google/wiki40b huggingface dataset:
August Strindberg

Biografija

Tėvas buvo kilęs iš aristokratų giminės, motina – buvusi tarnaitė. 1867–1872 m. studijavo Upsalos universitete. Būdamas socialistinių pažiūrų 1883 m. buvo priverstas emigruoti, į Švediją grįžo 1898 m. 1907 m. Stokholme įkūrė „Intymųjį teatrą“.
Buvo tris kartus vedęs. Iš pirmosios santuokos su Siri fon Essen turėjo Kerstiną, Kariną, Gretą ir Hansą. Po skyrybų 1892 m. vaikai su motina išvyko į Helsinkį, tėvas juos vėl pamatė tik 1911 m., telikus metams iki savo mirties. Jo duktė Karina tapo dramaturge, ištekėjo už rusų revoliucionieriaus Vladimiro Smirnovo, kuris po Spalio perversmo negrįžo į Rusiją, bet vadovavo Rusijos spaudos agentūrai Stokholme. Iš antrosios santuokos su austre Frida Uhl Strindbergas turėjo dukrą Kerstiną. Ją paliko, kai Kerstin tebuvo dveji metukai ir niekad daugiau nebematė. Ir trečiosios santuokos su danų aktore Harieta Bose sulaukė dukters Anos Marijos Hagelin (1902–2007 m.)
1911 m. vasarą leidyklai „Bonniers“ jis pardavė savo rinktinių raštų leidimo teises ir gavo 200 tūkstančių kronų honorarą (tuo laiku metinė gimnazijos mokytojo alga 1000 kronų). Didžiąją dalį honoraro jis išdalijo vaikams. Be to, 1912 m. pradžioje Švedijoje vyko tautinė rinkliava. Tai buvo savotiška švedų tautos Nobelio premija, skirta šešiasdešimt trečiajam rašytojo gimtadieniui. Jam buvo surinkta 43 tūkstančiai kronų.
Augusto Strindbergo vardu pavadintas krateris Merkurijuje.

Kūryba

Kūryboje atsispindėjo jo politinės ir filosofinės pažiūros, E. Zola natūralizmas, F. Nyčės filosofija. Ankstyvojoje kūryboje vyravo istorinė tematika, vėliau kritikavo aukštuomenės korupciją, patriarchalinę buitį, smerkė socialines ydas. Autobiografinėse knygose gausu mistikos elementų. Dramos „Freken Julija“ pratarmėje „Natūralistinė drama“ išdėstė socialinės psichologinės dramos principus.
SQL

SQL (angl. Structured Query Language „struktūrizuota užklausų kalba“) – populiariausia iš šiuo metu naudojamų kalbų, skirtų aprašyti duomenis ir manipuliuoti jais reliacinių duomenų bazių valdymo sistemose. Sukurta XX amžiaus 8-ame dešimtmetyje. Pirmoji šią kalbą komerciniame produkte pritaikė korporacija, dabar žinoma Oracle vardu. Ja pasekė ir daug kitų.

SQL raktažodžiai

SQL remiasi keletu raktažodžių, kuriuos naudojant galima įvykdyti funkcijas. Juos galima suskirstyti į keletą grupių.
Mokolai

Istorija

Istoriniuose šaltiniuose Mokolai minimi 1683 m. 1905 m. liepos 11 d. streikavo Mokolų dvaro darbininkai.
TSRS okupacijos metais Mokolai buvo kolūkio centrinė gyvenvietė. 1949 m. įsteigta biblioteka.
Arktinis kiškis

Fizinės savybės

Užauga 50–60 cm ilgio, paprastai sveria 3–5 kg. Krūtinė ir papilvė visus metus padengti storu pilku kailiu. Kitų vietų kailio spalva keičiasi priklausomai nuo metų laikų. Žiemą kailis baltas ir storas, tačiau ausų galiukai išlieka juodi. Vasarą kailis tampa rudai pilko arba pilkai melsvo atspalvio. Keičiantis kailio spalvai, iš pradžių šertis pradeda veidas bei kojos, vėliau – ausys, pečiai, kojos ir nugara. Pirmosios kailį pakeičia patelės.

