google/wiki40b huggingface dataset:
Tomografija

Tomografija – neinvazinis objektų vidinės struktūros tyrimas peršviečiant juos iš įvairių pusių skvarbia spinduliuote. Klasikine prasme tomografija medicinoje prasidėjo nuo rentgeno spinduliuotės panaudojimo. Tačiau dabar yra ir kitų tomografijos metodų, nesiremiančių jonizuojančia spinduliuote ir atliekamų pvz., ultragarsu, magnetiniais laukais.
Tomografijos prietaisuose plačiai naudojami kompiuteriai, sudėtingais algoritmais apdorojantys ir saugantys didelius masyvus informacijos, todėl dažnai galima sutikti terminą kompiuterinė tomografija. Tiriant kompiuteriniu tomografu gaunamas tiriamosios srities skersinio pjūvio dvimatis vaizdas. Esant būtinybei galima atlikti daugiaplanines ir trimates rekonstrukcijas, todėl yra lengvai diferencijuojami pacientų audiniai ir organai.
Tomografiniai metodai naudojami ir kitokių objektų tyrimui, pvz., akustinė tomografija – vandens telkinių, seisminė tomografija – Žemės vidinės struktūros, astronominė tomografija (elektromagnetine spinduliuote) – besisukančių astronominių objektų tyrimams.
Medicinos teorija ir praktika

Medicinos teorija ir praktika – ketvirtinis bendrojo pobūdžio mokslinis recenzuojamas medicinos žurnalas, einantis nuo 1995 m. Vilniuje, V.Grybo g. 32/10.

Istorija

Žurnalas leidžiamas bendradarbiaujant su Vilniaus medicinos draugija. Leidžiamas 4 kartus per metus. Steigėjas ir leidėjas UAB SK-IM-PEKE MDC.Tiražas 1995 m. – 4000 egz., 1997 m. – 3000 egz. 
Bendradarbiavo Jonas Vytautas Bakšys, Alicija Dranenkienė, Gediminas Grybauskas, Jurgis Algirdas Juozulynas, Vytautas Jonas Sirvydis.
Širvučiai

Istorija

Gyvenvietėje yra Širvučių senkapis, kurio dalis nuardyta.

Aplinkinės gyvenvietės

ŠIAULIAI – 11 km
Einoraičiai  – 2 km
Karpiškiai – 1 km
Mėmlaukiai – 2 km
Šukiai 2 km, 
 Pakapė – 3 km
Giedriai – 1 km
Artūras Dubickas

Biografija

1982–1983 m. studijavo Vilniaus universitete, 1983–1987 m. Maskvos M. Lomonosovo universitete, 1987–1990 m. jo aspirantas, vadovaujamas prof. N. I. Feldmano apgynė disertaciją „On approximation of some algebraic numbers and logarithms of algebraic numbers“. 1999 m. habilituotas fizinių mokslų daktaras.
1990–1992 m. ir nuo 1994 m. Vilniaus universiteto dėstytojas; nuo 2001 m. profesorius. 1992–1994 m. Vitvatersrando universiteto (Johanesburgas, PAR) kviestinis mokslininkas. Nuo 2002 m. dar Matematikos ir informatikos instituto vyriausiasis mokslo darbuotojas.

Mokslinė veikla

Svarbiausia mokslinio darbo sritis – skaičių teorija: algebriniai skaičiai, Diofanto aproksimacijos, pasiskirstymas moduliu 1. Skaitė paskaitas Prancūzijos, Didžiosios Britanijos, Japonijos, Rusijos, Indijos, Italijos, Vokietijos ir kitų šalių mokslo centruose. Paskelbė daugiau kaip 170 mokslinių straipsnių. Vadovavo 7 doktorantams, apgynusiems daktaro disertacijas. 
Tarptautinių matematikos mokslo žurnalų „European Journal of Mathematics“ (CEJM) , „Uniform Distribution Theory“ (UDT) , „Conference Papers in Mathematics“ (CPM) , „Lithuanian Mathematical Journal“ (LMJ)  redakcinių kolegijų narys.
Sikimo karalystė

