google/wiki40b huggingface dataset:
Drentė

Istorija

Drentė, priešingai negu kitos Nyderlandų provincijos, buvo retai apgyvendinta. Manoma, kad pirmieji gyventojai šioje teritorijoje galėjo atsikėlė gyventi 3500 m. pr. m. e. Rašytiniuose šaliniuose pirmą kartą pamininėta 820 m., kaip „Pago Treanth“ (Drentės rajonas). O jau apie 1024–1025 m. minima kaip Drentės grafystė, kuomet Nyderlanai tapo atskira valstybe, į jos teritoriją taip pat įėjo ir Drentė, tačiau provincijos statusas suteiktas tik 1796 m. sausio 1 d. Netrukus prieš antrojo pasaulinio karo pabaigą Nyderlandų valdžia pastatė stovyklą, kurioje buvo įkalinta daug žydų, romų ir kt. Iš čia traukiniu į Lenkijos koncentracijos stovyklą buvo deportuota Ana Frank.
Provincijos pavadinimas reiškia „trys žemės“.
Bebro upės pelkynai

Bebro upės pelkynai (lenk. Bagna Biebrzańskie) – pelkynai esantys Bebro upės žemumoje, Bebro upės slėnyje, šiaurės rytų Lenkijoje, Palenkės vaivadijoje. Pelkės išsitęsusios beveik 100 km ilgyje. Pelkynai yra vieni iš didžiausių laukinių gyvūnų prieglaudų Europoje. Šiose vietovėse gyvena apie 250 paukščių rūšių ir daugiau nei 80% visų Lenkijoje gyvenančių paukščių rūšių. Nuo ankstyvo pavasario pelkynai pritraukia ornitologus iš viso pasaulio. Didžioji dalis pelkynų priklauso Bebro nacionaliniam parkui, kuris įtrauktas į Ramsaro konvencijos saugomus gamtos objektus.

Augalija

Pelkynuose yra 43 pelkinių augalų rūšys. Pelkynuose dominuoja viksviniai augalai. Pelkynuose auga šios medžių ir augalų rūšys: liekninis beržas, laplandinis karklas, pataisas varinčius, vaistinis pataisas, atgiris, smiltyninis gvazdikas, skėtinė marenikė, mėlynasis palemonas, apskritalapė saulašarė, ilgalapė saulašarė, karališkoji glindė, siauralapis gencijonas, daugiametis patvenis, sibirinis vilkdalgis, plačialapė klumpaitė, raudonoji gegūnė, kalninė arnika, paprastasis sinavadas, miškinė lelija, raudonasis garbenis, dvilapė blandis, tamsialapis skiautalūpis, plačialapis skiautalūpis, mažoji spanguolė, pelkinė uolaskėlė, lieknasis švylys, griovinė našlaitė ir daugiametė blizgė.

Gyvūnija

Pelkynuose gyvena daugiausiai Lenkijos paukščių rūšių. Tai viena iš daugiausiai perinčių paukščių pritraukiančių vietų Centrinėje Europoje. Pelkynuose peri ir sparčiai šiose vietovėse nykstančios taiginės ir tundrinės paukščių rūšys. Taip pat tai yra viena iš svarbiausių sėjikinių paukščių rūšių perėjimo vietų. 
Pelkynuose gyvena šios retos paukščių rūšys: gaidukas, tilvikiniai, stulgys, oželis nykštukas, didžioji kuolinga, juodkrūtis bėgikas, pilkoji gervė, mažasis kiras, žuvėdriniai, baltasparnė žuvėdra, baltaskruostė žuvėdra, didysis apuokas, mažasis erelis rėksnys, meldinė nendrinukė, tetervinas ir balinė pelėda. 
Pelkynų apylinkėse gyvena šie žinduoliai: briedis, taurusis elnias, stirna, šernas, pilkasis kiškis, upinis bebras, pilkasis vilkas, lapė, usūrinis šuo, barsukas, juodasis šeškas, miškinė kiaunė, ūdra, šermuonėlis ir žebenkštis. 
Pelkynuose gyvena 17 mažųjų žinduolių rūšių iš kurių rečiausios: lazdyninė miegapėlė, kirstukas nykštukas, pelė mažylė, pelkinis pelėnas ir beržinė sicista. 
Taip pat veisiasi 36 žuvų rūšys iš kurių rečiausios: europinė lydeka, paprastasis šamas, ungurys, europinis šapalas ir paprastasis ūsorius.
Užpuolimas (1986 filmas)

