google/wiki40b huggingface dataset:
Europos vairuotojo pažymėjimas

Teisės aktas dėl Europos vairuotojo pažymėjimo

Naujasis teisės aktas − svarbus žingsnis į priekį kovojant su vairuotojo pažymėjimų klastojimu ir „vairuotojo pažymėjimų turizmu“. Valstybės narės glaudžiau bendradarbiaus, kad vairuotojai, iš kurių laikinai atimta teisė vairuoti, negalėtų gauti naujo vairuotojo pažymėjimo kitoje valstybėje narėje. Tam taip pat reikia sukurti keitimosi informacija apie vairuotojo pažymėjimus ES tinklą. Baigiama įvesti naują vienodo pavyzdžio kredito kortelės formos vairuotojo pažymėjimą su papildomais apsaugos elementais, o 110 dabar naudojamų skirtingų modelių bus palaipsniui atsisakyta. Įsigaliojus direktyvai, valstybės narės turės pakeisti esamus vairuotojo pažymėjimus per 26 metus. Buvo susitarta dėl specialių nuostatų, kad visi esami pažymėjimai, suteikiantys teisę vairuoti tam tikrą transporto priemonę, ir toliau būtų visų pripažįstami.
Numatoma išduoti vairuotojo pažymėjimus mopedų vairuotojams ir nustatyti laipsniško teisės vairuoti didesnius ir galingesnius motociklus suteikimo principus. Teisė vairuoti pastarosios kategorijos motociklus bus suteikiama tik nuo 24 metų išlaikius teorinį ir praktinį egzaminą. Bus reikalaujama, kad šio amžiaus nesulaukę asmenys, norintys vairuoti galingiausius motociklus, turėtų dvejų metų ne tokių galingų motociklų vairavimo patirtį. Naujosiose taisyklėse taip pat nustatomi minimalūs reikalavimai vairavimo egzaminuotojams.
Naujoji direktyva suteikia valstybėms narėms teisę pasirinkti, ar naujojo pavyzdžio pažymėjime naudoti mikroschemas.
Ateityje vairuotojo pažymėjimų galiojimo laikas bus ribotas. Naujosiose taisyklėse numatytas vairuotojo pažymėjimo galiojimo laikas − 10 metų. Šį terminą valstybės narės gali pailginti iki 15 metų. Sveikatos tikrinimą valstybės narės gali organizuoti savo nuožiūra atlikdamos administracines atnaujinimo procedūras.
Elīna Garanča

Šeima ir išsilavinimas

E. Garanča gimė Rygoje, latvių muzikų šeimoje. Jos tėvas – choro vadovas. Motina Anita – vokiškų dainų „Lieder“ dainininkė, muzikologė Latvijos muzikos akademijoje, docentė Latvijos kultūros akademijoje, Latvijos nacionalinės operos vokalinės muzikos mokytoja ir taip pat privati balso mokytoja. Jos brolis Jānis (taip pat žinomas kaip Jaanis) Garanča, trejais metais vyresnis už Elīną, pradėjo muzikos studijas bet dabar dirba interaktyvinės kompiuterizuotos vizualinės medijos menininku ir konsultantu.
Augusi muzikos aplinkoje, Elina Garanča pradėjo studijuoti gimtajame mieste Rygoje. Tęsė studijas Vienoje (Austrija) ir Jungtinėse Amerikos Valstijose. 1999 m. laimėjo pirmą vietą muzikos konkurse Suomijoje ir pradėjo karjerą Europoje. Po pasirodymo Zalcburgo festivalyje 2003 m., E. Garančą pradėjo kviesti dainuoti po visą pasaulį.
E. Garanča ištekėjusi už dirigento Karel Mark Chichon. Jų pirmas vaikas, Catherine Louise, gimė 2011 m. rugsėjo 22 d., o antras vaikas, Cristina Sophie, gimė 2014 m. sausio 10 d.
Peretas

