google/wiki40b huggingface dataset:
Mašiū

Hidrologija

Ežerą supa statūs kraterio šlaitai, siekiantys 200 metrų aukštį. Jis neturi jokių žymių įtakų ar ištakų. Ežeras yra vienas skaidriausių pasaulyje ir vienas giliausių Japonijoje. 1931 m. rugpjūčio 1 d. buvo išmatuotas vandens skaidrumas, kuris siekė iki 41,6 m. Palyginimui tuo pat metu išmatuoto Baikalo ežero skaidrumas siekė 40,5 m. Nuo 6-ojo dešimtmečio skaidrumas ėmė svyruoti nuo 20 iki 30 m. Vandens skaidrumas greičiausiai sumažėjo dėl nerkų ir vaivorykštinių upėtakių įveisimo ir taip pat nuo nuošliaužų.
Vasarą ežero paviršių dažnai gaubia rūkas. Tai ežerui suteikia mįslingumo. Vietinė legenda teigia, kad jei gali matyti ežero paviršių, lauk bėdos.

Pavadinimo kilmė

Ežeras iš pradžių ainų vadintas Velnio ežeru. Šis pavadinimas japonų kalba buvo užrašytas kaip Mašino ežeras (魔神湖 Mashin-ko). Ilgainiui japonai ežerą ėmė minėti šalimais stūksančio Mašiū kalno vardu. Šios viršukalnės pavadinimas ainų kalba, kuriuo jis geriausiai žinomas, yra Kamuinupuri arba Dievų kalnas. Ežeras taip pat tebevadinamas ainų suteiktu Kamuito arba Dievų ežero vardu.

Ugnikalnio kaldera

Mašiū susidarė mažiau nei prieš 32 000 metų. Kaldera, tai stratovulkano, kuris iš tiesų yra didesnės Kušaro ežero kalderos parazitinis kūgis, liekana. Ugnikalnio išsiveržimas, kurio metu susidarė dabartinė kaldera, įvyko prieš apytiksliai 7000 metų. Paskutinis išsiveržimas, įvykęs prieš maždaug 2000 metų, buvo Plinijaus tipo. Jo metu po regioną pasklido pemza.
Mašiū ugnikalnių išsiveržimų stiprumo skalėje priskiriamas 6 balų kategorijai.
Iš Mašiū kalderos išdygę du ugnikalniai. Vienas jų yra Kamuišu sala, ežero saloje iškilęs lavos kupolas. Kitas – Kamui kalnas, stratovulkanas su lavos kupolu, kuris yra aukščiausias taškas kairiajame ežero krante. Šalimais yra dar vienas ugnikalnis – Nišibecu kalnas.
Pagrindinės ugnikalnius sudarančios uolienos yra andezitas ir dacitas.
Adam Ferguson

