant pylimų užritinti pavieniai stambūs, daugiau kaip 1 x 1 m dydžio akmenys. Atstumas tarp pylimų iki 30 m.
Teritorijos plotas 8,47 ha, apaugęs mišku.
Pietvakariniame senovės žemdirbystės vietos pakraštyje yra Senkų piliakalnis. Į pietus nuo jos yra Ankštakių-Senkų kapinynas, o į šiaurę – Senkų apeiginis akmuo su dubeniu.

Tyrimai

1986 m. akmenų krūsnį aptiko ir žvalgė Ignas Jablonskis. 2002 m. aptvarus aptiko ir žvalgė Vilniaus universiteto ir Kretingos muziejaus archeologinė žvalgomoji ekspedicija (Algimantas Merkevičius, Rėda Nemickienė, Julius Kanarskas). 2003 m. žvalgė ir kartografavo Kultūros paveldo centras (Linas Tamulynas, Renaldas Augustinavičius).
Senovės žemdirbystės vieta datuojama II tūkstantmečio pirmąja puse.
2004 m. įrašyta į kultūros vertybių registro archeologinių vietų sąrašą (A1824), 2005 m. pripažinta valstybės saugoma kultūros vertybe.
Patranka

Istorija

Pirmos patrankos, pagamintos iš bambuko, pasirodė Kinijoje ne vėliau kaip 1132 m.
Mortyros pirmą kartą minimos Mongolų imperijos ir Sun dinastijos 1268–1279 m. karuose.
Į Lietuvą kryžiaus žygių pabaigoje kryžiuočiai atvežė kelias patrankas. Po mūšio jas prarado - patrankos pateko į lietuvių rankas. Lietuviai suprato, kaip jomis naudotis, ir jau 1410 m. liepos 15 d. Žalgirio mūšyje turėjo keturias patrankas, kurios iššovė po keturis kartus. Mūšio eigai tai esminės įtakos nepadarė.
Darius Butkus

Darius Butkus (g. 1972 m. lapkričio 11 d.) – buvęs Lietuvos futbolininkas, treneris.

Biografija

1984 m. pateko į Panevėžio sporto internatą. Nuo 1989 m. žaidė Panevėžio „Ekrano“ pagrindinėje komandoje, su kuria 1993 m. tapo Lietuvos čempionu. 1994 m. po rimtos traumos baigė profesionalo karjerą, tačiau žaidė Nevėžis Kėdainiai (1999–2001), Vienybė Ukmergė (2002) komandose. Vėliau Panevėžyje treniravo vaikus, 2007 m. pakviestas treniruoti Panevėžio „Ekrano“ dublerių komandą. Nuo 2007 m. liepos iki sezono pabaigos treniravo pagrindinę komandą. 2009 m. paskirtas vadovauti Panevėžio futbolo akademijai.
2000–2005 m. dirbo jaunių (iki 17 ir iki 19 m.) rinktinėse, 2010 m. birželį paskirtas Lietuvos U-16 rinktinės vyr. treneriu.
Žaidė SFL klubo Vilniaus „Nerealas“ komandoje.
Kroatijos futbolo taurė

Kroatijos futbolo taurė – pagrindinis futbolo taurės turnyras Kroatijoje. Vyksta nuo 1941 metų, sovietmečiu nevyko.
Ekvadoro demokratinės kairės partija

Istorija

Įkurta 1970 m. gegužės 24 d. kaip Demokratinis revoliucinis judėjimas. 1978 m. tapo partija.
Rinkimuose dalyvauja nuo 1979 m. 1984 m. gavo 24 vietas iš 71 Nacionaliniame kongrese. 1984 m. Rodrigas Borcha Sevaljosas prezidento rinkimų II ture gavo 47,8 % balsų. 1987 m. rinkimuose PID gavo 31 vietą parlamente ir kartu su Liaudies demokratijos partija sudarė vyriausybę.
1988 m. prezidento rinkimus laimėjo R. Borcha Sevaljosas. 2002 m. parlamento rinkimuose, vietų dalybose dalyvaujant 25 partijoms, PID gavo 13 vietų iš 100 Nacionaliniame kongrese ir užėmė antrą vietą.
2005 m. parlamentui atstatydinus Lucijų Gutjeresą, prezidentu ir vyriausybės vadovu tapo Alfredas Palacijus (Luis Alfredo Palacio González). Jo vyriausybėje daugumą sudaro PID atstovai.

