google/wiki40b huggingface dataset:
Gabono herbas

Gabono herbas – Gabono valstybės simbolis, įteisintas 1963 m. liepos 15 d. Herbą sukūrė šveicarų heraldikos specialistas Louis Mühlemann, kuris prisidėjo ir prie buvusio Kongo herbo sukūrimo.

Herbo aprašas

Herbo skydas klasikinės formos. Skydo galva žalia su trimis auksiniais roundeliais. Skydo laukas auksinis, kuriame pavaizduotas juodas dvistiebis burlaivis, plaukiantis mėlyna skydo papėde.
Herbas turi tris skydininkus. Iš šonų skydą laiko dvi juodosios panteros, o per vidurį – už skydo stovintis paprastasis gabonmedis (lot. Aucoumea klaineana) auksiniu kamienu ir žaliais lapais. Panteros stovi ant gabonmedžio šaknų, kurios kartu yra ir herbo pagrindas.

Virš skydo, bet po gabonmedžio vainiku balta juosta su devizu juodomis raidėmis lot. UNITI PROGREDIEMUR 'eikime į priekį vienybėje', o virš medžio šaknų mėlyna juosta devizu auksinėmis raidėmis pranc. UNION, TRAVAIL, JUSTICE 'vienybė, darbas, teisingumas'.
Artūras Kulikauskas

Biografija

1990 m. baigė Šiaulių pedagoginį institutą, spec. pedagogas. Šiaulių raj. Kairių pagrindinės mokyklos direktorius.
Liberalų ir centro sąjungos, nuo 2007 m. Liberalų Sąjūdžio Šiaulių rajono skyriaus pirmininkas. Šiaulių rajono švietimo įstaigų direktorių asociacijos pirmininkas. Nuo 2011 m. Šiaulių miesto savivaldybės tarybos narys.
Moka rusų ir vokiečių kalbas.
Animacinė fizika

Animacinė fizika yra normalių fizikos dėsnių pakaitalas, skirtas sukurti humoristines situacijas. Normalūs fizikos dėsniai yra objektyvūs ir nekintantys, tačiau animacinės fizikos dėsniai yra subjektyvūs ir kintantys.
Daugelis populiariausių amerikietiškų animacinių filmų, ypač iš „Warner Bros.“ ir „MGM“ studijų, nesąmoningai sukūrė pakankamai nuoseklų tokių „dėsnių“ rinkinį, kuris tapo dažnai naudojamu komiškose situacijose. Pavyzdžiui: personažas nubėga nuo skardžio ir jis yra neveikiamas gravitacijos, t. y. nekrenta žemyn tol, kol pats to nepastebi ir nesureaguoja.
Art Babbitt („Walt Disney Studios“ animatorius) žodžiais tariant: „Animacija paklūsta fizikos dėsniams – nebent kitaip būtų juokingiau“.

