google/wiki40b huggingface dataset:
Poema

Poema (gr. poiēma), poezijos žanras – eiliuotas pasakojamasis kūrinys, pagrįstas siužetu, charakteriais, arba didesnis lyrinis kūrinys, pagrįstas vienos idėjos sutelkta išgyvenimų grandine.

Istorija

Pirmiausia susiformavo epinė, vėliau – lyrinė poema. Pirmosios poemos (indų – „Mahabharata“, „Ramajana“, graikų – Homero „Iliada“ ir „Odisėja“, romėnų – Vergilijaus „Eneida“) sukurtos VIII–I a. pr. m. e. Šių ir daugelio vidurinių amžių epinių poemų (persų – Firdousi „Šachnamė“, vokiečių – „Nybelungų giesmė“, rusų – „Sakmė apie Igorio žygį“) siužeto centre – svarbūs istoriniai įvykiai, lemiantys valstybės likimą, arba pasakojimai apie genties, tautos atsiradimą.
Ankstyvosios poemos dar vadinamos epais, epopėjomis. Jos sukurtos iš liaudies mitų, padavimų, religinių giesmių, istorinių kronikų. Joms būdinga heroika, svarbiausią vaidmenį vaidina siužetas. Vėliau epinių poemų pobūdis kito: pradėjo ryškėti autoriaus moralinė savimonė, psichologinės būsenos (Dantės „Dieviškoji komedija“), filosofinės koncepcijos, meilės išgyvenimų motyvai (Š. Rustavelio „Karžygys tigro kailiu“), individualus formos virtuoziškumas (L. Ariosto „Pašėlęs Rolandas“).
Klasicizmo ir švietimo poezijoje šalia tradicinių herojinių paplito didaktinės, buitinės, filosofinės, satyrinės, herojinės komiškos (parodijinės) poemos (Dž. Miltonas, F. Klopštokas, Volteras). Romantizmo laikotarpiu susilpnėjo poemos epiškumas ir sustiprėjo lyrizmas. Reikšmingiausioms romantinėms poemoms būdinga asmenybės dvasinės istorijos perteikimas, tautos istorinio kelio filosofinis apmąstymas, lyriniai ir draminiai elementai, fragmentiška kompozicija (Dž. G. Baironas, M. Lermontovas, A. Mickevičius, J. Slovackis, H. Heinė).
Nuo XIX a. vidurio poema ėmė darytis labai priklausoma nuo bendrųjų literatūros srovių, poezijos motyvų, stiliaus kaitos dėsnių, poemos žanrinė plėtotė ėmė netekti savarankiškumo.

Poema lietuvių literatūroje

Lietuvių literatūroje poemos kuriamos nuo XVIII a. Pirmoji reikšminga lietuvių poema – K. Donelaičio epinio aprašomojo tipo kūrinys „Metai“; ji susijusi su šviečiamuoju klasicizmu. Savo poema (parašyta apie 1760–1770 m., pirmąkart išleista 1818 m.) K. Donelaitis sukūrė tautos epą ir padėjo pagrindą grožinei lietuvių literatūrai. Tolesnis lietuvių poemos raidos etapas – A. Baranausko poema „Anykščių šilelis“. Lietuvių literatūrai „Anykščių šilelis“ – pirmoji romantinė poema, kurioje girios, medžio įvaizdžiai išaugo į romantinį laisvo gyvenimo simbolį. Maironis davė pradžią naujųjų laikų lietuvių poemai, kuri brendo romantizmo ir realizmo poetinių tradicijų veikiama. Būdingiausios lietuvių poemos žanrinės formos: epinė (T. Tilvyčio „Usnynė“), satyrinė (F. Kiršos „Pelenai“), parodijinė (K. Binkio „Jauniausia Lietuva“), lyrinė (A. Miškinio „Keturi miestai“), tautosakinė (S.Nėries „Eglė žalčių karalienė“), filosofinė (V. Mykolaičio-Putino „Prometėjas“).
Gustavas VI Adolfas

