google/wiki40b huggingface dataset:
Pranciškus Vytautas Mickus

Biografija

1968 m. baigė Kauno politechnikos instituto Klaipėdos filialą, inžinierius elektromechanikas.
Akcinės bendrovės „Sobo“ vyriausiasis technologas, 1999 m. AB „Dilikas“ direktorius gamybai, 2003 m. Klaipėdos politinių kalinių ir tremtinių sąjungos pirmininkas.
Nuo 1990 m. Lietuvos politinių kalinių ir tremtinių sąjungos narys, 1995 m. Tėvynės sąjungos Klaipėdos miesto skyriaus narys.
1997–2000 m. ir nuo 2007 m. Klaipėdos miesto savivaldybės tarybos narys.
Sutuoktinė Regina Aldona, vaikai Arvydas, Daiva, Saulius.
Kora

Kora – Vakarų Afrikoje paplitęs muzikinis instrumentas, gnaibomasis chordofonas, turintis 21 stygą.
Gaminamas iš didžiulio moliūgo (kalabasos) jį perpjovus pusiau ir padengus karvės oda. Prie šio rezonatoriaus tvirtinamas kaklelis, prie kurio jungiama 21 styga. 11 stygų skirta kairei rankai, 10 – dešinei. Dabartinėse korose kartais pridedamos dar ir bosinės stygos. Tradicinės stygos gaminamos iš plonų antilopės odos juostų, bet dabar dažniausiai būna nailoninės. Prie kaklelio stygos rišamos odinėmis juostomis.
Koros garsas primena arfą, tačiau ja atliekamos kompozicijos dažnai artimos flamenko, bliuzo stiliams. Vakarų Afrikoje kora yra tradicinis klajojančių dainių, pasakorių, griotų, instrumentas. Koros meistras, džali, turi mokėti ne tik gerai groti kora, bet ir mokėti ją pasigaminti. Kora yra pagrindinis mandinkų tautos instrumentas. Jai akomponuojama džembe, balafonu.
Žymiausi koros atlikėjai: Toumani Diabaté, Sidiki Diabaté, Mamadou Diabaté, Kandia Kouyaté, Ballaké Sissoko (Malis), Foday Musa Suso, Jali Nyama Suso, Sona Jobarteh, Lamin Saho (Gambija), Ablaye Cissoko, Mansour Seck (Senegalas), N’Faly Kouyate, Djeli Moussa Diawara (Gvinėja).
Puslaidininkių fizikos institutas

Puslaidininkių fizikos institutas (sutr. PFI) – Lietuvos mokslo institutas, veikęs 1967–2010 m. Atliko fizikos, elektronikos, medžiagotyros, aukštųjų technologijų ir pirminės metrologijos sričių tyrimus ir eksperimentinę plėtrą, dalyvavo bendruose projektuose su Lietuvos įmonėmis, skatino aukštųjų technologijų pramonės plėtrą.

Istorija

Institutas įkurtas 1967 m. sausio 1 d., jį atskyrus nuo LTSR Mokslų akademijos Fizikos ir matematikos instituto. Pirmuoju jo direktoriumi tapo Juras Požela, iki tol vadovavęs Fizikos ir matematikos institutui. 1969 m. buvo suteiktas TSRS vadovaujančios mokslo įstaigos, nagrinėjančios puslaidininkių fizikos, karštųjų elektronų ir plazmos puslaidininkiuose problemas, statusas. Tais pačiais metais institutas buvo apdovanotas Darbo raudonosios vėliavos ordinu. 1991 m. reorganizuotas į savarankišką valstybinį mokslinių tyrimų institutą.
1977 m. birželio 2 d. Stepono Ašmonto, Juro Poželos ir Konstantino Repšo 1970 m. atrastas ir ištirtas elektrinio laidumo ir elektrovaros jėgos asimetrijos susidarymo vienalyčiame izotropiniame puslaidininkyje reiškinys buvo pripažintas atradimu ir tapo pirmuoju moksliniu atradimu, užregistruotu Lietuvoje.
1993 m. PFI įkurtas Mokslo ir technologijų parkas, skirtas palengvinti mokslininkų bendradarbiavimą su Lietuvos pramone ir mokslinių pasiekimų diegimą praktikoje.
2010 m. sujungtas su Fizikos ir Chemijos institutais į Fizinių ir technologijų mokslų centrą.
Kirkukas

