google/wiki40b huggingface dataset:
Dyburių (Bulikų) senosios kapinės

Kapinės

Įrengtos natūralioje kalvoje, stūksančioje upės slėnyje. Ji netaisyklingo ovalo plano, pailga šiaurės rytų - pietvakarių kryptimi, su nuolydžiu į visas puses, pietrytiniame pakraštyje įsmaugta, pakopomis žemėjanti ir smailėjanti link pietvakario galo, kuris šiek tiek užlenktas į vakarų pusę. Į vakarus nuo jos teka Minija, o į rytus ir pietus plyti senvagė. Kalvos ilgis apie 140 m, plotis – 60 m, aukštis pietvakarinėje dalyje iki 3 m, o šiaurės rytinėje dalyje – iki 5 m.
Teritorijos plotas – 0,84 ha.
0,15 km į šiaurės rytus yra Dyburių senosios kapinės.

Istorija

Seniau kalva priklausė Bulikų kaimui, o Minija tekėjo rytine jos papėde. XVI – XIX a. joje buvo laidojami Bulikų gyventojai. Kapines uždarius, jose iki XX a. retsykiais laidoti savižudžiai, nekrikštyti mirę kūdikiai, neatpažinti skenduoliai ir pan. Mirusiesiems atminti buvo statomi ąžuoliniai kryžiai, kurių paskutinis nuvirto XX a. 7 dešimtmetyje. 
Minijai išplovus naują vagą, kalva buvo atskirta nuo Bulikų ir Lietuvos žemės reformos metu prijungta prie Dyburių. XX a. viduryje kasdami iš kalvos žvyrą vietos gyventojai rasdavo žalvarinių papuošalų.
Kalva primena piliakalnį, todėl vadinama Pilale. Pasakojama, kad ji esanti supilta ir ant jos stovėjusi žemaičių pilis. 
Kultūros vertybių registre neregistruota.
Kapines 1974 m. žvalgė Ignas Jablonskis, 2010 m. – Julius Kanarskas.
Bekaa SC

Istorija

Klubas įkurtas 2000 m.
Theodor Mommsen

Gyvenimas

Gimė Gardinge, Šlėzvige, tuo metu, kai ši kunigaikštystė tebebuvo personalinėje unijoje su Danija. Lankė mokyklą Altonoje. Nuo 1838 iki 1843 m. Kylyje studijavo teisę. Gavęs Danijos stipendiją galėjo lankytis Prancūzijoje ir Italijoje, kur studijavo antikinę istoriją.
Per 1848 m. revoliuciją Momzenas tapo Leipcigo universiteto teisės profesoriumi. Dėl savo liberalių pažiūrų 1851 m. iš šių pareigų jam teko atsistatydinti, tačiau jau 1852 m. jis tapo romėnų teisės profesoriumi Ciūricho universitete, o 1854 m. – Vroclavo universitete.
1858 m. Momzenas buvo pakviestas į Mokslų Akademiją Berlyne bei 1861 m. tapo Berlyno universiteto Senovės Romos istorijos profesoriumi, kur skaitė paskaitas iki 1887 m. Už savo mokslinius pasiekimus jis tapo Romos garbės piliečiu, o 1902 m. už savo pagrindinį veikalą „Romos istorija“ (vok. Römische Geschichte) tapo Nobelio literatūros premijos laureatu. Momzenas yra vienas iš nedaugelio ne grožinės literatūros rašytojų gavusių šią premiją.
Su savo žmona Marie (Leipcigo redaktoriaus Karlo Reimerio dukterimi) turėjo 16 vaikų, kurių keli mirė vaikystėje.