Biografija

Kilęs iš Bernadotų dinastijos. Tėvas Vesterboteno kunigaikštis princas Gustavas V, vaikaitis Karolis XVI Gustavas.
Tiesioginės įtakos valstybės valdymui neturėjo. Jam karaliaujant pradėta rengti konstitucinė reforma, nauja konstitucija priimta 1975 m., jau po jo mirties. Domėjosi botanika ir archeologija, nuo 1953 m. tapo Britų akademijos garbės narys. Jo pastangomis surengtos archeologijos ekspedicijos Graikijoje, Italijoje, Kipre, Kinijoje, kasinėjimuose aktyviai dalyvavo ir pats. Jo dėka įsteigtas mokslinius tyrimus finansuojantis Humanitarinių mokslų fondas, daug metų buvo jo pirmininkas. Garsėjo kaip kinų meno žinovas ir kolekcininkas.
Lietuvių žurnalas

socialistų mėnesinis žurnalas, leistas 1912–1914 m. Čikagoje.

Istorija

Leido Amerikos lietuvių socialistų sąjunga ir P. Kaitis (Petras Martinkaitis). Redagavo Antanas Karalius, J. Šmotelis (Šmotavičius).
Rokiškio rajono savivaldybės taryba 2000–2003 m.

Veikla

Rajono meru išrinktas Vidmantas Kanopa, nuo 2001 m. – Gediminas Matiekus.
Fabianizmas

Fabianizmas – Didžiosios Britanijos reformistinės inteligentų Fabijaus draugijos, įkurtos Londone 1884 sausio 4 d., (pavadinta Romos karvedžio Fabijaus Kvinto Kunktatoro vardu), 1889 m. išleistos Fabian Essays – draugijos programos doktrina.
Skelbė municipalinio socializmo, laipsniško kapitalizmo peraugimo į socializmą teoriją, nepripažino klasių kovos, propagavo klasių bendradarbiavimą. Svarbų vaidmenį pertvarkant visuomenę, fabijiečiai skyrė valstybės reguliuojančioms funkcijoms. Todėl valstybė turi perimti daugelį gamybos priemonių ir plėtoti vartotojų kooperaciją. Tačiau svarbiausias vaidmuo atitenka savivaldybėms, tiesiogiai ir kasdien veikiančioms žmogaus gyvenimą. Fabijiečiai siekė Britanijoje plėtoti ekonominę pramoninę demokratiją ir savivaldą visose srityse. Nors fabijiečiai bandė atspindėti darbininkų interesus, jie patys darbininkus laikė pernelyg pasyviais.
1918 m. Fabijaus draugijos programos pagrindu buvo parengta ir priimta Didžiosios Britanijos Darbo partijos programa. Fabijaus draugijai priklausė S. ir B. Vebai, Dž. B. Šo, H. Dž. Velsas, Dž. Kolis, K. Hardis, Ramsis Makdonaldas ir kiti socialdemokratijos lyderiai.
Iki 1912 m. judėjimui vadovavo E. R. Peasas, vėliau G. D. Kolis. 1945 m. leiboristams laimėjus parlamento rinkimus, Fabijaus draugija parlamente turėjo 100 atstovų. 1945 m. draugijoje buvo apie 8400, 1950 m. per 4500 narių.
1952 m. priimta ir išleista nauja Antonio Kroslando redaguota programa – New Fabian Essays. 1990 m. Fabijaus draugija turėjo didelę įtaką modernizuojant LP. 1997 m. rinkimuose parlamento nariais tapo 200 draugijos narių, įskaitant Tonį Blerą, Robiną Kuką, Džeką Strou.
Karinė žvalgyba

Karinė žvalgyba – informacijos apie karinius objektus ir subjektus, taip pat medžiagos, svarbios karo ar gynybos užtikrinimui, surinkimo teorija ir praktika. Karinė žvalgyba taip pat yra karybos disciplina.
Kariuomenė turi atskiras tarnybas, besispecializuojančias šioje veikloje.
TSRS žymiausia karinės žvalgybos tarnyba – GRU.
Jens Böhrnsen