Iki karalystės susikūrimo

Sikimas – istorinio Tibeto provincijos regionas Indijos šiaurės rytuose, tarp Nepalo ir Butano. Vietinių gyventojų lepča jis vadintas Nye-mae-el, t. y. „rojumi“. Indų šaltiniuose jis žinomas kaip Indrakil (Indros laukas). Tibetiečiai (bhutijai) jį vadino Denjong ar Demazong, t. y. „ryžių slėniu“.
Apie regiono istoriją iki karalystės įkūrimo žinoma labai nedaug. Legendos pasakoja, kad išminčius Padmasambhava IX a. lankėsi šiame krašte ir išpranašavo karalystės įkūrimą. Taip pat pasakojama apie Khamo regiono kunigaikštį Guru Taši iš Minjak dinastijos, kuris atvyko į regioną, pradėdamas vietinę aristokratų giminę.

Karalystės raida

Karalystės įkūrimas siejamas su legenda, kad trys lamos, atvykę šiaurės, vakarų ir pietų, susitiko vietoje, pavadintoje Juksomu. 1642 m. jie išrinko valstybės karalių (gjalpo), kuriuo tapo iš Guru Taši save kildinantis Phunstongas Namgjalis. Šis įkūrė karalystės Namgjalių dinastiją, kurios valdovai ėmė tituluotis čogjaliais. Čia įkurta klestinti karalystė, perėmusi Tibeto civilizacijos pasiekimus. Vietiniai lepča buvo tibetizuoti, pasklido Tibeto budizmas, įsigalėjo tibetiečių kalba paremta sikimiečių kalba.
1670 m. antrasis karalius perkėlė sostinę į Rabdentsę. 1700 m., atėjus į valdžią trečiajam čogjaliui, kilo vidaus karas dėl paveldėjimo, o nuo 1717 m. per visą XVIII a. karalystę siaubė nepaliečiai, čia rengę nuolatinius reidus. Tai lėmė 1793 m. sostinės perkėlimą į Tumlongą. Karalystės istorija iki XIX a. pasižymėjo dažnais konfliktais su kaimynais iš rytų ir vakarų – nepaliečiais ir butaniečiais.

Santykiai su Britanija

XIX a. tai buvo klestinti Himalajų karalystė. Sikimas buvo britų sąjungininkas Nepalo arba Gurkų kare. 1894 m. jis dar kartą pakeitė sostinę, perkeldamas ją į Gangtoką. Santykius tarp Sikimo ir Britų Indijos, galima apibūdinti kaip keliančius nuolatinius nesusipratimus. Siena tarp Sikimo ir britų valdomų teritorijų Indijoje niekada nebuvo aiškiai nustatyta. Sikimo vyriausybė bandė protestuoti britų Indijos komisarui dėl mokesčių rinkimo Morango teritorijoje, tačiau tai nedavė rezultatų.
1859 m. du britų gydytojai Kempbelas (Campbell) ir Hukeris (Hooker) atvyko į Sikimo kalnus nepranešę ir negavę Sikimo karaliaus leidimo. Sikimo vyriausybė gydytojus suėmė, o tai išprovokavo britų baudžiamąją ekspediciją prieš Himalajų karalystę, kurios metu 1861 m. buvo aneksuotas visas Dardžilingas ir Morangas, nors karalystė liko egzistuoti kaip nepriklausoma valstybė su sostine Gangtoke.
Bernlis

Istorija

Miestelis ypač sparčiai ėmė plėtotis XIX a., kai čia buvo didžiausia pasaulyje medvilnės audinių gamykla.
Ričardas Baubinas

Ričardas Baubinas (1960 m. lapkričio 15 d. Bikėnai, Ignalinos raj. – 2009 m. kovo 16 d. Vilniuje) – Lietuvos geografas, fizinių mokslų daktaras.

