google/wiki40b huggingface dataset:
Telšių rajono savivaldybės taryba

Telšių rajono savivaldybės taryba – Telšių rajono savivaldybės bendruomenės atstovaujamoji savivaldos institucija, atsakinga už savivaldos teisės, savo funkcijų ir bendruomenės iškeltų uždavinių įgyvendinimą bendruomenės interesais savivaldybės teritorijoje. Taryba renkama ketveriems metams visuotiniuose, slaptuose, laisvuose ir lygiuose rinkimuose pagal Lietuvos Respublikoje registruotų politinių partijų pateiktus kandidatų sąrašus. Rinkėjai – savivaldybės teritorijos gyventojai, gali keisti kandidatų eilę sąraše, penkiems kandidatams suteikdami pirmumo balsus.
Tarybą sudaro 27 tarybos nariai. Naujai išrinktos tarybos nario įgaliojimai prasideda, o ankstesnės kadencijos tarybos nario įgaliojimai baigiasi nuo tos dienos, kurią naujai išrinkta taryba susirenka į pirmąjį posėdį.
Per du mėnesius nuo pirmojo naujai išrinktos savivaldybės tarybos posėdžio sušaukimo dienos turi būti išrinktas savivaldybės meras, paskirti mero pavaduotojas ir savivaldybės administracijos direktorius, sudaryti tarybos komitetai ir tarybos kolegija. Savivaldybės tarybos veiklos tvarką ir formas nustato Vietos savivaldos įstatymas ir savivaldybės tarybos veiklos reglamentas.
Savivaldybės taryba savo įgaliojimus įgyvendina kolegialiai savivaldybės tarybos posėdžiuose. Tarybos posėdžiams klausimus rengia komitetai bei komisijos savo posėdžiuose, tarybos narių frakcijos bei savivaldybės administracija. Taryba svarstomais klausimais priima sprendimus ir kontroliuoja jų įgyvendinimą.
Savivaldybė yra Lietuvos savivaldybių asociacijos narė.

Istorija

Istoriniuose šaltiniuose Telšiai paminėti 1450 m. Žemaičių seniūno Jono Kęsgailaičio Telšių aprašyme. 1791 m. gruodžio 6 d. karalius Stanislovas Augustas suteikė savivaldos privilegiją.
1918–1940 m. Telšiai tapo visos Žemaitijos kultūros ir švietimo centru. Mieste veikė mokytojų ir kunigų seminarijos, lietuvių, žydų, lenkų gimnazijos, Amatų mokykla, biblioteka, muziejus, teatras, keletas spaustuvių, leisti įvairūs laikraščiai.
Antanas Gudauskas

Biografija

1972 m. baigė Kauno medicinos institutą, gydytojas.
Telšių rajono centrinės ligoninės gydytojas, 1999 m. Telšių rajono pirminės sveikatos priežiūros centro vyriausiasis gydytojas. Telšių rajono ligoninės gydytojas akušeris ginekologas echoskopuotojas.
Nuo 1990 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Telšių rajono skyriaus narys, Telšių skyriaus tarybos narys, Dariaus ir Girėno partinės grupės pirmininko pavaduotojas.
1995–1997 m., 1997–2000 m., 2000–2003 m., 2003–2005 m. ir 2007 m. (mandato atsisakė) Telšių rajono savivaldybės tarybos narys. 2003–2005 m. Etikos komisijos pirmininkas.
Telšių apskrities Lytiškai plintančių ligų prevencijos koordinacinės grupės vadovas. Lietuvos sveikatos apsaugos darbuotojų profesinės sąjungos Telšių rajono organizacijos pirmininkas. Telšių nevyriausybinių organizacijų tarybos, šeimos planavimo ir seksualinės sveikatos asociacijos, Lietuvos gydytojų akušerių ginekologų draugijos, Lietuvos ultragarsistų draugijos, Lietuvos gydytojų akušerių ginekologų ultragarsistų asociacijos narys.
Sutuoktinė Renė, vaikai Tomas, Linas.
Komenderis