Turinys

Filmo centre – olando Antono Stenvijko gyvenimo istorija, trunkanti 40 metų.
1945 m. sausį, karui einant į pabaigą, Harlemo miesto gatvėje naktį nušaunamas nacių kolaborantas. Bijodami represijų, kaimynai, prie kurių namo įvykdomas užpuolimas, perneša kūną prie Stenvijkų namo. Vyresnysis Antono brolis mėgina pasielgti taip pat, tačiau nespėja – pasirodo policija. Brolis žūna, tėvai suimamai ir vėliau taip pat nužudomi, o mažasis Antonas atsiduria pas savo dėdę.
Eina metai, Antonas sukuria šeimą ir nors nemėgina aiškintis kaip viskas vyko tą lemtingą naktį, atsitiktinai sutikti žmonės pamažu atskleidžia pilną paveikslą...
Apolinaras Mikulskis

Biografija

Baigė Sankt Peterburgo Statybos mokyklą (vėliau Peterburgo civilinis inžinierių institutas), 1875–1911 m. dirbo Vilniuje. Suprojektavo apie 70 puošnių istorizmo formų namų pasiturintiems savininkams, pastatė keletą romantiškų vilų, kuriose derino sodybinio namo, italų vilos elementus, medžio drožinių dekorą. Pagal jo projektus pastatyta nuomojamų namų. Gedimino prospekte ir Jakšto g. kampe pastatė secesinį žemės ūkio mašinų paviljoną (1909 m., neišlikęs). Suprojektavo neogotikines bažnyčias Senuosiuose Trakuose, manoma, ir Nočioje (dab. Gardino sritis, Baltarusija, 1899 m.) bei Šešuolėliuose.
Ankstyvieji jo projektuoti namai dažniausiai dviaukščiai, fasadai netinkuotų plytą, būdingi neogotikos elementai, medžio dekoras, vėlesni pastatai (nuomojamieji namai) 3–4 aukštų, jų itin puošnūs fasadai, susipina klasicizmas, renesansas, ampyras ir kitų stilių architektūros motyvai. Butuose patalpos suskirstytos zonomis, laiptinės apšviečiamos per stoglangius,
Serenity (filmas)

Siužetas

Beribė galaktika, nelegalus darbas, kova už savo ir visos komandos gyvybę ir nepailstantis bėgimas nuo karinės organizacijos – tokia erdvėlaivio kapitono Malkolmo Reinoldso ir jo avantiūristų komandos kasdienybė. Tačiau tai nedidelės bėdos palyginus su sunkumais, kurie užklupo laivo įgulą priėmus du nelauktus pakeleivius – Saimoną ir telepatinių sugebėjimų turinčią jo seserį River. Netrukus paaiškėja, jog jiedu slapstosi nuo Aljanso – galaktiką kontroliuojančios karinės žmonijos organizacijos. Bet negano to, mėgindami išsiaiškinti River mintyse saugomą paslaptį, savo kelyje laivo įgula susiduria su tolimiausiuose visatos užkampiuose besislapstančiais kosmoso plėšikais-žmogėdromis…
Afrikinis balnasnapis

Paplitimas ir biotopas

Aptinkamas Užsachario Afrikoje nuo Sudano, Etiopijos iki Pietų Afrikos. Biotopas – šlapynės, kuriose auga pavieniai medžiai.