Buveinė

Arktinis kiškis puikiai prisitaikęs prie atšiaurių gyvenimo sąlygų. Įsikuria kalvotoje tundroje, uolinguose plokščiakalniuose bei medžiais neapžėlusiose pakrantėse. Arktinio kiškio gyvenamojo arealo vidutinė temperatūra yra –26.9°C, vidutinė sniego danga – 37,5 cm.

Dauginimasis

Poravimosi sezonas prasideda balandžio–gegužės mėn. Per sezoną patelė išveda vieną arba dvi vadas. Vadoje būna 2–8 kiškiukai. Nėštumas trunka apie 50 dienų. Mažyliai gimsta birželio mėnesį, sveria apie 100 g. Pirmąsias kiškiukų gyvenimo dienas patelė niekur nesitraukia nuo mažylių, o vėliau kiškiukai gali išbūti vieni. Artinantis priešui, mažyliai apsimeta nematomais. Jau po 2–3 savaičių jie tampa nepriklausomi, tačiau iki 8–9 savaičių amžiaus vis tiek laikosi arčiau patelės.

Mityba

Maitinasi įvairiu maistu. Daugiausia – gluosnių dalimis: lapais, šaknimis, žieve, šakelėmis. Nevengia kerpių, samanų, dumblių. Kartais ėda netgi mėsą bei žuvį. Tam, kad gautų pakankamai vandens, ėda sniegą.

Priešai

Arktinis kiškis moka puikiai išsisukti nuo priešų. Labiausiai tam padeda maskuojamų spalvų kailis. Suaugęs kiškis gali labai greitai bėgti – net 64km/h. Šiuos kiškius medžioja arktinės lapės, rudosios lapės, pilkieji vilkai, kanadinės lūšys, šermuonėliai, baltosios pelėdos, medžiokliniai sakalai, vanagai. Arktiniai kiškiai dažnai tampa ir žmogaus auka.
Finalis

Finalis (lot. finalis 'galutinis') – linksnis, skirtas galutiniam veiksmo tikslui nurodyti. Finaliui galima kelti klausimą kokiu tikslu? ko siekiant? Anksčiau jis buvo vartojamas semitų kalbose, bet visos dabartinės semitų kalbos yra jo netekusios. Šiuolaikinėje arabų kalboje finalio reikšme vartojamas galininkas, pavyzdžiui,  „ǧadda ṭalaban li-l-ʼaǧri”  'jis sunkiai darbavosi dėl apdovanojimo (kad gautų apdovanojimą)'. Artimą finaliui reikšmę turi vengrų ir kai kurių kitų kalbų jungtinis kauzalio-finalio linksnis.
Artūras Žurauskas

Biografija

1979–1984 m. mokėsi Vilniaus universiteto Teisės fakultete, įgijo teisininko kvalifikaciją. 1987–1989 m. SSRS vidaus reikalų ministerijos akademijos aspirantas. 1991 m. birželio 20 d. SSRS vidaus reikalų ministerijos akademijoje (Rusija) apgynė disertaciją tema „Baudžiamojo procesinio sulaikymo institutas tolesnio tarybinės visuomenės demokratizavimo sąlygomis“, teisės mokslų kandidatas (socialinių mokslų daktaras).
1984–1987 m. Lietuvos TSR Vidaus reikalų ministerijos tardymo valdybos tardytojas, 1989–1990 m. SSRS vidaus reikalų ministerijos mokyklos Vilniaus fakulteto dėstytojas, 1990–1993 m. Lietuvos policijos akademijos dėstytojas.
1993–2000 m. LR URM užsienio reikalų ministerijos (LR URM) Konsulinio departamento (KD) direktoriaus pavaduotojas, 2000–2001 m. LR URM KD direktorius, 2001–2006 m. LR nepaprastasis ir įgaliotasis ambasadorius Kinijos Liaudies Respublikoje, taip pat Korėjos Respublikai, Mongolijai ir Vietnamo Socialistinei Respublikai.
2006–2010 m. buvo LR nepaprastasis ir įgaliotasis ambasadorius Graikijos Respublikoje, taip pat Kipro Respublikai (nuo 2007 m.), Albanijos Respublikai (nuo 2008 m.) bei 2007–2008 m. Bulgarijos Respublikai.
2010–2012 m. buvo URM Teisės ir tarptautinių sutarčių departamento direktorius.
Nuo 2012 m. spalio mėn. iki 2013 m. rugsėjo mėn. – Lietuvos ambasadorius Azerbaidžane. Iš šių pareigų atsistatydino, 2013 m. liepos mėn. internete paviešinus slapta įrašytus jo bei ambasadoriaus Vengrijoje R.Juškos pokalbius su diplomatais bei verslininkais Vilniuje. Pokalbiuose diplomatai dalijosi asmeninėmis pastabomis apie Azerbaidžano ir Armėnijos santykius bei kitais klausimais. Atšauktas iš ambasadoriaus pareigų dirbo ambasadoriumi ypatingiems pavedimams URM.
Nuo 2016 m. rugpjūčio 1 d. – Lietuvos ambasadorius Latvijoje 
.
Moka anglų, rusų, lenkų kalbas.
Vedęs, turi dukrą.
Ešpišelo kyšulys