Struktūra ir ideologija

Turi 400 000 narių. Aukščiausias organas – suvažiavimas, renkantis Nacionalinį direktoratą.
Siekia gilios agrarinės reformos, amatų plėtros, tačiau pasisako už mišrią ekonomiką, palaiko Kontadoro grupės politiką. Turi didelę įtaką Darbininkų profsąjungų konfederacijoje.
Socialistų Internacionalo narė nuo 1980 m. Lotynų Amerikos ir Karibų šalių politinių partijų komiteto (Partidos Políticos de América Latina y el Caribe – COPPPAL) narė.
Mašinka

Istorija

XX a. pradžioje kaimas vadinamas Pagiriais, ribojosi su Smėlynės dvaru. Tarpukariu išskirstytas vienkiemiais. 1931 m. įkurta Mašinkos pradinė mokykla (kaip Troškūnų pradinės mokyklos komplektas), kuri 1938 m. perkelta į Gurskus.
Verpimo ratelis

Verpimo ratelis (žemaitiškai – kalvaratas) – prietaisas siūlams verpti. Pagal konstrukciją būną gulsčias (plačiau naudotas Klaipėdos krašte ir Aukštaitijoje) ir stačias. Lietuvoje atsirado XVIII a. I pusėje. Iki tol valstiečiai naudojo verpstę.
Verpimo ratelis susideda iš ritės siūlams, ratelio, rato, krėslo, paminos, trijų kojų. Pamina minama koja ir taip sukamas ratas. Pluošto kuodelis tvirtinamas prie prieverpstės. Sukdama ratelį koja, verpėja kaire ranka peša iš kuodelio verpalą, o dešine ranka, prilaikydama jį, lygina siūlą, nutaiko siūlo storumą ir leidžia jį į ritę.
Verpimo ratelius darydavo iš uosio, liepos, alksnio. Daugiausia verpdavo moterys žiemos mėnesiais, po visų derliaus nuėmimo darbų.
Piltinės piliakalnis

Piliakalnis

Piliakalnis įrengtas atskiroje kalvoje, kurios pietinis ir rytinis šlaitai leidžiasi į Lyšupio slėnį. Vakarinis ir šiaurinis šlaitai žemesni ir nuolaidesni. Aikštelė ovali, pailga rytų – vakarų kryptimi, 55x22 m dydžio. Manoma, kad ji buvusi apie 65 m ilgio ir 30 m pločio. Joje buvo randama anglių, puodų šukių, įvairių geležinių dirbinėlių. Šlaitai vidutinio statumo, 12 m aukščio.
Piliakalnis labai apardytas arimų, trianguliacijos bokšto. Dabar apaugęs lapuočiais.

Tyrimai

Piliakalnio žvalgomuosius archeologinius tyrimus 1967 m. atliko Lietuvos istorijos institutas. Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečio pradžia.

Aplinkiniai piliakalniai

Moteraitis 9 km
Pagirgždūčio piliakalnis 6 kmPašatrijos piliakalnis 21 kmKalniškių piliakalnis (Šaukėnai) 27 km
Gabriejolės piliakalnis 27 kmPaspąsčio piliakalnis 3 km
Gardiškės piliakalnis 8 kmKalniškių piliakalnis (Vaiguva) 9 km
Papilalio piliakalnis 8 kmPilių piliakalnis 13 km
Gedminiškės piliakalnis 16 kmŠilgalio piliakalnis 10 km
Gudelių piliakalnis 18 kmGalinių piliakalnis 11 km
Papilių piliakalnis 14 km
Rimantas Petukauskas