Biografija

Būdamas 18 m. įstojo į SPD. 1968 m. baigė abitūrą gimnazijoje (Waller Ring, Walle, Brėmene). 1968-1973 m. studijavo teisę Kylio universitete. 1973 m. išlaikė pirmąjį valstybinį teisės egzaminą (Schleswig-Holstein). Atsisakė atlikti karinę tarnybą. 1974-1975 m. atliko civilinę tarnybą. 1977 m. išlaikė antrajį valstybinį teisės egzaminą Hamburge, Brėmeno administracijos asesorius. Nuo 1978 m. teisėjas, nuo 1980 m. Brėmeno administracinio teismo teisėjas, 1991-1995 m. pirmininkaujantysis teisėjas (Vorsitzender Richter).
Vokietijos Bundesrato pirmininkas.
Uzufruktas

Uzufruktas (lot. usus fructus) – asmens gyvenimo trukmei ar apibrėžtam terminui (kuris negali būti ilgesnis už asmens gyvenimo trukmę) nustatyta teisė (uzufruktoriaus teisė) naudoti svetimą daiktą ir gauti iš jo vaisius, produkciją ir pajamas (LR CK 4.141 str.). Uzufruktas gali būti nustatytas vieno ar kelių asmenų (bendrai ar nustatant kiekvieno dalį) naudai.

Uzufrukto objektas

Uzufrukto objektu gali būti kiekvienas nesunaudojamas ir kilnojamasis, ir nekilnojamasis daiktas, kuris yra nuosavybės teisės objektas. Įgydamas uzufruktą į pagrindinį daiktą, uzufruktorius įgyja uzufruktą ir į antraeilius daiktus, jeigu sutartis ar įstatymai nenustato kitaip. Uzufrukto objektas perduodamas uzufruktoriui pagal aprašą. Pasikeitus daikto, į kurį nustatytas uzufruktas, savininkui, uzufruktas išlieka (LR CK 4.142 str.).

Uzufrukto turinys

Uzufruktorius turi teisę naudoti daiktą taip, kaip nustatyta, o jeigu nenustatyta, – kaip tai darytų pagal daikto paskirtį rūpestingas savininkas (LR CK 4.143 str.). Naudojant uzufrukto objektą gaunami vaisiai, produkcija ir pajamos priklauso uzufruktoriui, jeigu sutartis ar įstatymai nenustato kitaip. Uzufrukto turinys nustatomas kiekvienu konkrečiu atveju nustatant uzufruktą. Nustatantis uzufruktą subjektas gali nustatyti tik tokias uzufrukto suteikiamas teises, kurios neprieštarauja daikto naudojimui pagal paskirtį. Jeigu uzufruktas nustatytas į bendrosios nuosavybės teisės objektu esantį daiktą, uzufruktorius turi tas daikto valdymo ir naudojimo teises, kurios priklausytų jam kaip bendraturčiui.
Uzufruktorius turi teisę reikalauti įvykdyti dėl uzufrukto objekto atsiradusias prievoles ir priimti įmokas, tačiau neturi teisės perduoti uzufrukto kitam asmeniui, bet gali perduoti kitam asmeniui teisę įgyvendinti uzufruktą. Tokiu atveju abu subjektai atsako pagal prievoles solidariai. Laikas, kuriam perduodama kitam asmeniui teisė įgyvendinti uzufruktą, negali būti ilgesnis už laiką, kuriam nustatytas uzufruktas. Uzufruktorius neturi teisės perdirbti uzufrukto objekto arba kitokiu būdu iš esmės jo pakeisti be uzufrukto objekto savininko leidimo ar įstatymo numatytais atvejais – be teismo sprendimo. Taip pat uzufruktorius neturi teisės į uzufrukto objekte rastą lobį ar jo dalį, pagal įstatymą priklausančią daikto savininkui (LR CK 4.143 str. 8 d.).
Adomo tiltas

Adomo tiltas (skr. आदम सेतु = ādama setu), Ramos tiltas (राम सेतु) – kalkakmenio uolų, seklumų ir salelių grandinė, esanti tarp Indijos (Ramesvaramo salos) ir Šri Lankos krantų. Tilto ilgis 48 km. Jis skiria Manaro įlanką ir Palko sąsiaurį. Adomo tilto ruože gausu seklumų, kur jūra tik 1-10 m gylio, dėl to laivyba itin sudėtinga. Ledynmečiu, jūrai buvant seklesnei, Adomo tiltas sudarė ištisą sausumos plotą ir juo buvo galima nukeliauti tarp Indijos ir Šri Lankos.
Adomo tiltas minimas Ramajanoje ir kituose indų mituose.
Izeras (departamentas)

