google/wiki40b huggingface dataset:
Alkūnė

Alkūnė (lot. articulatio cubiti) – rankos vieta, supanti alkūnės sąnarį (ginglymus). Šis sąnarys yra skridininis sąnarys rankos viduryje tarp žasto ir dilbio, jį sudaro 3 kaulai: žastikaulis (humerus), stipinkaulis (radius) ir alkūnkaulis (ulna).

Alkūnės sąnariai

Alkūnės sąnarys – tai sudėtinis sąnarys (articulatio composita), kurį sudaro trys jungtys, jungiamos bendros kapsulės: žastikaulinis alkūnkaulio sąnarys (articulatio humeroulnaris), žastikaulinis stipinkaulio sąnarys (articulatio humeroradialis) ir artimasis stipinkaulinis alkūnkaulio sąnarys (articulatio radioulnaris proximalis).

Artimasis stipinkaulinis alkūnkaulio sąnarys

Artimasis stipinkaulinis alkūnkaulio sąnarys (Articulatio radioulnaris proximalis) – ritininis sąnarys, leidžiantis atlikti dilbio ir plaštakos nugręžimą (pronatio) ir atgręžimą (supinatio).

Sąnario judesiai

Alkūnės sąnarys sagitalinėje plokštumoje apie skersinę ašį leidžia atlikti lenkimą, flexio, ir tiesimą extensio, o horizontalinėje plokštumoje apie vertikalinę ašį – dilbio nugrežimą,pronatio, ir atgręžimą,supinatio. Tiesimas (vyrams iki 175°, moterims ir vaikams iki 180°) ribojamas alkūnei atsirėmus į žastikaulio alkūninę duobę; moterims ir vaikams tiesimo kampas gali viršyti 180° (hyperextensio). Lenkimas iki 135° ribojamas minkštųjų audinių. Dėl to, kad sąnario galvos ir duobės paviršiai nėra taisyklingi ir simetriški, lenkimo judesys atliekamas su nedideliu nuokrypiu į šoninę pusę. Dilbio nugręžimas ir atgręžimas atliekami artimajame ir tolimajame stipinkauliniame alkūnkaulio sąnariuose.

Sąnario kapsulė

Sąnario kapsulės priekinis ir užpakalinis paviršiai ploni, proksimaliniame gale tvirtinasi virš fossa coronoidea. radialis et olecrani. Šonuose kapsulė stora, nusileidžia žemiau antkrumplių. Dilbyje kapsulė tvirtinasi prie skridininės įlankos kraštų ir apgaubia stipinkaulio kaklą, apie kurį susidaro maišinė kišenė (recessus sacciformis).

Alkūnės išnirimai

Tarp alkūnės sąnario išnirimų dažniau pasitaiko užpakalinis išnirimas, kai krintant atsiremiama pusiau sulenktomis rankomis (alkūnkaulis stumiamas atgal), stipinkaulio galvos išnirimas jauniems žmonėms krintant ištiesto ir atgręžto dilbio (stipinkaulio galva pasistumia į priekį, plyšta žiedinis stipinkaulio raištis), stipinkaulio galvos išnirimas vaikams, kai stipriai patraukiama nugręžta ranka (pvz., staiga keliant ar patraukiant vaiką) – stipinkaulio galva „išsineria“ iš žiedinio raiščio.
SCARA

Scara tipo robotas (angl. Selective Compliant Assembly Robot Arm) – išrenkanti lanksti ranka robotizuotam surinkimui.
Tradiciškai SCARA yra 4-ių judrumo laipsnių robotas, t. y. jis gali dirbti X-Y-Z koordinačių sistemoje. Ketvirtasis laipsnis – riešo pasukimas (Teta-Z). X, Y ir Teta-Z judesiai atliekami vienoje plokštumoje, pasukamų jungčių pagalba. Vertikalų judesį paprastai atlieka atskira linijinė pavara ties roboto riešu ar baze. SCARA robotai naudojami surinkimo operacijose, kur galutinis detalės padėjimo judesys atliekamas vien tik vertikalia ašimi. Dažniausiai naudojamas surinkimui, dedant objektus plokštumoje.
Konstantinas Kalinauskas

