google/wiki40b huggingface dataset:
Vitalijus Stacinskis

Biografija

Gimė 1928 m. spalio 6 d. Kyzylordoje (Kazachijos TSR).
Jo tėvas buvo Kazachijos TSR sveikatos apsaugos liaudies komisaras (ministras), pagal tautybę – lietuvis, o motina Margarita Bliumer (Маргарита Блюмер) – akių gydytoja. Tėvas Pirmojo pasaulinio karo metais buvo carinės armijos felčeris. Su daugeliu kitų lietuvių buvo pasitraukęs į Voronežą. K. Stacinskis pagal išsilavinimą buvo gydytojas venerologas. Vėliau šeima persikraustė į Maskvą. 1937 m. K. Stacinskis buvo TSRS Susisiekimo kelių liaudies komisariato Centrinės gydymo ir sanitarijos valdybos viršininkas, L. Kaganovičiaus pavaduotojas. Tais metais jis buvo suimtas „už špionažą“ ir 1938 m. sušaudytas.
1939 m. šeima (motina ir trys vaikai) persikraustė į Puškiną, kur apsigyveno 16 m² ploto vieno kambario bute. 1941 m., būdamas 13 metų, su draugais susibūrė į paauglių grupę, kuri iš pravažiuojančių traukinių vežamų kareivių supirkinėjo ginklus, nes norėjo dalyvauti Maskvos gynyboje nuo vokiečių kariuomenės. Už tai buvo suimtas ir tris mėnesius sėdėjo Butyrkų kalėjime. Kalėdamas ėmė piešti kriminaliniams kaliniams tatuiruotes. Tai buvo jo pirmieji meniniai darbai. Teismo buvo nuteistas dviem metams lygtinai.
Po karo įstojo į Maskvos poligrafijos institutą, kurį baigė 1953 m. 1956 m. ėmė dirbti vyriausiuoju dailininku naujame žurnale „Vesiolyje kartinki“ (Веселые картинки 'Linksmieji paveikslėliai'), kuriame pradirbo daugiau kaip 10 metų. Po to ėmė dirbti vaikų muzikiniame žurnale „Kolobok“ (Колобок 'Pagrandukas'), buvo jo vyriausiasis dailininkas, po to – vyriausiasis redaktorius.
8-tą dešimtmetį papuolė į nepatikimų sąrašus, leidyklos ėmė beveik nebeduoti jam darbo. 1978 m. emigravo į Prancūziją, kur ilgai gyveno Paryžiuje. Jo žmona – Tatjana Zvereva, dailininkė, dizainerė, techninė ir meninė redaktorė. Paryžiuje gyvena nuo 1992 m.
1997 m. kovo mėnesį Maskvoje, Rusijos valstybinės vaikų bibliotekos parodų salėje įvyko pirmoji dailininko personalinė paroda. Nuo 2004 m. buvo Visos Rusijos jaunųjų poetų festivalio „Mcyri“ vertintojų kolegijos nuolatinis narys.
Mirė 2010 m. lapkričio 1 d. Proveno mieste (Prancūzija).
Chostas

Istorija

TSRS invazijos į Afganistaną metu, mudžachedinai įsitvirtino Chosto slėnyje ir neleido įsiveržti Tarybinei armijai. Chosto apgultis truko net 8 metus. Kelias tarp Gardezo ir Chosto ~90 km eina siauru tarpukalnių slėniu ir yra itin patogus pasaloms. 1995 m. Chostą užėmė Talibanas. 2001 m. įvestos NATO pajėgos. JAV invazijos laikotarpiu čia vyko dažni susirėmimai ir teroristinės atakos.
Goriačij Kliučas (Irkutskas)

Lietuviai

1948 m. gegužės į Goriačij Kliučą ir jam priklausančius miško kirtimo punktus Suchaja Baza (barakai miške) bei Polivanicha iš TSRS okupuotos Lietuvos atitremta apie 50 šeimų. Jie kirto mišką, į kirtavietes kasdien eidavo apie 10 km, gabeno rąstus prie upės, plukdė į Irkutską. Badavo, daug žmonių žuvo ar susižalojo dirbdami miško darbus. Iškirtus aplinkinius miškus, 1953–1954 m. dauguma tremtinių buvo perkelti kirsti miško kitur; dalis tremtinių pateko į Irkutską.
Fluoras

Pavadinimo kilmė

Fluoras pavadintas pagal žymiausią mineralą, iš kurio šis elementas išgaunamas – fluoritą. Lydomas šis mineralas tampa labai skystas (lot. fluere – tekėti).