T. Momzeno politinė veikla

1863–1866 ir 1873–1879 m. Momzenas buvo Prūsijos landatago, 1881–1884 reichstago narys, iš pradžių atstovavęs liberalią Vokiečių Pažangos Partiją (Deutsche Fortschrittspartei), vėliau – Nacionalinę Liberalų Partiją (Nationalliberalen), o dar vėliau – Secesionistus. Ypatingai rūpinosi mokslo ir švietimo politika.
Frija

Susisiekimas

Mieste yra Frijos oro uostas.
Boksito kasykla sujungta geležinkelio linija su Dubrekos uostamiesčiu.
Ekocidas

Ekocidas (angl. ecocide) – bet kokia ekstensyvi žala, padaryta natūraliam gamtovaizdžiui arba jo sunaikinimą ir ekosistemų ardymą arba praradimą, kai iškyla grėsmė jų gyventojų išlikimui. Ekocido padarytą žalą tiesiogiai ar netiesiogiai sukelia gyvi organizmai. Tiesioginis ekocidas yra rūšių naikinimas, kuris suardo ekosistemos(-ų) struktūrą ir funkcijas.
Ekocidas taip pat gali būti taršos rezultatas, kai aukštos koncentracijos pesticidų naudojimas, masiškai sunaikiną vietinę augmeniją. Vienas pirmųjų ekocido termino panaudojimas buvo susijęs su žala aplinkai padaryta Vietnamo karo metu, kai buvo plačiai paplitęs defoliantų naudojimas.
Terminas ekocidas dažniausiai vartojamas kalbant apie destruktyvų žmonijos poveikį savo pačių natūraliai aplinkai. Mes patys vykdome ekocidą neracionaliai išnaudodami planetos išteklius.

Tarptautinis nusikaltimas

Paskelbti ekocidą tarptautiniu nusikaltimu yra svarstoma jau kelis dešimtmečius. Nuo 1970 m. valdžios, verslo ir bendruomenių parama įforminti ekocidą kaip penktąjį tarptautinį nusikaltimą taikai ir pozicionuoti jį greta genocido nusikaltimų vis auga. Siūloma parengti Tarptautinio Baudžiamojo Teismo Romos Statuto pataisą, kuri būtų ir Žemės Įstatymo ar Žemės Jurisprudencijos pagrindas.
Paskelbti ekocidą tarptautiniu nusikaltimu siūloma siekiant apsaugoti žmogaus teises, kraštovaizdį ir biologinę įvairovę ir užkirsti kelią klimato kaitos procesams. Tačiau ekocido oponentai tikina, kad toks įstatymas nusikaltėliais pavers visą žmonių rasę.
Marijona Vilčiauskienė

Biografija

1975 m. baigė Pajūrio žemės ūkio technikumą, zootechnikė.
1977–1982 m. Šiaulių raj. kolūkio „Už taiką“ zootechnikė, 1982–2002 m. Gilaičių kolūkio vyr. zootechnikė, nuo 2002 m. ūkininkė, nuo 2004 m. Bridų Žemės ūkio bendrovės vadybininkė.
Lietuvos valstiečių partijos, Valstiečių ir Naujosios demokratijos partijų sąjungos, Lietuvos valstiečių liaudininkų sąjungos Šiaulių rajono skyriaus narė.
2004–2007 m. Šiaulių rajono savivaldybės tarybos narė.
Gilaičių bendruomenės narė. Sutuoktinis Arvydas, vaikai Aurelija, Jolita.
Šalminė antis

Išvaizda

Šalminė antis yra didžiosios anties dydžio. Patiną lengva pažinti iš ryškiai rudos galvos, raudono snapo, juodos krūtinės ir pilvo. Paukščiui skrendant, beveik per visą sparną matyti plati balta juosta. Patelė iš tolo atrodo  pilkai ruda, šviesesniais skruostais. Patino kakta, skruostai, didesnė kaklo dalis raudonai rudi. Viršugalvis ir pakaušio plunksnos ilgesnės, išmargintos šviesiomis rusvomis dėmelėmis. Pagurklis rudai juodas. Nugaros vidurinė dalis, daug sparno dengiamųjų plunksnų šviesiai rudi. Pečių srityje baltos dėmės. Sparnų veidrodėlis baltas, jo užpakalinis kraštas pilkas. Krūtinė ir pilvas juodi. Kūno  šonuose didelės baltos dėmės. Snapas raudonas. Kojos raudonos su juosvomis plėvėmis. Rainelė raudonai ruda. Patelė be kuodo, nugarinės pusės plunksnos tamsiai rudos su tamsiomis dėmėmis bei šviesiais kraštais. Sparnų veidrodėlis rusvo atspalvio, blizgantis arba be blizgesio. Kaklas iš viršaus ryškiai rudas. Pilvinė pusė pilkai ruda. Snapas pilkas, jo galas rausvas. Kojos rausvos, plėvės juosvos. Patinas poilsio apdaru panašus į patelę. Sparnų veidrodėlis baltas su rusvu atspalviu. Pilvinė pusė rusva, išmarginta smulkiomis dėmelėmis. Jaunikliai panašūs į patelę bet šviesesni.