Istorija

Gamtinis pereto sezonas prasidėdavo po acheto (apie spalio vidurį), ir trukdavo 120 dienų, t. y. iki vasario vidurio. Jo metu atslūgus Nilo vandeniui imdavo vešėti augalai.
Kalendorinis pereto sezonas nesutapo su gamtiniu peretu, kadangi kalendoriniai metai buvo šiek tiek trumpesni nei gamtiniai (t. y. Sirijaus metai). Sezonas ilgainiui išpuldavo vis anksčiau, lyginant su Nilo potvyniais ir Sirijaus patekėjimu. 1321 m. pr. m. e., praėjus vienam Sotiniam ciklui (t. y. 1460 m.), peretas vėl sugrįžo į pirminę padėtį Nilo patvynių atžvilgiu, o vėliau vėl ėmė atsilikti.
22 m. pr. m. e. įvykdžius kalendoriaus reformą ir įvedus Koptų kalendorių, kalendorinio pereto pradžia buvo fiksuota Julijaus kalendoriaus atžvilgiu (t. y. gruodžio 26 d., arba sausio 8 d Grigaliaus kalendoriuje), ir peretas trunka iki gruodžio 26 d. (sausio 8 d.).
Armėnų raštas

Istorija

Tradiciškai tvirtinama, kad raštas sudarytas 405–406 metais vyskupo Mesropo Maštocos. XI a. atsirado mažosios raidės. Iki XII a. turėjo 36 raides, jos buvo lapidarinės (kalamos akmenyje). Vėliau atsirado apskritos formos rašmenys, kursyvas, greitraštis. Rašoma iš kairės į dešinę. 1922-1924 m. tuometinėje Armėnijos TSR atliktos dvi rašybos reformos, jų nuostatų Armėnijoje laikomasi iki šiol. Šių reformų metu buvo supaprastinta rašyba, iš abėcėlės pašalinta 34 raidė Wjun (ւ)
William McCoy

Biografija

Apie 1900 m. MakKojų šeima iš Niujorko valstijos persikėlė į Floridą, šalia Deitona Byčo. Čia V. MakKojus statė pramoginius laivus turtingiems klientams, garsėjo kaip jachtų meistras. Prasidėjus ekonominiam nuosmukiui prohibicijos metais, kapitonas susidūrė su finansiniais sunkumais. Pardavęs savo verslą, išvyko į Glosterį Masačusetso valstijoje. Nusipirkęs škuną Henry L. Marshall, užsiėmė alkoholio kontrabanda iš Biminio ir Nasau salų Bahamose, Sen Pjero ir Mikelono salų ties Kanada link rytinės JAV pakrantės. Daugiausiai laiko su kroviniu praleisdavo vadinamojoje „romo linijoje“ (rum row), tarptautiniuose vandenyse netoli Niujorko Long Ailendo salos. Iki 1924 m. ši romo linija buvo ties JAV teritorinių vandenų riba – už 3 mylių nuo kranto, vėliau ji buvo nukelta už 12 mylių. Kaip ir iš daugelio kitų čia stovinčių krovininių laivų su kontrabanda, iš kapitono V. MakKojaus krovinį perkraudavo į mažesnius greitus laivelius, kurie prasmukdavo pro Pakrantės apsaugą, pristatydami alkoholį į sausumą. Sukaupęs kapitalo, nusipirko kitą laivą Arethusa, kurį pervadino Tomoka ir plaukiojo po britų vėliava, kad išvengtų problemų su JAV teise. Su šiuo ir dar keliais kitais laivais kapitonas sėkmingai plukdė kontrabandinį ruginį, airišką, kanadietišką viskį ir kitą brangų alkoholį. Pagarsėjo savo gebėjimu į triumus talpiai sudėti daug originaliai supakuotų alkoholio butelių: trikampės formos šiaudiniuose paketuose jie buvo dedami apatinėje eilėje po tris, vidurinėje – du, viršuje – vieną butelį, be to aptraukiami džuto medžiaga. Pakrantės apsaugos pareigūnai juos praminė tiesiog „maišais“. Jis tapo JAV vyriausybės ir nusikaltėlių gaujų priešu.
1923 m. lapkričio 23 d. Pakrantės apsaugos kateris Seneca gavo įsakymą sučiupti V. MakKojų ir paimti jo laivą, net jeigu jie būtų tarptautiniuose vandenyse. Prisiartinus kateriui, kapitonas buvo už JAV 3 mylių zonos, todėl nepakluso įsakymui pasiduoti ir bandė su Tomoka bėgti, tačiau jį apšaudė, ir jis buvo priverstas sustoti. Neilgai trukus kapitonas buvo greitai nuteistas ir 9 mėnesiams pateko į kalėjimą Naujajame Džersyje. Atlikęs bausmę, grįžo į Floridą, kur investavo pinigus į nekilnojamąjį turtą, vėl užsiėmė laivų statybos verslu, daug plaukiojo pakrantės vandenyse.
Aurimas Babkauskas

