google/wiki40b huggingface dataset:
Dviskiautis ginkmedis

Apibūdinimas

Tai vasaržalis, dvinamis augalas, gamtoje vyriški ir moteriški medžiai pasitaikantys santykiu maždaug 1:1, nors retkarčiais aptinkami ir vienanamiai medžiai. Įprastai savo paplitimo areale medis užauga nuo 10-15 m iki 20–40 m aukščio, o kamienas – nuo 1 iki 4 m skersmens. Korėjoje žinomas 64 m aukščio ir 4,45 m skersmens ginkmedis. Jų lapai vėduoklės pavidalo, su 8–10 cm ilgio lapkočiu. Vyriškieji žiedai yra žirginių pavidalo žiedynuose, išauga lapų pažastyse. Moteriškieji žiedai išauga lapų pažastyse po du, kiekvienas ant ilgos kojytės. Sėklos yra 2–3 cm ilgio ir 1,5 cm skersmens, jos turi mėsingą išorinį dangalą, todėl yra panašios į kaulavaisius. Mėsingasis sluoksnis šviesiai gelsvos spalvos, dvokiantis. Vidinė sėklos dalis valgoma, primeną briaunotą riešutėlį. Sėklos nunoksta spalio mėn. Pasėtos sudygsta po 3-4 savaičių. Mėgsta kalkingus, derlingus ir pakankamai drėgnus dirvožemius. Kaip manoma, kai kurie ginkmedžiai sulaukia daugiau kaip 2500 metų.
Mediena lengva ir minkšta, lengvai apdorojama, naudojama baldų gamyboje, smulkiems dirbiniams ir įpakavimo dėžėms.
Tai labai atsparus augalas, galintis ištverti didelius šalčius ir augti net IV zonoje. Nereiklus dirvos sąlygoms. Yra žinoma, kad 4 ginkmedžiai išgyveno net po Hirošimos (Japonija) branduolinio bombardavimo. Ginkmedžiai atsparūs įvairių rūšių vabzdžiams, taip pat ligoms.
Sėklos valgomos, naudojamos įvairių (ypač Azijos) šalių tradiciniams patiekalams gaminti. Tačiau augdamos ginkmedžio sėklos skleidžia nemalonų, primenantį sugedusių riebalų kvapą. Didelis ginkmedžio sėklų kiekis gali būti nuodingas, nes jose yra cianidų.

Vaistinės augalo savybės

Lapai savo sudėtyje turi medžiagų, gerinančių atmintį. Jų arbata naudota kaip atmintį gerinantis produktas jau tradicinėje kinų medicinoje (gaminant ginkmedžio arbatą). Šiais laikais Ginkgo biloba lapai naudojami gaminti atmintį gerinantiems preparatams. Ginkmedžio lapuose yra flavonoido apigenino, pasižyminčio antivėžiniu veikimu.

Paplitimas

Ginkmedis auginamas Kinijoje ir Japonijoje prie šventyklų, 1730 m. introdukuotas į Europą, kur auginamas parkuose ir botanikos soduose. Lietuvoje labai retas. Auga Kauno botanikos sode, Švėkšnos parke. Vertingas kaip retas dekoratyvinis medis. Puikiai tinka auginti miestų skveruose, parkuose, dideliuose ir mažuose soduose.

Geologinė istorija

Šios klasės atstovai randami triaso iškasenose. Juros ir kreidos perioduose jie buvo paplitę visame Šiaurės pusrutulyje. Ginkmedis – seniausia žinoma medžių rūšis, egzistavusi dar prieš 270 milijonų metų permo periodu. Dėl savo rūšies amžiaus dar vadinamas „gyvąja iškasena”.
Jūrinė šarka

Išvaizda

Suaugusių jūrinių šarkų kūnas siekia 40-45 cm. Svoris apie 320-400 g. Galva, kaklas, sparnai ir uodegos galas juodi. Likusi kūno dalis balta. Snapas oranžiškai raudonas, ilgas, tiesus. Kojos raudonos, palyginti neilgos. Jaunikliai rudesni už suaugusius, ant gerklės yra balta dėmė. Patelės nuo patinų skiriasi mažai; patelių snapas vidutiniškai yra ilgesnis už patinų. Snapo ilgis yra geriausias būdas atskirti patinus nuo patelių.
Karužai

