google/wiki40b huggingface dataset:
Generolas kvartirmeisteris

Generolas kvartirmeisteris – karinės pareigos kai kurių šalių kariuomenės vyriausiuose štabuose.
Dvi karinės pareigybės – kvartirmeisteris ir generolas kvartirmeisteris – vadinasi panašiai, bet yra skirtingos. Kvartirmeisteriai yra intendantai, užsiimantys ūkiniu aprūpinimu, o generolai kvartirmeisteriai – generolų rango štabų viršininkai.

Vokietija

Vokietijos armijoje generolas kvartirmeisteris (vok. Generalquartiermeister) užsiidavo operatyviniu valdymu ir buvo antras pagal vyresnumą generolas po generalinio štabo viršininko.
Pirmojo pasaulinio karo metais 1914 m. rugpjūčio mėn. Erichas Liudendorfas (Erich Ludendorff) buvo Vokietijos Antrosios armijos generolas kvartirmeisteris. Gerai žinodamas Lježo puolimo planą, kurį pats padėjo sudaryti, jis prižiūrėjo puolimą.

1916 m. rugpjūtį Paulius fon Hindenburgas (Paul von Hindenburg) buvo paskirtas Generalinio štabo viršininku. Liudendorfas, kuris buvo Hindenburgo štabo viršininku Rytų fronte, į Generalinį štabą atvyko kartu su Hindenburgu. Liudendorfas tapo pirmuoju generolu kvartirmeisteriu.

JAV

JAV kariuomenėje egzistuoja pareigybė Quartermaster General – generalkvartirmeisteris. Šis karininkas (jo laipsnis būna nuo pulkininko iki generolo leitenanto) atsako už Kvartirmeisterių korpuso (JAV kariuomenės ūkinio aprūpinimo šaka) veiklą. Jis nėra visų kvartirmeisterių vadas, bet daugiausia užsiima jų apmokymu ir profesiniu rengimu. Jis vadovauja Kvartirmeisterių centrui ir mokyklai (Quartermaster Center and School).
Robert Miles

Robert Miles (tikrasis vardas Roberto Concina; 1969 m. lapkričio 3 d. Neuchatel, Šveicarijoje – 2017 m. gegužės 9 d. Ibisa, Ispanija) – Italų diskžokėjas ir kompozitorius, kūręs transo, techno ir kitokią elektroninę muziką.
Robert Miles išgarsino jo garsiausias kūrinys „Children“.
Civilinės teisės daktaras

Civilinės teisės daktaras (angl. Doctor of Civil Law, DCL) – kvalifikacinis teisės laipsnis, suteikiamas angloamerikiečių teisės valstybių universitetuose.
Oksfordo universitete Civilinės teisės daktaro laipsnis (DCL) suteikiamas vietoj teisės mokslų daktaro (LL.D.) laipsnio. DCL gali būti laikomas aukštesnio lygmens daktaro laipsniu, suteikiamu dėl ypatingų, išskirtinių mokslinių publikacijų, indėlio į teisės mokslą, teisės politiką ar jos studijas. Kai kuriuose universitetuose DCL yra garbės daktaro vardas. Reformacijos metu kanonų teisės daktaras nebuvo teikiamas tam tikrose valstybėse, – jį pakeitė civilinės teisės daktaro laipsnis (DCL).
Krasnoarmeiskis

Lietuviai

1950 m. į Krasnoarmeiskį iš Aprelsko ir kitų aukso kasyklų atgabenta apie 300 tremtinių iš Lietuvos, daugiausia – jaunimo. Tremtiniai prie Krasnoarmeisko statė hidroelektrinę, turėjusią tiekti elektros energiją kasykloms – kasė kelių kilometrų ilgio kanalą, kalnuose sprogdino uolas, skaldė ir vežiojo akmenis. Per pirmuosius 2 metus daug žmonių mirė nuo išsekimo, žuvo šachtose, statybose. Mirusieji buvo laidojami tarp uolų įrengtose kapinėse. 1958 m. pirmieji tremtiniai grįžo į Lietuvą.
Matas Liepis

