google/wiki40b huggingface dataset:
Draudimo brokerių įmonė

Draudimo brokerių įmonė – nepriklausomas draudimo tarpininkavimo paslaugas teikianti įmonė atstovaujanti kliento interesams. Draudimo ar perdraudimo tarpininkavimo veiklą draudimo brokerių įmonėje gali vykdyti tik draudimo brokeris. Priešingai nei draudimo agentas, atstovaujantis vieną draudimo kompaniją, draudimo brokeris yra nepriklausomas ir bendradarbiauja su daugeliu tiek Lietuvoje, tiek užsienyje veikiančių draudimo bendrovių.
Lietuvoje veikia virš 100  įmonių, turinčių licencijas draudimo brokerių veiklai. Trys didžiausios Lietuvoje veikiančios draudimo brokerių įmonės pagal pajamas yra Aon Baltic, Balto Link ir Socialinės garantijos.

Draudimo brokerių įmonių priežiūra

Iki 1996 m. Lietuvoje veikė taip vadinami „nelegalūs“ draudimo brokeriai. Tačiau rinkos sąlygos įtakojo būtinybę brokerių veiklą sureguliuoti. Draudimo brokerio instituto atsiradimas tiesiogiai susijęs su 1996 metais priimtu naujuoju Lietuvos Respublikos Draudimo įstatymu. Kol nebuvo šio įstatymo, Lietuvoje draudimo brokerių veikla nebuvo įteisinta jokiais įstatymais ar kitais norminiais aktais.
Šiuo metu Lietuvoje draudimo brokerių įmonės yra licencijuojamos (LR draudimo įst. 160–161 str.) ir iš kitų juridinių asmenų išsiskiria įmonės pavadinimo dalyje, nusakančioje įmonės rūšį naudojamais žodžiais „Akcinė draudimo brokerių bendrovė“, „Uždaroji akcinė draudimo brokerių bendrovė“ arba „Europos draudimo brokerių bendrovė“ ar atitinkamos šių žodžių santrumpos „ADBB“, „UADBB“ arba „EDBB“.

Draudimo brokerių paslaugos

Draudimo brokerio užduotis yra padėti klientui teisingai įvertinti riziką ir parinkti tinkamą draudimo apsaugą padėsiančią apsisaugoti nuo turto praradimo, įvykus nelaimingam atsitikimui ar tretiesiems asmenims pareišku pretenzijas atlyginti dėl draudėjo kaltės patirtą žalą. Geras draudimo brokeris padės ne tik apdrausti tokią riziką bet, jei reikia – patars, kaip sumažinti ar suvaldyti ją kitomis nei draudimas priemonėmis.
Be teikiamų konsultacinių paslaugų, draudimo brokeriai klientams teikia ir administracines su draudimo sutarčių sudarymu susijusias paslaugas: padeda užpildyti draudimo anketas, paruošia draudimo sutartis ir organizuoja draudimo sutarčių sudarymą.
Glioksisoma

Glioksisomos – augalinės ląstelės mikrokūneliai, randami citoplazmoje. Jų viduje yra glioksilinės rūgšties ciklo fermentų – malatsintetazės, perdirbančių riebalus į angliavandenius. Glioksisomų būna riebalus kaupiančiuose augalų audiniuose, taip pat dumbliuose, grybuose ir kai kuriuose pirmuonyse.
Konstantinas Benediktas Bžostovskis

Biografija

Žymios Bajorų Bžostovskių giminės atstovas, herbo „Strzemię“ savininkas. Lietuvos didžiojo referento Jono Vladislovo Bžostovskio ir Konstancijos Mlečkaitės vyresnysis sūnus. Trakų vaivados Kiprijono Povilo Bžostovskio anūkas. Brolis – Lietuvos didysis raštininkas Juozapas Bžostovskis.

Valstybės tarnyba

Lietuvos didysis raštininkas (1705–1707, 1711–1715), Mstislavlio kaštelionas (1715–1722), Medilo seniūnas.