Biografija

Kilęs iš mažažemių bajorų. 1860 m. baigė Sankt Peterburgo universiteto Teisės fakultetą. Grįžęs į tėviškę Gardino apskrityje, atsisakė karjeros ir asmeninio gyvenimo, rengė valstiečius sukilimui.
1862 m. pradėjo leisti laikraštėlį gudų kalba „Valstiečių tiesa“ (Mužyckaja prauda). Tų pačių metų spalį įkūrė Judėjimo komitetą, vėliau tapusį Lietuvos provincijos komitetu, kurio pirmininku buvo ir paskirtas.

Politinė veikla

Konstantinas Kalinauskas vienas iš pirmųjų viešai prabilo apie Lietuvos ir Baltarusijos tautų apsisprendimo teisę. Jis priklausė „raudonųjų“ politinei srovei. Kai Lietuvos provincijos komitetas pasidarė pavaldus Lenkijos tautinei vyriausybei, Kalinauskas pareiškė: „Negalima kvailoms Varšuvos galvoms patikėti Lietuvos likimo“, ir pasitraukė į Gardino guberniją.
Po Z. Sierakausko nužudymo 1863 m. liepos mėn. pakviestas vadovauti „raudonųjų“ vyriausybei. Kai buvo suimti ir nužudyti artimiausi bendražygiai, jis dirbo už kelis.

Gyvenimo pabaiga

Buvo pasirinkęs Čarnovskio, Vitoženeco slapyvardžius. Buvo vadinamas ir Lietuvos diktatoriumi. Žūtbūt stengėsi išlaikyti sukilėlių jėgas, tikėdamas, kad sukilimas atgis 1864 m. pavasarį. Vasario 9 d. buvo išduotas ir suimtas. Tardymo metu visą kaltę prisiėmė sau. Karo lauko teismas nuteisė jį mirties bausme pakariant. Nuosprendis buvo įvykdytas 1864 m. kovo 22 d. Vilniuje Lukiškių aikštėje.
Jonavos sakralinės muzikos mokykla

Jonavos sakralinės muzikos mokykla - mokykla, veikusi Jonavos rajone. Direktorė - Jonavos muzikė chorvedė Rasa Daunorienė (g. 1966 m.). Veikė apie 1996-1998 m. Išregistruota 1998 m. rugsėjo 1 d.
Adresas - Kosmonautų g. 15, Jonava.
Džiovanis Činis

Biografija

1504–1519 m. gyveno Sienoje. Manoma, kad čia galėjo mokytis ir dirbti Lorenzo da Mariano (Marrinos) aplinkoje.
1519 m. rugpjūčio 4 d. atvyko į Krokuvą ir dirbo Lenkijos karaliaus Žygimanto Senojo dvare.
Nuo 1534 m. nuolat lankėsi ir dirbo Vilniuje, apie 1545 m. čia apsigyveno (šaltiniuose vadinamas karališkuoju architektu ir akmentašiu – murator lapicida regius).
Bendradarbiavo su kitais italų dailininkais – Bartolomeo Berrecciu, Bernardu da Gianotisu, Giovanni Maria Padovanu, broliu Baltramiejumi (Bartolomeo Senensis).
Troškūnų valsčius

Troškūnų valsčius buvo rytų Lietuvoje. Centras – Troškūnai.
Požerės Kristaus Atsimainymo bažnyčia

Istorija

Požėrės dvaro sodyba (išbrauktas, informacijos nėra) dvarininkas P. Zaleskis 1771 m. pastatė medinę bažnyčią. Ji buvo Laukuvos parapijos filija. Apie 1800 m. į ją iš griūvančios Ivoniškio (Gudelių) dvaro koplytėlės perkelta Kristaus Atsimainymo statula. Tikintieji manė ją esant stebuklingą. 1868 m. bažnyčia remontuota, pristatyta zakristija. 1905–1906 m. bažnyčia gerokai pertvarkyta: pailgintas priekis, pristatytas bokštas.