Ešpišelo kyšulys (portug. Cabo Espichel) – kyšulys vakarų Portugalijoje, į pietus nuo Lisabonos, Setubalo pusiasalyje. Išsikišęs į Atlanto vandenyną. Užsibaigia stačiais skardžiais. Kyšulyje yra 1790 m. pastatytas švyturys bei Ešpišelo kyšulio Mergelės šventykla (visiškai šalia skardžio krašto).
Taingujenas

Taingujenas (viet. Tây Nguyên – „Vakarų aukštumos“) kartais vadinanas Vidurio aukštumomis, yra Vietnamo regionas. Jam priklauso Kontumo, Žialajaus, Daklako, Daknongo, Lamdongo. Regionas kartais vadinamas Cao nguyên Trung bộ („Viduržemio aukštumos“).

Gyventojai

Taingujene gyvena daug tautinių mažumų, pvz., kalbančių Malajų-polineziečių kalbomis (džarajai, edėjai) ir monų-khmerų kalbomis (banarai ir kohojai). Ilgą laiką jie regione sudarė daugumą gyventojų. Tačiau per pastaruosius kelis dešimtmečius jie tapo mažuma, kai atvyko daug vietnamiečių. 2006 m. jie visur sudarė daugumą išskyrus kelis rajonus Žialajaus provincijoje.
2007 m. regione buvo 4 935 200 žmonių. Dėl gyventojų perkėlimo politikos (kurią vykdė kolonistai, Pietų Vietnamas ir pokario vyriausybės) Taingujeno gyventojų skaičius išaugo. 1926 m. čia gyveno tik 420 tūkst. žmonių, bet 1991 m. buvo 2,8 mln, o 2000 m. 4,2 mln. 2000–2007 m. gyventojų prieaugis buvo 2,24%, o tai daugiau nei kituose regionuose (Namčungbo 1,22%, o Bakčungbo 0,86%). Gyventojų prieaugis ypač didelis Daknongo provincijoje (4,76%) ir Kontumo provincijoje 2,64%.

Flora ir fauna

Taingujene aptinkama daug nykstančių Pietryčių Azijos rūšių: indokininis tigras, gaūras, bantengas, laukinis vandens buivolas ir azijinis dramblys.
Greito maisto nacija

Siužetas

Don Andersonas, „Mickey“ greito maisto restoranų tinklo marketingo direktorius, sužino iš nepriklausomų ekspertų, kad mėsos pusfabrikačiai yra užkrėsti Escherichia coli žarnyno bakterijomis. Andersonas vyksta į Kolorado valstijos mėsos kombinatą, kuris tiekia šią produkciją restoranams ir bando išsiaiškinti, kaip užkečiama mėsa.
Kitas siužeto linijas sudaro moksleivė Ember ir nelegalūs emigrantai iš Meksikos. Ember po pamokų dirba greito maisto užkandinėje, kurios jauną kolektyvą sudaro antiglobalistai, kovojantys už gamtos taršą, kurią sukelia galvijai prie mėsos kombinato, o kombinate dirbantys nelegalai yra išnaudojami ir neturi jokių socialinių garantijų nelaimingo atsitikimo atveju...
Lapių geomorfologinis draustinis