Biografija

1980 m. baigė Joniškio 1-ąją vidurinę mokyklą, 1981 m. – Vilniaus 31-ąją technikos mokyklą, įgijo šaltkalvio remontininko specialybę, 1986 m. – Vilniaus inžinerinį statybos institutą, inžinierius mechanikas.
1986–1992 m. Panevėžio autobusų parko kolonos viršininkas, 1992–2000 m. individualios įmonės savininkas, nuo 2000 m. UAB Panevėžio autobusų parko generalinis direktorius.
Lietuvos socialdemokratų partijos Panevėžio miesto skyriaus narys.
2007 m. ir 2011 m. (atsisakė mandato) Panevėžio miesto savivaldybės tarybos narys. 
Žmona Kristina (g. 1978 m.), vaikai Inga, Karolis.
Paulius Kavaliauskas

Biografija

Baigė Kurklių vidurinę mokyklą. 1967 m. baigė Vilniaus universitetą. 1993 m. habilituotas fizinių ir technologijos mokslų daktaras.
1967–1976 m. dirbo Statybos ir architektūros institute. Nuo 1976 m. Vilniaus universiteto dėstytojas, nuo 2000 m. Bendrosios geografijos katedros vedėjas, nuo 1993 m. profesorius. 1984–2005 m. mokslo žurnalo „Geografija“ atsakingasis redaktorius.

Mokslinė veikla

Parengė metodologinius kraštotvarkos pagrindus, Lietuvos rekreacinės geografijos, saugomų teritorijų sistemos, gamtinio karkaso ir kitas koncepcijas. Vadovavo regioninių parkų steigimo programos, Lietuvos teritorijos bendrojo plano rengimo, saugomų teritorijų planavimo darbams. Rengė pagrindinius Lietuvos aplinkos apsaugos teritorinio planavimo ir teritorijų valdymo sričių teisės aktus.
Paskelbė daugiau, kaip 250 mokslo ir mokslo populiarinamųjų straipsnių. Išleido autorinių dainų rinkinį (P. Drabužis. Mano meilės užteks, 2004 m.). Visuotinės lietuvių enciklopedijos straipsnių autorius.
Sąžininga prekyba

Sąžininga prekyba (angl. Fairtrade, FT; fair – 'sąžiningas', 'teisingas') – visuomeninis judėjimas, prekybos partnerystė, siekiant sąžiningos prekybos, teisingumo tarptautinėje prekyboje, ją grįsti dialogu, skaidrumu ir pagarba, teigiamai veikiant besivystančiose šalyse gyvenančių žmonių ekonominę padėtį, socialinį gyvenimą. Tikslas – kovoti su darbuotojų išnaudojimu, vaikų darbu (kai kuriose valstybėse vaikai dirba nuo 5 metų amžiaus), užtikrinti žmogaus teises (darbo srityje). Sąžiningos prekybos standartus suteikia Tarptautinė sąžiningos prekybos žymėjimo organizacija (Fairtrade Labelling Organizations International, FLO).
1965 m. nevyriausybinė organizacija „Oxfam“ savo parduotuvėse D. Britanijoje pradėjo prekiauti gaminiais iš trečiojo pasaulio šalių (pagal programą „Helping by Selling“). Už prekes „Oxfam“ atsiskaitydavo ne tiekėjams, o tiesiogiai gamintojams. Vėliau atsirado nedidelės parduotuvės „Worldshop“ (liet. pasaulio krautuvė). Jos priklausė pelno nesiekiančioms organizacijoms. Darbuotojai – savanoriai. Pardavinėdavo prekes iš neturtingiausių pasaulio valstybių. Pelnas (arba jo didžioji dalis) atitekdavo gamintojams. „Fair trade“ pradžioje buvo glaudžiai susijęs su šiomis „Worldshop“.
Dažniausiai žymimi ekologiški maisto produktai (besilaikant judėjimo „Fair Trade“ nustatytų standartų). Taip pat amatininkų rankų darbo kūriniai. Jie gabenami iš trečiojo pasaulio šalių. FT judėjimas tiesiogiai bendradarbiauja su smulkiaisiais prekiautojais, augintojais ir darbuotojų grupėmis. Prekių ženklo „Fairtrade“ standartų laikymąsi prižiūri ir kontroliuoja nepriklausoma tarptautinė sertifikatų bendrovė (tinklas) FLO-CERT, veikianti daugiau nei 70 šalių. Nepriklausomi inspektoriai, kasmet tikrina kiekvieną „Fairtrade“ sertifikuotą įmonę.
Dėl sąžiningos prekybos 1,5 mln. šeimų gamintojų ir darbuotojų daugiau nei 70 pasaulio šalių gauna naudos.
Sėkmės, Čakai!