Idėjos istorija

Idėja, kad animacinio filmo pasaulio elgsena skiriasi nuo realus, tačiau nėra atsitiktinė, yra tokia sena kaip ir animacija. Walt Disney, pavyzdžiui, kalbėjo apie „tikėtina neįmanoma“ („The Plausible Impossible“ epizodas rodytas 1956] m. per „Disneyland“ televizijos programą).
Neseniai, ši idėja buvo aiškiai apibūdinta kai kurių animacinių filmų personažų, įskaitant Triušį Rodžerį (Roger Rabbit), Bonkers D. Bobcat bei Yakko, Wakko ir Dot, kurie sako, kad animacinių filmų personažai gali lenkti ar laužyti natūralius gamtos dėsnius, jei tikslas yra komedija. Tai padaryti yra labai sudėtinga, todėl personažai turi natūralų juokingo laiko pajautimą, kuris suteikia jiems iš prigimties juokingų savybių.
Filme „Kas pakišo triušį Rodžerį“ (Who Framed Rogger Rabbit), pavyzdžiui, Rodžeris negali išsivaduoti iš antrankių didesnėje dalyje veiksmo ir tik paskutinę akimirką tai padaro. Kai susierzinęs Edis Valiantas (Eddie Valiant) paklausia: „Ar tu nori man pasakyti, kad galėjai išsivaduoti bet kuriuo metu?!“, Rodžeris atsako: „Ne bet kuriuo metu! Tik tada, kai tai buvo juokinga!“. Keletas animacinės fizikos aspektų buvo aptarta filmo dialoguose ir pati koncepcija buvo viena iš mažesnių filmo temų.
1993 metais, Stephen R. Gould, tada buvęs finansinio mokymo konsultantu rašiusiu „New Scientist“, sakė, kad „…tuos, iš pirmo žvilgsnio absurdiškus, reiškinius galima aprašyti loginiais dėsniais panašiais į tuos, kurie egzistuoja mūsų pasaulyje. Absurdiški įvykiai jokiu būdu neapsiriboja tik „Looney Tunes“ visata (Looniverse). Dėsniai, kurie valdo mūsų visatą dažnai atrodo prieštaraujantys sveikai nuovokai.“ Ši tema yra nagrinėjama dr. Alan Cholodenko straipsnyje „Pakvaišusi animacijos visata“ (The Nutty Universe of Animation).
Vienoje „Garfildo“ (Garfield) serijoje, pavadintoje „Animacinio filmuko paslaptys“ (Secrets of the Animated Cartoon), personažai Orsonas (Orson) ir Veidas (Wade) demonstruoja skirtingus animacinių filmų pasaulio dėsnius ir pateikia juokingų pavyzdžių.

Neišskirtinumas

Animacinė fizika neapsiriboja nei animaciniais filmais, nei fizika. Pavyzdžiui, kai personažas itin greitai atsigauna po sunkaus sužeidimo pakeičiami ne fizikos, o biologijos dėsniai. Gyvo veiksmo filmai taip pat gali būti veikiami animacinės fizikos, kas paaiškina kodėl, pavyzdžiui, „Trys pavaldiniai“ (The Three Stooges) neapako nuo badymo į akis.
Spausdinti komiksai turi savą animacinės fizikos „dėsnių“ rinkinį ir tradicijas.
Pasaulinė psichikos sveikatos diena

Pasaulinė psichikos sveikatos diena (angl. World Mental Health Day) yra švenčiama kasmet spalio 10 d. Šią šventę inicijuoja World Federation for Mental Health nuo 1992 m. Diena švenčiama siekiant supažindinti visuomenę apie tam tikras su psichikos sveikata susijusias temas. Ta proga visame pasaulyje organizuojami įvairūs renginiai – diskusijos, koncertai, susitikimai, paskaitos. Jais siekiama didinti visuomenės informuotumą, inicijuoti atviras diskusijas psichikos sveikatos klausimais.
Audrys Juozas Bačkis

