google/wiki40b huggingface dataset:
Suderintas vartotojų kainų indeksas

Suderintas vartotojų kainų indeksas (SVKI) – tai tam tikras „vartotojų infliacijos“ kainų indeksas, nusakantis vidutinį kainų pokytį per tam tikrą laiko tarpą išlaikant vartotojų populiacijos sudėtį ir bazinio laikotarpio namų ūkių vartojimo išlaidų struktūrą. SVKI skaičiavimo metodika yra suderinta su visomis Europos Sąjungos (isp.) šalimis.
SVKI pradėtas skaičiuoti 1992 m. po Mastrichto sutarties pasirašymo, siekiant užtikrinti ekonominį ES valstybių narių suartėjimą. Europos centrinis bankas SVKI naudoja pinigų politikai vykdyti, ES valstybių narių kainų stabilumui užtikrinti, infliacijai stebėti. Indeksas taip pat dažnai naudojamas atliekant tarptautinius palyginimus.

Bendroji informacija

Lietuvoje, SVKI skaičiuoja ir kas mėnesį skelbia Lietuvos Respublikos statistikos departamentas. Papildomai SVKI taip pat teikiamas Europos Komisijos statistikos skyriui (Eurostatui).
Vartojimo prekių ir paslaugų kainas registruoja teritorinių statistikos įstaigų kainų klausėjai, lankydamiesi atrinktuose prekybos centruose, paslaugas teikiančiose įmonėse, remdamiesi tam tikrais teisės aktais, savivaldybių teisės aktais, kainoraščiais ar internete skelbiama informacija.
SVKI yra bazinių pastovios struktūros svorių indeksas, rodantis tik kainų pokyčius. SVKI sudaromas taikant individualaus vartojimo išlaidų pagal paskirtį klasifikatorių, pritaikytą SVKI (angl. Classification of Individual Consumption by Purpose adapted to the needs of HICPs). Taikant jį, visos vartojimo prekės ir paslaugos klasifikuojamos į 12 skyrių, 39 grupes ir 91 klasę. Indeksui sudaryti naudojami trijų tipų baziniai laikotarpiai: svorių, kainų ir indekso. Bazinis laikotarpis ES šalyse yra 2005 m., ir šių metų SVKI vidurkis lygus 1 (arba 100 proc., jei matuojamae procentais).
Sėkmė

Sėkmė – tai, kas atsitinka asmeniui nepriklausomai nuo jo valios, tai, kaip jam sekasi. Tai gali būti tiek geras dalykas – aplankė sėkmė, tiek blogas – trūksta sėkmės. Dažniausiai siejama su kryptingų įvykių serija, kuri įvyksta atsitiktinai. Dažnai tapatinama su lemtimi, t. y., kad įvyksta įvykiai nepriklausantys tiesiogiai nuo asmens. Populiariausi atributai: keturlapis dobilas ir pasaga.
Šiuolaikiniame kontekste sąvoka „sėkmė“ taip pat naudojama apibūdinti teigiamus ir asmens ar asmenų grupės lūkesčius atitinkančius atsitikimus, rezultatus. Nepageidaujamiems įvykiams, aplinkybėms, rezultatams apibūdinti naudojama sąvoka „nesėkmė“.
Richard Thompson

