google/wiki40b huggingface dataset:
Kalifornijos slėnis

Kalifornijos slėnis (angl. Valley of California), dar žinomas kaip Centrinis slėnis (Cental Valley) arba Didysis slėnis – tektoninis slėnis Jungtinių Amerikos Valstijų vakaruose, Kalifornijoje, tarp Siera Nevados kalnų rytuose ir Pakrantės kalnagūbrių vakaruose, tęsiasi lygiagrečiai pagal Ramiojo vandenyno pakrantę. Ilgis iš šiaurės į pietus 725 km, plotis 65–80 km. Sudarytas iš kainozojaus nuosėdinių (daugiausia aliuvinių) uolienų.
Slėnį sudaro 3 dalys: Sakramento slėnis šiaurėje, San Choakino slėnis pietuose ir Tularo baseinas pačiuose pietuose. Slėniu teka Sakramento ir San Choakino upės, sutekančios į San Fransisko įlanką (įtekėdamos sudaro deltą). Pietuose yra druskingų ežerų. Klimatas Kalifornijos slėnyje žemyninis, šiaurėje subtropinis, pietuose tropinis. Per metus vidutiniškai iškrenta 200–500 mm kritulių. Šiaurinę dalį užima subtropinės stepės su raudonžemiais ir rudžemiais, o pietinę – pusdykumės.
Yra gamtinių dujų, naftos, aukso, platinos telkinių. Kalifornijos slėnis – svarbi visų JAV drėkinamosios žemdirbystės sritis, įrengta daug drėkinamųjų kanalų. Auginami įvairūs vaisiai, daržovės, riešutai (migdolai, pomidorai, vynuogės, abrikosai, šparagai), medvilnė, cukriniai runkeliai, kviečiai, ryžiai.
Didžiausi Kalifornijos slėnio miestai: Sakramentas, Fresnas, Beikersfildas, Redingas, Modestas, Mersedas.
Romainių dvaras

Istorija

Senieji dvaro rūmai buvo pastatyti apie XVI a. Ypač suklestėjo XVIII a., kai Romainius valdė Vitebsko kaštelionas Simonas Sirutis. Senieji dvaro rūmai buvo atstatyti ir restauruoti. Šiaurinėje rūmų pusėje buvo pastatyta kolonada, puošnūs marmuriniai laiptai, įrengtos prabangios vonios, salės išpuoštos freskomis. Buvo įrengtas centrinis šildymas karštu garu. Krosnių kokliai papuošti Lietuvos valdovų goreljefais, scenomis iš krašto praeities. Manoma, kad viename rūsyje buvo įrengtas kalėjimas baudžiauninkams.
XVIII a. pabaigoje Romainius paveldėjo Siručių vaikaitis Karolis Prozoras, dalyvavęs Tado Kosciuškos vadovaujamame 1794 m. sukilime. Romainiuose 1801 m., gimė Mauricijus Prozoras, Vilniaus Universiteto auklėtinis, draugavęs su Adomu Mickevičiumi, kuris ne sykį lankėsi dvare. M. Prozoras buvo aktyvus 1831 m. sukilimo dalyvis. Pralaimėjus sukilimui, jis pasitraukė gyventi į Prancūziją.
Romainių savininkai nuolat keitėsi. Po 1831 m. sukilimo dvarą įsigijo bajoras Adomas Medekša, o po 30 metų dvaro šeimininku tapo Raudondvario dvarininkas grafas Benediktas Henrikas Tiškevičius. Po žmonos mirties jis išvyko į užsienį ir dvarą patikėjo valdyti Baleckiui, o už dviejų kilometrų buvusį dvaro palivarką išnuomojo kitam žmogui. Jam mirus, B.H. Tiškevičiaus sūnus palivarką pardavė carinės armijos pulkininkui A. Vakseliui, kuris, kaip tvirtinama, buvo vedęs kunigaikščio Aleksejaus Lvovo (1798–1870) dukrą. Tarpukario spaudoje buvo rašoma, kad carinės Rusijos valstybinio himno „Dieve, sergėk carą“ autorius A. Lvovas, kurio giminės šaknys Lietuvoje glūdi nuo XV a., devynerius metus iki mirties gyveno pas savo dukrą Romainių dvaro palivarke  (palaidotas Pažaislyje). Po Pirmojo pasaulinio karo A. Vakselis paskendo Nemune netoli Veliuonos, kur buvo jo dvaras. Atsikūrusi Lietuvos valstybė Romainių dvarą pardavė generolui Jonui Galvydžiui-Bykauskui, o palivarką su apgriuvusiais pastatais išnuomojo Draugijos kovai su tuberkulioze Kauno skyriui. Čia 1936 m. po didelio remonto buvo atidaryta Tuberkuliozės ligoninė. Tarybiniais laikais dvare įsikūrė kolūkio kultūros namai, pradinė mokykla.

