google/wiki40b huggingface dataset:
Vytautas Bernatonis

Biografija

1954 m. baigęs Kašonių septynmetę, įstojo į Kauno politechnikumą. 1958 m. jame įgijęs vidurinį išsilavinimą ir specialybę, buvo paskirtas cecho meistru Vilniaus „Taksomotorų autoūkyje“. 1970 m. baigė Vilniaus inžinerinį statybos institutą. 1981 m. technikos mokslų kandidatas, 1988 m. technikos mokslų daktaras. 
1962–1988 m. dirbo Vilniaus plastmasinių dirbinių gamykloje darbininku, brigadininku, technologu, cecho viršininko pavaduotoju. 1965–1979 m. ekstruzijos ir liejimo cecho viršininkas, nuo 1979 m. direktorius pavaduotojas gamybos reikalams.  1988–1990 m. Kauno politechnikos instituto (nuo 1990 m. KTU) dėstytojas, nuo 1989 m. profesorius.
1990–1991 m. balandžio mėn. pirmasis Vilniaus miesto meras. Nuo 1996 m. UAB „Bervis ir Co“ prezidentas. 1996 m. su kitais įsteigė Lietuvos gyvenimo logikos partiją, jos pirmininkas. Nuo 2009 m. Naujosios sąjungos narys, keletą kartų nesėkmingai dalyvavo Seimo rinkimuose.  2002 m. dalyvavo LR Prezidento rinkimuose (pirmajame ture surinko 0,25% balsų).

Mokslinė veikla

Sukūrė ir įdiegė į gamybą plastikų perdirbimo automatizuotų procesų. 23 išradimų autorius.
Kačkanaras

Istorija

Kačkanaras pradėjo kurtis 1958 m., o miesto teisės suteiktos 1968 m.
Vilniaus herbas

Istorija

Vilniaus aukštutinės pilies vietoje jau I tūkstantmetyje pr. m. e buvo gyvenvietė. Tačiau tik 1323 m. Vilniaus vardas randamas istoriniuose šaltiniuose. Esama hipotezės, kad Vilnius jau XII a. viduryje galėjo turėti sostinės statusą, valdant Mindaugui. Žinoma, jog nuo XIV a. šias funkcijas miestas jau turėjo ir išsaugojo iki šių dienų. 1387 m. Lietuvos didysis kunigaikštis Jogaila suteikė miestui Magdeburgo teises ir Vilniuje buvo įkurta pirmoji vakarietiško tipo savivalda.
1568 m. Žygimantas Augustas pirmą kartą paminėjo sostinės antspaudo simbolį. Viename laiške aptinkame, jog tuo metu antspaude naudotas Šv. Kristoforo atvaizdas. XV–XVI a. buvo vaizduojamas šventasis, brendantis vandeniu ir su kūdikėliu Jėzumi ant peties. Rankose laikė lazdą su dvigubu kryžiumi. Vėliau, XVI a. lazda buvo pakeista į išrautą medelį. Dvigubas kryžius rodė miesto teisių suteikėją. Sudėtingesnė Šv. Kristoforo simbolika. Anot Petro Skargos, Šv. Kristoforą reikėtų suprasti ne paraidžiui (lot. Christophorus – Kristų nešantis), bet kaip krikščionybės nešėją, platintoją.
Šv. Kristoforas Vilniaus herbe išliko iki pat XIX a. pradžios. Po Žygimanto Augusto mirties Lietuvos-Lenkijos valstybę valdė kitataučiai, kurie miestų herbuose norėjo matyti asmeninius herbus. Jau 1792 m. Šv. Kristoforas vaizduotas su ietimi rankoje. Įdomu tai, jog sutinkama variantų ir su špaga ar kalaviju. 1794 m. pirmą kartą herbe atsiranda skydininkai – deivės (herbo skydą laikančios figūros iš šonų). Dešinioji figūra rankoje laikė surištą virbais kirvį (vienybės simbolis), kairioji figūra – svarstykles (teisingumas) ir po kojomis inkarą (viltis). (Plačiau: Didysis Vilniaus herbas).
1795 m. po trečiojo valstybės padalijimo Vilnius tapo Rusijos gubernija. Virš Šv. Kristoforo atsiranda dvigalvis erelis – Rusijos imperijos simbolis. Nuo 1845 m. imperatoriui Nikolajui I panaikinus herbą su Šv. Kristoforu, Vilniui suteikiamas naujas – raudoname lauke per žalią žemę šuoliuojantis sidabrinis raitelis (paimtas iš senosios Vilniaus vaivadijos heraldikos) su skyde įkomponuotu dvigalviu ereliu. Šis herbas išliko iki pat XX a. pradžios.
1920 m. Vilniaus kraštą okupavusi Lenkija sugrąžino miestui herbą su Šv. Kristoforo atvaizdu. Toks herbas išliko iki 1940 m.
Po II pasaulinio karo Sovietinės okupacijos metu bandyta atkurti herbą, tačiau dėl religinio turinio toks herbas nebuvo patvirtintas.
Dabartinis Vilniaus herbas buvo atkurtas po Sovietinės okupacijos ir patvirtintas Lietuvos Respublikos Aukščiausios Tarybos Prezidiumo 1991 m. balandžio 17 d.