Biografija

Baigė Dūkšto vidurinę mokyklą. 1983 m. baigė Vilniaus universiteto Gamtos fakultetą. 1988 m. geografijos mokslų kandidatas.
Nuo 1983 m. dirbo Geografijos institute direktoriaus pavaduotojas, 2000–2002 m. instituto direktorius ir Visuomeninės geografijos skyriaus vadovas, vyriausiasis mokslo darbuotojas. Nuo 1993 m. Vilniaus universiteto dėstytojas, nuo 2000 m. docentas.
1995–2009 m. Lietuvos geografų draugijos prezidentas. Mokomųjų knygų, vadovėlių autorius ir bendraautoris.
Jaunodava

Istorija

Rašytiniuose šaltiniuose kaimas (Jonawdo) minimas nuo 1395 metų (Vokiečių Ordino pareigūnų sudarytame apraše). Kaimas pakartotinai minimas 1562 metų Karšuvos valsčiaus inventoriuje, o 1575 metais minimas Jaunodavos dvaras. Dvaras gyvavo iki XX a. 3-čiojo dešimtmečio, kai jo žemės buvo išdalintos Nepriklausomybės kovų savanoriams. Netoli kaimo, Gardiškėje stūkso piliakalnis, vadinamas ir Jaunodavos kaimo vardu.
Raimundas Razmislavičius

Biografija

1965–1969 m. mokėsi Sodelių pradinėje mokykloje, 1969–1976 m. Gelažių vidurinėje mokykloje. 1976–1981 m. studijavo Vilniaus inžinerinio statybos instituto Mechaninės technologijos fakultete, įgijo inžinieriaus mechaniko išsilavinimą. 1981–1982 m. dirbo Anykščių autotransporto įmonėje inžinieriumi technologu. 1982–2008 m. tarnavo vidaus reikalų sistemoje.
1982–1989 m. Anykščių rajono Vidaus reikalų skyriaus Valstybinės autoinspekcijos kelių priežiūros vyresnysis inspektorius, 1989–1991 m. Anykščių rajono Vdaus reikalų skyriaus Valstybinės autoinspekcijos poskyrio viršininkas. 1991–1998 m. Anykščių rajono Policijos komisariato kelių policijos vyresnysis inspektorius, 1998–1999 m. Policijos komisariato Savivaldybių policijos komisaras inspektorius. 1999–2008 m. Anykščių rajono policijos komisariato vadovas, komisaras. Nuo 2003 m., pakeitus pareigų pavadinimą, Anykščių rajono policijos komisariato viršininkas, 2006–2008 m. ir vyresnysis komisaras. 
2008–2009 m. uždarosios akcinės bendrovės „Jaros sauga“ generalinis direktorius. Nuo 2009 m. UAB „Šerifai“ steigėjas ir direktorius. Tarptautinės policijos asociacijos Anykščių skyriaus narys.
1990 m. išrinktas Anykščių rajono savivaldybės tarybos deputatu, 1992 m. atsisakė mandato dėl savo pareigų. Nuo 2011 m. Anykščių rajono savivaldybės tarybos narys partijos Tvarka ir teisingumas sąraše. 
Nuo 1999 m. Anykščių Jono Biliūno gimnazijos bendruomenės tarybos pirmininkas.
Žmona Laima, dukterys Agnė, Toma, sūnus Vainius.
Transcendentinis skaičius

Transcendentinis skaičius – realusis arba kompleksinis skaičius, kuris nėra algebrinis skaičius (t. y. negali būti polinomo lygties su racionaliais arba sveikaisiais koeficientais sprendinys). Visi transcendentiniai skaičiai yra iracionalieji, bet ne visi iracionalieji skaičiai yra transcendentiniai. Pavyzdžiui,  – iracionalusis skaičius, bet būdamas lygties  sprendiniu, jis nėra transcendentinis.
Injotefas

Injotefas – Tėbų nomo princas. Minimas Karnako karališkajame sąraše kaip Mentuhotepo I pirmtakas, todėl kai kurie istorikai jį laiko vienuoliktos dinastijos įkūrėju. Injotefas dažnai minimas kaip Iku sūnus. Tradiciškai nėra laikomas dinastijos įkūrėju ir net jo paties egzistavimu yra abejojama.
Ūkininkas (laikraštis)

„Ūkininkas“ (Ukinįkas) – mėnesinis varpininkų žurnalas, leistas 1890–1905 m. Tilžėje ir Ragainėje. Skirtas valstiečiams. Lietuvoje buvo platinamas nelegaliai.

