google/wiki40b huggingface dataset:
Darbininkų reikalai

Darbininkų reikalai – komunistinis leidinys, išleistas 1921 m. balandžio 17 d. Kaune.

Istorija

Išleistas kaip dvisavaitinis laikraštis. Išėjo vienas numeris, kuris vėliau konfiskuotas. Bendradarbiavo Vincas Kapsukas ir Zigmas Angarietis.
Mutacionizmas

Mutacionizmas – koncepcija, pagal kurią organizmų evoliucija vyksta šuoliais. Evoliucijos varomoji jėga esą pavieniai dideli paveldimi organizmų pakitimai – makromutacijos (saltacijos). Dėl jų iš karto atsiranda naujos gyvybės formos, o iš šių, esant palankioms sąlygoms, – naujos rūšys. Natūralioji atranka nepadedanti naujoms rūšims atsirasti, ji tik mažinanti gyvybės formų įvairovę (šalinanti tas organizmų formas, kurios neatitinka aplinkos sąlygų).
Nuo autogenezės mutacionizmas skiriasi tuo, jog neigia evoliucijos tolydumą.
Mutacionizmo pradininkas – H. De Frysas (1848–1935 m., Nyderlandai).
Lėktuvnešinis kreiseris

Lėktuvnešinis kreiseris (rus. авианесу́щий кре́йсер; angl. aircraft cruiser, cruiser-carrier) – kreiseris, turintis pakilimo denį ir aviacijos grupę. Šie laivai dideliu greičiu ir galinga kreiseriška ginkluote skiriasi nuo lėktuvnešių. Tokius laivus vietoj lėktuvnešių statė TSRS ir D. Britanija.
Pirmuoju lėktuvnešiniu kreiseriu buvo D. Britanijos laivas HMS „Furious“.
Pirmuoju Tarybų Sąjungos lėktuvnešiniu kreiseriu galėjo būti priešpovandeninis sraigtasparninis kreiseris „Moskva“, kuris buvo pertvarkytas, kad jame galėtų bazuotis vertikalaus kilimo lėktuvai Jak-38M. Pirmas Jak-38M nuo šio laivo denio pakilo 1972 m. lapkričio 18 d. O 1972 m. gruodžio 26 d. buvo nuleistas pirmasis specialios statybos lėktuvnešinis kreiseris „Kijev“.
Savotišku lėktuvnešinių kreiserių pirmtaku gali būti laikomas Rusijos kreiseris „Almaz“, kuris Pirmojo pasaulinio karo metais buvo papildomai apginkluotas hidrolėktuvu ir kartu išlaikė visą kreiserio ginkluotę.
Lėktuvnešiniais kresieriais gali būti laikomi ir tarp Pirmojo ir Antrojo pasaulinių karų statyti sunkieji lėktuvnešiai. Jie buvo pradėti statyti kaip linijiniai kreiseriai bei linijiniai laivai, bet 1922 m. Vašingtono jūrų sutarčiai apribojus linijinių kreiserių ir linijinių laivų skaičių jie pasidarė pertekliniai. Pradėtus statyti laivus reikėjo arba atiduoti į metalo laužą, arba perstatyti.

Britai, perstatydami tokį laivą į lėktuvnešį, pašalino visą sunkiąją ginkluotę. Japonai paliko visą kreiserio ginkluotę, bet patrankas iš išmontuotų bokštų perkėlė į bortinius kazematus. Amerikiečiai, statydami USS „Lexington“, paliko 4 bokštus (viso 8 200 mm patrankos). Tiek USS „Lexington“, tiek japonų „Akagi“ (su 8 203 mm patrankomis) savo ginkluote atitiko sunkiuosius kreiserius. Vėliau USS „Lexington“ 200 mm patrankos buvo nuimtos. 1945 m. nuleistas lėktuvnešis USS „Midway“ (CV-41) turėjo net 18 127 mm patrankų.
Liepos 17

Vardadieniai

Aleksas – Darius – Darutis – Girėnas – Narimantas
Ąžuolinė kreivabudė

Literatūra

Lietuvos grybų atlasas, Vincentas Urbonas, Kaunas, Lututė, 2007, ISBN 978-9955-692-59-1, 197 psl.
Vergovė

Vergovė – sistema, kurioje žmogus yra laikomas kito žmogaus nuosavybe, vienašaliai verčiamas dirbti prieš savo valią, gali būti parduodamas ar išmainomas kaip nuosavybė, neturi teisės atsisakyti dirbti, išvykti ar reikalauti už darbą atlyginimo. 1926 m. Konvencija dėl vergovės vergovę apibūdina taip: „asmens padėtis arba būsena, kai jo atžvilgiu taikomos visos ar dalinės nuosavybės teisės“.