Biografija

Diplomato Stasio Bačkio ir mokytojos Onos Galvydaitės-Bačkienės antrasis sūnus. Brolis – Ričardas Bačkis.
1938 m. rugsėjo mėn. šeima išvyko į Paryžių. Čia baigė katalikų gimnaziją ir įstojo į Paryžiaus kunigų seminariją. 1961 m. baigė Popiežiškąjį Grigaliaus universitetą, 1961 m. kovo 18 d. įšventintas kunigu. Iki 1964 m. studijavo Šv. Sosto diplomatinėje akademijoje ir Laterano universitete, kanonų teisės daktaras (1964 m.).
1964–1965 m. dirbo Vatikano nunciatūroje Filipinuose, 1966–1968 m. Kosta Rikoje, 1969–1970 m. Turkijoje, 1971–1973 m. Nigerijoje. 1974–1988 m. Vatikano sekretoriato Viešųjų (užsienio) reikalų tarybos narys, nuo 1979 m. pasekretoris. 1979–1988 m. dėstė bažnytinę diplomatiją Laterano universitete. Nuo 1988 m. apaštalinis nuncijus Olandijoje. 2001 m. vasario 21 d. pakeltas kardinolu.
1992–2012 m. Vilniaus arkivyskupijos arkivyskupas metropolitas, įgaliotas atnaujinti diplomatinius santykius su Lietuvos Respublika. Nuo 1993 m. Popiežiaus visuomeninių bendravimo priemonių tarybos narys. 1993–1999 m. Lietuvos vyskupų konferencijos pirmininkas. 1999 m. Europos vyskupų sinodo rengimo komisijos narys. 1998–2001 m. Lietuvos vyskupų konferencijos Šv. jubiliejinių metų komiteto pirmininkas. 2000 m. pasirašė sutartis tarp Apaštalų sosto ir Lietuvos Respublikos dėl karių sielovados, teisinių reikalų bei švietimo ir kultūros.
Įgyvendina Vatikano II susirinkimo nutarimus Lietuvos katalikų bažnyčioje, daug dėmesio skiria kunigų ugdymui, pastoracinei veiklai, katechetikai. Jo iniciatyva 1993 m. atkurta Vilniaus kunigų seminarija, įkurta Tikybos katedra Vilniaus pedagoginiame universitete, 1994 m. įkurtas Šeimos centras, 1997 m. Trinapolio rekolekcijų namai, 1999 m. Vilniaus arkivyskupijos pastoracinis centras, 2001 m. Amatų centras, plečiama labdaringa veikla – jis įkūrė „Betanijos“ labdaros valgyklą, Motinos ir vaiko bei Gailestingumo motinos globos namus.
Dulgininkai

Istorija

Per 1999 m. savivaldybių reformą nedidelė kaimo teritorija buvo palikta Lazdijų rajonui (žr. Dulgininkai (Lazdijai)).

Aplinkinės gyvenvietės

LEIPALINGIS – 8 km
Lipniškės

Istorija

Lipniškės įkurtos etninėse lietuvių žemėse, kuriose 20 km į pietus ir 50 km. į rytus nuo jų iki XIX a. vidurio kalbėta lietuviškai. 1411 m. kunigaikščio Žygimanto Kęstutaičio įsakymu Mikalojus Gožkovskis Lipniškėse pastatė pirmąją bažnyčią, ji sudegė per 1700–1721 m. Šiaurės karą. 1521 m. Lietuvos didysis kunigaikštis Žygimantas Senasis Lipniškes ir Geranainis padovanojo Vilniaus vaivadai ir Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės kancleriui Albertui Goštautui. 1528 m. už Polocko apsiausties pralaužimą ir taikos su totoriais sudarymą perdavė jas Vaitiekui Goštautui. 1666 m. Lipniškės kartu su Geranainiais atiteko Mykolui Kazimierui Pacui. 1610 m. ietuvos didysis kunigaikštis Vladislovas Vaza Lipniškėms suteikė Magdeburgo teisę, Lietuvos didysis kunigaikštis Stanislovas Augustas Poniatovskis ją 1792 m. patvirtino su miesto herbu – Vyčiu raudoname fone; skirtingai nuo Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės herbo, raitelis laiko ne kardą, o vėliavą.
1700 m. miestelyje įvyko Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės bajorų suvažiavimas, kuris nutarė sunaikinti didikų Sapiegų giminę (Valkininkų konfederacija). 1781 m. čia veikė parapinė mokykla, nuo 1835 m. pertvarkyta į dviklasę. 1795 m. Lipniškės atiteko Rusijos imperijai, tapo Rusijos imperijos kanclerių valda. 1804 m. Lipniškių bažnyčia buvo perstatyta, 1890 m. ji vėl sudegė. 1835–1866 m. valdant M. Volskiui veikė daugiau kaip 20 parduotuvių, 16 įvairių įstaigų ir įmonių – 3 kepyklos, aludės, 2 vaistinės, restoranas, viešbutis ir kt. 1894 m. Juzefas Pilsudskis Lipniškėse išleido 6 laikraščio „Polski rabotniczy“ numerius. 1900–1927 m. kunigų J. Makreckio ir Paukštos bei Lipniškių valdytojo A. Volskio rūpesčiu pastatyta Šv. Kazimiero mūrinė bažnyčia, nuo XX a. antrosios pusės Baltarusijos architektūros paminklas. Nuo 1920 m. Lipniškės priklausė vadinamajai Vidurinei Lietuvai, 1922–1939 m. buvo valdomos Lenkijos. Nuo 1939 m. pabaigoje priklauso Baltarusijai.
Postkolonializmas