Geografija

Lapių geomorfologinis draustinis yra mažai urbanizuotoje vietovėje, Kauno miškų urėdijos Vytėnų girininkijos teritorijoje, užima 1168 ha plotą, iš jų 400 ha yra miškai. Valstybinės reikšmės miškai – 142 ha plote. Prasideda Lapių miestelyje ir tęsiasi rytų kryptimi kairėje kelio  232  Vilijampolė–Žeimiai–Šėta  pusėje iki Stavidvario miško. Šiaurinėje dalyje prieina prie Didžiųjų Lapių. Draustinis gausiai išvagotas raguvų. Būdingas gūbriuotas kraštinių ledyno darinių reljefas, natūralūs upeliai teka giliose rėvose.
Draustinis ribojasi su Lapių regioniniu savartynu. Jo teritorijoje yra Lepšiškių ir Šančių piliakalniai. Iš gyvenviečių – Lepšiškiai, Tauralaukis, Smiltynai II, kelios kolektyvinių sodų bendrijos. Teka Marilė, Margupis, Girdažė.
Hertie Waren- und Kaufhaus

Hertie Waren- und Kaufhaus GmbH - vienas didžiausių prekybos namų (vok. Warenhaus, Kaufhaus) koncernų Vokietijoje iki kol nebuvo perimtas Karstadt koncerno 1994 m.). Būstinė buvo Campus Tower, Frankfurtas prie Maino. Hertie Waren - und Kaufhaus GmbH valdė apie 115 prekybos namų (prekybos centrų), pavadinimu Hertie, Wertheim, Alsterhaus ir KaDeWe, apie 35 Bilka prekybos namų. Be to Hertie priklausė restoranų tinklas „Le Buffet“, elektronikos prekių parduotuvės „Schaulandt“, „Schürmann“ ir „W.O.M.“ (World of Music) bei aprangos prekybos centrai „Wehmeyer“.
Oscar Tietz pirmuosius prekybos namus atidarė 1882 m. kovo 1 d. Gera mieste. Oskaro brolis Leonhard Tietz 1879 metais Stralsunde jau buvo atidaręs pirmuosius prekybos namus Vokietijoje, tuo paklojęs pamatus Kaufhof koncernui. Oscar Tietz 1927 metais perėmė Kaufhaus des Westens (KaDeWe) (Berlyno miesto Šėnebergo dalyje). Firmos vardu Hertie pavadinta nacionalsocializmo laikais, kai žydiškos kilmės pavardė Tietz (dėdės ir kapitalo davėjo Oscar Tietz) negalėjo figūruoti pavadinime, Hermann Tietz.
Ariazacijos metu 1933 metais Dresdner Bank verslininką Georg Karg paskyrė prekybos namų koncerno direktoriumi. 1939-1940 m. Georg Karg išpirko Hertie akcijas ir perėmė koncerno valdymą.
Ambelių valsčius

Geografija

Ambelių valsčius šiaurės rytuose siejasi su Agluonos savivaldybės Agluonos ir Škeltovos valsčiais, rytuose – su Kraslavos savivaldybės Izvaltos valsčiumi, pietuose – su Daugpilio savivaldybės Bikerniekų, vakaruose – su Viškių valsčiumi.
Didžiausios gyvenvietės: Ambeliai, Augškalnė, Jaunaiskrūgas, Jurgeliškiai, Glinaruča, Guta, Kalno Škapariai, Kondavnikai, Laukų Laperiai, Didžioji Baranauska, Didieji Kuseniai, Myžusata, Pytreišiai, Putaniai, Sveteniai, Senieji Stupeliškiai.
Upės: Balta, Dubna, Linksna, Mažoji Mūša, Parčuška, Tartakas.
Vandens telkiniai: Šekšinaitis, Belinskų ežeras, Viškių ežeras.

