google/wiki40b huggingface dataset:
Altenburgas

Istorija

Altenburgas rašytiniuose šaltiniuose minimas nuo 976 m. Manoma, kad miestą įkūrė slavai. XII a. Altenburgas buvo prekybos centras ir karalių rezidencija (valdė Štaufenų dinastija). 1243 m. miestas atiteko Saksonijos Vetinų giminei. 1603-1672 m. ir 1826-1918 m. buvo Saksonijos-Altenburgo hercogystės sostinė.
ICQ

ICQ – viena iš interneto pokalbių kompiuterinių programų, vėliau peraugusi į tinklą. ICQ vardas kilęs iš angliškų žodžių „I seek You“ (aš tavęs ieškau) sąskambio. ICQ originaliai sukūrė Izraelio kompanija Mirabilis, 1996 m. lapkritį, o 1998 m. programą su visa kompanija nusipirko AOL.
ICQ leidžia siųsti tekstinius pranešimus, bylas, nuorodas, užmegzti tiesioginį pokalbį.
ICQ vartotojai atpažįstami pagal vadinamąjį UIN – „Universal Internet Number“ (universalų internetinį numerį).
Yra sukurta nemažai kitų kompiuterinių programų, daugiau ar mažiau atitinkančių Mirabilis ICQ funkcionalumą, prisijungiančių prie to paties tinklo (pvz., Trillian, Miranda).
Trasa Kyalami

Adresas

Allendale Road (R561)

Midrand

Kyalami

South-Africa
Chilonas

Chilonas iš Spartos (sen. gr. Χίλων ὁ Λακεδαιμόνιος) – senovės graikų politinis veikėjas, poetas, vienas iš septynių išminčių.

Biografija

Spartietis, Damageto sūnus. Gimė 600 m. pr. m. e. Spartoje. Mirė 520 m. pr. m. e. Pisoje, Elidės regione. Buvo garsus tarp graikų dėl savo dviejų pranašysčių. 56-osios Olimpiados metu (556/5 m. pr. m. e.) buvo išrinktas eforu. Manoma, kad Chilonas padėjo nuversti Sicijono, kuris vėliau tapo Spartos sąjungininku, tironą. Manoma, kad jo veikla sudarė sąlygas sukurti Peloponeso sąjungą.
Chilonas mirė labai senas, būdamas 80-ties metų amžiaus, švęsdamas savo sūnaus pergalę bokso rungtyje Olimpinėse žaidynėse. Hermippus teigimu, jis mirė apkabindamas savo sūnų Viktorą iš nuovargio ir per didelio džiaugsmo. Kaip rašo Plinijus ir Diogenas iš Laerto, visi Olimpiados dalyviai dalyvavo Chilono laidotuvėse. Po mirties spartiečiai pastatė paminklą jo garbei.
Krujė

