google/wiki40b huggingface dataset:
Plaukuotųjų ląstelių leukemija

Epidemiologija

Plaukuotųjų ląstelių leukemija yra reta liga. Amžiaus mediana diagnozės metu yra 50 metų. Vyrai serga 4–5 kartus dažniau už moteris.

Diagnostika

Pirmasis žingsnis įtariant šią ligą yra mikroskopinis kraujo tyrimas, diagnozės patvirtinimui atliekama kaulų čiulpų biopsija ir imunofenotipavimas tėkmės citometrijos metodu.

Kraujo mikroskopija

Plaukuotosios ląstelės yra mažos ar vidutinio dydžio limfinės ląstelės su ovaliu arba pupos formos branduoliu. Chromatinas nėra taip gerai kondensuotas, kaip normalaus limfocito, branduolėlis paprastai nematomas. Būdingiausias skiriamasis šių ląstelių bruožas yra gausi citoplazma su atsišakojimais ir išaugomis, forma primenančiomis plaukelius. Kraujyje 2/3 ligos atvejų randama daugiau kaip 10% plaukuotųjų ląstelių, tačiau 10% ligos atvejų jų visai nebūna.

Kaulų čiulpai

Kaulų čiulpų pažeidimas būdingas visiems be išimties ligos atvejams, tačiau dėl dažnai išreikštos fibrozės kaulų čiulpų punkcija neretai būna nesėkminga, medžiagos tyrimui negaunama, reikalinga biopsija. Ląstelės kaulų čiulpuose auga difuziškai, tarp branduolių gausu citoplazmos, dideli atstumai tarp ląstelių.

Plaukuotųjų ląstelių leukemijos variantas

Retai plaukuotųjų ląstelių leukemija gali pasireikšti stipria leukocitoze, tokiu atveju nenustatomas sumažėjęs monocitų skaičius. Kaulų čiulpuose šiuo atveju retai nustatoma fibrozė. Tokia ligos forma vadinama plaukuotųjų ląstelių leukemijos variantus ir jai būdinga kur kas agresyvesnė ligos eiga, negu tradicinės ligos ir blogesnė prognozė.
Szymon Winawer

Partija su Šteinicu

1896-aisiais Vinaveris per 20 ėjimų nugalėjo 1894-aisiais pasaulio čempiono titulą praradusį Šteinicą:
1. e4 e5 2. d4 ed 3. Vxd4 Žc6 4. Ve3 Žf6 5. Žc3 Rb4 6. Rd2 O-O 7. O-O-O Be8 8. Rc4 Rxc3 9. Rxc3 Žxe4 10. Vf4 Žf6 11. Žf3 d6 12. Žg5 Re6 13. Rd3 h6 14. h4 Žd5 15. Rh7+ Kh8 16. Bxd5 Rxd5 17. Re4 f6 18. Rxd5 fg 19. hg Že5 20. g6 1-0
Plaukuotoji skruzdėlė

Aprašymas

Šios skruzdėlės yra rudos spalvos, su juodu pilveliu. Priklausomai nuo geografinio rajono, yra spalvinių skirtumų. Vabzdžių kūnas padengtas plaukeliais. Gyvena didelėse kolonijose – iki 1 mln. individų. Stato didelius kupolinius skruzdėlynus (iš spyglių, šakelių). Naudingos plėšrūnės, naikinačios miškų kenkėjus.

Paplitimas

Paplitusios Europoje, Sibire, Tolimuosiuose Rytuose. Gyvena spygliuočių ir mišriuose miškuose, ypač tinkami tankūs eglynai. Kai kuriose šalyse įtrauktos į nykstančių rūšių sąrašą. Pvz., Lenkijoje dėl intensyvaus miškų kirtimo šios skruzdėlės įrašytos į Raudonąją knygą .
Dažas

Dažas – bendrinis produktų šeimos pavadinimas, naudojamų objektų spalvinimui ar paviršiaus pigmentuotam padengimui siekiant dekoratyvinio ar apsauginio efekto. Dažymas yra dengimas dažais, o asmuo, kuris dažo - dažytojas.
Kęstutis Balčiūnas

Biografija

1988 m. baigė Šiaulių K. Didžiulio politechnikumą, autotechnikas. Kestučio Balčiūno individualios įmonės savininkas.
2001 m. Liberalų demokratų partijos, 2006 m. partijos Tvarka ir teisingumas (liberalai demokratai) Šiaulių miesto skyriaus narys.
2007–2011 m. Šiaulių miesto savivaldybės tarybos narys.
Sutuoktinė Ingrida, vaikai Rokas, Neda.
Švietimo darbas

Švietimo darbas – mėnesinis Švietimo ministerijos žurnalas, leistas 1919–1930 m. Kaune.