Šeima ir vaikai

Buvo vedęs Teresę Vaina-Jaseckaitę, su kuria turėjo du sūnus: Mykolą ir Adomą ir dukterį Antoniną.
Sparta Praha (moterys)

Istorija

Moterų futbolo komanda susikūrė 1970 metais. Daugkartinė Čekoslovakijos čempionė. Nuo 1993 m. daugkartinės Čekijos čempionės.
Nuolatinės UEFA čempionių lygos dalyvės.
Didysis Šuo

Didysis Šuo (Canis Major, CMa) – 43-as pagal dydį ryškus pietinio pusrutulio žvaigždynas. Žvaigždynas žinomas nuo seniausių laikų, jame spindi ryškiausia naktinio dangaus žvaigždė Sirijus. Lietuvoje matomas žiemą. Vienas svarbiausių įvairiausių civilizacijų kulto bei navigacijos žvaigždynas. Lietuviškai žvaigždynas kartais vadinamas tiesiog Šuns (o Mažasis Šuo – Šunelio žvaigždynu).

Mitai

Mitų susijusių su žvaigždynu yra nemažai: Artemidės nubausto medžiotojo Akteono šuo; romėnų Dianos šuo Procris, Auroros šuo Cefalas, bet dažniausiai – Oriono šuo, padedantis medžioti šalia esantį Kiškį arba Taurą.

Kiti objektai

Padrikasis spiečius M 41.
Dešimties dienų karas

Karo prielaidos

1980 mirus Jugoslavijos diktatoriui Josipui Broz Titui, Jugoslavijoje pradėjo reikštis etninė, religinė ir ekonominė įtampa, pradėjusi skaldyti šalį.
1987 serbų nacionalistas Slobodanas Miloševičius tapo Serbijos, didžiausios ir gyventojų skaičiumi skaitlingiausios Jugoslavijos respublikos, prezidentu. Labiau ekonomiškai išsivysčiusios Slovėnija ir Kroatija nenorėjo šelpti likusių skurdesnių respublikų. Be to, daugiausiai katalikiškos Slovėnija ir Kroatija priešinosi politiniam Serbijos ortodoksų dominavimui. Slovėnijoje 1990 gruodžio 23 įvyko referendumas, kuriame 88 % balsavusių pasisakė už respublikos nepriklausomybę. Slovėnija ir Kroatija abi paskelbė savo šalis nepriklausomas 1991 birželio 25 dieną.

Konfliktas

Užtikrinusios savo sienų apsaugą, birželio 27 Slovėnijos pajėgos užėmė savo teritorijoje esančias Jugoslavijos karines bazes pagrobdami apie 2300 jugoslavų kareivių. Jugoslavijos liaudies armija nusiuntė į Slovėniją tankus ir subombardavo Liublianos oro uostą. Kovos baigėsi liepos 6, iš viso žuvus mažiau nei 100 karių, kai Jugoslavija nusiuntė savo pajėgas į Kroatiją kovoti prieš šios šalies nepriklausomybės judėjimą ir apsaugoti didelę ten gyvenusių etninių serbų populiaciją. Kroatijai tapus buferiui tarp Slovėnijos ir Jugoslavijos, Slovėnija išsaugojo savo nepriklausomybę ir tapo stabiliausia bei labiausiai klestinčia buvusios Jugoslavijos respublika.
Teresė Gailiūnienė

Biografija

Rokiškio Juozo Tūbelio gimnazijos istorijos mokytoja.
Nuo 1999 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Rokiškio rajono skyriaus narė.
Nuo 2004 m. Rokiškio rajono savivaldybės tarybos narė.
Lietuvos švietimo darbuotojų profesinių sąjungų Rokiškio rajono pirmininkų tarybos vicepirmininkė.
Antanas Dulinskas