Aurimas Babkauskas (1946 m. sausio 1 d. Panevėžys – 1991 m. birželio 11 d. ten pat, palaidotas Ramygalos g. kapinėse) – lietuvių teatro ir kino aktorius.

Biografija

Tėvas Bronius Babkauskas. 1963–1972 m. ir 1981–1991 m. Panevėžio dramos teatro, 1972–1976 m. Jaunimo teatro aktorius. Panevėžio dramos teatre sukūrė daugiau, kaip 40 vaidmenų. Filmavosi Lietuvos kino studijos, „Lenfilm“, „Belarusfilm“, 15 vaidmenų sukūrė televizijos filmuose.
Falsifikatas

Falsifikatas (vok. Falsifikat < lot. falsificus – suklastotas) – klastotė, suklastotas daiktas, produktas. Tai originalaus vertingo daikto kopija ar imitacija, kurią bandoma pateikti kaip originalą. Paprastai falsifikatus stengiamasi daryti taip, kad jie savo savybėmis, panaudotomis medžiagomis, parašais, prekių ženklais būtų kuo panašesni į originalų produktą.

Atsakomybė už falsifikavimą

Falsifikatų gamyba daugelyje šalių yra prilyginama nusikalstamai veiklai. Lietuvoje atsakomybę už ją reglamentuoja Lietuvos baudžiamasis kodeksas. Nepaisant to, vertingi daiktai falsifikuojami ir šiuo metu, siekiant savanaudiškų tikslų.
Be gėdos

Turinys

Maištaujantis jaunuolis Tadikas grįžta į namus pas savo netikrą seserį, tikėdamasis čia rasti nusiraminimą ir meilę. Žinia, kad Anka susitikinėja su vedusiu vyru, sukelia jo pyktį ir pavydą. Stengdamasis bet kokiomis priemonėmis sukompromituoti meilužį ir atstatyti intymų ryšį su seserimi, Tadikas nepastebi, kad jį įsimylėjusi gražuolė čigonė Irmina, kurią tėvas ketina ištekinti prieš jos valią...
Raimondas Matemaitis

