google/wiki40b huggingface dataset:
Patarlė

Patarlė – pastovus vaizdingas apibendrinamojo pobūdžio posakis, kuris gyvuoja tradicijos būdu. Patarlėmis neretai ko nors pamokoma, patariama. Jos sudaro sintaksiniu atžvilgiu baigtą sakinį (pvz.: „Obuolys nuo obels netoli rieda“).
Priežodžiu vadinamas konkrečių asmenų, daiktų, situacijų tipiškus požymius nusakanti frazė (pvz.: „Pro vieną ausį įėjo, pro kitą išėjo“).
Atriboti šias dvi tradicinių junginių rūšis vieną nuo kitos yra ganėtinai sudėtinga (priežodis kartais būna sudėtine patarlės dalimi), todėl lietuvių tautosakos leidyboje įsitvirtinusi praktika patarles ir priežodžius skelbti kartu, net ir teoriniuose darbuose jos neretai tyrinėtojų aptariamos drauge. Priežodžiais laikomi ir tradiciniai palyginimai (pvz.: „Gudri kaip lapė“), taip pat neretai prie jų šliejami ir kai kurie veiksmažodiniai žodžių junginiai, kalbinėje literatūroje priskiriami frazeologizmų kategorijai.
Druk (laikraštis)

Druk (liet. Spauda) – dvisavaitinis laikraštis, ėjęs 1933 m. Vilniuje lenkų kalba. Išėjus Nr. 5, uždarytas.
Danguolė Mikelienė

Biografija

1981 m. baigė Klaipėdos politechnikumą, pramoninės – civilinės statybos inžinierė.2007 m.baigė Kauno technologijos universitetą, viešąjį administravimą.
Pagėgių savivaldybės administracijos Lumpėnų seniūnijos seniūnė, Lietuvos savivaldybių seniūnų asociacijos narė.
Lietuvos liberalų sąjungos, nuo 2001 m. Liberalų demokratų partijos, partijos Tvarka ir teisingumas (liberalai demokratai) Pagėgių skyriaus narė.
2007 m. ir 2011 m. (mandato atsisakė) Pagėgių savivaldybės tarybos narė. 
Lumpėnų kaimo bendruomenės narė, sutrikusio intelekto bendrijos „Viltis“ tarybos narė. Sutuoktinis Vaidas, vaikai Laura, Dainius, Šarūnas.
Rūdaičiai

Istorija

Pirmą kartą kaimas paminėtas 1571 m. (tada gyveno 19 šeimų).
1940 m. TSRS okupavus Lietuvą prie kaimo buvo pradėta statyti įtvirtinta Molotovo linija. 1949–1993 m. Rūdaičių apylinkės centras ir Poželos kolūkio centrinė gyvenvietė.
Raseinių rajono savivaldybės taryba 2011–2015 m.

Raseinių rajono savivaldybės taryba – Lietuvos Respublikos Raseinių rajono savivaldybės atstovaujamoji institucija, išrinkta ketveriems metams savivaldybių rinkimuose, vykusiuose 2011 m. vasario 27 d. 1994 m. liepos 7 d. Lietuvos Respublikos savivaldybių tarybų rinkimų įstatymo Nr. I-532 2010 m. liepos 20 d. redakcijos nustatyta tvarka daugiamandatėje rinkimų apygardoje, remiantis visuotine ir lygia rinkimų teise, slaptu balsavimu proporcine rinkimų sistema, pagal Lietuvos Respublikoje registruotų politinių partijų pateiktus kandidatų sąrašus bei iš išsikėlusių kandidatų, jeigu jų išsikėlimą parašais parėmė ne mažiau kaip dešimt procentų skaičiuojant vienam savivaldybės tarybos nario mandatui, bet ne mažiau kaip 100 tos savivaldybės rinkėjų.

Veikla

Pirmasis savivaldybės tarybos posėdis įvyko 2011 m. balandžio 11 d. Meru 14 balsų išrinktas Remigijus Ačas.
Jašiūnų valsčius

Jašiūnų valsčius buvo pietryčių Lietuvoje. Centras – Jašiūnai.
Jonas Tamulionis

Jonas Tamulionis (1894 m. spalio 5 d. Marcinkonyse, Varėnos r. – 1971 m. vasario 3 d. Nashua, NH, JAV), vargonininkas, chorvedys ir dainininkas.