Architektūra

Bažnyčia stačiakampio plano, vienabokštė, su apside, Įrengti 4 altoriai. Šventoriaus tvora akmeninė. Jame palaidotas kunigas prelatas Antanas Skinderis (1869–1948), lietuvių spaudos darbuotojas, ir Požerės klebonas Anicetas Kerpauskas (1921–1985).
Nerija

Nerija – siaura, sąnašinė sausumos juosta iš smėlio arba gargždo, žvirgždo, atitverianti lagūną ar limaną nuo jūros. Nerija susidaro, kai išilginės priekrantinės jūros srovės ir bangos suklosto sąnašas.
Ilgiausia pasaulyje yra Arabato nerija (110 km), įsiterpusi į Azovo jūrą.
Puerto Riko savivaldybės

Puerto Riko savivaldybės. Puerto Rikas, priešingai nei daugelis kitų JAV teritorijų, neturi aukštesnio lygio administracinių vienetų ir skirstomas tiesiog į savivaldybes (angl. Municipality, isp. Municipalidad). Puerto Rike yra 78 savivaldybės. Savivaldybei vadovauja meras (isp. alcalde) ir taryba.
Olegas Ditkovskis

Biografija

Mokėsi Vilniaus 35-oje vidurinėje mokykloje. 1973-1983 m. studijavo Lietuvos valstybinėje konservatorijoje aktorinį meną, 1984–1989 m. studijavo Valstybiniame kinematografijos institute (Maskvoje, Rusija) kino režisūrą.
Dirbo Šiaulių dramos teatre, Valstybiniame Jaunimo teatre.
Buvusi žmona Tatjana Liutajeva (g. 1965 m.), ukrainiečių, rusų aktorė. Dukra Agnija Ditkovskytė (g. 1988 m.), Rusijos aktorė.

Kūryba

Pirmąją dainą „Kaip gaila“ parašė mokykloje pagal mokytojos Violetos Tapinienės žodžius. Studijų metų sukurtos dainos skambėjo kurso diplominiame darbe, vėliau Šiaulių dramos teatro spektaklyje „Vaikų dienos”. O. Ditkovskio dainas „Aš mylėjau tave”, „Riešutų žydėjimas” atliko Irena Ašakaitė ir Šiaulių ansamblis „Vairas”. Didžioji dalis jo dainų įėjo į 1996-1998 m. „Aktorių trio“ išleistas garsajuostes bei kompaktines plokšteles. Kartu su kurso draugais išleido garsajuostę „Dainų 47“. Dažniausi jo atliekamų dainų tekstų autoriai yra lietuvių poetai H. Radauskas, A. Jonynas, Antanas A. Jonynas, S. Geda, R. Danys, S. Bareikis.
Verdenė (laikraštis)

Verdenė – mėnesinis leidinys (laikraštis) besimokantiems ir nebesimokantiems, einantis nuo 1992 m. Šakiuose.

Istorija

Įsteigė ir leidžia Šakių Varpo vidurinė mokykla. Redaguoja redakcinė kolegija. Tiražas 1992 m. – 700 egz., 1997 m. – 800 egz.
Suvainiškio Šv. apaštalo Jokūbo bažnyčia

Istorija

Ratkūnų dvaro savininkas Antanas Kamarauskas Suvainiškyje 1782 m. pastatė medinę bažnyčią ir paskyrė 2 valakus ir 28 margus žemės. Kamarauskai į Suvainiškį pakvietė reguliariuosius atgailos kanauninkus. 1783 m. įsteigta parapija. Rusijos valdžia 1832 m. uždarė vienuolyną ir bažnyčią, panaikino parapiją. Antanas Kamarauskas 1836–1838 m. prašė leisti jo dėdės statytai bažnyčiai veikti kaip filijai. Apie 1840 m. į Suvainiškį vėl paskirtas kunigas. 1849 m. bažnyčios kampinis bokštas buvo pasviręs, begriūvantis.
Klebono Antano Mackevičiaus rūpesčiu 1862–1863 m. pastatyta dabartinė akmenų mūro bažnyčia. A. Mackevičių, įtartą palaikius 1863 m. sukilėlius, Rusijos valdžia ištrėmė į Tobolsko guberniją (į Lietuvą grįžo 1870 m.). 1933 m. bažnyčią konsekravo vyskupas Kazimieras Paltarokas. Tarpukariu parapijai iš Ratkūnų dvaro skirta 8 ha žemės. Kunigo Stepono Ramanausko iniciatyva 1939–1940 m. pastatyta nauja prieglauda. Joje įrengta salė. Iki Antrojo pasaulinio karo bažnyčios bokštuose kabėjo 3 varpai. Per karą 2 varpai išvežti į Rokiškį (negrąžinti). Po 1947 m. ir 1982 m. bažnyčia remontuota.