Istorija

2001 m. kaimas priklausė Šeštokų seniūnijai.
Metamorfizmas

Metamorfizmas – geologinis procesas, kurio metu pasikeičia uolienų mineralinė sudėtis, taip pat struktūra. Šie pakitimai susiję su temperatūros, slėgio ir fluidų poveikiu.
Gedimino pilis

Vilniaus aukštutinė pilis – gotikinė pilis Vilniuje, kurios liekanos stūkso Gedimino kalno aikštelėje. Papėdėje buvo LDK kunigaikščio Vytauto Didžiojo rezidencija, dabar – atstatyti Valdovų rūmai. Iš pagarbos Vilniaus įkūrėjui LDK kunigaikščiui Gediminui pilis pavadinta jo vardu. Pilis priklauso Vilniaus pilių rezervatui.
Gedimino pilies bokštas – labiausiai turistų lankoma Vilniaus vieta. Skaičiuojama, kad per vienerius metus Gedimino pilyje apsilanko daugiau kaip 150 tūkst. žmonių. Lietuvos valstybės šimtmečio proga buvo pristatyta Aukštutinės pilies atkūrimo vizualizacija.

Statyba

Istorikų bei archeologų duomenimis, Vilniaus aukštutinė pilis galėjo būti pastatyta XIII a. pab. – XIV a. pr. 1413–1414 m. Lietuvoje lankęsis Prancūzijos diplomatas Ghillebert de Lannoy taip aprašė tuometinį Vilnių: „pilis stovėjusi ant smėlingo kalno, buvusi medinė, sutvirtinta plytomis, akmenimis ir žemėmis. Pilis ir kiti mediniai jos pastatai aptverti, tačiau pats Vilniaus miestas atviras – jis neturi gynybinių sienų.“
Kunigaikštis Gediminas, norėdamas pilies kalną iš visų pusių apsupti vandeniu, įsakė iškasti perkasą ir pripildyti ją vandens. Taip atsirado naujoji Vilnios vaga, juosianti kalną iš rytų pusės.
1419 m. kilus gaisrui, medinė pilis sudegė. Atstatant ją naudotos jau tvirtesnės medžiagos – akmenys ir plytos. Akmenys buvo neskaldyti. Jiems ir plytoms surišti naudotas kalkių skiedinys. Naujoji pilis buvo gotikinio stiliaus, mūrinė, su trimis bokštais, reprezentaciniais rūmais ir ūkiniais pastatais. Vakarinis, iki mūsų laikų išlikęs bokštas buvęs keturių aukštų. Apačioje – keturkampis, aukščiau – aštuoniakampis. Šiaurinės pilies bokštas, kurio teliko tik liekanos, buvęs mažesnis. XVI a. pilis dar taisyta, perstatyta, tačiau pirminis jos vaizdas iš esmės nepakito. Iš vieno XVI a. piešinio matyti, kad tuomet ji jau turėjusi tik du apvalius trijų aukštų bokštus. Ją supo ginamieji rūmai su šaudymo angomis. XVII a. Aukštutinė pilis buvo apleista, joje įrengtas bajorų kalėjimas. XVII-XVIII a. per karus su Rusija pilis smarkiai apgriauta ir daugiau neatstatyta.

Restauracija

1948–1949 m. restauruotas Aukštutinės pilies vakarinis bokštas, dabar vadinamas Gedimino vardu. Trijuose bokšto aukštuose įrengtas pilies muziejus, o viršuje – apžvalgos aikštelė, iš kurios atsiveria plati miesto panorama.
1995 m. Valstybės įmonė Vilniaus pilių direkcija atliko Vilniaus Aukštutinės pilies vakarinio bokšto rekonstrukciją, taip pat sutvirtino šlaitą bei takus į Gedimino pilį, įrengė apšvietimą. Po šių darbų buvo atnaujinta ekspozicija Gedimino pilies bokšte.