Išvaizda

Stambesnis už baltąjį gandrą. Kūno aukštis – 150 cm, atstumas tarp sparnugalių – 250–270 cm. Patinas sveria 5,1 – 7,5 kg, o patelė – 5- 6,9 kg. Galva, kaklas, nugara, ir uodega yra juodos spalvos. Likusi kūno dalis ir plasnojamosios plunksnos yra baltos spalvos. Patino rainelė tamsiai ruda, o patelės – geltonos spalvos. Stambus snapas raudonas, su juoda juosta aplink jį. Virš snapo yra ryškiai geltona plokštelė („balnas“). Plonos ir ilgos kojos yra juodos spalvos, o keliai – rožiniai.
Jaunikliai rudai pilki.

Biologija

Nemigruoja. Kartos trukmė apie 16 metų. Baikštūs. Laikosi poromis arba pavieniui. Turi savo teritoriją. Skrenda ištiesęs kaklą, dėl sunkaus snapo panarinęs galvą žemyn.
Maisto ieško braidydami sekliuose vandenyje arba stovėdami vandenyje ir laukdami pasirodančio grobio. Minta žuvimi, varliagyviais, ropliais, smulkiais žinduoliais ir paukščiais, moliuskais ir vėžiagyviais.
Monogamai. Lizdavietė pelkėtoje vietovėje, medyje. Kartais lizdą krauna azijinio erelio, sidabrinio erelio ar paukščio sekretoriaus paliktuose lizduose. Lizdą krauna abu partneriai iš šakų ir žemės, iškloja žole ir nendrėmis. Dėtyje 2 – 4 balti, 146 g svorio kiaušiniai. Peri abu tėvai, kas 1- 6 valandas pasikeisdami. Inkubacija 30 – 35 dienos. Maitina abu tėvai. 70 – 100 dienų jaunikliai palieka lizdą.
Lituanica (laikraštis)

Istorija

Leido Lietuvių jaunimo bendrija „Lituanica“. Tiražas 1993 m. – 2900 egz., 1994 m. – 1500 egz.
Redaktorė Jūratė Sučylaitė.
Meridiana

Istorija

Šios kompanijos pradininkė Alisarda buvo įkurta 1963 m. kovo 29 d. kaip oro taksi ir užsakomųjų skrydžių bendrovė po Sardinijos salą. 1964 m. kompanija pradėjo savo skrydžius iš Olbijos. Vėliau kompanija plėtėsi ir 1991 m. gegužės 3 d. buvo pakeistas pavadinimas į Meridiana. Tais pačiais metais kompanija atliko pirmus tarptautinius skrydžius – į Barseloną, Paryžių, Londoną ir Frankfurtą.
2006 m. gruodžio mėnesį 29,95 % kompanijos akcijų buvo parduota privačiai Eurofly oro linijų bendrovei, o 2010 m. vasario 28 d. šios kompanijos susijungė ir tapo antra pagal dydį Italijos oro linijų bendrovė Meridiana Fly.
2011 m. kompanija valdė 35 lėktuvus ir skraidė 40-ia maršrutų.
2011 m. vasario 12 d. pasirodė pranešimų, kad bendrovė gali susijungti su didžiausia Italijos oro linijų bendrove Alitalia, tačiau konkrečiai šių žinių kompanijos nepatvirtino.
Christian Geistdörfer

Kristijanas Gaistdiorferis (vok. Christian Geistdörfer; 1953 m. vasario 1 d. Miunchenas, Vokietija) – buvęs vokiečių ralio šturmanas. Motosporto karjera truko nuo 1975 m. iki 1990 m. Nuo 1977-1987 m. šturmanavo vokiečių ralio pilotui Valteriui Rioliui, su kuriuo tapo 1980 m. ir 1982 m. Pasaulio ralio čempionais. Ekipažas taip pat keturis kartus nugalėjo „Monte Karlo ralyje“. Valteriui Rioliui baigus karjerą Pasaulio ralio čempionate, K. Gaistdiorferis 1988-1989 m., aštuoniuose etapuose šturmanavo Hanu Mikolai.
Ambientinė muzika