Biografija

Gimė Logieraito kaimelyje, Atolio rajone, Pertšyro apskrityje. Mokėsi Logieraito parapijos mokykloje, Perto miesto vidurinėje mokykloje. Baigė Edinburgo universitetą ir Švento Andriejaus universitetą, magistras (1742 m.).
Mokėdamas keltų kalbą, 1745 m. gavo paskyrimą kaip kapeliono pavaduotojas į 43-ąjį pulką (o veliau 42-ąjį) bei teisę pamokslauti. Šis paskyrimas buvo išlyga, nes jis privalomų 6 metų teologijos studijų nebaigė. Po kurio laiko pagyvenęs Leipcige (Saksonijoje, Vokietija), grįžo Edinburgą, kur padėjo Davidui Humui (kitam garsiam škotų filosofui, draugui) įsidarbinti bibliotekininku Edinburgo universiteto Teisės fakultete. Po trumpo laiko jis apleidžia biblioteką ir tampa repetitoriumi markizo Bute šeimoje. Nuo 1759 m. Edinburgo universiteto profesorius, prigimtinės filosofijos dėstytojas. 1764 m. „perkeltas“ į sąmonės ir moralinės filosofijos profesoriaus pareigas.
1769 m. D. Humui nepritariant, publikavo esė „Žmogiškosios visuomenės istorija“. Ji buvo priimta šiltai ir išversta į keletą Europos kalbų. 1770 dešimtmečio viduryje keliavo į Europą, susitiko su Volteru. Pagal užrašų knygutės įrašą, buvo Pokerio klubo narys.
1776 m. išplatintas propagandinis Fergiusono anoniminis lankstinukas, oponuojant daktaro Ričardo Praiso “Pastebėjimai apie Pilietinės laisvės prigimį (angl. Observations on the Nature of civil Liberty), kuriame pataikavo britų valdžiai.
Nuo 1778 m. paskirtas sekretoriumi Karlaislo komisijoje (ji nesėkmingai stengėsi tarpininkauti bendradarbiavimui su maištaujančiomis kolonijomis).
1783 m. pasirodė jo “Romos Respublikos augimas ir žlugimas istorijos aspekte" (History of the Progress and termination of the Roman republic). Šis veikalas tapo populiarus, buvo išleistas net keletą kartų. Fergiusonas tikėjo, kad Romos respublikos istorija, jos klestėjimo laikotarpiu, suformavo savo etines ir politines doktrinas, tas, kurias Fergiusonas nuodugniai tyrinėjo; istoriją suprato puikiai, nešališkai, pateikdavo šaltinius. Autoriaus „karinė“ patirtis vietomis atsiskleidžia kai kurių naratyvų segmentuose. Pavargęs nuo mokslų, pasitraukė iš profesoriaus pareigų ir 1785 m. pasišventė savo paskaitų tyrinėjimui iš naujo. Jas 1792 m. paskelbė “Moralės ir politikos mokslų pricipai" (Principles of moral and political Science). Savo septynesdešimtaisiais metais Fergiusonas, ketindamas parengti naują istorijos leidinį, aplankė Italiją ir kai kuriuos didžiuosius Europos miestus, kuriuose mokslo draugijų buvo sutiktas nuolankiai.
Nuo 1795 m. pasiturinčiai gyveno Neidpato pilyje, šalia Peebles miesto, Hallyards gyvenvietėje, vėliau, Švento Andriejaus mieste.
Kvinsas

Ekonomika

Kvinso ekonomika yra paremta turizmu, pramone ir prekyba. Rajone įsikūrę du pagrindiniai Niujorko oro uostai John F. Kennedy tarptautinis oro uostas ir LaGuardia oro uostas. Rajone yra įsikūrusios keletas kino studijų, tai per kelis dešimtmečius apnykusios rajono pramonės sugrįžimas. Kvinse įsikūrusios „Kaufman Studio“, „Astoria“, „Silvercup Studios“, bei „Long Island City“ studijos, kuriose filmuojama daugybė televizijos laidų.
Debesis

Debesys – tai matomos vandens lašelių arba ledo kristalų sankaupos atmosferoje virš paklotinio paviršiaus. Debesys susidaro tada, kai ore esančių vandens garų slėgis viršija sočiųjų vandens garų slėgį esamoje temperatūroje.

Debesų formavimasis

Debesys formuojasi vykstant vandens garų kondensacijai ir sublimacijai atmosferoje dėl padidėjusio vandens garų kiekio arba sumažėjusios oro temperatūros. Debesys gali susidaryti garuojant apatiniam rūko sluoksniui.
Pagrindinis procesas lemiantis oro temperatūros mažėjimą ir debesų formavimąsi laisvojoje atmosferoje yra adiabatinis oro kilimas. Oro temperatūra gali nukristi ir dėl spinduliuotės oro vėsimo ir turbulentinio maišymosi.
Debesų elementai: lašai ir kristalai yra tokie maži, kad jų masę atsveria trinties jėga. Nejudančiame ore lašelių kritimo greitis yra keli milimetrai per sekundę, o kristalų dar mažesnis. Dėl atmosferos turbulencijos debesų elementai neiškrinta, jie ilgą laiką kabo ore. Esant palankioms sąlygoms debesų elementai stambėja ir tampa pakankamai sunkūs, kad iškristų iš debesies kaip krituliai. Vieni debesys egzistuoja labai trumpą laiką, kiti išlieka ilgiau, bet juose esantys debesų elementai išgaruoja arba kondensuojasi.
Debesys išnyksta, kai vandens garų slėgis debesyje nutolsta nuo prisotinimo būsenos ir vandens lašeliai išgaruoja. Tai atsitinka augant oro temperatūrai arba mažėjant vandens kiekiui ore. Oro temperatūra debesies viduje gali padidėti oro masei leidžiantis ar debesį sušildžius esant trumpabange arba ilgabange spinduliuote. Vandens kiekis debesyje sumažėja iškritus krituliams.
Gartnartas IV