Legenda

Aukštutinės pilies atsiradimą pasakoja legenda. Vieną kartą kunigaikštis Gediminas išvykęs medžioti apsistojo Šventaragio slėnyje. Užmigęs susapnavo nuostabų sapną – ant kalno Neries ir Vilnios upės santakoje stovi didžiulis geležinis vilkas ir staugia taip, lyg staugtų šimtas vilkų. Nubudęs kunigaikštis Gediminas klausė savo žynio Lizdeikos, ką sapnas galėtų reikšti. Lizdeika išpranašavo, kad jog ten, kur staugė vilkas, išaugs gražus ir didis miestas, o žinia apie jį pasklis visame pasaulyje.
Dominykas Mikalojus Radvila

Biografija

Kunigaikštis, kilęs iš Gediminaičių Radvilų giminės Olykos- Nesvyžiaus linijos, tėvas Aleksandras Liudvikas Radvila, motina Liukrecija Marija Stroci. Brolis Mykolas Kazimieras Radvila, seserys Ona Eufemija Radvilaitė (1628–1663 m., ištekėjo už Stanislovo Denhofo), Joana Kotryna Radvilaitė (1637–1665 m., pirmasis vyras Jokūbas Veleris, antrasis – Boguslavas Leščinskis) ir Cecilija Marija Radvilaitė (1645–1682 m., ištekėjo už Mikalojaus Jeronimo Seniavskio.

Šeima

Vedęs buvo du kartus, su žmona Ona Marijana Palubinskyte (Anna Marianna Połubieńska) vaikai: Lukrecija Kotryna Radvilaitė (m. 1716 m., pirmasis vyras Mikalojus Viktorinas Grudzinskis, antrasis – Frederikas Juozapas Denhofas), Adelaida Cecilija Radvilaitė (ištekėjo už Vaitiekaus Dembskio), Jonas Mikalojus Radvila, Sofija ir Feliksas (mirė maži), Mykolas Antanas Radvila, Marijona (mirė maža), Mikalojus Faustinas Radvila. Su antraja žmona Ona Kristina Liubomirskyte (Anna Krystyna Lubomirska Sapiežyna) vaikų neturėjo.

Dvarai

Klecko valdytojas.

Valstybės tarnyba

1676 m. Lietuvos dvaro paiždininkis, nuo 1681 m. Lietuvos pakancleris, nuo 1690 m. Lietuvos didysis kancleris. Be to, Lydos, Pinsko, Tucholo, Radomo ir Gnievo seniūnas.
Teisinė literatūra

Teisinė literatūra - dalykinės literatūros dalis, apimanti teisinius rašytinius kūrinius (tekstus). Tai gali būti rašytiniai, elektroniniai teisės aktai (norminiai, pvz., įstatymas, taip pat individualūs aktai, pvz., teismo aktai), įvairūs teisės spaudiniai, leidiniai kaip teisės vadovėliai, teisiniai žinynai, žodynai, įvairūs publikuoti darbai (kitokios publikacijos), pvz., teisės mokslo darbai (pvz., moksliniai straipsniai, moksliniai tyrimai, monografijos, kitokios publikacijos), teisinė periodika (teisiniai žurnalai, laikraščiai), teisės aktų komentarai, įstatymų rinkiniai, sąvadai. Teisinei literatūrai be rašytinės, spausdintinės literatūros taip pat priskirtina elektronine, skaitmenine forma (pvz., teisės duomenų bazėse, portaluose) esantys kūriniai - tekstai.
Jūžintų seniūnija

Geografija

Jūžintų seniūnija įsikūrusi Aukštaičių aukštumoje, būdingi lengvai kalvoti kraštovaizdžiai. Seniūnijos rytiniu pakraščiu vinguriuoja Sartų ežero kranto linija, taip pat telkšo rininiai Jūžinto, Gačionių, Rašų ežerai, mažesni Vazajo, Šetekšnio, Gipinio, Audrelio, Rokiškėlių ežerai. Nemažai pelkių, durpynų (Varaščinos, Minkūnų, Čelkių), ties Čivyliais sudarytas žuvininkystės tvenkinių ruožas. Miškai daugiausia nedideli, raistingi (Dusetų, Rokiškėlių, Kurkliečių, Samanių miškai, Jūžintų šilas).
Seniūnijos upės priklauso daugiausia Sartų ežero baseinui (Šventosios baseino dalis): Audra, Vasyna, Minkūnė, Biržupys.
Pietrytinė seniūnijos dalis patenka į Sartų regioninį parką.
Vilniaus kolegija

