google/wiki40b huggingface dataset:
Vytautas Sinkevičius (1951)

Biografija

1975 m. baigė vientisąsias teisės studijas Vilniaus universiteto (VU) Teisės fakultete ir jame dėstė. 2001 m. lapkričio 30 d. VU Teisės fakultete apgynė disertaciją „Lietuvos Respublikos pilietybės teisinis reguliavimas 1918-2001 metais: raida ir dabartinio teisinio reguliavimo problemos“ (doktorantūros komiteto pirmininkas, darbo vadovas – profesorius Mindaugas Maksimaitis). Socialinių mokslų (teisės krypties) daktaras.
Nuo 1975 m. VU Teisės fakulteto Valstybinės teisės katedros dėstytojas, nuo 1981 m. leidyklos „Mintis“ Teisinės literatūros redakcijos vedėjas. Nuo 1981 m. iki 1990 m. LTSR Aukščiausiosios Tarybos prezidiumo tarnautojas: 1981–1983 m. dirbo LTSR Aukščiausiosios Tarybos Prezidiumo skyriaus vyr. referentu; 1983–1985 m. -
Aukščiausiosios Tarybos Prezidiumo Pirmininko pavaduotojo padėjėjas, 1985–1989 m. – Pirmininko padėjėjas. Nuo 1989 m. -
Aukščiausiosios Tarybos Prezidiumo Juri dinio skyriaus vedėjo pavaduotojas nuo 1990 m. iki 1999 m. buvo Aukščiausiosios Tarybos - Atkuriamojo Seimo (vėliau Seimo) Juridinio skyriaus (dab. LRSK Teisės departamento) vedėjo pavaduotojas, vėliau – vedėjas, Teisės departamento direktorius.
Buvo Valstybinės derybų su Rusija delegacijos narys. LR Konstitucinio Teismo teisėjas (1999 m. kovo – 2008 m.). Nuo 2010 m. Lietuvos mokslo tarybos narys.
Kelių mokslinių knygų bendraautoris.
Vedęs. Žmona VU docentė. Turi dukrą.
Rima Gumuliauskienė-Zinkevičiūtė

Biografija

Baigusi Joniškio 2-osios vidurinės mokyklos aštuonias klases ir vaikų muzikos mokyklą (mokyt. Z. Juodakevičiaus akordeono klasė), 1970–1974 m. choro dirigavimo mokėsi Panevėžio J. Švedo pedagoginėje muzikos mokykloje (dėst. E. Jakštienė). 1974–1978 m. muziką studijavo Lietuvos valstybinės konservatorijos Klaipėdos fakultetuose (dirigavimo mokė S. Kačinskienė).
Nuo 1978 m. rudens Šiaulių 12-osios sustiprinto muzikos mokymo vidurinės mokyklos mokytoja ir chorų vadovė. Iki 1986 m. vadovavo tik jaunučių chorams, o vėliau ir jaunimo mišriajam chorui (chormeisteris A. Gumuliauskas).
1987 m. respublikinės moksleivių dainų šventės konkurse vaikų choras pelnė laureato vardą, o mišrusis pirmąją vietą. Abu chorai dalyvavo 1988 m. Maskvos televizijos konkurse „Choras ir mes" – mišrusis choras tapo laureatu. 1989 m. respublikiniame vaikų ir jaunimo chorų konkurse Vilniuje mišrusis choras pripažintas geriausiu kolektyvu sustiprinto muzikos mokymo mokyklų kategorijoje. Vaikų ir mišrųjį chorą parengė 1990 m. Lietuvos tautinei dainų šventei Vilniuje.
1991 m. mišrusis choras dalyvavo tarptautiniame G. Dimitravo konkurse Varnoje (Bulgarija). Vaikų ir mišrusis choras dalyvavo 1991 m. chorų festivalyje „Dainuok, jaunoji Lietuva“ Panevėžyje ir Vilniuje. Baigiamajame festivalio koncerte Vilniuje (1991 m. birželio 2 d.) vaikų choras atliko J. Lyguto oratoriją „Grybų karas“. Mišriojo choro kamerinė grupė 1992 m. dalyvavo tarptautiniame senosios muzikos konkurse „Schola cantorum“ Lenkijoje (Kališe). 1993 m. rugsėjo 17 d. jaunimo mišrusis choras giedojo šv. Mišiose Kryžių kalne prie Šiaulių popiežiaus Jono Pauliaus II vizito proga Lietuvoje. Vaikų ir jaunimo chorai buvo parengti 1994 m. I ir 1998 m. II Pasaulio lietuvių dainų šventėms Vilniuje – mišrusis choras išmoko pajėgiųjų chorų repertuarą. Jaunimo choras dalyvavo 1995 m. I Baltijos ir Šiaurės šalių chorų festivalyje Rygoje, koncertavo Ventspilyje. 1996 m. dalyvavo II tarptautiniame jaunimo chorų festivalyje „Marija, skaisčiausia Marija" Šiauliuose (Šv. Ignaco bažnyčioje). Jaunimo mišriojo choro kamerinė grupė yra koncertavusi Norvegijoje ir Lenkijoje. 1997 m. mišrusis choras dalyvavo II Baltijos ir Šiaurės šalių chorų festivalyje Gotlande (Švedija), o vaikų choras parengtas 1997 m. Lietuvos moksleivių dainų šventei Vilniuje – dalyvavo konkurse.
R. Gumuliauskienė mokyklos vokalinius ansamblius parengia respublikiniams „Dainų dainelės“ konkursams. Berniukų ansamblis 1984 m. minėto konkurso laureatas, o mišrusis jaunimo ansamblis 1994 ir 1996 m. konkursų laureatas. Jaunoji solistė Kristina Zmailaite 1992 m. „Dainų dainelės" konkurso laureatė. Atviras pedagogės pamokas ir chorų koncertus yra stebėję muzikos pedagogai iš daugelio užsienio šalių. 1993 m. R. Gumuliauskienei suteiktas muzikos mokytojos metodininkės vardas. 1996 m. ji stažavo Danijoje. Yra Šiaulių miesto ir 1993 m. Lietuvos jaunimo mažosios moksleivių dainų šventės Vilniuje dirigentė.