Ambientinė muzika arba atmosferinė muzika (angl. ambient) – muzikos žanras, kuriame didelė svarba skiriama garsui, melodijai. Savyje turi džiazo, Naujojo Amžiaus, elektroninės muzikos, kartais regio, roko, akademinės muzikos, noise elementų. Atliekama elektroniniais, įvairiais tautiniais pasaulio instrumentais, kartojami trumpi ir paprasti motyvai. Ambientinėje muzikoje didžiausias dėmesys skiriamas skambėjimo erdvei – dažnai naudojamas klausytoją iš visų pusių apsupantis erdvinis efektas. Tembrai dažniausiai švelnūs, o melodijos svaigios. Neretai ambientinė muzika susiejama su vaizdinėmis projekcijomis – vyrauja ramūs ir paslaptingi vaizdai, montažas labai lėtas ir sklandus (todėl ambientiniai garso takeliai dažnai naudojami filmuose ir laidose).
Ambientinė muzika dažnai persipina su Naujojo Amžiaus muzika.
Ambientinės muzikos pradininku laikomas Brian Eno.
Komandiruotpinigiai

Komandiruotpinigiai - išmoka, susijusi su darbo arba valstybės tarnybos santykiais; pinigai, mokami komandiruotės išlaidoms atlyginti.

Lietuva

Darbuotojams, pasiųstiems į tarnybines komandiruotes, garantuojama, kad per visą komandiruotės laiką paliekama darbo vieta (pareigos) ir darbo užmokestis (LR darbo kodeksas, 220 str. „Garantijos ir kompensacijos tarnybinių komandiruočių atveju“). Be to, jiems mokami dienpinigiai ir kompensuojamos su komandiruote susijusios išlaidos. Šių išmokų dydį ir mokėjimo tvarką nustato LR Vyriausybė.
Mitmita

Mitmita (gezas: ሚጥሚጣ mīṭmīṭā) - prieskonių mišinys, labai plačiai naudojamas Etiopijos virtuvėje.

Sudėtis

Dažniausiai mitmitą sudaro piri-piri pipirai, kardamonas, gvazdikėliai, cinamonas, kmynai, imbieras, vietinė prieskoninė žolė koseret (ኮሰርት Lippia adoensis) ir druska. Visi ingredientai pakepinami keramikinėje keptuvėje ir sumalami.
Mitmita yra raudonos spalvos ir dažniausiai yra naudojama marinuojant jautieną, kuri valgoma žalia (kitfo).
Igarka

Istorija

Igarka įkurta 1929 m. Pastatyta Gulago lagerių kalinių ir tremtinių. Pirmąją lentpjūvę ir barakus 1929 m. pastatė išbuožinti rusų ūkininkai. Naudojant nemokamą ar menkai mokamą politinių kalinių ir tremtinių darbo jėgą Igarka buvo sparčiai plečiama. Greitai virto viso Jenisiejaus baseino medienos pirminio perdirbimo (pjovimo ir kita) centru; dalį medienos ruošdavo eksportui. 1931 m. suteiktos miesto teisės. Iki 1956 m. Igarka buvo vienas stambių SSRS tremties ir įkalinimo centrų.

Ekonomika

Igarka – upių uostas, į kurį įplaukia jūrų laivai. Yra oro uostas. Išplėtota miško ruošos, maisto (žuvų) pramonė. Jūrų laivyno hidrografijos bazė. 1930 m. įkurta Rusijos mokslų akademijos Sibiro skyriaus daugiamečio įšalo mokslinių tyrimų stotis; 1965 m. joje įkurtas daugiamečio įšalo muziejus. Yra Eksperimentinės medicinos (skorbuto tyrimų) instituto filialas, Šiaurės tautų pedagoginė mokykla, Šiaurės įsisavinimo istorijos muziejus.
Vyno gaiva

Vyno gaiva (angl. Wine cooler) – alkoholinis gaivinantis gėrimas. Gaminamas vyno ir vaisių sulčių pagrindu.
Į gėrimą pilamos sultys ir cukrus nuslopina vyno skonį, todėl vyno gaivoms gaminti paprastai naudoja pačias pigiausias vyno atmainas.