Ūkis

Kirkukas yra svarbiausias šalyje gamtinių dujų ir naftos gavybos centras (išgaunama apie pusė šalies naftos); nutiesti naftotiekiai į Banijaso (Sirija), Tripolio (Libanas) uostus, Dortjolį (Turkija), dujotiekis į Bagdadą. Kirkuko apylinkėse, Buba Gurgure, veikia naftos perdirbimo gamykla. Taip pat kasama siera, vystoma tabako, tekstilės, statybinių medžiagų (cemento) pramonė. Vykdomi tradiciniai amatai (ypač kilimų gamyba). Kirkuko apylinkėse auginami alyvmedžiai, javai, vaismedžiai, medvilnė.

Istorija

Kirkuko apylinkės gyvenamos nuo akmens amžiaus. Ubeido laikotarpiu (7–4 tūkst. m. pr. m. e.) čia kūrėsi miestai. Dabartinis Kirkukas išsivystė iš gutijų, huritų, o vėliau asirų miesto Araphos (Arrapḫa). Jis rašytiniuose šaltiniuose minimas nuo 2 tūkstantmečio pr. m. e. I pusės (rasta to meto molinių lentelių su įrašais akadų kalba). Senovėje ir viduramžiais priklausė Asirijos, Babilonijos, arabų, mongolų, Sefevidų ir kitoms valstybėms.
XVII a. I pusėje Kirkuką užėmė Osmanų imperija ir valdė iki Pirmojo pasaulinio karo pabaigos. 1920–1932 m. priklausė Didžiosios Britanijos Irako mandatui. 1927 m., kai apylinkėse rasta naftos, Kirkukas tapo naftos pramonės centru. Naftos gavybą iki 1927 m. vykdė britų bendrovė „Iraq Petroleum Company“ (Irako vyriausybės nacionalizuota). Nuo XX a. II pusės tapo vienu iš kurdų nacionalinio judėjimo centrų. Po to, kai 2003 m. nuversta Sadamo Huseino valdžia, miestą perėmė kurdai. 2014 m. Irako ir Levanto islamo valstybei užėmus didelę dalį Irako, Kirkukas buvo prijungtas prie Irako Kurdistano autonomijos.
Robert Burns

Robert Burns (g. 1759 m. sausio 25 d. – 1796 m. liepos 21 d.) – romantizmo pradininkas, taip pat vadinamas škotų nacionaliniu poetu.
Rašė škotiškai ir angliškai (su škotišku dialektu). Taip pat rinko škotiškas liaudies dainas.
Gimė neturtingų valstiečių šeimoje ir praktiškai neturėjo jokio formalaus išsilavinimo. Norėdamas surinkti pinigų kelionei į Jamaiką poemų rinkinį išleido 1788 m. Mirus mylimajai pasiliko Škotijoje ir tarnavo britų administracijoje. Buvo Prancūzijos revoliucijos šalininkas, todėl karjeros administraciniame darbe nepadarė.
Shorea argentifolia

Paplitimas

Nykstanti rūšis, natūraliai auganti p.r. Azijoje esančioje Borneo saloje.

Augimvietės

Shorea argentifolia dažniausiai auga molingame dirvožemyje.

Aukštis, kamieno storis

Tai vienas aukščiausių medžių rūšių Azijoje. Pats aukščiausias egzempliorius žinomas 84,84 m aukščio, augantis Tavau kalvų nacionaliniame parke (Tawau Hills National Park), esančiame Malaizijos Sabaho valstijoje (Borneo salos š.r.).