Šaltinis

Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999. Informacijos publikavimui gautas žodinis autoriaus leidimas.
Lietuvos kariuomenės Specialiųjų operacijų pajėgos

Įkūrimas

Po Lietuvos nepriklausomybės paskelbimo iškilo poreikis suformuoti ginkluotąsias pajėgas. Vienas iš pirmųjų tokių pajėgų buvo Aukščiausiosios Tarybos Apsaugos skyrius. Jo paskirtis buvo apsaugoti Lietuvos Seimą. Bėgant metams Lietuvos kariuomenė buvo pertvarkyta daugelį kartų. Po Kauno Vytauto Didžiojo motorizuoto pėstininkų bataliono pertvarkymo 1995 m., buvo sukurtas atskiras Vytauto Didžiojo jėgerių batalionas, kuris vėliau tapo vienu iš pagrindinių SOP dalinių.
Neoficialus SOP formavimas prasidėjo 1995 m., po dvejų metų jos buvo pilnai suformuotos. Po rugsėjo 11 d. išpuolių pagrindinė dalinio paskirtis buvo užkirsti kelią teroristų išpuoliams, sunaikinti teroristus ir išgelbėti įkaitus. Vytauto Didžiojo jėgerių bataliono kariai vadinami „Jėgeriais“. Ypatingosios paskirties tarnybos kariai vadinami žaliukais.
Po 2007 m. pertvarkymo, buvo sukurta nauja Kovinių narų tarnyba, kurios užduotys buvo povandeninės ir vandens paviršiaus operacijos.
Tarp slapčiausių SOP dalinių yra eskadronai, vadinami Aitvaras. Pirmą kartą šių eskadronų buvimas viešai pripažintas 2000 m., kai lietuvių jūreiviai buvo pagrobti Pusiaujo Gvinėjoje. Aitvaras vykdo itin slaptas užduotis.

Veiklos istorija

Lietuvos specialiųjų operacijų pajėgų daliniai dalyvavo misijose visame pasaulyje. Nuo 2002 m. iki 2004 m. Aitvaro būriai dalyvavo operacijoje „Tvirta Taika“ Afganistane. Pasirengimas ir operacijų vykdymas buvo nuolat giriamas koalicijos partnerių.
4 eskadronai 2002–2004 m. pakaitomis po 6 mėn. dalyvavo JAV vadovaujamoje operacijoje „Tvirta Taika“ Afganistane. Nuo 2005 metų vasaros dalyvauja NATO greitojo reagavimo pajėgose (NRF, NATO Response Forces).
Nuo 2007 m. SOP kariai dalyvauja NATO vadovaujamoje Tarptautinių saugumo paramos pajėgų misijoje Afganistano pietuose.