Postkolonializmas – akademinė disciplina, tyrinėjanti pokolonijines (t. y., kolonializmą patyrusias) visuomenes. Aiškinamasi, kaip imperializmas ir kolonialistinės praktikos paveikė kolonizuotas visuomenes. Šiuo žodžiu apimamas ne faktinis kolonistinės santvarkos ir paveldo griovimas (dekolonizacija), o socialiniai procesai kolonializmo paveiktose visuomenėse. Postkolonializmas glaudžiai susijęs su postmodernizmo ideologija.
Postkolonializmas yra kritiškas kolonializmo diskursui – t. y., pozicijai, iš kurios kolonistinės jėgos grindžia ir teisina savo kolonistines praktikas. Dekonstruojami kolonistų susikurti savęs ir kolonizuojamų subjektų vaizdiniai, hegemoninis santykis. Stengiamasi įgalinti kolonizuotąsias tautas, pabrėžiant jų savipratą ir požiūrį į kolonializmą.
Paprastai postkolonializmo diskurse pabrėžiamos kolonialistinių galių europocentristinės, rasistinės, etnocentristinės nuostatos, prigimtinio pranašumo prieš kolonizuojamuosius akcentavimas. Daugelis Vakarų valstybių (ypač, Prancūzija) pabrėžė savo civilizacinę misiją – imperinės praktikos aiškintos kaip „barbariškų tautų“ civilizavimas jas vesternizuojant. Siekiant esencialistiškai konceptualizuoti kolonizuojamuosius menant jų tariamą homogeniškumą, vartojamos tokios sąvokos kaip „Trečiasis pasaulis“, „Orientas“, „primityvios tautos“ ir pan. Vakarų kolonialistai sau prisiskyrė mokytojų, „vyresniųjų brolių“, etalono vaidmenį, pagal savo pavyzdį bandydami nukreipti užkariautas tautas. Taip pat aptariamas neokolonializmas – šiuolaikinės kolonistinės praktikos, pasižyminčios ne fiziniu teritorijų užkariavimu, bet ekonominėmis, politinėmis, karinėmis strategijomis, įgalinančiomis hegemoniškai diktuoti tvarką trečiosioms šalims. Neokolonializmas aptariamas sykiu su globalizacija, kapitalizmu, kultūriniu imperializmu, tarptautinėmis korporacijomis. Pabrėžiama, kad buvusios imperinės valstybės, naudodamos šiuos svertus, toliau siekia daryti įtaką buvusioms savo valdoms.
Tarp žymiausių postkolonializmo teoretikų minėtini: Edvardas Saidas, Emė Sezeras, Francas Fanonas, Alberas Memi, Kvamė Nkruma, Gajatrė Čakravarti Spyvak. Be to, gausu rašytojų, kurių kūryba įvardijama kaip postkolonijinė literatūra (aprašomos kolonijinės patirtys, jų sukeltos traumos).
Vyskupo miegamasis