Paplitimas

Eurazijoje paplitusi nuo Pirėnų pusiasalio iki Altajaus, Lobnoro. Šiaurėje  arealas siekia Jutlandijos pusiasalį, Juodosios jūros šiaurinę pakrantę, Kubanę, Kazachstaną. Į pietus paplitusi iki šiaurinės Afganistano dalies, Irano, Užkaukazės, Mažosios Azijos. Žiemoja Viduržemio jūros baseine, Pietų Azijoje.
Lietuvoje labai retai pastebima rūšis.

Biologija

Peri nendrėmis apaugusiuose giliuose dideliuose ežeruose. Aktyvesnė dieną. Monogamai. Lytiškai subręsta pirmaisiais arba antraisiais gyvenimo metais.
Lizdas būna sausumoje, lygioje vietoje ar po krūmu, sausos pernykštės žolės priedangoje. Jį krauna patelė iš nendrių bei švendrų stiebų, lapų, kitų smulkių augalų dalių. Dėtyje paprastai būna 6–9 kiaušiniai, perimi apie 27 dienas. Šalminės anties jaunikliai auga lėčiau negu kitų ančių.
Minta tik augaliniu maistu: maurabragiais, nertimis, plūdenomis, sulesa ir prie augalų prikibusius moliuskus bei vėžiagyvius.
Kolonija Tovaras

Istorija

1843 m. Kolonija Tovarą įkūrė vokiečių imigrantai iš Badeno. Naujakurių gyvenvietė pavadinta tuometinio Venesuelos prezidento, suteikusio vokiečiams šias žemes, Manuelio Felipės de Tovaro garbei. Miestas buvo statomas pagal Endingeno miesto Vokietijoje, iš kurio buvo dauguma atvykėlių, pavyzdį. Gyventojai vertėsi daugiausia vaisių ir daržovių, kurias parduodavo Karakaso turguje, pardavimu. Atoki gyvenvietės padėtis kalnuose leido išlaikyti jos unikalumą.
Rydas

Istorija

Pirmą kartą minimas 1136 metais.
Johann Joachim Quantz

Biopgrafija

Gimė Oberšedene (Oberscheden), mirė Potsdame. Tėvas, dirbęs kalviu, mirė jam būnant mažam. Muzikos pradėjo mokytis pas dėdę, vėliau tęsė studijas Drezdene ir Vienoje. Dirbdamas muzikantu Augusto III Sakso dvare, Kvancas pradėjo rimtai groti fleita. Ilgainiui tapo vienu žymiausių Europos fleitininkų, keliavo po Prancūziją ir Angliją. Kvancas mokė groti fleita, pats gamino fleitas ir kūrė muziką, dirbdamas Prūsijos valdovui Frederikui II. Kvancas patobulino fleitą: pavyzdžiui, pridėjo jai vožtuvėlius, kad būtų lengviau intonuoti.
Nors Kvancas parašė nemažai kūrinių (daugiausia fleitai, tarp jų apie 300 koncertų), labiausiai žinomas yra jo veikalas apie grojimą fleita Versuch einer Anweisung die Flöte traversière zu spielen (1752). Iš jo dabar galima nemažai sužinoti apie fleitos techniką XVIII amžiuje.
Enas

Enas (pranc. L’Ain, frankoprovansalų tarme – En) – Prancūzijos departamentas šalies vakaruose, Ronos Alpių regione, pavadintas pagal to paties pavadinimo upę.
Departamente 4 apskritys, 43 kantonai ir 419 komunų. Plotas – 5762 km². 1999 m. – 515 270 gyventojų, 89 gyv./km² .