Biografija

657 metais Gartnartas IV pakeitė piktų karalystės soste mirusį karalių Talorkaną I. Kaip kalbama „Piktų kronikoje“, jis valdė šešerius arba šešerius su puse metų. „Ulstero analuose“ ir „Tigernacho analuose“ teigiama, kad Gartnartas IV mirė 663 metais. Jo įpėdiniu tapo Drestas VI.
Kačerginės vaikų sanatorijos „Žibutė“ mokykla

Istorija

Kaip atskiras padalinys sanatorijoje mokymo dalis įsteigta 1962 m. rugsėjo 20 d. vyriausiojo gydytojo įsakymu. Mokyklos veiklos pradžia – 1984 m vasario 1 d. Tuomet prie sanatorijos buvo atidaryta aštuonmetė mokykla.
Greenock Morton FC

Istorija

Klubas įkurtas 1874 m.
Ann Jillian

En Džilian (Ann Jillian, Ann Jura Nauseda, Jūratė Nausėdaitė; g. 1950 m. sausio 29 d. Kembridže, Masačusetsas) – lietuvių kilmės JAV aktorė.

Biografija

1961 m. suvaidino pirmąjį savo mažosios Bo Peep vaidmenį „Walt Disney Pictures“ kompanijos filme „Mergaitės Toilande“ (Babes in Toyland) pagal 1903 m. Viktoro Herberto parašytą populiarią operetę. 1962 m. kartu su Rozalinda Rasel ir Natali Vud (rusų aktorė Natalija Zacharenko) vaidino naujoje filmo „Čigonai“ (Gypsy) versijoje. Vėliau įgarsino kelis personažus daugiaserijiniuose multiplikaciniuose filmuose „Scooby Doo“ ir „Jūrų laboratorija 2020“ (Sealab 2020).
Labiausiai išgarsėjo pradėjusi vaidinti 1980–1989 m. ABC televizijos statytame seriale „Toks gyvenimas“ (It’s a Living), kuriame nusipelnė Amerikos sex simbolio vardo. Iš viso suvaidino 45 filmuose.
Aktorės didžiąją karjerą baigė 1992 m. susilaukusi sūnaus. Tačiau ir vėliau vaidino epizodinius vaidmenis tokiuose daugiaserijiniuose televizijos filmuose, kaip „Vaiko širdis“ (1994 m.), „Volkeris, Teksaso reindžeris“ (2000 m.).
Gyvena San Fernando slėnyje prie Los Andželo.
Teodolitas

Teodolitas yra kampų matavimo prietaisas. Juo vietovėje matuojami arba atidedami horizontalieji ir vertikalieji kampai, bei tolimačiu pagal matuoklę nustatomi atstumai.
Pirmą kartą teodolitą 1552 m. aprašė anglas Tomas Digsas. Pagrindinės teodolito dalys tai vertikalusis ir horizontalusis skrituliai su limbais, kuriuose gaunama matuojamojo kampo projekcija ir atskaičiuojamos jį sudarančios kryptys.
Sergejus Slyva

Sergejus Slyva (g. 1957 m. birželio 12 d.) – buvęs Lietuvos futbolininkas, teisėjas.

Biografija

Teisėjauti pradėjo apie 1990 m. Dirbo LFF vadybininku, nuo 2009 m. – Lietuvos salės futbolo asociacijos viceprezidentas.
Aktas dėl Lietuvos nepriklausomos valstybės atstatymo

Aktas dėl Lietuvos nepriklausomos valstybės atstatymo arba kovo 11 d. aktas – 1990 m. kovo 11 d. priimtas Aukščiausiosios Tarybos – Atkuriamojo Seimo aktas, skelbęs Lietuvos nepriklausomybės atkūrimą.
Aktas buvo priimtas Aukščiausiosios tarybos pirmosios eilinės sesijos trečiajame posėdyje, 124 deputatams balsavus už ir šešiems susilaikius. Prieš nebalsavo nė vienas.
Pagal pareigas aktą pasirašė Aukščiausiosios Tarybos pirmininkas Vytautas Landsbergis ir sekretorius Liudvikas Sabutis, bet per tą patį posėdį akto kopija, Virgilijui Juozui Čepaičiui pasiūlius, buvo pasirašyta kitų Aukščiausiosios Tarybos deputatų, taip tapusių kovo 11 d. akto signatarais.