Biografija

Iš mažens mėgo muziką, giedojo vietos bažnyčios chore. Vargonininkas B. Žilinskas pastebėjęs jo gražų tenoro balsą, patarė mokytis muzikos. Tad ūkininkaudamas įsigijo armoniką ir išmoko ja groti. Taip pat išmoko griežti ir bažnyčios fisharmonija, eidavo į bažnyčią groti ir giedoti per rytines pamaldas. Vėliau lankė J. Naujalio vargonininkų kursus Kaune. Apie 1910 m. išvyko į JAV, kur iš pradžių dirbo fizinį darbą, o vakarais lankė anglų kalbos kursus ir pas įvairius pedagogus lavino balsą ir mokėsi vargonuoti. Vienur kitur pabandęs vargonininkauti, nuo 1930 m. gavo pastovią vargonininko ir chorvedžio vietą Šv. Kazimiero lietuvių parapijoje Nashua, kur dirbo iki mirties. Išugdė skambų chorą, su kuriuo daug koncertavo įvairiose lietuvių kolonijose, dalyvavo tautiniuose renginiuose. Turėdamas gražų balsą, įdainavo nemažai plokštelių. Transliuota per Bostono lietuvių radiją. M. Petrauskui apsigyvenus Bostone, MA, J. Tamulionis buvo priimtas dainuoti jo statomose operetėse. Gerai grojo ir akordeonu, subūrė orkestrėlį ir visur su juo dalyvaudavo. Taip pat vadovavo vyrų chorui ir vokaliniam kvartetui, uoliai propagavo dzūkiškas dainas. Dalyvavo visuomeniniame gyvenime, priklausė įvairioms lietuvių draugijoms.
Nuo 1936 m. ALRK vargonininkų sąjungos narys, buvo rinktas Centro valdybos raštininku, priklausė Naujosios Anglijos provincijos Vargonininkų sąjungai.

Šaltinis

Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999. Informacijos publikavimui gautas žodinis autoriaus leidimas.
Kovo 9

Vardadieniai

Domas – Dominyka – Dominykas – Klausgailas – Klausgailė – Klausilas – Klausilė – Klausutė – Klausutis – Klausvyda – Klausvydas – Pranė – Pranciška – Visgailė – Žyginta – Žygintas – Žygintė.
Michal Prokop

Michalas Prokopas (ček. Michal Prokop; g. 1981 m. balandžio 1 d. Prahoje) – čekų profesionalus BMX „fourcross“ ir „enduro“ dviratininkas. Pradėjo sportuoti nuo 5 metų. Du kartus pelnė „fourcross“ pasaulio taurės aukso medalį ir tris kartus (2003, 2004, 2011 m.) dovanotas „fourcross“ pasaulio čempiono marškinėlius. Aštuonis kartus laimėjo Čekijos BMX čempionatą ir tris kartus laimėjo Europos čempionatą. 2008 m. vasaros olimpinėse žaidynėse Pekine atstovavo Čekijai bet užėmė tik šeštą vietą ketvirtfinalyje ir iškrito iš turnyro.
M. Prokopas dabar skiria savo sportinį dėmesį naujam „enduro“ dviračių sportui. Jis atstovauja komandai „Specialized“ Čekijoje ir Europoje, tačiau mažai dalyvavo 2014 m. sezone dėl ilgalaikių problemų su stuburu.
Domnitorius