Panaudojimas

Naudojamas polimerų gamybai. Teflonu, temperatūrai atspariu plastiku dengiamos keptuvės. Fluoro reikia aukštos temperatūros tepalams, šaldymo skysčiams (freonams), dantų pastai gaminti (saugo dantis nuo ėduonies), vandeniui fluoruoti.
Jonas Skendelis

Jonas Skendelis (g. 1959 m. birželio 21 d. Varėnos raj.) – žurnalistas, informatikas, kompiuterinių programų kūrėjas, „Vartiklio“ (vieno pirmųjų elektroninių leidinių Lietuvoje) autorius, leidėjas.

Biografija

Baigė studijas Vilniaus universiteto Matematikos ir informatikos fakultete. Po baigimo kurį laiką dirbo mokslinį darbą universitete.
Prisidėjo ir skatino lietuviškų simbolių vartojimą informacinių technologijų srityje, kūrė lietuvių kalbos rašybos tikrinimo (angl. spell checking) ir skiemenavimo (angl. hyphenation) priemones (kaip savarankiškas programas, taip pat skirtas Microsoft programinės įrangos terpėms).
Tibeto skveras (Kaunas)

Istorija

2010 m. Tibetui skirti skverą pasiūlė Tibeto kultūros paramos ir labdaros fondas. Šią iniciatyvą palaikė UNESCO komisija Lietuvoje, tarpparlamentinė grupė ryšiams su Tibetu, Jurgos Ivanauskaitės kūrybos paveldo centras.
Pavadinimų sumanymo ir atminimo įamžinimo komisijoje Kaune netrūko diskusijų dėl Tibeto vardo suteikimo skverui, nes Kaunas giminiuojasi su Kinijos miestu Siamenu. Manyta, kad geriau nereikėtų pyktis su kinais, kurių delegacijos lankosi ir šiame mieste.
Apie Tibeto skverą Kaune žinoma mažiau nei apie analogą Vilniuje. Kaune esantis Tibeto skveras 2016 m. buvo išgarsėjęs kaip vieta, kur vyko protestai prieš infliaciją.
2019 m. birželio mėn. duomenimis, Tibeto skvere nebuvo įrengta informacinių lentelių su naujuoju pavadinimu ar kitų atpažinimo ženklų.
Andrius Gelčys

Biografija

1995 m. Pakruojo agrarinės reformos tarnybos viršininkas.
Lietuvos valstiečių partijos Pakruojo rajono skyriaus narys.
1997 m. Pakruojo rajono savivaldybės tarybos narys.
Sutuoktinė Alma.
Biblijos linksmybės