Biografija

Sportininkas atstovauja Luizianos valstijos universiteto (LSU) lengvosios atletikos klubui LSU Tigers.
Thompson tarptautinio masto varžybose startavo 2007 m. sudalyvavęs Šiaurės Amerikos, Centrinės Amerikos ir Karibų čempionate. Tąkart sportininkas pelnė aukso medalį 100 m bėgime ir bronzą kartu su nacionaline komanda 4x100 m estafetės bėgime. Tais pačiais metais sportininkas startavo pasaulio čempionate, kuriame pasiekė ketvirtfinalį, bet savo bėgime liko paskutinis ir galutinėje rikiuotėje tenkinosi 31-32 vietomis. 2008 m. Thompson laimėjo NCAA uždarų patalpų ir atviro stadiono čempionatus, bei dalinosi aukso medaliu su komandos nariais Centrinės Amerikos ir Karibų čempionate. Tais pačiais metais vykusiose 2008 m. vasaros olimpinėse žaidynėse sportininkas nustebino patekdamas į 100 m bėgimo finalą, kuriame distanciją įveikęs per 9,89 s pelnė sidabro medalį. Thompson taip pat pelnė dar vieną olimpinį sidabro medalį 4x100 m bėgimo estafetėje. 2009 m. pasaulio čempionate bėgikas 100 m bėgime liko 5-as, bei pelnė sidabrą estafetės bėgime. 2011 m. pasaulio čempionatas sportininkui nenusisekė. Pusfinalyje atbėgęs 3-ias į finalą jis nepateko ir galutinėje rikiuotėje buvo dešimtas.
Užpeliai (Tverai)

Istorija

1923 m. kaime buvo 19 sodybų, jose gyveno 131 gyventojas.
Eglė Bogdanienė

Eglė Bogdanienė (g. 1962 m. rugpjūčio 1 d. Vilnius) – Lietuvos dailininkė tekstilininkė.

Biografija

1985 m. baigė Lietuvos dailės institutą, mokytojai J. Balčikonis, V. Daujotas, M. Šimelis, J. Urbienė.
Nuo 1991 m. Vilniaus dailės akademijos dėstytoja, nuo 2002 m. Tekstilės katedros vedėja.

Kūryba

Sukūrė tekstilės kompozicijų gobeleno, veltinio, mišria technika. Gobelenai („Architektūros motyvai“ 1987 m., „Dviejų dalių kompozicija“ 1992 m.) kruopščiai išausti, subtilių spalvų. Tradicinės raiškos priemonės ir medžiagos derinamos su netradicinėmis – popieriumi, fotografijomis („Trys nereikalingi daiktai“ 1992 m.). Vėlesnieji kūriniai eksperimentiniai, sukomponuoti iš netekstilinių medžiagų, pvz., kavos miltelių („Skanaus“ 1998 m., „Kavos staltiesė“ 2001 m.).
Nuo 1986 m. dalyvauja dailės parodose Lietuvoje ir užsienio šalyse. 1998 m. surengė I tarptautinį veltinio simpoziumą Anykščiuose.
Ragainė