Statiniai

Pagrindinis statinys virtęs daugiabučiu gyvenamuoju namu. Teritorijoje yra pastatytų sandėliukų, kitų panašių svetimkūnių, telkšo prižiūrimas tvenkinys
Kaukolė ir kaulai

Kaukolė ir kaulai (angl. Skull & Bones) – slapta Jeilio universiteto brolija, įkurta 1832 m. Tai seniausia Jeilio draugija, kurios nariais yra buvę nemažai įtakingų žmonių, pavyzdžiui, Džordžas H. V. Bušas, Džordžas V. Bušas ir Džonas Keris.
Draugija, dar žinoma pavadinimu „Mirties ordinas“ (angl. The Order of Death), į savo gretas priima 15 trečio kurso studentų, kurie duoda iškilmingą slaptumo priesaiką. Dažniausiai naujas narys yra iš šeimos, turinčios ilgą ryšių su šia draugija istoriją, yra energingas, išradingas, politiškas, ir svarbiau už viską norintis paaukoti savo „nepriklausomybę“ slaptam ordino „bendram tikslui“.
Jeilio universiteto pateikiamais 1999 m. duomenimis draugijos turtas buvo vertinamas daugiau nei 4 milijonais JAV dolerių. Draugijos pajamos, gautos per 1999 m., viršijo 759 tūkst. JAV dolerių. Mauzoliejaus vertė 1991 m. buvo 716 tūkst. JAV dolerių.
„Kaukolė ir kaulai“ yra vienintelė draugija turinti savo vasarnamį, esantį St. Lawrence upės saloje, tarp Niujorko ir Ontarijo valstijų.
Aerofonai