Istorija

„Ūkininkas“ (Ukinįkas) – tai neatskiriama laikraščio „Varpas“ dalis. 1888 m. Varšuvoje įsteigta draugija „Lietuva“, kurios nariai buvo laikraščio „Varpas“ iniciatoriai Jonas Adomaitis – Šernas, J. Gaidys-Gaidamavičius, Juozas Kaukas, Vincas Kudirka, Justinas Staugaitis 1890 m. greta „Varpo“ nusprendė leisti kitą, žemdirbiams skirtą mėnraštį „Ūkininkas“, skirtą valstiečiams.
Išspausdino J. Biliūno, V. Kudirkos, Lazdynų Pelėdos, Gabrielės Petkevičaitės-Bitės, Žemaitės ir kt. autorių grožinės literatūros kūrinių. Tiražas 1000-2000 egz. Laikraštis nustojo eiti 1905 m. kartu su „Varpu“.

Bendradarbiai

Pagrindiniai bendradarbiai buvo Martynas Jankus, Saliamonas Banaitis, Jonas Čėsna, Juozas Bagdonas, Andrius Baltrušaitis, Antanas Baltrušaitis-Antanėlis, Motiejus Baltūsis, Felicija Bortkevičienė, Andrius Bulota, Antanas Garmus, Vincas Kapsukas, Jeronimas Ralys, Juozas Baltrušaitis, Konstantinas Jasiukaitis, Andrius Matulaitis, Stasys Matulaitis, Vladas Mongirdas, Kostas Stiklius, Jonas Vileišis, Povilas Višinskis, Morta Zauniūtė, Žemaitė ir daugelis kitų Lietuvos šviesuolių.
Alfonsas Paukštys

Alfonsas Paukštys (1913 m. vasario 20 d. Varniuose – 1974 m. sausio 8 d. Čikagoje) – Lietuvos smuikininkas.

Biografija

1944 m. baige Kauno konservatoriją. Nuo 1937 m. kaip smuikininkas dalyvavo Kauno radiofono orkestre, nuo 1940 m. Vilniaus filharmonijos orkestre. 1942 m. grįžo į Kauną, tuo pat metu dėstė muziką mokytojų seminarijoje.
Pasitraukęs į Vokietiją, 1944 m. grojo Berlyno radiofono pabaltiečių orkestre, nuo 1947 m. buvo muzikos mokytojas Kaselio lietuvių gimnazijoje. Frankfurte gilino žinias pas J. Peischer, 1946 m. pas Drezdeno filharmonijos koncertmeisterį R. Schroeder. Dalyvavo eilėje koncertų, talkino „Dainavos“ ansamblio koncertuose.
1950 m. emigravo i JAV. Apsigyveno Čikagoje, kur suorganizavo lietuvių styginį kvartetą (kvartete dar griežė Petras Armonas, Povilas Matiukas, Vytautas Jančys). 1956 m. sezoną priimtas į Čikagos Lyric operos orkestrą.
Pentozė

Savybės

Pentozių aldehidinės ir ketoninės funkcinės grupės reaguoja su kaimyninėmis hidroksilo grupėmis ir sudaro vidumolekulinius hemiacetalius ir hemiketalius. Susidaranti žiedinė struktūra artima furanui ir vadinama furanoze. Žiedais atsitiktinai trūksta ir vėl susijungia, leisdamas suktis apie ryšį tarp karbonilo grupės ir kaimyninio anglies atomo. Taip susidaro dvi skirtingos konfigūracijos (α ir β). Šis reiškinys vadinamas mutarotacija.
Ribozė yra RNR komponentas, artimas deoksiribozei, įeinančiai į DNR sudėtį.
Bendras polimerų iš pentozių pavadinimas yra pentozanas.