Akto tekstas

Akto dėl Lietuvos nepriklausomos valstybės atstatymo tekstas:
Lietuvos Respublikos Aukščiausiosios Tarybos
Aktas
Dėl Lietuvos nepriklausomos valstybės atstatymo
Lietuvos Respublikos Aukščiausioji Taryba, reikšdama Tautos valią, nutaria ir iškilmingai skelbia, kad yra atstatomas 1940 metais svetimos jėgos panaikintas Lietuvos Valstybės suvereninių galių vykdymas, ir nuo šiol Lietuva vėl yra nepriklausoma valstybė.
Lietuvos Tarybos 1918 m. vasario 16 d. Nepriklausomybės aktas ir 1920 m. gegužės 15 d. Steigiamojo Seimo rezoliucija dėl atstatytos Lietuvos demokratinės valstybės niekada nebuvo nustoję teisinės galios ir yra Lietuvos valstybės konstitucinis pamatas.
Lietuvos valstybės teritorija yra vientisa ir nedaloma, joje neveikia jokios kitos valstybės konstitucija.
Lietuvos valstybė pabrėžia savo ištikimybę visuotinai pripažintiems tarptautinės teisės principams, pripažįsta sienų neliečiamumą, kaip jis suformuluotas 1975 metų Europos saugumo ir bendradarbiavimo pasitarimo Helsinkyje Baigiamajame akte, garantuoja žmogaus, piliečio ir tautinių bendrijų teises.
Lietuvos Respublikos Aukščiausioji Taryba kaip suvereninių galių reiškėja šiuo aktu pradeda realizuoti visą Valstybės suverenitetą.
Alfredas Antanas Jakučiūnas

Biografija

1955-1961 m. studijavo Kauno politechnikos institute, įgijo inžinieriaus architekto specialybę. 1961–1962 m. Vilniaus miestų statybos projektavimo instituto architektas. 1962–1973 m. Miestų statybos projektavimo instituto Kauno filialo architektas, grupės vadovas. 1973–1991 m. Paminklų konservavimo instituto Kauno skyriaus projektų vyr. architektas, skyriaus architektas. 1991–2004 m. Kauno miesto savivaldybės Urbanistikos ir architektūros skyriaus vedėjo pavaduotojas paminklotvarkai, Urbanistikos skyriaus Paminklotvarkos poskyrio vyriausiasis specialistas.  Kultūros paveldo ekspertas. 2005–2010 m. Vilniaus dailės akademijos Kauno fakulteto Architektūros katedros dėstytojas.
Dainavo Kauno „Pramprojekto“ vyrų chore „Perkūnas“, priklausė choro tarybai. Lietuvos architektų sąjungos Kauno skyriaus narys.
Palaidotas Petrašiūnų kapinėse.
Pilionių piliakalnis

Piliakalnis

Piliakalnis įrengtas atskiroje kalvoje. Vakarinis ir pietvakarinis šlaitas kiek nuolaidesnis, čia 5 m žemiau aikštelės yra 40x25 m dydžio trikampė terasa. Aikštelė ovali, pailga pietvakarių – šiaurės rytų kryptimi, 30x20 m dydžio, aplink apjuosta 0,6 m aukščio, 6 m pločio pylimu. Vakariniame piliakalnio šlaite, 5 m žemiau aikštelės yra 6 m pločio, 0,5 m gylio griovys, už kurio likusi trikampė, smaigaliu į vakarus 23x22 m dydžio terasa. Pietiniame piliakalnio šlaite, 7 m žemiau aikštelės yra 26 m ilgio, 9 m pločio terasa. Rytiniame šlaite, 1,5 m žemiau aikštelės yra 2 m pločio terasa. Šlaitai statūs, 9-10 m aukščio.
Aikštelė apardyta XIX a. kapinių, apkasų. Išlikusi Vitoldo Kvietkovskio antkapinio paminklo rausvo šlifuoto akmens antkapinė plokštė su iškaltu kryžiumi ir įrašu „Tu / spoczywaja zwloki / S. P. / Witolda / KWIATKOWSKIEGO / Zyl lat 23 / Um. 4 lipca 1857 r. / Pokoj Tego Duszy / Sculp Sobolewski“. Įrašas apsitrynęs. Aikštelė ir pietinis šlaitas dirvonuoja, kita apaugę lapuočiais. Pietvakarine papėde tekantis upelis kanalizuotas, pietrytinėje papėdėje nutiestas Želvos – Šešuolių kelias.