Aerofonai (aero ir gr. phone – garsas) – muzikos instrumentų rūšis. Muzikos garsus sukelia akustinė sistema, kurią sudaro virpesių šaltinis bei oras, virpantis instrumento korpuso (rezonatoriaus) ertmėje (pučiamieji aerofonai) arba šalia jo (laisvieji aerofonai). 
Pučiamieji aerofonai pagal virpesių šaltinio tipą ir garso susidarymo būdą skirstomi į švilpiamuosius (fleita, skudučiai; virpa oro liežuvėlis – oro srautas, atsimušantis į instrumento angos briauną), liežuvėlinius (klarnetas, obojus; virpa viengubas arba dvigubas liežuvėlis), lūpinius (trombonas, daudytė; orą virpina prie pūstuko priglaustos pūtiko lūpos), švilpiamuosius liežuvėlinius (vargonai). Švilpiamieji aerofonai pagal konstrukciją dar būna skersiniai (fleita, švilpa) ir išilginiai (lamzdelis). Simfoninio orkestro pučiamieji aerofonai dar vadinami mediniais (fleitos, obojaus, klarneto, fagoto šeimos) ir metaliniais (valtornos, trimito, sakshorno, trombono šeimos, tūba, helikonas). 
Pučiamųjų aerofonų korpuso ertmė būna indo (okarina, molinukas), cilindrinio vamzdžio (klarnetas), kūgiškai platėjančio vamzdžio (obojus), kūgiškai siaurėjančio vamzdžio (senoji išilginė – fleita), stačiakampio vamzdžio (vargonų labialiniai vamzdžiai) formos. Korpusas tiesus (fleita), primena puslankį (ožragis), bangą (Azijos trimitas), pypkę (saksofonas), elipsoidą (kometas), serpentiną (serpentas), apskritimą (fliugelhornas), pjautuvą (basethornas), su dangstomomis skylutėmis arba be jų (vadinamieji natūralieji pučiamieji aerofonai). 
Būna iš vieno vamzdžio (fleita), vamzdžių rinkinio (skudučiai), vamzdžių junginio (Pano fleita), vamzdžių ryšulio (Afrikos ir Okeanijos Pano fleitos). Oras į instrumentą pučiamas burna, dumplėmis (vargonai), nosimi (nosinės feitos); kartais oras siurbiamas (komių išilginė fleita). 
Garso aukštis priklauso nuo rezonatoriaus matmens (jis reguliuojamas pirštais arba vožtuvėliais dangstomomis skylutėmis, slankikliais), pūtimo jėgos ir būdo. Kuo rezonatorius didesnis, tuo žemesnis garsas. Tembrą (garso spektrą), garsumą lemia pūtimo jėga ir būdas (ambušiūras), rezonatoriaus menzūros, formos, dusliklių, liežuvėlio tipas. Mažesnė menzūra – ryškesni aukšti obertonai. 
Laisvieji aerofonai pagal garso sudarymo būdą skirstomi į sūkurinius (sukutis, ūkas, brūklys; muzikos instrumentas sukamas apie savo ašį), skrodžiamuosius (botagas, kardo geležtė; instrumentas skrodžia orą), sprogstamuosius (pūslė, petarda; instrumentas sprogsta), pučiamuosius liežuvėlinius (žolinė, tošelė; liežuvėlis virpina orą ne vamzdyje). Sprogstamieji laisvieji aerofonai tuščiavidurio korpuso (pripildytas dujų, skysčių). Laisvųjų aerofonų garso aukštį, garsumą bei tembrą lemia instrumento medžiagos tankis, matmenys, masė, virpesių tipas, vieta ir amplitudė.
Kiemeliai (Kaišiadorys)

Aplinkinės gyvenvietės

 
GUDIENA 
 
 
 
STASIŪNAI
Viesulas (mitologija)

Legendos

Žmogus, grėbęs šieną, atsisėdo valgyti. Beriekiant peiliu duoną, netoli jo ėmė suktis viesulas. Išsigandęs žmogus sviedė į sūkurį peilį, kuris nežinia kur dingo. Vėliau tas žmogus, bevažiuodamas per mišką, paklydo ir beieškodamas kelio, aptiko pirkelę, į kurią įėjęs, rado senį, lopantį kailinius, o ant stalo pamatė savo peilį. Senis paklausė žmogų, kodėl jis žiūri į tą peilį. Žmogus pasakė, kad tas peilis būtų lyg ir jo ir papasakojo, kaip jį prarado. Senis liepė žmogui daugiau taip nedaryti, nes tame sūkuryje lėkusios vėlių vestuvės. Mestas peilis pataikė piršliui į šoną. Jeigu būtų pataikęs jaunikiui, tas jį būtų sumalęs į miltus. Peilį senis grąžino žmogui.
Grunevaldo medžioklės pilis

Grunevaldo medžioklės pilis – viena seniausių išlikusių pasaulietinių Berlyno statinių. 1542 m. ji pastatyta kurfiurstui Joachimui II. 1700 m. rekonstruota baroko stiliumi. Šiuose mažuose rūmuose prie pat Grunevaldo ežero išliko vienintelė Berlyne renesansinė salė. Dabar joje tapybos kolekcija, kurioje yra Rubenso bei van Dycko darbai. Rytiniame sparne yra mažas Girios muziejus su miško gyvenimą bei miškininkystės istoriją vaizduojančiais pavyzdžiais. Priešais medžioklės pilį įsikūrusiame Medžioklės muziejuje yra istorinių ginklų bei įrangos ekspozicija.
Dortmunder Export

Dortmunder Export (arba tiesiog Export) – tai šviesusis lager tipo alus, pradėtas gaminti Dortmunde 1873 m.