Turinys

Veiksmas vyksta pasibaigus Antrajam pasauliniam karui. Jaunuolis vardu Marko apsistoja savo pažįstamo advokato Mario namuose. Jis apgyvendinamas kambaryje, kurio spintoje nuo senų laikų kabo kunigo sutana ir todėl šis vadinamas vyskupo miegamuoju. Mario gyvena kartu su žmona ir šios brolio žmona Matilda. Tarp Marko ir Matildos užsimezga romantiška draugystė, tačiau situacija komplikuota: jos vyras po karo dar laikomas dingusiu be žinios, Landina jos nemėgsta, o Mario elgiasi pernelyg lipšniai.
Marko su Mario išvyksta į iškylą pakeliui sutikdami dar dvi merginas. Mario papasakoja jam apie neva jo artimus santykius su Matilda, tačiau tai neatšaldo jo susidomėjimo mergina. Netrukus gaunamas pranešimas, kad Matildos vyras oficialiai paskelbtas žuvusiu, todėl šio sesuo pareiškia, kad Matilda negaus jokio palikimo ir turi jau sekančią dieną išsikraustyti iš namų.
Kitą rytą Mario žmona randama negyva. Tai paranku ir Mario, ir Matildai, kuri tikina Marko puoselėjanti šiam karštus jausmus, kuriems dabar dar labiau trukdo Marko. Ji įtikina šį duoti parodymus policijai, kad nusikaltimo naktį netoliese matė Mario, nors šis tvirtina priešingai. Negalėdamas atsispirti merginos kerams, Marko taip ir pasielgia. Mario policijoje viską neigia, tačiau vėliau netikėtai savo kambaryje nusižudo, tarsi patvirtindamas savo kaltumą. Matilda paveldi ne tik brolio, bet ir Mario turtus, tačiau Marko nusprendžia nelikti su ja.
Europos jaunųjų advokatų asociacija

Europos jaunųjų advokatų asociacija, EJAA (angl. The European Young Bar Association), EYBA) – Europos teisinė organizacija, vienijanti jaunuosius advokatus, Europos valstybių advokatūros sistemos dalis. EJAA yra pelno nesiekianti daugianacionalinė asociacija, atstovaujanti daugiau nei 100 000 jaunųjų advokatų interesus visoje Europoje. Lietuvos jaunųjų advokatų asociacija (LJAA) yra Europos jaunųjų advokatų asociacijos narė.

Istorija

Europos jaunųjų advokatų asociacija buvo įsteigta 1993 m. gegužės 23 d. Prahoje. EJAA įsteigė 18 narių asociacijų. EJAA formalizavo neformalius ryšius, kurie egzistavo tarp daugelio miestų jaunųjų advokatų grupių eilę metų.
EJAA paskatino jaunųjų advokatų organizacijas kurtis įvariose Europos šalyse. Pirmoji oficialioji advokatų asociacija įsteigta Hamburge, vėliau - ir Berlyne (Vokietija). Su EJAA pagalba įkurtos jaunųjų advokatų grupės tokiose valstybėse kaip Albanija, Latvija, Lietuva, Estija, Lenkija (Krokuva, Varšuva), Rusija (Sankt Peterburgas), Portugalija (Lisabona), Jugoslavija, Čekija (Brno), Slovėnija.
Pažymėtina, kad LJAA buvo įsteigta atsižvelgiant į Europos šalių praktiką steigti jaunųjų advokatų asociacijas (1994 m. kovo 17 d. Lietuvos advokatų taryba (protokolu Nr. 18) įregistravo LJAA įstatus). 1994 m. LJAA buvo priimta Europos jaunųjų advokatų asociacijos nare.

Veikla

EJAA organizuoja jaunųjų advokatų mainus, vizitus. Advokatas, norintis nuo 2 savaičių iki 2 mėnesių padirbėti kitame mieste ar kitoje valstybėje, kreipiasi į EJAA, siūlydamas savo darbo vietą. EJAA bando surasti jam kitą tokiu apsikeitimu suinteresuotą jauną advokatą, gyvenanti būtent tame mieste (kitoje vietoje).
Nuo 1995 m. EJAA leidžia žurnalą „Euroadvokatas“, kuriame jaunieji advokatai informuojami apie organizacijos veiklą, bendradarbiavimo su savo kolegomis galimybes.