Šaltiniai

Lietuvos heraldika I. Baltosios lankos, 1998. ISBN 9986-861-33-0
Gyvatės

Mityba

Minta tik gyvūnais. Kai kurių gyvačių mityba labai specializuota, o kitos minta pačiu įvairiausiu grobiu, netgi kitomis gyvatėmis. Maži ar pasipriešinti nesugebantys gyvūnai tiesiog nutveriami ir praryjami; didesni ar besipriešinantys gyvūnai prieš suėdant numalšinami įleidžiant nuodų ar prismaugiant. Dideliam grobiui suvirškinti gali prireikti daug laiko.

Dantų sandara

Gyvatės skiriasi dantimis, jų išsidėstymu bei funkcijomis. Primityvios gyvatės (pvz., smaugliai) turi daug beveik vienodo didumo smailių, pasvirusių atgal dantų. Gyvačių sistematikoje ypač svarbūs viršutinių žandikaulių dantys. Smaugliai bei daugelis žalčių jais grobį tik sulaiko, todėl visi šie dantys vienodi, labai aštrūs, lygiais šonais.
Juozas Laskevičius

Biografija

Nuo 1992 m. Karklinių kaimo ūkininkas.
Nuo 1990 m. Lietuvos demokratinės darbo partijos, nuo 1999 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Vilkaviškio rajono skyriaus narys.
2000–2003 m. Vilkaviškio rajono savivaldybės tarybos narys.
1999 m. Lietuvos ūkininkų sąjungos Vilkaviškio skyriaus tarybos narys, Žemės ūkio kooperatyvo „Suvalkijos cukriniai runkeliai“ valdybos narys.
Aš nekalbėti angliškai

Turinys

Didelė Anglijos draudimo kompanija įsigyja tuo pačiu besiverčiančią nedidelę italų bendrovę ir pradeda joje pertvarką, norėdami priversti vietinius dirbti intensyviau ir produktyviau. Vienas pagrindinių reikalavimų – mokėti anglų kalbą – tampa privalomas visiems. Pagyvenęs agentas Seržo Kolombo, nuo pat pirmos dienos patekęs į naujųjų šeimininkų „juodąjį sąrašą“, kad išsaugoti darbą nusprendžia įrodyti esąs ne prastesnis už kitus. 
Vasaros atostogų metu jis užsirašo į anglų kalbos kursus ir išvažiuoja į Angliją. Bėda ta, kad jo bendramoksliai – paaugliai, o mokytojai vadovaujasi griežtomis taisyklėmis ir už didesnius prasižengimus žada juos išsiųsti namo...
Julijanas Kulakovskis