Komenderis (rus. комендер) – vyresniojo karininko laipsnis Rusijos kariniame laivyne 1698–1713 m., įvestas Petro I remiantis Anglijos ir Olandijos laivynais.
Pagal vėlesnę 1722 m. rangų lentelę atitiko VIII klasės antrą pakopą. Komenderis buvo žemesnis laipsnis už laivo kapitoną, bet aukštesnis už kapitoną poručiką.
Komenderiai paprastai vadovaudavo IV rango karo laivams arba užimdavo aukštesnio rango laivų vyresniųjų karininkų pareigas.
Komenderiai atitiko vėlesnį armijos sekundmajorą ir civilį kolegijos asesorių. Laipsnis 1713 m. buvo pakeistas IV rango kapitono laipsniu.
Į komanderius kreipdavosi „Ваше высокоблагородие“.
Antazavės valsčius

Antazavės valsčius buvo šiaurės rytų Lietuvoje. Centras – Antazavė.
Širma

Širma (angl. folding screen; rus. ширма) – ant grindų statomas baldas, sudarytas iš kelių rėmų, sujungtų vyriais ar kitu būdu. Ant rėmų ištemptas šilkinis ar kitoks audeklas, popierius ir pan., dažnai papuoštas tapyba ant audeklo ar kitokia puošyba. Širmos išrastos senovės Kinijoje, po to paplito Rytų Azijoje, Europoje ir visame pasaulyje. Naudojamos kaip praktiškas baldas ir/ar kaip kambarių puošmuo.
Pietų Dakota

Ekonomika

Beveik viena trečioji valstijos priklauso įvairioms indėnų gentims. Daugumoje likusių teritorijų įsikūrę dideli ūkiai, kuriuose auginami galvijai, avys. Pagrindiniai Pietų Dakotos žemės ūkio produktai auginami pardavimui yra sojų pupelės, kviečiai, avižos, miežiai, kukurūzai, taip pat auginamos saulėgrąžos, sorgai. Nors valstijoje yra ir keletas kitų ekonomikos šakų, tokių kaip elektronikos pramonė, didelę dalį Pietų Dakotos ekonomikos užima mėsos gamyba, žemės ūkio produktų apdirbimas. Valstijos svarbiausias mineralas yra auksas.
Boleslovas Babrauskas

Biografija

Kun. B. Babrauskas gimė 1926 m. balandžio 20 d. Utenos apskrityje, Tauragnų valsčiuje, Tautiškių kaime, neturtingų ūkininkų šeimoje. Baigė Sėlos pradinę mokyklą, vokiečių okupacijos metais tarnavo pas ūkininkus Utenos valsčiuje. Po karo, dirbdamas Utenos plentų valdyboje mašinistu, mokėsi Utenos vakarinėje vidurinėje mokykloje. 1946–1953 m. dirbo Vilniaus kariniame aviacijos fabrike, mokėsi vakarinėje vidurinėje mokykloje ir ją baigė. Vienerius metus Vilniaus universitete studijavo fiziką-matematiką. 1955 m. įstojo į Kauno kunigų seminariją; 1960 m. balandžio 13 d d. buvo įšventintas į kunigus.
Iki 1965 m. darbavosi vikaru Rokiškyje, 1965–1966 m. klebonavo Čedasuose, 1967–1968 m. vikaravo Biržuose, 1968–1974 m. buvo Smilgių ir Suostų, 1974–1980 m. Krinčino klebonu. 1969 m. sausio 20 d. įstojo į tuo metu pogrindyje veikusią Jėzaus draugiją, 1992 m. balandžio 22 d. davė galutinius įžadus.
Kazachstano Pavolgio vokiečiams prašant katalikų kunigo, ten 1980 m. išvyksta tėvas Boleslovas. Vidurinėje Azijoje jam teko aptarnauti 21 parapiją. Čia dirbdamas ėmėsi dauginti ir platinti knygas, parengė vietiniams gyventojams katekizmą, parengė ir išvertė maldaknygių. 1985 m. priverstas šį kraštą palikti per 24 valandas. Grįžęs į Lietuvą turėjo vargo, kad iš religinių reikalų įgaliotinio gautų registracijos pažymėjimą. 1985 m. buvo paskirtas Vadoklių klebonu, juo dirbo iki 1991 m. Vėliau klebonavo Biržuose, Pabiržėje, Pakruojyje, Žagarėje. Pablogėjus sveikatai nuo 2001 m. birželio perkeltas į Pasvalį rezidentu. Čia gyveno ir darbavosi iki mirties. Palaidotas Kauno Petrašiūnų kapinėse.
Saulėtekis (laikraštis)

Saulėtekis – dvisavaitis nekomercinis, katalikiškos krypties laikraštis Lietuvos moksleiviams, ėjęs nuo 1990 m. rugsėjo mėn. iki 1999 m. Panevėžyje.