Istorija

Spausdino „Dirvos“ spaustuvė Marijampolėje, Valstybės spaustuvė Kaune, Ryto spaustuvė Klaipėdoje. Išėjo 135 numeriai. Leido priedus „Švietimo ministerijos programos“, „Švietimo ministerijos aplinkraščiai ir įsakymai“ ir kt.
Rašė švietimo, mokslo, istorijos, kultūros temomis, svarstė mokymo metodikos, dėstymo psichologijos ir kt. problemas.
Bendradarbiavo Vytautas Augustaitis, Jonas Avižonis, Viktoras Biržiška, Kazimieras Būga, Antanas Busilas, Tadas Ivanauskas, Jonas Jablonskis, Augustinas Janulaitis, Vladimiras Lazersonas, Pranas Mašiotas, Vincas Ruzgas, Antanas Smetona, Jonas Strimaitis, Matas Šalčius, Juozas Tūbelis, Vincas Vilkaitis, Antanas Vireliūnas, Juozas Žilevičius ir kt.
Władysław Stasiak

Biografija

1989 m. baigė Vroclavo universiteto Istorijos fakultetą, o 1993 m. Lenkijos Nacionalinę viešojo administravimo mokyklą.
1993–2002 m. Aukščiausiųjų kontrolės rūmų Gynybos ir valstybės saugumo departamento darbuotojas, vėliau Departamento vedėjo pavaduotojas. 2002–2005 m. Varšuvos prezidento (mero) Lecho Kaczyńsko pavaduotojas saugumo reikalams. 2005–2006 m. Vidaus reikalų ministerijos valstybės sekretorius Policijos, Sienos apsaugos ir Vyriausybės apsaugos biuro reikalams. 2006–2007 m. Nacionalinio saugumo biuro vedėjas. Nuo 2007 m. rugpjūčio 8 d. iki lapkričio 16 d. vidaus reikalų ministras.
2007–2009 m. Nacionalinio saugumo biuro vedėjas. 2009 m. sausio 15 d. paskirtas Prezidento kancelarijos vedėjo pavaduotoju, o 2009 m. liepos 27 d. kancelarijos vedėju.
Žuvo 2010 m. balandžio 10 d. Smolensko aviakatastrofos metu.
Helikazė

Helikazė – fermentas, kurio pagrindinė funkcija yra DNR sintezės metu atskirti vieną nuo kitos dvigrandės DNR grandines. Susidaro dvi viengrandės DNR, kurias gali padauginti DNR polimerazė. Kadangi DNR grandinės susisukusios tarpusavyje, helikazė turi jas „išvynioti“. Šio proceso smulkmenos nėra žinomos. Procesas reikalauja energijos, kuri gaunama hidrolizuojant ATP.
Atskiras helikazės fermentas reikalingas tik naujos DNR sintezei bei DNR pažaidų užtaisymui. RNR polimerazė grandines atskiria pati.
Žmonių helikazės genas yra aštuntosios chromosomos trumpajame petyje. Šio geno defektai žmonėms sukelia sunkią paveldimą ligą – Vernerio sindromą.
Julius Dudonis