Istorija

Senovės laikais dabartinio miesto vietovė buvo apgyvendinta jau nuo akmens amžiaus laikotarpio. Vienos pirmiausiai šią teritoriją apgyvendinusių genčių buvo senosios ilyrų gentys. Kruja, kaip ir visa dabartinės Albanijos teritorija, nuo seno buvo senovės valstybių Makedonijos, Romos imperijos – sudėtyje, kurių kultūra labai smarkiai paveikė vietos gyventojus ir jų kultūrą ir papročius. Nuo 395 m., žlugus Romos imperijai, miestas ilgą laiką priklausė Bizantijos imperijai, nuo VI a. pradžios patyrė slavų genčių antpuolius.
Kruja yra senas Albanijos miestas (Kruj albaniškai šaltinis), pirmą kartą minimas 879 m., kaip svarbus krikščionybės centras ir vietos vyskupijos centras, priklausantis Bizantijos imperijai, vėliau miestas trumpą laiką buvo atitekės viduramžių Bulgarijos karalystei. XII–XIII a. miestas ir jo aplinkinės teritorijos priklausė pirmajai albanų kunigaikštystei – Arberijai ir buvo jos centru. Vėliau miesto priklausomybė buvo patekusi Epyro despotijos, Bulgarijos ir Serbijos imperijos valdžion. Po Serbijos imperijos žlugimo, Kruja atiteko vietos albanų diduomenės valdžiai.
Nuo XIV a. ėmus skverbtis turkų užkariautojams, 1396 ir 1415 m. Kruja atiteko Osmanų imperijos valdžiai. 1443–1478 m. svarbus albanų pasipriešinimo prieš turkus centras, vadovaujamas albanų kunigaikščio Skanderbego. Vykstant sukilimui prieš turkų ekspansiją, miestą keturis kartus (1450, 1466, 1467, 1478 m.) nesėkmingai bandė užimti Osmanų imperijos kariuomenė, kol 1478 m., penktosios apgulos metu, buvo užimta. Kruja tapo priešpaskutiniu turkų užimtu miestu šalyje, 1501 m. buvo užimtas Duresis. Valdant osmanams, tvirtovė buvo sustiprinta ir tapo svarbiu turkų atsparos punktu šalyje. Ir tik 1912 m., Albanijai paskelbus nepriklausiomybę, šis miestas atiteko naujai susikūrusiai valstybei. 1928 m. rugsėjo 1 d. mieste buvo karūnuotas Albanijos karalius Ahmetas Zogu.
II pasaulinio karo išvakarėse, 1939 m., kaip ir visa Albanija, buvo okupuotas Italijos kariuomenės, 1943 m. miestas buvo okupuotas Vokietijos, 1944 m. galutinai išvaduotas vietos komunistų partizanų.
Komunistų diktatūros laikais, miestas buvo industrializuojamas bei plečiamas. Žlugus planinei sistemai, miestas nukentėjo nuo dešimto dešimtmečio ekonominės bei nuo 1997 m. finansinės krizės.

Architektūra ir archeologija

Dėl miesto svarbos ir svarbios istorinės reikšmės, mieste gausu architektūros paminklų. Yra išlikusi vidurinių amžių albanų pilis, pradėta IV–V a. sandūroje, su XX a. perstatymais. Išliko gausu Osmanų imperijos statinių: medinė dengta turgavietė (XVIII–XIX a.), pirtis, mečetės, gyvenamieji namai, bektašių (islamo sekta) šventykla.
Komunistinės diktatūros laikais pastatyta pagal tipinius projektus suprojektuotų mažaaukščių daugiabučių gyvenamųjų namų, mokyklų, pramonės įmonių, administracinių pastatų.
Multivibratorius

Multivibratorius – stačiakampės formos virpesius generuojanti elektrinė grandinė. Iš čia kilęs schemos pavadinimas (multi – „daug virpesių“), nes stačiakampis signalas gaunamas sudėjus be galo daug sinusinės formos signalų (to paties bazinio dažnio aukštesniųjų nelyginių harmonikų).
Schema, kuri atsakydama į paleidimo signalą siunčia nustatyto ilgio impulsą, kartais vadinama vienavibratoriumi arba laukiančiu multivibratoriumi. Dvi stabilias būsenas turinčios panašios schemos (trigeriai) paprastai multivibratoriais nevadinami, tačiau jie irgi kartais laikomi dvi stabilias būsenas turinčiu (bistabiliu) multivibratoriumi.
Paprasčiausią multivibratorių galima surinkti iš dviejų tranzistorių (anksčiau buvo naudojama ir labai panaši dvi radijo lempas turinti schema). Dažnai multivibratoriaus terminas specifiškai vartojamas būtent tokiai ar panašiai dviejų tranzistorių schemai pavadinti.

Multivibratorius su dviem tranzistoriais

Ši schema formuoja R2×C1 trukmės impulsus, įterpdama tarp jų R3×C2 trukmės pauzes. Impulso ir pauzės trukmės nebūtinai turi sutapti ir kai kuriose schemose labai skiriasi. Ilgiems impulsams formuoti naudojami elektrolitiniai kondensatoriai (schemoje parodytas jų jungimo poliariškumas). R1 ir R4 yra apkrovos varžos, jos turi būti parinktos taip, kad esant atidarytam tranzistoriui srovė per jį neviršytų leistinos ribos (paprastai kelių dešimčių miliamperų). Kartais joms nuosekliai jungiami šviesos diodai, garsą skleidžianti kapsulė ir pan. Jei reikia žemės atžvilgiu kintančios įtampos signalų, jie nuimami taške Output.