Požymiai

Labai aukšti lapuočiai medžiai. Kamienas tiesus.
Šanas

Istorija

Pirmą kartą istoriniuose šaltiniuose Šano miestas paminėtas apie 850 m.
Paguodos kvantas

Filmavimas

Filmavimo darbai buvo vykdomi Panamoje, Čilėje, Italijoje, Austrijoje bei „Pinewood Studios“ (Anglija) studijoje.

Muzika

Davidas Arnoldas sukūrė muziką jau ketvirtam iš eilės filmui apie agentą 007. Pagrindinę dainą „Another Way to Die“ įrašė Alicia Keys ir Jackas White iš grupės The White Stripes. Tai pirmoji filmų serijos daina, atliekama ne solo atlikėjo ar grupės, o dueto.
Upytės žemė

Upytės žemė buvo vidurio Lietuvoje. Centras – Upytė. Apėmė teritoriją abipus Nevėžio vidurupio ir aukštupio dešinėje pusėje, rytuose ribojosi su aukštaičių Deltuvos žeme, Nalšios žeme, vakaruose – su žemaičių Šiaulių žeme.

Istorija

Upytės žemei buvo priskiriami kunigaikščiai Ruškaičiai – Butautas, Kitenis, Kintibutas, Plikienė, Višlys, Vižeikis. Kunigaikščio valdžia Upytėje jau buvo paveldima. Kunigaikščių sąraše Upytės kunigaikščiai vardijami trečioje vietoje, iš karto po žemaičių kunigaikščių. Tai rodo gana aukštą jų padėtį, o kartu ir pačios Upytės žemės svarbą žemaičių ir aukštaičių žemių konfederacijoje.
Rašytiniame šaltinyje Upytės žemės pavadinimas pirmą kartą paminėtas 1254 m., Rygos arkivyskupui Albertui ir Livonijos ordino magistrui dalijantis Žiemgalą. 1345 m. Algirdui ir Kęstučiui pasidalijus LDK, Upytės žemė atiteko Kęstučiui. Livonijos ordinas Upytės žemę puolė 1368, 1370, 1371, 1372, 1377, 1378 ir 1394 m.
Duncan Laurence

Ankstyvoji karjera

Gimęs Speikenisėje, Dankanas užaugo Helevutsleise. Jis pradėjo savo karjerą roko akademijoje Tilburge, būdamas keletoje mokyklos grupių, taip pat ir savo.

2014–18: Olandijos Balsas

Lorensas dalyvavo penktame  Olandijos Balsas sezone, pasirinkdamas Ilse DeLange kaip savo mokytoją. Jis pasiekė pusfinalius prieš iškritimą. Baigė roko akademiją 2017 metais. Jis, su Jihad Rahmouni,Parašė dainą "Closer" K-pop dueto TVXQ's 2018 albumui New Chapter #1: The Chance of Love.

2019–dabar: Eurovizijos Dainų Konkursas

Sausio 2019, Dankanas be atrankų buvo išrinktas atstovauti Nyderlandus Eurovizijos Dainų Konkurse 2019. Jo daina "Arcade" Buvo išleista 2019 Kovo mėnesį.Gegužės 18 dieną, Dankanas Lorensas laimėjo renginį Tel Avive, Izraelyje su 498 taškais iš 41 tarptautinių teisėjų ir viešo balsavimo. Teisėjai jam davė 273 taškus , o iš viešo balsavimo jam atiteko 261 balsas. Jis pralenkė Italijos atstovą 27 taškais ir 123 taškais Rusiją. Jis yra penktas Olandų atlikėjas kuris laimėjo šį konkursą. Ir pirmas po Teach-In grupės laimėjimo Eurovizijos dainų konkurse 1975 su daina "Ding-a-dong". Dainininkas darys turus Nyderlanduose ir Europoje vėliau 2019 metais. vienas koncertas taip pat bus rengiamas 2020 metais Amsterdame.  Birželio 10 dieną jis dainavo 50-tame "Pinkpop" Festivalyje in Landgrafe, Dankanas buvo pirmasis Olandų dainininkas koncertavęs festivalyje.  Jis pakeitė švedų duetą First Aid Kit kurios atsisakė dalyvauti dėl sveikatos problemų .