Istorija

Pradžioje šis gėrimas buvo daromas tik namuose, o maždaug nuo 1980 m. imta gaminti pramoniniu būdu, pilstyti į butelius ir pardavinėti, ypač tuose regionuose, kur įstatymai dėl mažo alkoholio kiekio šį gėrimą varžo mažiau nei vyną.
1991 m. JAV buvo penkis kartus padidintas akcizas vynui, todėl daugelis gamintojų vyną pakeitė alumi. Naujasis gėrimų variantas kartais dar vadinamas Wine cooler ('Vyno gaiva'), bet dažniau pervadinamas Malt beverage ('Salyklinis gėrimas'), Malternative ('Salyklinė alternatyva') ar tiesiog Cooler ('Gaiva'). Kompanija Bartles & Jaymes savąjį gėrimą vadina Flavored malt cooler ('Gardinta salyklinė gaiva').
Vokietijoje vyno gaivos išpopuliarėjo 2004 m., kai Vokietijos vyriausybė Alcopop tipo gėrimus apmokestino nuo 0,80 iki 0,90 euro už butelį. Norėdami apeiti padidėjusį mokestį, dalis Vokietijos alkoholinių gėrimų gamintojų ėmė gaminti vyno gaivas, kurios užėmė Alkopopo nišą rinkoje.
Jonas (departamentas)

Jona (89) (pranc. L’Yonne) – Prancūzijos departamentas šalies centrinėje dalyje, Burgundijos–Franš Kontė regione, vadinamas Jonos upės vardu. Administracinis centras – Oseras (Auxerre). Generalinės tarybos pirmininkas Anri de Renkuras (Henri de Raincourt).
Departamente 3 apskritys, 42 kantonai, 28 municipaliniai susivienijimai ir 454 komunos. Plotas – 7 427 km². 1999 m. – 333 221 gyventojas, 45 gyv./km².

Istorija

Įsteigtas pagal Didžiosios Prancūzijos revoliucijos 1789 m. gruodžio 22 d. įstatymą nuo 1790 m. kovo 4 d. kartu su kitais 82 departamentais Burgundijos provincijos dalyje.

Geografija

Jonos departamentas ribojasi su Obo, Kot Doro, Nievro, Luaros ir Senos ir Marnos departamentais.

Klimatas

Klimatas kontinentinis, su šaltomis žiemomis ir karštomis vasaromis.

Politika

Jonos departamentui Prancūzijos senate atstovauja Pjeras Bordjė ir Anri de Renkuras, Atstovų rūmuose – 3 deputatai. Generalinę tarybą sudaro 42 nariai, kurių po pusę renkami kas trejus metus šešerių metų kadencijai.
Nijolė Jautakienė-Jankauskaitė

Biografija

Mokėsi Šiaulių ir Kauno mergaičių gimnazijose, o 1947–1951 m. Kauno mokytojų seminarijoje. 1951–1953 m. Kauno Juozo Gruodžio muzikos mokykloje mokėsi skambinti kanklėmis (diriguoti mokė E. Brazauskas), dirbo Kauno 4-uo – siuose vaikų namuose.
1953–1954 m. kanklių studijas tęsė Lietuvos valstybinėje konservatorijoje (diriguoti mokė J. Vadauskas), o 1954–1959 m. konservatorijoje studijavo choro dirigavimą (dėst. Jono Motiekaičio klasė). Studijuodama dirbo muzikos vadove Vilniaus universiteto ir Vilniaus grąžtų gamyklos vaikų darželiuose.
1959–1988 m. – Vilniaus kultūros mokyklos choro dirigavimo ir kitų disciplinų dėstytoja, moksleivių choro studijos chormeisterė (1962–1972 m.) ir vaikinų vokalinio ansamblio vadovė.
N. Jautakienė nuo 1970 m. kiek laiko vadovavo Vilniaus technologijos technikumo merginų chorui – jis Vilniaus miesto chorų apžiūroje laimėjo antrąją vietą. Nuo 1971 m. choro dirigavimą dėstė ir Vilniaus Juozo Tallat-Kelpšos aukštesniosios muzikos mokyklos neakivaizdiniame skyriuje. Mokyklose išugdė būrį jaunųjų chorvedžių.
Nuo 1975 m. – Vilniaus 33-osios vidurinės profesinės technikos mokyklos chorų ir vokalinių ansamblių vadovė. Merginų ir mišrusis chorai atlikdavo sudėtingesnius kūrinius, dalyvavo koncertuose ir dainų šventėse, pirmąsias ir kitas vietas pelnydavo zoninėse ir respublikinėse moksleivių chorų apžiūrose. Merginų chorą pedagogė parengė 1987 m. respublikinei moksleivių dainų šventei Vilniuje.