Izeras (38) (pranc. L’Isère, okitaniškai Isèra, provansališkai Isera) – Prancūzijos departamentas šalies vakaruose, Ronos Alpių regione, pavadintas pagal to paties pavadinimo upę, Ronos intaką. Pavadinimas kilęs iš keltų žodžio Isar – geležis. Administracinis centras – Grenoblis. Generalinės tarybos pirmininkas Andrė Valinis (PS)
Departamente 3 apskritys, 58 kantonai, 43 municipaliniai susivienijimaai ir 533 komunos. Plotas – 7 431 km². 1999 m. – 1 094 006 gyventojai, 147 gyv./km² .

Istorija

Įsteigtas pagal Didžiosios Prancūzijos revoliucijos 1789 m. gruodžio 22 d. įstatymą nuo 1790 m. kovo 4 d. kartu su kitais 82 departamentais ir apėmė dalį Dofeno provincijos.
Kartu su Ronos departamentu buvo kelis kartus pertvarkytas, atskiriant 1852 m. 4 komunas, 1967 m. – 23 komunas ir 1971 m. – vieną komuną.

Politika

Departamentą Prancūzijos senate atstovauja Ani David, Žanas Foras, Lui Mermazas ir Bernaras Sogi, Atstovų rūmuose – 9 atstovai. Generalinę tarybą sudaro 58 nariai.
Kratiškiai

Istorija

Istoriniuose šaltiniuose minimi 1555 m. 1958 m. įsteigta biblioteka, 1968 m. atidaryta mokykla. 1949–1993 m. Kratiškių apylinkės centras, „Pavasario“ kolūkio centrinė gyvenvietė.
Dusetų valsčius

Dusetų valsčius buvo šiaurės rytų Lietuvoje. Centras – Dusetos.
Vidurio Vokietijos kanalas

Vidurio Vokietijos kanalas (vok. Mittellandkanal) – laivybinis kanalas, besidriekiantis per vidurio Vokietiją ir jungiantis Emso, Vėzerio bei Elbės upes. Priklauso Reiną ir Oderį jungiančių kanalų tinklui. Ilgis – 325 km. Mažiausias gylis – 3 m. Įrengti 3 šliuzai. Kanalas pritaikytas iki 1000 t talpos laivams.
Seniau kanalas plačiai naudotas akmens anglių ir geležies rūdos gabenimui. 1973 m. juo buvo pergabenta 12,2 mln. tonų krovinių. Kanalas iškastas 1905–1938 m.
Svarbiausi miestai prie kanalo: Hanoveris, Peinė, Braunšveigas, Mindenas, Volfsburgas.
Acetoneminis vėmimas