Architektūra

Bažnyčia istoristinė, stačiakampio plano, dvibokštė, vienanavė. Turi 3 altorius. Šventoriaus tvora akmenų mūro.
Vietnamo karo veteranų memorialas

Vietnamo karo veteranų memorialas tai nacionalinis karo memorialas Jungtinių Valstijų sostinėje Vašingtone. Paminklas yra skirtas pagerbti JAV ginkluotąsias pajėgas, kovojusias Vietnamo kare, karius, žuvusius tarnyboje Vietname bei Pietryčių Azijoje, ir karius, kurie yra laikomi dingusiais be žinios minėtų karo veiksmų metu.
Memorialo statybų bei su jomis susijusios problemos buvo tapusios įvairių diskusijų šaltiniu. Diskusijos baigėsi tuo, kad prie memorialo komplekso buvo pastatyti bei prijungti kiti paminklai. Memorialą šiuo metu sudaro 3 atskiros dalys: Trijų Kareivių statula, Vietnamo moterų memorialas ir žinomiausia memorialo dalis - Vietnamo karo veteranų memorialinė siena.
Memorialo pastatymui įkvėpimą davė pėstininkas Jan Scruggs, tarnavęs Vietname. 1979 metais jis matė filmą, kuris priminė jam apie „kenčiančius bei mirštančius žmones, kuriuos jis matė Vietname”. Tąnakt jis nusprendė pastatyti paminklą, kuriame būtų užrašytos visų Vietnamo kare žuvusių karių pavardės.
Pagrindinė memorialo dalis, baigta statyti 1982 metais, yra Konstitucijos soduose, greta nacionalinės alėjos, į šiaurės rytus nuo Linkolno memorialo. Memorialą prižiūri Nacionalinė parkų tarnyba. Paminklą kasmet aplanko apie 3 milijonus lankytojų. Memorialinę sieną suprojektavo amerikiečių landšafto architektė Maja Lin. 58 159 originalių pavardžių rinkimas ant sienos buvo atliktas kompanijos „Datalantic” Atlantoje (Džordžija).
Sedroso sala

Sedroso sala arba Kedrų sala (isp. Isla de Cedros) – sala Ramiajame vandenyne, prie šiaurės vakarinių Meksikos krantų, Sebastiano Viskaino įlankoje. Nuo žemyno (Kalifornijos pusiasalio, Euchenijos kyšulio) skiria 22 km sąsiauris. Sala priklauso Žemutinės Kalifornijos valstijai. Plotas 348,3 km² (ketvirta pagal dydį Meksikos sala). Netoli Sedroso yra San Benito salelių grupė. Salos ilgis 38 km, plotis iki 17 km. Paviršius kalnuotas, iškyla iki 1205 m (Sedroso kalnas). Pietuose būdingos pusdykumės ir dykumos, šiaurėje ir kalnuose auga pušys, kadagiai ir endeminiai Sedroso ąžuolai (Quercus cedrosensis).
2005 m. Sedroso saloje gyveno 1350 gyventojų. Pagrindinė gyvenvietė – Sedrosas, įsikūręs pietrytinėje pakrantėje. Verčiamasi žvejyba, laivų aptarnavimu.
Linkomanija

„Microsoft“ ieškinys

2010 m. „Linkomaniją“ administruojančią bendrovę „n5“ į teismą padavė „Microsoft“. Teismas patenkino ieškinį, kuriuo „Microsoft“ siekė uždaryti svetainę bei gauti 120 tūkst. Lt atlygį. Ieškinį apskundus Apeliaciniam teismui, 2014 m. „n5“ ir „Microsoft“ susitarė taikiai. Po susitarimo tarp „Linkomanija“ dalinamų bylų nebeliko „Microsoft“ produkcijos, taip pat pastebėtas sistemingas „Xbox“ platformos žaidimų mažėjimas.