Domnitorius (rumun. domnitor) – oficialus Jungtinės Valachijos ir Moldavijos kunigaikštystės valdovo titulas 1859–1866 m.
Titulas domnitor viduramžiais buvo vartojamas kartu su slaviškos kilmės titulu voievod (ar voivode 'vaivada') ir jų dariniais. Žodis domnitor kilęs iš rumun. domn 'valdovas, valdytojas', šis iš lot. dominus 'dominas'. Titulas domnitor reikšti Jungtinės kunigaikštystės valdovą ėmė tik po to, kai Valakijos ir Moldavijos kunigaikštysčių gyventojai 1859 m. nepriklausomai išsirinko tą patį valdovą – Aleksandrą Joaną Kuzą (rumun. Alexandru Ioan Cuza).
Iki tol Valachijos ir Moldavijos kunigaikštysčių valdovai retkarčiais būdavo pavadinami šiuo žodžiu, nors oficialūs jų titulai pavadinimas buvo vaivada ir gospodaris, ypač po to, kai juos pripažino Osmanų imperijos sultonai.
Paskutiniai du Rumunijos domnitoriai buvo Aleksandras Joanas Kuza (1859–1866 m., nušalintas) ir Karlas Hohencolernas-Zigmaringenas (vėliau – Karolis I Rumunas), ėmęs valdyti 1866 m. 1878 m. Osmanų imperija rašytiniais dokumentais pripažino, kad Rumunija yra nepriklausoma kunigaikštystė ir daugiau nebėra Osmanų imperijos vasalas.
1881 m. Karolis I buvo karūnuotas kaip Rumunijos karalius.
Apuolės akmuo

Akmuo

Stūkso Brukio upelio kairiojo kranto aukštumoje. Akmuo rausvo granito, 2,3 x 2,3 x 2,8 m dydžio. Viename šone yra 24 dubenėliai, kurių skersmuo 3–9 cm, gylis – 1,2–2,5 cm. Šalia jų iškalti inicialai „J. W.“ ir data: „Mt 1818“.
Seniau akmuo stūksojo 270 m į pietus nuo dabartinės vietos, apie 60 m į rytus nuo piliakalnio. Manoma, kad tai buvęs apeiginis akmuo, naudotas pagonių apeigoms atlikti. Nuo 1818 m. jis, matyt, žymėjo privačios žemės valdos ribą.
1988 m. akmuo paskelbtas vietinės reikšmės archeologijos paminklu (AV2050), 1993 m. registruotas kultūros vertybių registre, 2005 m. įrašytas į kultūros vertybių registro archeologinių vietų sąrašą (A1865) ir pripažintas valstybės saugoma kultūros vertybe.
Datuojamas II tūkstantmečiu pr. m. e. – XIII a.
Teritorijos plotas – 137 m².

Tyrimai

1987 m. žvalgė Bronius Dakanis, Algimantas Merkevičius ir Gintautas Zabiela (Mokslinė metodinė kultūros paminklų apsaugos taryba), 2004 m. – Linas Tamulynas (Kultūros paveldo centras).
Kluoniškiai

Aplinkinės gyvenvietės

Zapyškis – 1 km
DIEVOGALA – 1 km
EŽERĖLIS – 5 km
KK227

Maršrutas

Kelias prasideda Jakuose, žiedinėje sankryžoje su  A1  Vilnius–Kaunas–Klaipėda  ( E85  Klaipėda-Kaunas-Vilnius-Lyda-Černovcai-Bukareštas-Aleksandropolis ),  A13  Klaipėda–Liepoja  ( E272  Vilnius-Panevėžys-Šiauliai-Palanga-Klaipėda ) ir  141  Kaunas–Jurbarkas–Šilutė–Klaipėda  – Jubiliejaus gatvėje. Eina Klaipėdos rajone. Prie kelio yra šios gyvenvietės: Kiškėnai, Dovilai, Gargždai. Baigiasi Laugaliuose, 1 km nuo Gargždų, trišalėje sankryžoje su  228  Dauparai–Gargždai–Vėžaičiai .
Valdas Pileckas