Istorija

Tradiciškai, Dortmundo mieste buvo gaminamas į altbier panašus alus – viršutinės fermentacijos, tamsus, trumpai fermentuojamas alus kviečių pagrindu. XIX a. viduryje sparčiai plintant pilsner tipo šviesiajam alui, keletas smulkių Dortmundo alaus daryklų susijungė į „Dortmunder Union“, ir aludario Fritz Brinkhoff vadovaujami pradėjo virti savą šviesųjų lager alų. Iš pradžių pradėtos gaminti 2 rūšys – silpnesnė Lagerbier ir stipresnė Export. Iš pradžių manyta silpnesniąją rūšį pardavineti vietoje, o stipresniąją eksportuoti (iš čia pavadinimas „Export“), rūšis eksportui buvo pagaminta stipresnė, nes planuota alų atskiesti paskirties vietoje (šitaip mažinant pervežimo išlaidas). Tačiau Lagerbier nesilaukė populiarumo ir greitai nustota gaminti; tuo tarpu stipresnioji Export tapo populiari ir Dortmunde. Ši lengvo alaus rūšis taip greitai išpopuliarėjo tarp pramonės darbininkų, kad jį virusi darykla „Dortmunder Union“ greitai tapo didžiausia alaus darykla Vokietijoje, o Dortmundo mieste veikė didžiausias alaus daryklų skaičius. Iki XX a. vidurio „Export“ buvo populiariausia Vokietijos alaus rūšis, to meto alus turėjo ne mažiau kaip 5,5 % alkoholio tūrio. Vėliau šią rūšį nukonkuravo išpopuliarėjęs pilsner, dabar gaminamas Export alus paprastai turi ~5 % alkoholio tūrio.

Charakteristika

Export alus yra panašus į pilsner alų. Kaip ir kitų šviesieji lager tipo alūs, Export yra šviesiai gelsvos spalvos, vidutiniškai jaučiamas apynių kartumas, skonis silpnas ir švelnus, jame gausu angliarūgštės. Dortmundo apylinkių vandenyje gausu sulfatų, todėl aluje gali būti jaučiamas silpnas sieros prieskonis. Kadangi Dortmundo vandenyje taip pat gausu kalcio karbonato (kreidos), kuri suteikia apynių skoniui aštrumo, aludariai apynių į alų dėjo mažiau – dėl to Export aluje geriau jaučiamas salyklo skonis.
Export tipo alus taip pat tradiciškai gaminamas Miunchene (vok. Münchener Export) ir Vienoje (Wiener Export). „Export“ tipo alus (tokiu arba kitais pavadinimais) gaminamas ir kitur, pavyzdžiui, populiariausia Lietuvoje alaus rūšis – Švyturio Ekstra – priskiriama Dortmunder Export alaus tipui.
Siaogangas

Geografija

Siaogangas išsidėstęs Gaosiongo pietuose. Šiaurėje ribojasi su kaimyniniu Čiandženo rajonu, rytuose su Daliao, pietuose su Linjuanu, o vakaruose rajono krantus skalauja Taivano sąsiauris.
Lietuvos gėjų lyga

Lietuvos gėjų lyga (LGL) yra nacionalinė, nevyriausybinė, ne pelno siekianti organizacija, vienijanti homoseksualius, biseksualius ir transseksualius asmenis nuo 18 metų amžiaus. ILGA narė nuo 1994 metų. Vadovas Vladimiras Simonko.
1993 m. įvyko tarptautinis vakarėlis. 1994 m. pasirodė pirmasis laikraščio „Amsterdamas“ numeris. 1995 m. žiemą buvo atidarytas pirmasis Lietuvos lesbiečių ir gėjų centras. 1995 m. pavasarį LGL buvo oficialiai įregistruota Teisingumo ministerijoje. Tai viena ilgiausiai veikiančių NVO šalyje.
Lietuvos gėjų lyga yra organizacija, kovojanti prieš homofobiją, transfobiją ir diskriminaciją dėl seksualinės orientacijos ar lytinės tapatybės. Per mokymus, paramą, LGBT bendruomenės reprezentavimą, LGL kuria tolerantišką socialinę aplinką gėjams, lesbietėms, biseksualams ir transseksualams.
LGL taip pat aktyviai dalyvauja lobistinėje veikloje. Atsižvelgus į organizacijos pateiktus pasiūlymus, priimtos LR Baudžiamojo ir LR Darbo kodekso straipsnių pataisos, draudžiančios diskriminaciją dėl seksualinės orientacijos. LGL stebi teisės aktų leidybą bei nuolat teikia pasiūlymus dėl norminių aktų tobulinimo netradicinės seksualinės orientacijos asmenų įtraukimo į visuomenę tikslais.
Žemasis Pavilnys