Biografija

1984 m. baigė Tauragės raj. Žygaičių vidurinę mokyklą, 1984–1986 m. tarnavo TSRS kariuomenėje, 1991 m. baigė Lietuvos žemės ūkio akademiją, miškų ūkio inžinierius, 1998 m. Vilniaus universitete baigė profesines studijas ir įgijo socialinio darbuotojo kvalifikaciją.
1991 m. Tauragės miškų urėdijos Žygaičių girininkijos girininko pavaduotojas. 1995 m. Tauragės rajono savivaldybės Globos ir rūpybos skyriaus vedėjas. 2002–2007 m. vadybininkas, individualios įmonės direktorius. 
2007–2008 m. Tauragės rajono savivaldybės mero pavaduotojas. 2008–2010 m. Tauragės apskrities viršininko pavaduotojas.
2010–2014 m. Tauragės miškų urėdijos vyr. inžinierius. 2014–2017 m. bendrovės „Lindstrom“ Klaipėdos padalinio vadovas, 2017–2018 m. – šios įmonės vadovas Baltarusijoje. Nuo 2019 m. Valstybinės miškų urėdijos Tauragės regioninio padalinio vadovas.
1995 m., 2003–2008 m., 2011–2015 m. ir nuo 2019 m. Tauragės rajono savivaldybės tarybos narys.
Tėvynės sąjungos Tauragės rajono skyriaus narys. 
Sutuoktinė Rita, vaikai Julija, Paulius, Liucija, Patricija.
Rudkos Osolinskių rūmai

Istorija

XVI a. šioje vietovėje rūmus buvo pasistatęs Mikalojus Kiška. 1718 m. vietoje buvusių medinių rūmų Pranciškus Maksimilijanas Osolinskis pasistatė naujus barokinius mūrinius rūmus. XVIII a. antroje pusėje šie rūmai buvo nugriauti ir pradėtos naujų dabartinių rūmų statybos, kurios buvo baigtos 1763 metais. Ant rūmų fasado užrašyta Pro suo commodo Alexander Ossolinski aedificavit, kas reiškia Jūsų patogumui sukurta Aleksandrai Osolinski. Taip pat buvo įkurtas rūmų parkas. Paskutinis Osolinksių šeimos rūmų savininkas buvo Viktoras Maksimilijanas Osolinskis, po kurio mirties 1860 m. rūmai atiteko jo dukrai Vandai, Tomo Potockio žmonai. Taip rūmai atiteko Potockių šeimai. 1913-1914 m. rūmai buvo rekonstruoti ir jų išvaizda tapo neobarokinė. 1920 m. per Lenkijos-sovietų karą buvo sunaikinta rūmų biblioteka ir paveikslų galerija. Per II pasaulinį karą rūmai buvo labai suniokoti. 1965-1970 metais atstatyti ir čia įkurta žemės ūkio mokykla. 1956 m. balandžio 10 d. rūmai buvo įtraukti į Palenkės vaivadijos saugomų istorijos paminklų sąrašą.
What's with Andy?

What's with Andy? – animacinis Kanados serialas, kuris eteryje pirmą kartą pasirodė lapkritį 2001 metais. Serialas buvo pradėtas rodyti ABC Family kanalu.
Pagrindinis veikėjas yra Andy Larkin, jis paauglys, save vadinantis „geriausiu pasaulio pokštininku“, gyvenantis išgalvotame mieste East Gackle, Albertos valstijoje, Kanadoje. Endžio geriausias draugas Danny Pickett padeda jam iskrėsti pokštus. Jo šeima ir mokyklos mokiniai nemėgsta jo pokštų , bet pagrindinies veikėjas Andy Larkin beveik kiekviename epizode sako, kad tai jo gyvenimo tikslas. Endžio sėsuo Jan Larkin iki ausų isimylėjusi į veikėja Crake Benat. Šis animacinis filmas išgarsintas anglų kalba.
Antonis Miončinskis

Biografija

Lenkijos bajorų Miončinskių giminės atstovas, herbo „Suchekomnaty“ savininkas. Voluinės vaivados Atanazijaus Miončinskio (1639–1723) ir Elenos Luščkovskos vyresnysis sūnus. 
1727 metais gavo pulkininko laipsnį. 1723 metais nuo savo tėvo gavo valdyti Lucko seniūniją. 1738 metų gruodžio 6 d. tapo Palenkės kaštelionu ir ATR senatoriumi. 1771 metų rugpjūčio 17 d. buvo paskirtas Palenkės vaivada. 
Baltojo erelio ordino kavalierius (1738)
Zenonas Petrauskas

Vaikystė, šeima

Zenonas Petrauskas gimė Čekiškėje, pakrikštytas Čekiškės Švč. Trejybės bažnyčioje. Užaugo ir mokėsi Ariogaloje (Raseinių rajonas). Tėvas – Vaclovas Petrauskas (1916–1951), motina – Pranciška Petrauskienė (vėliau – Mamaitienė). Tėvas mirė, kai Zenonui buvo vos 1 metai. Šeimoje be Zenono dar užaugo brolis ir sesuo.