Istorija

Archeologiniai duomenys rodo, kad Ragainės apylinkės buvo gyvenamos naujojo akmens amžiaus laikais: Ragainėje buvo rastas akmeninis laivinio tipo kovos kirvis. Rasta ir žalvario amžiaus dirbinių. Naujojo geležies amžiaus kapyne aptikta XI–XII a. dirbinių, jų tarpe žalvarinės svarstyklės. Ragainėje buvusi stipri skalvių pilis, apie kurią kronikininkas Petras Dusburgietis yra suteikęs nemažai informacijos.
Remiantis istoriniais šaltiniais, Ragainė buvusi kryžiuočių puolama ir paimta 1277–1278 m., kai Ordino Sembos srities viršininkas Teodorikas sunaikinęs Ramigės ir Ragainės pilis. 1279 m. karas su skalviais praktiškai baigėsi. 1289 m. tame pačiame kalne, sudegintos pilies vietoje, pastatė naują pilį ir pavadino Landeshut („krašto apsauga“). 1293 m. vienoje iš Nemuno salų jie pastatė kitą tvirtovę – Schalauerburg („Skalvos pilis“). 1326 m. Landeshut piliai grąžintas senasis Ragainės vardas. Ji stovėjusi prie Ragainės upelio, kurio dabar nebėra.
Šie įtvirtinimai lietuvių keliais atvejais buvo puolami. 1290 m iš Aukaimio atvykęs 36 lietuvių būrys pilį užpuolė. 1338 m. stipresni kariuomenės daliniai pilį apsupo, bet kryžiuočiai juos atmušė. 1347 m. lietuviai vėl puolė, bet nepaėmė. 1350 m. lietuviai sunaikino Ragainės pilį, bet Ordinas netrukus atstatė. 1365 m. lietuvių žygio metu sunaikinta Ragainės ir kitos dvi gretimos pilys; lietuviai išsivedę 800 belaisvių. Dar žinomi lietuvių užpuolimai 1361, 1364, 1375, 1377 m. 1397 m. Ordinas pradėjo statyti tvirtą masyvią mūro pilį, vieną iš tvirčiausių Lietuvos pasienyje. 1402 m. lietuviai sunaikino pilies plytinę ir kt. įrengimus, paėmė belaisvių, bet pilies paimti nebeįstengė. 1403 m. Vytauto puolimą kryžiuočiai vėl atmušė. 1409 m. Ordinas baigė pilį statyti. Iš Ordino archyve rastų dokumentų matyti, kad jau tais metais buvo projektuotas statyti Ragainės miestas su pylimu ir kitais gynybiniais įrengimais, bet 1410 m. karas neleido sumanymo įvykdyti. 1411 m. lietuviai užpuolė Ragainės ir Tilžės sritis ir išsivedė daug galvijų ir 205 arklius.
XIII–XIV a. Ragainė buvo komtūro buveinė ir svarbus kryžiuočių strateginis punktas, kuriame telkdavo karines jėgas Lietuvai puldinėti. Be to, čia įsteigtas Lietuvai šnipinėti centras. Pažymėtina kad ties Ragaine Ordinas sulaikė laivus su Lietuvos grūdais, kuriuos Jogaila siuntė į Pamarį. Šis incidentas paskubino Žalgirio mūšį. Ragainės pilies reikšmė pradėjo mažėti po 1422 m. Melno taikos. 1525 m. smarkiai sumažintos komtūrijos ribos, paliekant tik trečdalį buvusios teritorijos.
Ragainės miestas pradėjo augti XVI a., bet greitai jį nustelbė bekylanti Tilžė, 1552 m. gavusi miesto teises, o Ragainė jas gavo tik 1722 m.
Naujasis kapitalas

Naujasis kapitalas – Lietuvos verslo savaitraštis, ėjęs 1994–1995 m. Vilniuje.

Istorija

Leido UAB Naujasis kapitalas. Tiražas 6000 egz. Laikraščio apimtis – 12-24 p.
Rašė biznio, rinkos, finansų, investicijų, vertybinių popierių, reklamos, kredito, kitais verslo klausimais.
Vyriausias redaktorius Gediminas Grigelevičius.
Zoloturno kantonas

Geografija

Zoloturno kantonas yra šiaurės vakarų Šveicarijoje. Vakaruose ir pietuose yra Berno kantonas, o rytuose – Argau. Šiaurėje yra Bazelio sritis. Du rajonai yra enklavai šalia Šveicarijos ir Prancūzijos valstybių sienos.
Per kantoną teka Arė ir jos intakai. Kraštovaizdis daugiausiai lėkštas, bet kantonui priklauso Juros kalnų prieškalnės. Lygumą sukūrė Arės upė.

Istorija

Kantono teritoriją sudaro sostinės įgytos žemės, todėl jo forma žemėlapyje tokia netaisyklinga.
1798–1803 m. kantonas priklausė Helvetijos respublikai. 1803 m. Napoleonas Bonapartas Zoloturną su kitais 18 kantonų pertvarkė į respubliką. Nors dauguma gyventojų Romos katalikai kantonas nemaištavo per Zonderbundo karą 1845 m. Be to kantonas patvirtino federalines konstitucijas 1848 ir 1874 m. Dabartinė kantono konstitucija galioja nuo 1887 m., bet 1895 m. konstitucija buvo peržiūrėta.

Ekonomika

Iki XIX a. žemės ūkis buvo pagrindinis kantono pajamų šaltinis. Dabar jį pranoko pramonė ir aptarnavimo sfera. Nesenai batų gamyba buvo svarbi kantono pramonės šaka, bet ji nebuvo pakankamai konkurencinga globalioje ekonomikoje.
Netoli Giosgeno yra atominė jėgainė, pradėjusi veikti 1979 m.