Istorija

Įsteigtas Didžiosios Prancūzijos revoliucijos 1790 m. kovo 4 d. kartu su kitais 82 departamentais ir apėmė 4 provincijas, dvi iš kurių nuo 1601 m. priklausė Savojos kunigaikščiams. 1798–1814 m. Gekso kraštas buvo priskirtas Lemano departamentui. 1967 m. 4 pietinės komunos priskirtos Ronos departamentui.
1940–1945 m. generalinės tarybos įgaliojimai buvo suspenduoti.

Geografija

Iš šiaurės į pietus per departamentą teka kelios upės. Rytuose vyrauja lygumos, vakaruose – kalnai ir slėniai. Aukščiausia vieta – Sniego kalnagūbris, 1720 m. Žiemos šaltos, vasaros labai karštos, ypač departamento pietuose.

Ekonomika

Vyrauja žemės ūkis, ypač aukštos kokybės (l’Appellation d’Origine Contrôlée Comté) balto, raudono ir šampanizuoto vyno gamyba. Klesti sūrių gamyba, žuvininkystė, auginamos citrinos.
Pramonei atstovauja plastmasių ruošinių ir dirbinių gamyba. Bugyje yra atominė elektrinė. Per departamentą eina prekybiniai keliai iš Vokietijos, Belgijos ir Nyderlandų į Italiją ir iš Lenkijos bei Čekijos į Ispaniją.
Nemažai dėmesio skiriama turizmo infrastruktūrai. Yra golfo laukų, vandens sporto bazių, patogu keliauti dviračiais, užsiimti žiemos sporto šakomis.

Politika

Departamento Generalinė taryba ir prefektūra yra Burg en Breso mieste. Regiono taryboje departamentui atstovauja 14 narių (rinkimai vyko 2005 m. birželio 17 d.). Departamentui Prancūzijos senate atstovauja Žanas Pepinas ir Žanas Polis Eminas (išrinkti 1989 m. ir perrinkti 1998 m.).
Generalinę tarybą sudaro 43 nariai, renkami kas treji metai šešerių metų kadencijai. 21 dabartinės tarybos narys išrinktas 2001 m., 22 – 2004 m. Generalinės tarybos pirmininkas Šarlis de la Verpiljeras.
Otto Glagau

Biografija

Žurnalisto karjerą pradėjo dienraštyje „Berliner Nationalzeitung“. 1873 m. laikraštyje „Gartenlaube“ paskelbė straipsnių seriją apie nesąžiningą prekybą akcijomis, kuri buvo nutraukta dėl pernelyg aštrios kritikos. O. Glagau smarkiai nukentėjo nesėkmingose spekuliacijose, dėl ko išaugo jo pasipiktinimas biržomis. Veikaluose „Der Börsen- und Gründungsschwindel in Berlin“ ir „Der Börsen- und Gründungsschwindel in Deutschland“ atskleidė kelis nesąžiningus verslo metodus, bet labiau išjuokė, nei objektyviai aprašė to meto Vokietijos verslo pasaulį. Savo knygose kaltino žydus kaip Didžiosios depresijos, visų neaiškių finansinių veiksmų bei bendro vokiečių tautos moralinio nuopuolio kaltininkus. 1883 m. balandį Chemnice vadovavo Antrajam tarptautiniam antižydiškajam kongresui (vok. Zweiter internationaler antijüdischer Kongress).
Keliavo po Prūsiją ir Lietuvą. Savo keliones aprašė veikale „Littauen und die Littauer“ (Tilžė, 1869 m.).
Irma Grigaitienė

Irma Grigaitienė (g. 1952 m. sausio 22 d. Klaipėdoje) – Lietuvos architektė restauratorė, paminklosaugininkė.