Siužetas

Viskas prasidėjo dar ankstyvoje vaikystėje. Dešimtmetis Čakas pramogavo su draugais ir dalyvavo tradiciniame žaidime – pasuk butelį ir pabučiuok draugą. Likimas iškrėtė pokštą ir lėmė, kad teks bučiuotis su pačia negražiausia mergaite. Bet Čakas nesiryžo to padaryti, o įsižeidusi ir supykusi gotė užbūrė jį blogio aura.
Nuo lemtingojo įvykio praėjo 25 metai, bet užkeikimas vis dar neišgaravo. Čakas su pavydu stebi geriausio draugo plastikos chirurgo Stju meilės nuotykius, todėl mėgina praktikuoti jo išbandytą formulę ir kviečia į pasimatymus visas iš eilės merginas. Jos maloniai sutinka praleisti vakarą ir patirti vienos nakties nuotykį, o ryte lyg tyčia pasako „viso gero“. Mieste jau sklando gandai apie nerealią sėkmę skleidžiančio žaviojo dantisto reputaciją, todėl seksualios nepažįstamos ir net apkūni Čako sekretorės Riba trokšta išbandyti jo teikiamas paslaugas.
Vieną gražią dieną dalyvaudamas buvusios draugės Kerel vestuvėse Čakas pagaliau išsiaiškina savo didžiąją paslaptį. Pasirodo, kad absoliučiai visos su juo permiegojusios merginos sėkmingai ištekėjo už sekančio sutikto vaikino. Būtent todėl dantistas be ypatingų pastangų mėgavosi neišpasakotu populiarumu, bet iki šiol neįtarė, kodėl vedybų užsimaniusios savanaudės merginos jį vis palikdavo.
Dabar Čakas jau žino mistiškojo užkeikimo veikimo principą, todėl kiekvienoje įtartinoje situacijoje mėgina koreguoti negailestingas likimo išdaigas, kad pasipriešintų nuo vaikystės persekiojančiam užkeikimui. Vos po kelių susitikimų su pingvinų akvariumo dresiruotoja Kem vaikinas įsitikina, kad ji yra ta ilgai ieškota svajonių mergina. Tobula gražuolė ne iš karto prisileidžia nepažįstamąjį ir nepuola į lovą po pirmojo pasimatymo. Čakas jau pradeda svajoti, kad vieną rytą nubus šalia Kem.
Tačiau romantišką draugystę užmezgęs dantistas paniškai bijo mylėtis su Kem, kad po vienintelės nakties su juo Kem staiga neištekėtų už sekančio sutikto vaikino. Čakas delsia ir atideda jausmų fiestą lovoje, nors atsispirti pingvinų dresiruotojos nesibaigiančioms vilionėms būna vis sunkiau…
Čekija Eurovizijoje

2007 m.