Vergovės istorija

Vergovė yra senesnė už rašytinę istoriją ir egzistavo daugelyje kultūrų.

Viduržemio valstybės

Senovės Viduržemio jūros valstybėse egzistavo kelių rūšių vergovė – skolos vergovė, vergovė kaip bausmė už nusikaltimą ir karo belaisvių vergovė.
Bapendai

Istorija

Manoma, kad bapendai, panašiai kaip jiems giminingi bajakai, imbangalai, basuku ir čokviai, kilo iš Lundos karalystės toliau rytuose. Iš jos jie perėmė daug kultūrinių tradicijų. Skirtingai nei jų piečiau gyvenę kaimynai, jie vieningo valstybinio junginio nesukūrė, o gyveno atskiromis gimininėmis bendruomenėmis.
Nuo XIX a. vidurio bepende grėsmę kėlė jų agresyvūs kaimynai čokviai. 1891 m. dauguma bepende sričių atiteko Kongo Laisvajai valstybei, o vėliau – Belgijos Kongui. Taip bapende tapo viena iš daugelio KDR tautų.

Kultūra

Bapendai yra žemdirbiai savanose, ir pagrindinės jų auginamos kultūros yra sora, kukurūzas, bananas, žemės riešutas. Jie garsėja įvairių tipų kaukėmis, taip pat gamina medines skultūras, kulto reikmenis. Tiki protėvių dvasiomis mvumbi. Svarbių švenčių metu dalyvauja dvasiomis persirengę šokėjai, munganji.
Lietuvos archeologijos draugija

Lietuvos archeologijos draugija – Lietuvos archeologijos visuomeninė mokslinė organizacija, nuo 1989 m. sausio 11 d. veikianti Vilniuje.

Struktūra

Lietuvos archeologijos draugija vienija Lietuvos ir užsienio šalių archeologus, besidominčius Lietuvos archeologijos problematika. Lietuvos archeologijos draugiją sudaro nariai (2008 m. – 97, iš jų 78 steigėjai), kandidatai, rėmėjai ir garbės nariai. Draugijai vadovauja taryba ir pirmininkas.

Veikla

Lietuvos archeologijos draugija koordinuoja archeologų veiksmus tiriant, saugant ir propaguojant Lietuvos archeologinį paveldą, rūpinasi archeologijos mokslo plėtojimu, rengia mokslines konferencijas ir seminarus, populiarina Lietuvos archeologiją užsienyje, remia archeologinės literatūros leidybą, kuria duomenų bazes.
Draugija surengė minėjimų, kuriuose prisiminti archeologai Jonas Puzinas, Eustachijus Tiškevičius, Eduardas Volteris, Vladas Nagevičius, Marija Gimbutienė ir jų darbai, rengia kasmetines gyvosios archeologijos jaunimo vasaros stovyklas. Lietuvos archeologijos draugija tvarko ir prižiūri J. Puzino tėviškę Svaronių kaime (Ukmergės raj.).
Johnny Knoxville

Jaunystė

Johnny Knoxville Philip John Clapp, Jr. gimė Knoxville miestelyje, Tennesio valstijoje. Jo tėvas, Philip Clapp, Sr., buvo padangų/automobilių pardavėjas, o jo mama, Lemoyne Clapp (mergautinė pavardė - Houck), dirbo mokytoja sekmadieninėje mokykloje. Baigęs South-Young vidurinę mokyklą, 1989m. Knoxville, persikėlė į Kaliforniją tapti aktoriumi. Iš pradžių jis sulaukė daugiausiai reklamos pasiūlymų, taip pat turėjo galimybę atlikti kelis papildomus pasirodymus už nedidelį užmokestį. Galiausiai jis nusprendė už pinigus išbandyti savisaugos įrenginius. Tokia idėja patraukė Jeff Tremaine dėmesį, kuriam priklausė riedlenčių žurnalas "Big Brother". Johnny Knoxville atlikti triukai buvo nufilmuoti ir įtraukti į žurnalo sukurtą vaizdo įrašą.