Biografija

Gimė 1855 m. liepos 25 d. Panevėžyje. Baigė Panevėžio realinę gimnaziją. 1871-1876 m. mokėsi istoriją ir filologiją Maskvos universitete. 1876-1878 m. dirbo vyresniuoju asistentu filologijos katedroje. 1878-1880 m. dalyvavo mokslinėje misijoje Bonoje, Tiubingene ir Berlyne. Nuo 1880 m. dėstė Romos istoriją ir literatūrą bei lotynų kalbą Kijevo universitete. Parašė nemažai knygų apžvalgų, biografijų ir nekrologų. Nuo 1890 m. dalyvavo archeologiniuose kasinėjimuose Kerčėje ir Senajame Kryme. 1884-1908 m. dalyvavo visuose pasauliniuose archeologų kongresuose. 1903 m. dalyvavo Romos istorikų kongrese, 1909 m. Berlyne, 1912 m. Leidene. Paskutiniais savo gyvenimo metais rengė istorinį leidinį apie Bizantijos istoriją. Mirė 1919 m. vasario 21 d. Kijeve. Apdovanotas 3-ojo laipsnio Anos ginklo ordinu.
UAB Vilniaus autobusai

UAB „Vilniaus autobusai“ – įmonė, teikusi keleivių vežimo ir aptarnavimo paslaugas autobusais Vilniuje nuo 2003 m. pradžios iki 2011 m. lapkričio 4 d., kai įmonė buvo reorganizuota į UAB „Vilniaus viešasis transportas“.

Istorija

2003 m. pradžioje, Vilniaus savivaldybė nutarė pakeisti įmonės SP UAB „Vilniaus autobusų parkas“ pavadinimą į UAB „Vilniaus autobusai“, tuo pačiu atsisakant specialiosios paskirties įmonės statuso.
2003 m. viduryje UAB „Vilniaus autobusai” gavo 14 naujų žemagrindžių Mercedes Benz markės autobusų: 4 mažesnius 9,5 metrų ilgio ir 45 vietų CITO bei 10 standartinio ilgio 85 vietų CITARO. Tai buvo pirmieji nauji autobusai po 4 metų pertraukos.
2004 m. metais bendrovė su konkurso nugalėtoju „VOLVO Bus Corporation” sudarė sutartį dėl 90 vnt. VOLVO, markės naujų autobusų pirkimo. VOLVO Bus Corporation įsipareigojo pagaminti ir bendrovei per 3 metus kasmet parduoti po 30 (20 vnt. – 12 m. ir 10 vnt. – sudvejintų 18 m.) autobusų. Tai leido atnaujinti trečdalį autobusų parko.
2011 m. lapkričio 4 d. įmonė buvo reorganizuota į UAB „Vilniaus viešasis transportas“.
Slapukas

Slapukas (angl. Cookies) – mažas tekstinis dokumentas, turintis unikalų identifikacijos numerį, kuris yra perduodamas iš interneto tinklalapio į lankytojo kompiuterio kietąjį diską, kad tinklalapio administratorius galėtų atskirti lankytojo kompiuterį ir matyti jo veiklą internete.
Unikalus numeris identifikuoja lankytojo naršyklę kiekvieną kartą jam apsilankius tinklalapyje. Slapukai neleidžia interneto tinklalapiams įsiminti jokios asmeninės lankytojo informacijos (tokios kaip lankytojo vardas ir adresas), kurį vartotojas galėtų pamiršti įslaptinti. Slapukų visada galima atsisakyti ir išjungti, tačiau tuomet gali neveikti kai kurios puslapio funkcijos.
Jį naudojant tinklalapyje atsimenama informacija apie apsilankymą, pvz., pageidaujama kalba ir kiti nustatymai. Todėl kitas apsilankymas gali būti paprastesnis, o svetainė naudingesnė. Slapukai atlieka svarbias funkcijas. Jų pagalba efektyviau naudojamas žiniatinklis.
Slapukai naudojami įvairiais tikslais, pvz., atsiminti vartotojo saugios paieškos nuostatas, rodyti aktualesnius skelbimus, suskaičiuoti, kiek lankytojų apsilanko tinklalapyje, padėti prisiregistruoti naudoti paslaugas ir apsaugoti vartotojo duomenis.
Jolanta Širkaitė

