google/wiki40b huggingface dataset:
Gimtoji žemė

Gimtoji žemė – Ukmergės rajono laikraštis, leidžiamas nuo 1944 m. spalio 12 d. Ukmergėje.

Istorija

Iki 1950 m. Ukmergės apskrities laikraštis, 1950–1962 m. – LKP Ukmergės rajono komiteto ir rajono DDT leidinys. 1962 m. balandžio mėn. sujungtas su Širvintų rajono laikraščiu „Lenino vėliava“ tapo Ukmergės ir Širvintų tarprajoniniu leidiniu. Nuo 1963 m. – vėl Ukmergės rajonui skirtas laikraštis, nuo 1991 m. steigėja – Ukmergės rajono savivaldybės taryba, tačiau tuometiniai rajono vadovai į žurnalistų darbą nesikišo. 1995 m. prasidėjus privatizacijai, buvo sudarytos sąlygos visas akcijas įsigyti patiems žurnalistams, redakcija tapo visiškai nepriklausoma UAB „Gimtoji žemė“.
Iki 1944 m. lapkričio 15 d. vadinosi „Kelias į socializmą“, iki 1962 m. balandžio mėn. – „Tarybinis kelias“, vėliau – „Gimtoji žemė“. 1944 m. ėjo kartą per savaitę, 1945 m. – vienąkart-dukart, 1946–1951 m. – dukart, nuo 1951 m. – triskart per savaitę. Spausdino nuo 1946 m. Ukmergės „Komunos“ spaustuvė, nuo 1948 m. ji perduota laikraščio redakcijai, 1976 m. prijungta prie Panevėžio spaustuvės, nuo 1993 m. UAB „Ukmergės spaustuvė“. Tiražas 1944 m. – 2000 egz., 1987 m. – 12 900 egz., 1997 m. – 4600 egz.
Redakcijoje dirbo Juozas Gudeliauskas, Aleksandras Krištaponis, Irena Milvydienė (dirbo 1952–1988 m.), Marijonas Vilkelis.
Liešiškės

Istorija

1905 m. kaimas minimas Inturkės juodraštinėje priešvedybinių apklausų knygoje.
Skirsnemunės piliakalnis

Piliakalnis

Piliakalnis buvo dviejose supiltose kalvelėse Nemuno ir Talkoto upelio santakoje. Tai turėjęs būti motas su papiliu, kurių liekanas galutinai nuplovė 1946 m. Nemuno potvynis. Daugiau duomenų apie piliakalnį nėra. Dabar tai Nemuno dešiniojo kranto smėlynas.

Aplinkiniai piliakalniai

Eržvilko piliakalnis 23 kmKalnųjų piliakalnis 29 kmGabrieliškių piliakalnis 29 kmAntkalniškių piliakalnis 4 kmKartupėnų piliakalnis 6 km
Raudonėnų piliakalnis 12 kmKukarskės piliakalnis 10 kmMaštaičių piliakalnis 1 km
Žemaitija

Pavadinimas

Tradiciškai Žemaitijos pavadinimas kildinamas iš lietuvių kalbos žodžio žemas. Pasak daugelio istorikų, Žemaitijos pavadinimas galėjo būti vartojamas kalbant apie žemę esančia už Nemuno ribų. Kita hipotezė teigia, jog jis kilęs iš lietuvių kalbos žodžio žemė, tačiau ji nėra labai populari.
Viduramžiais Žemaitija lotyniškai buvo žinoma bei užrašoma kaip Samaitiæ, Zamaitiae, Zamaytae, Samathae, Samethi; rusėnų šaltiniai mini regioną kaip жемотьская земля (liet. Žemaitijos žemė); iš jo kilo ir lenkiškas regiono pavadinimas Żmudź ir tikriausiai vidurio vokiečių aukštaičių Sameiten, Samaythen. Tai nusako senesnę Žemaitijos pavadinimo formą, Žemaičiai. Patys žemaičiai Žemaitiją vadina Žemaitėjė.