Ekonomika

Valsčiaus pagrindinė ūkio šaka – žemės ūkis, ypač pienininkystė. Veikia 18 žemdirbystės ūkių ir 419 asmeninių ūkių. Valsčių kerta du valstybinės reikšmės keliai Vasiliovas – Viškiai – Graveriai ir Viškiai – Agluona. Kelių ilgis – 66,7 km, iš jų su kieta danga 35,74 km, kelias Ambeliai – daugpilis asfaltuotas.
Valsčiuje yra dvi privačios parduotuvės.

Gyventojai

2008 m. valsčiuje buvo 731 gyventojas, iš jų latviai 58,7%, rusai 32,7%, lenkai 1,3%, baltarusiai 1,8%, kitų tautybių 5,4%.
Neros plokščiakalnis

Neros plokščiakalnis (rus. Нерское плоскогорье) – plokščiakalnis Rusijoje, pietryčių Sibire, Jakutijoje ir Magadano srityje. Įsiterpęs tarp Čerskio kalnagūbrio šiaurės rytuose, Kolymos aukštupio kalnyno pietryčiuose ir Tas Kystabyto kalnagūbrio pietvakariuose. Ilgis 130 km, plotis 50–70 km. Aukštis tarp 700 ir 1500 m.
Auga maumedžių retmiškiai, žemųjų pušų ir krūminių alksnių sąžalynai, aukščiau 1200 m – kalnų tundra. Kalnyne prasideda Neros baseino upės.
Eduard Kado

Biografija

Gimė 1875 m. rugpjūčio 15 d. Klaipėdoje. 1892-1899 m. studijavo Karaliaučiaus dailės akademijoje, vėliau Miuncheno ir Paryžiaus dailės akademijose. Keliavo ir dirbo dailės mokytoju Olandijoje, Skandinavijoje, Anglijoje, Italijoje, kol pastoviai įsidarbino Löbenichtschen dailės mokykloje Karaliaučiuje. Savo darbus eksponavo Teicherts Kunstsalon Karaliaučiuje. Daugiausiai tapė peizažus, portretus, religinius motyvus, karo scenas, kūrė skulptūras. Priklausė Vokietijos nacionalinei vizualiųjų menų asociacijai. 1941 m. išvyko gyventi į Liubeką, kur ir mirė 1946 m. sausio 2 dieną.
Jūratė Galinaitytė

Biografija

Baigė teisės studijas. 1969 m. lapkričio 29 d. apgynė teisės mokslų kandidatės disertaciją tema „Kova su nepilnamečių vykdomomis atvirosiomis vagystėmis ir plėšimais“ (Nusikalstamumo priežasčių tyrimo ir įspėjimo priemonių rengimo sąjunginis institutas), 1988 m. rugsėjo 23 d. – teisės mokslų daktarės disertaciją tema „Jaunų darbininkų teisinė socializacija: problemos ir sprendimai“ (SSRS mokslų akademijos valstybės ir teisės institutas), habilituota socialinių mokslų (teisės krypties) daktarė (disertaciją nostrifikavus Lietuvos mokslo tarybai).
Lietuvos teisės akademijos, vėliau – MRU Teisės fakulteto Kriminologijos katedros profesorė. Nuo 1999 m. advokatė (įsteigė advokatės Jūratės Galinaitytės kontorą). 1995–2003 m. Vilniaus miesto savivaldybės tarybos narė.
1990 m. Lietuvos demokratinės darbo partijos, nuo 2001 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Vilniaus skyriaus narė.
Ištekėjusi; vyras Kęstutis Petras, sūnus Marius.
Ventė

Istorija

Ventė minima nuo XIV a. kryžiuočių kelių po Lietuvą aprašymuose. 1360 metais čia buvo pastatyta kryžiuočių pilis (Windenburg). Marių bangos skalavo ir nugriovė šią pilį, todėl 1409 m. buvo pastatyta nauja, kitoje Ventės Rago vietoje. Tačiau ilgainiui ir ją nuplovė marių vanduo. Gyvenvietė Vindeburgu vadinta iki XV a. pabaigos. Ventės pilis vaizduojama ir 1539-aisiais Venecijoje išleistame Olaus Magnuso „Carta Marina“ žemėlapyje. Pilies akmenys panaudoti liuteronų bažnyčios statybai. 1705 m. ji buvo nugriauta ir pastatyta Kintuose.
1929 m. Ventėje biologas Tadas Ivanauskas įkūrė ornitologijos stotį, kur stebimi ir žieduojami paukščiai. Sovietmečiu Ventė priklausė Kintų žuvininkystės ūkiui. 1959 m. atidarytas felčerių ir akušerių punktas, pradinė mokykla, biblioteka.

