google/wiki40b huggingface dataset:
Pranas Paškevičius

Biografija

1972 m. su tėvais politkaliniais grįžo į Lietuvą. 1974 m. baigė Karmėlavos vidurinę mokyklą. 1975–1977 m. atliko karo tarnybą Užbaikalės karinėje apygardoje. 1977 m. pradėjo dirbti Kauno radijo gamykloje. 1981 m. baigė Kauno politechnikos instituto Radioelektronikos fakultetą, įgijo radijo inžinieriaus specialybę.
1986 m. perėjo dirbti į Kauno namų statybos kombinatą. Po 1986 m. įvykusios Černobylio atominės elektrinės avarijos 1987 m. pradžioje nusiųstas statyti Slavutyčiaus miesto, ėjo įvairias pareigas. Po žemės drebėjimo Armėnijoje dalyvavo atstatant Artiko miestą. 1989 m. kartu su bendraminčiais įkūrė vieną pirmųjų Kaune akcinių bendrovių AB „Nida“. 1994 m. įkūrė UAB „Siroma“ ir UAB „Neogena“, pastarojoje iki 2000 m. ėjo direktoriaus, o nuo 2006 m. eina direktoriaus pavaduotojo pareigas.
1998–2002 m. Naujosios sąjungos (socialliberalų) narys ir vienas partijos steigėjų. 2004–2009 m. Darbo partijos steigėjas ir narys. 2011 m. perėjo į Liberalų ir centro sąjungą. 
2000–2003 m. ir 2007–2011 m. Kauno miesto savivaldybės tarybos narys, 2000–2002 m. mero pavaduotojas, 2000–2003 m. miesto valdybos narys, Miesto plėtros ir ekologijos komiteto pirmininkas. 2005–2006 m. LR Vidaus reikalų ministro Gintaro Furmanavičiaus patarėjas regioninei plėtrai.
Nuo 2008 m. Lietuvos judėjimo „Černobylis“ pirmininkas.
Kauno vyrų rankinio klubo „Granitas“ prezidentas.
XAP formatas

XAP yra failų formatas, skirtas dalintis ir instaliuoti programas, tarpines programas (middleware) į Windows Phone 7/8 operacines sistemas.
Taip pat tai failų formatas Silverlight programoms.
.xap failai, norint peržiūrėti jų turinį, gali būti pervadinti į .zip failus. Tai įmanoma todėl, kad .xap failai yra suglaudinti, naudojant „Zip“ glaudinimo technologiją.
Bioakustika

Istorija

Bioakustikos kaip mokslinės disciplinos pradininku laikomas slovėnų biologas Ivanas Regenas, kuris ėmė sistemingai tirti vabzdžių garsus. 1925 m. jis. panaudodamas griežimo (angl. stridulation) įtaisą duetu bendravo su vabzdžiu. Vėliau jis padėjo patinėlį svirplį prie mikrofono, o svirplių pateles netoli garsiakalbio. Patelės judėjo link garsiakalbio, bet ne prie patinėlio. Didžiausias Regeno įnašas šioje srityje be įrodymo, kad vabzdžiai aptinka oru sklindančius garsus, buvo timpaninio organo funkcijų išaiškinimas.
Primityvūs to meto elektromechaniniai įtaisai (pvz., fonografas) leido tik grubiai įvertinti akustinių signalų savybes. Tikslesni tokių signalų tyrimai pasidarė įmanomi tik XX a. antroje pusėje atsiradus elektronikai, ėmus naudoti osciloskopus ir pan. prietaisus, skaitmeninę techniką.
Viena iš naujausių bioakustikos sričių yra gyvūnų santykiai su akustine aplinka, antropogeninio triukšmo įtaka organizmams. Neseniai buvo pasiūlytas bioakustinis bendrijų nepažeidžiantis metodas biologinei įvairovei įvertinti.