2006-ųjų balandį transliuotojas ČT oficialiai patvirtino savo dalyvavimą 2007 m. konkurse Helsinkyje, Suomijoje.
ČT surengė nacionalinį finalą pasirinkti pirmąją Čekijos dainą konkursui. Atrankoje Eurosong 2007 dalyvavo 10 dainų, per SMS balsavimą buvo sužinotas nugalėtojas. Tačiau viena daina buvo diskvalifikuota prieš šou, todėl dalyvavo tik 9 dainos. Nugalėtoja tapo roko grupė Kabát su daina „Malá dáma“. 2007 m. gegužės 10 d. Eurovizijos konkurso pusfinalyje Čekija užėmė paskutinę vietą gaudama tik vieną tašką (kurį skyrė Estija).

2008 m.

Pieš 2008 m. konkursą Belgrade, Serbijoje, vėl vyko nacionalinė atranka pasirinkti šaliai dainą. 10 dalyvių dalyvavo už galimybę atstovauti Čekijai, nugalėtoja tapo Tereza Kerndlová su daina „Have Some Fun“. Per antrąjį Eurovizijos pusfinalį Kerndlová dainą atliko 8 numeriu, gavo 9 taškus (1 taškas iš Turkijos ir Maltos, 2 balai iš Kroatijos ir 5 taškai iš Makedonijos), užėmė 18 vietą iš 19, bet į finalą nepateko.

2009 m.

Nepaisant to, kad abu bandymai nebuvo sėkmingi, ČT patvirtino, kad dalyvaus 2009 m. Eurovizijos dainų konkurse, kuris vyks Maskvoje, Rusija. ČT nusprendė surengti uždarą atranką. Transliuotojas nusprendė pasirinkti romų grupę Gipsy.cz. Grupė anksčiau dalyvavo ankstesniuose nacionaliniuose finaluose, abu kartus pateko į trejetuką.
Grupė dalyvavo pirmajame Eurovizijos konkurso pusfinalyje, kuris vyko 2009 m. gegužės 12 d. naktį. Tačiau grupė gavo nulį taškų ir užėmė paskutinę vietą.

Pasitraukimas

2009 m. liepos 22 d. transliuotojas ČT oficialiai paskelbė apie savo pasitraukimą iš 2010 m. konkurso, nurodant mažą susidomėjimą konkursu.
Karina Krysko

Biografija

Savo karjerą kaip šokėja pradėjusi Karina dar 2001-aisiais, studijuodama choreografiją Vilniaus konservatorijoje, kartu su prodiuseriu Egmontu Bžesku įkūrė modernaus šokio studiją „Karman“. Per ketverius metus, iki pat savo muzikinės karjeros pradžios, kartu su šia studija ji pastatė ne vieną spektaklį,  taip pat, kaip šokėja, dalyvavo įvairiuose tarptautiniuose festivaliuose. Jau tada ji šoko roko operoje „Jūratė ir Kastytis“ ir Maskvos šou balete „Todės“.
2005 metais tapusi popmuzikos merginų grupės „69 Danguje“ nare, ji Lietuvoje išgarsėjo kaip dainininkė. Per kelerius metus merginos įvairiuose muzikos apdovanojimuose ne sykį buvo išrinktos „Metų grupe“.
2007-2009 metais ji buvo trijų televizijos laidų vedėja, taip pat – nuolatinė šokių ir muzikos TV projektų dalyvė. Kartu su būsimu vyru Sauliumi Skambinu, 2008-aisiais nugalėjusi nacionalinėje atrankoje, ji atstovavo Lietuvai Eurovizijos šokių konkurse, kur iškovojo 4-ąją vietą.
Nuo 2006-ųjų ji įgarsino bent septynių animacinių filmų herojes. 
K. Krysko 2012-aisiais sujungė muzikinės ir šokių karjeros metu įgytus įgūdžius ir vaidino miuzikluose. Nuo to laiko ji sukūrė šešis vaidmenis įvairiose roko operose ir miuzikluose. Mersedesos vaidmuo Kauno valstybiniame muzikiniame teatre, režisieriaus Kęstučio Jakšto pastatytame miuzikle „Grafas Montekristas“, jai pelnė Kauno „Fortūnos“ apdovanojimo statulėlę už geriausią metų debiutą.
Žaiginio valsčius