Biografija

2005 m. baigė Lietuvos žemės ūkio universitetą, inžinierius hidrotechnikas.
UAB „Stamela“ direktoriaus pavaduotojas statybai.
Partijos Tvarka ir teisingumas Šilalės rajono skyriaus narys. Nuo 2011 m. Šilalės rajono savivaldybės tarybos narys. 
Žmona Sonata, duktė Lėja.
Birželio 11

Vardadieniai

Barnarbas – Tvirmantas – Aluona – Flora
EB/Streymur/Skála (moterys)

Istorija

Moterų futbolo komanda susikūrė 2013 m. Tai bendras EB/Streymur ir Skála ÍF klubų projektas. 
Iki tol atskirai rungtyniavę komandos susijungė ir dalyvauja moterų elito diviziono pirmenybėse kaip vienas darinys.
2017 m. tapo stipriausia komanda Fareruose. Nutraukė eilę metų trukusį KÍ Klaksvík merginų dominavimą, kurios net 17 metų dominavo Farerų futbole.
2018 m. klubas žaidė su FC Gintra. Tai buvo 2018–19 m. UEFA moterų Čempionų lygos kvalifikacinės rungtynės. Jose net 7-0 nugalėjo FC Gintra.
Skydas ir kalavijas

Siužetas

Tarybinis žvalgas Aleksandras Belovas (vaid. Stanislavas Liubšinas) 1940 m. kartu su vokiečiai repatriantais kaip vokietis Johanas Vaisas atvažiavo į Vokietiją. Ten jis iki 1944 m. abvere išsitarnavo iki oberleitenanto, o po to buvo pervestas į Berlyną, į vieną SS tarnybų. Visą tai laiką Tarybų Sąjungai jis tiekė vertingą žvalgybinę informaciją.
Ona Kotryna Sanguškaitė

Šeima

1692 m. kovo 6 d. Vilniuje ištekėjo už Karolio Stanislovo Radvilos su kuriuo susilaukė Mikalojaus Kristupo, Mykolo Kazimiero Radvilos Žuvelės, Jeronimo Florijono Radvilos, Kotrynos Barboros Radvilaitės, Konstancijos Pranciškos, Teklės Rožės Radvilaitės ir Karolinos Teresės Radvilaitės.
Dambravos žydų kapinės

Dambravos žydų kapinės (lenk. Cmentarz żydowski w Dąbrowie Białostockiej) – kapinės įkurtos XIX a. Dambravos mieste, iki šių laikų išlikę apie 80 antkapių. Kapinės aptvertos tvora. Kapinių plotas apie 1 ha, įsikūrusios Wyzwolenia gatvėje. Paskutinės laidotuvės įvyko 1945 metais.
Lisakovskas

Istorija

Lisakovskas pradėjo kurtis ~1950 m., pradėjus rūdos gavybą. Miesto teisės suteiktos 1971 m.
Glazovas

Istorija

Glazovas minimas nuo 1678 m., miestu tapo 1780 m.
Laikas mirti

„Laikas mirti“ (lenk. Pora umierać) – Lenkijos vaidybinis kino filmas, drama. Režisierė Dorota Kędzierzawska, 2007 m. Filmuota nuo 2006 m. gegužės 16 d. iki birželio 23 d. Trukmė 104 min., nespalvotas. Filmuotas Otvoske, Lenkijoje. Pagrindinį vaidmenį jame sukūrė devyniasdešimtmetė aktorė Danuta Szaflarska, teatrinę karjerą pradėjusi dar 1939-aisiais Vilniuje. Puiki Danutos Szaflarskos (Anielos Walter) vaidyba, įvertinta pagrindiniu 2007 m. Gdynės festivalio prizu.
Stasys Paska