Gyvūnų garsai

Gyvūnų naudojami garsai, kuriuos tiria bioakustika, apima platų dažnių diapazoną, įvairias terpes, todėl dažnai tai nėra garsas siaurąja to žodžio prasme (garsas – ore sklindantys oro virpesiai, kuriuos junta žmogaus klausa). Pvz., žiogai, pvz., komunikacijai naudoja garsus, kurių dažnis viršija 100 kilohercų, tad yra ultragarso diapazone. Žemesnio dažnio ultragarsą šikšnosparniai naudoja echolokacijai. Kai kurie gyvūnai naudoja ir žemo dažno virpesius, kurių nejunta įprastinės klausos organai. Pvz., drambliai skleidžia 15 Hz grunto virpesius; daug vabzdžių rūšių generuoja žemo ar vidutinio dažnio substrato virpesius.
Daug gyvūnų generuojamų garsų patenka į 20-20000 Hz intervalą, kuriame žmonės garsus gali girdėti.
Motiejus Konstantinas Radvila

Biografija

Kunigaikštis, kilęs iš Radvilų giminės Olykos- Nesvyžiaus linijos, tėvas Motiejus Radvila, motina Elžbieta Chodkevičiūtė.

Šeima

Žmonos Marija Grabauskaitė (Maria z Grabowskich), Celestina Sulistrovska (Celestyna z Sulistrowskich), Adelė Karnickaitė (Adela z Karnickich). Sūnūs Mikalojus Antanas Radvila, Motiejus Juozapas Radvila, Karolis Vilhelmas Radvila, Konstantinas Vincentas Radvila, Dominykas Marija Radvila, duktė Jadvyga Radvilaitė (vyras Edvinas Druckis-Liubeckis).

Valstybės tarnyba

Nuo 1815 (?) m. Rusijos Imperatoriškosios didenybės dvaro kamergeris, IV klasės patarėjas.
Juozas Dabužis

Biografija

Kilęs iš bajorų Dobužinskių giminės. Mokėsi Šiaulių ir Rygos gimnazijose. 1902 m. gruodžio 22 d. baigė Žemaičių kunigų seminariją Kaune. Vikaravo Dotnuvoje, Kaltinėnuose, Josvainiuose. Nuo 1911 m. Kauno kalėjimo kapelionas ir Šv. Kazimiero draugijos sekretorius. Dar amžiaus pradžioje pradėjo bendradarbiauti „Lietuvos ūkininkas“, „Nedėldienio skaitymas“, „Vienybė“, „Viltis“. Dažniausiai pasirašinėdavo slapyvardžiais J. Ačas, Makliorius, J. Žvygas, D. Žvygas. Išleido keletą religinių knygelių.
Nuo 1913 m. pradžios buvo paskirtas vikaru į Joniškio Švč. Mergelės Marijos Ėmimo į dangų bažnyčią, prie kurios tuo metu ypač aktyviai veikė Lietuvių katalikų blaivybės draugijos skyrius. Tačiau vos už kelių mėnesių buvo perkeltas į Vilnių dirbti gana pasaulietinio darbo „Vilties“ redakcijoje, kurioje jau darbavosi kunigas Fabijonas Kemėšis. Tačiau kūrybinės ir finansinės redakcijos problemos ir, svarbiausia, Pirmasis pasaulinis karas talentingą kunigą privertė emigruoti į JAV. Čia jis klebonavo Niuarke, Niujorke; aktyviai bendradarbiavo Bostono lietuvių laikraštyje „Darbininkas“. 1918 m. išrinktas į JAV lietuvių tautos tarybą Lietuvos Nepriklausomybei remti. Dalyvavo Lozanos lietuvių III konferencijoje. 1919 m. gegužės mėnesį paskirtas Lietuvos valstybinės delegacijos Lietuvos Nepriklausomybei remti nariu Paryžiaus taikos konferencijoje, vėliau Genujos konferencijoje, kur susipažino su O. Milašiumi.
Į Lietuvą J. Dobužinskis grįžo 1923 m.; klebonavo Mažeikiuose, Telšiuose, nuo 1927 m. – Telšių Šv. Antano Paduviečio katedros kapitulos kanauninkas. Netrukus susirgo džiova, persikėlė gyventi į Pašvitinio Švč. Trejybės bažnyčios altariją, ten ir mirė 1934 m. birželio 22 dieną.
Vida Cesiūnaitė

Vida Cesiūnaitė-Bagdonienė (g. 1958 m. kovo 14 d. Salininkai, Vilniaus raj.) – Lietuvos irkluotoja.