Žemaitija carinės Rusijos sudėtyje. Žemaičių lietuviškasis sąjūdis

Po trečiojo Abiejų Tautų Respublikos padalijimo atiteko Rusijai, nuo 1843 m. įėjo į Kauno guberniją.
XVIII ir XIX a. sandūroje (Vakarų) Žemaitijoje, daugiausia vietos bajorų pastangomis, ėmė sparčiai plėtotis lietuviakalbė raštija, o XIX a. pradžioje čia kilo pirmoji lietuvių tautinio judėjimo banga.

Žemaitija po 1990 metų

1994 m. liepos 21 d. Lietuvos heraldikos komisija aprobavo dabartinius mažojo ir didžiojo Žemaitijos herbų etalonus, remiantis istorine ir ikonografine medžiaga. Dailininkas Algis Kliševičius.
The Delta

The Delta yra psychedelic trance muzikos projektas iš Vokietijos. Nariai – Marcus Maichel, Wayan Raabe ir Arne Schaffhausen.
Domas Grabys

Domas Grabys (1897 m. rugpjūčio 30 d. Lazdininkuose, Darbėnų valsčius – 1942 m. kovo 28 d. Gorkyje) – Lietuvos karinis veikėjas, pulkininkas.

Biografija

Mokėsi Palangos progimnazijoje, vėliau – Liepojos gimnazijoje. 1917–1919 m. studijavo mediciną Charkovo universitete. 1919 m. spalio mėn. mobilizuotas į Lietuvos kariuomenę, paskirtas Artilerijos pulko gydytojo padėjėju, vėliau – į Karo ligoninę.
1921 m. gruodžio mėn. baigė Kauno karo mokyklą, paskirtas į Antrąjį Artilerijos pulką. Nuo 1924 m. sausio mėn. baterijos vadas. 1928 m. baigė Tulūzos universiteto Fizikos ir matematikos fakulteto Elektrotechnikos, 1929 m. – ir Mechanikos skyrių. 1929 m. sausio mėn. perkeltas į Artilerijos tiekimo skyrių. Nuo 1930 m. birželio mėn. Artilerijos dirbtuvių Kaune projektų dalies vedėjas ir techninio skyriaus viršininkas, nuo 1935 m. liepos mėn. Ginklavimo valdybos projektų biuro vedėjas. 1936 m. pulkininkas. Nuo 1938 m. lapkričio mėn. ginklų dirbtuvių Linkaičiuose viršininkas.
TSRS okupavus Lietuvą 1940 m. rugsėjo 14 d. suimtas, kalintas Šiauliuose. 1941 m. liepos 3 d. išvežtas į Gorkio kalėjimą. 1942 m. kovo 7 d. Ypatingojo pasitarimo nuteistas mirti. Sušaudytas .
Tomas Šantimprietis

Tomas Šantimprietis (Thomas von Cantimpré, Thomas Cantimpratensis; 1201 m. – 1272 m. gegužės 15 d.) – XIII a. dominikonų vienuolis, rašytojas, teologas.
Gimė Brabanto kunigaikštystėje, Sint Peters Liovo miestelyje. Mokėsi Lježe. Vėliau persikėlė į Šantimprė vienuolyną, kur tapo dvasininku. 1232 m. įstojo į dominikonų ordiną Leuvene. Po metų išsiųstas mokytis į Kelną. Vėliau taip pat mokėsi Paryžiuje. 1240 m. grįžo į Leuveną, kur tapo filosofijos ir teologijos profesoriumi.
Tomas Šantimprietis parašė 7 veikalus, kuriuose nagrinėjo filosofijos, teologijos ir hagiografijos temas. Žymiausi darbai – Opus de natura rerum (20 tomų gamtos istorija) ir Bonum universale de apibus (1257-1263 m. parašyta utopija, kurioje kaip žmonių gyvenimo alegorija aprašoma bičių bendruomenė. Joje, kalbant apie dvasias, minimas prūsų paprotys garbinti miškus).
Frydrichas Gedkantas