Biografija

Mokėsi Sėlynės septynmetėje mokykloje, 1962 m. baigė Rokiškio Juozo Tumo-Vaižganto vidurinę mokyklą. 1968 m. baigė Vilniaus valstybinio universiteto Fizikos fakultetą. Čia 1977 m. apgynė fizikos ir matematikos mokslų kandidato (dabar – mokslų daktaro) disertaciją tema „Chemiškai aktyvių jonų implantacijos dengimo procese įtakos į plėvelių SiO ir Al formavimosi ypatybėms ir gautų plėvelių savybėms tyrimas“. 1995 m. Kauno technologijos universitete apgynė habilituoto technologijos mokslų daktaro disertaciją tema „Daugiakomponenčių dangų sintezės ir modifikavimo procesų joninės bei lazerinės aktyvacijos tyrimas“.
1965–1968 m. – VVU laborantas, baigęs universitetą pradėjo dirbti Lietuvos tekstilės institute Kaune, 1971–1973 m. – mokslo darbuotojas Kauno politechnikos institute, 1976–1979 m. – asistentas . 1979–1981 m. stažavo Vienos technikos, 1985 m. – Vilniaus, 1992 m. – Lavalio (Kanada) univrsitetuose.
Nuo 1973 m. – Kauno politechnikos instituto (nuo 1990 m. – Kauno technologijos universitetas) dėstytojas, nuo 2000 m. – Fizikos katedros vedėjas. Docentas nuo 1980 m., nuo 1996 m. – profesorius. Nuo 2003 m. yra Lietuvos fizikų draugijos valdybos narys.
Vedęs, žmona Danutė.

Mokslinė veikla

Svarbiausi darbai iš kondensuotųjų medžiagų, paviršinių reiškinių fizikos, daugiakomponenčių medžiagų dangų sintezės, amorfinių metalų, joninių ir plazminių bei lazerinių dangų sintezės, saulės energetikos. 7 išradimų autorius.
Kirklarelio Atatiurko pradinė mokykla

Kırklareli Atatürk pradinė mokykla (angl. Kırklareli Atatürk Primary School) - pradinė mokykla, esanti Kırklarėli (Turkija), įsteigta 1968 m. Mokslas trunka 8 metus. Mokykloje yra maždaug 1500 mokinių ir 70 mokytojų.

Simbolika

Mokyklos spalvos yra tamsiai raudona ir tamsiai mėlyna.
Mokyklos devizas yra: „Mūsų miesto saulė" (pranc. La Soleil de Notre Ville).
Altitudė

Altitudė (pranc. l'altitude) – vietovės, statinio, bet kurio kito objekto ar jo taško vertikalus aukštis nuo sutartinio atskaitos taško. Paprastai geografijai, geodezijai, kartografijai, meteorologijai, architektūrai, aviacijai, fizikai, biologijai atskaitos tašku tarnauja jūros lygis.

Altitudės įtaka

Didžiausią įtaką altitudė turi organizmams, nes priklausomai nuo aukščio kinta atmosferos ar vandens slėgis, temperatūra, drėgmė, o tai lemia organizmų galimybes gyvuoti ar net išgyventi tam tikrame aukštyje. Staigus aukščio nuo jūros lygio ir su juo susijusių veiksnių pasikeitimas gali sukelti negrįžtamus organizmo sandaros pokyčius. Su šiomis problemomis dažniausiai susiduria lakūnai, alpinistai, narai.
Atmosferos slėgis turi tiesioginę priklausomybę nuo altitudės. Slėgį jūros lygyje sutarta laikyti 1 atm (atmosfera), jis lygus 760 mm gyvsidabrio stulpelio, arba 1013,25 mb (milibaras), arba 1013,5 hPa (hektopaskalis). 1000 m aukštyje gyvsidabrio stulpelio aukštis siekia 674 mm Hg, 4800 m aukštyje 416 mm Hg, o 8848 m. (Everestas) tik 236 mm Hg.

Istorija

Pirmąjį žinomą aukščio matavimą atliko Eratostenas, matuodamas Gizos piramidžių aukštį. Nustatyti žemės paviršių lygių skirtumus pirmiesiems prireikė Senovės Romos akvedukų statytojams. Ypatingai daug žemės lygio matavimų buvo atlikta XIX a. pradžioje. Todėl atsirado būtinybė įvesti žemės lygio standartus.
Apsidė (astronomija)