Biografija

1975 m. baigė Vilniaus inžinerinį statybos institutą.
1982–1990 m. dirbo Paminklų restauravimo projektavimo institute Kaune, tyrė ir rengė Kauno senamiesčio kvartalų, bažnyčių, gyvenamųjų namų restauravimo projektus. Tarp jų 1992 m. – Šv. Gertrūdos bažnyčios restauravimo projektas, su architekte I. Vaškeliene. 1990–1995 m. Kultūros paveldo inspekcijos Kauno skyriaus viršininkė, 1995–2004 m. po inspekcijos reorganizacijos – Kultūros vertybių apsaugos departamento Kauno padalinio vyr. specialistė. Nuo 2004 m. Kultūros ministerijos Saugomų teritorijų ir paveldo apsaugos skyriaus vedėja. Nuo 2001 m. tarptautinės programos Baltijos jūros regiono šalių kultūros paveldo apsaugos monitoringas ir ET programos paveldo dienos viena koordinatorių Lietuvoje. Tarptautinės paminklų ir lankytinų vietų apsaugos tarybos (ICOMOS) Lietuvos nacionalinio komiteto biuro narė.
Alanta (Raguva)

Istorija

XIX a. minimas Alantos dvaras. XX a. pradžioje kaimas buvo žinomas kaip Alantis.
Finansinė ataskaita

Finansinė ataskaita – formalus dokumentas, nusakantis įmonės ar kitos organizacijos finansinę būklę ir veiklą. Ją parengia apskaitininkai. Dažniausiai šis bendro pobūdžio terminas tapatinamas su finansinės atskaitomybės ataskaitomis, kurios rengiamos remiantis konkrečiais finansinės atskaitomybės standartais ataskaitinio laikotarpio (pavyzdžiui, finansinių metų ar finansinio ketvirčio) pabaigoje. Finansinių ataskaitų sudarymo tikslas – patenkinti informacijos vartotojų poreikius gauti teisingą informaciją apie įmonės finansinę būklę, veiklos rezultatus ir pinigų srautus, kurie daugeliui finansinių ataskaitų vartotojų padeda priimti ekonominius sprendimus.
Finansinė ataskaita taip pat parodo vadovybei patikėtų išteklių tvarkymo rezultatus. Kad būtų pasiektas šis tikslas, finansinėse ataskaitose pateikiama informacija apie ūkio subjekto turtą, įsipareigojimus, nuosavybę, pajamas ir sąnaudas, įskaitant pelną ir nuostolius, savininkų įmokas ir paskirstymą savininkams kaip nuosavybės valdytojams ir pinigų srautus. Šie duomenys drauge su kita aiškinamajame rašte pateikiama informacija padeda finansinių ataskaitų vartotojams numatyti būsimuosius ūkio subjekto pinigų srautus ir ypač jų laiką bei tikimybę.
Chevron

Kaltinimai

Chevron kaltinta grubiais gamtosaugos ir žmogaus teisių pažeidimais. Daugiausiai kritikos bendrovė susilaukė už savo veiklą Ekvadore: 1972-1993 m. bendrovė eksploatavo Lago Agrijo naftingąją sritį. Eksploatacijos metu naftos produktais buvo smarkiai užterštas dirvožemis, vanduo, dėl to smarkiai pažeista vietovės ekosistema, o vietiniai gyventojai pradėjo sirgti įvairiomis naftos produktų sukeltomis ligomis, smarkiai paplito vėžiniai susirgimai. Ekvadoro teismas bendrovei paskyrė 28 mlrd. dolerių baudą už žalą žmonėms, gamtai ir derliui, tačiau kompanija pinigus mokėti atsisakė motyvuodama sutarties su Ekvadoro vyriausybe sąlygomis. Mažesnio masto pažeidimai užfiksuoti Angoloje ir Kalifornijoje. Nigerijoje Chevron brutaliai susidorojo su protestuotojais.
2020 m. vasaros olimpinės žaidynės

Miesto rinkimai

Tokijas, Stambulas ir Madridas buvo miestai-kandidatai. Miestai-pretendentai Baku ir Doha nepasiekė kandidatų lygmens. Paraiška iš Romos buvo atsiimta.