Biografija

Vaikystę praleido Baraginėje (netoli Marijampolės). 1980 m. baigė tuometinę Kapsuko Juozo Žiugždos vidurinę mokyklą. 1987 m. – Lietuvos valstybinį kūno kultūros institutą, įgijo fizinio lavinimo mokytojo specialybę.
Nuo 1987 m. Marijampolės 5-osios vidurinės mokyklos kūno kultūros mokytojas, 1994–1995 m. Marijampolės miesto švietimo skyriaus mokyklų inspektorius, 1997–1998 m. Marijampolės 5-os vidurinės mokyklos mokytojas, 1998–2004 m. Marijampolės 5-osios vidurinės mokyklos direktorius (2004 m. Mokyklai buvo suteiktas garsaus marijampoliečio istoriko Jono Totoraičio vardas; įkūrė Totoraičio vardo muziejų, kūrė mokyklos tradicijas; su miesto politikais ir verslininkais, norėjusiais steigti prekybos centrą, kovojo dėl Jono Totoraičio mokyklos stadiono). 2005–2006 m. Marijampolės Marijonų vidurinės mokyklos direktorius. Nuo 2006 m. Marijampolės Sūduvos gimnazijos kūno kultūros mokytojas.
Žmona Rita, mokyklos-darželio „Želmenėlis” mokytoja, Vilkaviškio vyskupijos Šeimos centro projektų koordinatorė.

Politinė veikla

Įsitraukė į Sąjūdžio visuomeninę ir politinę veiklą. Nuo 2003 m. Tėvynės sąjungos, nuo 2008 m. partijos Tėvynės sąjunga - Lietuvos krikščionys demokratai Marijampolės skyriaus narys. 2009 m. jungiantis Tėvynės sąjungos ir Lietuvos krikščionių demokratų Marijampolės skyriams buvo išrinktas TS-LKD Marijampolės skyriaus pirmininko pavaduotoju, nuo 2010 m. TS-LKD Marijampolės skyriaus pirmininkas.
2003 m., 2003-2004 m., 2007–2011 m. ir nuo 2011 m. Marijampolės savivaldybės tarybos narys. 
2004 m. Tėvynės sąjungos sąraše daugiamandatėje apygardoje kandidatavo į Lietuvos Respublikos Seimą.
Konstantinopolio III susirinkimas

Konstantinopolio III susirinkimas – šeštasis Visuotinis Bažnyčios susirinkimas įvykęs 680–681 m. Konstantinopolyje.
Šis susirinkimas pasmerkė monoteletizmą – tikėjimą, kad Jėzus Kristus, nors turėjo dvi prigimtis (dievišką ir žmogišką), turėjo tik vieną valią. Susirinkimą sušaukė Bizantijos imperatorius Konstantinas IV ediktu, išleistu 680 m. rugsėjo 10 d.
Pirmasis posėdis, kuriame dalyvavo 43 vyskupai, įvyko tų pačių metų lapkričio 7 d. Jame popiežiaus legatai pareikalavo pasiaiškinimo, kodėl skelbiamos naujos (monoteletistinės) tikėjimo formulės. Antiochijos patriarchas Makarijus atsakė, kad monoteletizmas nėra naujas, o yra remiamas ankstesnių Visuotinių susirinkimų ir Bažnyčios Tėvų. Imperatoriui, kuris pirmininkavo pirmiems vienuolikai posėdžių, paprašius įrodymų, buvo per keletą posėdžių perskaityti įvairūs raštai, galėję patvirtinti ar paneigti Makarijaus teiginį. Kai kurie iš jų (Konstantinopolio II susirinkimo medžiagos dalis, remianti monoteletizmą) buvo pripažinti klastotėmis (čia pat sutikrinus su originalais). Ketvirtajame posėdyje, įvykusiame lapkričio 15 d., buvo perskaitytas monoteletizmą smerkiantis popiežiaus Agatono laiškas. Poroje tolesnių posėdžių (gruodžio 7 d. ir vasario 12 d.) Makarijus tęsė savo tezei palankios medžiagos pristatymą. Kadangi ir vėl kilo abejonių dėl medžiagos tikrumo, imperatorius įsakė visus pateiktus raštus sulyginti su originalais. Tas pat buvo padaryta ir su vasario 13 d. pateikta popiežiaus legatų surinkta medžiaga.
Aštuntasis posėdis įvyko kovo 7 d. Per jį Konstantinopolio patriarchas patvirtino, kad visa medžiaga patvirtina popiežiaus Agatono laiške išsakytą nuomonę. Monoteletizmą pakartotinai išpažinęs Makarijus per kitą posėdį (kovo 8 d.) buvo nušalintas.
Tryliktajame posėdyje (kovo 28 d.) buvo pasmerkti pagrindiniai monoteletizmo pradininkai.
Septynioliktame posėdyje (rugsėjo 11 d.) buvo suderinta nauja (nukreipta prieš monoteletizmą) tikėjimo formulė. Ji buvo priimta ir paskelbta paskutiniame, aštuonioliktame, posėdyje (rugsėjo 16 d.), dalyvaujant imperatoriui. Ja paskelbta doktrina, kad Jėzus Kristus turi dvi prigimtis ir valias – dieviškąją ir žmogiškąją, kurios yra neatskiriamos ir nesumaišytos. Ją pasirašė 174 vyskupai. Doktriną patvirtino popiežius Leonas II.
691 m. Konstantinopolio III susirinkimas pratęsė darbą. Trulo susitikime, be kitų sprendimų, buvo nuspręsta, kad Konstantinopolio imperatorius prilygsta popiežiui, pripažinta imperatoriaus viršenybė prieš visus Rytų patriarchus. Pratęsto susirinkimo, pavadinto Trulo susitikimu, priimtų kanonų nepripažįsta Vakarų krikščioniškos bažnyčios.
Reinhold Meyer