Biografija

1955 m. baigė Vilniaus universiteto Istorijos–filologijos fakultetą. Mokydamasis pradėjo dirbti spaudoje. 1951–1957 m. laikraščio „Komjaunimo tiesa“ literatūrinis darbuotojas, skyriaus vedėjas, 1957–1963 m. – žurnalo „Genys“ vyriausiasis redaktorius. Nuo 1964 m. dirbo laikraščių „Sovetskaja Litva“, „Ekrano naujienos“, „Vakarinės naujienos“, žurnalo „Kooperatininkas“ redakcijose. 1981 m. Šilalės rajono laikraščio „Artojas“ redaktoriaus pavaduotojas. Rašė literatūros, kultūros, jaunimo gyvenimo temomis.
Sulina

Istorija

Sulina ilgą laiką buvo svarbi laivų statykla, 1856–1939 m. čia veikė Dunojaus komisija. Vėliau miesto reikšmė sumenko dėl sudėtingo susisiekimo.
Mukas (Kiotas)

Simboliai

Oficiali miesto gėlė – saulėgrąža ir rododendras, medis – sakura ir bambukas.
10 tūkstantmetis pr. m. e.

Dešimtasis tūkstantmetis prieš mūsų erą prasidėjo 10 000-aisiais pr. m. e. ir baigėsi 9001-aisiais metais pr. m. e.

Kiti laikotarpiai

Tūkstantmečiai: 11 tūkstantmetis pr. m. e. – 10 tūkstantmetis pr. m. e. – 9 tūkstantmetis pr. m. e.
Jonas Užupis

Jonas Užupis (slapyvardis Šerenga, 1848 m. gegužės 24 d. Šunkarių kaime, Naumiesčio valsčius – 1917 m. rugsėjo 26 d. Seinuose) – Romos katalikų kunigas, lietuvių poetas ir vertėjas, tautosakininkas, dramaturgas.

Biografija

Mokėsi Marijampolės gimnazijoje ir Seinų kunigų seminarijoje. 1875 m. įšventintas kunigu, dirbo sielovados darbą Vygriuose, Seinuose ir kt. parapijose. Rašė lietuvybės išsaugojimo, satyrinėmis temomis. Bendradarbiavo laikraštyje „Aušra“, joje paskelbė du eilėraščius. Svarbiausias jo veikalas – dviejų dalių eiliuotas epas apie lietuvių tautos kilmę „Lietuvos Eneida“, buvo paruošęs ir trečią dalį, kuri liko rankraštyje. Laikraštyje „Viltis“ paskelbė dramą „Čigono priegoda“, kurią dėl stiliaus kritikavo Vaižgantas. Vertė iš lenkų kalbos, rinko tautosaką.

Šaltiniai

Tarybų Lietuvos enciklopedija, 4 tomas, Vyriausioji Enciklopedijų Redakcija, Vilnius, 1988, 399 psl.
Kryžiuočių karo kelių į Lietuvą aprašymai

Kryžiuočių karo kelių į Lietuvą aprašymai arba Vegeberichtai (vok. Die Litauischen Wegeberichte) – XIV a. pabaigos – XV a. pradžios kryžiuočių žvalgų, daugiausia prūsų, pranešimų apie maršrutus į vakarinę Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės dalį, rinkinys.
Sudaryti 1384–1402 m. Tikslas – nurodyti Vokiečių ordinui patogesnius puolimo maršrutus. Aprašyta didesnė Užnemunės, Dzūkijos dalis, Žemaitijos ir Aukštaitijos pietiniai pasieniai, tolimesnės sritys, nurodyti keliai, brastos, upės, pelkės, miškai, užkardos, pilys, sodžiai, didžiojo kunigaikščio ir bajorų kiemai, dėl karų apleistos gyvenvietės.
Nors daugelis geografinių objektų rinkinyje nurodyti gana netiksliai ir dabar juos sunku identifikuoti, „Kryžiuočių karo kelių į Lietuvą aprašymai“ – svarbus istorijos šaltinis viduramžių Lietuvos istorinei geografijai ir socialiniams ekonominiams santykiams tirti.
Išspausdintas Theodor Hirsch: Scriptores rerum Prussicarum, Band 2, Teil VI Die Chronik Wigands von Marburg: Originalfragmente, lateinische Uebersetzung und sonstige Überreste, Beilage I: Die litauischen Wegeberichte S. 662–711 1863; reprintas 1965 m.
Codex Theresianus