Acetoneminis vėmimas – liga, kuri reiškiasi periodiškai pasikartojančiais nesulaikomo vėmimo priepuoliais.
Dažniausiai serga 2-5 m. vaikai, kurie turi įgimtų medžiagų apykaitos sutrikimų. Kai vaikas, linkęs sirgti šia liga, maitinamas riebiu, mažai angliavandenių (vaisių, daržovių) turinčiu maistu, jo organizme susikaupia per daug ketoninių medžiagų, kurios toksiškai veikia centrinę nervų sistemą. Rečiau ją sukelia badavimas, infekcinė liga, stiprios emocijos. Ji gali prasidėti ir per prievartą maitinamam vaikui.
Iš pradžių pablogėja savijauta, skauda galvą, iš burnos sklinda acetono kvapas, vėliau pradedama nesulaikomai vemti. Vaikas vemia 2-3 paras arba ilgiau, tiek valgydamas, tiek badaudamas. Apima apatija, skauda pilvą, visą laiką troškina, kartais pakyla temperatūra. Sutrinka organizmo vandens ir elektrolitų apykaita. Šios ligos priepuoliai gali kartotis iki 9-10 m. amžiaus.
Prasidėjus šiai ligai, ligoniui reikia duoti gerti nedideliais gurkšniais šaltos saldžios arbatos, mineralinio vandens arba geriamosios sodos tirpalo (pusė arbatinio šaukštelio į stiklinę vandens). Su arbata jis gali suvalgyti baltos duonos riekelę ar džiūvėsėlį. Vėmimui aprimus, girdyti vėsiomis vaisių (obuolių, slyvų, apelsinų) sultimis: po 2-3 arbatinius šaukštelius kas 10 min. Jei vaikas nenustoja vemti, reikia kviesti gydytoją. Ligonis dažniausiai guldomas į ligoninę. Linkusiam į šią ligą vaikui patartina neduoti riebaus maisto (grietinėlės, sviesto, riebios mėsos, pyragaičių, torto, stipraus sultinio). Jį reikia maitinti varške, neriebia žuvimi, daržovėmis, vaisiais, avižų koše, mišrainėmis su augaliniu aliejumi. Sviestu ir grietine patiekalai tik paskaninami. Reikia stebėti, kokie maisto produktai sukelia vaikui vėmimą, ir jų vengti. Vėmimą gali nustatyti patys tėvai; specialus popierėlis ar tabletėlė, pamirkyti vaiko šlapime, pakeičia spalvą. Popierėlių ar tablečių acetonui šlapime nustatyti galima gauti vaikų poliklinikoje.
Namų ūkio enciklopedija

Namų ūkio enciklopedija – enciklopedinis leidinys lietuvių kalba apie namų ūkį, įvairias veiklos rūšis bei formas, maisto gaminimą, apie lietuvių valgius ir gėrimus, laisvalaikį, sporto šakas. Atskiruose skyreliuose pateikiama teisinė informacija, svarbi buitiniame gyvenime; yra pirmosios med. pagalbos pradmenys.
Namų ūkio enciklopedija buvo išleista du kartus – 1987 ir 1990 m. Leidykla – Vyriausioji enciklopedijų redakcija.

Literatūra

1. Namų ūkio enciklopedija. Vyriausioji enciklopedijų redakcija, Vilnius, 1987.
2. Namų ūkio enciklopedija. Vyriausioji enciklopedijų redakcija, Vilnius, 1990.
Algimantas Bražionis

Biografija

1959–1970 m. mokėsi Rokiškio vidurinėje mokykloje, 1970–1975 m. studijavo Lietuvos žemės ūkio akademijoje, inžinierius mechanikas.
1975–1981 m. Valkininkų kolūkio (Varėnos rajonas) inžinierius mechanikas, 1981–1990 m. Varėnos raj. Žemės ūkio valdybos viršininko pavaduotojas, 1990–1992 m. „Dzūkų krašto“ kolūkio pirmininkas, 1992–1996 m. Lietuvos ir Vokietijos BĮ „Varėngrybas“ gamybos vedėjas, 1996–2008 m. UAB „Mėlynoji uoga“ direktorius, 2008–2010 m. Alytaus apskrities viršininkas. Vėliau ūkininkas, kaimo turizmo sodybos savininkas.
Lietuvos centro partijos narys. 1990–1992 m. Varėnos rajono tarybos deputatas. Nuo 2011 m. Varėnos rajono savivaldybės tarybos narys. 
Vedęs; žmona Ona Laimutė, dukterys Rasa (g. 1976 m.), Aušra (g. 1981 m.).
Sausoji apygarda