Biografija

1973 m. baigė Salininkų aštuonmetę mokyklą. 1976 m. baigė Vilniaus lengvosios pramonės technikumą. 1983–1988 m. TSRS irklavimo rinktinės narė. 1983–1988 m. dirbo Respublikinio sporto komiteto instruktore, 1988–1992 m. – masažuotoja, nuo 1998 m. bendrovės „Viltaura“ vadybininkė.
Aukso obuolys

Aukso obuolys – įvairių obuolius žinančių tautų mitologijos elementas. Tautos, kurios nežinojo obuolių, turi kitus vaisius, kurie atitinka obuolius kaip mitologijos elementą.
Aukso obuolio motyvas yra trejopos reikšmės: vaisingumo, erotinės, sakralinės.
Vaisingumo prasme aukso obuolio motyvas aptinkamas mistiškose Kadmo ir Harmonijos, Pelėjo ir Tetijos jungtuvėse bei daugelyje kitų Kaukazo, Mažosios Azijos ir Balkanų tautų mitų. Aukso obuolys minimas ir baltų bei lietuvių pasakose ir dainose, kur pati mergelė vadinama aukso obuoliu.

Graikų mitologija

Ryškiausias aukso obuolio motyvas yra senovės graikų mituose. Juose žinomas padavimas apie aukso obuolius, augusius Hesperidžių sode, kur juos prižiūrėjo Nakties dukros Hesperidės, o medį, ant kurio augo aukso obuoliai, saugojo slibinas Ladonas. Aukso obuolius iš šio sodo pagrobė ir į Argą parvežė Heraklis, kuris užmušė juos saugojusį slibiną.
Panašaus siužeto mitų, kur aukso obuolys (saulė) kabąs kažin kokiame dangaus medyje, nuo žmonių jį saugo koks nors pavydus slibinas, o aukso obuolį išvagiąs teigiamas herojus ir atiduodąs žmonėms, yra ir kitų indoeuropiečių tautų mitologijoje.
Aukso obuolys svarbus ir Trojos karo mituose. Dzeusas davęs Pariui aukso obuolį su užrašu „gražiausiajai“, o šis atidavė jį Afroditei, nes ji buvo pažadėjusi Pariui gražiausiąją to meto moterį (Menelajo žmoną Eleną).
Aukso obuoliai minimi ir legendoje apie Atalantą, kur lenktynėse jos rankos siekęs Hipomenas naudojo aukso obuolius siekdamas atitraukti Atalantos dėmesį ir taip laimėjo lenktynes.
Tučnos valsčius

Administracinis suskirstymas

Bokinka Krulevska, Bokinka Panska, Choroščinka, Dombrovica Duža, Kalichovščizna, Leniuškai, Matiašuvka, Mazanuvka, Miendzilešas, Ogrodnikai, Rozbituvka, Tučna, Viskai, Vladislavuvas, Vulka Zablocka, Vulka Zablocka Kolonija ir Žukai.
Bronislovas Budvytis

Biografija

1990 m. baigė Lietuvos žemės ūkio akademiją, inžinierius – hidrotechnikas. UAB „Meliovesta“ direktorius.
Lietuvos liberalų sąjungos, nuo 2001 m. Liberalų demokratų partijos, partijos Tvarka ir teisingumas (liberalai demokratai) Pagėgių skyriaus narys.
2003–2007 m., 2007–2011 m. ir nuo 2011 m. Pagėgių savivaldybės tarybos narys. 
Pagėgių verslininkų ASO pirmininkas, VVG „Pagėgių kraštas“ valdybos narys.
Sutuoktinė Virginija, vaikas Edita.
Kardifo milžinas