Biografija

Kilęs iš lietuvininkų. Nuo 1621 m. studijavo Karaliaučiaus universitete. 1634 m. Karaliaučiuje pirmasis užrašė lietuvių liaudies melodiją. Iš Abiejų Tautų Respublikos valdovo Vladislovo IV gavęs karo inžinieriaus titulą sudarė Šiaurės Lenkijos ir Prūsijos karinių įtvirtinimų planų ir žemėlapių. Sudarė ir švedų per 1600-1629 m. Abiejų Tautų Respublikos-Švedijos karą valdomos Piliavos tvirtovės fortifikacijų planą. Paliko gana tikslų 15 didelių Abiejų Tautų Respublikos tvirtovių bei įtvirtinimų rankraštinį atlasą „Praktiškoji topografija, surašyta ir ištirta inžinieriaus Fr. Gedkanto“ (lot. Topographia practica conscripta et recognita per Fr. Gedkant mechanicum, 1638 m.). Per 1655-1660 m. Šiaurės karą švedų 1655 m. buvo išvežtas į Stokholmą.
Gresiant Rusijos įsiveržimui į Lietuvą jis organizavo Vilniaus gynybinių objektų rekonstrukciją. 1648 sudarė miesto gynybinės sienos ir priemiesčių, tarp jų – Lukiškių ir gretimų laukų planą, Kauno, Tauragės ir Virbalio miestų planus. Padarė keletą artilerijos technikos išradimų. Nuo 1660 m. gyveno Lvove. Pasižymėjo per 1651 m. Berestečko ir 1658 m. Torunės mūšius su švedais.
Marijampolė City

Istorija

2018 m. įkurta VšĮ „Suvalkijos jaunimo futbolo klubo akademija“. Komanda iš pradžių vadinosi FA Suvalkija, vėliau Marijampolė City.
2019 m. įgijo Antros lygos licenciją. ir debiutavo trečios pakopos pirmenybėse.
Notarinis liudijimas

Notarinis liudijimas - oficialus valstybės pareigūno ar įgalioto asmens paliudijimas (dėl tikrumo, pvz., kopijos etc.); notaro liudijamuose dokumentuose notaro atliekamas notarinio liudijimo įrašo parašymas, pasirašymas ir notaro antspaudo uždėjimas.
Notaro išduodamuose dokumentuose notaras parašo notarinio liudijimo įrašą, pasirašo ir uždeda savo antspaudą. Paveldėjimo teisės liudijimuose notaras papildomai nurodo paveldėjimo bylos numerį.
Liudydamas užsienio kalba surašyto dokumento nuorašo tikrumą, notaras tvirtinamąjį įrašą parašo valstybine kalba.
Jeigu notarinis liudijimas netelpa sudaromame notariniame dokumente, jis gali būti surašytas pridedamame prie dokumento popieriaus lape. Šiuo atveju lapai su dokumento tekstu ir lapas su notariniu liudijimu susiuvami, sunumeruojami, susiūtų lapų skaičius patvirtinamas notaro parašu ir antspaudu.
Notaro bylose saugomų dokumentų, kuriais remiantis atlikti notariniai veiksmai, kopijų tikrumas liudijamas pagal bendrąsias dokumentų rengimo ir įforminimo taisykles, nustatytas Lietuvos archyvų departamento prie Lietuvos Respublikos Vyriausybės.

Įrašas

Notarinio liudijimo formoje įrašoma: notarinio veiksmo atlikimo data, notarinį veiksmą atlikusio notaro biuro pavadinimas, vardas ir pavardė, kai liudijamas parašo tikrumas, – pasirašiusio asmens vardas ir pavardė, kai liudijamas dokumento vertimo tikrumas, – vertimo kalbos, notariniame registre įregistruoto notarinio veiksmo numeris, notaro atlyginimo už atliktą notarinį veiksmą dydis (kai notaras atleidžia nuo atlyginimo mokėjimo, rašomi žodžiai „atleista nuo mokėjimo“), kompensacijos už patikrą valstybės registruose dydis, valstybės įmonės Registrų centro darbų kainos dydis, kompensacijos(-ų) už kitas kliento prašymu notaro atliktas paslaugas dydis, notaro parašas.
Dobžinevo Dužės valsčius