Biografija

1937 m. baigė Radviliškio gimnaziją. 1940 m. baigė Panevėžio dramos teatro studiją, 1940–1945 m. vaidino šiame teatre. 1945–1949 m. Žemaičių dramos teatro aktorius Telšiuose. 1949 m. su žmona Ieva persikėlė į Šiaulius, nuo 1949 m. iki mirties dirbo Šiaulių dramos teatre. Aktyviai dalyvavo visuomeninėje veikloje, buvo renkamas dramos teatro partinės organizacijos sekretoriumi, profsąjungos vietos komiteto nariu, daug dirbo su jaunaisiais aktoriais. Palaidotas Donelaičio kapinėse.
Konstantinas XI

Biografija

Kilęs iš Paleologų dinastijos, aštuntasis iš dešimties imperatoriaus Manuelio II vaikų.
Trumpam laikotarpiui dar 1437 m. paskirtas regentu Konstantinopolyje, 1443 m. paskirtas Morėjos despotu, užimdamas šias pareigas pasižymėjo užkariavimais, kuriuos nutraukė didėjanti Osmanų imperijos įtaka regione.

Valdymas

Sostą paveldėjo mirus broliui Jonui VIII Paleologui. 1448 m. karūnuotas imperatoriumi. Bizantija dėl turkų osmanų užkariavimų apėmė tik Konstantinopolio miestą ir jo apylinkes. Energingai organizavo Konstantinopolio gynybą. Norėdamas gauti krikščioniškųjų kraštų paramą sutiko, kad Stačiatikių bažnyčia paklustų Romos popiežiui, bet, 1453 m. balandžio mėn. sultono Mehmedo II kariuomenei pradėjus Konstantinopolio šturmą, jį gynė tik keli šimtai genujiečių ir graikų. Osmanams užpuolus Konstantinopolį vadovavo jo gynybai ir žuvo mūšyje prie miesto sienų.
Gintautas Ūzas

Gintautas Ūzas (1946 m. gegužės 9 d. Kaune – 2006 m. rugpjūčio 4 d. ten pat) – dramos ir pantomimos teatro aktorius, televizijos laidų ir kultūros renginių režisierius, organizatorius ir vedėjas.

Biografija

Gimė Šančiuose. Dalyvavo miesto dramos kolektyvuose (vadovai Kauno dramos teatro aktoriai Kazys Jurašiūnas ir Antanas Tarasevičius). Vaidino pirmoje Raimundo Samulevičiaus pjesėje „Perku sąžinę“. 1965 m. baigė Kauno 7-ąją vidurinę mokyklą.
1965 m. įstojo į Lietuvos valstybinę konservatorijos (LVK) Aktorinį fakultetą (kurso vadovai Leonidas Lurje ir Galina Jackevičiūtė). 1969 m. baigė LVK diplominiais spektakliais: K. Simonovo „Vaikinas iš mūsų miesto“, Maksimo Gorkio „Dugne“ ir Moljero „Ponas de Pursonjakas“. Tais pačiais metais drauge su visu kursu (Rimantas Vaitkevičius, Nijolė Bižonaitė, Vaiva Mainelytė, Pranas Piaulokas, Gediminas Girdvainis, Aldona Danguolė Adomaitytė) pagal paskyrimą išvyko dirbti į Šiaulių dramos teatrą. Per 4 darbo metus šiame teatre suvaidino apie 15 pagrindinių vaidmenų. 1972 m. apdovanotas Lietuvos teatro sąjungos premija.
1972–1976 m. Lietuvos akademinio dramos teatro aktorius, vaidino H. Ibseno, A. Štralio, A. Vampilovo, K. Goldonio pjesėse. Dirbdamas teatre, Lietuvos televizijoje vedė laidas „Drąsūs, stiprūs, vikrūs“, „Jaunimo svetainė“, „Vaivorykštė“, vadino telespektakliuose, pramoginėse laidose.
1976 m. perėjo dirbti į Lietuvos valstybinę filharmoniją skaitovu vokaliniame-instrumentiniame ansamblyje „Vilniaus aidai“. 1976–1978 m. daug koncertavo Lietuvoje ir užsienyje. 1978–1982 m. Kauno dramos teatro (KDT) aktorius. 1979–1982 m. KDT režisierius spektaklių atnaujinimui.
1984–2000 m. dirbo Kauno pantomimos teatre, ruošė ir atliko solines programas, taip pat koncertines programas su Birute Petrikyte, Stasiu Povilaičiu, kaip konferansjė dalyvavo Z. Sosnickos. K. Kovač, L. Vaikulės, V. Leontjevo ir kitų šalies svečių koncertuose.
1999–2003 m. paruošė edukacines programas „Buvo, buvo“, „Gyvenimo šypsenos“. Programa „Gyvenimo šypsenos“ pelnė Lietuvos teatro sąjungos premiją. 2001–2003 m. paskirta Valstybės stipendija kultūros ir meno kūrėjams. 2003 m. apdovanotas LR Kultūros ministerijos garbės ženklu. Nuo 2003 m. iki mirties vadovavo Kauno pantomimos ir plastikos teatrui.
Per minėtą laikotarpį suvaidino daugiau kaip 800 spektaklių, surengė apie 3000 solinių koncertų, surežisavo apie 70 renginių, tarp kurių vakarą-koncertą „Mes iš Šančių“.
Airijos futbolo taurė