Kardifo milžinas – viena iš garsiausių Amerikos klastočių, maždaug trijų metrų aukščio akmeninis žmogus, atrastas Kardife (Niujorko valstija), Viljamo C. Njuvelo sodyboje 1869 metų spalio 16 d. šulinį kasusių darbininkų.
Kardifo žmogus tapo daugybės debatų objektu. Vieni teigė, kad tai senovinė statula, kiti – kad suakmenėjęs senovinis žmogus. Ekspertai labai greitai nustatė, kad tai nėra fosilija, tačiau liko neišgirsti. Buvo net manančių, kad tai biblinio Galijoto fosilija. Galiausiai paaiškėjo, kad statulą padarė Niujorko tabako prekiautojas Džordžas Hulas. Akmeninio žmogaus išskaptavimui ir užkasimui jis išleido 2600 dolerių, tačiau vėliau statulą pardavė už 37500 dolerių Deividui Hanumui. Kardifo žmogus buvo nugabentas į Sirakūzus (Niujorkas), kur surengta jo paroda.
Nepaisant mokslininkų pareikštos nuomonės, klastotė pritraukė tiek žmonių, kad šoumenas F. Barnumas pasiūlė 60000 dolerių už galimybę išsinuomoti ją trims mėnesiams. Gavęs neigiamą atsakymą, Barnumas padarė savąjį milžiną ir paskelbė, kad tai ir yra tikrasis, o Kardifo iškasena – klastotė. Laikraščiai išspausdino jo versiją kartu su Hanumo citata „Kiekvieną minutę gimsta lengvatikis“ (There's a sucker born every minute). Hanumas turėjo omenyje lengvatikius, mokančius pinigus Barnumui. Vėliau šią citatą klaidingai pradėta priskirti Barnumui.
Deividas Hanumas iškėlė Barnumui bylą, kurios metu 1870 metų vasario 2 paaiškėjo, kad abi statulos yra klastotės. Teismas nusprendė, kad Barnumas negali būti kaltinamas šmeižtu dėl suklastotos statulos pavadinimo suklastota.
Šiuo metu Kardifo Milžinas laikomas Farmerio Muziejaus parodoje Niujorke. Barnumo padaryta kopija laikoma Nuostabiojo Marvino Mechanikos Muziejuje Mičigane.
Kokaino šaukštelis

Kokaino šaukštelis – ilgas ir plonas įvairios formos bei dekoracijų metalinis šaukštas su gana maža, bet gilia galvute, skirtas kokaino uostymui.
Šaukštelyje telpa maždaug pusė įprastos kokaino dozės, todėl vienai dozei šaukštas naudojamas du kartus. Kokaino šaukšteliai buvo labai populiarūs apie 1980 m., tačiau dabar naudojami labai mažai. Vietoje jų paplito dabar įprastas kokaino miltelių paruošimas „linija“.
Dambravos sinagoga

Dambravos sinagoga (lenk. Synagoga w Dąbrowie Białostockiej) – sinagoga buvusi Dambravos mieste, Sztabińskiej gatvėje. Sinagoga buvo pastatyta 1874 metais. Steigėjas buvo rabinas Menachem Mendl. Per II pasaulinį karą sinagoga buvo labai stipriai nusiaubta ir apgriauta. Po karo buvo visiškai nugriauta. Plytinė sinagoga buvo stačiakampio formos. Rytinėje dalyje buvo pagrindinė maldų salė.
Gary Thain