Istorija

Nuo V a. pr. m. e. iki X a. šiose vietovėse gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. XIII–XIV a. šias žemes užėmė Lietuvos Didžioji Kunigaikštystė. Nuo XIII–XIV a. iki 1513 m. priklausė Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės Trakų vaivadijai, nuo 1513 m. iki 1569 m. Liublino unijos Palenkės vaivadijai. Nuo 1569 m. iki 1795 m. buvo Abiejų Tautų Respublikos Mažosios Lenkijos provincijos Palenkės vaivadijos valdose. Nuo 1795 m. iki 1807 m. priklausė Prūsijos karalystės Naujosios Rytų Prūsijos Balstogės departamentui. 1807-1842 m. priklausė Rusijos imperijos, Balstogės sričiai, 1842-1914 m. Gardino gubernijai. Nuo 1914 m. iki 1919 m. priklausė Vokietijos imperijos Oberosto sričiai. 1919–1939 m. priklausė Lenkijos tarpukario Balstogės vaivadijai. 1919–1954 m. dalis valsčiaus kaimų priklausė Obrubnikų valsčiui. 1939–1941 m. priklausė Tarybų Sąjungos Baltarusijos TSR, Balstogės srities, Balstogės rajonui. 1941–1945 m. priklausė Trečiojo Reicho, Balstogės sričiai. Nuo 1945 m. priklauso Lenkijai. 1945–1999 m. priklausė Balstogės vaivadijai. 1973–2001 m. dalis valsčiaus kaimų priklausė Dobžinevo Košcelnės valsčiui.

Administracinis suskirstymas

Bohdanas, Borsukuvka, Chrabolai, Dobžinevo Duže, Dobžinevo Fabrične, Dobžinevo Košcelne, Fastai, Gnila, Javoruvka, Kobuziai, Kopiskas, Kozince, Krinice, Kulikuvka, Lence, Letnikai, Nove Aleksandrovas, Novosiulkai, Obrubnikai, Ogrodnikai, Podlence, Pogožalkai, Ponikla, Ribakai, Šacilai ir Zalesiai.
Jared Leto

Biografija

Gimė 1971 m. Bošjer Sičio miestelyje, Luizianoje. Vaikystėje gyveno kartu su mama Constance ir broliu Shannon. Jo tėvas Tony išsiskyrė su motina, kai jis dar buvo labai jaunas. Po mokyklos įstojo į Filadelfijos universitetą, kur trumpai studijavo dailę. Vėliau persikėlė į Niujorką studijuoti vizualinio meno mokykloje.

Filmai

1992 m. išvyko į Los Andželą pradėti savo aktorystės karjerą. Po dvejų metų gavo vaidmenį seriale „My So-Called Life“. Vėliau gavo daugiau vaidmenų filmuose „How to Make an American Quilt“, „Urban Legend“, „The Thin Red Line“, „Fight Club“. Tačiau savo pripažinimo kaip aktorius gavo tik po filmo „Requiem for a Dream“ pasirodymo: šiame filme Leto vaidino heroiną vartojantį narkomaną Harry Goldfarb. Vėliau kartu su David Fincher vaidino filme „Panic Room“, kartu su Colin Farrell filme „Alexander“, bei filme „Lord of War“ kartu su Nicolas Cage.
Leto yra veganas ir tai jis ypač pažymėjo interviu, kuriuose kalbėjo apie savo svorio priaugimą filmui „Chapter 27“, kuriame jis vaidino Džono Lenono žudiką, Marką Čapmaną. Šiam vaidmeniui jis priaugo apie 28 kg.

Muzika

Be vaidybos, Leto taip pat užsiima muzikine veikla ir yra grupės „30 Seconds To Mars“ vokalistas, kur taip pat groja gitara ir kuria dainų tekstus; jo brolis Shannon Leto groja grupėje būgnais. Grupė susikūrė 1998 m. ir išleido penkis albumus: „30 Seconds To Mars“ (2002), „A Beautiful Lie“ (2005), „This Is War“ (2009) ir „Love, Lust, Faith + Dreams“ (2013), "AMERICA" (2018).
Chrestomatija

Chrestomatija (iš gr. χρηστος – chrestos, „naudingas“, ir μανθανω – manthano, aor. inf.: μαθειν mathein, „mokytis“) – tekstų rinkinys. Chrestomatijose pateikiami tekstai laikomi pavyzdiniais, klasikiniais kokios nors srities pavyzdžiais arba iliustruojančiais tam tikro dalyko, epochos savitumus, tipinius dalykus.
Chrestomatija sudaroma siekiant ją panaudoti didaktinėje praktikoje.
Asger Jorn

Asgeras Jornas (dan. Asger Jorn, 1914–1973) – XX a. Danijos tapytojas, keramikas, grafikas, skulptorius, rašytojas.