Biografija

Gimė 1958 m. liepos 5 d. Studijavo dailės istoriją ir teoriją Leningrado (dabartinis Sankt Peterburgas) I.Repino tapybos, skulptūros ir architektūros institute. 1994 m. apgynė daktaro disertaciją "Vilniaus piešimo mokykla ir Lietuvos dailė 1866–1915 m. ". Nuo 1989 dirba tiriamąjį darbą Lietuvos istorijos instituto Menotyros skyriuje, nuo 1990 – Kultūros, filosofijos ir meno institute, Lietuvos kultūros tyrimų institute, nuo 2008 – šio instituto direktorė. Mokslinių interesų sritis – Lietuvos XIX a. – XX a. pradžios dailė, meninis ir kultūrinis šio laikotarpio gyvenimas, dvarų kultūra.

Bibliografija

Parengė ir išleido monografiją „Dailininkė Sofija Romerienė (Zofia Romer, 1885–1971)“ (2005), studiją „Dailininkai Romeriai“ (2006), straipsnių rinkinį "Romeriai Lietuvoje XVII–XX a. " (2008), išvertė ir redagavo Romerių giminės istoriją („Eugenijus Romeris. Lietuvos ir Lifliandijos Romerių giminės istorija“, 2009). „Lietuvos dailininkų žodyno“ 2 tomo sudarytoja ir autorė.
TNP

Fizikinės ir cheminės savybės

Lyginamasis svoris 1,6 kg/l. Šaltame vandenyje tirpsta blogai, karštame truputį geriau. Gerai presuojasi iki 1,8 kg/l tankio. Lydosi +122,5 °C temperatūroje.
Chemiškai patvari, bet labai aktyvi medžiaga. Pagal šiuolaikinius saugos reikalavimus pikrino rūgštis saugoma vandenyje. Sausa ji gana jautri smūgiams ir trinčiai. Laikoma stikliniuose ar plastikiniuose induose, kadangi su metalais (išskyrus alavą) reaguoja sudarydama druskas, vadinamais pikratais, kurie dar pavojingesni, nes jautresni už pikrino rūgštį.

Kitas panaudojimas

Pikrino rūgšties tirpalas stipriai nudažo odą ir audinius geltona spalva, todėl naudota kaip geltonas dažiklis. Dar XIX amžiuje ji buvo naudojama audiniams dažyti, kol Paryžiuje 1871 m. vienas tekstilės fabrikas sprogo taip, kad jo neliko nė žymės.
Kartais šlapią pikrino rūgštį naudoja gyvuliams žymėti (laikinoms žymėms), nes reaguodama su odos baltymais nudažo juos tamsiai rudai, ir ši spalva išsilaiko iki mėnesio.
Pikrino rūgštį naudoja analizinėje metalų, rūdų ir mineralų chemijoje.
Ją naudoja ir mikroskopijoje kaip dažą preparatams dažyti.
XX a. pradžioje pikrino rūgštį naudojo farmacijoje kaip antiseptiką, kaip vaistą nuo maliarijos, herpeso ir vėjaraupių. 2007 m. Kolumbuse (Columbus; Viskonsino valstija, JAV) buvo įvykis, kai teko kviesti išminuotojų komandą, nes vaistinėje aptiko dar nuo Pirmojo pasaulinio karo laikų stovėjusį butelį su pikrino rūgštimi.

Gamyba

Gaminama iš fenolio, azoto rūgšties. Sieros rūgštis – katalizatorius. Nitrinimo reakcija.
Savamoksliai sprogdintojai TNP sintetina iš aspirino (acetilsalicilo rūgšties).