Airijos futbolo taurė – vienas pagrindinių futbolo taurės turnyrų Airijoje. Vyksta nuo 1921 metų.
Pelenai

Peleningumas

Susidarančių pelenų kiekį nurodo medžiagos savybė peleningumas. Akmens ir rudosios anglies peleningumas yra nuo 1 iki 45 %, degiųjų skalūnų – nuo 50 iki 80 %, durpių – nuo 2 iki 30 %, malkų – paprastai mažiau kaip 1 % (0.43 – 1.82 %) , mazuto – paprastai mažiau kaip 0,15 %.
Peleningumas neretai yra savybė, lemianti kuro panaudojimo galimybes. Kuo daugiau pelenų, tuo prastesnis kuras. Deginant kurą dalį šilumos sulaiko pelenai (šiluma prarandama su pelenais). Išsilydę pelenai sudaro šlaką, kuris aplimpa deginimo įrenginio dalis. Katilinėse pelenų ir šlako sluoksnis gali apnešti šilumokaičius ir trukdyti efektyviai pernešti šilumą į šilumos panaudojimo vietas. Su degimo dujomis išlekiantys pelenai dilina dūmtraukių paviršius, patekę į atmosferą – ją užteršia.
Artemijus Arcichovskis

Biografija

Tėvas botanikas Vladimiras Arcichovskis. 1925 baigė Maskvos universitetą; V. Gorodcovo mokinys. Nuo 1927 m. Maskvos universiteto dėstytojas, 1939-1978 m. – Archeologijos katedros vedėjas; nuo 1937 m. profesorius. 1960 m. TSRS mokslų akademijos narys korespondentas. Žurnalo „Sovetskaja archeologija“ įkūrėjas ir 1957-1978 m. vyr. redaktorius.

Mokslinė veikla

Tyrinėjimų pagrindinė kryptis – senovės Rusios archeologija ir kultūros istorija. Nuo 1932 m. su pertraukomis vadovavo Naugardo archeologiniams tyrimams. Antrojo pasaulinio karo sugriautame mieste išplėtus tyrimus 1951 m. liepos 26 d. buvo rasti pirmieji „Laiškai beržo tošyje“.
Suformulavo senamiesčių kultūros sluoksnių tyrimų pagrindinius principus, kėlė daiktinių šaltinių prioritetą. Parašė archeologijos vadovėlių (1947, 1954 m.)
Velso futbolo lygos taurė

Velso futbolo lygos taurė – futbolo turnyras, vykstantis Velse nuo 1992 m., kai buvo įkurta šalies futbolo lyga. Turnyre dalyvauja stipriausios lygos klubai.
Subačiaus valsčius

Subačiaus valsčius buvo šiaurės Lietuvoje. Centras – Naujasis Subačius (nuo XX a. pradžios) ir Senasis Subačius (ligi tol).
Geltonųjų Vandenų mūšis