Biblijos linksmybės – 1897 m. birželio mėn. Prancūzijoje išleista Leo Taksilio knyga, pašiepianti Bibliją.
Išjuokti būtent Bibliją Taksilį paskatino vienas svarbus dalykas – skirtingai nei dauguma padavimų, Biblija yra plačiai tikima, kaip paties Dievo knyga. Taksilis rašė tuo metu įprastu vadinamųjų religinių-dorovinių veikalų stiliumi, per daug metų nustatytu tarp teologų. Pagrindinis Taksilio tikslas buvo išjuokti Bibliją, su humoru pademonstruojant skaitytojams vietas, kuriose ji prieštarauja ne tik istoriniams, moksliniams faktams, logikai, bet vietomis ir pati sau.
Pirma knygos versija išleista 1882 m. (~400 puslapių). Atnaujinta ir 1897 m. papildyta tekstu versija (~800 puslapių) vainikavo apie dvylika metų (~1884–1897) trukusį Leo Taksilio pokštą, kurio metu jis „išsižadėjo“ savo ankstesnės bedievybės, tarnavimo velniui ir „sugrįžo“ į katalikų tikėjimą. Visą ta laiką jis apgalvotai ir nuosekliai pliekė laisvamanybę, žmonių atsimetimą nuo bažnyčios. Kūrė ir žingsnis po žingsnio vis labiau išpūsdavo ir įvairindavo savo religinius prasimanymus apie satanistus, masonus, žmonių kovas su velniu, matydamas, kad net pačias neįtikimiausias jo fantazijas susižavėję už gryną pinigą priima ne tik kardinolai ir visa katalikiškoji dvasininkija, bet ir pats popiežius.
Atnaujintos knygos įžangoje Takslilis kreipiasi į popiežių Leoną XIII (suteiktos audiencijos metu palaiminusį Leo Takslio „kovą prieš bedievybę“), kuriame šaiposi iš popiežiaus neklystamumo (1870 m. Vatikano I susirinkimo dogma). Savo dvylika metų trukusiu pokštu ir jį vainikavusia knyga „Biblijos linksmybės“ Taksilis siekė parodyti Biblijos žiaurumus ir kaip lengvai žmonės tiki įvairiausiais prasimanymais, netgi kai tie akivaizdūs. Užbaigiamajame knygos žodyje autorius rašė: Be galo naivūs žmonės ne tik aklai tiki, kad banginis buvo prarijęs Joną, bet patikėtų ir tuo, kad Jona buvo prarijęs banginį, jeigu tik šventas balandis būtų padiktavęs tokius žodžius kuriam nors taip vadinamam pranašui.
Be Biblijos, knygoje šaipomasi ir iš įvairių to laikmečio ir ankstesnių teologų – Šv. Augustino ir kt. bei jų minčių, ypač – jų Biblijos tekstų interpretacijų. Leo Taksilis remiasi ir dažnai cituoja Volterą, Lordą Bulingbroką, Julijoną Filosofą ir kitus žymius krikščionybės kritikus. Originali knygos versija iliustruota 401 Frid’rick iliustracija. Lietuviškai „Biblijos linksmybės“ išleistos 1962 m. Vilniuje (Valstybinė grožinės literatūros leidykla).
Ewan McGregor

Ewan McGregor (g. 1971 m. kovo 31 d.) – škotų aktorius, sulaukęs didelio pasisekimo tiek meniniuose, tiek nepriklausomuose filmuose.
Ewan’as MacGregor’as vaidino tokiuose filmuose, kaip Traukinių žymėjimas (1996), Žvaigždžių Karai Epizodas I: Pavojaus Šešėlis (1999), Mulen Ružas (2001), Mano gyvenimo žuvis (2003).

Ankstyvoji karjera

Ewan’as McGregor’as lankė Kirklando koledžą, kur studijavo dramą. Pirmoji pagrindinė rolė jam teko Danny Boyle'o filme Shallow Grave, o lūžis jo aktoriaus karjeroje įvyko, kai 1996 m. jis gavo narkomano Mark’o Renton’o vaidmenį Irvine Welsh'o filme Traukinių žymėjimas.

Kelyje

Būdamas entuziastingu motociklininku nuo jaunystės, Ewan’as 2004 m. pradėjo ilgą kelionę motociklu su draugu Charley Boorman'u ir operatoriumi Claudio Von Planta. Nuo balandžio iki liepos pabaigos jie nukeliavo nuo Londono iki Niujorko per Centrinę Europą, Ukrainą, Rusiją, Kazachstaną, Mongoliją, Sibirą su BMW R1150GS  motociklais, įveikdami 30 395 km. Ši kelionė buvo TV serijų ir perkamiausios knygos, pavadintų Long Way Round, pagrindas. Kelionės metu Long Way Round komanda padarydavo pertraukėles, kad pamatytų kaip dirba UNICEF Ukrainoje, Kazachstane ir Mongolijoije.
2007 m. Ewan’as planuoja kitą ilgos distancijos kelionę motociklu iš John O’Groats šiaurinėje Škotijoje į Keiptauną, Pietų Afrikos Respublikoje bei tikisi kelionės metu taip pat aplankyti UNICEF projektus. 2004 m. Ewan’as tapo Jungtinių Tautų ambasadoriumi ir jau aplankė kelis UNICEF projektus, įskaitant ir projektą padėti vaikams ir šeimoms sergančioms AIDS Afrikoje.