Istorija

Iki 1993 m. gegužės mėn. vadinosi „Jupiteris“. Įsteigė Julė Kilčiauskienė, leido jos individuali leidybos įmonė. Tiražas 1990 m. – 9000 egz., 1997 m. – 1 100 egz.
Rašė mokslo, meno, kultūros, istorijos temomis, spausdino tautosaką, fantastikos kūrinius, kryžiažodžius.
Redaktorė Julė Kilčiauskienė. 
Laikraštyje dirbo jaunieji neetatiniai korespondentai Dainius Sinkevičius, Kęstutis Isakas.
Poteronių piliakalnis

Piliakalnis

Piliakalnis įrengtas Alovės dešiniojo kranto kyšulyje. Aikštelė 10x10 m dydžio, trikampė. Jos pietrytinė dalis nuplauta Alovės. Iš šiaurės ir rytų aikštelės kraštą juosia 21 m ilgio, 5 m aukščio, 14 m pločio pylimas, kurio 7 m aukščio išorinis rytinis šlaitas leidžiasi į 5 m pločio, 0,5 m gylio griovį. Šlaitai statūs, 10–14 m aukščio. Piliakalnis dirvonuoja.
Šiaurinėje, šiaurės vakarų, rytinėje ir pietrytinėje papėdėse 3 ha plote yra papėdės gyvenvietė, kurioje rasta brūkšniuotos, grublėtos ir lygios keramikos, šlako, pentinas.

Aplinkiniai piliakalniai

Alytaus piliakalnis 6 kmBazorų piliakalnis 8 kmEinoronių piliakalnis 17 kmRadžiūnų piliakalnis 9 kmDaugų piliakalnis 12 kmNemunaičio piliakalnis 9 kmPiliakalnio piliakalnis (Alytus) 11 kmPociūniškių piliakalnis 11 km
Pastaba:
Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną
Tryškiai

Pavadinimo kilmė

Miestelio pavadinimas vandenvardinės kilmės. Tryškių pavadinimas tiesiogiai siejamas su upelio Tryškio (dešinysis Virvytės intakas), tekančio pro miestelį, vardu.

Urbanistinė struktūra

Tryškių senamiestis yra urbanistikos paminklas, įtrauktas į kultūros objektų paveldo sąrašą. Principinis miestelio planas yra autentiškai išlikęs nuo XVIII a. pabaigos – XIX a. pradžios. Nepaisant to, kad Tryškiai daugybę kartų buvo nukentėję nuo gaisrų (miestelis kelis kartus visiškai sudegė XIX a., per Pirmąjį ir Antrąjį pasaulinius karus), miestelio gatvių tinklas ir centrinė aikštė išliko nepakitę.
Buvusi turgaus aikštė, esanti pačiame Tryškių centre, išsiskiria savo dydžiu ir erdve. Vakariniame jos pakraštyje stovi šv. Florijono koplytstulpis, pastatytas apie XIX a. vidurį. Šv. Florijonas turėjo saugoti miestelį nuo gaisrų.
Šv. Florijono koplytstulpis yra urbanistiškai reikšmingas elementas, sujungiantis dvi svarbias miestelio erdves – turgaus aikštę ir bažnyčią.