Biografija

Gary Thain kaip grupės The New Nadir narys atvyko iš Naujosios Zelandijos į Londoną, kur kartą sugrojo jam session su Jimi Hendrix. 1969 m. grupė iširo.
Po to jis tapo grupės Keef Hartley Band nariu, kurios sudėtyje 1971 m. gastroliavo kartu su Uriah Heep. Pastarosios grupės muzikantai atkreipė į jį dėmesį ir 1972 m. vasario mėn. jis tapo Uriah Heep boso gitaristu, pakeitęs Mark Clarke. Uriah Heep jis grojo iki 1975 m. vasario mėn. Paskutinio koncertinio turo su Uriah Heep metu per koncertą Moody Coliseum, Dalase, jis patyrė stiprų elektros srovės smūgį ir rimtai nukentėjo. Grupės gastrolės dėl to buvo nutrauktos. Apie tą laiką jis taip pat užsikrėtė venerine liga, kurios negalėjo išsigydyti, bei tapo priklausomas nuo narkotikų. Dėl to jis nebegalėjo gerai atlikti savo darbo, buvo atleistas iš grupės ir pakeistas buvusiu grupės King Crimson boso gitaristu ir vokalistu John Wetton.
Gary Thain grojimo stilius buvo ryškus, išsiskyrė puikiomis, melodingomis bosinės gitaros partijomis. Jis grojo įrašant keturis Uriah Heep albumus – Demons and Wizards, The Magician's Birthday, Sweet Freedom ir Wonderworld, taip pat dalyvavo koncertinio albumo Uriah Heep Live įrašuose.
Gary Thain buvo rastas negyvas savo namuose Norwood Green 1975 m. gruodžio 8 d. Mirties priežastis – kvėpavimo nepakankamumas, sukeltas heroino perdozavimo. Jam buvo 27 metai.
Priskiriamas vadinamajam klubui „27“, kurį sudaro reikšmingos įtakos roko ir bliuzo muzikai turėję muzikantai, mirę 27 metų (Brian Jones, Jimi Hendrix, Janis Joplin, Jim Morrison, Kurt Cobain ir kt.).
Miegėnai

Istorija

Miegėnai (Megene), kaip minima Hermano Vartbergiečio Livonijos kronikoje, 1372 m. buvo nuniokoti kryžiuočių.
XIX a. pab. buvo Skėmių valsčiuje. XX a. pr. priklausė Surviliškio valsčiui. Buvo Bajarūnų, Domanščių, Gaščevičių, Alševičių, Račisavų, Šikšnevičių, Šurkų valdos.
TSRS okupacijos metais – kolūkio centrinė gyvenvietė. 1942 m. įsteigta pradžios mokykla, 1957–2003 m. septynmetė, aštuonmetė, devynmetė mokykla. Veikė medicinos punktas.

Aplinkinės gyvenvietės

Vikaičiai – 4,5 km
Devynduoniai – 3,5 km
Paberžė – 3,5 km
GUDŽIŪNAI – 9 km
Užupė – 5,5 km
Alksnėnai – 4 km
ŠLAPABERŽĖ – 8 km
Lažai – 4 km
 Surviliškis – 9 km
Tom Petty

Tom Petty (Thomas Earl Petty; g. 1950 m. spalio 20 d. – m. 2017 m. spalio 2 d.) – amerikiečių muzikantas ir aktorius.
Vaduvų piliakalnis

Piliakalnis

Piliakalnis įrengtas atskiroje kalvoje, Šetekšnos (Jaros) kairiajame krante, santakoje su bevardžiu upeliu. Šlaitai vidutinio statumo, 5-10 m aukščio. Aikštelė apskrita, 40 m skersmens. Joje rasta lygios keramikos.
Piliakalnį labai apardė joje įrengtos veikiančios kapinės. Šlaitai apaugę lapuočiais.
Į pietus – pietryčius ir šiaurės vakarus nuo piliakalnio 1,6 ha plote yra papėdės gyvenvietė. Lietuvos Respublikos Vyriausybės nutarimas dėl paskelbimo kultūros paminklu – 1998-05-19; Nr.612. Paminklo teritorijos plotas 2,1 ha, fizinio apsaugos zonos pozonio plotas 10000 m².