LATGA ieškinys

2016 m. asociacija LATGA, siekdama užkirsti kelią neteisėtam kūrinių platinimui, Vilniaus miesto apylinkės teismui įteikė ieškinį prašydama panaikinti prieigą prie „Linkomanija“ svetainės. Ieškiniu kreiptasi į devynis didžiausius Lietuvos interneto paslaugų tiekėjus. 2017 m. lapkričio 20 d. Vilniaus apygardos teismas ieškinį patenkino: interneto paslaugų tiekėjai įpareigoti pasirinktomis techninėmis priemonėmis LATGA sąskaita uždrausti prieigą prie „Linkomanijos“. Ši teisinė priemonė Lietuvoje taikoma pirmą kartą. Atsakovai išreiškė teismo sprendimą skųsti, kadangi beprecedentė byla gali turėti įtakos platesniam turinio blokavimo praktikos taikymui. Vieno atsakovų, tiekėjo „Telia Lietuva“ advokatas Vytautas Mizaras teigė, jog siūlomas draudimas yra neproporcingas, kadangi LATGA atstovauja nedidelę Lietuvos ir užsienio autorių grupę.
Klovainių ąžuolas

Klovainių ąžuolas – ąžuolas, sunykęs valstybinis gamtos paveldo objektas, esantis Klovainiuose, Pakruojo rajone. Medis stūkso pietinėje miestelio dalyje, prie buvusio Klovainių dvaro sodybos gyvenamojo namo (daržo pusėje).

Istorija

Objekto paskelbimo saugomu teisės aktas: Lietuvos TSR Valstybinio gamtos apsaugos komiteto 1960 m. rugsėjo 1 d. įsakymas Nr. 165.
2009 m. paminklinis medis buvo drastiškai apgenėtas – nupjautos visos šakos, palikta tik kamieno dalis.
Lietuvos Respublikos aplinkos ministro 2015 m. sausio 9 d. įsakymu Nr. D1-19 (identifikacinis kodas Teisės aktų registre - 2015-00625) iš sąrašo išbrauktas sunykęs botaninis objektas – Klovainių ąžuolas.
Yoshihiko Noda

Biografija

Gimė 1957 m. gegužės 20 d. Funabašio mieste, Čibos prefektūroje. Užaugo neturtingoje šeimoje. Baigė Vasedos universitetą. 1993 m. buvo pirmą kartą išrinktas į parlamentą kaip Japonijos naujosios partijos narys. Sekantys rinkimai buvo nesėkmingi. Į politiką sugrįžo 2000 m. kartu su Demokratų partija. Jai užsitikrinus daugumą po 2009 m. rinkimų, tapo finansų viceministru, o kitais metais ir finansų ministru. 2011 m. vasarą įveikęs varžovą bendrapartietį Banri Kaieda buvo išrinktas ministru pirmininku, pareigas oficialiai pradėjo eiti rugsėjo 2 d. Šį postą paliko 2012 gruodžio 26 d. po Demokratų partijos pralaimėjimo Atstovų rūmų rinkimuose.

Politinė veikla

2005 m. Noda kritikavo tuomečio Japonijos premjero Junichiro Koizumi pareiškimą, kuriame A klasės karo nusikaltėlius pavadino „karo nusikaltėliais“, tačiau pagyrė jo apsilankymą Jasukunio šventykloje, skirtoje Japonų kariams, kovojusiems antrajame pasauliniame kare. Per Japonijos kapituliacijos metines 2011 m. rugpūčio 15 d. Noda pareiškė, kad Sąjungininkų nuteisti A klasės karo nusikaltėliai, jo požiūriu, teisiškai nebuvo karo nusikaltėliai, tokiu pareiškimu supykdydamas nuo Japonijos imperijos nukentėjusias kaimynines šalis.
Tapęs ministru pirmininku Noda palaikė branduolinės energijos atsisakymo siekius, Japonijos dalyvavimą Partnerystės abipus Ramiojo vandenyno (angl. Trans-Pacific Partnership, TPP) derybose, PVM didinimą nuo 5 iki 10 %.
Joniškėlio Gabrielės Petkevičaitės-Bitės gimnazija