Aplinkinės gyvenvietės

VIEKŠNIAI – 22 km 
 Kairiškiai – 8 km
EIGIRDŽIAI – 15 km 
 TELŠIAI – 23 km
Pabalvė – 7 km 
 Kaunatava – 11 km 
 UŽVENTIS – 33 km
Raudėnai – 11 km
Bežos aviacijos bazė

Istorija

Bazė buvo įkurta 1964 m. spalio 21 d. Pradžioje statyta kaip Liuftvafės treniravimosi punktas, nes Vakarų Vokietijoje treniruotėms stigo oro erdvės.
Iki 1993 n. ją naudojo ginklų naudojimo treniruotėms, o 1987 m. iš Montižo į ją buvo atkelta 103-oji Portugalijos oro pajėgų eskadrilė, ginkluota lėktuvais Lockheed T-33 ir Northrop T-38. Nuo tada šiam taške bazuojasi tiek mokomieji lėktuvai, tiek mokomieji sraigtasparniai, taip pat jūrų patruliniai lėktuvai.

Dabartinė padėtis

Dabar ši aviacijos bazė yra moderni ir gerai aprūpinta. Joje dirba apie 1000 darbuotojų. Bazė turi du kilimo ir tūpimo takus, einančius šiaurės pietų kryptimi (01L/19R, 19L/01R). Vieno tako ilgis yra 3450 m, kito – 2951 m. Trečias lygiagretus kilimo ir tūpimo takas skirtas sraigtasparniams.
Bežos aviacijos bazė yra vienas labiausiai šiuolaikinių Portugalijos Oro pajėgų treniruočių punktų. 2008 m. joje veikiantys orlaiviai praskraidė 70 tūkst. valandų. Pirma treniruočių stadija apima skraidymą lėktuvu Socata TB 30 Epsilon. Baigiamojoje dalyje skraidoma Alpha Jet lėktuvais iš 103-iosios eskadrilės, kurioje dabar yra 15 veikiančių lėktuvų.
552-oji eskadrilė skraido 12 sraigtasparnių Alouette III, vykdydami armijos taktinio transporto, sraigtasparnių pilotų treniravimo, retkarčiais – paieškos ir gelbėjimo operacijas. Sraigtasparniai Alouette skraidė 314 tūkst. valandų, todėl netrukus, 2011 m., bus keičiami Agusta AW109 ar Eurocopter Colibri sraigtasparniais. 601-oji eskadrilė 601-oji eskadrilė dabar skraido 7-iais P-3 Orion lėktuvais, kurie atlieka paieškos ir gelbėjimo bei priešpovandeninės kovos funkcijas.
Šiuo metu Bežoje statomas civilinis terminalas, oro uostas, skirtas pigių skrydžių bendrovių lėktuvams.
Mash

Produkcija

„Mash“ kompanijoje didelis dėmesys skiriamas motociklų kokybės kontrolei ir dizaino detalėms. „Mash“ produkcija išsiskiria savo išvaizda – gamintojas, kurdamas motociklus, išlaiko 70-ųjų metų britišką stilių, kuris labiausiai akcentuoja retro stilių ir laisvės pojūtį. Siekiant išlaikyti klasikinį dizainą ir patikimumą, visi „Mash“ modeliai atitinka aukštus Europos Sąjungos reikalavimus ir yra gaminami pagal Euro 4 standartą. Išskirtinio stiliaus Black Seven 125 cc ir Seventy Five 125 cc tapo vieni geriausiai parduodamų modelių Vakarų Europoje.
Šiuo metu gaminami 50 cc, 125 cc, 250 cc, 400 cc, 650 cc galingumo motociklai.
Visagino Sedulinos vidurinė mokykla

Istorija

Visagino 1-oji vidurinė mokykla įsteigta 1977 m. Didžiausias mokinių skaičius mokykloje buvo 1982/1983 mokslo metais, kartu su lietuviška mokykla net 1887 mokiniai. 1983 m. virš 500 mokinių perėjo į 2-ąją vidurinę mokyklą (dab. Visagino Gerosios vilties vidurinė mokykla). 1984/1985 mokslo metais mokykla priėmė gausų būrį pirmokų, atėjusių iš lopšelių/darželių Nr. 1, 4, 6. Tuomet mokykloje buvo net 9 pirmokų klasės.
2012 m. mokykla prijungta prie Visagino „Atgimimo“ gimnazijos.