Literatūra

Ventė aprašoma V. Misevičiaus istoriniame romane „Jaunasis pagonis“ (1983 m.), kur aprašomi XII a. pradžios Ventės pilies kunigaikščio Vyginto gyvenimas, kovos su vikingų palikuonimis žuvėdais, Livonijos kalavijuočiais.
Tujuhunas

Istorija

234 m. Žoužanų kaganatas sunaikino sianbų konfederaciją, kuri iki tol kontroliavo Mongolijos stepę. Atskiros sianbų gentys ryžosi migruoti į pietus, dėl ko prasidėjo didysis tautų kraustymasis Rytų Azijoje. Vienas iš įtakingiausių sianbų klanų buvo mužongai (kin. 慕容, pinyin: Mùróng, mong. Мужун), kurių gyvenamos vietos buvo Liaodongas Mandžiūrijoje. Vienas iš mužongų diduomenės atstovų Mužong Tujuhunas subūręs dalį savo klano atstovų, juos išvedė į vakarus. Čia jie perkopė kalnus ir pasiekė Aukštutinės Mongolijos stepes, kur įsitvirtino vietos gyventojų čiangų tarpe. Beje, Mužong Tujuhunas kinų istoriografijoje yra pirmasis kagano titulu vadinamas valdovas.
317 m. Tujuhunui mirus, jo įpėdinis perėmė valdžią ir visą gentinę konfederaciją pavadino tėvo vardu, t. y. Tujuhunu. Ši valstybė dalyvavo gentiniuose judėjimuose Kinijoje, puldinėjo Tarimo baseino ir Hesi koridoriaus valstybes, čiangų gentis Tibeto plynaukštėje. Sostine tapo Fuči (伏俟 Fuqi) gyvenvietė į vakarus nuo Kukunoro ežero.
V a. Tujuhuno valstybė užmezgė santykius su Šiaurės Vei ir Liu Song, iš kur siekė perimti kultūrą. 444 m. valdovui Mulijanui pavyko užimti Hotano karalystę ir perimti kontrolę pietiniuose Šilko kelio miestuose. Tai leido vystyti šalies prekybą ir kultūrą. Iš Vidurinės Azijos palengva skynėsi kelią budizmas. Valstybė garsėjo savo geros kokybės arkliais, vario ir geležies ištekliais.
Kinijos imperatorius Sui Vendi siekė kontrolės Šilko kelio prekyboje, todėl 581 m. užpuolė Tujuhuną ir sutriuškino jo armiją ir pavertė jį marionetine valstybe. Vėlesniems Sui ir Tangų valdovams teko ne kartą tramdyti šį kraštą.
Tuo pačiu metu pietuose išaugo Tibeto imperija, kuri siekė kontroliuoti visą Tibeto plynaukštę. Tibeto armijos ne kartą puldinėjo Tujuhuną. 663 m. valstybės armija buvo sutriuškinta ir ji prijungta prie Tibeto. Tangų imperatorius Gaodzongas bandė susigrąžinti prarastą kontrolę ir 670 m. pradėjo karą su Tibetu, tačiau patyrė pralaimėjimą ir buvo priverstas atsisakyti savo ambicijų.
Po valstybės sunaikinimo daug tujuhunų diduomenės pabėgo į Kiniją, ir jų palikuonys tapatybę išlaikė iki X a. Vėliau jie įsiliejo į hanių tautą, ir jų minėjimas nutrūksta. Tibeto plynaukštėje likę gyventi tujuhunų palikuonys perėmė tibetietiškus papročius ir religija, o jų palikuonys vadinami monguorais.
Plaza Mayor