Žaiginio valsčius buvo Žemaitijoje. Centras – Žaiginys.
Godos kalnai

Godos kalnai (pranc. Monts Goda) – kalnagūbris Džibutyje, netoli šiaurės vakarinės Tadžuros įlankos pakrantės, Tadžuros regione. Aukštis iki 1780 m. Tai viena iš dviejų šalies vietų, kur auga miškai. Auga Rytų Afrikos kadagiai, buksmedžiai, sutinkamas retas, endeminis paukštis Pternistis ochropectus.
Godos kalnuose įsteigtas Dajaus miško nacionalinis parkas.
Čiornogora

Čiornogora (ukr. Чорногора; lenk. Czarnohora) – aukščiausias Ukrainos Karpatų kalnagūbris, esantis rytinėje Poloninos Beskidų dalyje.

Augalija

Čiornogoros šlaitai apaugę miškais. Šiauriniuose šlaituose paprastai auga bukai (iki 1300 m aukščio), aukščiau – eglės (iki 1600 m aukščio). Pietiniame šlaite irgi auga bukai, kurie ir sudaro miškų ribą. Aukščiau (iki 1800 m) yra poloninų (alpinių pievų) ir žolynų juosta, virš 1800 m – grynos poloninos, kurios siekia aukščiausias viršūnes, kai kur – akmenų laukai. Augalų tarpe daug endeminių rūšių.
Žmogaus aplinkos konferencijos deklaracija

Žmogaus aplinkos konferencijos deklaracija (arba Stokholmo deklaracija) – dokumentas, 113 valstybių priimtas 1972 m. Stokholme vykusios Jungtinių Tautų Žmogaus aplinkos konferencijos metu. Joje įteisinti 26 pagrindiniai aplinkosaugos principai ir pridedamas veiksmų planas, turintis 109 rekomendacijas ir penkias rezoliucijas. Manoma, kad konferencijos populiarumas ir šio dokumento priėmimas buvo lūžis, parodantis, kad aplinkosauga tapo tarptautinės svarbos klausimu. Aplinkos apsauga netrukus tapo daugelio šalių valstybinės politikos dalimi, pradėta aktyviau svarstyti tarptautiniu mastu, įkurta speciali tai prižiūrinti JTO institucija – Aplinkos apsaugos programa.

Turinys

Deklaracija prasideda pareiškimais apie aplinkos svarbą, būtinybę ją saugoti, kylančias aplinkos problemas, būtinybę suderinti vystymąsi ir aplinkosaugą. Toliau seka 26 principai, dėl kurių sutaria visos deklaraciją priėmusios šalys. Juose išreiškiamas palaikymas žmogaus teisėms, būtinybė saugoti natūraliuosius išteklius, laukinę gamtą, mažinti taršą, kurti kiekvienoje šalyje valstybinę aplinkos apsaugos politiką, padėti besivystančioms šalims vystytis nedarant žalos aplinkai, vystyti aplinkos tyrimus, kurti standartus, siekti glaudesnio tarptautinio bendradarbiavimo.
Aleksandras Alfridas Zaveckis

Biografija

Baigė Lietuvos žemės ūkio akademiją, mokslinis agronomas. 1995–2005 m. Ignalinos miesto seniūnijos seniūnas.
Lietuvos valstiečių partijos, Valstiečių ir Naujosios demokratijos partijų sąjungos narys. 2000–2003 m. ir 2006–2007 m. Ignalinos rajono savivaldybės tarybos narys.
Sutuoktinė Augenija, vaikai Gintaras, Jolanta.
Egidijus Knispelis