Aplinkiniai piliakalniai

Bakšėnų piliakalnis 24 km
Žiobų piliakalnis 29 kmSkosos piliakalnis 45 km
Strobukų piliakalnis 38 kmMartiniškėnų piliakalnis 14 km
Moškėnų piliakalnis 16 kmKerelių piliakalnis 7 km
Aukštupėnų piliakalnis 19 kmAisetos piliakalnis 14 km
Rudžių piliakalnis 14 kmGaigalių piliakalnis 15 km
Papilių piliakalnis (Kupiškis) 13 kmObonių piliakalnis 6 km
Bugailiškių piliakalnis 10 kmRadžionių piliakalnis 19 km
Juodonių piliakalnis 15 km
Robert Soblen

Biografija

Gimė 1900 m. lapkričio 7 d. Vilkaviškyje. Tėvas buvo pramonininkas, susijęs su vienu iš aukščiausių TSRS vadų, žydu Lazariu Kaganovičiumi. 1920-1930 m. kartu su broliu Jack Soble įsitraukė į trockininkų judėjimą. Aktyviai dalyvavo Prancūzijoje ir Vokietijoje, iš kur veždavo Levo Trockio korespondenciją ir atsišaukimus į Tarybų Sąjungą. 1931 m. pradėjo dirbti NKVD, kur vykdė užduotis nukreiptas prieš Trockį. 1932 m. Trockis nutraukė ryšius su broliais Soblenais, o šie įstojo į Vokietijos komunistų partiją.
Prasidėjus II pasauliniam karui, 1941 m. su broliu ir likusiais šeimos nariais persikėlė gyventi į JAV. Leidimą išvykti į JAV jiems suteikė NKVD saugumo vadas Lavrentijus Berija, tačiau su sąlyga, kad broliai šnipinės JAV. Amerikoje šnipinėjo trockininkų judėjimą, taip pat siųsdavo į TSRS įvairius žvalgybos surinktus duomenis.
1957 m. kartu su broliu buvo suimti už šnipinėjimą prieš JAV. Brolius išdavė Holivudo režisierius Boris Morros, kuris pats anskčiau teikdavo pagalbą sovietų agentams, bet vėliau tapo FTB agentu. Soblenas prisipažino kaltu ir buvo nuteistas 7 metams kalėjimo. 1960 m. buvo papildomai apkaltintas, kad II pasaulinio karo metu teikdavo slaptus JAV duomenis TSRS saugumui bei 1950 m. atominių bombų bandymų aikštelių nuotraukas. Soblenas neigė kaltę. 1961 m. rugpjūčio 7 d. buvo nuteistas iki gyvos galvos.
Soblenas pateikė apeliaciją, o kadangi pats sirgo leukemija, tai kol vyko apeliacijos nagrinėjimas, buvo paleistas už užstatą. 1962 m. birželį apeliacija buvo atmesta. Sužinojęs, kad apeliacija buvo atmesta pabėgo į Izraelį, kur būdamas žydų tautybės pasiprašė Izraelio pilietybės, taip siekdamas išvengti ekstradicijos, tačiau Izraelis nesuteikė plietybės ir Sobleną deportavo. Skrendant į JAV, lėktuvas nusileido Londone, kur Soblenas persipjovė venas. Iš oro uosto buvo nuvežtas į ligoninę, kur paprašė politinio prieglobsčio Jungtinėje Karalystėje, tačiau prašymas buvo atmestas. Atėjus deportacijos dienai, 1962 m. rugsėjo 11 d. nusižudė perdozavęs tablečių.
Šilavoto Davatkynas

Davatkynas XX a.

Šilavoto Davatkynas įsikūręs Naujasodžio kaimo pušyno šlaite, maždaug 0,7 km. nuo Šilavoto – parapijos centro. Daugiau nei šimtmetį čia veikė neformalus moterų vienuolynas, kuriame įsikūrė pamaldžios moterys – davatkėlės. Didžioji dalis jų, neturėdamos materialinių galimybių stoti į vienuolyną, apsigyveno šioje atokioje vietoje.
Pirmoji Davatkyno gyventoja – Marijona Dabrišiūtė, čia apsigyveno 1895 metais. Antroji – Marė Gelčytė čia atsikėlė apie 1898 metus. Išpirkdamos žemę iš vietinio ūkininko, čia kūrėsi ir statėsi sau būstus. Nepaprastu pamaldumu išsiskyrė Ona Marcinkevičiūtė, Marė Dabrišiūtė, Ona Zieniūtė, Ona ir Marytė Kuklieriūtės, Ona Mieldažytė, Ona (Anelė) Mieldažytė, Magdė Matusevičienė. Vienu metu Davatkyno teritorijoje stovėjo 7 gyvenamieji namai, vieni jų didesni, kiti labai maži.  Vienu metu čia gyveno keturiolika moterų. Seniausi vietos gyventojai pasakoja, kad čia buvusi daraktorių mokykla, Pirmojo Pasaulinio karo metais ji čia taip pat veikė. Šiandieną yra išlikę du autentiški gyvenameiji namai, du ūkiniai statiniai – pašiūrė ir rūsys. Nedidelėje teritorijoje sutelkti pastatai suformavo tarsi atskirą gyvenvietę.