Istorija

Pikrino rūgštis pirmąkart paminėta alcheminiuose Johano Glauberio (Johann Rudolf Glauber) 1742 m. darbuose. Pradžioje ją gaudavo nitrindami tokias medžiagas kaip ragas, šilkas, indigas, natūralios dervos. Pirmąkart susintetino iš fenolio ir nustatė cheminę sandarą 1841 m.
Iki 1830 m buvo manoma, kad sprogstamoji medžiaga yra tik pikratai. 1873 m. Hermanas Šprengelis (Hermann Sprengel) įrodė, kad galima detonuoti pikrino rūgštį. Jo tyrimais pasiremdamas prancūzų chemikas Eugene Turpin užpatentavo presuotos ir lietos pikrino rūgšties panaudojimą sprogdinimo užtaisuose ir artilerijos sviediniuose.
Netrukus visos didžiosios valstybės ėmė naudoti pikrino rūgštį kaip sprogalus. 1887 m. Prancūzija ėmė naudoti melinitą – pikrino rūgštį su nedidele trinitroceliuliozės priemaiša. 1888 m. Britanija ėmė Lydd'e (Kento grafystė) gaminti panašų mišinį, kurį pavadino liditu (angl. lyddite). Japonija naudojo dar kiek patobulintą mišinį pikrino rūgšties pagrindu šimozę (angl. schimose). 1904-1905 m. Rusijos-Japonijos karo metu Rusijos eskadra Cusimos mūšį pralaimėjo iš dalies ir dėl artilerijos sviedinių kokybės – japonų laivų artilerijos sviediniai, užtaisyti šimoze, buvo efektyvesni už rusiškus, užtaisytus piroksilinu.
Tačiau XX a. pikrino rūgštį nustojo naudoti kaip sprogalus (ją pakeitė trinitrotoluolas), kadangi ji reaguoja su šaudmenų metalu ir sudaro itin jautrius pikratus.
Partnerystė taikos labui

Partnerystė taikos labui (angl. Partnership for Peace) – NATO programa, apimanti Vidurio ir Rytų Europą.
Partnerystė taikos labui – svarbiausia NATO iniciatyva, pristatyta Šiaurės Atlanto viršūnių susitikime Briuselyje 1994 m. sausio mėn. Prisijungti prie Partnerystė taikos labui programos buvo pakviestos visos Europos valstybės, dalyvaujančios Šiaurės Atlanto bendradarbiavimo taryboje (NACC), taip pat buvo pakviestos valstybės, dalyvaujančios Europos saugumo ir bendradarbiavimo konferencijoje (šiandien ESBO), kurios norėjo bendradarbiauti su NATO. Partnerystės taikos labui programos tikslas yra stiprinti stabilumą ir saugumą visoje Europoje. Kvietimą dalyvauti programoje priėmė 30 valstybių. Programa Partnerystė taikos labui nežadėjo šalims narystės NATO struktūrose, tačiau Lenkijos, Čekijos ir Vengrijos pavyzdys parodė, kad dalyvavimas šioje programoje gali palengvinti įstojimą į Aljansą.
Water Tower Place

Water Tower Place (angl. Water Tower - vandens bokštas) – dangoraižis Čikagoje, Ilinojuje, aštuntas pagal aukštį pastatas Čikagoje. Pastatas pavadintas pagal skersai gatvės esantį Čikagos vandens bokštą. Dangoraižis yra Magnificent Mile ruože. Pastato adresas - 845 North Michigan Avenue, Chicago, IL 60611.
262 metrų dangoraižis su 74 aukštais pastatytas 1975 metais. Aštuoniuose apatiniuose aukštuose yra daugiau kaip 100 parduotuvių, taip pat pastate yra teatras, keletas restoranų.
Žymiausia pastato gyventoja yra pokalbių laidų vedėja Oprah Winfrey, kuri 2006 lapkričio 28 įsigyjo butą už 6 milijonus dolerių.
Liudvikas XII

Biografija

Kilęs iš Valua dinastijos Orleano šakos. Gimė Orleano hercogo Karolio šeimoje Blua pilyje.