Fakultetai

Elektronikos ir informatikos fakultetas
Ekonomikos fakultetas
Verslo vadybos fakultetas
Sveikatos priežiūros fakultetas
Agrotechnologijų fakultetas
Pedagogikos fakultetas
Menų ir kūrybinių technologijų fakultetas
Medeninas

Istorija

Medeninas nuo seno buvo svarbus prekybinis centras, kuriame prekiaudavo ne tik Šiaurės Afrikos, bet ir Bornu pirkliai. 1943 m. kovo 6 d. čia vyko Medenino mūšis (II pasaulinio karo Šiaurės Afrikos kampanijos dalis).
Artūras Drigotas

Artūras Drigotas (g. 1965 m. Joniškyje) – teisininkas, Lietuvos vyriausiojo administracinio teismo (LVAT) teisėjas, buvęs Vilniaus miesto 4-ojo apylinkės teismo pirmininkas.

Biografija

1983 m. baigė Joniškio 1-ąją vidurinę mokyklą. 1990 m. – studijas Vilniaus universiteto (VU) Teisės fakultete.
1990 m. iki 1991 m. Vilniaus m. 1-ojo apylinkės teismas stažuotojas, teismo antstolis, nuo 1991 m. iki 1993 m. Vilniaus m. 4-ojo apylinkės teismo, teisėjas, teismo pirmininkas, 1992 m. VU Teisės fakulteto dėstytojas. Nuo 1993 m. iki 1995 m. vertėsi privačia teisininko praktika. Nuo 1995 m. iki 1997 m. LR teisingumo ministerijos ministerijos sekretorius – Teismų departamento direktorius, nuo 1997 m. iki 2002 m. Vilniaus apygardos teismo, nuo 2002 m. Lietuvos vyriausiojo administracinio teismo teisėjas.
Nuo 1999 m. iki šiol Mykolo Romerio universiteto Teisės fakulteto lektorius.
Iki 2010 m. buvo Teisėjų tarybos sekretorius. Nuo 2010 lapkričio mėn. Teisėjų tarybos narys.
Moka rusų, anglų kalbas.
Dausynai (Klaipėda)

Istorija

Apylinkės miškuose pokariu veikė Lietuvos partizanai. 1945 m. birželio 3 d. netoli Juozo Vaišvilo namų žuvo Lietuvos laisvės armijos Žemaičių apygardos Kosto Ticiaus (Tico) būrio partizanai Juozas Vaišvila (grupės vadas), Panas Genčas ir Antanas Lučinskas.
Liaudies architektūra

Liaudies architektūra – liaudies meno šaka, savamokslių vietinių meistrų statomos gyvenvietės, gyvenamieji, ūkiniai, gamybiniai, sakraliniai, visuomeniniai pastatai, smulkiosios architektūros statiniai, jų kompleksai.

Ypatybės

Liaudies architektūra kuriama be išankstinių projektų, skiriama gyventojų ir bendruomenės buitiniams, estetiniams, religiniams poreikiams. Liaudies architektūros formas, konstrukcijas ir meninę raišką lemia vietinė statybos tradicija – medžiagos, darbo įrankiai, statybos technikos, taip pat gamtinės sąlygos.
Nuo klimato daugiausia priklauso stogų formos: kritulių gausiuose regionuose jie smailėjantys keliašlaiščiai, svogūno formos, saulėtuose – plokšti. Didelę įtaką, daugiausia statinių funkcinei įvairovei, formų sudėtingumui turi ir socialinės sąlygos, kūrėjo meistriškumas, tuo metu vyraujantys profesionaliosios architektūros stiliai. Liaudies architektūrai būdingos paprastos formos, aiškus planas, funkcinis tikslingumas, išorinių formų tektonika. Statoma iš tam regionui būdingų medžiagų, dažniausiai medžio, molio, plytų, akmens, dekoruojama tradicine drožyba, skulptūra, tapyba.
Labiausiai paplitęs liaudies architektūros statinių tipas – gyvenamieji namai. Klajoklių tautų pastatai (palapinės, žeminės) yra laikino pobūdžio, nesudėtingo plano, sėsliųjų tautų pastatams būdingos tvirtos konstrukcijos, sudėtingesni planai ir formos. Miškingose vietose vyrauja mediniai rąstinės arba karkasinės konstrukcijos pastatai, kraštuose, kur gausu akmenų ir klinties – masyvūs mūriniai pastatai, molingose vietose – iš molio drėbti namai. Šiltų kraštų pastatai lengvos karkasinės konstrukcijos, kai kada statomi ant stulpų.
Vakarų Europai būdingi 1–2 aukštų fachverkiniai pastatai. Unikalūs akmeniniai namai su kūginiais akmens plytelių stogais statyti Apulijos regione Italijoje. Savitos yra Rytų Europos ir Skandinavijos šalių medinės bažnyčios. Afrikos tautos stato įvairaus plano statinius, apsaugai nuo saulės kaitros juos dengia žemašlaičiais stogais. Azijos tautų (kinų, japonų) pastatams būdingi lankstyti ir laiptuoti stogai, Šiaurės Amerikos indėnų, arabų – kūginės stogo formos.
Humifikacija