Istorija

XIX a. pabaigoje buvo nutiestas Sankt Peterburgo–Varšuvos geležinkelis (traukiniai pradėjo važinėti 1862 m. kovo 15 d.).
1914 m. prie Žemutinio Pavilnio platformos kasdien sustodavo 8 traukiniai, buvo įrengtas aklikelis statybinėms medžiagoms iškrauti.
Pavilnys lenkmečiu buvo vadinamas Vilniaus kolonija (lenk. Kolonia Wilenska), nes čia pradėjo kurtis geležinkelio tarnautojai. Vėliau ir Vilniaus inteligentai, dirbę mieste, o gyventi norėję sveikesnėje aplinkoje arčiau gamtos. To laikotarpio būdingas gyvenimas kruopščiai pavaizduotas lenkų vaidybiniame filme „Meilės įvykių kronika“, pagal Ž. Pavilnyje gimusio rašytojo Tadeusz Konwicki to paties pavadinimo romaną.
Virginija Bakšienė

Virginija Bakšienė (g. 1951 m. liepos 5 d. Kražiai, Kelmės raj.) – Lietuvos architektė.

Biografija

1976 m. baigė Lietuvos dailės institutą.
Nuo 1976 m. bendrovės „Paminklų restauravimo institutas“ (iki 1992 m. Paminklų konservavimo institutas) architektė; nuo 1985 m. projektų vyr. architektė, vėliau projektų vadovė. Nuo 1991 m. bendrovės „Vilniaus archija“ prezidentė.
Leitaunas–Betistaunas–Morningtonas

Leitaunas–Betistaunas–Morningtonas (air. An Inse–Baile an Bhiataigh–Baile Uí Mhornáin, angl. Laytown-Bettystown-Mornington) – miestelis Mido grafystėje, rytų Airijoje. Sudarytas sujungus gretimus Leitauno, Betistauno ir Morningtono kaimus. 10 889 gyventojai (2011 m. duomenys). Miestelio pakrantės ilgis – 11 km. Prasideda nuo Boinės upės, kuri ribojasi su Lauto grafyste ir tęsiasi iki Delvino upės, kuri ribojasi su Dublino grafyste.
Gižai

Aplinkinės gyvenvietės

VILKAVIŠKIS – 14 km
Rimavičiai – 3 km
MARIJAMPOLĖ – 12 km

Architektūra

Kaimo centre prie aikštės – mūrinė neogotikinė Gižų Šv. Antano Paduviečio bažnyčia, pastatyta 1850 m., architektas Henrikas Markonis. Halinės trinavės bažnyčios sienos iš akmenų, su raudonų plytų eilėmis, bokšto ir korpuso kampai sutvirtinti kontraforsais, kuriuos puošia bokšteliai. Bažnyčios viduje neogotikiniai altoriai, vargonų choras, sakykla.
Paminklas 6 sušaudytiems Lietuvos partizanams, pastatytas 1993 m.
Bolcmano entropijos formulė

Istorija

Entropijos formulę suformulavo Liudvigas Bolcmanas tarp 1872 ir 1875 m., bet į dabartinę jos formą suvedė Maksas Plankas apie 1900 m.
Stasė Kuktaitė