Vadovybė

Europos jaunųjų advokatų asociacijos Prezidentė - lietuvių teisininkė Simona Oliškevičiūtė-Cicėnienė (LJAA valdybos narė, generalinė sekretorė, verslo teisės advokatų kontoros „LAWIN“ advokatė), EYBA Viceprezidentė - Nyderlandų teisininkė Els Leuftink. Vienas ankstesnių EYBA vadovų (EYBA Prezidentas, vykdomojo komiteto narys) – lietuvių teisininkas Elijus Burgis (Irmanto Norkaus ir partnerių advokatų kontoros „Raidla Lejins & Norcous" advokatas).
Žibutė (žurnalas)

Žibutė – žurnalo „Lietuvos ūkininkas“ priedas, skiriamas moterų reikalams, ėjęs 1911 m. sausio 20 d. – 1913 m. gegužės 2 d. Vilniuje.

Istorija

Leido Felicija Bortkevičienė. Spausdino J. Zavadskio spaustuvė Vilniuje. Išėjo 8 numeriai.
Rašė švietimo, moterų teisių, sveikatos, kultūros, vaikų auklėjimo ir kitais klausimais, pasakojo apie kitų šalių moterų gyvenimą, moterų organizacijų veiklą.
Bendradarbiavo Kazys Baltrukonis, Juozas Baltrušaitis, J. Merkys, Gabrielė Petkevičaitė-Bitė, M. Radzevičienė, Žemaitė ir kt.
Ožkiniai (Vilnius)

Istorija

Nuo seno Ožkiniuose būta kalkių degimo krosnies, kuriai iš aplinkinių atodangų kastas kalkakmenis. XX a. pradžioje Ožkiniuose gyveno trys šimtai gyventojų, kurie valdė kiek daugiau kaip du šimtus hektarų žemės. Iki pat XX a. vid. nuolat naudojo valtis persikėlimui į kitą krantą, taip pat naudotos plokščiadugnės valtelės dušegubkos (viena jų saugoma Nacionaliniame muziejuje). Antrojo pasaulinio karo metais ties salomis galėjo būti keltas ir tiltas; savo pasakojimuose juos mini Ožkinių gyventojai. XX a. pr.–vid. Ožkinių ir apylinkių gyventojai rinko akmenis iš Neries ir gabeno juos valtimis į Vilnių statyboms, gatvių grindimui.
Piratų partija

Piratų Partija – įvairiose šalyse egzistuojančių politinių organizacijų pavadinimas. Paprastai šių organizacijų tikslas yra autorių teisių sistemos pertvarkymas, siekis legalizuoti bylų dalinimąsi (P2P tinklus), uždrausti naudoti DRM apsaugas, panaikinti tuščių laikmenų mokesčius, laipsniškai atsisakyti patentų sistemos. Piratai remia atvirą kodą, skatina naudoti atvirus formatus ir standartus. Gina žmogaus privatumo teises, griežtai pasisako prieš interneto sekimą ir kontroliavimą.
Birutė (draugija)

Birutė – pirmoji tautinė Mažosios Lietuvos lietuvių draugija, veikusi 1885–1914 m. Draugija suaktyvino lietuvininkų visuomeninę veiklą.

Istorija

Įkurta Tilžėje, iniciatoriai Martynas Jankus, Jurgis Mikšas, Kristupas Voska, Ernestas Vejeris. Tikslas – leisti mokslo knygas, steigti lietuvių biblioteką, muziejų, kaupti lietuvių tautosaką, etnografinę, archeologinę medžiagą, rengti susirinkimus, paskaitas, šventes, koncertus, vaidinimus. Draugija kaupė biblioteką, turėjo scenos mėgėjų būrelį, leido spaudinius visuomenės švietimui. 14 knygų, išspausdintų lotynų raidynu platinta Mažojoje ir Didžiojoje Lietuvoje. Draugija leido poezijos almanachus „Birutės dainos“ (1886 m.), „Birutės garsai“ (1910, 1914 m.). 1886–1887 m. materialiai šelpė laikraštį „Garsas“.
Pirmoji „Birutės šventė“ įvyko 1895 m. vasario 17 d. Tilžės Šaulių salėje. Suvaidinta A. Fromo-Gužučio drama „Kauno pilies sugriovimas 1362 m.“, įvyko pirmasis Mažojoje Lietuvoje lietuvių dainų koncertas, kurį surengė Tauragės choras. Apie 800 klausytojų susirinko iš įvairių vietovių. Netrukus šventes imta rengti 2 kartus per metus – žiemą ir vasarą. 1895–1897 m. veikė nedidelis Vydūno vyrų choras. Vėliau Birutės šventėse dalyvaudavo Tilžės lietuvių giedotojų choras. 1909–1912 suburtas naujas Birutės choras (vadovas A. Niemanas).
Draugijai vadovavo Jurgis Mikšas, Vilius Bruožis, Jurgis Zauerveinas, Martynas Jankus, Dovas Zaunius, Jurgis Lapinas, Enzys Jagomastas, Kristupas Voska, Jonas Vanagaitis. Prasidėjus Pirmajam pasauliniam karui draugija veiklą nutraukė. Dalis draugijos fondų perduota Lietuvių mokslo draugijai.
Uola