Asmeninis gyvenimas

Johhny Knoxville 1995 metais, Gegužės 15 dieną vedė Melanie Lynn Cates. Jie susilaukė dukros, kuriai buvo suteiktas Madison vardas (Ji gimė 1996). Jo dukra buvo paminėta dvejose Jackass filmo antroje dalyje, taip pat filme Jackass 3D ji buvo nufilmuota smūgiuojanti su bokso pirštine. Po 11 metų santuokos, pora 2006 metais nusprendė išsiskirti. Po dvejų metų bylinėjimosi ir dokumentų tvarkymo, 2008 metais santuoka buvo legaliai nutraukta.
Rytų Lietuvos pilkapių kultūra

Rytų Lietuvos pilkapių kultūra – lietuvių gentims priskiriama geležies amžiaus archeologinė kultūra.

Geografija

III-IV a. Rytų Lietuvos pilkapių kultūra susiformavo brūkšniuotos keramikos kultūros teritorijoje Rytų Lietuvoje ir Šiaurės Vakarų Baltarusijoje (iki Svierių ir Naručio ežerų). Šiai kultūrai pavadinimą davė didelis kiekis surastų pilkapių Rytų Lietuvoje, iš viso apie 6 tūkst. sampilų, arba 230 pilkapynų. Baltarusijos teritorijoje priskaičiuojama apie 80 pilkapynų, išsidėsčiusių Neries (Vilijos) aukštupyje bei Nemuno dešiniajame krante prie valstybės sienos su Lietuva. Kultūros atsiradimui nemažai įtakos turėję pietrytiniai kaimynai (sūduviai), iš kur anksčiausiai paplito brūkšniuotą keramiką pakeitusi grublėtoji keramika bei mirusio žmogaus palaikų sudeginimo papročiai.

Kultūros ypatybės

Pagrindinis kultūros bruožas – mirusiųjų laidojimas iš žemės supiltuose pilkapiuose, apjuostuose akmenų vainikais, vėliau – duobėmis ar ištisiniais grioviais. Mirusieji pradžioje pradžioje nebuvo deginti, vėliau – sudeginti. Pilkapynus sudarė apie keli šimtai sampilų, pastaruosiuose randama po kelis ar keliolika kapų. Įkapės dažniausiai nebuvo gausios, nors rasta ir labai turtingų kapų. Storas kultūrinis sluoksnis aptinkamas piliakalnių papėdėse, tačiau pačių piliakalnių aikštelėse iki pat antrojo tūkstantmečio pradžios žmonių veiklos pėdsakai labai neryškūs. Apie XII a. pilkapių pylimo tradicija išnyko, o kartu su ja – ir Rytų Lietuvos pilkapių kultūra.
Daugumos šiuolaikinių tyrinėtojų nuomone, Rytų Lietuvos pilkapių kultūra (taip pat ir Bancerovo – Tušemlios kultūra) susidarė veikiama brūkšniuotosios keramikos kultūros – tipiškos rytų baltų archeologinės kultūros – poveikyje. Brūkšniuotosios keramikos kultūra sunyko apie III a. veikiama vakarų baltų kultūrų.
Vienas iš Rytų Lietuvos pilkapių kultūros pavyzdžių – Jakšiškio pilkapynas Anykščių rajono savivaldybės teritorijoje.
Satbajevas

Istorija

1973 m. gavo miesto teises. Iki 1990 m. buvo žinomas kaip Nikolskis, tačiau pervadintas metalurgo Kanyšo Satpajevo garbei.
Antanas Suraučius

Antanas Suraučius (1919 m. gruodžio 27 d. JAV – 2006 m. birželio 27 d. Slupske, Lenkija) – Lietuvos pokario rezistencijos dalyvis, publicistas ir poetas, Lenkijos lietuvių visuomenės veikėjas.