Istorija

1808 m. Joniškėlio dvarininkas Ignotas Karpis (1780–1809) testamentu paskyrė 400 000 lenkiškų auksinų „steigti parapinei mokyklai prie Joniškėlio bažnyčios tos parapijos valstiečiams ir ligoninei tos pat parapijos ligoniams“. Mokymo priemonėms pirkti papildomai skirta 40 000 lenkiškų auksinų. Mokymas ir gydymas Joniškėlio parapijos žmonėms turėjo būti nemokamas. 1811 m. sausio 2 d. įvyko mokyklos atidarymas. 19-oje pastato kambarių buvo įsikūrę kabinetai, biblioteka, mokytojų butai. Pamokos vyko rusų ir lenkų kalbomis.
1838 m. mokykla pertvarkyta į žemesniąją agronomijos mokyklą. 1862 m. kovo mėn. į vyresniojo mokytojo pareigas pakviečiamas žinomas to meto visuomenininkas ir liaudies švietėjas Laurynas Ivinskis. Jo mokinė buvo ir būsimoji rašytoja Gabrielė Petkevičaitė-Bitė. 1869 m. pradėjo veikti Joniškėlio mokomoji agronomijos ferma. 1899 m. liepos 1 d. Joniškėlio parapinė mokykla pertvarkyta į I. Karpio vardo žemės ūkio mokyklą. 1903 m. mokslo metus mokykla pradėjo naujuose rūmuose. Pamokos vyko vėlų rudenį, žiemą ir ankstyvą pavasarį, kai sumažėdavo ūkio darbų. 1915 m., vykstant Pirmojo pasaulinio karo mūšiams, mokykla evakuavosi į Jekaterinburgą. Pradinės ir žemės ūkio mokyklų pastatai, likę be šeimininkų ir priežiūros, karo metu buvo nuniokoti, o jų turtas išgrobtas.
1919 m. Joniškėlyje atidaryta keturklasė vidurinė mokykla. 1929 m. ją uždarius, liko tik pradinė mokykla. Vietiniams ūkininkams prašant, 1933 m. ji išplėsta iki 7 skyrių. 1944 m. spalio 1 d. atidaryta progimnazija. Augant mokinių skaičiui, 1945 m. ji perkeliama į I. Karpio dvaro rūmus. Po metų Joniškėlyje įkurta gimnazija (mokėsi 190 mokinių). 1947 m. pradėtos kurti pionierių, 1948 m. komjaunimo organizacijos. 1949 m. gimnazija pavadinta Joniškėlio vidurine mokykla. 1950 m. mokyklą baigė pirmoji abiturientų laida. 1957 m. pradėtas tipinės 920 vietų vidurinės mokyklos statybos projekto rengimas, 1958 m. gegužės 16 d. pradėta statyba. 1959 m. lapkričio 1 d. į mokymo programą įvestas gamybinis mokymas. 1961 m. rugsėjo 30 d. valstybinė komisija priėmė vidurinės mokyklos pastatą. 1988 m. mokyklai suteiktas Gabrielės Petkevičaitės-Bitės vardas.
2000–2001 m. m. įvestas profilinis mokymas. Moksleiviai gali rinktis vieną iš profilių: humanitarinį arba realinį. 2004 m. sausio mėn. prie Joniškėlio vidurinės mokyklos prijungtos 4 kaimiškos pradinės mokyklos: Meškalaukio, Norgėlų, Švobiškio ir Deglėnų. 2006 m. vyko mokyklos pastato renovacijos darbai. 2010 m. Joniškėlio Gabrielės Petkevičaitės-Bitės vidurinei mokyklai suteiktas gimnazijos statusas.
Paragvari