Tolenso testas pentozėms aptikti

Tolenso (Tollens) pentozių testas paremtas furfurolo reakcija su florogliucinoliu, kurios metu susidaro spalvotas junginys.
Kostantas Kazakevičius

Biografija

1948 m. su tėvais ištremtas į Čerenkovą (Rytų Sibiras). 1959 m. grįžo į Lietuvą. 1965 m. baigė Kauno politechnikos institutą. Nuo 1961 m. dirbo Energetikos ir elektrotechnikos institute (nuo 1992 m. Lietuvos energetikos institutas), nuo 1971 m. vyriausias mokslinis bendradarbis. Nuo 1974 m. Karščiui atsparių medžiagų fizikos laboratorijos vadovas, nuo 1992 m. instituto mokslinis sekretorius. 1993 m. habilituotas technologijos mokslų daktaras.

Mokslinė veikla

Mokslinių tyrimų kryptys – medžiagotyra, terminis keraminių medžiagų, naudojamų svarbiems energetikos ir magnetohidrodinaminiams įrenginiams, patvarumas. Paskelbė per 70 mokslinių straipsnių. 6 išradimų autorius.
Plikledis

Plikledis – atmosferinis reiškinys, kuomet žemės paviršiuje susiformuoja atviro ledo danga. Plikledis susidaro šaltuoju metų laiku, kai esant teigiamai temperatūrai iškrenta šlapdriba, lietus, rūkas arba pradeda tirpti sniegas, tačiau vėliau orui atvėsus iki neigiamos temperatūros, iš iškritusių kritulių susidaro ledas. Lijundros metu plikledis susidaro iškart. Plikledžio metu ledo danga pasidengia keliai, šaligatviai, takeliai, todėl eiti ar važiuoti nepabarstytais keliais tampa itin pavojinga.
Agurklių aliejus

Agurklių aliejus (angl. borage seed oil) – aliejus, gaunamas iš vaistinės agurklės sėklų.
Agurklių aliejus iš kitų sėklų aliejų išsiskiria tuo, kad turi labai daug γ-linoleno rūgšties (angl. γ-linolenic acid, GLA; paprastai 24% viso aliejaus) – daugiau negu juodųjų serbentų sėklų ar nakvišos aliejai, į kuriuos laikomas panašiu. GLA perdirbama į dihomo-gama-linoleno rūgštį. Ši yra eilės 1 serijos prostaglandinų ir 3 serijos leukotrienų sintezės pirmtakė. Ji blokuoja leukotrienų sintezę ir tuo padeda gydant reumatologines ligas. Agurklių aliejus, prognozuojama, turi priešuždegiminį ir prieštrombozinį veikimą, jį tiria ieškodami gydomojo efekto gydant priešuždegiminius sutrikimus, artritą, atopinę egzemą, kvėpavimo takų uždegimus. Keli klinikiniai tyrimai parodė aliejaus neefektyvumą gydant atopinę egzemą.
Agurklių aliejuje gali būti pirolizidinio alkaloido amabilino, kuris yra hepatotoksiškas ir gali pažeisti kepenis. Naudojant agurklių aliejų gydymui būtina naudoti sertifikuotą aliejų, kuris neturi nesočiųjų pirolizidinių alkaloidų. Agurklių aliejus gali būti nesaugus nėštumo metu, nes pradiniai tyrimai rodo, kad agurklių aliejus yra teratogeniškas, o jo prostaglandino E agonistinis veikimas gali sukelti per ankstyvus sąrėmius. Buvo pranešimų, kad per dieną suvalgant 1,5-3,0 g agurklių aliejaus pasitaikydavo traukulių, nors nagrinėjant agurklių aliejaus poveikį traukulių slenksčiui aptikta ryšys su aliejaus kokybe. Naudojant specialią ekstrakcijos metodiką galima gauti išgrynintą aliejų, turintį daugiau kaip 50% GLA.
Agurklių aliejumi kartais gydo egzemą, tačiau gydymo efektas neviršija placebo lygio.
Eduardas Legavičius