Terezianos kodeksas (lot. Codex Theresianus) – XVIII a. Austrijos civilinės teisės sąvadas, dabartinio civilinio kodekso Allgemeines Bürgerliches Gesetzbuch, ABGB) pirmtakas.
Iniciatorė - Maria Theresia. Kompiliacinė kommisija (pagrindinis referentas - Azzoni) ir vėlesnė revizinė komisija 1766 m. Brünn mieste parengė galutinį Codex Theresianus variantą. Projektas buvo įtakotas romanizmo, per daug kazuistiškas ir per didelės apimties. Tereziana liko įstatymo projektas ir neįgijo teisinės galios kaip ir vėlesnis variantas (1772–1776 m. Hortens projektas). 1812 m. įsigaliojo Austrijos civilinis kodeksas.
Eike von Repgow

Aikė fon Repgovas (neteis. rusif. Rephofas; vok. Eike von Repgow, Eike von Repkow, Eike von Repchow; g. apie 1180 m. – mirė apie 1235 m. Repgow, nuo 1287 m. vad. Reppichau, Kėtenas, Anhaltas) – vokiečių teisininkas (šefenas), Saksų veidrodžio sudarytojas, saksų valdininkas (ministerialis).
Manoma, kad mokėsi Magdeburgo katedros mokykloje (tuo metu valdant vyskupui Wichmann von Seeburg). Mokėjo lotynų kalbą, išmanė kanonų teisę.
Aikė fon Repgovas buvo prisiekusysis teisėjas, šefenų teismo narys (šefenas, Schöffen). Turėjo teisę dalyvauti Grafo teismo (vad. Thing) posėdžiuose ir sėdėti ant šefenų suolelio. Aikė Repgovas taip pat buvo valdininkas (ministerialis), tarnavo kunigaikščiui Heinrich I (Anhaltas). Tarp 1220–1232 m. grafo Hoyer von Falkenstein (Harz) pavedimu Saksonijoje surinko paprotinės, lenų bei dvarų teisės normas, suvedė į rinkinį Sachsenspiegel, vėliau išplitusį Vokietijos imperijoje ir Europoje.
Eike von Repgow taip pat yra Saksų pasaulio kronikos (Sächsische Weltchronik) autorius. Kronika yra įvairių šaltinių kompiliacija.

Atminimas

Žymiojo saksų šefeno atminimas įamžintas paminkluose, stovinčiuose Vokietijos miestuose kaip Magdeburgas, Dessau, Reppichau, Halberstadt, taip pat Falkensteino pilyje (Harcas).
Elniakampio piliakalnis

Piliakalnis

Piliakalnis įrengtas atskiroje kalvoje, juosiamoje dviejų mažų bevardžių upelių slėnių. Aikštelė beveik keturkampė, pailga šiaurės – pietų kryptimi, 65x54 m dydžio. Joje rasta brūkšniuotos ir grublėtos keramikos. Šiaurės rytų šlaite, 4 m žemiau aikštelės krašto iškastas 4 m pločio, 0,4 m gylio griovys, už kurio supiltas 24 m ilgio, 1 m aukščio nuo griovio, 8 m pločio pylimas 1 m aukščio išoriniu šlaitu. Pietvakarių šlaite, 2 m žemiau aikštelės yra 8 m pločio į vakarus per 1,5 m nuolaidėjančios terasos žymės. Šlaitai statūs, 20-24 m aukščio, viršutinėje 6 m aukščio dalyje pastatinti.
Piliakalnis apardytas arimų, apaugęs apie 1969 m. sodintomis pušimis.