Humifikacija – organinių medžiagų liekanų irimas dirvoje, veikiant gyvūnams, mikroorganizmams ir kitiems veiksniams, kurio metu susidaro humusas. Šio proceso metu celiuliozė ir kitos organinės medžiagos virsta humuso rūgštimis (huminais, fulvo rūgštimis ir kt.).
Dėl organizmų veiklos ji intensyviausiai vyksta dirvožemio paviršiuje ir viršutiniame dirvožemio horizonte. Humifikacija vyksta ir kompostuojant organines atliekas.
Humifikacijos laipsnį rodo anglies atomų masės humuso rūgštyse ir masės visoje organinėje dirvožemio medžiagoje santykis.
KK226

Maršrutas

Kelias prasideda Kartenoje, trišalėje sankryžoje su  A11  Šiauliai–Palanga  ( E272  Vilnius-Panevėžys-Šiauliai-Palanga-Klaipėda ). Eina Kretingos rajone. Prie kelio yra šios gyvenvietės: Kūlupėnai, Nasrėnai, Barzdžiai, Dvaralis. Baigiasi Salantuose, kai įsilieja į  169  Skuodas–Plungė . Kūlupėnuose kelią kerta geležinkelis Klaipėda – Telšiai, nuo Kalnalio kaimo iki Salantų rytinėje kelio pusėje teka Salantas.
Fazė

Fazių skirtumas

Sakoma, kad du svyravimai, vykstantis tuo pačiu dažniu, bet turintys skirtingas pradines fazes, turi fazių skirtumą, o svyravimai yra išfazuoti. Šis fazių skirtumas gali būti išreiškiamas laipsniais ir įgija vertes nuo 0° iki 360°; kuomet naudojami radianai, jo vertė kinta nuo 0 iki 2π. Kuomet fazių skirtumas yra 180 laipsnių (π radianų), tuomet svyravimai vyksta priešfazėje. Kuomet dvi vienodo dažnio bangos kažkuriame erdvės taške arba kažkurio laiko momentu yra priešfazėje, tuomet įvyksta destruktyvi interferencija ir tame taške fizikinio dydžio vertė yra lygi amplitudžių skirtumui. Fizikoje dažna situacija, kuomet terpėse sklinda vienodo dažnio, bet skirtingų fazių bangos. Fazių skirtumas nulemia tai, kaip bangos interferuos tarpusavyje - ar jos sustiprins viena kitą, ar jos nuslopins viena kitą. Vienodų amplitudžių bangų destruktyvi interferencija sąlygoja bendra amplitudę lygia nuliui. Tuo būdu, fazės reikšme interferencijoje yra panaši į potencialą elektrostatikoje - svarbi yra ne absoliuti reikšmė, bet reikšmių skirtumas.
Pavyzdžiui, Žemės sukimasis yra periodinis procesas. Praktinę reikšmę turi ne absoliuti kampo vertė nuo Žemės sukimosi pradžios, o kampų skirtumai, kuriuos įprasta išreikši laiko vienetais. Fazių skirtumai šiuo atveju taip pat atitinka skirtingas laiko juostas.
Kalidasa

Kalidasa (skr. कालिदास = Kālidāsa – „Kali tarnas“) buvo žymus Sanskrito literatūros poetas ir dramaturgas, Meghadūtos, Abhidžnanašakuntalos, Kumarasambhavos ir kitų iki šiol garsių kūrinių autorius.
Sakoma, kad Kalidasa yra tiek pat svarbus Sanskrito literatūrai, kiek Šekspyras anglų. Pirmosios Kalidasos dramos ir poezija iš pradžių buvo pagrįstos hinduistine mitologija ir filosofija.