Šilavoto Davatkyno muziejus

Mirus paskutinei davatkėlei Onai Mieldažytei Šilavoto Davatkyną paveldėjo pirmosios šioje vietoje apsigyvenusios davatkėlės Marijonos Dabrišiūtės giminaičiai – Lincevičių šeima. Jie rūpinosi vietos išsaugojimu ir atgaivinimu. Nuo 2004 metų Davatkyne buvo pradėti organizuoti kultūriniai renginiai - menininkų plenerai, kurių ilgametis kuratorius buvo tapytojas Alfonsas Vilpišauskas, „Poezijos pavasario“ renginiai, spektakliai, Lietuvos muziejų kelio, tarptautinės muziejų nakties renginiai, vietinės bendruomenės šventės. 2007 metais Davatkynas tapo Prienų krašto muziejus padaliniu. Prie šio tikslo įgyvendinimo prisidėjo daug bendraminčių ir iškilių krašto žmonių. Nameliuose įrengtos ekspozicijos, kuriose supažindinama su čia gyvenusių moterų buitimi, kasdieniais darbais, pamaldumo tradicijomis.

Skulptūrų takelis

2006 metais pušyno šlaite, šalia tako vedančio į bažnyčią, yra įrengtas skulptūrų takas. Visą šimtmetį čia gyvenusios davatkėlės takeliu kasdien skubėjo į bažnyčią. Dabartinių „Davatkyno“ šeimininkų idėja buvo skulptūromis paženklinti šį taką. Šioje vietoje buvo sumanyta davatkėlių atminimą įprasminti šventųjų moterų atvaizdais koplytėlėse. Davatkėlių per šimtą metų čia gyveno keturiolika, tačiau beveik visos vienodais vardais: Onos, Marijos, Magdalenos. Šilavoto bažnyčioje švenčiami Šv. Kotrynos atlaidai, jos atvaizdas yra bažnyčios šoniniame altoriuje, tad ji taip pat labai tiko vienoje iš koplytėlių. Dar buvo pasirinkta Šv. Veronika. Taigi šalia takelio iškilo Švenčiausiosios Mergelės Marijos skulptūra, koplytėlėse sustojo šventosios – Ona, Magdalena, Veronika, Kotryna, o centre –  Švenčiausioji Jėzaus Širdis.  Švč. Jėzaus Širdies koplytėlė - Šilavoto Švč. Jėzaus Širdies bažnyčios simbolis taip pat skirtas pagerbti Šilavoto parapijos įkūrėją Antaną Radušį, kurio rūpesčiu buvo pastatyta parapijos bažnyčia.
Katiliškės (Šiauliai)

Istorija

1950–1991 m. kaimas priklausė kolūkiui „Raudonasis spalis“.

Aplinkinės gyvenvietės

Gergždeliai – 4 km
Rūveliai – 4,6 km
 Repšiai – 1,4 km
Minkštakiai – 4,8 km
KURŠĖNAI – 9 km
Padarbos – 1,7 km
 KUŽIAI – 7 km
Raupaičiai – 3,3 km
Gogiškiai – 1,5 km
Nutaučiai – 1,8 km
 ŠIAULIAI – 19 km
Žalpių dvaras

Žalpių dvaras stovėjo į pietus nuo Žalpių miestelio (Kelmės rajonas).