Išsilavinimas, pedagoginė, mokslinė ir praktinė veikla

Baigė Ariogalos vidurinę mokyklą. 1975 m. VU Teisės fakultete – teisės studijas, įgijo teisininko kvalifikaciją. Studijavo Mokslų akademijos (MA) Filosofijos, sociologijos ir teisės instituto aspirantūroje. 1982 m. liepos 1 d. Leningrado A. Ždanovo valstybiniame universitete apgynė teisės mokslų kandidato disertaciją „Lietuvos nacionalinio valstybingumo atkūrimas 1918-1919 m.“,teisės mokslų kandidatas (vėliau nostrifikuotas į socialinių mokslų (teisės krypties) daktaro laipsnį).
Nuo 1978 m. iki 1984 m. LMA Filosofijos, sociologijos ir teisės instituto mokslinis bendradarbis, nuo 1985 m. iki 1990 m. MA Prezidiumo Leidybinės tarybos mokslinis sekretorius, nuo 1992 m. iki 2001 m. VU TSPMI docentas, nuo 1991 m. iki 2001 m. VU Teisės fakulteto docentas, nuo 1991 m. iki 2005 m. rugsėjo mėn. – VU TF Tarptautinės ir Europos Sąjungos teisės katedros vedėjas.
1991 m. stažavosi Kelno universiteto (Šiaurės Reinas-Vestfalija) Rytų Europos teisės institute (Vokietija), 1994 m. – Umeo universiteto Politikos mokslų institute (Švedija), 1995 m. – Aarhus universiteto Tarptautinių santykių institute (Danija), 1997 m. – Briuselio laisvajame universitete (Belgija).
Mokslinių interesų kryptys buvo tarptautinė viešoji teisė, tarptautinių santykių ir tarptautinės teisės istorija, diplomatinė ir konsulinė teisė. Zenonas Petrauskas paskelbė mokslo darbų, straipsnių monografijų tarptautinių santykių, tarptautinės teisės klausimais. Monografijų „Lietuvos nacio­na­linio valsty­bin­gumo atkūrimas 1918, 1919 metais“ ir „Konsulinė teisė“ autorius, monografijos „Diplomatinė teisė“ bendraautoris. VU Teisės fakultete bei VU TSPMI dėstė dalykai buvo diplomatijos istorija, tarptautinių santykių istorija, diplomatinė ir konsulinė teisė.
Nuo 1995 m. iki 1996 m. Europos saugumo ir bendradarbiavimo organizacijos (ESBO) misijos Ukrainoje teisės ekspertas, nuo 1998 m. – ESBO Susitaikymo ir arbitražo teismo sutaikytojas, nuo 1999 m. iki 2001 m. – ESBO misijos (Kosove) teisės patarėjas, nuo 2004 iki 2006 m. Lietuvos užsienio reikalų viceministras.
Buvo vedęs. Dukra Indrė.
Vedė antrą kartą. Sūnus Balys.
Mirė 2009 m. sausio 18 d. Vilniuje. Palaidotas Ariogalos kapinėse.
Bastioninė pilis

Bastioninė pilis (angl. bastion castle; rus. бастионный замок) – mūrinė pilis, kurios apvadą sudaro žemės pylimai, gynybiniai grioviai, o gynybinės sienos kampuose turi bastionus – lauk išsikišusius bokštus su šaudymo angomis (ambrazūros).
Jos kartu buvo ir didikų rezidencijos, rūmus įrengdavo pilies kieme. Pirmoji bastioninė pilis Lietuvoje buvo pastatyta Nesvyžiuje. Kitos bastioninės pilys buvo Biržų, Bychovo, Liachovičių, Slucko pilys.
Janušiškis