Apsidė astronomijoje reiškia arčiausiai ir toliausiai nuo centrinio kūno nutolusius elipsinės orbitos (kuria skrieja koks nors objektas) taškus.
Arčiausiai centrinio objekto esantis orbitos taškas vadinamas periapsis, tolimiausias taškas vadinamas apoapsis. Pavyzdžiui, planetų orbitų atveju tai yra perihelis (arčiausias nuo Saulės taškas) ir afelis (toliausias orbitos taškas).
Linija, jungianti šiuos du taškus vadinama apsidžių linija.
Pusė atkarpos, jungiančios šiuos du taškus ilgio astronomijoje vadinamas didžiuoju pusašiu (arba kitais žodžiais, tai yra atstumas tarp elipsės centro ir toliausiai nuo jo nutolusio elipsės taško). Ankstesnėje literatūroje taip pat dar galima rasti terminą didžioji pusašė.
Kalbant apie perihelio slinkimą paprastai turimas galvoje apsidžių linijos sukimasis.
Awake (filmas)

Siužetas

Kiekvienais metais apie 21 mln. žmonių operacijos metu patiria pilną narkozę. Vienas iš 700 vis tiek lieka su sąmone. Kai Klaidas gulėsi planinei širdies operacijai, niekas nežinojo, kad jis bus vienas iš tų, kurio nepaveikė anestetikai. Operacijos metu jam netikėtai sugrįžta sąmonė. Būdamas paralyžiuotas, Klaidas negali pajudinti rankų ir kojų, bet jaučia kiekvieną skalpelio prisilietimą. O tuo tarpu jo žmonos Sem galvoje vyksta siaubinga kova su jos pačios baime…
Flibustjeras

Flibustjerų kilmė

Pirmieji flibustjerai atsirado apie 1627 m. Tortugos saloje, kuri iki tol ėjo iš rankų į rankas. Ją savinosi ispanai, olandai, prancūzai, anglai, kol ji atiteko visomis šiomis kalbomis kalbėjusiems Karibų jūros kontrabandininkams ir piratams.  Salos uostas tapo jų tvirtove, kai Prancūzijos kardinolas Rišeljė dviem jūrininkams, de Ruasi (de Roissy) ir Pjerui Belenui iš Esnambuko (Pierre Belain d’Esnambuc) pavedė įsteigti „San Kristofo ponų kompaniją“. Surinkęs prancūzų ir anglų komandą Belenas išvijo iš šios ir kitų salų ispanų kariuomenę ir pradėjo piratiškus ispanų laivų puldinėjimus. 1630 m. salą užėmė anglai, bet 1640 m. buvęs Prancūzijos karališkojo laivyno kapitonas hugenotas Fransua Lavasjo atsiėmė ją ir paskelbė karališkąja žeme. O tuo metu tarp Anglijos ir Prancūzijos buvo pasirašyta taika, todėl anglai jos nebeatsiėmė ir piratai galėjo laisvai plėšti ispanų laivus.

Aukso amžius

Tačiau šią laisvą teritoriją netruko pastebėti nuo persekiojimų Europoje bėgantys protestantai. Tuo pretekstu Ispanija, į savo sostą pasodinusi prancūzų karalių ir užsitikrinusi Prancūzijos neutralumą, salą vėl užėmė. Flibustjerai buvo priversti bėgti į San Domingą.
1648 m. pasibaigus Trisdešimties metų karui ir Nyderlandų revoliucijai likę laisvi kariai ir jūrininkai buvo dar vienas flibustjerų papildymas. Aktyviausiai jie veikė po 1680 m., kai Prancūzija ir Anglija nusprendė flibustjerus išskaidyti. Dalis jų persikėlė į Afrikos pakrantes, dalis įsikūrė Galapagų salose.
Loono grafystė

Istorija

Grafystė pirmą kartą paminėta 1040 m. Pradžioje sostinė buvo Borgloon miestas. 1180 m. Lježo vyskupas Raulis Zėhringenas sugriovė Borgloon tvirtovę, ir todėl grafystės sostinė buvo perkelta į Kuringeną, o 1200 m – į Haseltą.
1228 m. sėkmingų grafo Arnoldo IV vedybų su Šini grafaite dėka, Loono grafai pradėjo valdyti ir Šini. 1336 m. baigėsi vietinė grafų dinastija ir grafystėje įsigalėjo Heinsbergo lordai. 1362 m. grafas Gotfridas pardavė Looną ir Šini Arnoldui VI, kuris 1366 m. perdavė savo valdas Lježo vyskupui. Taip Loono grafystė tapo pavaldi Lježo vyskupijai, bet išlaikė autonomiją, kaip vienas vyskupijos kvartiertių. 1795 m. Lježo vyskupiją aneksavo Pirmoji Prancūzijos respublika ir Loono grafystė buvo panaikinta, o jos žemės tapo Meuse-Inférieure departamento dalimi.
Jonas Elzbergas