Biografija

Gimė 1912 m. vasario 29 d. Klaipėdoje. 1937 m. tapo teisės mokslų daktaru, pradėjo dirbti teisininku Vokietijos pašto administracijoje Berlyne. Kaip kareivis dalyvavo II pasauliniame kare, buvo paimtas į rusų nelaisvę ir 1949 m. grįžo į Bremeną. Pradėjo dirbti vietos pašto tarnyboje, vėliau nuo 1954 m. nacionaliniame pašte. 1964-1977 m. buvo Vakarų Vokietijos pašto techninio skyriaus vadovas. Yra parašęs kelis darbus apie pašto veiklą. Mirė 1992 m. gruodžio 21 d. Darmštate.
London Calling

Apie albumą

Dvigubas albumas „London Calling“ įrašytas 1979 m. pabaigoje Londono Wessex Sound Studios studijoje. Albumo įrašyme grupė The Clash bendradarbiavo su prodiuseriu Guy Steves. Albume The Clash atitrūko nuo pankroko šaknų. Nors pankroko dvasia išlaikyta visame albume, dainų stilistika varijuoja. Jame yra tradicinio roko, regio, džiazo, ska elementų. Daina „Train in Vain“ į albumą buvo įtraukta jau po to, kai albumo viršeliai buvo atspausdinti. Dėl to jinai nepažymėta originaliame albumo viršelyje.
Albumo pavadinimas kilęs nuo BBC radijo šaukinio (liet. „Londonas kviečia“). „London Calling“ viršelis modeliuotas pagal Elvis Presley debiutinio albumo viršelį. Viršelio nuotraukoje pavaizduotas gitarą sudaužantis Paul Simonon. Nuotrauka tapo vienu žinomiausių vaizdinių rokenrolo istorijoje. Jos autorė − Pennie Smith. Albumas D. Britanijoje išleistas 1979 m. gruodžio 14 d. ir pasiekė 9-ą vietą JK topuose, JAV − 27-ą. Išleidimo metu albumas buvo parduotas apie 2 mln. kopijų tiražu. Bendras albumo pardavimo skaičius siekia 5 mln. vienetų.
2000 m. pasirodė permasterinta albumo versija, o 2004 m. − jubiliejinis, 25-erių metų albumo sukakties, leidimas.
Rokhamptonas

Istorija

Miestas įkurtas 1858 m.
1859 m. 50 km nuo Rokhampotono atrasti aukso šaltiniai. Aukso karštinės metu išaugo Rokhampotono uostas, kuris tuo laikotarpiu tapo antru didžiausiu uostu Australijoje. 1898 m. sausio 1 d. pradėjo veikti pirmasis geležinkelis per Rokhamptoną.
Antrojo pasaulinio karto metu miesto pakraštyje veikė JAV karinė bazė, kurioje tarnavo iki 70 tūkstančių karių.
1949 m. kovo 2 d. miestą stipriai suniokoja ciklonas. 2015 m. vasario 20 d. mieste daug žalos padarė 150 km/h vėjo greičiu praūžęs ciklonas.
Badžalo kalnagūbris