Kariai

Daugiapakopius atrankos etapus įveikę kariai yra perkeliami į SOP, į vieną iš trijų padalinių (YPT, VDJB, KNT), kur toliau vykdo nuoseklų rengimą pagal padalinio specifiką.
Valerijonas Dauknys

Biografija

1948 m. baigė Kauno universitetą. 1969 m technikos mokslų kandidatas.
Nuo 1948 m. Kauno universiteto, 1950–1962 m. – Kauno politechnikos instituto dėstytojas, 1955–1956 m. Metalų technologijos, vėliau Metalotyros laboratorijos vadovas. 1953–1962 m. Fizikos – technikos instituto (nuo 1956 m. Energetikos ir elektrotechnikos institutas) direktoriaus pavaduotojas, nuo 1962 m. direktorius. 1967–1981 m. Lietuvos mokslų akademijos Fizikinių – techninių energetikos problemų instituto direktorius, nuo 1979 m. ir Paviršiaus sluoksnių tyrimo laboratorijos vadovas.

Mokslinė veikla

Svarbiausi darbai iš keraminių kaitrai atsparių medžiagų tyrimo aukštoje temperatūroje ir metalotyros. 10 išradimų autorius.
Angelė Vyšniauskaitė

Angelė Vyšniauskaitė (1919 m. gegužės 15 d. Skriaudžiuose – 2006 m. liepos 9 d.) – Lietuvos etnografė, habilituotoji mokslų daktarė, profesorė, Lietuvių katalikų mokslo akademijos akademikė (nuo 2000 m.). Lietuvos istorijos instituto Etnologijos skyriaus vyr. mokslo darbuotoja, Vytauto Didžiojo universiteto Etnologijos ir folkloristikos katedros profesorė.

Biografija

1939-1940 m. studijavo Vytauto Didžiojo universiteto Teologijos-Filosofijos fakulteto Filosofijos skyriuje. Čia ji studijavo lietuvių kalbą ir literatūrą, pedagogiką ir psichologiją. 1940–1943 m. studijavo lituanistiką Vilniaus universitete, 1950–1951 m. eksternu pabaigė lituanistikos studijas Vilniaus valstybiniame pedagoginiame institute. 1957 m. jai suteiktas istorijos mokslų kandidato (dabar – daktaro) laipsnis etnografijos srityje. Nuo 1961 m. – vyresnioji mokslo bendradarbė (docentė).
Nuo 1948 iki 1993 m., kai išėjo į pensiją, dirbo Lietuvos mokslų akademijos Istorijos institute etnografijos srityje.
Štutovas

Istorija

Žinomas nuo XIII a. kaip žvejų gyvenvietė. 1939–1945 m. vokiečiai čia buvo įkūrę vieną žymiausių koncentracijos stovyklų (Štuthofo koncentracijos stovykla), kurioje žuvo apie 60 tūkst. įvairių tautybių žmonių.
Angobas

Angobas (pranc. engobe) – plonas balto arba spalvoto molio, porceliano sluoksnis, kuriuo dengiamas padžiovinto arba išdegto keramikos dirbinio paviršius. Po to dirbinys dar kartą degamas. Angobu išlyginamas paviršiaus rupumas, pakeičiama spalva, sumažinamas dirbinio sienelių pralaidumas skysčiui.
Dekoruojamas tapybos, reljefo, sgrafito ornamentais ir vaizdais, neretai dengiamas skaidria spalvota arba bespalve glazūra. Angobas vartotas senovės Rytų tautų, buvo paplitęs antikos laikotarpiu, viduramžiais (labiausiai islamo kraštuose). Šiais laikais juo apdorojami liaudies bei profesionaliosios keramikos dirbiniai, vartojamas koklių, čerpių ir plytų gamyboje,
Pietų Ferganos kanalas