Mokytojai

Malceva Tatjana
Vasaris

Astronomija, astrologija

Saulė vasarį pereina per Ožiaragio (sausio 19 – vasario 15 d.) ir Vandenio (vasario 16 – kovo 11 d.) žvaigždynus.
Vasario zodiako ženklai – Vandenis (sausio 20 – vasario 18 d.) ir Žuvys (vasario 19 – kovo 20 d.).
Naujo Strūnaičio Šv. apaštalų Petro ir Povilo bažnyčia

Istorija

Jonas ir Konstancija Hrebnickiai 1781 m. pastatė katalikų medinę bažnyčią. Įsteigta parapija, kurioje buvo 995 parapijiečiai. 1798 m. minima pirmoji parapinė mokykla, kurioje vaikus mokė klebonas. 1828 m. bažnyčia sudegė, pastatyta laikina.
Švenčionių apskrities teismo pirmininkas Konstantinas Maslovskis (kituose šaltiniuose – Konstantinas Mostovskis) 1847-1849 m. iš natūralių lauko akmenų, su skaldos mozaika pastatė dabartinę mūrinę bažnyčią. 1861 m. bažnyčios fundatoriaus sūnus Konstantinas Joakimas Maslauskas 10 metrų nuo bažnyčios pastatė dviaukštę varpinę iš plytų.
Į Naują Strūnaitį 1893 m. atkeltas kunigas Juozapas Ambraziejus-Ambrozevičius bažnyčioje ėmė vartoti lietuvių kalbą. Jį 1895 m. pakeitęs kunigas Aleksandras Racevičius išsaugojo pirmtako pamaldų tvarką.
1906 m. paskirtas kunigas Jurgis Glodenis niekino lietuvių kalbą, kas antrą sekmadienį pamokslus sakė ir pamaldas laikė lenkiškai. Klebonas Juozapas Sadūnas (palaidotas šventoriuje) tikybos mokė lietuviškai. 1928–1930 m. veikė „Ryto“ draugijos skyriaus lietuviška mokykla.
1957-1958 m. kunigui Vaclovui Aliuliui vadovaujant atliktas varpinės kapitalinis remontas.
2009 m. šventoriuje kunigo Antano Domeikos rūpesčiu stulpinėje varpinėje pašventintas naujas varpas.
Bažnyčios rūsyje-kriptoje palaidotas fundatorius K. Maslauskas (miręs 1850 m.) su žmona.

Architektūra

Spėjama, kad bažnyčią projektavo Vilniaus universiteto profesorius architektas Karolis Gregotovičius. Bažnyčia klasicistinio stiliaus, stačiakampio plano, bebokštė. Priekiniame fasade frontonas iškeltas virš stogo. Tarpukaryje abipus frontono stovėjo du neaukšti bokštai. Sienas skaido tinkuoti piliastrai, platūs karnizai.
Didysis altorius yra orderinės sistemos, su keturių kolonų retabulu, su barokiškai išgaubtu anstatu. Centrinio Kristaus paveikslo šonuose pastatytos apaštalų skulptūros.
Bažnyčioje yra saugoma molbertinė tapyba ir arnotas. Šventoriuje stovi tinkuoto mūro dviaukštė koplyčia–varpinė su bokšteliu, siaurais arkiniais langais, komplikuotu stogu. Jos stilius panašus į bizantinį. Šventoriaus tvora akmenų mūro.
Kazachijos TSR vėliava

Kazachijos TSR vėliava buvo priimta Kazachijos vyriausybės sprendimu 1953 m. sausio 24 d.
Prieš tai, vėliava buvo raudona su auksiniu pjautuvu ir kūju viršutiniame kairiajame kampe. Po jais, kirilicos raidėmis, užrašyta Казак ССР (Kazachijos SSR) ir Казахская ССР (Kazachstano SSR).
Tarp 1937 m. ir 1940 m. vėliava buvo raudonos spalvos su auksiniu kūju ir pjautuvu viršutiniame kairiajame kampe. Po jais lotyniškai užrašyta QAZAQ SSR ir kirilicos raidėmis КАЗАХСКАЯ ССР (KAZACHSTANO SSR).
Meno mokykla

Meno mokykla – papildomo (meninio) ugdymo mokykla; bendrojo lavinimo mokykla su meninio ugdymo pakraipa, specializacija.
Dramblio Kaulo Krantas