Šaltinis

Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999. Informacijos publikavimui gautas žodinis autoriaus leidimas.
Gintas Širmelis

Biografija

Tėvas – futbolininkas ir treneris Saulius Širmelis.
1995–2001 m. žaidė Vilniaus komandose, 2003 m. su FBK Kaunas klubu tapo Lietuvos čempionu. 2005–2006 m. žaidė TVMK Tallinn klube.
Juodoji pušis

Paplitimas

Natūraliai paplitusi pietų Europoje (ypač apie Viduržemio jūros regioną), Mažojoje Azijoje ir šiaurės Afrikoje (Atlaso kalnuose). Keliose JAV vietovėse natūralizuota pušis. Naujojoje Zelandijoje paskelbta kaip invazinė rūšis. Introdukuota Lietuvoje.

Ekologija

Atspari šalčiui (iki −30 °C („Pinus nigra subsp. nigra“ porūšis)), užterštam miesto orui, nereikli dirvožemiui, pakenčia sausrą, bet neatspari ilgesniam šaknų užmirkimui ir nepakenčia paunksmės. Prie gerų sąlygų gyvena iki 800 metų.

Požymiai

Auga palyginti gana greitai, per metus paauga apie 30–70 cm. Užauga 20-50 m aukčio. Kamienas tiesus iki 1,85 m skersmens. Žievė nuo pilkos iki gelsvai rudos. Medžio laja kūgiška, rutuliška, o seni medžiai įgauna skėtinę formą. Spygliai standūs, tamsiai žali, apie 80-150 mm ilgio, kuokšteliuose po 2. Kankorėžiai be kotelio, pilkai rudi, apie 5-10 cm, rečiau iki 11 cm ilgio, ovališkos ar kiaušiniškos formos, ant šakelių auga po 2-4. Sėklos 6–8 mm ilgio, su gelsvais 20–25 mm ilgio sparneliais. Jas išnešioja vėjas, kada gruodžio – balandžio mėnesiais prasiveria kankorėžiai. Seksualiai medžiai subręsta 15–40 metų. Gausiai uždera sėklos kas 2–5 metai.
Jonas Čartoriskis

Biografija

Kilęs iš Lietuvos didikų Čartoriskių giminės. Tėvas Teodoras Čartoriskis, motina Sofija Sanguškaitė, brolis Aleksandras Fiodorovičius Čartoriskis.

Šeima

1550 m. vedė, žmona Ana Zaslavska. Sūnus Jurgis Čartoriskis.
Konstantinas Sologubas

Konstantinas Davaina Sologubas (m. 1662 m.) – Upytės vaiskis 1645-1662 metais.
1655 metų spalio 20 d. pasirašė Kėdainių sutartį.
Peškopija