Gyventojai

Dauguma gyventojų vokiečiai. 44 % yra Romos katalikai, o 31 % – protestantai. Kantone gyvena 250 240 žmonių (2007 m.), iš kurių 46 898 (arba 18.7 %) yra užsieniečiai.
Siuniajevo ir Zeldovičiaus efektas

Siuniajevo ir Zeldovičiaus efektas (sutrumpintai SZ efektas) – reliktinio spinduliavimo intensyvumo kitimas dėl atvirkštinio Komptono efekto, spinduliuotei sąveikaujant su karštais tarpžvaigždinės ir tarpgalaktinės medžiagos elektronais. Šį efektą 1969 metais numatė rusų mokslininkai Rašidas Siuniajevas ir Jakovas Zeldovičius.
Karštose dujose galaktikų spiečiuose esantys elektronai sąveikaudami su mažesnės energijos fotonais išsklaido juos, padidindami jų energiją. Todėl sumažėja mažesnės energijos fotonų skaičius (maždaug 0,02 %), spiečiaus sritis atrodo tamsesnė. Tačiau didesniuose dažniuose (>218 GHz), spiečius stebimas šviesesnis, palyginus su šalia spiečiaus esančiomis sritimis
Šis efektas leidžia išmatuoti kampinį tolimų galaktikų spiečiaus diametrą. Pasinaudoję kampinio spiečiaus dydžio priklausomybe nuo raudonojo poslinkio , galime gauti atstumą iki tiriamojo spiečiaus. Ši priklausomybė ypatinga tuo, kad pradedant nuo raudonojo poslinkio  tolimesni spiečiai atrodo didesni, nei esantys arčiau.
Petronėlė Lietuvninkienė

Biografija

P. Lietuvninkienė buvo kilusi iš valstiečių. Su šeima gyveno Marijampolėje. Vyro atvežtą draudžiamą spaudą platino nuo 1890 m. Vėliau, įsikūrus „Sietyno" draugijai, buvo šios draugijos bendradarbe ir nurodymus apie spaudos paskirstymą ir perdavimą gaudavusi iš draugijos vadovų. Spaudos siuntos keliaudavo į Pilviškius, Kalvariją, Prienus. Palaikė ryšius su vietiniais knygnešiais, lietuviškos spaudos platintojais iš Alytaus, Zapyškio ir kitų vietovių.
1897 m. caro žandarai susekė „Sietyno" draugiją. Knygnešių šeimos namuose 1897 m. kovo 4 d. buvo atlikta krata, per kurią rasta daug lietuviškos spaudos. P. Lietuvninkienė areštuojama pasipriešino, už tai žandarų buvo sumušta. 1897 m. kovo 10 - liepos 21 d. paskirtas kardomasis areštas Plocko kalėjime. Vėliau ji paleista už 200 rb. užstatą. 1899 m. lapkričio 3 d. abu su vyru gavo po 6 mėn. kalėjimo ir 2 metus tremties. Pasirinko keltis į Žitomirą (Volynės gubernija). Po kiek laiko į čia pažįstami atvežė jos dukteris – Petronę (15 m.) ir Juzę (10 m.). 1901 m. leista grįžti į Vilnių. Po karo grįžo gyventi į Marijampolę.
1928 m. buvo apdovanota Lietuvos nepriklausomybės medaliu. Nuo 1931 m. paskirta 40 Lt knygnešės pensija.
Janusz Leon Wiśniewski

Janušas Leonas Višnevskis (lenk. Janusz Leon Wiśniewski; g. 1954 m. rugpjūčio 18 d. Torunėje) – lenkų mokslininkas ir populiarus šiuolaikinis rašytojas, išgarsėjęs 2001 m. išleidęs pirmąjį romaną.