Biografija

Nieko nežinoma apie paties poeto gyvenimą – tiek jo gyvenamoji vieta, tiek tikslus laikmetis, kada jis gyveno. Išliko jo rašytos 3 dramos ir 2 epinės poemos bei 2 lyrinės poemos. Kalidasos kūriniai laikomi Sanskrito literatūros šedevrais.
Petras Mazūras

Biografija

Broliai Česlovas Mazūras ir Vitalijus Mazūras. Baigė Šiaulėnų vidurinę mokyklą. 1973 m. baigė Lietuvos dailės institutą, mokytojai Gediminas Jokūbonis, Petras Aleksandravičius. 1973–1989 m. Čiurliono menų mokyklos, nuo 1989 m. Lietuvos dailės instituto (nuo 1990 m. Vilniaus dailės akademija) dėstytojas, nuo 2001 m. Skulptūros katedros vedėjas; nuo 2008 m. profesorius.
Čita

Istorija

Čitą 1653 m. įkūrė keliautojas P. Beketovas, kuris kartu su kazokų būriu čia įkūrė Ингодинское зимовье žiemojimo gyvenvietę prie Čitos upės žiočių. Pirmoji nuolatinė rusų gyvenvietė čia atsirado po 1675 metų ir iki 1687 m. vadinosi Слобода. 1699 m. įkurtas Читинский ostrogas, 1821 m. pervadintas į Читинское gyvenvietę. 1851 m. gavo miesto statusą ir pavadinta Čita. 1900 m. nutiestas geležinkelis.
Lidija Kupstaitė

Lidija Kupstaitė-Drobnienė (1920 m. liepos 7 d. Maskvoje – 1999 m. gruodžio 22 d. Vilniuje) – Lietuvos teatro aktorė.

Šeima

Tėvas Aleksandras Vytautas Kupstas (1898–1964), teatro aktorius, režisierius, sesuo - aktorė Aldona Kupstaitė-Vancevičienė. Vyras Aleksandras Drobnys (1912–1998), sovietinis partinis veikėjas, ekonomistas, bankininkas. Anūkas – dizaineris Aleksandras Pogrebnojus (g. 1968 m.).

Biografija

Baigė Telšių gimnaziją. 1940 m. mokėsi Valstybės teatro vaidybos studijoje.
1942–1944 m. Lietuvos TSR meno ansamblių Pereslavlyje-Zaleskyje, 1944–1945 m. Vilniaus skrajojamojo teatro „Vaidila“, 1945–1993 m. Lietuvos dramos teatro (iki 1947 m. Vilniaus dramos teatras) aktorė. Reikšmingų dramatinių vaidmenų sukūrė spektakliuose, kuriuos režisavo Romualdas Juknevičius, Henrikas Vancevičius ir kiti. Vaidyba emocinga, santūri, plastiška, kai kurie vaidmenys charakteriniai. Vaidino pirmajame lietuviškame meniniame filme „Ignotas grįžo namo" (1957 m.).
Mariljanas

Istorija

Archeologiniai radiniai rodo, kad Mariljane gyvenvietė buvo II-I a. pr. m. e. Miestas pirmąkart paminėtas 917 m. Mariljanas priklausė Mastrilli šeimai 1644-1799 m., kai buvo suimtas paskutinis Mariljano kunigaikštis Giulio Mastrilli. 1806 m. miestas gavo savivaldą.
Pranas Gailiūnas

Pranas Gailiūnas (1913 m. sausio 5 d. Katiliai, Griškabūdžio valsčius – 1977 m. liepos 24 d. Vilnius) – Lietuvos kalbininkas, pedagogas, humanitarinių mokslų daktaras.