Aplinkiniai piliakalniai

Antatilčių piliakalnis II 9 kmBerzgainių piliakalnis 6,5 kmPaželvių piliakalnis 5 kmVaitkuškio piliakalnis 16 kmLiesėnų piliakalnis 16 kmParijos piliakalnis 12 kmKiauklių piliakalnis 8 kmAmbraziškių piliakalnis 15 km
Pastaba:
Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną
Evangelijos šviesa (Čikaga)

Evangelijos šviesa – krikščioniškas tarpkonfesinis laikraštis, leistas 1957–2000 m. Čikagoje.

Istorija

Iš pradžių ėjo kas du mėnesiai, vėliau kas trys.

Redaktoriai

Algirdas Jurėnas, Antanas Taločka, Kostas Burbulys.
Zinaida Odinienė

Biografija

Baigė Pasvalio rajono Vaškų vidurinę mokyklą, 1964 m. baigė Kauno medicinos mokyklą, 1973 m. baigė Kauno medicinos institutą, gydytoja.
1964–1967 m. pagal paskyrimą dirbo Pakruojo rajono Linkuvos tuberkuliozės dispanserio felčere laborante. Nuo 1973 m. Kupiškio rajono centrinės ligoninės gydytoja terapeutė, VŠĮ Kupiškio ligoninės gydytoja kardioreumatologė.
Nuo 1993 m. Lietuvos centro sąjungos, nuo 1999 m. Tėvynės sąjungos Kupiškio rajono skyriaus narė. 1995–1997 m., 1997–2000 m., 2003–2007 m. ir nuo 2007 m. Kupiškio rajono savivaldybės tarybos narė.
Sutuoktinis Antanas, vaikai Aurelija, Donatas.
Aleksandras Anuškinas

Biografija

Nuo 1925 m. TSKP narys. 1930–1946 m. dirbo žurnalistu Alma Atoje, Kazanėje. 1946–1953 m. laikraščio „Sovetskaja Litva“ redaktorius. 1949–1952 m. kandidatas į LKP CK narius. 1952–1953 m. LKP CK biuro narys. 1947–1953 m. LTSR Aukščiausiosios Tarybos deputatas. Nuo 1953 m. dirbo Kryme.
Jonas Domininkas Grigaitis

Jonas Domininkas Grigaitis (1914 m. gegužės 27 d. Petraičiuose, Stačiūnų valsčius – 2012 m. vasario 14 d. Vilniuje) – OP, Lietuvos kunigas. Dominikonas, vienas Dominikonų ordino Lietuvoje atkūrėjų.

Biografija

1933 m. įstojo į dominikonų vienuolyną Raseiniuose, 1933–1934 m. novicijus Amieno vienuolyne Prancūzijoje. 1933–1937 m. studijavo filosofiją ir teologiją dominikonų vienuolyne Valberberge prie Kelno, vėliau – teologiją Dominikonų filosofijos ir teologijos institute Le Saulchoir (Belgija). 1939 m. įšventintas kunigu. Grįžo į dominikonų vienuolyną Raseiniuose, dėstė tikybą mokyklose. 1940 m. tarybų valdžiai uždarius Raseinių vienuolyną, Šumsko, Kražių, Varėnos, Naujosios Vilnios, Vilniaus (Šv. Petro ir Povilo, Šv. Jonų bažnyčių) parapijų vikaras, klebonas, dekanas. 1991 m. paskirtas Šv. Jokūbo ir Pilypo bažnyčios Vilniuje rektoriumi ir Šv. Jokūbo ligoninės kapelionu. 1992 m. Vilniuje prie Šv. Jokūbo ir Pilypo bažnyčios subūrė Lietuvos, Latvijos, Estijos dominikonų bendruomenę, 1993 m. pradėjo kurti Dominikonų pasauliečių broliją. 1996 m. jo iniciatyva įsteigtas žurnalas jaunimui „Septyni“.
Genčų II kapinynas