Biografija

Šeimai grįžus į Lietuvą, baigė lietuvišką gimnaziją, 1941 m. įstojo į Vilniaus universitetą. Antrojo pasaulinio karo metais, vokiečiams atplėšus Druskininkus nuo Lietuvos, organizavo ten lietuviškas mokyklas. 1942 m. studijas univesitete nutraukė.
Nuo 1944 metų partizanų, kovojančių prieš Raudonąją Armiją, gretose. 1945 m. rudenį kovojo Druskininkų – Marcinkonių krašte. 1947 m. spalio mėn., besiveržiant iš apsupties, buvo sunkiai sužeistas ir pateko į NKVD rankas. Buvo nuteistas mirti, vėliau ši bausmė pakeista į 25-erius metus lageryje. Kalėjo Komijoje – Abezėje ir Intoje. 1958 m. amnestuotas paliekant gyventi tremtyje. Pasinaudojęs motinos teise repatrijuoti į Lenkiją, apsigyveno vakarinėje jos dalyje. Neakivaizdiniu būdu baigė Gdansko universitetą, mokytojavo vidurinėse mokyklose.
Aktyviai įsijungė į lietuvišką veiklą, buvo vienas iš Lenkijos lietuvių visuomeninės kultūros draugijos Slupsko skyriaus įkūrimo iniciatoriumi. Ieškojo ir globojo lietuviškos kultūros Lenkijoje pėdsakus. Kūrė eiles, kurias skelbė leidiniuose „XX amžius“, „Dienovydis“, „Skautų aidas“, „Tremtinys“. Jo kūryba spausdinta almanachuose „Balsai iš toli“ (2000), „Lietuvių kultūros antologija“ (2001/01). Šalyje žlugus komunistiniam režimui, išleido keletą knygų apie gyvenimą ir kovas Lietuvoje.
Azoto trijodidas

Kitos reikšmės

Kitas panašus junginys, kartais taip pat vadinamas azoto trijodidu, yra jo junginys su amoniaku, NI₃·NH₃. Jis susidaro reaguojant jodui su amoniaku ir žinomas nuo daug seniau (pirmąkart susintetino Bernard Courtois 1812 metais). Tai irgi sprogus junginys.
Austrijos geografija

Austrija yra centrinėje Europos dalyje, kaip ir kaimyninė Šveicarija yra sausumos valstybė, neturinti išėjimo į jūrą. Jos plotas – 83 871 km². Sostinė Viena.

Kraštovaizdis

Apie 60 % šalies yra kalnuota, didžiąją kalnų dalį sudaro Rytinės Alpės (svarbiausi kalnynai yra Tirolio Centrinės Alpės, Aukštasis Tauernas ir Žemasis Tauernas, Šiaurinės klintinės Alpės, Pietinės Klintinės Alpės ir Vienos miškas). Aukštutinėje ir Žemutinėje Austrijoje, šiauriau nuo Dunojaus yra Čekijos masyvas, pereinantis į Čekiją ir Bavariją. Prie rytinės sienos yra Mažieji Karpatai. Aukščiausia viršūnė – Grosglokneris, Aukštojo Tauerno kalnuose.

Vandenys

Šalies šiaurėje prateka Dunojus. Kitos svarbios upės: Drava, Mura, Ensas, Zalcachas ir kt. Svarbesni ežerai: Bodeno ežeras, Noizidlio ežeras ir kt.
Algis Lukoševičius

Biografija

1972 m. baigė Marijampolės žemės ūkio technikumą, agronomas. 
UAB „Valderama“ direktoriaus pavaduotojas, 2010 m. UAB „Kalvarijos komunalininkas“ turgaus administratorius.
Darbo partijos Kalvarijos skyriaus narys.2007–2011 m. ir nuo 2011 m. Kalvarijos savivaldybės tarybos narys. 
Sutuoktinė Leva, vaikai Aušra, Kristina, Tadas.
Léon Blum