Valdymas

Kadangi visi keturi Prancūzijos karaliaus Karolio VIII vaikai anksti mirė, Liudvikas, remdamasis Salijų tiesa ir būdamas Karolio V proanūkis, tapo sosto įpėdiniu. 1476 m. rugsėjo 8 d. dėl politinių priežasčių susituokė su Liudviko XI antrąja dukterimi Joana de Valois. Jaunystėje dalyvavo nesėkmingame feodalų maište prieš Karolį VIII. Po sukilimo trejus metus kalintas, kol 1491 m. prisijungė prie Karolio VIII kariuomenės, žygiavusios į Italiją. Siekdamas išlaikyti Bretanę, 1499 m. popiežiui Aleksandrui VI leidus, išsiskyrė su  Joan de Valois ir susituokė su Karolio VIII našle Ona Bretaniete. Tapęs Prancūzijos karaliumi sušaukė notablių susirinkimą, kuris parengė teismo proceso taisykles. Viso valdymo metu ypač aktyviai, tačiau nesėkmingai kariavo Italijoje. Prancūzijoje sumažino mokesčius, reformavo valstybės administraciją. Dėl šių priežasčių buvo populiarus Prancūzijoje, vadintas „Tautos tėvu“. Liudvikas XII mirė neturėdamas sūnų, todėl sostą paveldėjo jo sūnėnas Pranciškus I.
Rynas (Nevada)

2022 m. žiemos olimpinės žaidynės

Dėl tinkamų sąlygų Reno pateikė paraišką surengti 2022 m. žiemos olimpines žaidynes.
Vanda Lietuvaitytė

Biografija

1930–1933 m. mokėsi Valstybės teatro Vaidybos mokykloje, Boriso Dauguviečio mokinė.
1933–1940 m. Valstybės teatro (1941–1948 m. veikė įvairiais pavadinimais) Kaune, 1948–1949 m. LSSR valstybinio dramos teatro, 1950–1953 m. Šiaulių dramos teatro, 1953–1961 m. Klaipėdos dramos teatro aktorė. 1959 m. LSSR nusipelniusi artistė. 
1932 m. nusifilmavo pirmajame nebyliame vaidybiniame lietuvių filme „Onytė ir Jonelis“, kur sukūrė pagrindinį Onutės vaidmenį. Vėliau filmavosi daugelyje LKS filmų. Sukūrė raiškių charakterinių, komedinių ir paauglių vaidmenų. Įgarsino pirmą lietuvių lėlių filmą „Storulio sapnas“ (1938 m., rež. Henrikas Kačinskas, Stasys Ušinskas).
Zigmas Povilaitis

Biografija

1952 m. baigė Karklinių žemės ūkio mokyklą ir pradėjo dirbti „Paryžiaus Komunos“ kolūkyje sodininku – daržininku, vėliau vyr. agronomu. 1962 m. baigė Joniškėlio žemės ūkio technikumą, įgydamas agronomo specialybę. 1969 m. baigė Žemės ūkio akademijos Ekonomikos fakultetą ir įgijo agronomo ekonomisto specialybę. 1991 m. Lietuvos agrarinės ekonomikos institute neakivaizdžiai baigė aspirantūrą, apgynė disertaciją. Socialinių mokslų daktaras.
1971–1992 m. „Taikos“ kolūkio, Girėnų žemės ūkio bendrovės pirmininkas. 1992–1996 m. Seimo narys. Po to pensininkas, UAB „Šakių šilumos tinklai“ valdybos narys.
Nuo 1990 m. Lietuvos demokratinės darbo partijos, nuo 2001 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Šakių rajono skyriaus narys, skyriaus iždininkas.
2003–2007 m., 2007–2011 m. ir nuo 2011 m. Šakių rajono savivaldybės tarybos narys.  2003–2007 m. Ekonomikos ir finansų komiteto pirmininkas.
Žmona Birutė, vaikai Renata, Arūnas.
Panevėžio Beržų progimnazija