Plėtra ir pasiruošimas

Žaidynių išlaidoms apmokėti Tokijo valdžia atidėjo 400 milijardų jenų. Japonijos vyriausybė planuoja padidinti Hanedos ir Naritos oro uostų talpą palengvindama oro erdvės apribojimus. Plečiant Tokijo stotį ketinama nutiesti naują geležinkelio liniją, jungiančią abu oro uostus. Taip laikas nuo Tokijo stoties iki Hanedos oro uosto sutrmpėtų nuo 30 min. iki 18 min., o iki Naritos oro uosto – nuo 55min iki 36 min. Geležinkelio linija kainuotų 400 milijardų jenų, o ją daugiausia finansuotų privatūs investuotojai.
2015 m. pabaigoje buvo patvirtintas naujojo Tokijo olimpinio stadiono projektas, kurį sukūrė japonų architektas Kengo Kuma, vietoj atsisakyto Britanijos architektės Zaha Hadid projekto dėl kainos. Kengo Kumos projektuoto stadiono statybos kaštai vertinti 149 mlrd. jenų (1,2 mlrd JAV dolerių), vietoj Zaha Hadid 252 mlrd. jenų vertės projekto.
Pionierių judėjimas

Pionierių judėjimas - tarptautinis pionierių (komunistų partijų ir panašių partijų sukurtų vaikų organizacijų) judėjimas.
Paprastai vaikai į tokią organizaciją stojo pradinėje mokykloje ir buvo jos nariais iki paauglystės (iki 14-16 m.). Tada stoja į vyresnio amžiaus jaunuolių organizaciją (pvz., Tarybų Sąjungoje - į komjaunimą).
Iki 1990 m. judėjime dalyvavo apie 30 šalių pionierių organizacijos, kurias koordinavo 1958 m. Budapešte įkurtas tarptautinis komitetas International Committee of Children's and Adolescents' Movements.
Daugelyje socialistinių šalių narystė pionierių organizacijos oficialiai buvo savanoriška, nors praktikoje dažnai vaikai buvo spaudžiami stoti į tokias organizacijas. Pionierių organizacijos nuo skautų organizacijų skyrėsi žymiai didesne politizacija. Kaip ir skautų organizacijos skatino vaikų fizinį aktyvumą, veiklą gamtoje.
Pionierių organizacijos buvo politinio rengimo grandinės dalis. Tarybų Sąjungoje tokią grandinę sudarė Spaliukų organizacija, pionierių organizacija, komjaunimas ir galų gale - komunistų partija.
Socialistinės orientacijos šalyse pionierių organizacijas paprastai remdavo vyriausybė ir profsąjungos. Pvz., TSRS buvo statomos ir finansuojamos pionierių stovyklos, pionierių rūmai, pionierių laikraščiai ir žurnalai. Nesocialistinėse šalyse pionierių organizacijas rėmė tos šalies komunistų ir panašios partijos.
Pionieriai pionierių veikloje dėvėdavo ir dabar dėvi uniformas. Esminė jų dalis - trikampis kaklaraištis. TSRS pionierių kaklaraištis buvo raudonas, kitų šalių organizacijose spalva būdavo ir kitokia - pvz., šviesiai mėlyna.
Valstybės pionierių organizacija paprastai vadindavosi kokio garsaus komunistų ar socialistų veikėjo vardu. TSRS pionierių organizacija buvo vadinama Lenino vardu, VDR pionieriai - Ernsto Telmano (Ernst Thälmann), Albanijos - Enver Hoxha vardu.
The GazettE (grupė)

2002 metai: Grupės susibūrimas ir pirmieji darbai

Pirmieji grupę sudarę nariai buvo Ruki(vokalas),Reita(bosinė gitara) ir Uruha(gitara).Kai The GazettE buvo įtraukta į visual kei sceną, trijulė nusprendė jog, tai bus jų paskutinė grupė. Jie priėmė Aoi(gitara) ir Yune(būgnai).Taip,2002 metų sausį, prasidėjo The GazettE.
2002 metais, balandžio 30 dieną jie išleido pirmąjį singlą "Wakaremichi", o kartu su juo ir video klipą. Rugsėjį grupė išleido antrąjį singlą ir vaizdo klipą pavadinimu "Kichiku Kyoushi (32sai Dokushin) no Nousatsu Kouza".Spalį jie grojo savo pirmajame gyvo garso koncerte.