Biografija

Abu Janušo Višnevskio tėvai – lenkai, tėvas – vairuotojas, mama – parduotuvės šeimininkė. Turi vyresnį brolį kuris dėsto chemiją Torunės licėjuje. Būdamas keturiolikos įstojo į jūreivystės mokyklą, kurią su tolimojo plaukiojimo jūreivio diplomu po penkerių metų baigė. Po studijų Torunės universitete, mokėsi fizikos, apsigynė daktaro disertaciją. Tuo pačiu metu mokėsi ekonomikos fakultete. Lodzėje apsigynė chemijos disertaciją. Turi ir informatikos daktaro laipsnį. Šiuo metu užsiima bioinformatika.
Janušas gyvena Vokietijoje, Frankfurte prie Maino.
Buvo vedęs, turi dvi dukras. Jis apie jas yra pasakęs: „Mano gyvenime egzistuoja tik dvi pačios reikšmingiausios moterys. pirmoji – mano vyresnioji dukra, antroji – jaunesnioji“.
Moka vokiečių, anglų ir rusų kalbas.
Sidabravo herbas

Aprašas

Herbo skydo žaliame lauke - išrautas sidabrinis medis su sidabriniais lapais.

Istorija

1999 m. kovo 23 d. herbą Lietuvos Respublikos Prezidentas patvirtino dekretu Nr. 362. Herbo etalono autorius – dailininkas Arvydas Každailis.
Dirmeikiai

Istorija

Gyvenvietėje rasta senovės Romos bronzinė laiptelinė segė.
Aleksandr Dementjev

Aleksandr Dementjev (g. 1947 m. sausio 14 d. Myliuose, Švenčionių raj.) – Lietuvos fizikas, habilituotas fizinių mokslų daktaras.

Biografija

1971 m. baigė Maskvos valstybinį M. B. Lomonosovo universitetą. Čia 1974 m. apgynė fizikos ir matematikos mokslų kandidato (dabar – daktaro) disertaciją tema „Elektronų ir neutronų spinduliavimas jiems judant kryžminiame elektriniame ir magnetiniame laukuose“ (vad. A. Sokolov ir J. Pavlenko). 1992 m. Baltarusijos mokslų akademijos Fizikos institute apgynė daktaro (dabar – habilituoto daktaro) disertaciją tema „Lazerio impulsų erdvinės tūrinės struktūros pakeitimas nestacionariose priverstinėse sklaidose ir keturbangėse sąveikose“.
Skaito paskaitas Vilniaus ir Vytauto didžiojo universitetuose. Nuo 1995 m. – Vilniaus universiteto profesorius.
Nuo 1989 m. yra Fizikos instituto vyriausiasis mokslinis bendradarbis, Netiesinės optikos ir spektroskopijos laboratorijos vedėjas. Yra instituto tarybos narys. 2003–2007 m. buvo Lietuvos fizikų draugijos mokslo komisijos narys.
Skėtinio „EUREKA“ projekto EULASNET II „Europos lazerių technologijos ir taikymų tinklas – II, 2006-2010“ atstovas Lietuvoje. Projektas, EULASNET tęsinys, skirtas skatinti ir remti lazerinių technologijų ir lazerių kūrimą bei taikymą Europos rinkoje.

Mokslinė veikla

Svarbiausi darbai iš lazerių fizikos, netiesinės optikos, optinio informacijos apdorojimo.
Stanislovas Leščinskis