Biografija

Baigė Lietuvos žemės ūkio akademiją. 1998–2000 m. – Lietuvos žemės ūkio konsultavimo tarnybos Raseinių rajono konsultavimo biuras, biuro vedėjas. 1996–2000 m. Lietuvos žemės ūkio darbuotojų profesinių sąjungų federacijos Raseinių tarybos komiteto pirmininkas. Nuo 2003 m. – Raseinių miesto seniūnas.
Nuo 1999 m. – Lietuvos socialdemokratų partijos narys, nuo 2001 m. sausio mėn. – LSDP tarybos narys, 2001–2003 m. – LSDP Raseinių skyriaus pirmininkas.
1990–1992 m., 2000–2003 m. ir 2003 m. balandžio iki liepos mėn. – Raseinių rajono savivaldybės tarybos narys, 2000–2003 m. – Raseinių rajono savivaldybės meras.
Burbiškio dvaras (Anykščiai)

Istorija

Nuo 1690 m. Vilniaus vaivadijos dūmų sąraše minimas Burbiškio dvaras. XVII a. – XVIII a. dvaras priklausė Vilniaus akademijai, XVIII a. pabaigoje – Minsko seniūnui. XIX a.–XX a. pradžioje jį valdė Venclavovičiai. Anupras Venclavovičius pastatydino rūmus, pasodino parką, dvare įkūrė gobelenų dirbtuvę. Po Venclavovičių dvarą valdė Petras Kriaučionis, 1932 m. sodybą nupirko iš JAV grįžęs kunigas Pranciškus Zabiela; jis rūmuose įkūrė bažnyčią, kleboniją bei pradinę mokyklą. 1954 m. bažnyčią iškėlus rūmuose veikė mokykla.

Parkas

Dvaro 20 ha parke auga 30 rūšių medžiai, dalis iš jų introdukuoti. Parką supa Anykštos upė, jame žaliuoja eglių ir beržų alėjos. Parke auga 22 vietinės ir 24 introdukuotos medžių bei krūmų rūšys, jį puošia tvenkinys su 7 salomis, kanalais, tilteliais.
FC Vilnius

Istorija

Klubas įkurtas 1974 m. iš Lietuvos moksleivių rinktinės. 1990 m. turėjo aukštojo sportinio meistriškumo mokyklos (ASMM) statusą. 2001 m. A. Breikštas atkūrė „Šviesos“ klubą, kuris 2003-2007 m. žaidė A Lygoje.  2008 m. klubas negavo A lygos licencijos, todėl 2008 m. sezone žaidė I lygos varžybose, o 2009 m. išvis nežaidė jokioje lygoje.
Klubo sporto mokykloje treniruodavosi apie 500 vaikų ir paauglių.
Kantalis (departamentas)

Kantalis (15) (pranc. Le Cantal, okitaniškai Cantal / Cantau / Chantal / Chantau) – Prancūzijos departamentas šalies centro pietuose, Overnė regione. Pavadintas Kantalio kalnų vardu. Administracinis centras – Orijakas. Generalinės tarybos pirmininkas Bruno Faure.
Departamente 3 apskritys, 27 kantonai, 18 municipalinių susivienijimų ir 260 komunų. Plotas – 5 726 km². 1999 m. – 150 778 gyventojai, 26 gyv./km² .

Istorija

Įsteigtas pagal Didžiosios Prancūzijos revoliucijos 1789 m. gruodžio 22 d. įstatymą nuo 1790 m. kovo 4 d. kartu su kitais 82 departamentais Langedoko Overno provincijoje.

Geografija

Kantalio departamentas ribojasi su Korezo, Aukštutinės Luaros, Lozero, Averono, bei Lo departamentais.

Klimatas

Klimatas nepastovus su nedidele Atlanto įtaka. Vidutinė žiemos temperatūra -15 °C, vasaros – +25 °C. Saulėta būna apie 2080 valandų per metus (3 vieta).