Sportas

Dramblio Kaulo Kranto sportininkai dalyvavo visose vasaros olimpinėse žaidynėse nuo pat 1964 m., išskyrus 1980 m. Vienintelį medalį šaliai yra pelnęs Gabriel Tiacoh, 1984 m. vasaros olimpinėse žaidynėse 400 m bėgimo rungtyje gavęs sidabro medalį. Šalis nė karto nedalyvavo žiemos olimpiadoje.
Dramblio Kaulo Kranto vyrų futbolo rinktinė du kartus dalyvavo FIFA Pasaulio taurės turnyruose – 2006 m. ji liko 19-ta, 2010 m. – 17-ta. Afrikos Tautų taurės turnyruose rinktinė dalyvavo 19 kartų ir 1992 m. tapo nugalėtoja. Pagal FIFA reitingą Dramblio Kaulo Kranto vyrų futbolo rinktinė laikoma geriausia Afrikoje.
1995 m. šalies regbio rinktinė dalyvavo pasaulio regbio čempionate, kuris vyko PAR. Šalyje įregistruota 14 regbio klubų ir apie 470 žaidėjų.
Dramblio Kaulo Kranto vyrų krepšinio rinktinė pagal FIBA reitingą yra 40 vietoje. Ji tris kartus dalyvavo Pasaulio krepšinio čempionate, kuriame geriausią 13-tą vietą pasiekė 1982 m. FIBA Afrikos čempionate ekipa dalyvavo 19 kartų, iš kurių du kartus pelnė aukso, tris kartus – sidabro medalius.
Natalia Arseneva

Biografija

Gimė Baku, o 1920 m. gyveno Vilniuje ir čia 1921 m. pabaigė gudišką gimnaziją. Studijavo Vilniaus universiteto Meno skyriuje. 1922 m. ištekėjo už Francišako Kušalos.
Antrojo pasaulinio karo metu dirbo Baltarusijos laikraštyje.
1944 m. apsigyveno Vokietijoje, o 1950 m. persikėlė į JAV, kur dirbo laikraštyje „Biełarus“ ir „Radio Free Europe / Radio Liberty“.
Mirė 1997 m. liepos 25 d. Ročesteryje, Niujorke.
Blužgalis

Aplinkinės gyvenvietės

Skaudviliai – 3 km
BUBIAI – 2 km
ŠIAULIAI – 16 km 
Kurtuvėnai – 5 km
Mirskiškė – 0,3 km
Čeprečiškė – 3,5 km
Didlaukė – 2 km
Šilynas – 1,2 km
Ekspertizė

Ekspertizė – procesas, jo veiksmas, kai ekspertui skiriama atlikti ekspertizę ir atsakyti į specialių žinių reikalaujančius klausimus, o ekspertas atlieka jam pavestus tyrimus ir jų rezultatus fiksuoja ekspertizės akte; eksperto išvada, aktas.
Palyginus su specialisto išvada, ekspertizė reikalauja gilesnių specialių žinių, išsilavinimo ir specialaus pasirengimo arba profesinės veiklos, gali būti sudėtingesnė atlikimo, apimties kokybiniu požiūriu. Teismo proceso metu naudojama teismo ekspertizė (ją teikia teismo ekspertas).
Kolumbija (Pietų Karolina)

Istorija

Kolumbija įkurta 1786 m.
Medvilnė

Medvilnė – augalinis pluoštas, gaunamas iš vilnamedžio (Gossypium) genties augalų sėklas gaubiančio audinio. Medvilnės pluoštas dažniausiai perdirbamas į siūlus, kurie tinkami minkštų, orui pralaidžių tekstilės audinių gamybai. Medvilninė apranga yra plačiausiai pasaulyje naudojama natūralaus pluošto apranga. Iš medvilnės taip pat gaminama vata.
Trimatė kompiuterinė grafika