Biografija

Kilęs iš Didžiosios Lenkijos didikų, vienos svarbiausių Didžiosios Lenkijos giminių. Kai 1698 m. vedė Kotryną Opalinskaitę, tapo vienu turtingiausių Respublikos didikų.
Nuo 1699 m., kaip ir jo tėvas, buvo Poznanės vaivada. Per 1700–1721 m. Šiaurės karą vienas Lenkijos prošvediškos didikų grupuotės vadovų. Po Karolio XII įsiveržimo į Lenkiją 1702 m., 1704 m. liepos 12 d. švedų šalininkai Lenkijoje atėmė iš Augusto II sostą ir Varšuvos Elekcinis seimas karaliumi išrinko Stanislovą Leščinskį. Karūnuotas 1705 m. spalio 4 d. Varšuvoje Stanislovu I. Naujasis karalius laikėsi tik švedų kariuomenės palaikomas, bet bajorijos daugumos buvo nepripažįstamas. Realiai didesnę valdžią įgijo po 1706 m. rugsėjo mėn. Altranštadto sutarties, kuria Augustas II atsisakė Lenkijos karaliaus sosto.
Karoliui XII 1709 m. pralaimėjus Rusijos kariuomenei prie Poltavos, Stanislovas Leščinskis 1710 m. vasario 4 d. emigravo į Prūsiją, o po to į Prancūziją. 1725 m. išleido dukterį Mariją už Liudviko XV. 1733 m. vasario 2 d. mirė Augustas II. Nors bajorijos dauguma ir Prancūzija palaikė Stanislovą Leščinskį, Austrija bei Prūsija rėmė Augusto II sūnų ir įpėdinį Saksonijoje Frydrichą Augustą. Prancūzijos diplomatijai remiant 1733 m. rugsėjo 12 d. vėl buvo išrinktas Abiejų Tautų Respublikos valdovu. Per Abiejų Tautų Respublikos įpėdinystės karą 1733–1735 m. buvo pašalintas iš sosto, pabėgo į Prūsiją, o Respublikos valdovu tapo Rusijos palaikomas Frydrichas Augustas.
Pagal Vienos taiką 1738 m. Stanislovas Leščinskis atsisakė pretenzijų į Abiejų Tautų Respublikos sostą. Po 1736 m. abdikacijos (karūnos atsisakymo) gyveno Prancūzijoje, jos karaliaus iki gyvos galvos buvo paskirtas Lotaringijos ir Baro kunigaikščiu. Pastatydino rūmų, įkūrė parkų. Jo Nansi įsteigtą Stanislovo akademiją, Liunevilyje veikusią Kadetų karo mokyklą baigė ir grupė būsimų Lenkijos politikų ir kariškių. Gyvendamas Prancūzijoje parašė politinių ir filosofinių veikalų, juose pagrindė pribrendusias Abiejų Tautų Respublikos valdymo reformas. Nansi jo lėšomis įrengtoje Karaliaus (dabar – Stanislovo) aikštėje Leščinskiui 1831 m. pastatytas paminklas.

Reikšmė Lietuvai

Valdant S. Leščinskiui labai sumažėjo Lietuvos prekyba su užsienio šalimis, nes švedai buvo užvaldę ir uždarę Lietuvos uostus. Didikų Oginskių vadovaujama Lietuvos bajorų grupuotė rėmė teisėtą Abiejų Tautų Respublikos valdovą Augustą II, Leščinskio pusėje iš Lietuvos bajorijos buvo beveik tik didikai Sapiegos, todėl jis visiškos valdžios Lietuvoje neturėjo.
Lietuvos muzikų draugija

Lietuvos muzikų draugija – 1936–1940 m. Kaune ir 1940 m. Vilniuje veikusi Lietuvos muzikų ir muzikos mokytojų visuomeninė organizacija. 1987–1999 m. jos vardu vadinosi dab. Lietuvos muzikų sąjunga.

Istorija

Lietuvos muzikų draugija tęsė Lietuvos muzikų ir chorvedžių draugijos (pirmininkas Stasys Šimkus), veikusios 1932–1935 m. ir Lietuvos muzikos ir dainos centro, veikusio 1928–1932 m., veiklą. Pirmininkas Nikodemas Martinonis.
Lietuvos muzikų draugija turėjo Vargonininkų (vadovas Konradas Kaveckas), Chorvedžių (vadovas Klemensas Griauzdė), Muzikos mokytojų (vadovas Jonas Motiekaitis), Orkestrų vadovų (vadovas Bronius Jonušas) sekcijas. 1938–1940 m. leido žurnalą „Muzikos barai“ (redaktorius Motiejus Budriūnas, 1932–1933 m. leido Lietuvos muzikų ir chorvedžių draugija), rengė nemokamus koncertus. Lietuvos muzikų draugijos pastangomis 1938 m. parengtas lietuviškų muzikos terminų žodynėlio projektas, 1937 m. ir 1938 m. surengtos dainų šventės Alytuje, Marijampolėje, Panevėžyje, Šiauliuose, Ukmergėje. Draugijos muzikai dalyvavo Tarptautinės šiuolaikinės muzikos draugijos festivaliuose Londone ir Varšuvoje, surengė konferencijų su Latvijos ir Estijos muzikais 1937 m. Kaune ir 1940 m. Tartu.
Kintamumas (rinka)