Multivibratorius su daugiau nei dviem kaskadom

Panašiu principu į multivibratorių galima sujungti ne du, o daug daugiau (kelis ar ir keliasdešimt) vieno tranzistoriaus kaskadų. Kiekviena kaskada turi savo rezistoriumi ir kondensatoriumi nustatomą savojo žingsnio formavimo trukmę. Į kolektoriaus grandines įjungus šviesos diodus, gaunama „bėganti ugnis“ (šviečia tik tas diodas, kurio kaskada tuo metu formuoja savo impulsą).

Laukiantis multivibratorius su dviem tranzistoriais

Atsakydama į paleidimo signalą, ši schema formuoja vieną impulsą, kurio trukmė apytikriai lygi R2×C1. Jam pasibaigus, gavusi kitą signalą schema formuoja sekantį impulsą.

Trigeris (kartais vadinamas bistabiliu multivibratoriumi) su dviem tranzistoriais

Schema gali būti dviejose išoriniais signalais perjungiamos stabiliose būsenose.
Šiuo metu įvairūs stačiakampių impulsų generatoriai dažnai konstruojami vienos populiariausių pasaulyje mikroschemų, NE 555, pagrindu.
Cigarilė

Cigarilė (isp. cigarrillo 'mažas cigaras') – trumpas siauras cigaras. Kitaip nei cigaretės, cigarilės yra susuktos ne į popierių, bet į tabako lapą. Cigarilės gali būti parduodamos po vieną arba pakeliais. Jos kartais gaminamos be filtro. Cigarilės rūkomos panašiai kaip cigarai, jų dūmai nėra įkvėpiami į plaučius (kaip daroma rūkant cigaretes).
Dažniausiai cigarilę sudaro 3 gramai tabako, jos ilgis – 7,7-11 cm, o skersmuo nuo 5 iki 8 mm. Palyginimui, cigaretėje yra mažiau nei 1 gramas tabako, ji trumpesnė nei 13 cm, siauresnė nei 10 mm.
Cigarilių gamyba dažnai yra automatizuota. Konvejeriniu būdu pagamintos cigarilės yra pigesnės už gamintas rankomis. Cigarilės nėra gaminamos tokiais dideliais kiekiais kaip cigaretės. Cigarų mėgėjai cigariles dažnai laiko žemesnės kokybės produktais. Kadangi cigarilės rūkomos panašiais kiekiais kaip cigaretės (nuo 5 iki 10 per dieną), dažniausiai nėra būtinybės jas laikyti humidoruose.
Europoje cigarilės dar žinomos kaip „Septynių minučių cigaras“. Jos taip vadinamos dėl to, kad cigarilę galima surūkyti per septynias minutes. Taigi, cigarilės pasirenkamos ne tik kaip alternatyva cigaretėms, bet ir tada, kai nėra pakankamai laiko surūkyti cigarą.
Cigarilės dažnai pardavinėjamos ornamentais išpuoštuose skardinėse dėžutėse. Gamintojai teigia, kad tokios dėžutės ne tik apsaugo cigariles nuo sulaužymo, bet ir pagerina jų įvaizdį bei veikia kaip puiki reklamos priemonė skirta tiems žmonėms, kuriems rūpi, kad kiti matytų, ką jie rūko.
Jungtinėse Valstijose populiarios Swisher Sweets, Black and Mild, White Owl, Optimo, Winchester cigarilių rūšys, o Jungtinėje Karalystėje – Hamlets, Café Crème. Nebrangios cigarilės dažniau vadinamos tiesiog prekinio ženklo vardu nei terminu cigarilė.
Povilas Urbšys