Personalus Gyvenimas

Pradėjęs savo Instagram profilį 2018 metų Spalį, daininikas atskleidė jog yra biseksualus prieš porą metų.  Spaudos konferencijoje prieš Eurovizijos finalą, jis pasakė: "Aš daugiau nei tiesiog atlikėjas, aš žmogus,aš gyvenanti būtybė, aš biseksualus,aš muzikantas, aš stoviu už dalykus. Ir aš didžiuojuosi, kad turiu šansą parodyti kas aš esu."
Krikščionių demokratų judėjimas

Krikščionių demokratų judėjimas (Kresťanskodemokratické hnutie), sutrumpintai KDH, yra 1990 m. įkurta politinė Slovakijos partija. KDH turi 15 vietų 2010-2014 m. parlamente.
KDH yra seniausia krikščioniškos pakraipos partija Slovakijoje. Ji turi gana stabilų palaikančiųjų ratą ir kiekvienuose rinkimuose gauna 8-10 % balsų. Iki 1998 metų jai teko būti opozicijoje, kol neįsitraukė į Slovakų demokratinės koalicijos (Slovenská demokratická koalícia) judėjimą ir gavo kelias vietas parlamente kaip jo dalis. Sekančiuose, 2002 metų, rinkimuose KDH dalyvavo savarankiškai ir pelniusi 8,2 % balsų įėjo į valdančiosios koalicijos sudėti. Per 2006 m. rinkimus partija pelnė panašų kiekį balsų, tačiau liko opozicijoje. 2008 metais jos viduje buvo kilę nemažų neramumų, kurie baigėsi skilimu ir naujos partijos – Slovakijos Konservatyviųjų Demokratų (Konzervatívni demokrati Slovenska, KDS) – susikūrimu.
KDH yra viena iš euroskeptiškai nusiteikusių partijų Slovakijoje.
Bandonija

Bandonija – dumplinis liežuvėlinis aerofoninis muzikos instrumentas, vokiška koncertinos atmaina. Keturbriaunio korpuso galuose įtaisyti diskanto ir boso mygtukai. Tempiant ir suglaudžiant dumples, garsų aukštis kinta. 1840 m. bandoniją sukonstravo H. Bandas (Vokietija). Daugiausia naudojama Argentinoje ir Urugvajuje, kur ja atliekama tango muzika.
Lietuvoje (labiausiai Žemaitijoje) ėmė plisti nuo XIX a. II pusės, daugiausiai „Alfred Arnold“ (Vokietija) firmos bandonijos. Nuo XX a. I pusės kartais vartojamos ir vietinių meistrų darbo bandonijos. Griežiama solo ir duetu, kaimo kapelose, folkloro ansambliuose.
Jūratė Kiaupienė

Biografija

1969 m. baigė Vilniaus universitetą. 1984 m. apgynė humanitarinių mokslų daktaro disertaciją „Agrariniai santykiai Žemaitijoje XVI–XVIII a.“ Nuo 2005 m. – habilituota mokslų daktarė.
1972–1981 m. dirbo ir nuo 1989 m. vėl dirba Lietuvos istorijos institute. 1981–1989 m. Vilniaus pedagoginio instituto dėstytoja, nuo – 1988 m. docentė. Nuo 1992 m. dirba Vytauto Didžiojo universitete. Dėstomi kursai – Europos istoriografija, Europos visuomenė XVIII a., Luominės visuomenės formavimasis Lietuvoje ir kt.
Sutuoktinis – Zigmantas Kiaupa.