Trimatė (3D) kompiuterinė grafika – kompiuterinės grafikos šaka, kuri vaizduojamojo skaičiavimo tikslams naudoja geometrinių duomenų, saugomų kompiuteryje, trimatį atvaizdavimą. Tokie vaizdai gali būti saugomi su tikslu juos peržiūrėti vėliau arba atvaizduoti realiu laiku.
3D kompiuterinė grafika remiasi daugeliu tų pačių algoritmų kaip ir karkasinio modelio 2D kompiuterinė vektorinė grafika bei pilnai atvaizduota 2D kompiuterinė rastrinė grafika. Kompiuterinės grafikos programinėje įrangoje skirtumas tarp 2D ir 3D retkarčiais yra neryškus; 2D aplikacijose gali būti naudojamos 3D technologijos įvairiems efektams, tokiems kaip apšvietimas, pasiekti, o 3D aplikacijose gali būti panaudojami 2D atvaizdavimo būdai.
3D kompiuterine grafika dažnai vadinami 3D modeliai. Tačiau esama skirtumų. Modelis, be jį atvaizduojančios grafikos, yra saugomas grafinių duomenų rinkmenoje. 3D modelis yra bet kokio trimačio objekto matematinė reprezentacija. Pats modelis formaliai nėra grafika tol, kol nėra atvaizduojamas. Modelis gali būti atvaizduotas kaip dvimatis vaizdas panaudojant vadinamąjį 3D generavimo procesą, arba panaudotas negrafiniame kompiuteriniame modeliavime ir skaičiavimuose. 3D spausdinime panašiai virtualūs modeliai yra sugeneruojami į apytikslio tikslumo trimatę fizinę reprezentaciją.
Enugis

Enugis – dievas Mesopotamijos mitologijoje. Laikytas atsakingu už kanalus ir pylimus, taip pat sietas su požemio pasauliu. Žinomas Enugio epitetas „didžiųjų dievų kanalų inspektorius“. Tėvas – Enlilis arba Enmešara, sutuoktinė – Nanbigalė. Manoma, kad Enugis ir Gugalana (Ereškigalės pirmasis vyras) gali būti ta pati dievybė. Panašias funkcijas turėjo ir dievas Enkimdu, tačiau šis, skirtingai nei Enugis, nebuvo siejamas su požemio pasauliu.
Salina Krusas

Istorija

XIX a. pab. vietovę pasiekė geležinkelis iš Koacakoalkoso, o Salina Kruso uostas atidarytas 1907 m.
Ribolų valsčius

Istorija

Valsčius įkurtas 1952 m. liepos 1 d. Bielsko apskrityje, Balstogės vaivadijoje prijungus dalį kaimų iš Bielsko ir Narevo valsčių. Vykdant Lenkijos valsčių reformą 1954 m. rugsėjo 29 d. valsčius buvo panaikintas.
Virgilijus Štaras

Biografija

1999 m. Vilčinskų firmos „Aistė“ komercijos direktorius, nuo 2000 m. Ukmergės rajono savivaldybės administracijos Vidiškių seniūnijos seniūnas. Lietuvos savivaldybių seniūnų asociacijos narys.
Nuo 1990 m. Lietuvos demokratinės darbo partijos, nuo 2001 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Ukmergės rajono skyriaus narys.
2006 m. dėl einamų pareigų atsisakė laisvo Ukmergės rajono savivaldybės tarybos nario mandato. Žmona Zita, duktė Justina.
Vilkaviškio krašto muziejus

Vilkaviškio krašto muziejus – didžiausias Vilkaviškio rajono muziejus, įkurtas 1958 m.
Veikia Paežeriuose, Paežerių dvaro oficinos pastate. Muziejus priskiriamas pirmajai muziejų kategorijai. Nuolat papildomi fondai sudaro apie 180 tūkst. vienetų muziejinių vertybių. Muziejaus steigėjas – Vilkaviškio rajono savivaldybė. Muziejaus vadovas – Antanas Žilinskas.