Istorija

Geltonųjų Vandenų mūšis įvyko per 1648–1654 m. ukrainiečių sukilimą. Kazokai (8-10 tūkst. žmonių, vadas Bogdanas Chmelnickis), padedami Krymo totorių (4-5 tūkst. žmonių, vadas Tuhaibėjus), sunaikino apsuptą Abiejų Tautų Respublikos kariuomenės avangardą, (apie 1200 žmonių ir 8 patrankos, vadas Steponas Potockis). Sužinojęs, kad pagrindines Abiejų Tautų Respublikos kariuomenės pajėgas sudarę samdiniai kazokai perėjo pas sukilėlius, S. Potockis su B. Chmelnickiu sudarė paliaubas ir už patrankas iškeitė į kazokų nelaisvę patekusius pulkininkus M. Krysą ir M. Krivonosą. Tačiau kazokai grįžtančią ATR kariuomenę pasitiko pasala ir ją sumušė.
Ši pirmoji kazokų pergalė paskatino jų tolesnę kovą prieš Abiejų Tautų Respublikos valdžią.
Hujė

Paveldas

Miestas pasižymi turtingu architektūriniu paveldu: yra XIX a. Ngujenų karališkasis miestas (rūmai ir citadelė), imperatorių kapai, XVII a. Tienmu pagoda (aukščiausia šalyje) bei daug kitų pagodų, budistų šventyklų ir vienuolynų. Hjongo upės pakrantėje yra prancūziškų vilų kompleksas. Veikia Hujės karališkojo meno muziejus.

Istorija

Miestas išaugo valdant Ngujenų karališkajai dinastijai, kuri XVII–XIX a. kontroliavo pietinį Vietnamą. Iki Ngujenų užkariavimo 1775 m., Hujės vietoje buvo Fusuano (Phú Xuân) miestas. 1802–1945 m. Hujė buvo Vietnamo sostine. Vietnamo karo metu miestas atsidūrė visiškai šalia Šiaurės ir Pietų Vietnamo ribos ir priklausė pietiečiams. 1968 m. miestas smarkiai apgriautas Hujės mūšio metu, o kraštą užkariavus Vietkongui daug istorinio palikimo sunaikinta, kadangi Ngujenų dinastija laikyta buržuaziniais feodalininkais.
1993 m. Hujės senamiestis įtrauktas į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą.
Margarita Jankauskaitė

Išsilavinimas

Baigusi Vilniaus Naujininkų vidurinę mokyklą Margarita Jankauskaitė įstojo į Vilniaus dailės akademiją, kur studijavo dailėtyrą ir dailės istoriją. 2002 metais Akademijoje apgynė humanitarinių mokslų srities menotyros krypties daktaro disertaciją tema „Moteriškojo tapatumo išraiškos šiuolaikinėje Lietuvos dailėje“ (mokslinė vadovė dr. Ingrida Korsakaitė),  mokslų daktarė.

Veikla

Nuo 1992 metų dėsto įvairiose aukštosiose mokyklose – Vytauto Didžiojo universitete, Vilniaus universitete, Vilniaus dailės akademijoje, Europos humanitariniame universitete.
Nuo 2003 metų Lygių galimybių plėtros centro projektų ekspertė; kartu su kolegomis įgyvendina tarptautinius ir nacionalinius projektus, skirtus skatinti pagarbą įvairovei, socialinį dialogą, diskriminacijos prevenciją, kovoti su smurtu prie moteris, homofobija, ksenofobija, rasizmu.
Buvo 2012 metų Seimo rinkimų  kandidatė Lietuvos socialdemokratų partijos sąraše. 
Per 2014 metų Europos Parlamento rinkimus buvo įrašyta į Lietuvos socialdemokratų partijos rezervinį sąrašą.