Aplinkiniai piliakalniai

Karmazinų piliakalnis 5 kmVeršiobalio piliakalnis 9 kmMaišiagalos piliakalnis 10 kmKalninių Mijaugonių piliakalnis 24 kmMažosios Riešės piliakalnis 14 kmBražuolės piliakalnis 13 kmNaujosios Rėvos piliakalnis 5 kmAvižienių piliakalnis 12 km
Pastaba:
Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną
National Lampoon Presents Dorm Daze

Siužetas

Vienas vaikinas laukia studentės pagal mainų programą, kitas užsisako prostitutę. Ir abiejų vardai vienodi. Dėl to kyla painiavos. Nusikaltėlis Lorenzo Rizatis „Juodoji ranka“ tvarko savo kriminalinius reikalus studentų bendrabutyje ir perduoda pinigus panelei Farber. Netikėtai apie pinigus sužinojo visas bendrabutis ir prasideda rankinuko paieška. Į gaudynes įsitraukia visas bendrabutis.
2017 m. FIDE Didžiojo prizo varžybos

2017 m. FIDE Didžiojo prizo varžybos (pranc. Grand Prix) buvo atrankos į 2018 m. pasaulio čempionato 2018 m. Kandidatų turnyrą  dalis.
Varžybas laimėjoː Šachrijaras Mamedjarovas iš Azerbaidžano, o antras - Aleksandras Griščiukas iš Rusijos.

2017 m. Didžiojo prizo varžybų formatas

Didžiojo prizo varžybas sudarė 4 turnyrai, kurie turėjo įvykti 2016-2017 metais, bet prasidėjo 2017 m. Juose  dalyvavo 24 šachmatininkai, praėję atranką. Kiekvienas atrinktasis turėjo pasirinkti kuriuose trijuose iš keturių turnyrų jis dalyvaus, tačiau FIDE buvo pasilikusi teisę, prie tam tikrų aplinkybių, šį pasirinkimą koreguoti. 
Kiekviename turnyre šveicariška sistema (9 ratai) žaidė 18 žaidėjų. 
Didžiojo prizo nugalėtojas ir antrą vietą užėmęs žaidėjas patenka į 2018 m. kandidatų turnyrą.

Žaidėjų atranka

Žaidėjų buvo atrenkami tokia tvarka:
iš praėjusio pasaulio čempionato mačo (2 žaidėjai).
Trys žaidėjai, kurie pateko į pateko 2015 m. pasaulio taurės pusfinalį (4 žaidėjai)
Pagal vidutinį reitingą klasikinėse varžybose, apskaičiuotą nuo 2015 birželio 1 ir 2016 gegužės 1-os (8 žaidėjai)
Per tą laikotarpį žaidėjas turėjo būti sužaidęs ne mažiau kaip 30 reitinguojamų partijų. Jei keli pretendentai turėjo vienodą vidutinį reitingą, tai į didžiojo prizo varžybas pateko žaidėjas, per minėtą laikotarpį sužaidęs daugiau reitinguojamų partijų.
Iš šachmatų profesionalų asoDinas Liženisciacijos (ŠPA) – vienas žaidėjas, pasaulio šachmatų asociacijos varžybų paskutiniame cikle užėmęs aukščiausią vietą, bet nepatekęs pagal kitus kriterijus į Didžiojo prizo varžybas.
Pagal organzatorių (AGON) kvietimą - 9 žaidėjai, kurie turėjo ne mažesnį kaip 2700 reitingą 2016 m. reitinguojamose klasikinių šachmatų varžybose (ar turintys 2600 reitingą buvę moterų ar vyrų pasaulio ar nacionaliniai čempionai).
Ypatingais atvejais, varžybų pabaigoje, galėjo būti pakviesti žaidėjai su ne mažesniu kaip 2575 klasikinių šachmatų  reitingu.