Šeimyninis gyvenimas

1995 m. liepos 22 d. Prancūzijos kaimelyje Ewan’as vedė Eve Mavrakis, kurią jis sutiko filmuojant britų televezijos serialą Kavanagh QC. Jie turi dvi dukras Clara Mathilde (g. 1996) ir Esther Rose (g. 2001). 2006 m. balandį Ewan’as su žmona įsivaikino 4 metų mergaitę iš Mongolijos. Jis kruopščiai saugo savo dukrų privatumą ir neleidžia joms būti filmuojamoms ar fotografuojamoms. Ewan’as ėmėsi legalių veiksmų prieš paparacus, kad išpildytų savo norus.
Farerų futbolo supertaurė

Farerų futbolo supertaurė – trofėjus, dėl kurio nuo 2007 metų varžosi Farerų čempionai ir taurės laimėtojai. Rungtynės vyksta prieš prasidedant naujajam sezonui, ankstyvą pavasarį.
SC Mureșul Târgu Mureș

Istorija

1964 m. prijungtas prie ASA Targu Mures klubo.
Jūratė Dievaitienė

Jūratė Dievaitienė-Baltaduonytė (g. 1927 m. rugsėjo 28 d. Kaune – 2017 m. gegužės 29 d. Kaune) – Lietuvos gydytoja infekcionistė terapeutė, habilituota biomedicinos mokslų daktarė.

Biografija

1950 m. baigė Kauno universitetą. 1960 m. apgynė disertaciją „Sąnarių ligų gydymas Birštono kurorte“, medicinos mokslų kandidatė, 1968 m. apgynė disertaciją „Reumato ir sąnarių ligų paplitimas Kaune“, medicinos mokslų daktarė.
1952–1993 m. dėstė Kauno medicinos institute (nuo 1989 m. Kauno medicinos universitetas), 1973–1991 m. Infekcinių, odos ir venerinių ligų katedros vedėja.
Vyras Mildoras (g.1927), gydytojas akušeris – ginekologas, vaikai Algirda (g.1951), Egidijus (g.1954).

Mokslinė veikla

Įdiegė į kliniką virusinio hepatito specifinės diagnostikos metodų. Paskelbė darbų apie sąnarių ligų epidemiologiją, infekcinių ir alerginių ligų imunopatologiją, medicinos etiką. Daugiau kaip 200 mokymo priemonių studentams, mokslinių straipsnių infektologijos bei sanitarinio švietimo leidinių autorė.
Skemai

Istorija

XIX a. buvo Skemų dvaras (1866 m. jame būta 90 gyv.).
1954–1963 m. kaime buvo Skemų apylinkės centras, kolūkio centrinė gyvenvietė. 1972 m. prie Skemų prijungtas Sienikų kaimas.
KS Warta Poznań

Istorija

Klubo ištakos siekia 1912 m. Yra žaidę aukščiausioje šalies lygoje.
1929 ir 1947 m. tapo šalies čempionais. Pastaraisiais metais žaidė žemesniuose divizionuose.
Atpildas

Atpildas – reakcija į asmens padarytą pažeidimą; neigiamos pasekmės kaltininkui, kylančios dėl žalos fakto, pasireiškiančios įvairiomis priemonėmis.
Visuomeninių bei tarpusavio santykių srityje – individo atsakas, reagavimas į kito asmens jam padarytą žalą, kokį nors pažeidimą, veiksmą (darbo santykiuose – sabotažas, asmeniniuose santykiuose – pvz., „nekalbadienis“).
Teisėje valstybė, turėdama prievartos taikymo monopolį, atpildą už teisės pažeidimus įtvirtino kaip baudžiamųjų normų sankcijas. Sankcijų teisėje atpildas pasireiškia konkrečiomis neigiamomis kaltininko atžvilgiu priemonėmis (sankcijomis) – bausmėmis, kylant teisinei atsakomybei. Teigiamos sankcijos gali pasireikšti kaip apdovanojimai, ordinas ar kt. Baudžiamojoje teisėje taikomos griežtos bausmės – laisvės atėmimas ar pan.
Atpildas Senovės laikais dėl teisės pažeidimų buvo vykdomas kaip kerštas; pagal galimos žalos kaltininkui apimtį – neribotas (vėliau ribas siekta reguliuoti nustatant galimą apimtį, žr. taliono teisė). Šiuolaikinėje demokratinėje valstybėje tokie „atsilyginimo“ principai yra draudžiami įstatymų, už juos yra traukiama baudžiamojon atsakomybėn, o kalti asmenys yra baudžiami.
Rygos Šv. Petro bažnyčia