Sausoji apygarda (angl. dry county) – JAV apygarda, kurios vyriausybė draudžia alkoholinių gėrimų prekybą. Vienur draudžiama parduoti alkoholį ne prekybai skirtose patalpose, kitur – pačioje prekyvietėje arba draudžiami abu atvejai. Visoje Amerikoje egzistuoja šimtai sausųjų apygardų, daugiausiai jų yra pietinėse valstijose. Tokių yra ir mažesnių administracinių darinių: sausieji miestai, kaimai.
Nors 1933 m. buvo priimta Dvidešimt pirmoji JAV Konstitucijos pataisa, kuri federaliniu lygiu atšaukė prohibicijos įstatymą, vietos valdžia valstijose ir apygardose pati ar pagal gyventojų balsavimo rezultatus sprendė dėl alkoholio prekybos apribojimų atšaukimo ar palikimo galioti. Daugelyje „sausųjų“ bendruomenių nėra draudžiama iš viso vartoti alkoholį, kad nebūtų prarasti mokesčiai į vietos biudžetą kaimyninių „šlapiųjų“ bendruomenių naudai. Dažnai tokie apribojimai egzistuoja religiniu pagrindu, kai bažnyčia pasisako prieš alkoholio vartojimą tarp vietos tikinčiųjų. Dažniausiai įvesti apribojimai tokiai prekybai pagal savaitės ar paros laiką, prekybos vietą ir pan. Alkoholio pervežimai tarp valstijų įstatymiškai vietos valdžios „sausosiose“ teritorijose negali būti varžomi.
Alkoholio kontrolės asociacijos (NABCA) 2004 m. atliktas tyrimas parodė, kad virš 500 municipalitetų JAV yra „sausi“, įskaitant 83 Aliaskoje. Pvz., beveik pusė sausųjų apygardų egzistuoja Misisipėje, o Floridoje tokios yra 4 iš 67. Nors pagrindinė amerikietiškojo viskio Jack Daniel’s gamybos įmonė veikia Tenesio valstijos sausojoje Moor apygardoje, vietos parduotuvėse ar restoranuose šis produktas neparduodamas, tačiau įmonei leidžiama prekiauti proginiais viskio buteliais.
Henrikas Ciparis

Henrikas Ciparis (g. 1941 m. gruodžio 31 d. Labardžiuose, Rietavo valsčius) – Lietuvos dailininkas scenografas, tapytojas, grafikas, pedagogas.

Biografija

1969 m. baigė Lietuvos dailės institutą. Nuo 1973 m. Lietuvos operos ir baleto teatro dailininkas, nuo 1983 m. vyr. dailininkas. 1976–1982 m. vadovavo Lietuvos dailės instituto Scenografijos studijai.
Žmona Liudvina – choro dirigentė muzikos dėstytoja (Lietuvos muzikos ir teatro akademija), duktė Simona – grafikos dizainerė (Vilniaus dailės akademija), duktė Iveta – dailininkė scenografė (Vilniaus dailės akademija).
1976 m. Sąjunginio muzikinių teatrų kūrybinio jaunimo festivalio laureatas.
1977 m. Vokietijos socialistinio darbo žymūno garbės vardas.
1985 m. Lietuvos nusipelniusio meno veikėjo garbės vardas.
2011 m. Lietuvos politinių kalinių ir tremtinių bendrijos medalis „Vilties žvaigždė“.

Kūryba

Surengė apie 40 individualių parodų Lietuvoje ir užsienyje. Sukūrė scenovaizdžių ir kostiumų apie 60 spektaklių Vilniaus, Klaipėdos, Erfurto, Kemerovo teatruose. Nuo 2001 m. apipavidalina Lietuvos nacionalinio operos ir baleto teatro vasaros sezonų Trakų pilyje spektaklius (Vytautas Klova. Pilėnai, 2001 m., Gaetanas Donicetis. Lučija di Lamermur, 2002 m.). Scenovaizdžiai raiškios plastikos ir faktūros, dinamiški. Operų scenovaizdžiai pasižymi dekoratyviniu ekspresyvumu, istorinių motyvų stilizacija.
Apipavidalino daugiau, kaip 330 jubiliejinių renginių (Vilniaus 650 m., Vilniaus universiteto 400 m., Pirmosios lietuviškos knygos 450 m., Tautinės giesmės 100 m. minėjimus), koncertų (dainų šventės 1980 m., 1985 m.), Sąjūdžio Steigiamąjį suvažiavimą, 1988 m.).
Paulina Mongirdaitė