Biografija

1984 m. baigė Lietuvos žemės ūkio akademiją. 2000 m. individualios įmonės savininkas.
1995 m. Lietuvos centro sąjungos, nuo 2001 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Vilkaviškio rajono skyriaus narys.
Nuo 2004 m. Vilkaviškio rajono savivaldybės tarybos narys.
Didysis Krymo kanjonas

Didysis Krymo kanjonas (rus. Большой каньон Крыма) – didelis kanjonas, esantis Krymo pietuose, Krymo kalnuose, Bachčisarajaus rajone, 5 km į pietryčius nuo Sokolinojės, ties šiaurės rytine Ai Petrio masyvo riba. Kanjoną sudarė Belbeko intakas Kokozka. Ilgis 3,5 km, plotis 2–4 m, gylis iki 350 m. Kanjono klonio aukštis virš jūros lygio 500–600 m. Gausu krioklių, slenksčių, duburių.
Didžiojo Krymo kanjono šlaitai apaugę pušimis, lapuočiais. Čia yra retų augalų augaviečių (europinis kukmedis, gebenė, plačialapė klumpaitė, įvairūs paparčiai). Populiarus turistinis objektas.
Five Ways geležinkelio stotis

Five Ways geležinkelio stotis (angl. Five Ways railway station) – geležinkelio stotis Birmingamo mieste (JK, Anglija), aptarnaujanti Five Ways ir Lee Bank rajonus. Isikūrusi prie Cross-City linijos (Redičas-Birmingham New Street-Ličfildas). Aptarnaujanti bendrovė – London Midland.
Stotis atidaryta 1978 m. Yra 2 platformos.
Achilobursitas

Achilobursitas, Alberto sindromas, achilodinija (angl. achillobursitis, achillodynia; rus. синдром Альберта, ахиллобурсит, ахиллодиния) – Achilo sausgyslės, jungiančios trigalvį blauzdos raumenį (lot. musculus triceps surae) su kulnakauliu, sinovinio maišelio uždegimas.
Šį susirgimą 1893 m. aprašė austrų chirurgas E. Albert'as. Achilobursitas ir/ar šio uždegimo sukeltas skausmas dar vadinamas achilodinija.
Sergant šia liga dėl sinovinio maišelio, esančio tarp kulnakaulio ir Achilo sausgyslės, uždegimo patinsta vieta, kur achilo sausgyslė tvirtinasi prie kulnakaulio gumburo. Judant, kai įsitempia Achilo saugyslė, tą vietą skauda. Uždegimą paprastai sukelia trauma ar pakartotinės mikrotraumos, kartais šį susirgimą gali sukelti reumatoidinis artritas, podagra, gonokokinė infekcija.
Baglano provincija

Geografija

Provincijos teritorija kalnuota, ja driekiasi Hindukušo kalnagūbriai. Čia yra strategiškai svarbus Salango tunelis ir Salango perėja. Svarbiausia upė – Kundūzas (Amudarjos baseinas).

Gyventojai

Dauguma Baglano gyventojų yra tadžikai ir čaraimakai (55 %); taip pat gyvena puštūnai (20 %), hazarai (15 %), uzbekai (9 %), totoriai ir kt. Dauguma tikinčiųjų yra musulmonai sunitai, yra izmailitų.
Frederic Edwin Church