Istorija

Kadaise netoli kaimo buvo nedidelis Mašnių dvaras.
Antanas Lankutis

Biografija

Mokėsi Darbėnų valdinėje mokykloje. 1890–1894 m. tarnavo Rusijos imperijos kariuomenės Leibgvardijos Semionovsko pulke, dislokuotame Sankt Peterburge. Karinę tarnybą baigė turėdamas jefreitoriaus laipsnį.
1894 m. grįžo į Lietuvą, bernavo Voveraičiuose ir Bliūdsukiuose. Bliūdsukiuose tarnavo pas ūkininkus Žebrauskus, nuomojusius Maliauskų ūkį, buvusį prie pat sienos su Mažąja Lietuva. Kretingos vienuolyne įkalintiems kunigams organizavus draudžiamos lietuviškos spaudos gabenimą į vienuolyną, buvo vienas iš pagrindinių patikimų vežėjų. Ūkio savininkų Maliauskų dukters Onos Maliauskaitės ir jos draugės slaptai iš pasienio parneštą lietuvišką spaudą pakraudavo į vežimą, apdėdavo šienu ir parveždavo į namus. Sekmadieniais savo šeimininkus veždamas į Kretingos bažnyčią, kunigams į vienuolyną nuveždavo per savaitę susikaupusią lietuvišką spaudą. Spaudą gabendavo į Karteną, Plungę, Endriejavą ir kitas vietas. Dažnai nelegalius spausdinius nuveždavo į Vaiguvą (Kelmės r.), kur kunigavo Maliauskų sūnus Antanas.
1904 m. vedė Petronėlę Žebrauskaitę. Užaugino sūnų Juozą, dukteris Juliją, Petronėlę ir Eleną. Nuo 1907 m. ūkininkavo Bliūdsukiuose iš Maliauskų nusipirktame ūkyje. Apylinkėse garsėjo kaip puikus sodininkas ir bitininkas. Bičiuliavosi su Kretingos pranciškonų vienuolyno gvardijonu tėvu Aloyzu Janušaičiu. Palaidotas Kretingos senosiose kapinėse.
Urvinis žmogus

Urvinis žmogus – žymaus XVIII a. mokslininko Karlo Linėjais – padėjusio pagrindą šiuolaikiniai biologijos taksonomijai – įvesta sąvoka, kuri galiausiai buvo pripažinta klaidinga. Jis teigė, kad anksčiau būta pirmykščių žmonių Homo troglodytes, kurie neva tai gyveno Indonezijos archipelago urvuose. Nepaisant to, archeologai tebenaudoja šią sąvoka norėdami įvardinti priešistorinius žmones.
Iš naujausių tyrimų aiškėja, kad žmonės nors ir paliko įstabių piešinių urvuose, ypač Europoje (Šovė, Lasko, Pėš Merl ir Altamiros urvai), tačiau juose negyveno nuolatos. Tai veikiau buvo šamanistinės švientvietės, bet būta ir laikinų apsistojimo žymių, rasta kapinynų, akmens amžiaus titnaginių įrankių ir kitų svarbių archeologinių paminklų (pvz., Atapuerka).
Madžapahitas

Įkūrimas

Madžapahito pirmtakė buvo javiečių valstybė Singhasari. 1293 m. ji buvo užpulta mongolų valdomos Kinijos Juan dinastijos. Tais neramumų laikais buvo nužudytas Singhasari valdovas, o iškilo jo žentas Radenas Vidžaja, kuris įsitvirtino Madžapahito kaime. Vykstant pilietiniam karui mongolai buvo priversti atsitraukti, o Radenas Vidžaja karūnavosi. Jis tapo naujos valstybės karaliumi.
Vidžajai mirus, valstybę kurį laiką ištiko krizė valdant jo sūnui Džajanegarai, kuris garsėjo paleistuvyste. Po jo mirties valdžia atiteko karalienei Tribhuvana, kurios valdymas žymėjo šalies stabilizaciją ir klestėjimo pradžią.