Biografija

1939 m. baigė Vytauto Didžiojo universitetą. 1965 m. filologijos mokslų kandidatas.
Mokytojavo Raseiniuose, Eržvilke, Švėkšnoje, 1945–1949 m. Švėkšnos vidurinės mokyklos direktorius. 1949–1958 m. dirbo Švietimo ministerijoje. Nuo 1959 m. Vilniaus universiteto dėstytojas; nuo 1969 m. docentas.
Tyrė lietuvių kalbos veiksmažodžio nuosakas, dėstymo metodiką. Su kitais parengė mokomųjų knygų mokykloms.
Paulius Golubickas

Karjera

2019 m. sezone atstovaus „Sūduvos“ klubą. Debiutavo klube pirmojo turo rungtynėse prieš FK Riteriai. Pasižymėjo įvarčiu ir išvedė komandą į priekį (1:0).

Rinktinės

2019 m. pirmą kartą sulaukė kvietimo į nacionalinę rinktinę.
Gut Records

Istorija

1991 m. Guy Holmes, kuris prieš tai buvo vienas iš „Island Records“ vadovų, įkūrė kompaniją „Gut Records“. Netrukus ši nepriklausoma įrašų kompanija patyrė sėkmė dėl tokių atlikėjų kaip Tom Jones, Right Said Fred, Aswad, Jimmy Sommerville, Uniting Nations ir Crazy Frog. Pirmasis kompanijos singlas buvo Right Said Fred daina „I'm Too Sexy“, kuri tapo pasauliniu hitu. Netrukus prie kompanijos prisidėjo ir tokios grupės, kaip Sparks ir Tears for Fears, kurios gan gerai išpopuliarėjo Europos Sąjungoje. 2005 m. Jessie J pasirašė kontraktą su įrašų kompanija, tačiau ji nespėjo išleisti muzikos kūrinių, nes netrukus kompanija patyrė bankrotą.  2008 m. kompanija buvo perduota „Phoenix Music“ globai.
Šlavantų Viešpaties Apreiškimo Švenčiausiai Mergelei Marijai bažnyčia

Istorija

Šlavantuose 1822 m. pastatyta koplyčia, priklausiusi Veisiejų parapijai. 1880 m. koplyčia išardyta, nuvežta į Šventežerį. Dėl lenkų teroro kunigas Juozas Galeckas iš Kučiūnų pasitraukė ir 1919 m. nupirko Šlavantų dvarą. Jo rūpesčiu 1920 m. įkurta parapija (iš Lazdijų, Šventežerio ir Veisiejų parapijų dalies kaimų). Dvare J. Galeckas įrengė kleboniją, o iš kluono 1921 m. pastatė dabartinę bažnyčią, netoli jos – mokyklą.
1927 m. išparceliuoto Šlavantų dvaro žemėje susikūrė Gegutės ir Spartų kaimai. Bažnyčia liko Gegutės kaime. Dėl įsimetusio medienos grybo klebonas J. Juodviršis iki 1938 m. dalį bažnyčios perstatė. Šlavantuose 1974–1984 m. klebonavo Juozas Zdebskis (1929–1986), Lietuvos tikinčiųjų teisėms ginti komiteto steigėjas ir narys, apie 1970 m. ėmė rengti jaunimo susirinkimus religine ir patriotine tematika. Už šią veiklą valdžios persekiotas.

Architektūra

Bažnyčia stačiakampio plano, dvibokštė, su apside. Šventoriaus tvora žema, akmenų mūro.
Jonas Laškovas

Bibliografija

Brolis Jevlampijus Laškovas. 1955 m. Vilniaus universitete baigė pramonės ekonomiką. 1955–1958 m. dėstė Kauno statistikos technikume. 1958–1962 m. Centrinės statistikos valdybos mokymo kombinato direktorius. 1962–1993 m. Vilniaus universiteto dėstytojas, 1971–1984 m. Statistikos katedros vedėjas; 1974–1990 m. Finansų ir apskaitos fakulteto, nuo 1977 m. Ekonominės kibernetikos ir finansų fakulteto prodekanas. 1968 m. ekonomikos mokslų kandidatas. Nuo 1970 m. docentas.