Biografija

Baigęs Tauragės vidurinę mokyklą dirbo Tauragės rajono laikraštyje „Leniniečių balsas“. 1990 m. baigė Vilniaus universiteto Istorijos fakulteto žurnalistikos specialybę.
Dar studijuodamas 1989 m. pradėjo dirbti satyros ir humoro žurnale „Šluota“ bei reporteriu dienraštyje „Respublika“. Nuo 1991 m. Lietuvos televizijos televizijos programų direkcijos adaptacijos skyriaus vyresnysis redaktorius. Rengė publicistinę laidą „Ką žolė užžėlė“, vėliau Lietuvos TV vyresnysis redaktorius, programos „Nakviša“ vedėjas. Dažniausiai rengė laidas ir siužetus žmogaus teisių apsaugos klausimais, nagrinėjo socialines problemas.  1999–2004 m „LNK“ televizijos laidų „Baras“, „Atleisk“, 2004–2008 m. laidos „Nepriklausoma paieškų tarnyba“ vedėjas. Nuo 2008 m. laidos „Kaip gyveni“ vedėjas, nuo 2010 m. LNK televizijoje rengia filmų ciklą apie rezonansinius pastarųjų dešimtmečių įvykius Lietuvoje „Įvykiai, sukrėtę Lietuvą“. 2013 m. pradėjo vesti laidą „TV Pagalba“.
Agridžentas

Istorija

Agridžentas įkurtas lygumoje prie jūros, greta dvi upės Hypsas ir Akragas, o šiaurėje kalnagubris, tad vietovė natūraliai įtvirtinta. Miestas įkurtas apie 582–580 m. pr. m. e. ir manoma, kad taip padarė graikų kolonistai iš Gelos, pavadinę miestą Akragu (gr. Ακράγαντα)). Žodžio reikšmė neaiški, nors paplitusi legenda, apie miesto įkūrėją tokiu vardu, bet manoma, kad ji sukurta vėliau tam, jog paaiškintų miesto pavadinimą.
Akragas greitai augo ir tapo vienu iš turtingiausių miestų Didžiojoje Graikijoje. Jis tapo svarbiu valdant VI a. pr. m. e. tironams Falariui ir Teronui Akragiečiui ir tapo demokratija nuvertus Terono sūnų Trasidėjų. Nors miestas buvo neutralus kare tarp Atėnų ir Sirakūzų, miesto demokratija buvo nuversta, kai jį nusiaubė kartaginiečiai 406 m. pr. m. e. Akragas visiškai neatsigavo, nors padėtis pagerėjo IV a. pr. m. e. valdant Timoleonui.
III a. pr. m. e. miestą valdė pakaitom romėnai (262 m. pr. m. e.) ir kartaginiečiai (255 m. pr. m. e.). Akragas smarkiai nukentėjo per Antrąjį Pūnų karą, kai kartaginiečiai ir romėnai kovėsi dėl jo kontrolės. Romėnai galiausiai užėmė Akragą 210 m. pr. m. e. ir pervadino Agrigentu, nors dar kelis šimtmečius jame buvo kalbama beveik vien graikiškai. Valdant romėnams miestas vėl suklestėjo, o po Julijaus Cezario mirties 44 m. pr. m. e. miesto gyventojams suteikta Romos pilietybė.
Po Vakarų Romos imperijos žlugimo miestas atiteko ostgotams, o vėliau Bizantijai. Tuo metu miesto gyventojai apleido žemutines miesto dalis ir įsikūrė ant kalvos, kur buvo akropolis. Manoma kad taip įvyko sėl berberų ir saracėnų antpuolio grėsmės. 828 m. saracėnai užėmė miestą. Arabų kalba jie jo pavadinimą tarė Kerkent, o sicilietiškai – Girgenti. Toks miesto pavadinimas išliko iki 1927 m., kai Benito Mussolini grąžino itališką lotyniško pavadinimo versiją.
Rodžerio I vadovaujami normanai užėmė miestą 1087 m. ir čia įkurdino vyskupą. Gyventojų kiekis buvo mažas per visus viduramžius, bet po XVIII a. padidėjo. 1860 m. gyventojai entuziastingai parėmė Giuseppe Garibaldi, kai šis vienijo Italiją. Miestas patyrė keletą antskrydžių per Antrąjį pasaulinį karą.