Laikas galvojimui

Pirmiems 40 ėjimų skiriama 100 min., sekantiems 20 ėjimų – 50 min., o likusiems ėjimams skiriama dar 15 min. ir po pirmo atlikto ėjimo, pridedama po 30 sek.
Kupiškio meno mokykla

Istorija

Kupiškio menų mokyklos istorija prasidėjo dar 1966 m. rudenį. Vos įsteigtai mokyklai vadovavo Mindaugas Aižinas, o pirmosios mokytojos buvo E. Aižinienė ir D. Vaitkienė. Į naujai atsidariusią mokyklą buvo priimta 60 mokinių. Veikė fortepijono ir akordeono klasės, vėliau vaikai galėjo mokytis groti smuiku bei pučiamaisiais instrumentais. Remiantis duomenimis, jau 1970 m. muzikos mokykloje mokėsi per 100 mokinių ir dirbo 9 mokytojai. Nuo 1987 m. Iki 2009 m. mokyklai vadovavo Erika Mackelienė. Nuo 2009 m. mokyklai vadovauja Daiva Šakickienė, o nuo 2011 m. Kupiškio muzikos mokykla vadinasi Kupiškio meno mokykla.

Dailės skyrius

1988 m. įkurtas Kupiškio meno mokyklos dailės skyrius. Tuo metu mokyklai vadovavo Erika Mackelienė. Po metų Subačiuje įsteigtas meno mokyklos filialas bendras skyrius
ŽFK Bobrujčanka

Istorija

1991 m. buvo suburta moterų futbolo komanda. Tuo metu vadinta „Trikotažnica“.
Moterų komanda kovoja dėl aukščiausių vietų ir trofėjų Gudijoje. Net vienuolika kartų buvo šalies čempionėmis.
2016 m. sezone pateko tarp keturių geriausių komandų.
Romualdas Ozolas

Biografija

1957 m. baigė Bazilijonų vidurinę mokyklą. 1957–1962 m. studijavo Vilniaus universiteto (VU) Istorijos-filologijos fakultete. 1965–1968 m. žurnalo „Kultūros barai“ redakcijos atsakingasis sekretorius, skyriaus redaktorius. 1968–1973 m. VU aspirantas, 1973–1989 m. dėstytojas. 1973–1990 m. SSKP narys. 1975–1980 m. dirbo LSSR MT sekretoriate. 1980–1989 m. „Minties“ leidyklos vyr. redaktoriaus pavaduotojas. 1988–1990 m. savaitraščio „Atgimimas“ redaktorius.
1988–1990 m. Lietuvos sąjūdžio iniciatyvinės grupės narys, Sąjūdžio Seimo tarybos vicepirmininkas. 1989–1990 m. savarankiškosios LKP, jos biuro narys. 1989–1990 m. LSSR AT deputatas. 1990–1992 m. LR AT deputatas, Nepriklausomybės akto signataras. 1990–1991 m. ministrės pirmininkės Kazimiros Prunskienės pavaduotojas.  1990–1993 m. Lietuvos valstybinės regioninių problemų komisijos pirmininkas, LR valstybinių derybų su SSRS, vėliau su Rusija delegacijų narys.
Nuo 1992 m. Lietuvos centro judėjimo, nuo 1993 m. Lietuvos centro sąjungos pirmininkas. 1992–1996 m. ir 1996–2000 m. LR Seimo narys.  2002 m. išrinktas į Varėnos rajono savivaldybės tarybą.  2008 m. dalyvavo įsteigiant Lietuvių tautinį centrą, narys nuo jo įkūrimo.  Lietuvos centro partijos garbės pirmininkas. 2012 m. buvo Nacionalinio susivienijimo „Už Lietuvą Lietuvoje“ apskritojo stalo pirmininku.
1994–1995 m. LR Seimo Geros valios misijos Čečėnijos klausimams spręsti vykdomasis direktorius, Tarptautinės parlamentarų grupės Čečėnijos problemoms spręsti narys. LR Seimo narių grupės Karaliaučiaus krašto lietuviams remti narys. Lietuvos ir Ukrainos draugystės draugijos pirmininkas. Baltijos Asamblėjos narys nuo jos įkūrimo, jos Nacionalinio saugumo ir užsienio reikalų komiteto narys. NATO komisijos narys. Laikraščio „Atgimimas“ steigėjas ir vyriausiasis redaktorius. Parengė publikacijų geopolitikos, valstybės, tautų ir tautinių mažumų, kultūros klausimais. Nuo 2012 m. žurnalo „Nepriklausomybės sąsiuviniai“ vyr. redaktorius.
Audronė Kasperavičienė

Audronė Kasperavičienė (1952 m. vasario 9 d. Vilniuje) – Lietuvos menotyrininkė.