Biografija

Asgeras Olafas Jorgensenas gimė 1914 m. kovo 3 d. Vejrumo gyvenvietėje netoli Struėro miestelio Šiaurės Jutlandijoje. Jo tėvai buvo vietos mokytojai. 1929 m. su šeima persikėlė į Silkeborgą. 1930 m. pradėjo tapyti, 1933 m. pirmą kartą eksponuoti du jo paveikslai bendroje parodoje Silkeborge. 1936 m. išvyko į Paryžių, kur 10 mėnesių mokėsi Fernano Ležė studijoje. 1937 m. dirbo architektui Le Korbiuzjė sukurdamas didelių matmenų sieninę tapybą Paryžiaus tarptautinei parodai. 1938 m. įvyko pirmoji personalinė Asgero Jorgenseno paroda Kopenhagoje. 1939 m. A. Jorgensenas vedė Kirsten Lyngborg. Antrojo pasaulinio karo metus dailininkas praleido Danijoje ir 1945 m. sutrumpino savo pavardę į Jorno. Po kelionių į Laplandiją, Tunisą, Prancūzija, Olandiją, Belgiją A. Jornas užmezgė ryšių su kitais menininkais ir 1948 m. su jais įkūrė grupę COBRA. Tais pačiais metais, kiek anksčiau įvyko jo personalinė paroda Paryžiuje. 1951 m. iširus COBRA grupei, A. Jornas iki 1957 m. veikė iš jos išaugusioje „Bauhaus imadžinistų“ grupėje.
1951 m. A. Jornas vedė Matie van Domselaer. Dėl paūmėjusios tuberkuliozės 1951−52 m. būdamas sanatorijoje Silkeborge A. Jornas sukūrė tapybos serijas „Gyvenimo ratas“ (ar „Metų sezonai“) ir „Apie tylųjį mitą“. 1953 m. keliavo į Šveicariją, Prancūziją, Italiją. Nuo 1954 m. nuolat vasaras praleisdavo Albisola Marina vietovėje prie Genujos Italijoje, kur 1959 m. sukūrė didžiulių matmenų keraminę sienos reljefą mokyklai Orhuse Danijoje. 1958 m. A. Jornas persikėlė į Paryžių, kur prisidėjo prie tarptautinio situacionistų judėjimo. Jo kūrybą paveikė Džeimsas Ensoras, Vasilijus Kandinskis, Paulis Klė, Choanas Miro. A. Jornas kūrė tapybą, koliažus, knygų iliustracijas, keramiką, grafiką, piešinius, gobelenų dizainą ir paskutiniaisiais metais − skulptūrą. 1960 m. užbaigė didžiausią ir garsiausiu jo kūriniu įvardijamą paveikslą „Stalingradas“. 1962 m. įvyko pirmoji jo personalinė paroda Niujorke. Jis organizavo „Skandinavijos lyginamojo vandalizmo institutą“, publikavo knygeles apie Skandinavijos ir viduramžių Europos kultūrą. 1962 m. buvo susijęs su Žanu Diubufė. 1964 m. atsisakė skirto Gugenheimo prizo. Dailininkas vėlyvaisiais metais daug keliavo, lankėsi Kuboje, JAV, Azijoje. Asgeras Jornas mirė 1973 m. gegužės 1 d. Orhuse Danijoje. Anksčiau tais metais buvo vedęs trečią kartą − Nanna Enzensberger. Palaidotas Grötlngbo vietovėje Gotlando saloje (Švedija). Silkeborgo dailės muziejuje, kuriam 2010 m. buvo suteiktas Jorno vardas, sukaupta didžiausia dailininko kūrinių kolekcija.
Al-Sailiya SC