Biografija

Lankė Henriko IV licėjų, 1890 m. Paryžiaus normalinę aukštąją mokyklą, 1891 m. baigė literatūros, o 1894 m. teisės studijas Sorbonos universitete.
1894 m. Dreifuso bylos metu suartėjo su socialistų lyderiu Žanu Žoresu ir su juo bei A. Briandu įsteigė ir leido prancūzų socialistų laikraštį „ľHumanité“, 1920 m. Rusijos revoliucijos įtakoje atitekusį komunistams, taip pat Prancūzijos socialistų partiją (SFIO).
Nuo 1914 m. nužudžius Ž. Žoresą dirbo vien partijos vadovybėje. 1919–1930 m. SFIO vadovas ir socialistų frakcijos parlamente pirmininkas. 1936 m. sudarė Liaudies fronto kabinetą, kuris įvedė 40 val. darbo savaitę, nacionalizavo karo pramonę, Ispanijos pilietinio karo metu išlaikė šalies neutralumą. Ministru pirmininku išrinktas ir 1938 m.
1940 m. Vokietijai okupavus Prancūziją nepasitraukė, nors jam grėsė pavojus ir dėl to, kad buvo žydas, ir dėl to, kad socialistas. 1942 m. Viši vyriausybės nuteistas, 1943–1945 m. kalėjo Dachau ir Buchenvalde. Jo brolis Renė Bliumas, Monte Karlo Operos ir baleto teatro stegėjas žuvo Osvencime.
1946 m. – 1947 m. vėl buvo išrinktas Prancūzijos ministru pirmininku, vėliau buvo Prancūzijos ambasadorius JAV ir JT.
Druskininkas

Druskininkas (lenk. Żupnik) – Lenkijos ir Abiejų Tautų Respublikos centrinės valdžios pareigūnas, nepriklausęs pagal pareigas Senatui. Lietuvos Didžiojoje Kunigaikštystėje tokių pareigų nebuvo.

Pareigybės istorija

Pareigybė buvo nenuolatinė, susijusi su valstybės ūkiniais ir finansiniais įsipareigojimais. Pirmuoju Krokuvos druskų kasyklų druskininku 1368 m. karalius Kazimieras Didysis paskyrė žydų bankininką Levko.
Pareigūnas kontroliavo karališkasias druskų kasyklas ir druskos vyryklas, vėliau ir kalnakasybos versloves. Pagrindinė jo pareiga buvo parduoti iškastą druską, prižiūrėti, kad druskos kasimas liktų valstybės monopoliu, tvarkyti kasyklų finansus ir mokėti atlyginimus šachtininkams. Atidarydamas naują kasyklą ar šachtą druskininkas galėjo tikėtis karaliaus privilegijų. XVII a. Abiejų Tautų Respublikos Seimas išplėtė druskininko pareigas, atiduodamas jam ir druskos tiekimą bei parduotuves.
Svarbiausios buvo Veličkos ir Bochnijos druskos kasyklos Mažojoje Lenkijoje, Staropolsko ekonominio rajono ir Olkušo rūdos kasyklos.
Vytautas Jonas Tarasonis

Vaikystė

Gimė Lietuvos kariuomenės karininko Vlado Tarasonio šeimoje. 1931–1941 m. Tarasonių šeima gyveno Vilkaviškyje, tėvas tarnavo 4 art. pulke, vėliau Vilkaviškio apskrities karo komendantūroje, sūnus Vytautas mokėsi gimnazijoje.
1941 m. birželio 14 d. šeima buvo ištremta į Sibirą: tėvas į lagerį Krasnojarsko krašte, motina su keturiais vaikais – į Altajaus kraštą. Sibire Vytautas Tarasonis dirbo įvairius miško darbus, elektriku ir tekintoju stiklo fabrike.