Apdovanojimai

2004 metais Margarita Jankauskaitė tapo Europos Komisijos kampanijos „Už įvairovę. Prieš diskriminavimą“ įvairovės ambasadore. Įvairovės ambasadorių veikla užtikrina nuolatinę tolerancijos sklaidą ir propaguoja lygių galimybių plėtrą visuomenėje. 
2011 metais Jungtinių Amerikos Valstijų ambasada jai įteikė kasmetinį „Drąsios moters“ apdovanojimą. Šis tarptautinis apdovanojimas yra kasmet skiriamas JAV Valstybės sekretorės p. Hillary Clinton moterims lyderėms už jų atsidavimą ir drąsą kovojant už moterų teises. 
2012 metais Margarita tapo viena iš dvylikos Europos lyčių lygybės instituto nominančių, pristatytų kalendoriuje „Moterys įkvepiančios Europą“.  Europos lyčių lygybės instituto leidžiamas kalendorius „Moterys įkvepiančios Europą“ („Women Inspiring Europe“) siekia pagerbti ir suteikti daugiau žinomumo pačioms ryškiausioms Europos moterims. Šios moterys savo ilgamete veikla prisideda prie lyčių lygių galimybių Europoje užtikrinimo, aktyviai kovoja su visomis diskriminacijos formomis ir savo veikla įkvėpia visus Europos piliečius tapti tolerantiškesniais. "Moteris turi du pasirinkimus: būti mazohiste arba būti feministe. Aš pasirinkau būti feministe", priimdama nominaciją sakė M. Jankauskaitė.
Nine Inch Nails

Nine Inch Nails (sutrumpintai NIN, spausdinama NIИ) yra industrinio roko projektas iš JAV, Klivlendo, Ohajo valstijos, įkurtas Trento Reznoro (Trent Reznor) 1988 metais. Vokalistas, prodiuseris, multi - instrumentalistas Trent Reznor yra vienintelis nuolatinis Nine Inch Nails narys, atsakantis už NIN muzikinius sprendimus. Grupės muzika atitinka daugelį žanrų. Gyvo garso koncertuose su NIN kartu groja ir kiti muzikantai. Pasirodymuose dažnai naudojami vizualiniai efektai (šviesų šou).

Etimologija

Reznoras apie Nine Inch Nails pavadinimą:
„Nežinau, ar jums kada teko galvoti grupių pavadinimus, bet dažniausiai turi vieną vardą, kuris atrodo tikrai geras, o kitą dieną paprasčiausiai kvailas. Buvau sugalvojęs apie 200 tokių pavadinimų. Nine Inch Nails išlaikė dviejų savaičių testą, atrodė gerai vizualiai, ir jį buvo galima lengvai sutrumpinti. Vardas neturi literatūrinės reikšmės, skamba truputį bauginančiai. Kietai ir vyriškai. Tai keiksmažodis, bandantis tapti grupės pavadinimu.“
Nine Inch Nails logotipo (raidės „NIN“ (su apversta antrąja „N“), atrodantis panašiai į „NIИ“) atsiradimą lėmė Tibor Kalman apipavidalinimas Talking Heads albumui Remain in Light.

Žanras

NIN skambesys įvairiai apibūdinamas – kaip alternatyva, elektronika, heavy metal, rock arba dažniausiai tiesiog industrial ar industrial rock. Atkeipdamas dėmesį, kad jo muzika kategorizuojama kaip industrial, Reznoras 1994 metais Axcess Magazine žurnalui sakė:
„Kas iš tikrųjų vadinosi industrine muzika, buvo prieš 20 metų groję Throbbing Gristle ir Test Dept. Mūsų muzika tikrai mažai susijusi su tuo, ką jie grojo, kita vertus, tiek mano muzikoje, tiek jų – toks pat triukšmas. Aš dirbu pop dainos struktūros kontekste, ko nedarė šios grupės. Ir dėl to, kad kažkas nepasiūlė naujo pavadinimo, kuris skirtų tuos beveik nesusijusius žanrus, industrial pavadinimas erzina visus old school fanus. Tiesiog, sakyčiau, kad truputį pasiskolinau kažko iš tam tikrų stilių ir grupių kaip paminėtosios.“
NIN dainos priklauso gausybei žanrų: „The Perfect Drug“ jaučiamas drum and bass, „Down in It“ paveiktas ankstesnio singlo Skinny Puppy, „Happiness in Slavery“ užpildytas industrial metal skambesiu su Ministry tonu, „The Frail“ tiesiog melancholiška pianino melodija ir didžioji dalis dainų iš „Pretty Hate Machine“ galėtų būti priskirta dark elektronic pop stiliui.
Klaus Tipke