Istorija

1973 m. rugsėjo 1 d. Žemaičių mikrorajone, Beržų g. Nr. 37, duris atvėrė Panevėžio 10-oji vidurinė mokykla. Jai vadovauti pradėjo direktorius B. Ciemnolonskis. 1978/1979 m. m. mokėsi daugiausiai mokinių - 1748. Mokykla buvo viena didžiausių mieste ir dirbo dviem pamainom. Jai vadovavo direktorius A. Donskis. 1989 m. sausio mėn. 10-ajai vidurinei mokyklai pradeda vadovauti dabartinis mokyklos direktorius S. Ambrazaitis. Jam vadovaujant 1992–1996 m. 10-oji vidurinė mokykla buvo kapitališkai suremontuota ir atnaujinta.
Dainius Kepenis

Dainius Kepenis (g. 1952 m. rugpjūčio 18 d. Klaipėdoje) – Lietuvos sveikuolių sąjungos garbės prezidentas, LR Seimo narys.

Biografija

Augo dviejų vaikų šeimoje. Tėvai dirbo fabrike. Mokslus pradėjo Klaipėdos Kristijono Donelaičio vidurinėje mokykloje. Lankė kino, radiotechnikos, pramoginių šokių būrelius. Mėgo sportuoti, irklavo baidarę, buriavo.
Vėliau įstojo į Kūno kultūros institutą, tapo kūno kultūros mokytoju. Taip pat dirbo sporto treneriu.
Paskirtas Klaipėdos buriavimo mokyklos direktoriumi, 1982–1987 m. – Palangos sporto komiteto pirmininkas. Tuo metu dalyvavo įgyvendinant nemažai projektų: Palangos dviračių takas, „Lino“, ir „Jūratės“ baseinai, teniso kortai, bėgimo klubas ir bėgimo takas „Labrytys“. Talkino kuriant jojimo bazę ir Hipodromą, vadovavo Palangos stadiono statybai.
1987 m. išvyko į Vilnių, kur paskirtas Valstybinio Kūno kultūros ir sporto komiteto kūno kultūros valdybos viršininku. Būnant šiame poste dalyvavo įvairiuose susibūrimuose, kūrė Sąjūdžio rėmimo grupę, 1988 m.vadovavo LTOK atkūrimo suvažiavimo organizacinio darbo grupei ir pirmininkavo suvažiavimui. Kartu su Vilniaus Juvenologinio klubo vadovu Eduardu Girčiu 1988 metų rugsėjo mėnesį surengė pirmąją Sveikatos mokyklą Nemenčinėje prie Balžio ežero. 1989 m. sausio 13 d. vadovavo Lietuvos sveikatos sąjungos (nuo 1993 m. Sveikuolių sąjungos) įkūrimui.
1989 m. vėl grįžo į Palangą. 1990 m. spalio 1 d. Palangoje atidaryta sveikatingumo mokykla. D. Kepenis tapo šios mokyklos direktoriumi. Palangos sveikatos mokyklos ir LSS surengtose stovyklose apsilankė per 31000 žmonių iš 15 pasaulio šalių.
D. Kepenis yra LTOK atkūrimo darbo grupės ir Generalinės asamblėjos narys, apdovanotas LTOK „Garbės ženklu“. Buvo Dariaus Kuolio suburtos pilietinės iniciatyvos Piliečių Santalka komiteto narys.
Laimėjo 2016 m. Lietuvos Respublikos Seimo rinkimuose.
1973 m. vedė, 1977 m. gimė pirmasis sūnus, 1980 m. – antrasis (Donatas ir Liutauras). Žmona – Regina.
Nendrinis žiogelis