Istorija

Paragvari įkurtas 1775 m. Agustino Fernando de Pinedo. 1811 m. sausio 19 d. ties šiuo miestu paragvajiečiai įveikė Manuelio Belgrano armiją ir įtvirtino šalies nepriklausomybę. 1960 m. tapo apygardos centru.
Almadenas

Istorija

Miestas įkurtas dar romėnų laikais, tuomet buvo išgaunamas cinoberis, kuris buvo naudojamas pigmento gamybai. Vėliau miestas užkariautas maurų ir pavadintas Almadenu (arab. المعدن = al-ma‘din – „kasykla“). Maurai gyvsidabrį naudojo medicinoje, alchemijoje. 1151 m. Almadeną užkariavo ispanai. Gyvsidabrio gamyba ypač suklestėjo XVI a. atradus amalgamacijos procesą. Kadangi darbo sąlygos kasykloje buvo sunkios, taip pat tarp darbininkų buvo didelis mirtingumas, todėl kasykloje pradėjo dirbti kaliniai. Vėliau į darbą įjungti ir vergai iš Afrikos. Nuo XIX a. kasyklose vėl dirbo tik laisvi darbuotojai. XX a. mažėjant gyvsidabrio paklausai, kasykla palaipsniui uždaryta.
Abveras

Abveras buvo nacistinės Vokietijos armijos žvalgyba, veikusi nuo 1921 m. iki 1945 m.  karo sąlygomis fronto aplinkoje bei priešo užnugaryje. Nuo 1935 m. Abverui vadovavo Wilhelm Canaris.

Abveras Lietuvoje

Pagrindiniai Abvero atstovai Lietuvoje skirtingais laikotarpiais buvo Lietuvos  jėzuitų vadovas ir  Kauno jėzuitų gimnazijos direktorius Johanas Kipas, dr.Julius Christiansenas ir Viktoras Vilkutaitis.  Kalbininkas Jurgis Gerulis tarnavo Abvere, verbavo ir rengė baltarusus ir ukraniečius, vadovavo žvalgybos mokykloms  Latvijoje ir  Baltarusijoje.
Misijos (žurnalas)

„Misijos“ – Lietuvos mėnesinis iliustruotas katalikų žurnalas, leistas 1930–1940 m. Kaune ir 1931 m. Marijampolėje.

Žurnalas

Leido jėzuitai. Spausdino Spindulio spaustuvė Kaune. 1931 m. Marijampolėje išleisti 2–12 nr. Išėjo 128 numeriai. Tiražas – 15 000 egzempliorių. 
Rašė apie Misijų sąjungos veiklą, Bažnyčios problemas misijų kraštuose, misionierių darbą įvairiose pasaulio šalyse.
Bendradarbiavo P. Beleckas, S. Jakubėnas, Jonas Kubilius, V. Kropas, A. Liauksminas, T. Smilgevičius ir kiti.
Kidulių pagrindinė mokykla