Istorija

Klubas įkurtas 1995 m.
Konstanty Jeleński

Biografija

Gimė 1888 m. rugsėjo 4 d. Aukštadvaryje, Boleslovo Jelenskio ir Kotrynos Gecevičiūtės šeimoje. Baigė politikos studijas Paryžiaus universitete. 1919 m. pradėjo dirbti Lenkijos užsienio reikalų ministerijoje. 1919–1923 m. dirbo Lenkijos ambasadoje Romoje, 1923–1926 m. Madride. 1926–1927 m. dirbo užsienio reikalų ministerijos politikos ir ekonomikos departamente. 1927–1929 m. dirbo ambasadoje Bukarešte, 1929–1932 m. Vienoje. 1932–1933 m. vėl dirbo užsienio reikalų ministerijos politikos ir ekonomikos departamente. 1933–1935 m. buvo konsulas Karaliaučiuje, 1937–1939 m. Miunchene. 1939 m. liepos 31 d. išėjo į pensiją. Naciams užpuolus Lenkiją, pasitraukė į Londoną, kur ir mirė 1955 m. gegužės 29 d.
Kunai

Kunai (jap. 苦無) – japoniškas, panašus į peilį, įrankis, kaip manoma, kilęs nuo mūrininko mentės. Yra dvi kunai rūšys: trumpasis kunai (少苦無, shō-kunai) bei didysis kunai (大苦無, dai-kunai). Geras pavyzdys, kaip paprastas įrankis, gali tapti daugiafunkciniu ginklu, kovos menų eksperto rankose. Šis įrankis dažnai siejamas su nindzėmis, kurie jį naudoja išskaptuoti skylėms tvorose.

Konstrukcija

Kunai paprastai būdavo gaminamas nuo 20 cm iki 60 cm ilgio. Kunai buvo naudojamas paprastų žmonių, kaip daugiafunkcinis sodo įrankis arba akmenskaldžių bei mūrininkų. Kunai nėra peilis, bet labiau gimingas laužtuvui. Kunai ašmenys buvo neaštrūs, daromi iš minkšto metalo, nes įrankis buvo skirtas daužyti tinkui ir medienai, kasti žemei arba vietoj laužtuvo. Paprastai, nugaląsdavo tik viršūnėlę. Būdai, kuriais kunai buvo naudojamas būtų galėję sunaikinti tokį termiškai apdorotą ir išgaląstą ginklą, kaip peilį.
Kunai paprastai turėjo lapo formos ašmenis ir rankeną su žiedu ant buoželės, kurį buvo galima pakabinti ant virvutės arba diržo. Tai leisdavo kunai surišti su pagaliu ir pagaminti tiesią ietį. Taip pat buvo galima kunai pririšti prie rankos ir šitaip užmaskuoti ginklą. Arba naudoti vietoj inkaro arba kobinio, vąšo.
Priešingai paplitusiai nuomonei, kunai nebuvo mėtomas ginklas, bet naudojamas kaip pjaunamasis ar duriamasis ginklas. Vis dėlto jį buvo galima ir mėtyti.

Pritaikymas kovai

Priešingai nei Šaolino vienuoliai Kinijoje, dauguma nindzių naudojo ginklus, kurie buvo kilę iš žemdirbystės įrankių. Kadangi kunai buvo pigiai gaminami, patogaus svorio, lengvai išgalandami žemdirbių įrankiai, iš jų buvo galima greitai pagaminti paprastus ginklus.
Kaip ir su šurikenais bei ninjutsu, senovės nindzių legendų išpūtimas suvaidino svarbų vaidmenį, kuriant šiuolaikinį pop kultūrinį kunai įvaizdį. Nindzių mitologijoje kunai vaizduojamas, kaip japoniškas peilis, naudojamas, kaip mėtomas bei duriamas ginklas.
Kaip ginklas, kunai yra daug didesnis ir sunkesnis už šurikeną bei, turėdamas rankeną, gali būti naudojamas artimoje kovoje daug efektyviau už šurikeną.
Yra kelio kunai rūšys: trumpasis kunai, ilgasis kunai, siaurų ašmenų tipo kunai, dantytas kunai ir plačiašmenis kunai. Kai kuriais atvejai, kunai bei shikoro – plačiaašmenis pjūklas, su durklo tipo rankena, yra labai sunkūs atskirti.
Stumbrės