Rygos Šv. Petro bažnyčia (latv. Pētera baznīca) yra aukščiausia Rygos bažnyčia, gotikos stiliaus architektūros paminklas. Bažnyčia pastatyta 1209 m., bokštas kelis kartus sudegęs ir vėl atstatytas. Šiuo metu Šv. Petro bažnyčia yra Rygos Šv. Petro parapijos liuteronų maldos namai.

Istorija

Pirmą kartą rašytiniuose šaltiniuose Šv. Petro bažnyčia paminėta 1209 m. - ji pastatyta kaip prekeivių maldos namai ir susirinkimų vieta.
XV a. bažnyčia buvo iš esmės papildyta (pristatyta altorių dalis, skliautai, 1491 m. pabaigtas 136 m aukščio bokštas).
1666 m. bokštas trenkus žaibui sugriuvo ir vėliau buvo perstatytas, suformuojant vakarų fasadą su baroko stiliaus portalais.
1721 m. į bokštą vėl trenkė žaibas, kilo didelis gaisras, liepsnos apėmė visą pastatą, ir bokštas vėl sugriuvo. Iš viso į Šv. Petro bažnyčios bokštą žaibas yra trenkęs 6 kartus.
1746 m. pabaigtas bokšto atstatymas (atstatyta Rusijos caro Petro I įsakymu, kuris pats esą dalyvavęs gaisro gesinime). Šv. Petro bažnyčios bokštas iki pat Antrojo pasaulinio karo buvo aukščiausias medinis statinys Europoje.
1941 m. birželio 29 d. bažnyčia smarkiai nukentėjo nuo nacistinės Vokietijos kariuomenės apšaudymo. Bokštas sugriuvo ir buvo atstatytas po karo buvusios išvaizdos, bet iš metalo konstrukcijų.
1954 m. pradėti bažnyčios atnaujinimo darbai, pirmiausia atnaujinant čerpių stogą, o 1967 m. pradėta unikalaus bokšto rekonstrukcija. Bokšto atnaujinimas pabaigtas 1973 m. birželio 29 d., tą pačią dieną, kaip ir jo sugriuvimas prieš 32 metus.
1975 m. įrengtas iš Armėnijos atvežtas bokšto laikrodis.
Visiškai Šv. Petro bažnyčia atnaujinta 1983 metais.
Dabartinis bokštas yra 123,25 m aukščio, jame įrengtas liftas, kuris lankytojus pakelia į 72 m aukštį. Šiuo metu bažnyčios salė naudojama ne tik kaip maldos namai, bet ir kaip parodų bei koncertų salė.
Vida Žostautienė

Biografija

1976 m. baigė Šiaulių 7-ąją vidurinę mokyklą, 1982 m. Vilniaus universiteto Teisės fakultete baigė teisę, įgijo teisininko kvalifikaciją.
1982–1983 – Šiaulių miesto liaudies teismo stažuotoja, 1983–1998 – advokatė, 1998–2007 – Šiaulių rajono apylinkės teismo teisėja, nuo 2007 m. teismo pirmininkė.
Moka vokiečių, rusų kalbas.
Baltarusijos Respublikos Konstitucinis Teismas

Baltarusijos Respublikos Konstitucinis Teismas (brus. Канстытуцыйны суд Рэспублікі Беларусь) – Konstitucinis Teismas, Baltarusijos konstitucinės justicijos institucija. Veikia nuo 1994 m. Sudaro 12 teisėjų. Kadencija - 11 metų. 
Taiko Baltarusijos Konstituciją.
Seserys (filmas)