Ekonomika

Pagrindinės ekonomikos šakos – žemės ūkis ir turizmas. 378 187 ha žemės auginama (2000 m.) 467 000 jaučių, 56 200 avių, 53 700 kiaulių. Primelžta 3 623 000 litrų pieno, iš kurio pagaminta 47 220 tonų sūrio.
Iš pramonės šakų svarbiausia – medienos apdirbimas.

Turizmas

Turistus labiausiai traukia Overno regioninis vulkanų parkas ir kalnai – laipiojimas uolomis, speleologija ir kitos ekstremalaus sporto šakos.
Liorano slidinėjimo stotis žiemą traukia kalnų slidinėjimo, sniegrogių ir čiuožimo mėgėjus.

Politika

Departamentą Prancūzijos senate atstovauja Rožė Besas ir Pjeras Žarlieris, Atstovų rūmuose – Ivas Kusenas ir Alenas Marlei. Generalinę tarybą sudaro 27 nariai, kurių po pusę renkami kas trejus metus šešerių metų kadencijai.
Ledkalnis

Ledkalnis yra didžiulis ledo masyvas, atskilęs nuo šelfinio ledyno ir plūduriuojantis vandenyje.
Kadangi ledo tankis yra apie 920 kilogramų kubiniam metrui (kg/m³), o jūros vandens – 1025 kg/m³, paprastai virš vandens išnyra tik viena devintoji ledkalnio dalis. Povandeninės dalies formą plika akimi nustatyti sunku. Būtent todėl posakis „ledkalnio viršūnė“ reiškia problemą, kurios tikrasis mastas nežinomas ir veikiausiai didesnis nei matomas (žinomas).
Dažniausiai ledkalniai būna 1–75 metrų aukščio (virš vandens) ir sveria 100–200 tūkstančių tonų. Aukščiausias ledkalnis pastebėtas Atlanto vandenyno šiaurinėje dalyje. Jis buvo 168 metrų aukščio – maždaug kaip 55 aukštų dangoraižis. Nepaisant aukščio, ledkalniai gali nukeliauti apie 17 kilometrų per dieną.

Istorija ir stebėjimas

Žymiausias su ledkalniu susijęs įvykis – naktį iš 1912 m. balandžio 14 į balandžio 15 d. įvykusi transatlantinio keleivinio laivo „Titanikas“ avarija. Po susidūrimo su ledkalniu milžiniškas laivas nuskendo per 2 valandas 40 minučių bei nusinešė daugiau nei 1500 gyvybių. Po šios tragedijos buvo ypatingai susirūpinta ledkalnių stebėjimu. 1914 m. buvo įkurtas Tarptautinis ledo patrulis, stebintis ledkalnius prie Niufaundlendo krantų.
Kita ledkalnių stebėjimo organizacija – JAV 1995 m. įkurtas Nacionalinis ledo centras (National Ice Center, NIC), stebintis bei prognozuojantis Arkties, Antarkties ir Didžiųjų ežerų ledo būklę. Daugiau nei 95 % centro duomenų gaunami iš palydovų.
Ouk Kryko kanjonas

Oak Creek kanjonas, Ouk Kryko kanjonas (angl. Oak Creek 'Ąžuolų upelis') – kanjonas JAV, Arizonoje. Jis driekiasi šalia Flagstafo. Kanjonas yra labai aukštai iškilęs, čia visada yra žemesnė temperatūra ir iškrinta kur kas daugiau kritulių negu visuose kituose karštuosiuose, daugiausia Arizonos dykumų, arealuose. Kanjonas yra labai siauras ir gilus. Per jį teka upelis, kurio vandenyse atsispindi apatinės raudono smiltainio ir viršutinio balto smiltainio sienos. Kaip ir visų kitų smiltainio kanjonų, Oak Creek kanjono sienos yra paveiktos erozijos, tad juose daugybė apvalių darinių su apskritomis arkomis, kurių minkštesnes dalis išgraužė vanduo.
Bozė-Einšteino kondensatas

Bozė-Einšteino kondensatas (BEK) – tokia atskiestų dujų agregatinė būsena, kai jos bozonai yra atšaldomi iki temperatūros artimos absoliučiam nuliui. Esant tokioms sąlygoms, didelė dalis bozonų užima žemiausią kvantinę būseną ir kvantiniai reiškiniai tampa matomi makroskopinėje skalėje. Šie reiškiniai vadinami makroskopiniais kvantiniais reiškiniais.
Šią medžiagos būseną pirmieji numatė Satyendra Nath Bose ir Albertas Einšteinas 1924–25 m.
Griaužų koplyčia