Pietų Ferganos kanalas − magistralinis kanalas Uzbekijoje (Andižano ir Ferganos vilajetai) ir Kirgizijoje (Ošo sritis).
Kanalas prasideda ties Chodžaabadu kaip Šahrichansajaus kanalo atšaka. Kerta Akburasajaus, Aravansajaus, Isfaramsajaus upų vagas, baigiasi Altyaryko upės vagoje. Kanalas valdomas iš Chodžaabado. Kanale yra viena hidroelektrinė ir keli kriokliai.
Nuo kanalo atsišakoja Karkidono kanalas, sudarantis Karkidono tvenkinį. Prie kanalo yra Chodžaabado, Marhamato ir Margilano miestai.
Rafael Paasio

Biografija

Nuo 1925 m. Suomijos socialdemokratų partijos narys, 1963–1975 m. partijos pirmininkas. Jį pakeitė Maunas Koivistas.
Nuo 1948 m. Suomijos parlamento narys, 1966 m. ir 1970–1972 m. Suomijos parlamento (Eduskunta) pirmininkas. Socialdemokratams sudarius koaliciją su Suomijos centro partija ir Suomijos liaudies demokratų partija (komunistais), 1966–1968 m. ir 1972 m. Suomijos Ministras pirmininkas.
Suomijos socialdemokratų partijos pirmininko (1987–1991 m.) ir Suomijos Ministro pirmininko (1989–1992 m.) Perčio Pasio tėvas.
Naftos terminalas

Naftos terminalas – speciali teritorija, naftos logistikai skirtas terminalas. Susideda iš priskirtos sausumos teritorijos su joje esančiais pastatais, naftos rezervuarais, vamzdynais bei visais su jais susijusiais įrenginiais ir terminalo akvatorijos su joje esančiais navigaciniais objektais. Naftos terminalo paskirtis – kaupti, saugoti, perpumpuoti ir parengti transportuoti per SPM importuojamus, eksportuojamus arba gabenamus tranzitu žalią naftą bei naftos produktus.

Naftos terminalai Lietuvoje

Lietuvoje veikia du naftos bei naftos produktų importo ir eksporto paslaugas teikiantys naftos terminalai – Būtingės naftos terminalas ir Klaipėdos nafta.
Dainius Petkus

Biografija

UAB „Namų šviesa“ direktoriaus pavaduotojas, individualios įmonės savininkas.
Lietuvos krikščionių demokratų partijos Klaipėdos rajono skyriaus narys. 2003–2007 m. Klaipėdos rajono savivaldybės tarybos narys.
Sutuoktinė Asta, sūnus Dovilas.
Trakų gatvė

Trakų gatvė – viena seniausių Vilniaus miesto gatvė, esanti Vilniaus senamiestyje. Susiformavo XIV amžiuje. Gatvės tęsinys vedė į Trakus.
Aleksandras Žirkevičius

Biografija

Mokėsi Vilniaus realinėje mokykloje. Baigė Vilniaus karo mokyklą, tarnavo pėstininkų pulke Vilniaus gubernijoje. Tuo metu debiutavo spaudoje. Nuo 1885 iki 1888 m. studijavo Sankt Peterburgo karinėje teisės akademijoje.
1888—1903 m. Vilniuje tarnavo kariniu gynėju, prokuroro padėjėju (nuo 1891 m.), kariniu tardytoju (nuo 1897 m.). 1901 m. pradžioje Vilniuje surengė dailės parodą.
Po keleto metų tarnybos Smolenske 1908 m. – karinis teisėjas Vilniuje (karinis laipsnis – generolas majoras), tačiau greitai išėjo į atsargą.
Užpaliai

Aplinkinės gyvenvietės

SVĖDASAI – 14 km 
 Auleliai – 8 km
DUSETOS – 25 km 
 UŽTILTĖ – 23 km 
 Ilčiukai – 7 km
Liepakalniai – 7 km 
 Alaušai – 8 kmVYŽUONOS – 9 km
UTENA – 17 km

Pavadinimo kilmė

Miestelio vardas kilęs nuo žodžių junginio už palių (už pelkių, tyrulių).
Matansasas

Istorija

Vietovė gyvenama nuo 1572 m., o miestas oficialiai įkurtas 1693 m. San Carlos y San Severino de Matanzas pavadinimu. Miesto pavadinimas Matanzas reiškia „žudynės“ ir kilo nuo įvykio, kuomet indėnai išžudė visus ispanus, bandžiusius išsilaipinti įlankos pakrantėje. Miestas tapo svarbiu cukraus pramonės centru, jame apsigyveno daug juodaodžių vergų, dirbusių plantacijose. Tai lėmė, kad Matansasas vėliau tapo afrokubietiškos kultūros centru.
Statybininko žodis

Statybininko žodis – Klaipėdos statybos montavimo organizacijos savaitraštis, leistas 1974–1994 m. Klaipėdoje.