Mokslinė veikla

Tiria Lietuvos Didžiosios kunigaikštystės istoriją, istorinius šaltinius, istoriografiją, Lietuvos Didžiosios kunigaikštystės vietą Europoje ir šios istorinius regionus, LDK tarptautines sutartis. Daug straipsnių paskelbė Lenkijos, Didžiosios Britanijos, Rusijos, Švedijos ir Vokietijos spaudoje. 1992 m., su Z. Kiaupa atkūrė ir parengė spaudai tęstinio leidinio „Praeitis“ t. 3. Nuo 1999 m. vadovauja Lietuvos istorijos rengimui, leidinio atsakingoji redaktorė.
Skaraitiškės dvaras

Istorija

Faktiniais šaltiniais neparemtas pasakojimas, jog dvaro vardas kilo nuo Žemaitijos bajorų Skaraičių, kurie neva dar Vytauto laikais prižiūrėjo didžiules valdovų valdas.
Poros šimtmečių senumo istoriniuose šaltiniuose miškų ir žemių plotai tarp Šiluvos ir Dubysos upės įvardijami Skaraitiškės raktu, jis XVIII a. pradžioje atiteko broliams Gabševičiams. Vienas iš jų buvo Šiluvos bažnyčios infulatas, todėl miškus padovanojo bažnyčiai. Kitas gavo Skaraitiškės dvarą su palivarkais.
Viena iš Gabševičių dukrų ištekėjo už Raseinių žemės teisėjo Tomo Sirjatavičiaus, jai dvaras atiteko kaip kraitis. Savo ruožtu Sirjatavičiai vyresniajai dukrai Teklei tą patį kraitį atidavė išleisdami už Jono Bilevičiaus. XIX a. pradžioje dvaras garsėjo pavyzdingai tvarkomu ūkiu, modernia žemės ūkio technika, gerais savininkų ir valstiečių santykiais. 1838 m. vietoje senų medinių pastatyti išlikę dabartiniai mūriniai dvaro rūmai.
Dvaro tradicijas tęsė ir Bilevičių sūnus Pranas (1820–1878). Jo dukra Uršulė Bilevičiūtė 1878 m. ištekėjo už kaimyninio dvaro savininko sūnaus Leono Kontrimo.
Yra teigiančių, jog dvare po 1831 m. sukilimo slapstėsi ir 1836 m. mirė Vilniaus universiteto Lietuvių kalbos katedros steigimo iniciatorius, slaptos „Nenaudėlių” draugijos įkūrėjas Kazimieras Kontrimas (1776–1836). Jo darbus vėliau tęsė sūnėnas Leonas Kontrimas, o po jo – Ignas Kontrimas. Jie abu aktyviai dalyvavo Kaune įsteigtos Lietuvos žemės ūkio draugijos veikloje, įgytos žinios jiems padėjo tvarkant dvaro reikalus, todėl ūkis ir toliau buvo pavyzdinis, XIX a. jam priklausė 710 dešimtinių žemės.
I-ojo pasaulinio karo metais palei Skaraitiškę ėjo fronto linija, dvaro rūmuose buvo apsistoję vokiečių kareiviai, o dvaro savininkas Ignas Kontrimas buvo priverstas pasitraukti – 1915 m. jis Kėdainiuose susirgo ir mirė. Būtent karo metais dvare kilo gaisras ir sudegė 14 dvaro sodybos pastatų.
1918 m. iš Maskvos grįžęs Igno brolis inžinierius-architektas Pranas Kontrimas ėmė rūpintis nuniokotu dvaru – daugelis pastatų sudegę, gerokai apnaikintas parkas (1922 m. užėmė apie 11 ha). Palaipsniui dvarą atstatęs ir iki 1940 m. čia šeimininkavo, dvarui priklausė 142,32 ha žemės. Dvare saugotas nežinomo dailininko XVIII a. tapytas LDK iždininko Ignoto Kontrimo portretas, senoviniai baldai, dvaro biblioteka, Raseinių apskrityje buvusi viena iš turtingiausių.
Sovietų valdžia visus dvaro pastatus nacionalizavo, vertingiausi daiktai pateko į Tytuvėnų bazę, iš kur buvo numatyta paskirstyti po Telšių „Alkos” ir Šiaulių „Aušros” muziejus. Dvaro savininkė M. Kontrimienė ir jos dukra Sofija buvo ištremtos į Sibirą.
Suginčiai