Uola – didelis vertikaliai kyšantis akmeninių uolienų kyšulys, paprastai su stačiais šlaitais. Neretai uolos turi smailias viršūnes. Uolų paviršius yra nuogas akmuo, nepadengtas dirvožemiu ar kitomis puriomis apnašomis. Gali būti daugiau ar mažiau apaugusios dumbliais, kerpėmis ar samanomis.
Uolos būna antžeminės, povandeninės ar dalinai panirusios vandenyje. Povandeninių negiliai esančių uolų grupės paprastai vadinamos rifais. Kai kurios nedidelės uolinės salos stačiais aukštais krantais neretai irgi vadinamos uolomis.
Antžeminės uolos gali būti toli nuo jūros ar vandenyno pakrantės. Jų daug kalnuotuose vietovėse ir vietovėse su smarkiai suirusių kalnų likučiais.
San Marino RTV

San Marino RTV (it. Radiotelevisione della Repubblica di San Marino) – San Marino nacionalinis transliuotojas, įkurtas 1991 m. Taip pat aptarnaujami 3 Italijos regionai: Emilija-Romanija, Venetas, Markė. Nuo 1995 m. Europos transliuotojų sąjungos narys. Transliuoja vieną televizijos kanalą ir dvi radijo stotis.
2008 m. San Marino RTV dalyvavo Eurovizijos dainų konkurse.
Monato

„Monato“ (mėnuo) yra mėnesinis žurnalas, leidžiamas esperanto kalba, kuriame spausdinami straipsniai apie politiką, kultūrą ir verslą. Leidžiamas Belgijoje, skaitomas 65 pasaulio šalyse.
Žurnalui rašo 100 žurnalistų iš 45 šalių. Jame spausdinami tik esperanto originalo kalba parašyti straipsniai – ne vertimai į ją. 2009 metais suėjo 30 metų nuo žurnalo leidimo pradžios.
Jo stilių, turinį ir grafinį dizainą galima palyginti su angliškai leidžiamo žurnalo Newsweek arba Time Magazine. Esminis skirtumas – visus straipsnius „Monato“ žurnale rašo atstovai tos šalies, apie kurią pranešama. Taigi rašo ne svetimi korespondentai, nemokantys šalies kalbos, o vietiniai žurnalistai.
Bikuškio dvaras

Kultūrinė veikla

Dabartiniai dvaro savininkai savo lėšomis suremontavo dvarą. Dvare vyksta tapytojų plenerai, profesionalaus teatro spektakliai, simfoninės muzikos koncertai. Veikia meno galerija, taip pat kuriamas granito skulptūrų parkas. Dalia Gruodienė už kūrybines iniciatyvas 2003 m. buvo apdovanota Šv. Kristoforo statulėle.
Čandleris (Arizona)