Istorija

1974–1986 m. ėjo kaip Klaipėdos statybos tresto, o 1987–1990 m. – Statybos montavimo tresto „Klaipėdos statyba“ savaitraštis. Tiražas 1974 m. – 1500 egz., 1988 m. – 2000 egz., 1994 m. – 500 egz.
Skifata

Skifata (lot. nummi scyphati, scyphate) – Bizantijos moneta, kurios aversas iškilas, o reversas įdubas.
Skifatas kaldino nuo X–XI a., pradžioje jos buvo tik auksinės, vėliau taip ėmė kaldinti ir kitas monetas, išskyrus smulkias bronzines. Kai kas teigia, kad tokias monetas pirmieji kaldino dar senovės graikai. Bizantiečių skifatas vėliau mėgdžiojo keltai, germanai, vengrai, arabai.
Aiškinama, kad tokios formos monetas patogiau imti pirštais nuo lygaus paviršiaus.
Triškonių pagrindinė mokykla

Istorija

Nuo 2013 m. rugsėjo 1 d. mokykla reorganizuota į Linkuvos gimnazijos Triškonių filialą.
Džinsinė revoliucija

Džinsinė revoliucija (brus. Джынсавая рэвалюцыя, translit. Džynsavaja revalucyja, rus. Джинсовая революция) – Baltarusijos demokratiškosios opozicijos naudojamas terminas, skirtas apibūdinti įvykusius protestus po 2006 metų Baltarusijos prezidento rinkimų.

Etimologija

„Džinsinė revoliucija“ taip pat gali būti vadinama „Rugiagėlių revoliucija“ (rus. васильковая революция) dėl sąsajos su mėlyna spalva. Tokį terminą naudoja rusiška spauda ir lygina su kitomis spalvotomis revoliucijomis regione. Tačiau ši, priešingai nei kitos revoliucijos, neatnešė jokių pokyčių Baltarusijos visuomeniniame ar politiniame gyvenime. 

Istorija

Terminas buvo sukurtas po 2005 m. rugsėjo 16 d. viešos demonstracijos, nukreiptos prieš prezidento Aleksandro Lukašenkos politiką. Tačiau pasaulio spaudoje terminas pradėtas minėti nuo 2006 m. kovo 16 d., kai apie 40 000 žmonių buvo išėję į sostinės Minsko gatves protestuoti, dėl suklastotų rinkimų rezultatų.
Nuo kovo 19 d. protestuotojai daugiausiai buriavosi pagrindinėje Spalio aikštėje, tačiau kovo 24 d. jiems buvo liepta išsiskirstyti. Minią suvaldyti buvo pasitelktos riaušių policijos pajėgos. Aikštė galutinai išvalyta nuo protestų tik kitą vakarą. Kartu su daugiau nei 100 protestuotoju buvo suimtas ir vienas opozicijos lyderių Aleksandras Kozulinas. Vėliau jis buvo įkaltintas penkeriems su puse metų už pasipriešinimą pareigūnams, nesankcionuoto protesto rengimą.
Apie šiuos įvykius buvo sukurtas dokumentinis filmas „Kalinovski Square“ (originalus pavadinimas „Плошча“, „Plošča“, t.y „Aikštė“). Jį 2007 m. parengė baltarusis filmų kūrėjas Juris Chaščavackis.
Čililabombvė

Istorija

Miesto pavadinimas Čililabombvė reiškia „kvarkiančių varlių vieta“. Kolonijiniais laikais miestas vadintas Bankroftu (angl. Bancroft).
Tarptautinė konvencija dėl banginių medžioklės reguliavimo

Tarptautinė konvencija dėl banginių medžioklės reguliavimo (angl. International Convention for the Regulation of Whaling) – tarptautinė sutartis, kuria siekiama apsaugoti banginių populiacijas ir tarp valstybių koordinuoti banginių medžioklę.