Biografija

1967 m. baigė Joniškio 2-ąją vidurinę mokyklą. 1972 m. baigė Kalvarijos maisto pramonės technikumą, technikas – technologas.
1999 m. R. Petraičio firmos „Pefitas“, vadybininkė. 1996–2000 m. Seimo nario Nikolajaus Medvedevo, 2000–2004 m. Seimo nario Vytauto Einorio padėjėja – sekretorė. 2005–2007 m. Joniškio rajono savivaldybės mero padėjėja.
1993 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Joniškio rajono skyriaus narė, 1996–2001 m. ir nuo 2006 m. Joniškio rajono skyriaus pirmininkė, nuo 2001 m. LSDP tarybos narė. Nuo 2007 m. Joniškio rajono savivaldybės tarybos narė.
Joniškio rajono moterų draugijos pirmininkė.
Mineralas

Mineralas – natūrali geologinių procesų metu susiformavusi cheminė medžiaga ar junginys, pasižymintis individualiomis savybėmis. Mineralas turi kristalinę struktūrą bei specifinę cheminę sudėtį. Mineralus tiria mineralogija.
Dažniausiai sutinkami mineralai yra kvarcas ir lauko špatas. Iš viso suskaičiuojama virš 4000 mineralų.

Mineralai ir uolienos

Mineralas nėra tas pats, kas uoliena. Mineralas – cheminis junginys, turintis specifinę sudėtį ir kristalinę struktūrą, tuo tarpu uoliena yra vieno ar kelių mineralų mišinys, kuriame mineralai sudaro skirtingas proporcijas.

Mineralų klasifikacija

Mineralai gali būti klasifikuojami pagal jų cheminę sudėtį, o tiksliau pagal anijonus.

Karbonatų klasė

Karbonatais vadinami mineralai, kurių anijonas yra (CO₃)²⁻. Tai kalcitas, aragonitas (abudu kalcio karbonatai), dolomitas (kalcio magnio karbonatas), sideritas (geležies karbonatas). Didžioji dalis karbonatų susidaro jūrose iš organizmų. Taip pat karbonatai randami evaporitinėse uolienose. Prie karbonatų priskiriami retesni mineralai – nitratai ir boratai.

Sulfatų klasė

Visi sulfatai turi sulfato joną SO₄²⁻. Sulfatai dažnai pasitaiko evaporitinėse uolienose, kurios nusėda pamažu garuojant didelės mineralizacijos vandeniui. Taip pat šie mineralai randami hidroterminėse plyšių sistemose, šalia sulfidinių mineralų. Kitas sulfatų susidarymo būdas – sulfidinių mineralų oksidacija. Sulfatiniai mineralai yra anhidritas (kalcio sulfatas), celestinas (stroncio sulfatas), baritas (bario sulfatas), gipsas (hidratuotas kalcio sulfatas). Sulfatų klasei taip pat priskiriami chromatai, molibdatai, selenatai, sulfitai ir teluritai.

Halogenidų klasė

Halogenidų tai dažniausiai evaporitiniai mineralai: fluoritas (kalcio fluoridas), halitas (natrio chloridas), silvinas (kalio chloridas), amonio druska (amonio chloridas). Halogenidų kalsei priklauso kiti mineralai, kurių anijonai yra fluoridas, chloridas, jodidas.

Oksidų klasė

Oksidai – ypatingai svarbi mineralų klasė. Daugelis rūdų – oksidai. Dažniausiai pasitaikantys oksidai yra hematitas ir magnetitas (geležies oksidai), chromitas (chromo oksidas), špinelis (magnio aliuminio oksidas), rutilas (titano oksidas) ir žinoma ledas (vandenilio oksidas).

Sulfidų klasė

Daugelis sulfidų klasės mineralų naudojami kaip metalų rūda. Dažniausiai pasitaikantys sulfidai yra piritas (geležies sulfidas), chalkopiritas (vario geležies sulfidas), galenitas (švino sulfidas), sfaleritas (cinko sulfidas). Šiai klasei taip pat priklauso selenidai, teluridai, arsenidai.