Istorija

Kidulių, anksčiau vadinta Šiaudinės, mokykla įsteigta 1845 m. Ji buvo parapijinė, o spaudos draudimo laikais pertvarkyta i valstybinę, bet tada vaikus jau mokė rusų kalba. Yra pagrindo tikėti kai kuriais archyviniais šaltiniais, jog Šiaudinės mokykla buvo įkurta po Lietuvos padalijimo 1795 m. Bet tai patvirtinančių tikslesnių įrodymų trūksta. Apylinkėje veikė slaptos mokyklėlės, kuriose mokė „daraktoriai“. Spausdintomis lietuviškomis knygelėmis juos aprūpindavo knygnešiai.
1912–1913 m. mokykla buvo mediniame pastate, mokės mokytojas Aleksandras Geniušas. Jis keturias dienas per savaitę dėstė rusų ir dvi dienas – lietuvių kalba. Atgavus Nepriklausomybę dėstyta vien lietuviškai. Pirmieji mokytojai Marija Zubrytė, Marija Bendzevičiūtė. Mokėsi apie 100 vaikų. 1930–1931 m. trijuose pradžios mokyklos komplektuose mokesi 119, o 1934 m. – 138 mokiniai. Patalpose nesutilpus mokiniams, dalis jų buvo perkelta į vadinamą „garnizoną“ (anksčiau buvusį Kidulių valsčių). Dirbo Viščiulytė (vardas nežinomas) ir E. Pežaitė. Šiaudinės pradžios mokykloje vedėju dirbo J. Geniušas. Jis mokė tris skyrius, o ketvirtąjį O. Juškienė.
1935 m. rugpjūčio 31 d. Kiduliuose atidaryta ir pašventinta 4 komplektų nauja pradžios mokykla, kuriai vadovauti paskirtas Aleksandras Geniušas. Apie šį įvykį rašė „Lietuvos aidas“, 1935 m. rugsėjo 4 d., „Mūsų kraštas“, 1935 m. Nr. 36, „Mūsų rytojus“, 1935 m. rugsėjo 6 d. Į šią mokyklą pervesti mokiniai iš Šiaudinės pradinės mokyklos ir iš buvusio Kidulių valsčiaus namo.
1936 m. atidarytas penktas pradžios mokyklos skyrius, o jau 1937 m. mokykla buvo šešiametė. Šios mokyklos mokytojais dirbo A. Geniušas, M. Benzevičiūtė, B. Žiaunys, E. Martinaitienė, E. Juškienė, J. Cimbolaitis, V. Pleskūnas, R. Šteras ir kiti. Dramatiškai susiklostė šių mokytojų likimai: tarybinės okupacijos metais vieni buvo ištremti, kiti pasitraukė į Vakarus. Neaplenkė karo audra ir mokyklos – pastatas sudegė.
1946 m. Kaimelio dvaro patalpose pradėjo veikti progimnazija ir tuo pat metu veikė keturklasė pradinė mokykla. 1954 m. rugsėjo 1 d. Kidulių septinmetė mokykla perorganizuota į vidurinę mokyklą. 1958 m. mokykla išleido pirmąją abiturientų laidą.
1999 m. Kidulių mokyklos 45 metų jubiliejui nuotaikingai ir iškiliai nuskambėjo mokyklos himnas, sukurtas mokytojo K. Vasiliausko. 2003 m. Žygėnų ir Bunikių pradinės mokyklos tapo Kidulių pagrindinės mokyklos skyriais.
2012 m. Sudargo Martyno Sederevičiaus pagrindinio ugdymo skyrius tapo Kidulių pagrindinės mokyklos skyriumi.
Ochtyrka

Istorija

Įkurta 1641 m.
Juozas Vičius

Biografija

1980 m. baigė Kauno medicinos institutą, gydytojas. VšĮ Švėkšnos psichiatrijos ligoninės vyr. gydytojas.
Lietuvos krikščionių demokratų partijos, partijos Lietuvos krikščionys demokratai Šilutės rajono skyriaus narys.
1950–1990 m. Švėkšnos apylinkės deputatų tarybos, 1985–1990 m. Šilutės rajono deputatų tarybos deputatas, 2007–2011 m. Šilutės rajono savivaldybės tarybos narys.
Žemaičių kultūros draugijos narys, 1997 m. Švėkšnos skyriaus prezidentas, Lietuvos psichiatrų asociacijos, Lietuvos gydytojų vadovų asociacijos narys. Sutuoktinė Virginija, vaikai Laimonas, Sigitas.
Jozuės knyga

Jozuės knyga – šeštoji Senojo Testamento knyga.
Šioje knygoje pasakojama apie izraelitų įsiveržimą į Kanaaną – esą Dievo jiems pažadėtą žemę,– vadovaujant Mozės įpėdiniui Jozuei.
Jozuės knygoje kalbama apie Kanaano užkariavimą, Jordano upės perėjimą, Jericho užėmimą, izraelitų žygius. Taip pat aprašytas krašto padalinimas Izraelio gentims. Knyga baigiasi Jozuės atsisveikinimu ir mirtimi.
Jozuės knygoje aprašyti įvykiai vyko lygumose į rytus nuo Jordano upės ir Kanaane, 1230–1200 m. pr. m. e. laikotarpiu.
Yra manančių, jog knyga parašyta pranašo Samuelio laikais.
Pagrindiniai veikėjai – Jozuė, taip pat Rachaba ir Kalebas.