Istorija

Istoriniuose šaltiniuose (Balninkų seniūnijos inventorius) minimas nuo 1554 metų. XVI a. vid. priklausė Vilniaus vyskupui Povilui Alšėniškiui (buvo privati jo valda). 1606 m. Jurgis Kirdėjus Mirskis Suginčius užrašo Mikalojui ir Aleksandrui Sventickiams. 1643 m. Povilas, Mikalojus ir Dominyka Sventickiai Suginčius pardavė Kotrynai Barščevskai Janovai Marcinskai, Vilniaus pataurininkei. Suginčių dvaras 1584–1731 m., turėjo teisių į Virintų (su Martynu Valavičiumi), Dūrių (su Videniškių reguliariosios atgailos kanauninikais), Punto, Ilgyno (Kulionių k.), ir Ilgyno (Antadūrės k.) ežerus. XVII a. pab.–XVIII a. pr. Suginčių dvarą valdė Šolkovskiai. 1672 m. Danielius Šolkovskis bylinėjosi su Stanislovu Unikovskiu, Antadūrės dvarininku, dėl teisių į ežerus. 1699–1704 m. Suginčių dvaro ponai Jurgis ir Elzbieta iš Delamarsų Šolkovskiai Kazimierui Klepšai pardavė keturis ežerus. Jonas Šolkovskis Suginčių dvarą 1740 metais pardavė Mikalojui Petkevičiui, Ukmergės pavieto teisėjui, Mažeikiškių seniūnui. Tuomet Suginčių dvarui priklausė Suginčių, Gečių ir Melninkų kaimai su maždaug 150 baudžiauninkų. Melninkų kaime XVII–XVIII a. ant Suraižos upės buvo malūnas. Bent 1761–1782 m. Suginčiai priklausė Janovičiams (arba jie nuomavo dvarą). Turbūt jie (nors šaltiniai teigia, kad Michailovskiai) 1773 m. pastatė antrąją Suginčių koplyčią, stovėjusią iki XX a. pradžios. Pagal vyskupo Ignoto Masalskio vizitacijos duomenis Suginčių dvarui 1782 m. priklausė Želvų, Šliavelių (pastarasis, matyt, trumpą laiką), Joneikiškių kaimai ir Suražkos (dab. Suraiža) vienkiemis.
1795–1881 m. Suginčių dvarą valdė Michailovskiai. 1881 m. mirus Elzbietai Michailovskai dvaras atiteko Marijai Bilevič Pilsudskai (Juzefo Pilsudskio motinai), kuri 1882 m. įkeitė dvarą Vilniaus žemės bankui. Tada dvaras turėjo 1108,67 dešimtinių žemės, jame buvo 11 pastatų. Dvarui priklausė šios vietovės: Suginčių ferma su miesteliu, Ežerys, Lisagurka, Adomiškis, Cegelnia (dab. Molinka), Naujoji Baruvka (prie Želvų ež.), Senoji Baruvka (prie Loluičių), Kazarieza, Želvykštis, Gečiai, Želvos, Joneikiškės, taip pat Želvų ir Želvykščio ežerai. 1890 m. Suginčių dvarą Vilniaus žemės bankas pardavė pulkininko dukteriai Olgai Markovai, iš kurios jį 1906 m. nupirko Vikentijus Pekarskis. Iš jo XX a. pradžioje dvarą nupirko ir pasidalijo keturi ūkininkai (Šutinys, Juodvalkis, Skinderis ir Ramonas, kiekvienas po 35 ha). Pirmojo pasaulinio karo metais dėl gyventojų neatsargumo sudegė dvaro rūmai. Kiti pastatai tvartai, klojimai, tarnų gyvenamieji namai sunyko XX amžiuje. Visos enciklopedijos ir žinynai kartoja netikslius „Słownik geograficzny“ duomenis apie Molėtų r. Suginčius painiodami juos su Akmenės rajono Suginčiais.