Kapinynas

Įrengtas Akmenos dešiniojo kranto aukštumoje. Užima apie 65 m ilgio šiaurės rytų – pietvakarių kryptimi ilgio, 25 m pločio žemės plotą. Jo rytinė dalis palei upės skardį apaugusi medžiais ir krūmais, likusi – dirvonuoja. Per kapinyną praeina kaimo keliukas.
1972–1988 m. – respublikinės reikšmės archeologijos paminklas (AR516). 1993 m. įrašytas į Lietuvos Respublikos naujai išaiškinamų istorijos ir kultūros paminklų sąrašą (IP2409A), 2004 m. paskelbtas kultūros vertybe (A1820), 2005 m. pripažintas valstybės saugoma kultūros vertybe.
Teritorijos plotas – 0,36 ha.
1 km į pietvakarius yra Genčų I kapinynas.

Tyrimai

Išaiškintas 1962 m. Žvalgė Juozas Mickevičius, 1982 m. – Mokslinė metodinė kultūros paminklų apsaugos taryba (tyrimų vadovas Romas Olišauskas), 1992 m. – Lietuvos kultūros paveldo mokslinis centras (tyrimų vadovas Vilnius Morkūnas).
1983 m. Lietuvos mokslų akademijos Istorijos institutas (tyrimų vadovas Jonas Stankus) ištyrė 281 m² plotą. Rasti 5 nedegintų ir 18 sudegintų mirusiųjų kapai. Degintinių kapų radiniai liudija, kad ne visos ir ne visada įkapės buvo deginamos kartu su mirusiuoju. Griautinių kapų duobių kontūrai neišlikę, įkapės negausios, atsidengė 20–55 cm gylyje. Didesnę jų dalį sudaro papuošalai: apgalvių įvijų, antkaklių, karolių, segių, smeigtukas, apyrankių, žiedų, įvijų. Nežymią dalį įkapių sudarė įvairios paskirties darbo, buities įrankiai ir ginklai.
Kapinynas datuojamas IX–XII a., priskiriamas kuršių materialinei kultūrai.
Radinius saugo Lietuvos nacionalinis muziejus, pavienių radinių turi Kretingos muziejus.
BK Häcken

Istorija

Klubas įkurtas 1940 m. 2009 m. elito divizione užėmė penktąją vietą. 
2012 m. tapo vicečempionais. (Aukščiausias klubo pasiekimas.)
2017 m. užėmė ketvirtą vietą elito diviziono kovose.
Zapyškio herbas

Aprašas

Herbe pavaizduota senoji Zapyškio bažnyčia, vėlyvosios gotikos paminklas.

Istorija

Herbas patvirtintas 2005 m. gegužės 19 d. prezidento dekretu Nr. 309.
Panadžis

Istorija

1843 m. vietoje nedidelio Panadžio miestelio įkurtas Naujosios Goa (Nova Goa) miestas į kurį iš Senosios Goa perkelta Portugalijos Indijos sostinė. 1961 m. miestas prijungtas prie Indijos, vėl pervadintas Panadžiu ir tapo Goa, Damano ir Diu sąjunginės teritorijos sostine, nuo 1987 m. – Goa valstijos sostinė.
Gresford Athletic FC

Istorija

Klubas įkurtas 1946 m. 2017/2018 m. kovoja Cymru Alliance lygoje.
Kuršų kapinynas