Istorija

Koplyčia įrengta buvusiame kultūros namų pastate, kuris sovietmečiu priklausė Volungiškės tarybiniam ūkiui, o vėliau, po privatizacijos, stovėjo tuščias, nenaudojamas. Žemietis klebonas Jonas Babonas ((1936–2012) jį nupirko bei su Girkalnio klebono Juozo Kaknevičiaus pritarimu nutarė įkurti koplyčią. 1997 m. rugpjūčio mėn. per atlaidus koplyčią pašventino vyskupas Vladislovas Michelevičius. 2003 m. buvo išmūrytas varpinės bokštas.
Šiaurės Rytų Grenlandijos nacionalinis parkas

Geografinė padėtis

Pietinė parko dalis ribojasi su Sermersoko savivaldybe, o vakaruose nacionalinis parkas liečiasi su Kasuitsupo savivaldybe. Didžioji parko dalis driekiasi Grenlandijos ledo skydu, tačiau šiaurinėje jo dalyje (Pirio Žemėje) ir pakrantėse gausu teritorijų, nesukaustytų amžinuoju įšalu.

Istorija

Nacionalinis parkas įkurtas 1974 m. gegužės 22 d. praktiškai negyvenamoje šiaurinėje buvusios Itokortormito savivaldybės, įėjusios į tuometinės Tunu apskrities sudėtį, dalyje. Iki dabartinio dydžio parkas buvo išplėstas 1988 m., prijungus prie jo 272 000 km² buvusios Avanos apskrities dalį.
1977 m. sausį parkui suteiktas tarptautinio biosferos rezervato statusas. Jo veiklą prižiūri Grenlandijos aplinkos ministerija.
Dabartinėje parko teritorijoje buvo vykdomi du stambūs moksliniai tyrimai – 1930 m. liepą – 1931 m. rugpjūtį vokiečių vykdyta ekspedicija „Vidurinis ledas“ (vok. „Eismitte“) ir 1952 m.- 1954 m. britų ekspedicija „Šiaurinis ledas“ (angl. „North Ice“).

Gyvūnija

Nacionaliniame parke gyvena nuo 5 000 iki 15 000 avijaučių – tai yra apie 40 % visų pasaulyje gyvenančių avijaučių. Pakrantėse gausu baltųjų lokių bei vėplių. Žinduolių klasei taip pat atstovauja poliarinės lapės, šermuonėliai, grenlandiniai lemingai ir arktiniai kiškiai. Šiauriniai elniai parką paliko 1900 m., o vilkai – 1934 m., tačiau pastarieji retkarčiais sugrįžta į parko teritoriją. Jūriniams žinduoliams parke atstovauja žieduotieji ruoniai, jūrų kiškiai, grenlandiniai ruoniai, pūsliasnukiai ruoniai, narvalai ir baltieji delfinai.
Paukščiai, besiveisiantys parke, yra lediniai narai, baltaskruostės berniklės, trumpasnapės žąsys, paprastosios gagos, skiauterėtosios gagos, medžiokliniai sakalai, baltosios pelėdos, smiltinukai, tundrinės žvyrės ir krankliai.
Jiezno herbas

Aprašas

Raudoname herbinio skydo lauke skrendanti sidabrinė sparnuotos moters figūra su sparnais virš nugaros auksiniais sandalais, su auksine juostele plaukuose, rankose laikanti auksinę ąžuolo šaką su lapais ir gilėmis.