Mokslinė veikla

Mokslinių darbų pagrindinės sritys: šeimų biudžetų tyrimas, gyvenimo lygio statistika. Parengė praktinių užduočių rinkinių aukštųjų mokyklų studentams.
Kvemo Kartlis

Ekonomika

Gamtiniai ištekliai – kreida, polimetalų rūdos, nafta (Teletis, Rustavis, statybinės medžiagos.
Pramonė – Rustavio metalurgijos gamykla, Gardabanio šiluminė elektrinė, Marneulio sodrinimo kombinatas. taip pat dirbtinio pluošto gamykla, Lengvosios ir maisto pramonės įmonės.
Žemės ūkis – bulvininkystė, daržininkystė, moliūginės ir techninės kultūros, sodininkystė, vynuogininkystė,
Jonas Karolis Chodkevičius (1686)

Biografija

Gimė LDK rūmininko, Bluduinės (Gudija) seniūno Jurgio Karolio Chodkevičiaus ir Marijonos Teklės Naruševičiūtės Chodkevičienės šeimoje.
Gyveno Didžiosios Mažeikavos dvare (Gardino sritis), buvo Bluduinės (Gudija), Veliuonos, Baisogalos ir Daugėliškio seniūnas.
Satkūnai

Aplinkinės gyvenvietės

Plikiškiai – 7 km
JONIŠKIS – 5 km
Kotryna Jogailaitė

Biografija

1557-1562 m. gyveno Vilniuje (susituokė Vilniaus katedroje). 1563-1567 su vyru Jonu III Vaza (1562 jis vedė Kotryną prieš brolio, Švedijos karaliaus Eriko XIV Vazos, valią ir buvo apkaltintas išdavyste) Kalinta Gripsholmo (Švedija) pilyje.. 1569 m. tapusi Švedijos karaliene, Kotryna prisidėjo prie Švedijos ir ATR santykių Livonijoje reguliavimo, Renesanso kultūros plitimo. Nesėkmingai bandė patraukti į katalikybę vyrą. Katalikiškai išauklėtas jų sūnus Zigmantas Vaza, per Kotryną susijęs su Gediminaičiais ir Jogailaičiais, Pradėjo ATR valdovų Vazų dinastiją (valdė 1587-1668) dinastiją.
Lietuvos Respublikos Ministro Pirmininko tarnyba

Lietuvos Respublikos Ministro Pirmininko tarnyba (LR MPT; Ministro Pirmininko tarnyba, MPT) – Lietuvos Respublikos Vyriausybės įsteigta biudžetinė įstaiga, padedanti vykdyti Ministro Pirmininko ir Vyriausybės funkcijas.

Istorija

Iki 2009 m. rugsėjo 15 d. Lietuvos Respublikos Vyriausybės kanceliarija (LRVK) – Lietuvos Respublikos Vyriausybės įsteigta biudžetinė įstaiga, padedanti vykdyti Vyriausybės ir Ministro Pirmininko funkcijas. Vyriausybės kanceliarijai vadovavo Vyriausybės kancleris (iki 2002 m. šias pareigas atliko Vyriausybės sekretorius).
Vyriausybės kanceliarijos struktūrą ir nuostatus tvirtino Vyriausybė.
Vyriausybės kanceliarijos karjeros valstybės tarnautojai buvo pavaldūs Vyriausybės kancleriui.

LRV, MPT kancleriai ir sekretoriai

Vyriausybės kancleriais buvo Antanas Zenonas Kaminskas (2002–2006 m.), Valdemaras Sarapinas (2006–2009 m.); nuo 2009 m. sausio mėn. – Deividas Matulionis; nuo 2016 m. gruodžio mėn. – Milda Dargužaitė.
Iki 2002 m. Vyriausybės kanceliarijai vadovavo Vyriausybės sekretorius (Vyriausybės kancleris buvo politinio – asmeninio pasitikėjimo pareigūnas, koordinavęs politinių patarėjų darbą).
Vyriausybės sekretoriais dirbo A. Mikulis (iki 1997 m.); A. Savičius (1997–1999 m.); O. Romančikas (1999 m.); A. Deveikis (1999 m.); Algirdas Šemeta (1999–2001 m.);