Aukso amžius

Madžapahito aukso amžius prasideda sulig valdovu Hajam Vuruku (1350–1389), kurio laikais šalies reikalus tvarką išmintingas ministras Gadžah Madha. Jis pradėjo plėsti Madžapahito hegemoniją visame Malajų salyne. Tuometiniai tekstai vaizduoja šią šalį kaip didžiulės mandalos centrą, ir mini daugybes vietovių, kurios paklusė Madžapahitui. Yra diskutuojama, kiek centralizuota buvo ši valstybė, ir kokią autonomiją turėjo jos sudėtinės dalys, tačiau jos hegemonija iki pat Filipinų salų yra neginčytina. Tuo metu susiformavo Nusantaros, kaip kultūrinio Malajų salyno, sąvoka, sukurta daug simbolių, kurie naudojami iki šiol.

Nuosilpis

Po Hajam Vuruku mirties prasidėjo įpėdinystės karai, nusilpninę šalį. Valstybė pamažėle silpo, o silpni valdovai keitė vienas kitą. Tuo metu salyne kilo nauja jėga – islamas, ir musulmonai pirkliai ne tik nešė savo religiją, bet ir kūrė savo valstybes nusilpusiose periferijose. Tokiu būdu Madžapahitas sparčiai byrėjo. Javos saloje jo didžiausiu priešu tapo Demako sultonatas, kuris 1527 m. sunaikino paskutinius imperijos likučius.
Stanica

Stanica (rus. стани́ца, ukr. станиця) – kazokų kariuomenės administracinis vienetas, paprastai didelis kaimas su priklausomomis gyvenvietėmis – vienkiemiais (hutorais) ir nausėdijomis. Kazokų kariuomenė paprastai turėdavo nuo kelių iki keliolikos stanicų. Stanicos apygarda būdavo vadinama stanicos jurtu, o kazokų luomo žmonės, gyvenę jame, sudarydavo stanicos bendruomenę. Stanicos susirinkime bendruomenė rinkdavo stanicos valdybą – stanicos atamaną, jo padėjėją ir iždininką.
Šių dienų Rusijoje stanica yra viena iš kaimiškų gyvenviečių rūšių. Stanicos dydžiu neretai viršija nedidelius miestus. Pvz., stanicoje Ordžonikidzevskaja (станица Орджоникидзевская, Ingušija) 2002 m. gyveno 65,1 tūkst. žmonių.
Werner Heisenberg

Ankstyvieji metai

Heizenbergas gimė Viurcburge, Vokietijoje, Kaspar Earnesta August Heisenberg, vidurinės mokyklos mokytojo, ir jo žmonos Annie Wecklein šeimoje.
Nuo 1920 iki 1923 m. Miuncheno universitete ir Getingeno universitete studijavo fiziką ir matematiką. Daktaro laipsnį gavo būdamas 21 m., 1923 m. Miunchene, vadovaujamas Zomerfeldo. Savo habilitaciją jis užbaigė 1924 m. Getingene, vadovaujamas Makso Borno.
Temą Heizenbergo disertacijai pasiūlė Zomerfeldas – apie turbulenciją. Disertacijoje buvo aptariamas laminarinio tekėjimo stabilumas ir turbulentinio tekėjimo kilmė. Stabilumo problema buvo tiriama naudojant Oro-Zomerfieldo lygtį.
Pornorama (2007 filmas)