Paplitimas

Europoje paplitęs nuo Atlanto vandenyno iki Volgos žemupio ir Uralo kalnų. Šiaurinė arealo riba siekia Volgos aukštupį, Kamos vidurupį, pietuose – Kaukazą, Juodąją, Viduržemio jūras. Taip pat gyvena Vidurinėje Azijoje, Šiaurės Afrikoje, Artimuosiuose Rytuose (ten ir žiemoja).
Didžiojoje Lietuvos dalyje retas, tačiau nemažai nendrinių žiogelių peri Žuvinto, Simno, Biržulio, Amalvo, Urkio, Krokų Lankos ežeruose, Nemuno deltoje. Lietuvoje lankosi porūšis Locustella luscinioides luscinioides.

Išvaizda

Patino ir patelės viršutinė kūno dalis ruda, sparnai ir uodega tamsesni, apatinė pusė balsva, gerklė, pilvas šviesesni. Nuo kitų žiogelių skiriasi vienspalviu plunksnų apdaru. Snapas rudas. Sveria: patinas 13-20 g, patelė 15-21 g.

Elgsena

Gyvena prie atvirų vandens plotų, balų, dažniausiai viksvų, paparčių sąžalyne, rečiau sudžiuvusiose nendrėse, švendruose, karkluose. Patinai gieda daugiausia naktimis, paryčiais ar apsiniaukus. Lizdą krauna gegužės pradžioje iš senų nendrių lapų, žolių. Deda 3-5 balzganus su rudomis dėmėmis kiaušinius. Vakarų Europoje veda dvi vadas.

Mityba

Nendrinis žiogelis maistą renka straksėdamas arba žingsniuodamas tarp žolių. Minta bestuburiais: vorais, vabzdžiais ir jų lervomis.
Sirijos muchafazos

Sirija suskirstyta į 14 gubernijų (muchafazų). Gubernatorius skiriamas vidaus reikalų ministro teikimu, po ministrų kabineto pritarimo. Kiekvienoje gubernijoje renkamas vietinis parlamentas.
2007 m. Sirijoje buvo 84 miestai ir 6432 gyvenvietės (nedideli miestai ir kaimai).
Prekybinis kelias

Prekybinis kelias – logistinių išteklių visuma, kuri jungia įvairius transportui skirtus kelius prekėms pergabenti. Tradiciškai buvo skirstomi į dvi grupes: žemyninius ir vandens kelius, nors pagal platesnę sąvokos prasmę prekybiniai keliai gali būti skirstomi ir pagal šiuolaikinę prekių gabenimo metodiką (geležinkeliais, dujotiekiais, oro prekybiniais keliais ir t. t.). Gali būti naudojamas multimodalinis pervežimas, kai to paties reiso metu krovinys gabenamas keliais skirtingais metodais.

Istorija

Įvairūs prekybiniai keliai pradėjo kurtis 2000 m. pr. m. e. Pirmieji regionai įtvirtinę prekybinių kelių struktūrą – Vakarų Azija, Viduržemio jūros regionas, Kinija, Indija. Dažniausiai prekės buvo pergabenamos organizuotais didelio masto karavanais. Dažniausiai gabentos tik vertingos prabangos prekės, kadangi tik jos galėdavo atsipirkti ilgose karavanų kelionėse. Ilgainiui įsitvirtino ilgo nuotolio prekybiniai keliai, kurie jungė skirtingas civilizacijas ir kultūras, pavyzdžiui Smilkalų kelias ar Šilko kelias.
Apie 1860 m. pradėjo vystytis laisvoji prekyba, kuri paskatino plastenį prekių judėjimą tarp skirtingų šalių.
Šiuolaikiniai prekybiniai keliai pradėjo kurtis kartu su pramonės perversmu. Pradėti tiesti modernūs keliai, kuriais galima judėti greičiau. Šiais laikais prekybinius arklius ar kupranugarius pakeitė prekybiniai sunkvežimiai. Prekės taip pat gabenamos prekybiniais laivais, lėktuvais, geležinkeliais, vamzdynais.