Kintamumas (angl. volatility)  – statistinis rodiklis, charakterizuojantis rinkos kainų tendencijos ar pajamų tendencijos keistis. Yra vienas iš svarbiausių rodiklių valdant finansines rizikas. Dažniausiai skaičiuojamas metinis kintamumas. Kintamumas nurodomas absoliučiai(100$ ± 5$) arba dalimi nuo pradinės kainos (100$ ± 5 %).

Kintamumo apskaičiavimas

Metinis kintamumas  proporcingas standartiniam nuokrypiui  vertė dalinama iš laiko periodo kvadratinės šaknies:
,
kur  – laiko periodas metais. Kintamumas  iš laiko intervalo  (nurodomas metais) apskaičiuojamas metinio kintamumo pagrindu sekančiu būdu:
.
Pavyzdžiui, jeigu standartinis nuokrypis dienos laikotarpiu sudaro 0,01, o metuose yrа 252 prekybinių dienų (t. y. laiko periodas – 1 diena = 1/252 metų), tai vidutinis kintamumas bus:
.
Kintamumas už mėnesį (t. y. už  metų) bus:
.
Hedamu

Hedamu – slibino pavidalo pabaisa huritų mitologijoje. Hedamu mito vertimas į hetitų kalbą (išlikę tik fragmentai) aptiktas Bohazkalės archyve. Kaip manoma, šis mitas įeina į vadinamąjį Kumarbio ciklą, pasakojantį apie Kumarbio kovą su audros dievu.
Mito pradžia neišlikusi, o toliau pasakojama apie tai, kaip Kumarbis prašo jūrų dievo dukters rankos. Hedamu greičiausiai ir buvęs Kumarbio bei jūrų dievo dukters sūnus. Ši būtybė gyvenusi jūroje ir pasižymėjusi dideliu rajumu – kasdien surydavusi daugybę gyvulių, misdavusi ir žmonėmis. Hedamu aptikusi deivė Ištarė (Šauška) ir pranešusi apie savo atradimą audros dievui. Pastarasis, išgirdęs šią žinią, apsiašarojęs. Po to tekstas nutrūksta. Toliau kalbama apie tai, kaip Šauška ruošiasi susitikimui su Hedamu. Išsimaudžiusi, pasitepusi aliejumi, pasidabinusi papuošalais, ji nusileidusi jūron. Išvydęs deivę, Hedamu užsimanęs ją suryti. Tolesnis tekstas vėl nutrūksta. Likusiame tekste nurodoma, kad Šauška dar kartą nusileidusi jūron. Šįkart ji pasitelkusi kerus ir pavertusi jūros vandenį migdomuoju gėrimu. Deivės kerai paveikę Hedamu ir šis išlipęs iš vandens. Pasakojimo pabaiga neaiški, kadangi tekstai labai fragmentiški, tačiau audros dievui, panašu, pavykę įveikti savo priešininką.
Darius Ruželė