Klausas Tipkė (vok. Klaus Tipke; g. 1925 m. lapkričio 8 d. Bargštete, Žemutinė Saksonija) – vokiečių teisininkas, teisėtyrininkas mokestininkas, Kelno universiteto (KU) profesorius, KU Mokesčių teisės instituto direktorius, Kelno mokesčių teisės mokyklos pradininkas.

Biografija

Paskutinius dvejus Antrojo pasaulinio karo metus pašauktas į Vermachtą, karo metu buvo sunkiai sužeistas. Pasveikęs 3 semestrus studijavo filosofiją ir 8 semestrus teisės mokslus Hamburgo universitete. Išlaikęs antrąjį valstybinį egzaminą, nuo 1954 m. Tipkė dirbo Hamburgo mokesčių inspekcijoje, nuo 1957 m. Hamburgo finansinio teismo teisėjas (to metu buvo jauniausias finansinio teismo teisėjas visoje Vokietijoje).
Teisėjaudamas Tipkė nuo 1957 m. iki 1966 m. dalykiniuose žurnaluose publikavo 80 publikacijų (bendroji mokesčių ir rinkliavų teisė, mokesčių proceso teisė, pajamų mokesčio ir pridėtinės vertės mokesčio teisė). Nuo 1961 m. iki 1963 m. kartu su Heinrich Wilhelm Kruse paskelbė Reicho mokesčių kodekso (vok. Reichsabgabenordnung) komentarą. 1966 metais pakviestas dėstyti Kelne, nuo 1967 m. sausio 1 d. Tipkė buvo Kelno universiteto dėstytojas (Armin Spitaler pasekėjas). Tipkės pastangomis Šiaurės Reine-Vestfalijoje mokesčių teisės dalykas tapo savarankišku pasirenkamuoju teisės mokslų studijų dalyku. Greitai mokesčių teisė tapo ir pasirenkamuoju ekonomikos studijų programų dalyku.
1973 metais Tipkė išplėtojo savo skaitomų paskaitų skriptus (konspektus) (paties vadinto sisteminiais mokesčių teisės pamatais), išleistus „der Tipke/Lang“ pavadinimu 19-tame leidime. Mokslinių tyrinėjimų kulminacija – 3 tomų veikalas „Mokesčių teisės sistema“ (Die Steuerrechtsordnung, 1993 m.), paskelbtas praėjus 5 metams nuo paskutinės paskaitos.
1998 m. veikale „Vidinis saugumas ir smurtinis nusikalstamumas“ (Innere Sicherheit und Gewaltkriminalität) nagrinėjo saugumo trūkumus teisinėje valstybėje, antrino antiliberalioms teorijoms dėl kaltės principo atsisakymo; pasisakė dėl „kriminalinės“ saugumo teisės („Kriminal-Sicherheitsrecht“).
Tipkė laikomas mokslininku, kaip niekas kitas gerai suprantančiu sudėtingiausias sąvokas ir galintis „atkoduoti“ sąryšius, beletristiškai dėstyti sausa laikoma temą. Klauso Tipkės mokiniai – prof. Joachim Lang, Vokietijos federalinio finansinio teismo teisėjas Heinz-Jürgen Pezzer, advokatas Harald Schaumburg.
Wilhelm Frick