Žymūs žmonės

Suginčių bažnyčios šventoriuje 1884 m. buvo palaidota Lenkijos maršalo Juzefo Pilsudskio motina Marija Bilevičiūtė–Pilsudska, 1935 m. perlaidota Vilniuje, Rasų kapinėse. Taip pat bažnyčios šventoriuje palaidotas XIX a. pabaigoje čia dirbęs draudžiamos lietuvių spaudos publicistas, pasakėtininkas kunigas Juozapas Lideikis (1858–1899).
Nestabilumo juosta

Nestabilumo juosta tai HR diagramos sritis kurioje yra išsidėsčiusios pulsuojančios žvaigždės: (Lyridės, Cefeidės, Mergelės W žvaigždės, Cetidės, Tauro RV žvaigždės, Skydo delta žvaigždės).
Nestabilumo juosta yra siaura stačiakampės formos sritis HR diagramoje, prasidedanti ties pagrindine seka A ir F žvaigždžių srityje (1-2 Saulės masių) ir besidriekianti beveik vertikaliai aukštyn (truputėlį pasvirusi į dešinę) link didesnių šviesių. Apatinė nestabilumo juostos dalis tai faktiškai Hercšprungo spraga HR diagramoje.

Radialinės pulsacijos

Visos žvaigždės nestabilumo juostoje pulsuoja dėl du kartus jonizuoto helio (He III) sluoksnio žvaigždės atmosferoje. Normaliose A-F-G žvaigždėse He yra neutralus žvaigždžių fotosferose. Giliau po ja, ties 25000-30000K prasideda He II sluoksnis (pirmoji He jonizacija). Antroji jonizacija (He III) prasideda ties 35000-50000K.
Kada žvaigždė traukiasi, He II sluoksnio tankis ir temperatūra pradeda didėti. He II pradeda jonizuotis, virsdamas He III (antroji jonizacija). Neskaidrumas didėja, o energijos srautas iš žvaigždės gelmių yra efektyviai sugeriamas. Temperatūra sluoksnyje ima augti ir jis pradeda plėstis. Besiplečiant tankis ir temperatūra ima mažėti, o He III pradeda rekombinuoti atgal į He II. Išoriniai sluoksniai pradeda trauktis, taigi pulsacijos ciklas prasideda iš naujo.
Yra stebimas tam tikras fazės poslinkis tarp žvaigždės radialinio greičio ir jos ryškio (spindesio) kitimų. Šis fazinis poslinkis priklauso nuo He II zonos gylio nuo žvaigždės paviršiaus.
Marijonas Visakavičius

Biografija

1958–1960 m. Lokėnų kolūkio kolūkietis. 1960–1963 m. Ukmergės žemės ūkio mechanizacijos technikumo moksleivis. Atlikęs karinę prievolę, 1966–1969 m. dirbo Obelių kolūkyje, Ukmergės linų fabrike, Leonpolio tarybiniame ūkyje. 1970–1990 m. Jonavos gamybinio susivienijimo „Azotas“ operatorius, o 1975–1979 m. Jonavos rajono „Neries“ kolūkio statybininkas.
1988 m. Lietuvos persitvarkymo Sąjūdžio Jonavos rajono iniciatyvinės grupės narys, vėliau – Lietuvos persitvarkymo Sąjūdžio Jonavos tarybos narys.
1989 m. Sąjūdžio remiamas kandidatas į TSRS liaudies deputatus, 1989–1990 m. TSRS liaudies deputatas. 1990–1992 m. Lietuvos laisvųjų profsąjungų konfederacijos pirmininkas. 1992 m. LDDP Tarybos sekretoriato konsultantas. 1992–1996 m. Seimo narys
1967–1989 m. TSKP narys, 1990 m. Lietuvos Demokratinės darbo partijos narys. 1991–1992 m. Lietuvos ateities forumo koalicijos tarybos narys.
Žmona Marija, vaikai Edmundas, Natalija ir Erikas.
GCompris