Istorija

Senovės laikais šios vietovės buvo apgyvendintos jau nuo akmens amžiaus. Vienos pirmiausių šias teritorijas apgyvendino senosios šių vietų gyventojos – ilyrų gentys. Peškopija, kaip ir visa dabartinės Albanijos teritorija, nuo seno buvo senovės valstybių Graikijos, Romos imperijos – sudėtyje, kurių kultūra labai smarkiai paveikė vietos gyventojus ir jų kultūrą.
Dabartinis miesto pavadinimas yra kildinamas iš senovės graikų kalbos žodžio „episcopi“, reiškiančio „vyskupo sostą“, ir nurodančio ankstyvosios krikščionybės klestėjimą Balkanų pusiasalyje. Nuo VI a. pabaigos į Balkanų pusiasalio regioną ėmus intensyviai skverbtis slavams, palaipsniui ši vietovė buvo apgyvendinta slavų genčių – dabartinių makedonų ir bulgarų protėvių.
Viduriniais amžiais miestas ilgą laiką priklausė Bizantijos imperijai, vėliau Bulgarijos ir Serbijos karalystėms, Epyro Despotijai.
Nuo XV a. Peškopija atiteko Osmanų imperijai, kuriai valdant pradėjo plisti islamas, ėmė gausėti albanų persikelėlių ir prasidėjo vietinių slavų albanizacija, kol galiausiai, 1912 m., Albanijai paskelbus nepriklausiomybę, šis miestas atiteko naujai susikūrusiai valstybei. Iki nepriklausomybės paskelbimo, miestas buvo tik nereikšmingas turgaus miestelis, buvęs tik šešėliu kaimyninio Makedonijos Respublikoje esančio Debaro miesto.
1912 m., šaliai paskelbus nepriklausomybę, miestas atiteko Albanijai. 1939 m., II pasaulinio karo išvakarėse, kaip ir visa Albanija, buvo okupuotas Italijos kariuomenės, 1943 m. miestas buvo okuopuotas Vokietijos, 1944 m. galutinai išvaduotas vietos komunistų partizanų.
Valdant komunistams, mieste buvo vystoma pramonė, spartinama industrializacija. 1990 m., po vienpartinės sistemos žlugimo, miestas buvo susidūręs su visą Albaniją kamavusiais ekonominiais sunkumais.

Architektūra ir archeologija

Dėl istorijos bėgyje išlikusio menko miesto ekonomino ir socialinio vaidmens, kaimyninėje Makedonijoje esančio Debaro miesto konkurencijos, mieste nėra ošlikę daug turtingos architektūros pavyzdžių. Yra išlikę keletas Osmanų laikų gyvenamųjų namų, kelios mečetės. Komunistinės diktatūros laikais pastatyta pagal tipinius projektus suprojektuotų mažaaukščių gyvenamųjų namų, pramonės įmonių.
Livonijos vaivadija

Istorija

Livonijos vaivadija įsteigta 1620 m. Vendeno vaivadijos rytinėje dalyje, likusioje Abiejų Tautų Respublikai, kai Švedija užėmė didžiąją dalį Respublikos valdytos Estijos ir Latvijos teritorijos. Abiejų Tautų Respublikos Seimas 1667 m. vaivadijai suteikė kunigaikštystės statusą. Kunigaikštystė buvo bendrai Lietuvos Didžiosios kunigaikštystės ir Lenkijos karalystės valdoma teritorija.
Livonijos vaivadija apėmė apie 12 000 km². Dėl nedidelio ploto į mažesnius administracinius vienetus – pavietus padalinta nebuvo, 1667 m. įsteigti Dunaburgo, Rėzeknės, Ludzos ir Marienhauzo traktai.
Livonijos vaivadija panaikinta po Pirmojo Abiejų Tautų Respublikos padalijimo 1772 m. ir atiteko Rusijos imperijai.
Livonijos aristokratija, kilusi iš Vokiečių ir Livonijos ordinų riterių palikuonių bei kalbėjusi daugiausia vokiečių kalba, per labai trumpą laiką iš pagrindų polonizavosi ir kilmingų Lenkijos bei Lietuvos bajorų sąrašus papildė tokiomis įtakingomis šeimomis, kaip Tyzenhauzai, Grotusai, Reitanai, Denhofai, Korfai, Riomeriai, Molovai, Veisenhofai, Pliateriai, Mantoifeliai ir kt.