Istorija

1958 m. pradeda veikti jaunųjų turistų – kraštotyrininkų būreliai. Jų nariai aprašė praeities įvykius, rinko ir fiksavo gamtos, archeologijos, istorinę vertę turinčius daiktus, etnokultūros paminklus, fotodokumentinę medžiagą, spaudinius ir kt.
1962 m. spalį įkuriama rajono kraštotyros draugija.
1962 m. gruodį surengta pirmoji rašytinės medžiagos ir retų radinių paroda, kurios eksponatai vėliau palikti organizuojamam muziejui.
1963 m. įkurtas Vilkaviškio krašto muziejus. Pirmoji jo vadovė – tuometinė rajono Švietimo skyriaus mokyklų inspektorė Gabrielė Karalienė.
1965 m. muziejus persikėlė į kultūros namų antrąjį aukštą, vieno kambario 54 m² patalpą, kur išbuvo iki 1991 m. pavasario, po to persikėlė į naujus kultūros rūmus.
1990 m. rugpjūčio 29 d. kraštotyros muziejui suteiktas valstybinio muziejaus statusas.
1997 m. muziejus persikėlė į Paežerius, į buvusius dvaro rūmus.

Fondai

Pagal rūšis muziejinės vertybės klasifikuojamos į 12 grupių ir 72 pogrupius. Tai archeologiniai radiniai, gamtos objektai, dokumentai, daiktinės vertybės, fotodokumentinė medžiaga, numizmatika, bonistika, faleristika, filatelija bei filokartija, raštija, dailės kūriniai plakatai bei filmoteka, fonoteka.
Fondų rinkiniuose kaupiama ir saugoma krašto gamtos (geologijos, floros ir faunos), archeologijos, istorijos, etnokultūros, vaizduojamosios ir taikomosios dailės, tautodailės vertybės, žymesnių krašto žmonių ir šio krašto išeivių memorialiniai fondai. Formuojamos kalendorių, filatelijos, vadovėlių, numizmatikos kolekcijos.
Kemeras (Turkija)

Istorija

Antikoje šioje vietoje buvo Idyros gyvenvietė, kurios centras buvo šiek tiek į pietvakarius nuo dabartinio miesto centro bei šiauriau svarbaus prekybinio miesto Faselio. Netoliese taip pat buvo Olimpas, kuris buvo įkurtas III a. pr. m. e. ir iki romėnų pasirodymo buvo piratų užuovėja. Olimpas buvo sugriautas žemės drebėjimo, likę jo bazilikos ir pirčių liekanos, taip pat gausybė antkapių ir sarkofagų.
Iki 1910 m. Kemeras buvo nedidelė gyvenvietė, kuri vadinosi Eskiköy (turkiškai – "Senasis kaimas"). Kaimas buvo pelkėtoje vietovėje, supamoje kalnų sniego tirpimo vandeniu maitinamų ežerėlių. Gyventojai palei kalnyną iš akmenų pastatė 23 km sieną, kuri saugojo gyvenvietę nuo potvynių. Dėl šios sienos miestas pervadintas į Kemerą ("juosta", "diržas").
Iki XX a. 7-ojo dešimtmečio Kemerą buvo galima pasiekti tik jūra. Nutiesus kelią, nuo XX a. 9-ojo dešimtmečio pradėtos didelės investicijos į infrastruktūrą, iš dalies finansuotos Pasaulio banko ir skirtos turizmo verslui vystyti.

Klimatas

Kemeras yra Viduržemio jūros klimato zonoje. Nepaisant nuolat šviečiančios saulės, Kemere santykinai vėsu dėl čia esančio ypatingo mikroklimato. Žiemą vandens temperatūra siekia 10-12 °C, vasarą – apie 27 °C. Lietingiausi yra žiemos mėnesiai. Likusiu metų laiku čia laikosi saulėti orai.

Turizmas

Turistus Kemere traukia natūrali gamta; jūra, kalnai ir pušynas jungiasi į harmoningą visumą. Pakrantė nuo Beldibi iki Tekirovos sudaryta iš žmogaus mažai paliestų įvairaus dydžio paplūdimių, daugiausia akmenuotų, o ne smėlėtų. Dėl patogaus susisiekimo, gerų komunikacijų ir kitų paslaugų Kemeras užima didelę dalį Antalijos regiono viešbučių rinkos, pritraukia daug turistų iš užsienio – Vokietijos, Nyderlandų, o pastaruoju metu daugiausia turistų atvyksta iš Rusijos.
Turistai apgyvendinami įvairiausių tipų viešbučiuose – nuo kuklių šeimyninių pensionatų iki prabangių penkių žvaigždučių apartamentų.