Tyrimai

Duomenų apie Kuršų kaime randamus archeologinius radinius yra P. Tarasenkos knygoje „Lietuvos archeologijos medžiaga“ (1928 m.), bet tiksli kapinyno vieta paaiškėjo 1987 m., kai rekonstruojant kelią aptikta žmonių kaulų ir archeologinių dirbinių.
1987 m. Telšių kraštotyros muziejus (dab. Žemaičių muziejus Alka) ištyrė 304 m² plotą (tyrimų vadovė Laimutė Valatkienė). Rasta 54 nedegintų ir 2 sudegintų mirusiųjų kapai bei simbolinis kapas (be mirusiojo palaikų) su įkapėmis. Sudegintų mirusiųjų kapuose, kurie datuojami XIII a.-XIV a., rasta peilių, skustuvų, skiltuvų, galąstuvų, kirvių, kalavijas ir perlenktas per pusę kovos peilis.
Nedegintų mirusiųjų kapuose, kurie datuojami XIV a.-XV a. rasta kirvių, ietigalių, kalavijas, peilių, galąstuvų, verpstukų, ylų, adatų, diržų sagčių, daug žiestos keramikos, papuošalų – vėrinių iš kriauklelių, žvangučių, įvijų, pakabučių ir stiklo karolių, antkaklių, pasaginių ir plokštinių apskritų segių, žiedų, t. p. piniginių (kapšelių ir piniginių, puoštų žalvariniais apkaustais) su monetomis, amuletų. Labai retas radinys – segė su krikščionišku užrašu AWE MARIA. XIII a.–XIV a. kapų radiniai rodo perėjimą nuo sudegintų mirusiųjų laidojimo papročio prie nedegintų.
Bertaučių apylinkė

Istorija

Apylinkė įsteigta po 1940 m. lapkričio 12 d., LKP CK patvirtinus Lietuvos TSR Aukščiausiosios Tarybos Prezidiumo įsaką dėl vykdomųjų komitetų sudarymo. Iki 1941 m. birželio 22 d. dirbo laikinasis vykdomasis komitetas. 1945 m. sausio 26 d. Lietuvos TSR Aukščiausiosios Tarybos Prezidiumo įsaku „Dėl sudarymo vietinių valstybės valdžios organų Lietuvos TSR apskrityse, miestuose, valsčiuose, miesteliuose ir apylinkėse“ apylinkės vykdomojo komiteto veikla atkurta. Pirmieji surežisuoti rinkimai į apylinkės deputatų tarybą įvyko 1948 m. sausio 18 d. Septynių deputatų tarybai, renkamai kas pustrečių metų, vadovavo apylinkės vykdomojo komiteto pirmininkas.
Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. Lietuvos TSR Aukščiausiosios Tarybos Prezidiumo įsaku  prijungiant prie Pociūnų apylinkės ir Šluostikių apylinkės.
Būdviečio valsčius

Būdviečio valsčius buvo pietvakarių Lietuvoje, pasienyje su Lenkija. Centras – Būdvietis.
Hippolyte Mège-Mouriès

Ipolitas Mež-Murijė (Hippolyte Mège-Mouriès, 1817 m. spalio 24 d. Draginjane – 1880 m. gegužės 31 d. Paryžiuje) – prancūzų chemikas ir atradėjas. Svarbiausias atradimas – margarinas.

Atradimai

1860 m. Mež-Murijė daugiausia dėmesio skyrė riebalų perdirbimui. Prancūzijoje kilo sviesto trūkumas, o Napoleonas III pasiūlė premiją už sviesto pakaitalo gamybą. Mež-Murijė eksperimentavo su tuo, kas, kaip manoma, buvo nauja riebalų rūgštis, kurią atrado Mišelis Eženas Ševriolis. Iki 1867 m. Mež-Murijė dirbo „La Ferme Impériale de la Faisanderie“, privilegijuotame Napoleono III ūkyje Vensene prie Paryžiaus.
Mež-Murijė išradimas, iš pradžių žinomas kaip oleomargarinas, buvo sukurtas maišant perdirbtą jautienos talį su nugriebtu pienu. Tai buvo balkšvos išvaizdos karoliukai. Nors jis neteisingai suprato panaudotas chemines medžiagas, Mež-Murijė procesas buvo svarbus laimėjimas, nes jis sėkmingai padarė švelnius, neutralius riebalus žemoje temperatūroje, naudodamas vandenį.
Mež-Murijė pateikė paraišką dėl daugybės margarino gamybos patentų. Jis buvo suteiktas 1869 m. spalio 2 d. Mež-Murijė savo išradimą parodė 1871 m. olandų sviesto eksportuotojui Antonui Jurgenui. Mège-Mouriès galbūt negalėjo suprasti, kad jo patentas Nyderlanduose nebuvo apsaugotas patentų sutartimis. Jurgenas, toliau tobulino Mež-Murijė idėjas ir pradėjo gaminti ir parduoti margariną, kaip ir kita Olandijos kompanija, vadovaujama Simono van den Bergo. Abi buvo įsikūrusios Oso mieste Šiaurės Brabante. „Jurgens“ kompanija galiausiai tapo „Unilever“ dalimi.
Mež-Murijė labai mažai pelno gavo dėl oleomargarino išradimo, kuris Prancūzijoje niekada nebuvo populiarus. Jurgensas ir van den Bergas sukūrė didelę eksporto pramonę, parduodančią margariną į Angliją ir kitas šalis. 1880 m. Nyderlanduose buvo ne mažiau kaip 70 margarino gamyklų. 1911 m. Jurgenass eksportavo 111 000 tonų margarino, o Van den Bergas – 112 000.
Goon Moon