Turinys

Iširus Dianos santuokai, ši atvyksta į svečius pas savo jaunesnę seserį Martą, kurios nematė daugelį metų. Judviejų santykiai niekada nebuvo geri, nes kažkada jas siejo net intymus ryšys, kurį nutraukti pasiryžusi Marta galiausiai paliko seserį ir išvyko. Diana ištekėjo, tačiau naujame ryšyje nerado laimės ir yra įsitikinusi, kad Marta susiduria su tokia pačia problema, tačiau ši, ištekėjusi už vyresnio ir pasiturinčio Alekso, atrodo laiminga. Diana nesėkmingai mėgina sugriauti jų santuoką, tačiau bet kokie jos mėginimai susigrąžinti Martą patiria nesėkmę. Netrukus namuose apsistoja Alekso pusbrolis Darijus, kuris dar labiau sujaukia komplikuotus seserų santykius. Naujasis atvykėlis ima rodyti dėmesį Dianai, šiai rūpi tik Marta, o pastaroji pasiryžusi geriau mirti, negu vėl atnaujinti santykius su seserimi...
Pagynė

Istorija

Anksčiau čia buvo Pagynės dvaras. Sovietmečiu buvo paukštininkystės ūkio centras.
Laimonas Inis

Biografija

Mokėsi Kentaučių pradinėje, vėliau Židikų vidurinėje mokykloje. 1956 m. baigė Vilniaus bibliotekininkystės technikumą. 1956–1958 m. Skuodo rajono bibliotekos vedėjas. 1958–1959 m. Skuodo rajono komjaunimo komiteto instruktorius. 1959–1960 m. Skuodo rajono laikraščio „Pergalė“ redaktoriaus pavaduotojas. 1960–1961 m. Skuodo rajono komjaunimo komiteto I-asis sekretorius. 1961–1962 m. Skuodo rajono laikraščio „Pergalė“ redaktorius, 1962–1965 m. to paties laikraščio pakeistu pavadinimu „Mūsų žodis“ redaktoriaus pavaduotojas. 1963 m. neakivaizdžiai baigė Vilniaus universitetą ir įgijo žurnalisto specialybę. 1965–1970 m. LKP Skuodo rajono komiteto sekretorius. 1970–1972 m. laikraščio „Komjaunimo tiesa“ redaktoriaus pavaduotojas. 1970–1990 m. žurnalo „Nemunas“ vyr. redaktorius.  1991–1993 m. laikraščio „Velniovara“ redaktorius. Nuo 1993 m. Europos leidyklos „Eridanas“ redaktorius.  1998 m. nusprendė atsidėti vien tik kūrybai. Gyvena Kaune.

Kūryba

Parašė apybraižų apie darbo pirmūnus, kolūkių gyvenimą, sovietų kovotojus, apsakymų jaunimo gyvenimo, moralinėmis temomis, pasakojimų ir apsakymų vaikams ir jaunimui. Išvertė iš rusų ir anglų kalbų per 20 knygų. Laikraščiuose ir žurnaluose paskelbė apie 3000 įvairių straipsnių. Nuo 1972 m. Lietuvos žurnalistų sąjungos, nuo 1974 m. Lietuvos rašytojų sąjungos narys.
Vaiponė

Pavadinimo kilmė

Upės vardas sietinas su veiksmažodžiu vaipytis „kraipytis, maivytis, šaipytis“ (dar plg. ide. *u̯eip- „suktis, sukimasis“). Upės apylinkių reljefas labai kalvotas, upės vaga labai vaipyta, kraipyta. Tačiau dar yra priesaga on, kuri įasmeniną šį vietovardį ir taip gaunasi kad upė yra kaip veikėja, kuri teka vaipyta, kraipyta vieta.
Merkys