Fosfatų klasė

Fosfatų grupei priklauso mineralai kurių anijonas yra AO₄ formos. A gali būti fosforas, stibis, arsenas ar vanadis. Labiausiai paplitęs fosfatas yra apatitas.
Romualdas Gailiūnas

Biografija

1975 m. baigė Panevėžio hidromelioracijos technikumą, hidrotechnikas. 2009 m. baigė viešąjį administravimą Kauno technologijos universitete.
2005–2007 m. Kėdainių rajono savivaldybės administracijos direktorius. Nuo 2007 m. mero pavaduotojas, 2010–2011 m. ir nuo 2011 m. Kėdainių rajono savivaldybės administracijos direktorius.
1999 m. Naujosios sąjungos, 2004 m. Darbo partijos, 2006 m. Pilietinės demokratijos partijos, nuo 2010 m. vėl Darbo partijos narys. 2007-2010 m. ir 2011 m. (atsisakė mandato) Kėdainių rajono savivaldybės tarybos narys.
Sutuoktinė Alma, vaikai Vaiva, Šarūnė.
Altoniškiai

Istorija

Altoniškiai pagarsėjo 1993 m. rudenį, kai gretimame miške buvo įsikūrę ginkluoti Pakaunės savanorių maišto dalyviai, savavališkai pasitraukę iš savo dislokacijos vietų.
Druk

Druk (bot. – འབྲུག་) – butaniečių mitologinis griaustinio drakonas ir nacionalinis simbolis. Drakonas, laikantis brangenybes, kurios simbolizuoja turtą, vaizduojamas šalies nacionalinėje vėliavoje. Išvertus iš botijų kalbos žodis Butanas reiškia Druk šalis, o Butano valdovas – drakono karalius.
Diego Maradona

Futbolininko karjera

Savo karjerą jis pradėjo Argentinos Juniors jaunimo komandoje, ten žaidė 1976 m. – 1981 m. Tada tapo Buenos Airių Boca Juniors žaidėju ir žaidė šioje komandoje iki 1982 m. Tada perėjo į ispanų F.C. Barcelona, šioje komandoje jam sekėsi sunkiai, todėl jau 1984 m. išvyko į SSC Napoli ir tapo šio klubo žvaigžde. Su Maradona siejamos didžiausios šio klubo pergalės. Kai argentinietis išvyko, SSC Napoli smuko vis žemyn ir žaidė antrajame pagal pajėgumą Italijos divizione.
1991 m. futbolininkas įklimpo į narkotikų liūną. Tačiau 1992 m., metus nežaidęs, pasirašė sutartį su ispanų Sevilla FC, šioje komandoje žaidė iki 1993 m. Po to Maradona tapo Newell's Old Boys komandos nariu tačiau dar net nepasibaigus sezonui išvyko. Po dvejų metų pertraukos vėl tampa Buenos Airių Boca Juniors nariu. 1997 m. baigė karjerą, o nuo 2005 metų vidurio dirbo Boca Juniors klube vadybininku.
Diego Maradona Argentinos nacionalinėje komandoje žaidė nuo 1977 iki 1994 m. 1986 m. tapo pasaulio čempionu. Tais metais Pasaulio čempionato ketvirtfinalyje į Anglijos rinktinės vartus Maradona įvartį įmušė ranka, bet teisėjas to nepastebėjo, vėliau Maradona šį įvartį įvardino kaip „Dievo ranką“. Be to, tose pačiose rungtynėse su Anglija Maradona įmušė įvartį, tituluojamą „šimtmečio įvarčiu“ – jis nuo aikštės vidurio persivarė kamuolį per visus anglų gynėjus ir pelnė įvartį (4 min. vėliau po įvarčio ranka). Diego Maradona kartu su Pele dažnai vadinami geriausiais XX amžiaus pasaulio futbolininkais.

