Soledad Miranda

Biografija

Būsimoji aktorė gimė Sevilijoje, pirmoji iš 6 vargingai gyvenusios portugalų šeimos vaikų. Būdama 8, ji tapo flamenko šokėja ir dainininke San Fernando teatre bei su trupe surengė eilę pasirodymų pietinėje Ispanijoje. Mirandos dukterėčia taip pat yra garsi šalies flamenko šokėja ir dainininkė Paquita Rico.
Nusprendusi siekti aktorės karjeros, Miranda persikėlė į Madridą, kur pradėjo vadintis naujuoju vardu (beje, pseudonimą „Miranda“ ji pasirinko atsitiktinai, surašiusi keletą vardų ant popieriaus lapelių, sudėjusi juos į kepurę ir ištraukusi pirmą pasitaikiusį). Debiutavusi kine 1960 m., ji keletą metų tenkinosi epizodiniais vaidmenimis, ir sulaukdavo daugiau spaudos dėmesio ne dėl pasiekimų kine, o dėl savo draugystės su toreodoru Manuel Benitez.
Ilgainiui jos vaidmenys filmuose tapo svarbesni ir per 10 metų ji pasirodė beveik įvairaus žanro 30 juostų: istorinių epų („Ursus“, „Cervantes“), siaubo filmų („Sound of Horror“), dramų („Canción de cuna“, „Currito de la Cruz“), komedijų („Eva 63“, „La familia y uno más“) ir „spageti“ vesternų („Cukrinis koltas“), be to, sukūrė keletą vaidmenų ir JAV filmuose.
1964 m. Miranda nusifilmavo trijuose filmuose Portugalijoje, kurių metu susipažino su José Manuel da Conceiçao Simões – lenktynininku, kuris prodiusavo šias juostas ir jose vaidino. Filme „Un día en Lisboa“ jiedu vaidino kartu keliaujančią porą ir šis vaidmuo tapo lemtingas – 1966 m. slaptoje ceremonijoje Miranda ir Simões susituokė, o 1967 m. balandį jiems gimė sūnus Antonio. Simões paliko lenktynes ir įsidarbino su automobiliais susijusiame darbe, o Miranda paliko aktorystę, kad galėtų rūpintis vaiku.
Pertrauka truko beveik 2 metus, kol ji, sulaukusi pasiūlymo vaidinti vesterne „100 šautuvų“, nusprendė grįžti į kiną, tikėdamasi, kad šis vaidmuo padės jai išgarsėti už Ispanijos ribų. Priešingu atveju ji ketino po keleto metų galutinai pasitraukti iš kino.
1969 m. režisierius Jesus Franco, ieškantis aktorių kuriamam filmui „Grafas Drakula“, prisiminė merginą, beveik prieš 10 metų atlikusią epizodinį vaidmenį jo filme „La reina del Tabarín“, ir suteikė progą kitų režisierių pamirštai Mirandai atlikti vieną pagrindinių filmo vaidmenų. Iki 1970-ųjų vidurio Miranda iš eilės suvaidino 6 Franco filmuose. Juose buvo gausu erotikos ir Miranda, siekdama apsaugoti šeimą pasirinkusi „Susann Korda“ bei „Susan Korday“ pseudonimus, iš jaunos mažai žinomos aktorės tapo fatališka ir seksualia Jesus Franco mūza (būtent jis sugalvojo šiuos vardus pagal vokiečių aktorę Susanne Korda).

Mirtis

1970 m. rugpjūtį, filmuojant juostą „Der Teufel kam aus Akasava“, Miranda kartu su vyru keletą dienų atosotogavo Portugalijoje. Tuo metu vokiečių prodiuseris Artur Brauner buvo parengęs trejų metų kontraktą, pagal kurį Miranda būtų vaidinusi dviejuose didelio biudžeto filmuose ir 18 dienos rytą Miranda ir jos vyras važiavo pasirašyti sutarties. Kelyje Estoril – Lisabona (kuriame jie anksčiau filmavo juostą „Un día en Lisboa“) mašina pateko į avariją. Vyras, vairavęs automobilį, atsipirko lengvais sužeidimais, tuo tarpu keleivio vietoje sėdėjusi Miranda patyrė kaukolės traumą ir atsidūrė komoje. Ji mirė po kelių valandų ligoninėje, taip ir neatgavusi sąmonės. Jesus Franco vėliau sakė, kad diena, kuomet jis sužinojo apie Mirandos mirtį, buvo viena blogiausių jo gyvenime.