Geografija

Prasideda Ašmenos aukštumoje, Baltarusijoje, Ašmenos rajone, 19 km į pietvakarius nuo Ašmenos, į pietus nuo Mikuliškių. Aukštupyje pirmuosius 16 km teka į šiaurę Baltarusijos teritorija, 1 km – siena, toliau – per Lietuvą. Nuo Tabariškių pasuka į vakarus, teka per Turgelius, Jašiūnus, Rūdninkus. Iki Jašiūnų teka senoviniu pelkėtu slėniu, nuožulniais, raguvų išraižytais šlaitais. Žemiau slėnis sausėja. Nuo Žagarinės pasukęs į pietvakarius teka per Valkininkus, Varėną, Perloją. Varėnos rajone teka Dzūkijos smėlynais, kol ties Varėnės žiotimis pasiekia kietą moreną. Nuo ten vagoje gausu riedulių, rėvų. Dzūkijos nacionalinio parko teritorijoje Merkio ilgis 37 km, čia į jį įteka begalė šaltinių. Pačiame žemupyje, įtekėjus Skroblui, keičia kryptį į šiaurės vakarus, įteka į Nemuną 418 km nuo jo žiočių, prie Merkinės, Merkinės piliakalnio papėdėje.
Vyraujantis slėnio plotis 400–600 m.

Ekologija

2006 m. duomenimis Merkys yra viena švariausių (I kokybės klasė) ir turtingiausios biologinės įvairovės Lietuvos upių. Merkys pasižymi labai įvairia ir vertinga žuvų fauna, pirmiausiai tai margieji upėtakiai (Salmo trutta fario)ir kiršliai (Thymallus thymallus), kuriuos dzūkai vadina taparais. Seniau Merkio baseino upėse neršė apie 40 % Lietuvos lašišų (Salmo salar) ir šlakių (Salmo trutta trutta), žiobriai (Vimba vimba) ir net eršketai (Acipenser sturio).
Dabar Merkyje vyrauja kiršliai (Thymallus thymallus) ir karpinės sraunių vandenų rūšys – rainės (Phoxinus phoxinus), strepečiai (Leuciscus idus), srovinės aukšlės (Alburnoides bipunctatus), šapalai (Leuciscus cephalus), gružliai (Gobio gobio), lydeka (Esox lucius), ešeriai (Perca fluviatilis).

Turizmas, reikšmė

Merkio baseinas gyvenamas jau nuo mezolito. Stovyklų rasta Puvočiuose, Maksimonyse, Netiesose, Mardasave, Maskaukoje. Tai viena anksčiausiai apgyvendintų Lietuvos vietų, kadangi ledynas čia ištirpo pirmiausiai. Viduramžiais, vėlesniais amžiais upe vyko medienos, miško gerybių eksportas, vykdyta žvejyba. Dabar Merkys bei sraunios, laukinės gamtos plotais tekančios jo baseino upės itin mėgiamos vandens turistų.
Merkys ties Žagarine patvenktas. Vandens matavimo stotis veikia Valkininkuose.  Merkio atkarpa nuo Cirvijos upės iki Nemuno priklauso Merkio draustiniui, kuriuo saugomos upėtakių nerštavietės. Žemupyje, nuo Purplių iki žiočių, Merkys srūva Dzūkijos nacionalinio parko teritorija. Ledyno palikti kreidos periodo luistai, jų atodangos Merkio šlaituose prie Maskaukos saugomi Akmens geologiniame draustinyje. Skardis prie Mardasavo – geomorfologinis paminklas. Turgeliuose Merkio kairiajame krante stūkso Turgelių piliakalnis, Merkio ir Nemuno santakoje – Merkinės piliakalnis.
Didesnės gyvenvietės prie Merkio: Tabariškės, Mikniškės, Turgeliai, Merkinė, Gureliai, Jašiūnai, Rūdninkai, Žagarinė (Šalčininkų raj.), Dargužiai, Valkininkai, Pamerkiai, Akmuo, Senoji Varėna, Perloja, Purpliai, Mardasavas, Puvočiai, Merkinė (Varėnos raj.).

Etimologija

Upėvardis Merkys siejamas su žodžiu merkti („nardinti, šlapinti, drėkinti, lyti, drengti“); taip pat plg. rus. мяреча („liūnas“).
Šardas (duomenų bazė)