Žymūs žmonės

1911 m. spalio 21 (naujuoju stiliumi - lapkričio 3) d. gimė kunigas Liudvikas Šarkauskas.
Komercinės teisės mokslas

Komercinės teisės mokslas (komercinė teisėtyra arba jurisprudencija; lot. commercium – 'prekyba') – tyeisės mokslo šaka apie komercinę teisę. Komercinės teisės mokslas tiria komercinės teisės normas, dėsningumus, jų tarpusavio ryšius bei siūlo rekomendacijas teisėkūros institucijoms, kitiems subjektams dėl galiojančios teisės normų.
Akrecinis diskas

Akrecinis diskas – dujų/dulkių diskas besisukantis apie masyvų centrinį kūną. Tai gali būti jauna žvaigždė, juodoji bedugnė, baltoji nykštukė arba neutroninė žvaigždė. Dėl disko vidinės trinties – klampos vyksta sukimosi momento persiskirstymas diske. Vidinės dalys lėtėja ir spiraline trajektorija krenta į centrinį kūną. Judėjimo energija yra paverčiama šilumine ir išspinduliuojama elektromagnetinių bangų pavidalu iš disko paviršiaus. Spinduliavimo diapazonas priklauso nuo centrinio objekto masės ir kompaktiškumo. Taip akreciniai diskai aplink jaunas žvaigždes spinduliuoja daugiausia infraraudonajame diapazone, akreciniai diskai aplink neutronines žvaigždes ir juodąsias bedugnes – rentgeno diapazone.
Diskai efektyviai susidaro dvinarėse sistemose, kuomet mažiau masyvi komponentė pasiekia milžinės stadiją ir užpildo Rošo ertmę. Tuomet medžiaga gali laisvai pertekėti prie masyvesnės komponentės (pavyzdžiui, baltosios nykštukės arba neutroninės žvaigždės) ir suformuoti apie ją akrecinį diską.
Wsiewołod Strażewski

Biografija

Gimė 1897 m. rugpjūčio 21 d. Virbalyje. 1917 m. baigė Suražo mokytojų mokyklą. 1920 m. Maskvoje baigė aukštąją pedagogų mokyklą. Nuo 1923 m. Raudonosios armijos karininkas. 1935–1936 m. baigė Maskvos karo akademiją. Per Stalino vykdytus karininkų valymus, 1938 m. birželį buvo suimtas, bet vėliau išleistas į rezervą.
1941–1944 m. kariavo įvairiose fronto linijose. 1944 m. kovo mėnesį tapo Lenkijos liaudies respublikos kariuomenės karininku. Nuo 1945 m. paskirtas Lenkijos krašto apsaugos ministerijos viceministru. 1946–1956 m. buvo įvairių Lenkijos karinių apygardų generolu. 1956 m. lapkričio 28 d. grįžo į TSRS, kur 1957 m. kovą buvo demobilizuotas ir išleistas į pensiją. Mirė 1973 m. rugpjūčio 25 d. Varšuvoje, palaidotas Povonzkų kapinėse.
Pavandenės Šv. Onos bažnyčia

Istorija

Florijonas Bogužas 1620 m. pastatė medinę bažnyčią, jai dovanojo Kruopainių ir Žvirgždžių kaimus (priklausė ir 1805 m.). 1620 m. įsteigta parapinė mokykla (veikė ir XIX a. pirmojoje pusėje). 1802 m. pastatyta dabartinė ąžuolinių rąstų bažnyčia. 1912–1914 m. veikė Lietuvų katalikų blaivybės draugijos skyrius.

Architektūra

Bažnyčia liaudies architektūros formų, stačiakampio plano, vienabokštė. Joje įrengti 5 altoriai. Šventoriaus tvora mūrinė. Jame yra medinė varpinė (XIX a.), Kryžiaus kelio stotys.
Priapas

Vaizdavimas mene

Iš pradžių Priapas buvo Mažosios Azijos tautų derlingumo dievas. Jo statulos dažniausiai vaizdavo barzdotą vyrą su didele stačia varpa – jos buvo statomos miestų aikštėse, kryžkelėse, soduose, laukuose, vynuogynuose, net miegamuosiuose. Stati apnuoginta varpa simbolizavo ne tik didelį derlingumą, bet ir apsaugą nuo blogio.
Dėl tokio Priapo vaizdavimo būdo patologinė varpos erekcija, nesusijusi su seksualumu, buvo pavadinta priapizmu.
Tatjana Sorokko