Plaza Mayor – viena iš didžiausių aikščių Ispanijoje, Madrido mieste. Rytinėje jos dalyje yra karališkasis paviljonas, kuriame yra Pilypo V biustas. Jis buvo tos aikštės statytojas.
1877 metų kompromisas

1877 metų kompromisas buvo neformalus, žodinis susitarimas, išsprendęs ginčus dėl abejotinų 1876 metų JAV prezidento rinkimų. Demokratų kandidatas į prezidentus Samuelis Dž. Tildenas užleido Baltuosius Rūmus Respublikonui Ruterfordui Hajesui, pastarajam pasižadėjus iš pietinių valstijų išvesti federalines pajėgas, kurios rėmė respublikonų valdomų Pietų Karolinos, Floridos ir Luizianos valstijų vyriausybes. Pareigas einantis JAV prezidentas Ulisas Grantas išvedė karius iš Floridos, iki kol darbą pradėjo jo įpėdinis Ruterfordas Hajesas, kuris iš Pietų Karolinos ir Luizianos išvedė likusias pajėgas. Pajėgoms pasitraukus, daugelis resbublikonų taip pat traukėsi iš šių valstijų (arba perėjo į JAV demokratų partiją).
Sietynas (astronomija)

Kita informacija

Plejadės tapo Subaru kompanijos logotipu ir vardu (taip japoniškai vadinamos Plejadės).
Denisovka

Istorija

1941 m., Didžiojo Tėvynės karo metu, kaimas buvo okupuotas hitlerininkų. Išvaduotas 1943 m.
Anita Melderė

Biografija

1972 m. baigė Latvijos dailės akademiją, mokytojas Eduardas Kalninis. Nuo 1973 m. Latvijos dailės akademijos dėstytoja, profesorė. Nuo 1993 m. dailininkų grupuotės B-13 narė.

Kūryba

Ankstyvuoju kūrybos laikotarpiu nutapė portretų, figūrinių kompozicijų („Aklas“ 1986 m., „Atstumia moteris“ 1992 m.), vėlesniuoju – abstrakčių kompozicijų („Audros stebuklas“ 1994 m., „Vasaros brizas“ 2003 m.). Paveikslai ekpresyvūs, vitališki, laisvos kompozicijos, perteikiantys vidinius išgyvenimus, būdinga ryškios spalvos, vyrauja poetinė nuotaika. Sukūrė grafikos kompozicijų, nuliejo akvarelių („Kova“ 2003 m.). Parodose dalyvauja nuo 1972 m.  Personalinės parodos: Ryga – 1985 m., 1993–1997 m., Vilnius – 1986 m., Jūrmala – 1988 m., Torontas – 1990 m., Belgija – 1995 m., Vokietija – 1995 m., 1997 m.
Kaišiadorių technologijų ir verslo mokykla

Istorija

1976 m. įsteigta Kaišiadorių 23-ioji kaimo profesinė technikos mokykla (dir. Aloyzas Rimvydas Šidiškis). 1979 m. mokėsi rekordinis moksleivių skaičius – 802, priimta apie 300 naujų moksleivių. 1983–1984 m. dirbo rekordinis mokytojų skaičius – 64. Pradėtos naujo mokyklos komplekso statybos.
1990–1991 m. mokykla pavadinta Žemės ūkio mokykla, sumažėjo moksleivių skaičius, smarkiai pakito mokytojų sudėtis. 1992 m. mokyklos direktoriumi tapo Kęstutis Jakelis. 1994 m. mokykloje mokėsi rekordiškai mažiausias moksleivių skaičius – 268. 1995 m. direktoriumi paskirtas Teodoras Kazakevičius. Įsteigtos naujos suvirinimo, stalystės dirbtuvės. Pradėti rengti įvairūs kursai suaugusiems: vairavimo, siuvimo, suvirinimo. 1996 m. įkurta gyvulininkystės ferma, atnaujinta dirbtuvių statyba, įsigyta siuvimo mašinų, suvirinimo, melžimo aparatų, žemės ūkio technikos. 1997 m. įkurtos kalvė, naujos siuvimo dirbtuvės, statybos pagrindų kabinetas, mokomoji svetainė. 1998 m. įkurta kompiuterių klasė.
2000 m. mokyklos valdymą perėmė Švietimo ir mokslo ministerija. 2012 m. mokinių skaičius buvo 380–400 mokinių, nors aplinkinėse bendro lavinimo mokyklose mokinių žymiai mažėjo.
Per 36 darbo metus mokykla išleido 5255 mokinius su diplomais: elektromonterių – 1355; sodininkų daržininkų – 506; galvijininkystės operatorių – 473; paukštynų operatorių – 452; traktorininkų – 620; šaltkalvių – remontininkų – 320; kiaulienos gamybos operatorių – 148; namų ūkio ekonomių – 177; šaltkalvių santechnikų – 124; ūkininkų – 175; gėlininkų dekoratorių -74; pašarų ruošimo operatorių – 33; namų ūkio meistrų – 129; suvirintojų – 37, statybininkų – 242, virėjų – 108, konditerių -94, biuro komersantų – 72, padavėjų – barmenų – 33; kaimo turizmo darbuotojų 8; stalių -10; siuvėjų – 16; stalių -10; apskaitininkų – kasininkų -53; sekretorių 32.
Matt Groening