Istorija

1891 m. veterinaras Aleksanderis Džonas Čandleris nusipirko žemės į pietus nuo Mesos, Druskos upės slėnyje. 1912 m. gegužės 17 d. čia jis atidarė savo biurą ir pradėjo pardavinėti žemę nekilnojamojo turto vystytojams. 1941 m. atidaryta karinių oro pajėgų bazė. 1954 m. miestui suteiktas didmiesčio statusas.
Brenda Asnicar

Karjera

Nuo vienuolikos metų, Brenda užsiminėjo aktorės veikla. Jos pirmas pasirodymas buvo šou "Cantaniño", kur po penkių tūkstančių pretendentų ir žvaigždžių atrankos, kaip paprasta dalyvė pasiekė pripažinimą būti vedėja.
Po "Cantaniño" pabaigos ji dirbo užjūrio reklamoms ir buvo pakviesta į laidą "Chicos Argentinos", Argentinos septintame kanale, kur vėl po sunkios atrankos buvo atrinkta. Šiame šou buvo ne vien tik vedėja, bet taip pat išleido "Caminos", savo pirmąjį CD su kitais kolegomis.
Nepaisant jos ilgos karjeros, jos šuolis į išgarsėjimą ir pripažinimą visdėl to atėjo seriale "Patito feo" ,Ideas del Sur kūrinyje, kur ji vaidino "Antonella", pagrindinę neigiamą veikėją istorijoje.
Brenda Asnicar buvo nominuota 2007 m. Clarín apdovanojimais vaidinimais po kursų "Disclosure female", kur ji dalyvavo sąraše su tos kompanijos aktore, Laura Esquivel. Nugalėtoja buvo Violeta Urtizberea.
2008 m. yra lauktas jų dalyvavimas "Patinando por un Sueño" .
FK Žemčužina Soči

Istorija

Klubas įkurtas 1991 m. ir pavadintas viešbučio „Žemčužina“, kuris prisidėjo prie įkūrimą, vardu. 2004 m. dėl finansinių sunkumų klubas iširo, tačiau tais pat metais įkurtas naujas FK Soči klubas, gyvuojantis iki dabar. Tuo tarpu „Žemčužina“ buvo atkurta 2007 m., 2010 m. pateko į I lygą, bet 2011 m. vasarą iš jos pasitraukė.
Spekuliantas

Spekuliantas plačiąja prasme yra asmuo, užsiimantis prekyba, kuria siekiama (greitai ir lengvai) pasipelnyti. Terminas bendrinėje kalboje turi neigiamą atspalvį. Tarybiniais metais spekuliantais buvo vadinami visi verslūs žmonės, užsiimantys prekyba (bet kuris verslininkas, privatus prekybininkas).
Rinkoje spekuliantas yra asmuo, sudarantis prekybinius sandorius (dažniausiai biržoje, kitoje likvidžių prekių ar paslaugų rinkoje), tikėdamasis, kad po kurio laiko susidarys tinkama situacija, kurią išnaudojus, galima gauti naudos.
Paprastai pirkėjai tikisi, kad objekto kaina bus aukštesnė, o pardavėjas – kad žemesnė.

Lietuvoje

Lietuvoje biržos spekuliantus vienija nevyriausybinė organizacija „Spekuliantai“; ji turi asociacijos statusą. Nuolat atnaujinama tam specialiai sukurta svetainė, kurioje skelbiama naudingos informacijos bet kuriam biržos prekeiviui.
Timex Sinclair

Timex Sinclair buvo bendra Sinclair Research ir Timex Corporation įmonė, skirta įeiti į greitai augusią JAV asmeninių kompiuterių rinką XX amžiaus devinto dešimtmečio pradžioje. Sinclair kompanija partnerį pasirinko natūraliai: Timex jau buvo pagrindinis Sinclair ZX81 ir ZX Spectrum kompiuterių gamintojas jos gamykloje Škotijoje, Dandi mieste.
Kompiuterių, skirtų eksportui į JAV, konstravimu ir gamyba užsiėmė Timex padalinys Portugalijoje. Jis taip pat pardavinėjo Timex Sinclair modelius Portugalijoje ir Lenkijoje, naudodamas Timex Computer prekinį ženklą.