Kūrimo istorija

2000 m. pradinę GCompris versiją sukūrė prancūzas programuotojas Bruno Coudoin ir laisvai ją platinamo pagal GNU bendrąją viešąją licenciją. Pirminis kūrimo tikslas buvo pateikti laisvų lavinamųjų žaidimų rinkinį Linux OS. Vėliau prie GCompris sistemos kūrimo prisijungus daugiau programuotojų bei menininkų, GCompris tapo universaliu mokomųjų žaidimų rinkiniu.
Kauno Žiburio pagrindinė mokykla

Istorija

1972 m. rugsėjo 1 d. įsteigta Kauno 33–oji vidurinė mokykla. 1978 m. įrengti chemijos, fizikos, darbų kabinetai. 1993 m. įkurtas kraštotyros muziejus. 1994 m. kovo 31 d. suteiktas „Žiburio“ vidurinės mokyklos pavadinimas, pašventintas pastatas. 1995 m. mokykla tapo iniciatyvių Lietuvos mokyklų klubo nare. 1996 m. įsigyti pirmieji kompiuteriai. 1997 m. įkurtas mokyklos muziejus, 1998 m. „Dienos centras“. 2000 m. pradėtas įgyvendinti profilinis mokymas. 2013 metais mokykla tapo pagrindine.
Rūdolfs Blaumanis

Rudolfas Blaumanis (latv. Rūdolfs Blaumanis, 1863 m. sausio 1 d. Ėrgliai, Maduonos rajonas – 1908 m. rugsėjo 4 d. Takaharju, dab. Punkaharju sanatorija prie Savonlinos, Suomija, palaidotas Ėrgliuose) – latvių rašytojas, dramaturgas.

Biografija

Gimė Vidžemėje, Ėrglių dvaro samdinių šeimoje. 1875–1881 m. mokėsi Rygos apskrities vokiečių prekybos mokykloje. Dirbo Kuoknesės dvaro raštvedžiu, 1890–1893 m. laikraščių „Zeitung für Stadt und Land“, „Mājas Viesis“, „Dienas Lapa“, 1906–1907 m. laikraščio „Latvija“ redakcijose. 1902–1903 m. Peterburge redagavo laikraščio „Pēterburgas Avīzes“ satyrinį priedą „Purva malā“.

Kūryba

Vienas žymiausių latvių rašytojų realistų, vaizdavusių kaimo gyvenimą. 1893 m. išleido pirmąjį apsakymų rinkinį „Prie degančios balanos“. Apsakymuose gvildenami socialiniai buitiniai žmonių santykiai, subtiliai atskleidžiami jausmai, meilės išgyvenimai. Jo dramos kūriniai darė didelę įtaką latvių dramaturgijos ir tautinio teatro plėtotei. Juose buitinis konkretumas siejamas su psichologiškumu, dorovine problematika, daug dėmesio skiriama formai. Pjesės „Sūnus palaidūnas“, „Indranai“, „Ugnyje“ pasižymi aštriais konfliktais, dramatiškomis kulminacijomis, spalvingais ir tipiškais veikėjų paveikslais. Ypač populiarios buvo komedijos „Vagys“, „Trynės nuodėmės“, „Iš saldaus butelio“, o „Siuvėjų dienos Silmačiuose“ laikoma žymiausia lyrine romantine latvių komedija.
Parašė romantinių eilėraščių, aukštinančių tėvynės meilę, praeities didvyrių narsą.