Istorija

Žinomas XVI a., minimas Viduklės teismo aktuose (1588, 1619 ir kt. metais). 1714 m. dvaro savininkas Plusčiauskas pastatė medinę koplyčią, priklausiusią Viduklės parapijai. Pluščiauskams dvaras priklausė iki 1940 m. Pirmasis dvaro valdytojas Jonas Pluščiauskas pasistatė medinius rūmus, kurie beveik nepasikeitę išsilaikė iki II pasaulinio karo.
Tauragės ligoninė

VšĮ Tauragės ligoninė – regioninė gydymo įstaiga, teikianti diagnostikos, gydymo, reabilitacijos, slaugos paslaugas. Ligoninė įsikūrusi V. Kudirkos g. 2, Tauragėje.
Ligoninėje yra 234 lovos, per metus stacionarinė pagalba suteikiama daugiau negu 9500 pacientų, atliekama 2850 operacijų. Dirba 444 darbuotojai, iš jų 41 dirba antraeilėse pareigose. Tai 76 gydytojai, 203 slaugytojos ir 165 aptarnaujančio – ūkinio personalo darbuotojai.

Istorija

Pirmoji valstybinė ligoninė Tauragėje buvo atidaryta 1920 m. Tauragės dvare. Joje buvo 20 lovų – chirurgijos, vidaus ligų ir infekcinio profilio. Ligonėje dirbo 10 darbuotojų, iš jų – 1 gydytojas. 1926 m. ligoninė persikėlė į Radvilų pilies patalpas. Lovų skaičius padidėjo iki 35, dirbo 2 gydytojai, 1 felčeris, 1 akušerė, 1 med.  sesuo.
1932 pastatyta nauja 65 lovų ligoninė, kurią suprojektavo Karolis Reisonas. Karo metais ligoninė patyrė nuostolių: žuvo darbuotojų, buvo sunaikintas brangus inventorius. Pokaryje sutvarkytoje ligoninėje dirbo 250 žmonių: 31 gydytojas, iš jų 6 stomatologai, 106 vidurinio med. personalo darbuotojai. Vėliau kūrėsi nauji skyriai, o didėjant gimstamumui, 1961 m. organizuoti atskiri gimdymo namai, įkurtas vaikų ligų skyrius. 1963–1972 m. pastatyta vaikų poliklinika, išaugo periferinių medicinos įstaigų tinklas, rajono centrinėje ligoninėje lovų skaičius pasiekė 160, joje dirbo 70 gydytojų bei 270 vidurinio medicinos personalo. 1974 m. pastatytas naujas ligoninės korpusas, 1981 m. poliklinika, 1986 m. akušerijos – ginekologijos korpusas, vyko medicinos reformos, naikinosi ir kūrėsi nauji struktūriniai ligoninės padaliniai.
2010 m. rugpjūčio 25 d. Tauragės rajono savivaldybės tarybos sprendimu VšĮ Tauragės apskrities ligoninė tapo VšĮ Tauragės ligoninė. 
2013 m. ligoninė buvo rekonstruojama: pagerinta pastatų šiluminė izoliacija, modernizuotos karšto vandens ir elektros tiekimo sistemos, atnaujintos patalpų vėdinimo sistemos, įrengta medicininių dujų tiekimo sistema. Iki 2017 m. dalimis bus atnaujinta medicinos įranga. Baigtas įgyvendinti projektas „Dienos chirurgijos, slaugos bei paliatyviosios slaugos paslaugų plėtra bei stacionarių paslaugų optimizavimas“.

Skyriai, padaliniai

Ligoninėje veikia priėmimo – skubiosios pagalbos, vaikų ligų, vidaus ligų, nervų ligų, psichiatrijos, anesteziologijos – reanimacijos, chirurgijos, ortopedijos – traumatologijos, radiologijos, fizinės medicinos ir reabilitacijos, akušerijos – ginekologijos skyriai, operacinė ir konsultacijų poliklinika.