Biografija

Gimė 1865 m. Kauno gubernijos Raseinių apskrities bajorų Mečislovo Angelo Kandidos ir Sofijos Griškevičiūtės Mongirdų šeimoje. Apie 1885 m. šeima persikėlė į Palangą, kurioje įsigijo žemės sklypą su keliais namais.
Paulina buvo buvo išsilavinusi bajoraitė, mokėjo keletą užsienio kalbų, mėgo piešti. Ji piešė spalvotas miniatiūras su Palangos vaizdais, kurias apie 1892 m. panaudojo albumui „Polonga Bains de mer“ („Palangos jūros maudyklės“). Susidomėjusi fotografija, fotografuoti mokėsi Varšuvoje. Iš ten į Palangą parsivežė fotografijos aparatūrą ir apie 1888 m. pradėjo daryti nuotraukas, o 1892 m. savo namuose šalia Palangos senosios vaistinės atidarė fotografijos ateljė. Pirmąsias nuotraukas ji žymėjo spaudais „Fotografija P. Mongird. Polangen“ (kirilicos šriftu) arba „Wadwicz Mongird Polangen“ (lenkų kalba).
P. Mongirdaitė fotografavo Palangą, jos nuostabią gamtą, pajūrį. Poilsiautojai noriai pirko jos fotografijas, kurios buvo publikuojamas ir lenkų spaudoje. Be Palangos vaizdų, 1912–1914 m. ji išleido atvirukų su Kretingos turgaus aikšte, Rusijos–Vokietijos sienos Kretingos perėjimo punkto ir kitais vaizdais.
Jos sugebėjimus pripažino grafai Tiškevičiai, kvietę fotografuoti šeimos narius, užsakę parengti Palangos ir Kretingos dvarų vaizdų albumus.
XX a. pradžioje veikli moteris fotografė buvo didelė retenybė.
P. Mongirdaitė mirė nuo vėžio, palaidota 1924 m. lapkričio 7 d. Palangos senosiose kapinėse, šalia koplyčios.
Direktorius

Direktorius – institucijos, įstaigos ar kitokios organizacijos, jos padalinio (departamento) vadovas (pvz., mokyklos direktorius); pareigybė. Direktorius paprastai turi 1 ar kelis pavaduotojus (mokyklose – pvz., bent 1 pavaduotojas ugdymo reikalams ir pan.). Jam pavaldus administracinis aparatas, personalas (pvz., sekretorė, referentas, buhalteris ir kt.).

Verslas

Versle direktorius yra įmonės administracijos vadovas, vadybininkas. Jei įmonėje yra tik 1 direktorius, jis yra įmonės (pvz., UAB) vadovas. Generalinis direktorius vadovauja paprastai vidutinei arba didelei bendrovei. Departamentų (arba atskirų sričių, pvz., pardavimų, finansų, komercijos) direktoriai – atskiroms veiklos sritims bei padaliniams.
Jive Records

Kompanijos istorija

Jive Records 1975 m. suformavo Clive Calder Londone, Willesden gatvėje. Pirmiau ši kompanija veikė tik Jungtinėje Karalystėje, tačiau jau 1981 m. kompanija jau galėjo veikti ir Jungtinėse Amerikos Valstijose po Zomba Recording Korporacijos sparnu. Žodis „jive“ buvo įkvėptas Pietų Afrikos Township Jive muzikos ir šokio. Vieni iš pirmųjų, kurie pasirašė sutartį su Jive buvo Whodini, Tight Fit, A Flock of Seagulls, Billy Ocean ir Samantha Fox.
Nuo įsigalėjimo JAV laikų Jive bendradarbiavo su Arista Records iki 1987 m. Po to RCA Records. Tais laikais Jive pasirašė sutartis su daug hiphopo atlikėjais, kaip Too Short ir Schoolly D. 9-dešimtmetyje „jive“ tapo viena iš stambiausių hiphopo įrašų kompanijų, o kompanijos atlikėjai, kaip Whodini, DJ Jazzy Jeff & The Fresh Prince, E-40, A Tribe Called Quest, KRS-One, ir R&B atlikėjai Aaliyah ir R. Kelly buvo vieni iš populiaresnių to meto atlikėjų.
Nors 9-dešimtmetyje Jive turėjo hiphopo įrašų kompanijos reputaciją, kompanija pasirašė sutartis su pop grupėmis Backstreet Boys, N Sync, ir atlikėjais Britney Spears. Visi šie atlikėjai pasiekė labai didelę sėkmę 21 amžiaus 1-ame dešimtmetyje, ir tapo trimis daugiausiai pardavusiais kompanijos visų laikų atlikėjais. 
Jive bendradarbiavimas baigėsi 1991 metais. Taip pat, 1991 metais pagrindiniu vadovu tapo Barry Weiss. Iki 2002 m. Jive priklausė tik BMG, kol BGM nenupirko Zomba Records už 3 miliajardus JAV dolerių ir abi kompanijas sukungė į Zomba Label Group.
2011 m. kampanija buvo uždaryta, teisės į jos atlikėjų įrašų leidybą atiteko „RCA Records“.
Kirkilai