Istorija

XIX a. antroje pusėje prasidėjusi verslinė banginių medžioklė tarpukariu ir po Antro pasaulinio karo stipriai išsiplėtė. Jau XX a. pradžioje mokslininkai perspėjo, kad nemažinant medžioklės apimčių, kai kurioms banginių rūšims gresia išnykimas. Reaguodamos į tai, šalys ėmė diskutuoti apie bendradarbiavimą ir medžioklės koordinavimą. 1931 m. buvo priimtas pirmasis tarptautinis susitarimas, inicijuotas Norvegijos, tačiau jis nebuvo sėkmingas. 1937 m. pasirašytas dar vienas susitarimas, tačiau prie jo neprisijungė Vokietija ir Japonija, o netrukus prasidėjęs karas nutraukė jos įgyvendinimą. Diskusijos dėl naujos ir išsamesnės konvencijos buvo atgaivintos 1944 m. ir po kelių tarptautinių susitikimų 1946 m. buvo priimta Tarptautinė konvencija dėl banginių medžioklės reguliavimo. Ji įsigaliojo po dvejų metų.

Struktūra

Konvencijoje yra išreiškiamas siekis tinkamai saugoti banginių populiacijas ir koordinuotai vystyti banginių medžioklės industriją. Sutartį sudaro dvi pagrindinės dalys: bendro pobūdžio konvencijos tekstas ir taip vadinamas Tvarkaraštis (angl. Schedule), kuriame surašyta detalesnė informacija apie rūšis, medžioklės kvotas, leidžiamus ir draudžiamus veiksmus. Tvarkaraštis gali būti keičiamas trijų ketvirtadalių balsų dauguma. Vienas iš žinomiausių tokio tipo pakeitimų buvo 1982 m. priimtas sprendimas nuo 1986 metų visoms reguliuojamoms rūšims nustatyti nulinį medžioklės limitą.
Pagrindinis konvencijos valdymo ir įgyvendinimo organas yra 1948 m. įsteigta Tarptautinė banginių medžioklės komisija, į kurią įeina po vieną kiekvienos valstybės narės atstovą. Komisija kasmet susirenka vis kitoje pasaulio vietoje ir priima svarbiausius su konvencija susijusius sprendimus. Be komisijos taip pat veikia trys komitetai: Finansų ir administravimo, Mokslo bei Technologijų. Konvencijos nare gali tapti bet kuri valstybė, nepaisant jos sąsajų su banginių medžiokle.
Vytautas Dovydaitis (1929)

Vytautas Dovydaitis (1929 m. rugsėjo 5 d. Tabariškiai, Garliavos valsčius) – Lietuvos agronomas, žemės ūkio teoretikas, habilituotas biomedicinos mokslų daktaras.

Biografija

1953 m. baigė Lietuvos žemės ūkio akademiją. 1993 m. habilituotas biomedicinos mokslų daktaras.
1953–1956 m. dirbo Dotnuvos bandymų stotyje, nuo 1956 m. Žemdirbystės instituto mokslinis bendradarbis.

Mokslinė veikla

Mokslinio darbo kryptis – ankštinių javų ir vienamečių žolių agrotechnika.
Strazdo ir Vėgelės spaustuvė

Strazdo ir Vėgelės spaustuvė – spaustuvė, veikusi nuo 1913 m. iki 1915 m. Vilniuje.

Istorija

Įsteigė Kauno gubernijos valstiečiai Kazimieras Strazdas ir jo žentas Adolfas Vėgėlė. Įsteigta kaip raidžių rinkykla, veikusi 1911–1912 m. ir spaustuvė, veikusi nuo 1913 m. iki 1915 m. Iš pradžių turėjo teisę spausdinti tik lietuviškai, nuo 1912 m. ir lenkų kalba. 1912 m. rinko leidinius „Žemdirbys“, „Medicina ir gamta“, „Teatras“; juos iš pradžių spausdino V. Kopeco bei G. ir S. Mereminskių spaustuvėse.
2012 m. Dakaro ralis

Dalyviai

Iš viso Dakaro ralyje dalyvavo 189 motociklininkai, 33 keturračių vairuotojai, 174 automobilių ir 77 sunkvežimių ekipažai.

Pakeitimai

6 ralio etapas iš Fiambalos į Kopijapo buvo atšauktas dėl sudėtingų oro sąlygų (sniego ir lietaus). Visi dalyviai vienu konvojumi pasiekė etapo finišą.