2003 metai: Naujas būgnininkas ir Cockayne Soup

Prasidedant 2003 metams, Yune nusprendžia palikti grupę ir greitai jo vietą užima Kai. Po Kai įstojimo, grupė pasirašo kontraktą su PS Company. Įsibėgėjant gegužei, The GazettE išleidžia pirmą EP "Cockayne Soup".Jie pradėjo pirmąjį turą, su grupe Hanamuke. Antrasis turas buvo su grupe Vidoll.
Gruodį, The GazettE turėjo pasyrodymą su grupe Deadman.

2004 metai: Pirmasis albumas "Disorder"

2004 metų sausio 16 dieną, jie turėjo solo pasirodymą Shibuya-AX,kuris buvo išleistas DVD formatu kaip Tokyo Saihan -Judgment Day-. Kovo 30 dieną, grupė išleido penktąjį savo EP pavadinimu "Madara", kuris buvo #2 Oricon Indie dešimtuke. Gegužę The GazettE buvo "Shoxx" žurnale su kitomis visual kei grupėmis. Jų pirmasis studio albumas "Disorder" užėmė penktąją vieta indies Oricon Daily dešimtuke.

2005 metai: NIL ir Nameless Liberty Six Guns

Prasidėjus 2005 metams, The GazettE paskelbė vyksiantį pavasario tura pavadinimu "Standing Tour 2005 Maximum Royal Disorder".Kovo 9 dieną The GazettE išleidžia singlą "Reila".
Varpas (mėnraštis)

Istorija

Leidžiamas kaip atkurtas 1889 m. Tilžėje pradėtas leisti leidinys. Redaguoja redakcinė kolegija. Tiražas 1000 egz.
Valerija Žalienė

Biografija

Baigė Kretingos vidurinę mokyklą, 1981 m. baigė Kauno politechnikos institutą, Lengvosios pramonės fakultetą ir įgijo medžio apdirbimo inžinieriaus technologo specialybę.
1981 m. paskirta dirbti į Kretingą, LVGĮ „Akmena“ technologė, UAB „Sakuona“ vyr. technologė, Seimo nario padėjėja – sekretorė. 2000 m. UAB „Kretingos komunalininkas“ daugiabučių namų administratorė, 2006 m. UAB „Kretingos būstas“ direktorė.
Lietuvos politinių kalinių ir tremtinių sąjungos, Tėvynės sąjungos Kretingos rajono skyriaus narė, skyriaus pirmininko pavaduotoja, partijos Tėvynės sąjunga - Lietuvos krikščionys demokratai narė. 1997–2015 m. Kretingos rajono savivaldybės tarybos narė. 
LPKTS Kretingos skyriaus pirmininkė, asociacijos „Tremties dienoraštis“ pirmininkė, Karališkosios bajorų sąjungos narė, Kretingos raj. Kaimo plėtros asociacijos steigėja ir valdybos narė.
Sutuoktinis Pranas, vaikai Olivija, Ovidijus.
Už ekspedicijos į Sibirą organizavimą laikraščio „Pajūrio naujienos“ skaitytojų išrinkta 2006-ųjų Metų žmogumi.
Eugenija Pleškytė

Biografija

Jono Pleškio (1935–1993) sesuo.
1961 m. baigė LSSR konservatoriją. 1961–1963 m. dirbo Kauno dramos teatre, 1963–1967 m. LSSR dramos teatro, nuo 1967 m. Jaunimo teatro aktorė. 
1995–2008 m. gyveno San Francisko (JAV) priemiestyje Tiburone.  2009 m. kino ir televizijos filmų apdovanojimuose „Sidabrinė gervė“ apdovanota Padėkos prizu – „Auksine gerve“ už nuopelnus nacionaliniam kinui. 2012 m. Birutė Vyšniauskaitė ir Valdas Babaliauskas apie E. Pleškytę sukūrė dokumentinį LRT filmą „Savi keliai“.
Viačeslavas Mogilnas