Jaunystė

Penkių vaikų šeimoje jis buvo trečias. Jo motina, Margareta Vigum (Margaret Ruth Wiggum), dirbo mokytoja, o tėvas, Houmeris Greiningas (Homer Philip Groening) buvo kino filmų kūrėjas, reklamos agentas, rašytojas bei karikatūristas. Nuo 1972 iki 1977 m., Greiningas lankė The Evergreen State kolegiją Olimpijoje, Vašingtono valstijoje. Jis buvo „The Cooper Point Journal“ – mokyklos laikraščio redaktoriumi.

Karjera

1977 m., būdamas 23 metų, Greiningas persikraustė į Los Andželą dirbti rašytoju. Dirbo įvairius darbus: vaidino antraplanį vaidmenį filme „When Everyday Was The Fourth of July“, restorane plovė ir nešiojo indus, slaugytoju senelių prieglaudoje ir kt. Jo pirmasis komiksas, pavadinimu „Forbidden Words“ (Uždrausti žodžiai), buvo įdėtas 1978 m. į avangardistų žurnalą „Wet“, rugsėjo/spalio leidime.
Greiningas gavo teksto surinkinėtojo, sekretoriaus darbą laikraštyje „Los Angeles Reader“. Savo piešinius Greiningas parodė laikraščio redaktoriui Džeimsui Vovelui (James Vowell), kurie jam patiko ir ilgainiui Metas Greiningas gavo skiltį savo piešiniams publikuoti. 1980 m. balandžio 25 d. buvo išleistas „Los Angeles Reader“ laikraštis su pirmuoju komikso „Life in Hell“ epizodu.
„Life in Hell“ iškart tapo populiariu. 1984 m. lapkričio mėnesį jo draugė ir bendradarbė Debora Kaplan (Deborah Caplan) pasiūlė išleisti atskirą „Love is Hell“ komiksą, kurio 22 tūkstančiai kopijų buvo greitai išpirkti. Vėliau buvo išleistas dar vienas jo komiksas „Work is Hell“. Kaplan ir Greiningas paliko laikraštį ir įkūrė „Life in Hell Co.“, kuri turėjo rūpintis komikso pardavimu.

Apdovanojimai

Metas Greiningas buvo nominuotas 25 kartus, iš kurių laimėjo 10 Emmy apdovanojimų, 9 už „Simpsonus“ ir 1 už „Futurama“. Greiningas buvo nominuotas 2000 m., o 2002 m. laimėjo National Cartoonist Society Reuben apdovanojimą. 2004 m. gavo British Comedy apdovanojimą už didelius nuopelnus komedijai.

Asmeninis gyvenimas

Greiningas ir Debora Kaplan 1986 m. susituokė ir susilaukė dviejų sūnų, tačiau po 13 metų santuokos, 1999 m., pora išsiskyrė.
Viename interviu Metas Greiningas, kalbėdamas apie religiją, pavadino save agnostiku. Keletą kartų yra finansavęs JAV demokratų partijos atstovus.