Karjera

Karjerą pradėjo būdama 18 metų. Vėliau išvyko į Paryžių dirbti kaip podiumo modelis. Ji bendradarbiavo su daugeliu mados pasaulyje žinomų kūrėjų, tokiais, kaip: Chanel, Christian Dior, Dolce & Gabbana, Donna Karan, Calvin Klein, Marc Jacobs, Givenchy, Alexander McQueen, Ungaro, Prada, Versace, Valentino, Karl Lagerfeld, Christian Lacroix, Jean Paul Gaultier, Gianfranco Ferre, Azzedine Alaia, Oscar de la Renta, Armani ir Yves Saint Laurent. Fotografavosi aukštosios mados žurnalų Glamour, Vogue, Harper's Bazaar, Cosmopolitan ir Elle viršeliams.
Eurika Masytė

Biografija

Mokėsi Kauno 42-ojoje vidurinėje mokykloje. Dirbo Kauno radijo gamykloje konstruktore-braižytoja, dainavo tautinių šokių kolektyvo „Suktinis“ ansamblyje, Jautrės Urnikaitės-Šinkūnienės ansamblyje. Vilniaus universiteto Kauno humanitariniame fakultete studijavo lietuvių kalbą ir literatūrą (specializacija – literatūra). Baigusi universitetą dirbo žurnaliste ir redaktore keliose TV laidose, dienraščiuose „Lietuvos rytas“, „L.T.“, žurnaluose „Ekstra“, „Moters savaitė“ ir kt. 2011 m. įstojo į Kauno technologijos universiteto Socialinių mokslų fakulteto Edukologijos instituto edukacijos vadybos specialybę. Nuo 2012 m. gyvena Airijoje;  dirba vietiniame savaitraštyje „Lietuvis“, dėsto lietuvių kalbos pagrindus Lietuvos emigrantams.

Muzikinė veikla

1988 m. pagal Justino Marcinkevičiaus eiles sukūrė muziką dainai „Laisvė“, kuri tapo  neformaliu Atgimimo himnu. Pirmą kartą „Laisvė“ atlikta 1989 m. kartu su grupe „Antikvaras“.  
E. Masytė koncertavo su grupe „Žaidimų akademija“. 2008 m. gegužės 18 d. su kompozitoriumi ir atlikėju Linu Adomaičiu dalyvavo „Nacionalinės pažangos premijos“ apdovanojimų ceremonijoje. 2010 m. su grupės „Dreams“ lyderiu Ramūnu Difartu dalyvavo LNK „Žvaigždžių duetų“ televizijos konkurse.
Simon Glazer

Biografija

Gimė 1876 m. Kaune. Siekdamas išvengti nuo šaukimo į Rusijos imperijos kariuomenę pabėgo į Palestiną, 1902 m. emigravo į JAV, kur tapo Ohajo valstijos Toledo miesto rabinu. 1907 m. tapo Montrealio rabinu, vėliau tapo Montrealio ir Kvebeko sinagogų vyriausiuoju rabinu. 1910 m. įkūrė Montrealio žydų prieglaudą, prisidėjo prie jidiš kalba leidžiamo laikraščio Keneder Adler atsiradimo. 1918 m. susipykęs su kitu Montrealio rabinu išvyko į JAV, kur tapo Sietlo rabinu. 1923 m. išvyko į Niujorką, kur tapo Harlemo sinagogos rabinu, 1927 m. Bruklino, o 1930 m. Manhatano rabinu. Dirbdamas Niujorke buvo JAV ir Kanados rabinų ortodoksų tarybos pirmininku. Buvo aktyvus sionistas, šia tema parašė nemažai knygų. Kovojo prieš kvotų žydų imigrantams paskelbimą, tačiau kvotos vistiek buvo paskelbtos, bet už tai šis procesas buvo ilgam užvilkintas, o tai padėjo daug žydų šeimų laisvai imigruoti į JAV.