Šardavimas lyginant su horizontaliu segmentavimu

Horizontalus segmentavimas išdalina vieną arba daugiau lentelių eilutėmis, dažniausiai vienos schemos ir duomenų bazės serverio ribose. Jis gali pasiūlyti pranašumą sumažindamas indekso dydį (taigi ir paieškos trukmę), su sąlyga, kad egzistuoja keletas pastovių ir akivaizdžių būdų nustatyti kuriame DB šarde galima rasti norimą eilutę prieš tai neatlikus paieškos indekse, klasikinis pavyzdys - lentelės "KaunoKlientai" ir "VilniausKlientai", kuriose išskirstymo pagal DB šardus kriterijus yra pašto indeksas.
Šardavimas atlieka daugiau nei horizontalų segmentavimą: jis išdalina problemines lenteles tokiu pat būdu kaip ir horizontalus segmentavimas, tačiau išskaidymas taip pat yra atliekamas ir tarp daugelio tos pačios schemos kopijų. Akivaizdus šio išskaidymo privalumas yra tas, kad daugelio paieškų apkrovos gali būti išskaidytos į kelis serverius (tiek loginius, tiek fizinius), vietoj paprasto išskaidymo į indeksus viename serveryje.
Šardavimas tarp skirtingų izoliuotų egzempliorių reikalauja ne tik horizontalaus išskaidymo. Tikėtina efektyvumo nauda prarandama, jei DB užklausa reikalauja atlikti užklausą abiejuose šarduose vien tam, kad gauti paprastą aspektų lentelę. Apart segmentavimo, šardavimas išdalina padalintinas lenteles tarp serverių, o mažesnės lentelės yra tiesiog pilnai perkopijuojamos.
Dėl šios priežasties šardavimas taip pat yra susijęs su nieko nesidalinimo architektūra — vieną kartą šarduoti duomenys atsiduria visiškai atskiroje atskirame loginės schemos kopijoje / fiziniame DB serveryje / duomenų centre / žemyne. Nebelieka poreikio nuolat išlaikyti bendrą prieigą (iš šardų) į kitas neišdalintas lenteles ir kitus šardus.
Ši architektura užtikrina lengvą replikaciją keliuose serveriuose (paprastas horizontalus segmentavimos to neužtikrina). Tai tai pat naudinga globaliam debesinių aplikacijų duomenų išskirstymui, kur naudojant kitą architektūrą ryšio kanalas tarp skirtingų duomenų centrų taptu butelio kakleliu.
Tarp skirtingų šardų išlieka poreikis turėti notifikavimo ir replikavimo mechanizmus tarp schemų kopijų tam, kad neišdalintos lentelės būtų sinchronizuotos. Tai sudėtingas šardinės architektūros klausimas, sprendimai varijuoja nuo tarp "read-only" atnaujinimų (jie būna reti ir atliekami visiems šardams iš karto) iki dinamiškai replikuojamų lentelių (prarandant kai kuriuos šardingo privalumus) ir įvarių šių strategijų kombinacijų.
Bella Paige

Biografija

Bella gimė 2001 metais Melburne makedonų emigrantų šeimoje. Dainuoja nuo šešerių metų. Devynerių laimėjo rytinės laidos Mornings vaikų karaokės konkursą.
2014 m. dalyvavo Australijos projekte The Voice Kids ir ten tik per plauką liko nuo pergalės – užėmė antrąją vietą.
2015 m. dalyvavo vaikų „Eurovizijos“ dainų konkurse su daina „My Girls“ (užėmė 8 vietą).
Vidmanta Marcinkevičienė

Biografija

1980 m. baigė Vilniaus Valstybinį universitetą, filologė. Darbo partijos Jurbarko skyrius administratorė, Seimo nario padėjėja.
Darbo partijos narė. 1981–1987 m. Marijampolės rajono, 1987–1989 m. Jurbarko rajono darbo žmonių deputatų tarybos deputatė. Nuo 2007 m. Jurbarko rajono savivaldybės tarybos narė.
Visuomeninės organizacijos „Gelbėkit vaikus“ pirmininkė. Sutuoktinis Algirdas, vaikas Žilvinas.
Antonio Belo

Karjera

Žaidė gimtojoje Portugalijoje.
2018 m. tapo Kauno „Stumbro“ nariu. Debiutavo rungtynėse prieš FK Trakai 2018 m. kovo 7 d.
A lygoje žaidė 15 rungtynių ir pelnė  penkis įvarčius. Taip pat žaidė už Stumbras B ekipą (13 rungtynių) ir Pirmoje lygoje pasižymėjo penkiais įvarčiais.