Akademinė veikla

Vėliau mokėsi ir baigė vidurinę mokyklą, Bijsko mokytojų institutą, mokytojavo. 1955 m. grįžo į Lietuvą, tęsė mokslus. 1958 m. baigė Vilniaus universiteto Fizikos-matematikos fakultetą.
1958-1996 m. dėstė fiziką ir elektrotechniką Vilniaus lengvosios pramonės technikume ir Vilniaus statybos technikume. 1975-1985 m. LSSR aukštojo ir specialiojo vidurinio mokslo ministerijos Mokslinės-metodinės tarybos fizikos sekcijos narys. 1995-1999 m. Lietuvos Švietimo ir mokslo ministerijos Fizikos ir astronomijos mokymo ekspertų komisijos narys. 1980-1990 m. Vilniaus zonos technikumų (vėliau aukštesniųjų mokyklų) fizikos dėstytojų metodinės komisijos pirmininku.
1995 m. išleistas pirmasis lietuviškas spalvotas fizikos vadovėlis FIZIKA 11-12 klasei. 1996 m. šis vadovėlis švietimo ir mokslo ministerijos pripažintas geriausiu, apdovanotas pirmojo laipsnio premija. Nuo 1997 m. vadovėlis kasmet leidžiamas dalimis: FIZIKA I; FIZIKA II; FIZIKA III. 2007 m. vadovėlis išverstas į lenkų kalbą, naudojamas Lietuvos lenkų mokyklose.

Karininkas

1989 m. tremtinių bendrijoje subūrė iš tremties ir lagerių grįžusius Lietuvos karininkus. 1990 m. pradėjus veikti Krašto apsaugos departamentui, kreipėsi dėl grįžusiųjų karinių laipsnių atstatymo ir pakėlimo. Vėliau ši karininkų grupė sudarė atkurtos Lietuvos atsargos karininkų sąjungos (LAKS) branduolį.
1990 m. lapkričio 23 d. pirmą kartą po daugelio dešimtmečių tremtinių bendrija organizavo Lietuvos kariuomenės dienos minėjimą. Vytautas Tarasonis skaitė pranešimą apie Lietuvos kariuomenės kūrimąsi, veiklą ir likimą sudėtinguose istorijos vingiuose.
1993 m. davė kario priesaiką Lietuvos valstybei. 1994 m. Lietuvos Respublikos Vyriausybės potvarkiu suteiktas Krašto apsaugos dimisijos vyresniojo leitenanto laipsnis.
1995-1997 m. buvo LAKS valdybos narys.

Kita veikla

1992-1996 m. buvo JAV lietuvių įkurto Tautos fondo Lietuvos komiteto narys. Tautos fondo Lietuvos komitetas skirstė Amerikos lietuvių surinktas lėšas kultūrinei ir tautinei veiklai Lietuvoje remti.
Epizodiškai dalyvavo Sausio 13-osios brolijos ir Vytautų klubo veikloje. Laisvalaikiu kolekcionavo retas knygas, pašto ženklus, įvairias senienas. Didžiąją dalį eksponatų perdavė Lietuvos Nacionaliniam, Vilkaviškio krašto, Vilniaus Sausio 13-osios mokyklos, Lietuvos Karo akademijos muziejams ir archyvams.

Šeima

Vedęs, žmona Aldona Vyturytė Tarasonienė. Užaugino tris vaikus - Valentiną, Vidmantą ir Rūtą. Sulaukė penkių vaikaičių - Gretos, Lino, Linos, Aleksandro ir Adomo.
Tokušima

Istorija

Tokušimą įkūrė Hačisukos klanas. 1585 m. daimyo Hačisuka Avos žemėje pastatė Tokušimos pilį. Miestelio klestėjimas rėmėsi indigo dažų pramone.
Šiandieninis miestas įkurtas 1889 m. spalio 1 d. Tuomet Tokušima buvo 10-as pagal dydį miestas šalyje. Antrojo pasaulinio karo metu Tokušimą buvo pasirinkta subombarduoti dėl to, kad miestas buvo svarbus regiono agrikultūros centras. 1945 m. liepos 3 d. virš Tokušimos praskriejo 137 JAV lėktuvai, buvo numesta 1050 tonų padegamųjų bombų, sugriauta 74 % miesto pastatų.

Kultūra

Kiekvieną rugpjūtį, Obon festivalio metu, Tokušimoje vyksta Ava Odori (Awa Odori) šokių festivalis. Awa Odori pažodžiui reiškia „Avos šokiai“ (Ava, tai senovinis prefektūros pavadinimas).

Miesto simboliai

Oficiali miesto gėlė yra sakura, medis – alyvūnas.
Elisha Cuthbert

Kilmė

Eliša gimė Kalgaryje, namų šeimininkės Patricijos ir automobilių inžinieriaus Kevino šeimoje. Kurį laiką jie gyveno Kvebeke it Toronte. 2000 m. ji baigė Centennil Regional High School mokyklą ir persikėlė į Los Andželą.