Istorija

Jieznas istorinio herbo niekada neturėjo. Komisijoje svarstant naujo herbo idėjas buvo nutarta herbe pavaizduoti alegorinę moters figūrą, simbolizuojančią 1919 m. lietuvių pergalę. Raudona skydo spalva heraldikoje reiškia drąsą, narsą, meilę.
Dailininkas Arvydas Každailis parengė Jiezno miesto herbo etaloną. Jį Heraldikos komisija aprobavo 2002 m. gegužės 29 d.
Luka

Pavadinimas

Manoma, kad ežerėvardis Luka (dar žinomas kaip Lanka) yra senas, kurio reikšmės išsilaikiusios latv. lukt, ļukt („lėpti, glebti, linkti“), ļuks, ļukas („nuleipęs, nudribęs“), taip pat liet. luknas („kurio ragai eina į šalis“). Tiesa, gali būti, kad pavadinimas ir asmenvardinės kilmės.
Darius Kuolys

Biografija

D. Kuolys 1985 m. baigė VU lietuvių kalbos ir literatūros studijas ir nuo tų pačių metų jame dėstė; humanitarinių mokslų daktaras, docentas. 1988–1990 m. kartu su V. Gasiliūnu, L. Jakimavičiumi, G. Mikelaičiu ir V. Papieviu nelegaliai leido kultūrinį žurnalą „Sietynas“. 1990–1992 m. buvo kultūros ir švietimo ministras, ministro pavaduotojas, vėliau dirbo Lietuvių literatūros ir tautosakos institute, 1998–2002 m. Lietuvos Respublikos Prezidento Valdo Adamkaus patarėjas. Nuo 2004 m. Pilietinės visuomenės instituto direktorius. Nuo 2006 m. pilietinės organizacijos Piliečių Santalka vienas iš steigėjų ir tarybos narys. Laidos „Sankirtos“ (BTV) vedėjas, Lietuvių literatūros ir tautosakos instituto mokslo darbuotojas, Vilniaus universiteto docentas, Santaros Šviesos organizacijos narys.
2012 m. sausio 22 d. žurnalui „Veidas“ atlikus Lietuvos universitetų profesorių apklausą D. Kuolys buvo pripažintas geriausiu pirmojo XXI a. dešimtmečio Lietuvos literatūrologu. Antroje vietoje šalies mokslininkų valia liko D. Kuolio dėstytoja profesorė V. Daujotytė.
Čiurlionio kvartetas

Čiurlionio kvartetas – Lietuvos nacionalinės filharmonijos kamerinės muzikos Mikalojaus Konstantino Čiurlionio (1875–1911) vardo ansamblis.

Istorija

Ansamblis susikūrė 1968 m., jo nariams tebestudijuojant Lietuvos muzikos akademijoje, vėliau jie tobulino meistriškumą pas Borodino, Tanejevo, Tatrai kvartetų narius profesorius D. Šebaliną, V. Ovčareką, V. Tatrai.
Čiurlionio kvartetas yra sugrojęs per 3000 koncertų Lietuvoje ir daugelyje užsienio šalių, dalyvavęs visuose žymiausiuose Lietuvos, taip pat stambiuose užsienio festivaliuose: „Berliner Festwochen“, „Prahos pavasaris“, Šlėzvigo-Holšteino, „Vlaanderen“, „Janačkuv mai“, „Moravian Autumn“, „Balve Höle“, B. Bartóko gimimo 100-ųjų metinių Budapešte, Zalcburgo, Freiburgo, Štutgarto, Duisburgo, Varnos, Rusės, Kuhmo, Zagrebo, Oslo, Reikjaviko, Maskvos, Sankt Peterburgo, Nižnij Novgorode – A. Sacharovo, „Meranofest“, grojo Leipcigo „Gewandhaus“, Amsterdamo „Concertgebouw“, Bonos „Beethovenhaus“, Berlyno „Schauspielhaus“, Paryžiaus „Musee d’Orsay“, Varšuvos, Londono, Briuselio filharmonijų, Japonijos ir Kinijos koncertų salėse.
Čiurlionio kvartetui 1990 m. pirmajam šalyje suteiktas aukščiausias apdovanojimas – Lietuvos nacionalinė kultūros ir meno premija.
Mendenhalo ledynas

Mendenhalo ledynas (angl. Mendenhall Glacier) – ledynas JAV, Aliaskoje, Džuno ledlaukyje, Mendenhalo slėnyje. Vietiniai indėnai tlingitai ledyną vadina Sitaantaagu arba Aak’wtaaksit. Ilgis 19 km, slinkimo greitis 60 cm/d. Užsibaigia Mendenhalo ežere. Ledynas lengvai pasiekiamas ir yra tik 19 km nuo Aliaskos sostinės Džuno.