Biografija

Gimė 1962 m. rugsėjo 2 d. Panevėžyje. 1980 m. baigė Panevėžio 7-ąją vidurinę mokyklą. 1995 m. Vilniaus pedagoginiame universitete įgijo istorijos, politologijos ir visuomenės mokslo mokytojo specialybę. 1988 m. tapo Lietuvos Persitvarkymo Sąjūdžio tarybos Istorinės atminties grupės nariu. 1990 m. paskirtas dirbti Panevėžio apygardos kultūros paveldo inspekcijos viršininku. 1991 m. sausio ir rugpjūčio mėnesiais buvo vienas iš Aukščiausios Tarybos gynėjų. 1992 m. gavo pasiūlymą dirbti Nacionalinėje saugumo tarnyboje (dabartinis VSD), o 1994 m. pradėjo dirbti Dokumentų apsaugos tarnyboje prie Finansų ministerijos. 1997 m. buvo pakviestas dirbti į Specialiųjų tyrimų tarnybą, vadovauti Panevėžio padaliniui. Šiose pareigose dirbo iki 2012 metų balandžio mėnesio. Nuo 2012 metų Lietuvos Respublikos Seimo narys, dirba Valstybės valdymo ir savivaldybių komitete (2016 11 22 - 2018 06 18 komiteto pirmininkas).

Juozo Urbšio Sodyba

2008 metais Povilas Urbšys padovanojo valstybei savo asmeninį turtą – įsigytą, senelio brolio, paskutinio tarpukario nepriklausomos Lietuvos užsienio reikalų ministro Juozo Urbšio, sodybą. Šiuo metu restauruotoje sodyboje yra įkurtas Juozo Urbšio visuomeninės minties ir kultūros centro muziejus.
Telšių Švč. Mergelės Marijos Ėmimo į dangų bažnyčia

Istorija

Telšių parapija įkurta 1536 m. Manoma, kad tada buvo pastatyta bažnyčia. Jai 1547 m. dovanotos 6 šeimynos ir 3 smuklės, 1612 m. – Eigirdžių kaimas. 1612 m. įsteigta parapinė mokykla. Bažnyčia 1700 m. atstatyta, 1788 m. perstatyta. Parapinės bažnyčios fundacinės pajamos 1803 m. paskirtos Varnių kunigų seminarijai.
1815 m. bažnyčia buvo begriūvanti ir dėl to uždaryta. Varnių seminarija 1815 m. pastatė laikiną bažnyčią. Telšių seniūnas privalėjo remontuoti ir statyti bažnyčią. Žemaičių vyskupas, norėdamas priversti valdžią pastatyti bažnyčią, iškėlė teismo ieškinį. Bylinėtasi nuo 1811 iki 1844 m. Telšių policijos įsakymu 1831 m. nugriauta suirusi parapijos, o 1836 m. ir laikina bažnyčia.
Parapinės bažnyčios vietoje 1864–1867 m. pastatyta mūrinė Telšių Šv. Nikolajaus cerkvė. Sklypą, kuriame stovėjo cerkvė, 1919 m. pasiėmė valdžia. Žemės reformos komisija sklypą su cerkve 1922 m. perdavė stačiatikiams. Telšių vyskupija 1926 m. iškėlė bylą dėl sklypo ir cerkvės grąžinimo katalikams. Lietuvos vyriausiasis tribunolas 1932 m. kovo 14 d. cerkvę su 1,5 ha sklypu priteisė katalikams. Telšių kurija privalėjo atlyginti stačiatikiams už šiame sklype esančius pastatus. 1935 m. spalio 30 d. buvusioje cerkvėje įrengta bažnyčia pašventinta.

Architektūra

Bažnyčia turi neogotikos, neobaroko ir neobizantinio stiliaus bruožų, kryžminio plano, vienabokštė. Joje įrengti 3 altoriai. Šventoriaus tvora mūrinių stulpelių ir medinių statinių. Jame palaidotas klebonas Pranciškus Bagdonas (1910–1980).
Lietuvos jūrų laivininkystė

Istorija

LJL įkurta 2001 m. birželio 27 d., reorganizavus nuo 1969 m. veikusią bendrovę LISCO.
2014 m. 56,66 % akcijų valdė LR susisiekimo ministerija, 2,8 % akcijų – VĮ Valstybės turto fondas; likusi dalis įmonės akcijų priklausė privatiems asmenims.
2015 m. liepos mėn. pabaigoje bendrovei buvo iškeltas bankrotas, bet vėliau jis atšauktas. 2015 m. rugsėjo 21 d. „Lietuvos geležinkeliams“ perduotos Susisiekimo ministerijos turėtos akcijos.
2015 m. lapkričio 17 d. vėl iškeltas bankrotas.
2015 m. gruodžio 29 d. Įsiteisėjo nutartis dėl įmonės bankroto.
Įmonė šiuo metu likviduojama dėl bankroto.