Biografija

1974 m. baigė vaizduojamojo meno istoriją ir teoriją Lietuvos dailės institute. 1973–1993 m. dirbo Paminklų restauravimo institute. Atliko Lietuvos nekilnojamųjų kultūros vertybių ir statinių istorinių bei istorijos menotyrinių tyrimų, parengė, su kitais, tų statinių restauravimo projektų. 1998–2004 m. dirbo Vilniaus senamiesčio atnaujinimo agentūroje, nuo 2004 m. Vilniaus pilių valstybinio kultūrinio rezervato direktorė. 1996–2002 m. Tarptautinės paminklų ir paminklinių vietovių tarybos (ICOMOS) Lietuvos nacionalinio komiteto pirmininkė.
Da Vinci (grupė)

Istorija

Grupė „Da Vinci“ susikūrė 1982 m. Tais pačiais metais grupė tapo žinoma išleisdama singlus „Lisboa Ano 10.000“ ir „Hiroxima (Meu Amor)“.
1989 m. grupė dalyvavo Festival RTP da Canção konkurse su daina „Conquistador“, su kuria užėmė 1 vietą ir gavo teisę atstovauti Portugalijai Eurovizijos konkurse. Eurovizijoje atstovai užėmė 16 vietą iš 22 dalyvių.
Kulinarinis turizmas

Kulinarinis turizmas (dar kitaip gastronominis turizmas) – autentiškų regiono patiekalų bei gėrimų siūlančių restoranų, barų lankymas. Taip pat gali būti agrarinio turizmo rūšis, kuomet turistai lankosi ūkiuose, susipažįsta su tuo, kaip daromas sūris, sviestas ir pan., apžiūri naminius gyvulius.
Lietuvos etnokultūriniuose regionuose organizuojamos teminės degustacijos, gaminimo edukacijos, atgaivinamas litvakų, lietuvninkų ir dvarininkų kulinarinis paveldas. Lietuva turi daugiau nei 3 tūkstančius autentiškų patiekalų receptų. Lietuvoje nusidriekęs maršrutas pavadintas Alaus keliu.
Seros Koloradosas

Seros Koloradosas (isp. Cerros Colorados – „spalvingosios kalvos“) – hidroelekrinių ir užtvankų kompleksas Argentinoje, šiaurės Patagonijoje, Neukeno provicijoje, Neukeno upės žemupio slėnyje. Komplekso statybos pradėtos 1969 m., o užbaigtos ir inauguruotos 1980 m. Komplekso tvenkinių plotas 607 km², tūris 43,4 km³.
Kompleksą sudaro 4 užtvankos – Portesuelo Grandė, Loma de la Lata, Planisie Banderita ir El Čanjaras. Kaip tvenkiniai panaudotos dvi natūralios įdubos – Los Barealesas ir Mari Menukas. Portesuelo Grandės užtvanka didžiąją Neukeno upės vandens dalį nukreipia į Los Barealesą. Iš jo per Loma de Latos užtvanką vanduo patenka į Mari Menuko tvenkinį. Jo vandens lygis 69 m aukštesnis už upės. Planicie Banderita veikia hidroelektrinė su 243 MW galios turbinomis, pagaminanti 1512 GWh elektros per metus. 10 km žemiau įrengta nedidelė apsauginė El Čanjaro užtvanka.
Grafitis

Grafitis (it. graffito, graffiti) – tai įvairūs nupiešti, išbraižyti ar kitaip pavaizduoti piešiniai, vaizdai, įrašai ant gatvės statinių sienų ir panašių paviršių, panaudojant dažus, rašalą. Toks menas ant sienų paviršių, judančių objektų (pvz., traukinių) be jų savininko sutikimo yra laikomas vandalizmu. Tai gali būti nuo paprasčiausio autoriaus parašo, nepadoraus žodžio iki sudėtingo piešinio. Taip pat politinio protesto išraiška, reklama ar panašiai.