Istorija

Po 2002 m. White'o išėjimo iš Marilyn Manson, Josh Homme susirado Goss'ą ir White'ą, kurie ilgą laiką buvo Homme'o fanai ir padėjo jiems dirbti. 2005 jie išleido pirmąjį albumą, pavadintą I Got a Brand New Egg Layin' Machine su Suicide Squeeze Records. White'as parašė muzikalų bei atspindintį gyvenimą mini-LP su dešimties folklorinių baladžių kolekcija. Vėliau, po dviejų metų, Goon Moon išleido LP, pavadintą Licker's Last Leg, kuriame buvo ir Bee Gees daina Every Christian Lion Hearted Man Will Show You.
The Jungle

Siužetas

Dramatinė pasaka, dokumentuojanti žiaurias sąlygas Čikagos mėsos pakavimo fabrikuose 20-ame amžiuje, rodo netikėtinus nelygumus prieš emigrantus ir kitus darbuotojus, kurie kovojo dėl jų dalies Amerikos svajonėje.
Romanas prasideda scena, kai du jauni lietuviai, Jurgis Rudkus ir Ona Lukošaitė, gyvenantys Čikagoje, susituokia. Abu lietuviai su savo šeimomis (Antanas Rudkus, Jurgio tėvas, Teta Elžbieta, Onos pamotė ir šeši jos vaikai, Marija, Onos pusseserė, ir Jonas) į Ameriką atvyko ieškoti laimės, bet tuoj supranta, kad padarė klaidą ten važiuodami.
Iš pradžių, visi šeimos nariai susimeta pinigus ir nusiperka namą. Jie sunkiai ir ilgai dirba, kad išlaikytų namą ir susimokėtų skolas. Antanas, Jurgio tėvas, sirgęs tuberkulioze, tuoj miršta, ir Jonas vieną dieną pabėga iš namų. Onai ir Jurgiui vėliau gimsta Antaniukas. Daugiau nesėkmių įvyksta, kai Ona yra išprievartauta savo boso airio Konor. Supykęs, Jurgis primuša Konor, bet vėliau uždarytas kalėjime.
Po kalėjimo, Jurgis atranda, kad šeima prarado namą ir persikėlė pas kaimynę lietuvę. Dėl užpuolimo, Jurgis praranda teisę dirbti pakavimo fabrikuose. Vieną dieną, Ona, gimdydama, miršta. Savo tikrąjį sūnų Jurgis prižiūri, bet Antaniukas vėliau nuskesta prie namų, ir Jurgis palieka Čikagą.
Keliaudamas po kaimus už Čikagos, Jurgis sutinka įvairius gyventojus, gerus ir blogus. Mėnesį vaikštinėdamas po kaimus, Jurgis nusprendžia grįžti į Čikagą. Jis įsidarbina šiaurės Čikagoje, bet vėl praranda darbą. Dar kartą sutikęs Konor ir užpuolęs jį atsiduria kalėjime. Jis sutinka Džeką Diuvaną ir pradeda apiplėšinėti piliečius. Vieną dieną, Jurgis ateina į salę ir sužino apie socializmą. Toliau, jis prisijungia prie socializmo partijos ir supranta, kad Čikaga bus jų (neturtingųjų).