Karjera

Vartininko pozicijoje žaidė Ukrainos jaunių rinktinėje. Nuo 1990 m. atstovavo Kaliningrado „Baltika“ klubą. 1992–1995 m. žaidė Sočio „Žemčužina“. 1996 m. Krasnodaro „Kuban“. 1997–1999 m. Nižnevartovsko „Samotlor–XXI“ klube. Vėliau trejus metus Kaliningrade dirbo Benjamino Zelkevičiaus asistentu.

Vilniaus Žalgiris

2007 m. Arminui Narbekovui palikus Vilniaus Žalgirį, Viačeslavas Mogilnas tapo klubo vyr. treneriu, prieš tai buvo klubo vartininkų treneriu.
Timišo apskritis

Geografija

Didžioji dalis teritorijos plyti Panonijos lygumoje. Rytuose paviršius kyla į aukštumas, o pačiame pakraštyje siekia Pietų Karpatus (Pojana Ruskėjaus masyvą). Svarbiausios upės – Timišas ir Bega.
Transformacija (albumas)

Transformacija yra muzikos grupės „Echidna aukštyn“ albumas, išleistas 2000 metais. Jį išleido leidybinė firma „Naujasis tėvelis“.
Šio albumo, kaip ir daugelio kitų Ramūno Jaro projektų, nelydėjo joks pristatymų turas ar reklaminė akcija, tačiau albumas tapo vienu populiariausiu formacijos leidinių.
Albumo dainos stilistiškai vieningos (rock stilius), išsiskiria tik dainos „Techno (Antanas)“ ir „naktis - žiema“ (techno, rap stiliai). Kūrinius vienija tamsi atmosfera, dvelkiantys ironija, kartais egzistencialistiški tekstai.
Albumo viršelyje panaudotas grupės „Echidna aukštyn“ ženklas ir logotipinis pavadinimo užrašas.
Antifašistinis frontas

Antifašistinis frontas – komunistinis laikraštis, ėjęs 1942 m. pabaigoje – 1943 m. pradžioje Vilniuje.

Istorija

Daugintas hektografu. Išėjo trys numeriai. Bendradarbiavo Genė Neverauskienė ir Jonas Žeruotis. Redaktorius Pranas Jonuška.
Svirkančių apylinkė

Istorija

Apylinkė įsteigta po 1940 m. lapkričio 12 d., LKP CK patvirtinus Lietuvos TSR Aukščiausiosios Tarybos Prezidiumo įsaką dėl vykdomųjų komitetų sudarymo. Iki 1941 m. birželio 22 d. dirbo laikinasis vykdomasis komitetas. 1945 m. sausio 26 d. Lietuvos TSR Aukščiausiosios Tarybos Prezidiumo įsaku „Dėl sudarymo vietinių valstybės valdžios organų Lietuvos TSR apskrityse, miestuose, valsčiuose, miesteliuose ir apylinkėse“ apylinkės vykdomojo komiteto veikla atkurta. Pirmieji surežisuoti rinkimai į apylinkės deputatų tarybą įvyko 1948 m. sausio 18 d. Septynių deputatų tarybai, renkamai kas pustrečių metų, vadovavo apylinkės vykdomojo komiteto pirmininkas.
1954 m. prijungta Žibikų apylinkė, o dalis Svirkančių apylinkės prijungta prie Tučių apylinkės. Nuo 1962 m. gruodžio 8 d. iki 1965 m. sausio 7 d. apylinkė priklausė Mažeikių rajonui. 1963 m. sausio 12 d. Lietuvos TSR Aukščiausiosios Tarybos Prezidiumo įsaku „Dėl Lietuvos TSR apylinkių sustambinimo“ prijungta Gudų apylinkė. 1965 m. sausio 14 d. Svirkančių apylinkė pervadinta Viekšnių apylinke, o iki to laiko buvusi Viekšnių apylinkė pavadinta Mažeikių apylinke.