Karjera

9 metų Eliša tapo „foot model“ – modeliu, reklamuojančiu apavą ir kitus aksesuarus. Vėliau buvo pakviesta į televizijos šou vaikams „Are You Affraid of the Dark?“ ir tapo nuolatine jo dalyve bei su delegacija lankėsi Baltuosiuose rūmuose. 1997 m. ji debiutavo kine, dramoje „Dancing in the Moon“. Kiti jos vaidmenys Kanadoje buvo filmuose „Airspeed“, „Believe“ ir „Lucky Girl“, už kurį 2001 m. buvo apdovanota „Gemini“ prizu.
Persikėlusi į Holivudą, Eliša gavo vaidmenį seriale „24“ ir nuolat filmavosi jame 3 metus (vėliau dar kituose sezonuose pasirodydavo kaip kviestinė aktorė). 2003 m. JAV ji debiutavo kine, epizodiniais pasirodymais juostose „Old School“ ir „Love Actually“. Po metų ji gavo pirmąjį pagrindinį – buvusios pornografinių filmų aktorės – vaidmenį filme „Mano kaimynė porno žvaigždė“. Jam besirengdama Eliša bendravo su šio verslo atstovėmis, tačiau ir filmas, ir jos vaidyba sulaukė įvairių vertinimų.
2005 m. ji kartu su Paris Hilton vaidino siaubo filme „Vaško namai“, kurį išpeikė daugelis kritikų. Tais pačiais metais Eliša prodiusavo trilerį „Tyla“, kuriame atliko tėvo seksualinę prievartą patiriančios paauglės vaidmenį. 2007 m. už vaidmenį kitame trileryje „Captivity“ ji buvo nominuota „Auksinei avietei“ kaip blogiausia aktorė.
Kiti svarbesni Elišos vaidmenys: „He Was a Quiet Man“ ir „My Sassy Girl“, serialai „MADtv“, „The Forgotten“ ir „One Big Happy“.

Asmeninis gyvenimas

Eliša, kuri yra didelė ledo ritulio gerbėja, 2 metus susitikinėjo su NHL žaidėju Sean Avery (išsiskyrė 2007 m.), o nuo 2008 m. – su kitu ledo ritulininku Dion Phaneuf, su kuriuo susituokė 2013 m. Dėl nepagarbių pastabų Elišos atžvilgiu, Avery 2008 m. buvo suspenduotas 6 rungtynėms, o vėliau atleistas iš „Dallas Stars“ komandos.
Aktorės ūgis 159 cm.
Technologijų perkėlimas

Technologijos perkėlimas yra technologijos perdavimas arba jos pritaikymas naujam vartojimui, ar naujam vartotojui.
Konceptualiai technologijų perkėlimas yra taikomas nuo senovės. Aktyviausiai technologijų perkėlimas vystomas biotechnologijų, informacinių technologijų ir elektronikos pramonės srityse.
Daugelis universitetų, įmonių ir valstybės organizacijų turi padalinius, skirtus technologiniam perkėlimui. Tai daroma dėl konkretaus komercinio intereso, vadovaujantis atvirųjų inovacijų koncepcija.
Technologijos perkėlimas yra tarpinis veiksmas transformuojant produktyvias žinias (dažnai tai yra mokslo tyrimų rezultatai) į inovacijas.

Technologijų perkėlimo procesai nuo XX a. 9-ojo dešimtmečio

Šis procesas įgaudamas pagreitį greičiausiai vystosi nuo XX a. 9-ojo dešimtmečio, kai įvairių šalių vyriausybės suvokusios, kokią naudą gali suteikti technologijų perkėlimas, ėmė skatinti kompanijas užsiimti šia veikla. Buvo sukurta nemažai programų (ypač JAV), kuriomis buvo siekiama perkelti karo ir kosmoso pramonės pasiekimus į įvairias civilines pramonės šakas. Vyriausybės dosniai atverdavo iki tol buvusią slaptą informaciją privačioms bendrovėms, siekė, kad šia informacija būtų dalinamasi, siekiant bendrai naudingų tikslų.
Šiaurės Amerikos tarptautinė automobilių paroda

Šiaurės Amerikos tarptautinė automobilių paroda (anksčiau vadinta Detroito automobilių paroda) – kasmet Detroite rengiama automobilių paroda. Pirmoji paroda įvyko 1907 metais ir nuo tada vyko kiekvienais metais išskyrus 1943–1952 m. 1989 metais paroda buvo pervadinta į Šiaurės Amerikos tarptautinę automobilių parodą.