Biografija

Nuo 1901 m. tarnavo policijoje. 1923 m. tapo Miuncheno policijos kriminalinės paieškos skyriaus vadovu. Dirbdamas šiose pareigose palaikė Hitlerį per Alaus pučo metu.
1924 m. išrinktas Reichstago deputatu. 1925 m., įstojęs į VNSDP, buvo jos frakcijos vadovu Reichstage. Nuo 1930 m. – Tiuringijos vidaus reikalų ministras.
Nacistams atėjus į valdžią tapo Vidaus reikalų reichsministru. Jam vadovaujant faktiškai panaikinta Vokietijos federalinė žemių sistema, uždraustos opozicinės partijos, sukurti žydus diskriminuojantys įstatymai.
1943–1945 m. buvo Bohemijos ir Moravijos reichsprotektorius.
Tarptautiniame Niurnbergo tribunole V. Frikas buvo kaltinamas pagalba nacistams ateiti į valdžią, kūrimu įstatymų, kuriais buvo uždraustos politinės partijos ir profsąjungos, kuriamos koncentracijos stovyklos, skatinama Gestapo veikla, diskriminuojami žydai ir militarizuojama Vokietijos ekonomika. 1946 m. spalio 16 d. tribunolo sprendimu pakartas.
Humidoras

Humidoras – bet kokia dėžė ar patalpa, kurioje išlaikomas pastovus drėgnumas (dažniausiai ir temperatūra), naudojamas cigarams ir pypkių tabakui laikyti. Asmeniniam vartojimui gaminami maži mediniai ar akrilo stiklo humidorai, kuriuose galima talpinti keletą tuzinų cigarų. Cigarų parduotuvės gali turėti didelius įeinamus humidorus, kurie kartais užima visas grindis. Visų dydžių humidorauose drėgmės lygio sekimui naudojamas drėgmėmatis.

Humidorų klasifikacija

Stalas-humidoras
Toks humidoras dažniausiai būna gan sunkus, teoriškai kilnojamas, bet įprastai jis laikomas vienoje vietoje. Šiame humidore galima talpinti nuo 300 iki kelių tūkstančių cigarų. Stalai - humidorai dažnai turi poliruoto medžio išorę. Kartais išorės apdailai naudojamas marmuras, oda ar egzotiškų detalių kombinacijos.
Patalpa-humidoras
Toks humidoras įprastas cigarų baruose ar parduotuvėse. Visa patalpa yra paverčiama humidoru, kur laikomi cigarai.
Kelioninis humidoras
Dažniausiai nešiojamas, puikiai tinkanti išvykoms, renginiams ar susitikimams. Tokiuose humidoruose telpa nuo 10 iki 40 cigarų.
Asmeninis humidoras
Pastovūs cigarų rūkytojai kartais namuose laiko specialius asmeninius humidorus ypatingoms progoms arba tiesiog dėl įvaizdžio. Jie panašūs į kelioninius humidorus, bet juose galima laikyti iki 75 cigarų, ar net daugiau. Dažniausiai cigarų rūkytojai turi humidorus, kuriuose telpa 30 cigarų.
Liaudies ūkis (1958)

Liaudies ūkis – Lietuvos mėnesinis, 1990 m. dvisavaitinis ekonomikos žurnalas, ėjęs 1958–1990 m. Vilniuje.

Žurnalas

1958–1964 m. leido Valstybinė plano komisija, Liaudies ūkio taryba ir Ekonomikos institutas, 1965–1966 m. – Valstybinis plano komitetas ir Ekonomikos institutas, 1967–1990 m. – Valstybinis plano komitetas, Finansų ministerija ir Ekonomikos institutas. 1991 m. vietoje žurnalo „Liaudies ūkis“ pradėtas leisti žurnalas „Lietuvos ūkis“. Tiražas 2800 (1964 m.), 4600 egz. (1990 m.).
Rašė Lietuvos pramonės, statybos, žemės ūkio, transporto, prekybos, finansų plėtros, ekonomikos mokslo teorijos ir praktikos klausimais, spausdino įvairių šalių ekonominio gyvenimo apžvalgas.
Sausio 8

Vardadieniai

Apolinaras – Eivada – Eivadas – Eivarda – Eivardas – Gintė – Medvaišas – Nemira – Severinas – Teofilė – Teofilis (Teofilius) – Vilinta (Vilintė) – Vilintas
Stari Palivarkas

Istorija

Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. 1973-1976 m. kaimas priklausė Senojo Palivarko valsčiui. 1975-1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.