Krovinių pervežimas

LJL turi 11 įvairaus tipo sausakrūvių laivų, kurių bendrasis tonažas 92 261 t. Bendrovės laivai perveža birius, generalinius krovinius, miško produkciją, konteinerius ir kt. pagal ilgalaikes ir trumpalaikes sutartis.
Bendrovei priklauso šie laivai: „Skalva“, „Asta“, „Audrė“, „Akvilė“, „Daina“, „Alka“, „Romuva“, „Voruta“, „Deltuva“, „Raguva“, „Venta“.
Krikštasuolė

Krikštasuolė – garbingiausia lietuvių (ypač aukštaičių, suvalkiečių) trobos vieta, užstalės kampas ties namo šoninės ir galinės sienų sandūra. Krikštasuolėje buvo sodinami garbingi svečiai, jaunieji, kūmai, ten sėdėdavo šeimininkas. Krikštasuolė puošta šventųjų paveikslais, šeimos fotografijomis, dažnai kabėdavo rankšluostinė su gražiu rankšluoščiu.
Krikštasuolės sakralumas atėjęs iš senovės baltų tikėjimo, kad namo kertėje gyvenančios namų dvasios. Ten buvo statomas rugiapjūtės pradėtuvių pėdas, buvo kabinamas rugiapjūtės, linavorio pabaigtuvių vainikas.
Arikos ir Parinakotos regionas

Geografija

Vakarinę regiono dalį užima Atakamos dykuma. Rytuose paviršius kyla į Altiplaną, kurio pakraštyje telkšo druskos lygumos (Surirės druskos lyguma) ir vaizdingi aukštikalnių ežerai (Čungara, Kotakotanis). Aukščiausia viršukanė – Parinakota (6348 m). Pagrindinės regiono upės – Lauka ir Ljuta; jų slėniuose, priešingai nei kitose regiono vietose, yra vešlios augalijos. Bolivijos pasienyje įsteigtas Laukos nacionalinis parkas.
Rusinai (tauta)

Istorija

Rusinai kaip atskira etninė grupė susidarė ~XX a. pr. iš rusėnų etninės grupės, bet nepriėmė ukrainiečių etnonimo. Dauguma Ukrainos teritorijoje gyvenusių rusinų palaipsniui asimiliavosi su ukrainiečiais, tuo tarpu gyvenantys už Ukrainos ribų išlaikė savo etninę tapatybę (nors vėliau dalis taip pat save ėmė laikyti ukrainiečiais). Po I pasaulinio karo rusinai dabartinėje pietų Lenkijoje turėjo dvi trumpai gyvavusias valstybes: Lemko Respubliką ir Komančos Respubliką. Tačiau po Sen Žermeno sutarties (1919–1920 m.) šios teritorijos prijungtos prie Lenkijos. 2007 m. Užkarpatės srities taryba pripažino rusinus kaip atskirą etninę grupę.
Jurgis Danys (1921)

Biografija

1947 m. baigė Kauno universitetą. 1961 m. medicinos mokslų daktaras. 
1947–1978 m. Kauno universiteto (1951–1989 m. Kauno medicinos institutas) dėstytojas, nuo 1967 m. profesorius. 1962–1978 m. Kauno kardiologijos instituto Alerginių širdies ir kraujagyslių ligų laboratorijos vedėjas. Jo iniciatyva 1972 m. Kauno medicinos instituto klinikose įkurtas Endokrinologijos skyrius.
1978–1991 m. SSRS medicinos mokslų akademijos Endokrinologijos instituto Kauno filialo, įkurto jo iniciatyva, direktorius. Nuo 1982 m. Respublikinio endokrinologijos centro mokslinis vadovas. Nuo 1983 m. LSSR Sveikatos apsaugos ministerijos vyriausiasis endokrinologas. Jo rūpesčiu pastatyta Endokrinologijos klinika ir laboratorijos korpusas, įsteigti endokrinologijos skyriai Vilniuje, Klaipėdoje, Panevėžyje, Birštone.