Badžalo kalnagūbris (rus. Баджальский хребет) – kalnagūbris Rusijoje, Chabarovsko krašte, Amūro ir Amgūnės tarpupyje, į rytus nuo Burėjos kalnagūbrio. Ilgis – 220 km, aukštis iki 2512 m (Uluno k.). Sudarytas iš skalūnų, smiltainio ir vulkaninių uolienų. Būdingas vidutinkalnių reljefas.
Pašlaitėse auga maumedžių miškai, šlaituose – kėnių ir eglių taiga bei krūmų ir kerpių tundra.
Ščepankovo valsčius

Istorija

Tarpukariu valsčius buvo Balstogės vaivadijoje, Lomžos apskrityje. 1939 m. balandžio 1 d. valsčius tapo Varšuvos vaivadijos dalimi. 1945 m. rugpjūčio 18 d. valsčius tapo Balstogės vaivadijos dalimi. 1952 m. liepos 1 dieną valsčių sudarė 32 kaimai. Vykdant Lenkijos valsčių reformą, valsčius buvo panaikintas 1954 m. rugsėjo 29 dieną. Nuo 1973 m. sausio 1 d. iki 1975 m. birželio 1 d. valsčius priklausė Balstogės vaivadijos Lomžos apskričiai. Nuo 1975 m. birželio 1 d. iki 1976 m. liepos 2 d. priklausė Lomžos vaivadijai. 1976 m. liepos 2 d. valsčius tapo Lomžos, Miastkovo ir Šniadovo valsčių dalimi.
A.LT

A.LT 2007

Trečiųjų A.LT apdovanojimų teikimo ceremonija įvyko 2008 m. vasario 29 d.

A.LT 2008

Ketvirtųjų A.LT apdovanojimų teikimo ceremonija įvyko 2009 m. kovo 22 d.
Raunos savivaldybė

Istorija

Savivaldybė sudaryta 2009 m. reformos metu iš Cėsių rajono dalies.
Bio Bijaus regionas

Geografija

Centrinę regiono dalį užima Vidurio Čilės slėnis. Vandenyno pakrantėje plyti aukštumos, o rytuose iškilę Andų kalnai. Regione Andų viršukalnės iškyla virš 3,5 km aukščio, stūkso keli ugnikalniai (Antukas, Čiljanas, Kaljakis, Kopahuė). Kalnuose yra nedidelių ežerų, o jų pašlaitėje įrengtas didžiausias Čilėje Lachos tvenkinys. Svarbiausios upės yra Itata ir Bio Bijus.
Juozas Gedminas

Juozas Gedminas (1838 m. balandžio 18 d.– 1913 m.) – XIX a. lietuvių liaudies akmeninių memorialinių paminklų meistras.

Gyvenimas

J. Gedminas gimė 1838 m. dabartiniame Radviliškio rajone, Šiaulėnų apylinkėje, Nirtaičių kaime. Buvo kilęs iš valstiečių šeimos, būdamas dvidešimt penkerių vedė ir susilaukė keturių sūnų. Gyvenimui užsidirbo statydamas trobas, o laisvalaikį paskyrė akmens kalimui. Yra žinoma, kad liaudies menininkas bandė jėgas ir medžio drožyboje, tačiau jo netenkino medžio laikinumas ir nepatvarumas, todėl jis savo kūrybine medžiaga pasirinko akmenį. Dėl savo atsidavimo akmens kalimui ir originalios kūrybos savo kaime J. Gedminas buvo pramintas Keistuoliu. Ilgus metus liaudies meistras akmenį kaldavo kitu kietesniu akmeniu, tik vėliau įsigijo metalinį kaltą, kuris labai palengvino skulptoriaus darbą ir praplėtė galimybes. Savo kūriniams J. Gedminas rinkdavosi akmenis, kurių forma jam ką nors primindavo: paukštį, grybą, žuvį, ar kokį kitą daiktą. Akmenis parsinešdavo net nuo Šaukoto, Tytuvėnų ar Šiluvos.