Turinys

Septintojo dešimtmečio Vakarų Vokietija. Benis svajoja tapti režisieriumi, tačiau, tenkindamas velionio tėvo norą, mokosi policijos mokykloje. Kartą pasiųstas filmuoti protestuotojų, jis susipažįsta su Luce, tačiau mergina priklauso maištaujančiam jaunimui ir Benis negali jai prisipažinti kas esąs iš tiesų.
Tuo metu jo vyresnis brolis Fredis pakliūna į bėdą ir jam skubiai reikia pinigų. Žinodamas brolio aistrą filmuoti, jis pasiūlo sukurti filmą. Surenkama keista komanda: prodiuseris (picerijos savininkas italas), apšvietėjas (vaikinas, besimokantis elektriko specialybės), stilistė (mergina, baigusi kirpėjų kursus) ir į pensiją išėjęs garso operatorius. Sužinojęs, kad brolis sumanė užsidirbti sukurdamas pornografinį filmą, Benis atsisako, nes bijo būti išmestas iš policijos mokyklos. Vis dėlto Fredžiui apeliuojant į broliškus jausmus, pavyksta įkalbinti Benį imtis darbo, tačiau čia ir prasideda bėdos. Kaip Beniui sukurti pornografinį filmą, jei jis pats nėra turėjęs merginos? Kaip parašyti scenarijų, kuomet pagrindinė filmo aktorė Džina Ferari, kurią atsivedė „prodiuseris“, nemoka vokiškai? Koks tai bus pornofilmas, kai likus nufilmuoti paskutinę sceną, Džina kategoriškai atsisako apsinuoginti? Ir kaip sumontuoti juostą, kad šios neuždraustų cenzūrą?
Be visų šių bėdų Benis dar turi stengtis, kad Lucė nesužinotų, jog jis policininkas ir kad policija nesužinotų jį kuriant pornografiją.
Nuosaka

Veiksmažodžio nuosaka – asmenuojamoji veiksmažodžio forma, nurodanti veiksmo santykį su tikrove, nustatomą kalbančiojo asmens, ketinimus. Daugelis kalbų turi nuosakas (angl. grammatical mood arba mode), kurios išreiškiamos kaitant veiksmažodžių morfologines formas.
Kalbėtojas panaudodamas atitinkamą veiksmažodžio nuosaką teigia ar neigia, kad tai tikra, nurodo, kad taip nėra, bet galėtų būti ir pan.
Paprastai kalba turi ne visas įmanomas nuosakas. Pvz., šiuolaikinė anglų kalba turi tik tris nuosakas. Kai kurios Uralo šeimos kalbos turi daugiau kaip dešimt nuosakų, nencų kalba – šešiolika. Manoma, kad indoeuropiečių prokalbė turėjo keturias nuosakas (jas turėjo konservatyvios indoeuropiečių kalbos – Avestos iranėnų kalba, senoji graikų kalba, sanskritas).
Ne visos nuosakos yra aiškiai atskirtos viena nuo kitos. Skirtingose kalbose skirstymas į nuosakas yra skirtingas, kartais jų skirtumai yra gana neryškūs.

Netiesioginė nuosaka

Netiesioginę nuosaką (kartais vadinamą ir „dalyvių kalba“, atpasakojamąja nuosaka) sudaro veikiamosios rūšies dalyvių formos: dainuojąs, dainavęs, dainuodavęs, dainuosiąs. Turi visus tiesioginės nuosakos laikus (įskaitant sudėtinius), tačiau tokiu atveju veiksmažodžiai yra kaitomi ne asmenimis, o giminėmis ir skaičiais.
Netiesiogine nuosaka perpasakojami dalykai, kurių kalbėtojas nėra patyręs tiesiogiai arba kuriais jis abejoja: Čia kažkada stovėjusi tvirtovė. Ši nuosaka taip pat būdinga literatūriniam stiliui, ypač liaudies pasakoms.
Gvantanamas

Istorija

Miestas įkurtas 1796 m. ir pavadintas Santa Catalina de Guantánamo. XIX a. pradėjo sparčiai augti kavos ir cukraus pramonės dėka.