Mokslinė veikla

Įdiegė naujų skydliaukės ligų diagnostikos ir gydymo metodų. Paskelbė darbų apie organizmo reaktyvumą, skydliaukės ir antinksčių funkcijos pokyčius sergant reumatu ir kt. ligomis.
MDMA

MDMA (XTC, ecstasy, pagal IUPAC 1-(benzo[d][1,3]dioksol-5-il)-N-metilpropan-2-aminas) – vienas populiariausių narkotikų, amfetamino darinys. Lietuvoje dažniausiai žinomas pavadinimu „ratas“, „ratai“. Nors ratai tai tabletės, į kurias gali įeiti ir kitų narkotinių medžiagų, dažniau amfetamino (tada „amfiniai ratai“, „delfinai“) ir daug kitų. Ratams bendra tik tai, kad jie yra dviejų ar trijų medžiagų mišinys, kuriame beveik visad yra MDMA. Medicinoje MDMA nebevartojamas, nes yra uždraustas. Prieš jį uždraudžiant buvo naudojamas psichoterapijoje kaip priemonė psichologiniams barjerams mažinti ir empatijai didinti bendraujant su psichoterapeutu.

Istorija

MDMA patentas buvo pateiktas Kūčių naktį 1912 metais. Patento savininkas Vokietijos kompanija Merck. Pirmasis MDMA susintetino vokietis Anton Köllisch kiek anksčiau tais pačiais metais. Antonas taip ir mirė nesužinojęs, jog susintetino tokios svarbos junginį, jog jį po mažiau nei šimtmečio daugiau ar mažiau žinos kiekvienas žmogus. MDMA po kelerių metų buvo beveik pamirštas.
Tik apie 1955 metus su juo vėl pradėjo eksperimentuoti JAV armija. Tada jis gavo kodinį pavadinimą EA-1475.
Kaip gatvės narkotikas MDMA pradėjo sklisti nuo 1970 metų. Pirmiausia buvo sutinkamas gėjų klubuose, bet plito greit ir jau 1990 metais paplito tarp paauglių ir jaunimo. Šiandien tai viena iš 5 populiariausių narkotinių medžiagų.

Priklausomybė

MDMA akivaizdžiai sukelia toleranciją, bet priklausomybę nuo MDMA labai sunku įvertinti, tai dažnai labai savita priklausomybės forma. Vokietijos universitetų atlikta apklausa () rodo, kad iš 52 parinktų vartotojų net 43 % turi priklausomybę. Įdomu tai, kad nemalonūs „nutraukimo efektai“ kurie paprastai siejami su fizine priklausomybe nors ir dažnai pastebimi tarp MDMA vartotojų, tačiau detalesni tyrimai rodo, kad tokios priklausomybės jiems nėra. Kito tyrimo duomenimis () iš pradžių buvo nustatyta priklausomybė tam tikrai grupei žmonių, bet vėliau nuspręsta, kad jos nėra. Bendrai galima pasakyti, kad MDMA priklausomybės vertinimai labai kontroversiški, su dažnu siekimu išpūsti padėtį, todėl tiksliai apibūdinti gryno MDMA priklausomybės formą ir dydį labai sunku. Labiausiai tikėtina, kad sukeliama stipri psichologinė priklausomybė ir ilgesnį laiką vartojant lengva, savita fizinės priklausomybės forma.
Kašitas

Istorija

Kašitas provincijos centru tapo 1975 m.
Homsas

Paveldas

Homse išlikę miesto gynybinės sienos griuvėsiai, Bab ai Hava citadelės vartai (XI a.). Gausu mečečių ir bažnyčių: al-Nuri mečetė, osmaniškos architektūros Chalido Ibn al Valido mečetė (perstatyta iš ankstyvųjų krikščionių VIII a. bazilikos), Švč. Mergelės Marijos bažnyčios ir vienuolyno griuvėsiai, Šv. Eliano bažnyčia (432 m.), Um al Zenaro bažnyčia (pastatyta ant I a. bažnyčios pamatų). Homso apylinkėse yra į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą įtraukti įspūdingi statiniai – Saladino citadelė ir kryžiuočių pilis Krak de Ševaljė.