Biografija

Pirmų žymesnių rezultatų pasiekė 1986 m., kai laimėjo SSRS jaunių čempionatą. Nuo praėjusio amžiaus 10-o dešimtmečio iki 2002 m. priklausė lietuvių šachmatininkų avangardui. Nuo 1992 m. iki 2000 m. penkiskart dalyvavo šachmatų olimpiadose ir kartą dalyvavo Europos komandiniame čempionate, kuris vyko 1992 m. Debrecene. Ten Lietuvos šachmatininkai užėmė VI vietą . 1993 m. Vilniuje Darius Ruželė užėmė III vietą (po Vidmanto Mališausko ir Lembito Ollo) regioniniame turnyre (atrankinėse pasaulio šachmatų čempionato varžybose). 1994 m. jis laimėjo I vietą (kartu su Aleksandru Oniščuku) atvirame čempionate Miunsteryje, o 1996 m. pasiekė svarbią pergalę prieš Michailą Gurevič Bonoje. 2000 m. Darius Ruželė triumfavo atvirame čempionate Gelzenkirchene  ir laimėjo sidabro medalį Vilniuje vykusiame 2000 m. Lietuvos čempionate. Kitais metais šalies čempionate Kaune jis užėmė III vietą .
Nuo 2003 m. kvalifikacinuose čempionatuose dėl šachmatininkų Elo reitingų nedalyvauja .
Mūrininkų pilkapiai

Pilkapynai

Pilkapynai datuojami IX a. – XII a. Pirmame yra 5 pilkapiai, kurių sampilai 6–8 m skersmens, 0,3–0,7 m aukščio, datuojami IX a. – XII a. Antrame pilkapyne – 5 pilkapiai, jų sampilai 6–15 m skersmens, 0,4–1,5 m aukščio, datuojami II tūkstantmečio antra puse – I tūkstantmečiu pr. m. e. Trečiame pilkapyne – 5 pilkapiai, jų sampilai 6–8 m skersmens, 0,3–0,8 m aukščio, datuojami IX a. – XII a. Radinius saugo Lietuvos nacionalinis muziejus.
Reno kalnai

Reno kalnai (vok. Rhön) – kalnų masyvas vidurio Vokietijoje, Bavarijos, Tiuringijos ir Heseno žemių sankirtoje. Apribotas trijų upių slėnių – Veros, Fuldos ir Frankonijos Zalės. Sudarytas iš smiltainio, kalkakmenio, bazalto. Aukščiausia vieta – Vaserkupė (950 m). Būdingi žemi, vulkaninės kilmės kūgiški kalnai, apaugę miškais.
Svarbi turistinė teritorija. Įsteigtas biosferos rezervatas.
Kauno miesto savivaldybės taryba 1997–2000 m.

Kauno miesto savivaldybės taryba – Kauno miesto savivaldybės atstovaujamoji institucija, išrinkta 1997 m. kovo 23 d.

Veikla

Pirmas posėdis įvyko 1997 m. balandžio 10 d. Meru išrinktas Henrikas Tamulis, jo pirmuoju pavaduotoju Adolfas Antanas Balutis, pavaduotoju Algimantas Kurlavičius. Administratoriumi paskirtas Ramūnas Noreika, jo pavaduotojais Valentinas Markevičius, Alfonsas Jarušauskas ir Petras Morkūnas. Paskutinis posėdis įvyko 2000 m. kovo 16 d.
Žmogžudystės yra mano verslas, brangioji

Siužetas

Pagrindinis herojus Tonis yra samdomas žudikas. Julija dirba leidykloje. Turi įvykti knygos pristatymas ir visi laukia, kad atvyks pats rašytojas Puco, kuris rašo apie mafijos veiklą. Tonis nužudo Puco, o Julija atvyksta ir užklumpa jį nusikaltimo vietoje. Mergina galvoja, kad tai tikrasis rašytojas. Abu labai mėgsta šokoladinius dražė, kurių daugiau niekas negali pakęsti. Jie pradeda jausti vienas kitam šiltus jausmus, o mafijos vadeiva samdo žudikus, kad susidorotų su nekenčiamu Puco.
Jonas Suchodolskis

Biografija

Tėvai – Antanas Suchodolskis ir Tereza Bychovec.

Šeima

Buvo vedęs Teklę Daunoravičiūtę. Turėjo sūnus: Januarą, Rainoldą, Valencijų, Kazimierą ir Jackų. Taip pat dukteris – Mariją ir Salomėją.