Istorija

Grafičiai pradėti kurti nuo seno. Jie datuojami nuo senovės Romos imperijos laikų, yra aptinkami ant Egipto piramidžių ir kitur.
Šiuolaikiniai grafičiai pagarsėjo Niujorke apie 1970 m. Juos piešė darbininkų kvartalų jaunimas. 1971 m. dienraštis New York Times savo straipsnyje pirmą kartą sąvoką graffiti panaudojo naujajai miestų meno rūšiai apibrėžti, kuri ypač greitai išpopuliarėjo šiame JAV mieste.
Dažnių spektras

Dažnių spektras yra signalo, kuris yra laikinėje srityje, atvaizdavimas dažninėje srityje. Dažnių spektras gali būti sukurtas naudojant Furjė transformaciją.

Šviesa

Šviesos šaltinis gali turėti daug sumaišytų skirtingų ir skirtingo intensyvumo spalvų. Vaivorykštė arba prizmė siunčia skirtingus dažnius į skirtingas puses, dėl to jie atrodo atskiri žiūrint iš kitų kampų.

Garsas

Garsas taip pat gali turėti skirtingus dažnius. Muzikinio tono tembras yra charakterizuojamas savo harmonikų spektro.

Radijas

Radijuje ir telekomunikacijoje, dažnių spektrą pasidalija daug skirtingų transliuotojų. Kiekviena transliuojama radijo ir televizijos stotis skleidžia bangą, kuriai yra priskirta dažnių sritis, vadinama kanalu.
Pavyzdžiui, kai AM (amplitudinė moduliacija) radijas plito nuo 1920 m. Kongresas paskyrė jam dažnių diapazoną nuo 535 kHz iki 1,7 MHz.
SC Freamunde

Istorija

Klubas įkurtas 1933 m. Namų rungtynes žaidžia savo stadione, kuris talpina 4 000 žiūrovų.
Būtkiemio piliakalnis

Piliakalnis

Piliakalnis įrengtas aukštumos kyšulyje esančioje atskiroje kalvoje. Aikštelė buvo nedidelė, su šiaurinėje pusėje supiltu aukštu 17 m pločio pylimu, kurio galai žemėdami supo ją visą. Todėl piliakalnis atrodė įdubusiu viršumi. Rengiant aikštelę šokiams iš žvyro supiltas pylimas 1969 m. išlygintas buldozeriu ir piliakalnis liko nupjauto kūgio formos su 16x18 m dydžio ovalia aikštele bei 0,5 m aukščio pylimo liekanomis šiaurinėje pusėje. Šlaitai statūs, 8 m aukščio, Š šlaitas vos 1,5 m aukščio, nes į šią pusę buvo lyginamas pylimas.
Piliakalnis dirvonuoja, vakarinis šlaitas apaugęs jaunais lapuočiais ir krūmais.
Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečiu - II tūkstantmečio pradžia. Lietuvos Respublikos Vyriausybės nutarimas dėl paskelbimo kultūros paminklu – 1998-05-19; Nr.612. Paminklo teritorijos plotas 12600 m². Išmatavimai: 190 m ilgio šiaurės – pietų kryptimi ir iki 90 m pločio.

Aplinkiniai piliakalniai

Varkališkių II piliakalnis 9 kmMaisiejūnų piliakalnis II 7 km
Burčiakų piliakalnis 3,5 kmPridotkų piliakalnis 5 km
Buivydonių piliakalnis 6 kmBačkininkėlių piliakalnis 12 km
Darsūniškio piliakalnis 12 km
Migonių piliakalnis 4 kmBalceriškių piliakalnis 14 kmPalapainės piliakalnis 5 kmVirkininkų piliakalnis 7 km
Paukščių piliakalnis 9 kmBasonių piliakalnis 1,5 km
Rokiškių piliakalnis 4,5 km