1989

1989 metais Detroito automobilių paroda buvo pervadinta į Šiaurės Amerikos tarptautinę automobilių parodą. Paroda prasidėjo sausio 11 dieną.
Jonas Mačiulis (1937)

Biografija

Mokėsi Pašvitinio septynmetėje ir Šiaulių pedagoginėje mokyklose. 1962 m. baigė Šiaulių pedagoginio instituto Filologijos fakultetą, įgydamas lietuvių kalbos ir literatūros mokytojo specialybę. Dirbo Kruopių vidurinės (Akmenės raj.), Martyniškių septynmetės (Joniškio raj.), Joniškio I vidurinės mokyklų mokytoju, Rukuižių septynmetės mokyklos direktoriumi, Joniškio rajono švietimo skyriaus inspektoriumi. Dalyvavo „Žinijos“, kraštotyros draugijų veikloje.
1974 m. Visuomenės mokslų akademijoje prie SSKP CK apgynė filosofijos mokslų kandidato disertaciją „Šiuolaikinės katalikybės evoliucija Tarybų Sąjungoje (Lietuvos medžiaga)“.  1974–1977 m. dėstė Vilniaus aukštojoje partinėje mokykloje, 1977 m. docentas. 1977–1992 m. Vilniaus universiteto Filosofijos istorijos ir Ateizmo katedrų vedėjas.  Paskelbė knygų, straipsnių kultūros istorijos, etikos, laisvamanybės istorijos, ateizmo, religijotyros klausimais. 1992–2011 m. dirbo Lietuvos nacionalinės Martyno Mažvydo bibliotekos Bibliografijos ir knygotyros centro Nacionalinės retrospektyviosios bibliografijos skyriuje.

Kūryba

Talkinant skyriaus darbuotojams, parengė lietuviškųjų slapyvardžių kompiuterinės bazės sudarymo principus bei į ją įrašė apie 38 000 slapyvardžių. Nacionalinė biblioteka išleido J. Mačiulio sudarytus ir parengtus šešis „Medžiagos lietuviškųjų slapyvardžių sąvadui" sąsiuvinius (1995–2010 m.), didelės apimties 2-jų tomų veikalą „Lietuviškieji slapyvardžiai: lietuviškos spaudos iki 1990 m. slapyvardžių sąvadas“ (2004 m.), skirtą lietuviškos spaudos lotyniškais rašmenimis atgavimo šimtmečiui, elektroninę plokštelę „Slapyvardžių sąvadas“ (2007 m.), straipsnių rinkinį „Apie lietuviškuosius slapyvardžius“ (2008 m.).
Yra paskelbęs tekstų, nagrinėjančių lietuviškuosius slapyvardžius istoriniu ir teoriniu požiūriais, rašęs apie atskirus Lietuvos kultūros veikėjus, recenzavęs knygotyrinius bei bibliografinius darbus, skaitęs pranešimus konferencijose, pasitarimuose, paskelbęs memuarinio turinio darbų: apybraižą apie savo gimtąjį kaimą „Kivyliai“ (1996 m.), prisiminimus apie savo giminę „Mačiuliai“ (2001 m.) bei apie Šiaulių pedagoginę mokyklą „Mokykla, kuri visada su mumis“ (1998 m.).
Leninogorskas

Istorija

1795 m. įkurta gyvenvietė Naujoji Pismianka (Новая Письмянка). 1883 m. ji buvo valsčiaus centras, stovėjo cerkvė. XX a. 4-ajame dešimtmetyje imta plėtoti pramonė. 1947 m. apylinkėse pradėta naftos gavyba, gyvenvietė ėmė sparčiai augti. 1955 m. suteiktas miesto statusas ir Leninogorsko vardas (miestas pavadintas Lenino garbei).