Biografija

Frederikas Edvinas Čerčas gimė 1824 m. gegužės 4 d. Hartforde Konektikuto valstijoje. Jis buvo vienintelis pasiturinčio juvelyro ir bankininko sūnus. Jis Hartforde mokėsi pas vietos peizažų ir portretų tapytoją Alexander H. Emmons (1816−1879), bei piešimo instruktorių Benjamin H. Coe (1799−po 1883). Jo tėvas tikėjosi jį tapsiant gydytoju ar verslininku, tačiau nusileido sūnaus norui tapti menininku ir 1844 m. suorganizavo 2 metų trukmės jo mokymąsi pas tapytoją Thomas Cole (1801−1848), kuris tuo metu buvo pirmaujančiu JAV peizažistu ir gyveno prie Hadsono upės netoli Niujorko. 1845 m. F. E. Čerčo paveikslai parodyti kasmetinėje Nacionalinės dizaino akademijos parodoje Niujorke, po dvejų metų − Amerikos dailės sąjungoje. F. E. Čerčo talentas buvo pripažįstamas nuo jo jaunų dienų, vos 23 metų tapytojas buvo priimtas į Nacionalinės akademijos narius, pats jauniausias iš kada nors priimtų.
F. E. Čerčas kūrė įvairiais žanrais, bet ilgainiui pradėjo tapyti atidžiai išstudijuotų detalių ir idealizuotos, didingos kompozicijos peizažus. Jis daug keliavo, 1853 m pabuvojo Pietų Amerikoje, įkvėptas A. fon Humbolto knygų praleido penkis mėnesius Kolumbijoje ir Ekvadore. Pirmu reikšmingu jo kūrinių laikomas paveikslas „Ekvadoro Andai“ (1855). po dvejų metų Niujorke ir Londone eksponuotas paveikslas „Niagara“ užtvirtino F. E. Čerčo vardą, kaip pirmaujančio JAV peizažisto. Tais pat metais tapytojas dar kartą vyko į Pietų Ameriką ir 1859 m. nutapė garsiausiu jo paveikslu įvardijamą „Andų širdis“. Tapytojas tapo geriausiai žinomas tropinių miškų su Andų kalnais peizažais. Jis nutapė Kotopaksio vulkano išsiveržimą Ekvadore (1862). F. E. Čerčas daug keliavo, lankėsi Europoje ir Vidurio Rytuose. JAV pilietinio karo metu (1861−1865) išsipirko nuo tarnybos. 1877 m. jis turėjo apriboti tapybą dėl išsivysčiusio reumatizmo. F. E. Čerčas 1860 m. buvo vedęs Isabel Mortimer Carnes, su kuria susilaukė 4 vaikų. Kartų su šeima nuo 1860 m. gyveno sodyboje prie Hadsono upės, pavadinęs ją Olana (dabar muziejus), kurioje mirė 1900 m. balandžio 7 d. Gyvenimo pabaigoje F. E. Čerčas, kaip ir kiti „Hadsono upės mokyklos“ tapytojai, plačiosios publikos buvo primirštas, vėliau jis pradėtas laikyti vienu talentingiausių XIX a. JAV peizažistų.
Marcelijus Adomas Tiškevičius

Biografija

Kilęs iš Lietuvos didikų Tiškevičių giminės Bielopolsko šakos. Tėvas Vladislovas Konstantinas Tiškevičius Logoiskis. Motina Marija Kržižanovska.
Rūdaičių piliakalnis

Piliakalnis

Įrengtas atskiroje kalvoje, Žibos upelio kairiajame krante. Šlaitai statūs, iš rytų – šiaurės rytų pusės, nuo užpelkėjusio upė slėnio 10 m, o iš vakarų, nuo aukštumos pusės – 4 m aukščio. Aikštelė ištęsto apskritimo plano, 35 m ilgio šiaurės vakarų – pietryčių kryptimi ir 30 m pločio. Iš pietų ir vakarų pusių, nuo aukštumos ją puslankiu juosia 10 m pločio ir 0,5 m aukščio pylimas. 
Vakarinėje papėdėje buvusi senovės gyvenvietė.
Piliakalnis stipriai apardytas arimo ir Antrojo pasaulinio karo apkasų, apaugęs lapuočiais medžiais. Aikštelės centrinėje dalyje buvęs apkastas trianguliacijos bokštas, kurio vietoje dabar stovi aukuras, o aplinkui jį įruošta poilsio aikštelė su lauko baldais. Piliakalnio ir pylimo vakariniame šlaite įrengti mediniai laiptai, nuo kurių pietvakariu kryptimi per papėdės gyvenvietę veda takas iki automobilių stovėjimo aikštelės.
Teritorija – 2,07 ha.