Trenerio karjera

Dar žaisdamas futbolą, Maradona jau bandė treniruoti regioninės Argentinos lygos klubą Mandiyú de Corrientes, o vėliau ir aukščiausios lygos klubą Racing Club de Avellaneda. 2008 m. Diegas Maradona, nors ir su labai trumpa trenerio patirtimi, tapo Argentinos nacionalinės rinktinės vyriausiuoju treneriu. Rinktinė patyrė keletą skaudžių pralaimėjimų, pakartojo savo blogiausią visų laikų rezultatą 6-1 pralaimėdama Bolivijai, todėl treneris susilaukė daug kritikos. Visgi Maradonos vadovaujama Argentina pateko į 2010 m. pasaulio futbolo čempionatą. Po pralaimėjimo pasaulio čempionato ketvirtfinalyje Vokietijai 4-0 Diego Maradona užsiminė, jog gali pasitraukti iš užimamų pareigų. 2010 m. liepos 27 dieną Maradona pasitraukė iš vyriausiojo trenerio pareigų.
Vėliau treneris pasirašė kontraktą su Jungtinių Arabų Emyratų klubu „Al Wasl“, bet dėl nepatenkinamų rezultatų sezono pabaigoje buvo atleistas.
Panathīnaïkós AÓ

Istorija

Klubas įkurtas 1908 m. Vienas tituluočiausių ir žinomiausių šalies futbolo klubų.
Hafsa bint Umar

Biografija

Hafsa bint Umar buvo būsimo kalifo Umaro ibn Chatabo duktė. Ji gimė apie 605 m., gyveno Mekoje. Tėvas Umaras buvo vienas įnirtingiausiai besipriešinusių Mahometui, bet, kai priėmė islamą, tapo vienu iš ištikimiausių jo bendražygių. Hafsa buvo labai jauna, kai buvo ištekinta už Chunajiso ibn Huzaifos iš salamitų genties. Kartu su vyru ji dalyvavo antrajame musulmonų išėjime į Abisiniją. Po grįžimo jos vyras Chunajisas buvo mirtinai sužeistas 624 m. Badro mūšyje. Hafsos tėvas ieškojo, už ko ją ištekinti, ir visų pirmą kreipėsi į Usmaną. Šiam atsisakius kreipėsi į Abu Bakrą. Ir pastarajam atsisakius nusivylęs Umaras pasipasakojo Mahometui. Mahometas į tai pasakė: „Aš tau parodysiu geresnį žentą nei Usmanas, o jam geresnį uošvį nei tu“ (Mahometo duktė tapo Usmano žmona). Iš to Umaras suprato, kad Mahometas ves Hafsą. Vėliau Abu Bakras esą pasakė Umarui, kad jis atsisakė vesti Hafsą, nes nujautė, kad Mahometas nori ją paimti į žmonas.
Hafsa ištekėjo už Mahometo Medinoje, kai jai buvo apie 20 metų, o pranašui apie 54 metus. Pasakojama, kad ji paveldėjo iš tėvo jo ryžtą ir polinkius mokslams. Mahometas tai vertino ir buvo pasamdęs jai mokytoją. Savo išsilavinimu tarp Mahometo žmonų Hafsa nusileido tik Aišai bint Abu Bakr. Pasakojama, kad ji ginčydavosi su Mahometu pakeltu balsu, dėl ko ją perspėjo tėvas. Pasakojama, kad Mahometas galvojo su ja išsiskirti, tačiau jam pasirodęs angelas Gabrielius jį perspėjo, kad Hafsa bus viena iš jo žmonų Rojuje. Rašytinė Korano versija, kurią paruošė Mahometo raštininkas Zeidas ibn Sabitas, buvo perduota jai saugoti ir po Mahometo mirties kalifu tapus Usmanui, pastarasis liepė šią versiją padauginti. Hafsa buvo giliai tikinti, skirdavo didelę laiko dalį maldoms ir susilaikymui iki savo mirties 665 m. Palaidota Al Baki kapinėse šalia Pranašo mečetės Medinoje. Ji nesusilaukė vaikų, savo turtą nurodė broliui Abdulai po jos mirties išdalinti varguoliams. Jos autorystei priskiriama 60 hadisų.
Razgrado sritis

Miestai

Isperichas, Kubratas, Loznica, Razgradas, Samuilo kaimas, Tsar Kalojanas, Zavetas.