Istorija

Dabartinio miesto vieta gyvenama bent nuo XIV a. pr. m. e. Čia I tūkstantmetyje pr. m. e. gyvavo vakarų semitų dievo Elagabalo kulto centras. 1274 m. pr. m. e. prie netoliese buvusio Kadešo miesto įvyko žymus Kadešo mūšis, kuriame hetitai nugalėjo egiptiečius. Miestas įkurtas Seleukidų laikais ir pavadintas Emesa (sen. gr. ἡ Ἔμεσα). Nuo I m. e. a. pab. miestas priklausė Romai, 272 m. imperatorius Aurelianas čia nugalėjo Palmyros karalienę Zenobiją. Po Romos imperijos žlugimo, IV a. pab. miestas atiteko Bizantijai, o 636 m. užkariautas arabų. XI a. antroje pusėje priklausė Seldžiukų valstybei, XI a. pab. kryžininkų Antiochijos kunigaikštystei. XIII a. buvo Homsą užkariavę mongolai, prie Homso vyko net trys mūšiai tarp mongolų ir mameliukų. 1516–1918 m. priklausė Osmanų imperijai.
Petras Gonezijus

Biografija

Nedaug žinoma apie vaikystę, žinoma tik kad tėvai buvo valstiečiai. Kito arijonisto Simono Budno užrašuose teigiama, kad tikrasis Petro Gonezijaus vardas buvo Giezek, bet per savo gyvenimą jis pasirašydavo įvairais vardais - Giszka, Gonaesius, Gonedzius, Gonetzius, Goniądz, Petrus Gonesius, Petrus de Goniącz, Piotr Giezka z Goniądza, Piotr z Goniędza. Slapyvardžiai buvo Coniza, Conyza, Koniński, Lithuanus.
Tėvai jį išsiuntė mokytis į vienuolyną. Padedamas Vilniaus vyskupo Povilo Alšėniškio išvyko mokytis į Italijos Padujos universitetą, kur baigė filosofiją ir tapo profesoriumi. Italijoje jis perėjo į protestantizmą ir grįžo į LDK. Jis buvo vienas iš anabaptizmo pradininkų bei aktyviai dalyvavo protestantiškame judėjime Mikalojaus Radvilos Juodojo aplinkoje. Jis kvietė į LDK ir Lenkiją atvykti iš kitų šalių išvarytus protestantus. 
1556 m. buvo ekskomunikuotas, bet rado daug bendraminčių ir pasekėjų Palenkėje. 1558 m. jo idėjas pradėjo remti LDK politinis ir karinis veikėjas Jonas Kiška, kuris pakvietė Petrą Gonezijų į Vengruvą, kur jis tapo vietinės reformatų bendruomenės vadovu. Dėl savo radikalių pažiūrų ir itin didelio pacifizmo dažnai įsiveldavo į konfliktus su parapijiečiais ir Jonu Kiška. 1555 m. demonstruodamas antimilitaristines pažiūras, prisisegė medinį kardą ir pareiškė, kad bet kokia valdžia yra nekrikščioniška. Be to, reikalavo, kad krikštijami būtų tik sąmoningo amžiaus žmonės. Mirė 1573 m. spalio 15 d. per pandemiją.
Olimpija (paveikslas)