Aplinkiniai piliakalniai

Joskaudų piliakalnis 4 km
Nagarbos piliakalnis 3 km
Kartenos piliakalnis 20 km 
 Kurmaičių piliakalnis 5,5 km
Palangos piliakalnis 7 km
Eketės piliakalnis 15 km
Andulių piliakalnis 10 km 
 Mišučių piliakalnis 15 km
Conus alabaster

Paplitimas

Yra aptinkama Filipinuose, Indijoje, Indonezijoje.
Vidmantas Alekna

Biografija

1980 m. baigė Vilniaus universitetą. 1993 m. biomedicinos mokslų daktaras. Stažavo Belgijoje, Didžiojoje Britanijoje, Kanadoje, Švedijoje.
Nuo 1980 m. Vilniaus universiteto Eksperimentinės ir klinikinės medicinos instituto mokslo darbuotojas, nuo 1993 m. šio instituto Gerontologijos ir reabilitacijos centro vadovas. Nuo 1998 m. Vilniaus universiteto dėstytojas; nuo 2008 m. profesorius.
Nuo 2000 m. žurnalo „Gerontologija“ vyr. redaktorius. Nuo 1996 m. Lietuvos osteoporozės fondo valdybos pirmininkas.

Mokslinė veikla

Mokslinio darbo pagrindinė kryptis – osteoporozės diagnostika, reumatoidinio artrito, osteoartrozės patogenezė ir gydymas, senyvo amžiaus žmonių sveikata ir gyvenimo kokybė, metabolinės kaulų ligos. Paskelbė daugiau kaip 130 mokslinių straipsnių.
Žingsninis variklis

Veikimo principas

Maitinant statoriaus apvijas nuolatinės įtampos impulsais, gaunamas diskretus rotoriaus kampinis ar tiesinis poslinkis, arba tolydus žingsninio variklio jėgos momentas, priklausomai nuo žingsninio variklio rūšies. Komutatorius variklyje veikia, kaip skirstiklis, įrenginys įtampos perjungimui statoriuje, lemiantis rotoriaus judėjimą dėl kintančios magnetinės varžos statoriuje. Kad magnetinis laukas mažiau priešintųsi sukimosi momentui ir variklio sukimas būtų tikslus, statorius ir rotorius papildomai gaminami su dantukais, magnetiniais poliais, kad susidarytų elektromagnetinė jėga tarp šių dantų ir sukimasis būtų vykdomas žingsniais. Pasirinkus reikiamą elektrinį signalą, variklis įvykdo posūkį tam tikru kampu.
Taip pat, būtina paminėti, kad žingsniniai varikliai naudojami be padėties jutiklių, todėl žingsniniai varikliai priskiriami dažniu valdomiems sinchroniniams varikliams ir gali veikti nuliniu dažniu.

Taikymas

Žingsniniai varikliai pasižymi gana tiksliu pozicionavimu be padėties jutiklių, greičio ir padėties valdymu skaitmeniniais valdymo impulsais, dideliu sukimo momentu, esant mažam sukimosi greičiui, galimybe palaikyti rotorių fiksavimo padėtyje be stabdymo. Taip pat žingsniniai varikliai pigesni nei servomechanizmai, tačiau jų rotorius turi praslydimo tikimybę ir yra mažiau tikslūs nei pastarieji.
Žingsniniai varikliai dažnai naudojami spausdintuvuose, 3D spausdintuvuose, CNC staklėse, skaitytuvuose, lošimo automatuose ir diskelių nuskaitymo mašinose.
Akmena (Glitiškės)

Istorija

Pirmoji Akmenos sentikių cerkvė pastatyta apie 1865 metus, tiesiant Sankt Peterburgo–Varšuvos geležinkelį. Kaimas rusiškai vadintas Акмяны.
1937 m. pastatyta nauja cerkvė ir įkurta parapija (iki tol sentikiai priklausė Žemaitėlių parapijai). 1946 m. parapiją įregistravo sovietų valdžia.