Kūryba

Didžiausias šio liaudies menininko palikimas – Nirtaičių kapinaitės. Jas suformavo pats Juozas Gedminas. Šis memorialinis ansamblis yra ant elipsės formos nedidelio dirbtinio paaukštinimo su akmeniniais varteliais, ant kurių pritvirtintas metalinis kryžius. Varteliuose yra iškaltas užrašas SZWENTA BROMA AMŽINA TĖWINEI MŪSŲ, kuris atspindi pagrindinę ansamblio idėją. Šiose kapinaitėse J. Gedminui buvo svarbiausi trys paminklai: vienas skirtas jo tėvams, antras – 1890 m. datai pažymėti, kuri, matyt, buvo labai svarbi skulptoriui, o trečiąjį skulptorius pasistatė pats sau.
Ansamblyje dominuoja grybo, širdies, avinėlio, paukščio, aguonos, žmogaus formos puošybos elementai. Skulptoriaus kūryboje krikščioniškos simbolikos negausu, viso labo tik Apvaizdos akis ir kryželiai. Mėgiamiausi ir originaliausi liaudies meistro naudojami simboliai – aguonos ir grybai, kurie liaudies mąstyme reiškia amžiną gyvybės pasikartojimą. Taip pat skulptorius dažnai vartojo nuoširdumą ir gailestingumą simbolizuojančias širdeles ir avinėlius.
J. Gedmino kūryba domėjosi ir vertino Lietuvos dailės draugija.
J. Gedminas apie savo kūrybą:
Ką tu žmogau padarysi, pagalvojau sau, jei medžio ir nesukapotų, tai vis tiek jis amžinai neišlaikytų – supus. Geriau dirbsiu iš akmens. Akmuo amžius išbus ir pasakys: – Čia buvo toks žmogus, taip ir taip galvojo, tą ir tą veikė.
(Užrašė K. Skipaitis)
Karolis Dineika

Biografija

Gimė Vinco Dineikos ir Elžbietos Gaigalaitės-Dineikienės šeimoje . Brolis Viktoras Dineika. Sūnūs Raimundas Arnas Dineika, Vincas Dineika, duktė – poetė Gynė Dineikaitė.
Baigęs vidurinę mokyklą, 1916 m. Tartu įgijo gimnazijos kūno kultūros mokytojo cenzą. Pirmojo pasaulinio karo metais kurį laiką gyveno Peterburge . 1917–1918 m. Peterburge studijavo hidrotechnikos kursuose, 1917 m. įsteigė moksleivių klubą „Lietuvos sakalas“, dirbo draugijos „Majak“ sporto instruktoriumi.
Grįžęs į Lietuvą 1918–1919 m. mokytojavo Linkuvos „Saulės“ gimnazijoje. Žiemgaloje organizavo partizanų būrį, dalyvavo kovose prieš bolševikus. Joniškėlyje pateko į kalėjimą, bet pabėgo. Grįžęs iš bolševikų nelaisvės, dirbo Linkuvos apsaugos štabe, vėliau – valsčiaus ir apskrities tarybose. 1919 m. Lietuvos kariuomenės savanoris, dalyvavo kovose su bermontininkais prie Radviliškio ir Šiaulių.
1920–1922 m. Krašto apsaugos ministerijos sporto instruktorius, vėliau Šaulių sąjungos sporto instruktorius. Aktyvus Lietuvos fizinio lavinimosi sąjungos narys. Organizavo krepšinio rungtynes Lietuvos kariuomenėje, o 1922 m. išleido knygutę „Krepšiasvydis“, kurioje smulkiai aprašė žaidimo taisykles.
1923–1926 m. Lietuvos universitete studijavo pedagogiką, psichologiją, lietuvių literatūrą ir geografiją. Nuo 1927 m. Kauno „Aušros“ ir Alytaus valstybinės gimnazijos fizinio lavinimo mokytojas. Nuo 1934 m. Kūno kultūros rūmų inspektorius ir Kūno kultūros kursų lektorius.
1940–1945 m. Linkuvos gimnazijos kūno kultūros mokytojas, 1941–1944 m. šios gimnazijos inspektorius (vicedirektorius). 1945–1949 m. Kūno kultūros instituto direktoriaus pavaduotojas. Nuo 1952 m. Druskininkų gydomosios fizinės kultūros ir klimato terapijos parko, įkurto jo iniciatyva, vedėjas.