Atstovavimas

Livonijos vaivadiją Abiejų Tautų Respublikos senate atstovavo Livonijos vyskupas, Livonijos vaivada ir Livonijos kaštelionas. Vaivadijos bajorai į Abiejų Tautų Respublikos seimą rinkdavo du pasiuntinius, Lietuvos Tribunole vaivadijai atstovavo du deputatai.
Vilniaus rajono savivaldybės taryba 1995–1997 m.

Teisinis pagrindas

Rinkimai įvyko vadovaujantis 1992 m. spalio 25 d. Konstitucijos nuostatomis, 1994 m. liepos 7 d. naujuoju Vietos savivaldos įstatymu ir nauju 1994 m. liepos 7 d. savivaldybių tarybų rinkimų įstatymu. Be to, 1994 m. liepos 19 d. priimtas Lietuvos Respublikos teritorijos administracinių vienetų ir jų ribų įstatymas.
Lietuvos Respublikos administraciniais vienetais tapo apskritys ir savivaldybės, gyvenamosios vietovės suskirstytos į miesto ir kaimo gyvenamąsias vietoves. Panaikintos savivaldybių pakopos, miesto gyvenamosioms vietovėms priskirti miestai, kaimo gyvenamosioms vietovėms – miesteliai ir kaimai. Savivaldybė sudaroma iš gyvenamųjų vietovių. Jos teritorija gali būti skirstoma į seniūnijų aptarnaujamas teritorijas. Iki 27 sumažintas Vilniaus rajono savivaldybės tarybos narių skaičius, meras tapo ir atstovaujamosios, ir vykdomosios valdžios galva.

Veikla

Rajono mere išrinkta Leokadija Janušauskienė, jos pavaduotoju Jan Sinicki. Savivaldybės administratoriumi paskirtas Jan Antoni Jankovski.
Tinklinės skaidulos

Tinklinės skaidulos (lot. Fibra reticularis) - organizmo skaidulos paplitusios vietose, kur jungiamasis audinys ribojasi su smulkiomis kraujagyslėmis, raumeninėmis ir nervinėmis skaidulomis, vienalašėmis riebalinėmis ląstelėmis, įeina į kaulų čiulpų, blužnies, limfmazgių, kepenų stromos ir pamatinių membranų sudėtį.
Skaidulos yra plonos, šakotos, jungiasi tarpusavyje, struktūra tokia pat kaip ir kolageninių skaidulų, nes sudarytos iš III-iojo tipo kolageno. Tinklinės skaidulos yra argentofilinės - impregnuotos sidabro junginiais dažosi juodai.
Panevėžio Vyturio progimnazija

Istorija

Mokykla įkurta 1980 m. rugsėjo 1 d. kaip Panevėžio 15-oji vidurinė mokykla. Mokykloje dirbo 42 mokytojai, mokėsi 862 mokiniai. 1983 m. mokyklą baigė pirmoji abiturientų laida. 1984–1985 m. mokykloje buvo daugiau kaip 30 būrelių. 1993 m. gegužės 14 d. mokykla pavadinta „Vyturio“ vardu. 
1994 m. mokykloje pradedama įgyvendinti realinio profilio ekonominė pakraipa. 1993 m. išrinkta pirma mokyklos taryba. Jos pirmininkas - Paulius Vyšniauskas. 1995 m. spalio 6 d. išrinktas pirmasis mokyklos prezidentas Artūras Gerkavičius. 1996 m. įkurtas žydų kultūros klubas „Šalom“. 2003 m. įkurtas Tolerancijos ugdymo centras, vienas iš pirmųjų ir aktyviai bendradarbiaujančių centrų, kuris organizuoja apskrities mokinių konferenciją „Gyvoji Lietuvos žydų istorija“.

Mokiniai

1989–1993 m. mokyklą baigė 8 sidabro medalininkai: Kristina Gelažiūtė, Asta Petravičiūtė, Asta Raudonytė, Eglė Šenferaitė, Lina Šenferaitė, Gintautas Norvaišas, Inga Kazlauskaitė, Jolanta Kepalaitė.