Pavadinimo kilmė

Kaimas buvo pavadintas čia žemes įsigijusių vienų seniausių Upytės pavieto bajorų šeimų Kirkilų vardu. Pavardės kilmę kalbininkas Jonas Jablonskis aiškino taip: pirmoji – tai, kas kirkia, rėkia, pavyzdžiui, vaikas, kuris rėkia, kirkia, bus kirkilas; antroji, labai retai naudojama reikšmė, – eržilas. Pastaroji reikšmė nulėmė pagrindinį herbo elementą.
Cheminė energija

Cheminė energija – su chemine medžiaga siejama sąvoka, nusakanti, kokiomis sąlygomis (kada) ir kokiu greičiu ta medžiaga gali būti paversta kita medžiaga arba reaguoti su kita medžiaga.
Atomai ir molekulės, esminiai chemijoje, yra sudaryti iš elektriškai įkrautų elektronų ir protonų, todėl atomų perstatymuose veikia Kulono jėga (per molekulės formavimąsi ar skilimą). Šios jėgos darbas ir yra tai, kas vadinama „chemine energija“.
Cheminė reakcija sugeria arba skleidžia šilumą ir šviesą. Dažniausiai būna tam tikras, potencialus barjeras tarp pradinės reagentų energijos ir galutinės cheminės reakcijos produktų energijos (netgi, kai galutinė temperatūra žemesnė už pradinę). Taigi, kad galėtų įvykti cheminė reakcija, dažniausiai reikia vadinamosios aktyvacinės energijos (šviesos ar šilumos forma), tam, kad įveiktų šį barjerą (ar prasiskverbtų pro jį) ir reakcija progresuotų. Reakcija vadinama egzotermine, jei galutinė temperatūra yra žemesnė už pradinę, ir endotermine, jei atvirkščiai. Kitaip tariant, egzoterminės reakcijos metu išsiskiria energija, endoterminės reakcijos metu energija sunaudojama.
Elektronai atomuose ir molekulėse paklūsta kvantinės mechanikos dėsniams. Energijos lygiai suteikia galimybę identifikuoti atomus ir molekules pagal jų spektro linijas. Tai sudaro sąlygas nustatyti tolimų objektų sudėtį (žvaigždžių ir tolimų galaktikų), analizuojant jų spinduliavimą.
Cheminės reakcijos greitis (kai duotoji temperatūra yra T) yra susijęs su aktyvacijos energija E, pagal Bolcmano pasiskirstymo dėsnį e- E/kT – tai tikimybė, kad molekulė turės didesnę ar lygią energiją E, duotojoje temperatūroje T. Ši eksponentinė reakcijos greičio priklausomybė nuo temperatūros, chemijoje žinoma kaip Arenijaus dėsnis.
Liukonių akmenys

Liukonių akmenys – archeologijos paminklas Širvintų rajone, Gelvonų sen., Liukonių kaime, 100 m į vakarus nuo Širvintos tilto kelyje  4305  Musninkai–Čiobiškis–Gelvonai–Vytinė , šalia akmenimis grįsto senojo kelio.
Be trijų paminklinių akmenų ant stataus Širvintos dešiniojo skardžio, stovi 11 m aukščio kryžius su Nukryžiuotuoju. Apie 1925 m. jį padarė liaudies meistras Juškevičius. Prie kryžiaus pritvirtinta Nukryžiuotojo skulptūra. Kryžius matomas iš toli, reikšmingas peizažui. Šalia augančiame sename medyje įrengtas gandralizdis.