Visuomeninė veikla

Jo iniciatyva 1922 m. įkurta Lietuvos gimnastikos ir sporto federacija, buvo jos pirmasis pirmininkas. Propagavo klasikines ir tautines sporto šakas, sveiką gyvenseną, sukūrė psichofizinės treniruotės pagrindus. Fizinio lavinimo klausimais rašė leidiniuose „Lietuvos aidas“, „Mūsų žinynas“, „Lietuvos mokykla“, „Švietimo darbas“, „Tautos mokykla“, „Naujoji Romuva“. 1926–1928 m. redagavo laikraštį „Jėga ir grožis“, 1928–1929 m. savaitraščio „Sargyba“ priedą „Jaunimo sportas“.
Vytautas Grivickas

Vytautas Grivickas (1925 m. lapkričio 5 d. Beinorava – 1990 m. lapkričio 22 Vilnius, palaidotas Antakalnio kapinėse) – Lietuvos baleto artistas, baletmeisteris, režisierius, pedagogas, menotyros kandidatas (1967 m.).

Biografija

1940–1944 m. mokėsi Valstybės teatro Baleto studijoje Kaune. 1942–1944 m. vaidino Kauno jaunimo teatre. 1944–1947 m. Lietuvos operos ir baleto teatro baleto artistas. 1945–1947 m. dėstė Kauno valstybinio teatro Dramos studijoje. 1947–1952 m. studijavo Lunačiarskio teatro meno institute Maskvoje. 1952–1954 m. dėstė Vilniaus dešimtmetėje muzikos mokykloje prie Vilniaus konservatorijos, vienas baleto skyriaus steigėjų, 1960–1969 m. – Vilniaus kultūros mokykloje, 1969–1971 m. – Vilniaus pedagoginiame institute ir Šiaulių pedagoginio instituto Klaipėdos fakultetuose. 1952–1954 m. Lietuvos teatro ir 1983–1987 m. Lietuvos operos ir baleto teatro baletmeisteris, 1954–1971 m. vyr. baletmeisteris, 1971–1976 m. vyr. režisierius. Pastatė baletų Bulgarijos, Egipto, Estijos, Latvijos, Turkmėnijos teatruose. Parašė libretų.
Kirkop United FC

Istorija

Klubo ištakos siekia 1956 m., kai buvo įkurtas Kirkopo futbolo klubas (Kirkop FC).
1970 m. pervadintas ir tapo Kirkop United FC.
Vyrų komanda žaidžia ketvirtos pakopos pirmenybėse (Trečiais divizionas).
Moterų komanda žaidžia elito divizione.
Expressen

Istorija

Pirmasis laikraščio leidimas išėjo 1944 m. lapkričio 16 d. Pagrindinis straipsnis buvo interviu su britų bombonešio, sėkmingai nuskandinusio vokiečių laivą „Tirpitz“, įgulos nariais.

Tiražas

1998 m. „Expressen“ tiražas siekė 316 000 egz. darbo dienomis ir 396 000 egz. sekmadieniais. 2001 m. tiražas siekė 334 000 egz. 2004 m. – 335 000 egz. 2005 m. darbo dienomis tiražas siekė 339 400 egz. 2010 m. – 270 900 egz.
Sanctimony

Koncertai

Grupė turi nemažą koncertų patirtį tiek Latvijoje, tiek kitose Europos valstybėse – Estijoje, Lietuvoje, Baltarusijoje, Lenkijoje, ir kitose. Sanctimony yra apšildžiusi tokias pasaulyje žinomas grupes, kaip Judas Priest, Whitesnake, Entombed, Dismember, ir kt.
Sakišima salos

Sakišima salos (jap. 先島諸島 Sakishima shotō, okinavų kalba: Sachishima) yra salų grandinė, piečiausias Japonijos salyno galas. Sakišima salos priklauso Riūkiū saloms, o jas sudaro Mijako, Jaejama ir Senkaku salos. Salos priklauso Okinavos prefektūrai, Japonija. Bendras salų plotas 818,45 km².