Apie paveikslą

Paveikslą „Olimpija“ Eduaras Manė sukūrė 1863 m. ir jis buvo priimtas eksponuoti 1865 m. oficialioje Paryžiaus Salono parodoje, kurioje sukėlė skandalą. Publika buvo šokiruota tuo metu neįprasto, labiau plokštuminio vaizdavimo su neišreikštais objektų tūriais, paveikslas buvo laikomas neišbaigtu. Publika buvo įpratusi prie erotinių moters vaizdinių antikinės mitologijos motyvais, tačiau šokiruota, kai tokiame įvaizdyje natūralistiškai buvo pavaizduota paprasčiausia Paryžiaus mergina liesu kūnu. E. Manė paveiksle siužetiškai ir kompoziciškai sekė Vakarų dailėje nusistovėjusia tradicija vaizduojant moters aktą. Tiesioginis „Olimpijos“ šaltinis − garsusis Ticiano paveikslas „Urbino Venera“. E. Manė paveiksle suabsoliutintą Ticiano moters grožio idealą pakeitė Paryžiaus prostitute, moters ištikimybę simbolizuojantį šunį − nepriklausomumą simbolizuojančia kate, ir tarnaites, besirausiančias garderobo ar kraičio skrynioje − juodaode tarnaite, atnešusią gėlių tikriausiai nuo slapto gerbėjo. Paveikslas publikos galėjo būti priimtas kaip klasikinio siužeto parodija. Baltaodės moters sugretinimas su juodaode galėjo būti priimtas kaip scenos žemumo, seksualinio gyvuliškumo asociacija. „Olimpiją“ teko perkabinti parodos metu dėl grėsmės, kad jis bus publikos sugadintas.
„Olimpijai“ pozavo mėgstamas E. Manė modelis Viktorina Meran. Olimpijos vardą kaip pseudonimą tuo metu dažnai pasirinkdavo Paryžiaus prostitutės. Jau anksčiau E. Manė buvo sukėlęs skandalą su paveikslu „Pusryčiai ant žolės“, tačiau tai įvyko 1863 m. Atmestųjų salone. Skandalas akademijos organizuojamame svarbiausiame metų dailės renginyje iškėlė E. Manė vardą tarp to meto avangardiškai ir antioficioziškai nusiteikusių menininkų. Edgaras Dega pareplikavo E. Manė: „Dabar jūs esate garsus kaip Garibaldis“. Dailininką rėmė Šarlis Bodleras ir Emilis Zola. Paveikslas tapo vienu iš naujosios kartos dailininkų įkvėpimo šaltinių, demonstravo, kad drąsus šiuolaikinio gyvenimo vaizdavimas gali turėti prasmę tarp nusistovėjusių akademistinių dailės normų. 1870 m. Polis Sezanas nutapė savo repliką E. Manė paveikslui. 1890 m. K. Monė organizuotos iniciatyvos metu paveikslas buvo nupirktas ir padovanotas valstybei. 1890−1907 m. eksponuotas Liuksemburgo muziejuje ir 1907 m. Ž. Klemenso nurodymu perkeltas į Luvrą. Nuo 1986 m. eksponuojamas Orsė muziejuje Paryžiuje.
Tomas Snapkauskas

Karjera

Profesionalo karjerą pradėjo FK Šiauliai, o vėliau žaidė už FK Sūduva. 
2015 m. perėjo į FC Stumbras. Kauniečių ekipoje praleido tris sezonus.
2018 m. atstovavo kitą miesto komandą FK Kauno Žalgiris. Už šią ekipą sužaidė 27 rungtynes A lygoje.
2019 m. pirmoje pusėje žaidė Klaipėdos „Atlante“. A lygoje pasirodė 5 kartus.
Politinė socializacija

Politinė socializacija yra procesas, kurio metu individas įgauna tam tikras politines orientacijas. Politinė socializacija vyksta gaunant informaciją apie politinius simbolius, institucijas ir procedūras, išmokstant aktyvaus ir pasyvaus dalyvavimo valstybėje, įsisavinant vyraujančią vertybių sistemą ir ideologiją. 9-13 m. amžiuje prasideda politinių pažiūrų formavimosi procesas. 9-10 m. amžiaus vaikai linkę tapatinti vyriausybę su asmenybėmis, pvz., prezidentais. Teisės balsuoti rinkimuose gavimo metu daugelis rinkėjų jau turi tam tikrą politinę poziciją ir įsitikinimus.
Daugiausia įtakos politinei socializacijai turi vaikus supantys socializacijos agentai: šeima, žiniasklaida, draugai, mokytojai.