Incidentai

Pačią pirmą ralio dieną baigiantis greičio ruožui patyrus avarijai nuo širdies smūgio žuvo motociklininkas iš Argentinos Jorge Andrés Boero. Tai buvo 21-a ralio dalyvio auka per visą lenktynių istoriją.

Rezultatai

Trečią kartą karjeroje čempionu motociklų klasėje tapo prancūzas Cyril Despres. Iš viso lenktynes jis įveikė per 53 val. 1 min. ir 47 s. Beveik valanda nuo jo atsiliko antras likęs ispanas Marc Coma.
Keturračių klasėje nugalėjo argentinietis Alejandro Patronelli.
Automobilių klasėje triumfavo ir 4 kartą čempionu su automobiliu tapo prancūzas Stéphane Peterhansel su Mini automobiliu.
Tarp sunkvežimių nugalėjo olando Gerard De Rooy ekipažas.
Ullensaker/Kisa IL

Istorija

Klubas įkurtas 1894 m. Žaisdavo žemesniuose divizionuose. 
2012 m. lapkričio mėnesį kovojo dėl patekimo į elito divizioną, bet pralaimėjo bendru rezultatu 1-7 ir į elitą nepateko.
Krušinianai

Istorija

Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų tauta – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Manoma, kad kaimas įkurtas XVI a. 1679 m. kovo 12 d. karalius Jonas Sobieskis suteikė šias žemes totoriams, kurie kovojo kare prieš turkus ir dalyvavo Parkanamo mūšyje. Kaime apsigyveno apie 45 totorių šeimos. 1980 m. kaime gyveno 289 žmonės, iš kurių 33 buvo musulmonai. 1975-1998 m. priklausė Balstogės vaivadijai.
Albinas Arminas

Albinas Araminas (1919 m. gruodžio 26 d. Vilkaviškio apskrities Ožkabalių kaime – 2008 m. rugsėjo 2 d. Lugane, Šveicarija) – Romos katalikų kunigas, ilgametis kapelionas Italijoje ir Šveicarijoje.

Biografija

Mokėsi Vokiečių kolegijoje Romoje, 1945 m. įšventintas kunigu. Milane studijavo Katalikiškame Švč. Širdies universitete, studijas baigė filosofijos ir teologijos licenciato laipsniu. Nuo 1947 m. Carlazzo miestelio (Lombardija) Šv. Kamilio globos namuose tarnavo kapelionu. Po dešimtmečio buvo pakviestas į Moncucco kliniką Lugano mieste (Šveicarija), kur darbavosi kapelionu iki 2007 m. Jo iniciatyva šioje gydymo įstaigoje buvo įrengta koplyčia. Nuo 1981 m.  taip pat ėjo teisėjo pareigas Lugano vyskupijos bažnytiniame teisme.
Vyresnysis brolis kun. Aleksandras Arminas (slp. Venancijus Ališas) – žinomas Brazilijos lietuvių poetas.
Čarlis ir šokolado fabrikas

Siužetas

Neturtingos šeimos berniukas Čarlis Baketas savo laisvalaikį praleidžia svajodamas apie šokolado fabriką, apie kurį jam pasakoja senelis. Šokolado fabriko šeimininkas Vilis Vonka surengia loteriją, jis savo šokoladuose paslepia 5 auksinius bilietus ir tiems 5 vaikams, kurie juos ras, surengs ekskursiją po fabriką bei vienam iš jų įteiks dovaną. Čarliui pasiseka rasti laimingą bilietą. Ekskursijos metu kiti vaikai susivilioja Vonkos fabriko saldumynais ir atradimais bei iškrenta iš ekskursijos, kol lieka vienintelis Čarlis, įdėmiai klausantis Vonkos pasakojimo apie stebuklingą fabriką. Vieninteliui likusiam Čarliui Vonka praneša, kad jis gali tapti fabriko ir saldumynų imperijos įpėdiniu, jei atsisakys savo šeimos. Tačiau Čarlis Vonkai pasako, kad jis į nieką nekeistų savo šeimos. Po jų pokalbio Vonka susimąsto apie savo nesutarimą su tėvu ir vėliau padedamas Čarlio susitaiko su tėvu, o Čarlis su šeima persikelia gyventi pas Vonką į fabriką.
Juozapinė (Medininkai)

Aplinkinės gyvenvietės

MEDININKAI
Sedūnai (Radviliškis)

Istorija

Sovietmečiu buvo Sedūnų apylinkės centras.