google/wiki40b huggingface dataset:
San Benedeto del Trontas

Istorija

Miesto istorija susijusi su šventuoju kankiniu, kurio vardas jam duotas. Benediktas buvo karys iš Kupros, gyvenęs Diokletiano laikais. Po Konstantino edikto 313 m. tikintieji pastatė koplyčią prie jo kapo. Nuo to laiko jam buvo meldžiamasi, kai užeidavo galvos skausmas. Vėliau buvo pastatyta bažnyčia. Istorikai teigia, kad rasta radinių, pagal kuriuos galima teigti, kad Albulos dešiniajame krante buvo romėnų gyvenvietė Alba Picena.
998 m. pirmąkart kaimas minimas Fermo vyskupo Huberto akte. 1145 m. feodas atitenka Valterio iš Neapolio sūnums Bernardui ir Acui. Imperatorius Otonas IV 1211 m. Fermui atidavė sritis nuo Tronto iki Potencos upių. 1245 m. imperatorius Frydrichas II atidavė Askoli Pičenui atidavė pajūrį tarp Ragnolos ir Tronto upių statyti įtvirtintą uostą. Tuo laikotarpiu tarp Fermo ir Askoli Pičeno vyko nesutarimai, kuriuose dalyvavo kiti miestai ir kurie nuniokojo kaimo vietoves. 1478 m. miestą nusiaubė maras. Sen Benedeto buvo beveik negyvenamas, kol čia neapsistojo pabėgėliai iš Romanijos. XVI–XIX a. turkai grobdavo jūreivius ir parduodavo į vergiją. 1650 m. miestas pradėjo plėstis už sienų, 1754 m. atsirado pajūrio priemiesčiai: Sant’Antonio da Padova ir Marina. 1860 m. miestas prijungtas prie Italijos karalystės. 1896 m. karaliaus dekretu prie San Benedetto pridėta galūnė del Tronto. 1936 m. prie miesto prijungtas Porto d’Ascoli kaimas.
Paskutiniais Antrojo pasaulinio karo metais miestas 144 bombarduotas iš oro ir 6 – iš jūros. Pakario metais Sen Benedeto prie Tronto greitai atsigavo, amžiaus vidury jis turėjo vieną didžiausių žvejybos uostų Italijoje. Sparčiai plėtojosi turizmas.
Čikitoso provincija

Istorija

Provincija pavadinta pagal vieną iš didžiausių regione gyvenančių tautų - čikitanus. Žodis chuiquitanos arba chuiquitos yra ispaniškos kilmės ir reiškia mažyčiai. Jį pradėjo naudoti ispanų konkistadorai, kuomet atvykę regione pamatė mažytes vietinių indėnų trobelių duris.
Provincija buvo įkurta kartu su Santa Kruso departamentu 1826 sausio 26 d. Iki XIX amžiaus paskutinio dešimtmečio provincija apėmė visą regioną, vadinamą Čikitanija (isp. Chiquitania), kuris vėliau buvo padalintas į Njuflo de Čaveso, Chosė Migelio de Velasko, Anchelo Sandovalo, Germano Busčo ir Gvarajoso provincijas.

Geografija

Šiaurėje Čikitoso provincija ribojasi su Chosė Migelio de Velasko ir Njuflo de Čaveso provincijomis, vakaruose su Andreso Ibanjeso provincija, pietuose su Kordiljeros provincija, rytuose su Germano Busčo ir Anchelo Sandovalo provincijomis.
Du trečdaliai provincijos teritorijos išsidėstę lygumoje (isp. Llanos de Chiquitos), kita dalis kalvotoje vietovėje. Vidutinis aukštis - 296 metrai. Lygumoje yra tankūs miškai. Šis regionas labai palankus žemės ūkiui, gyvulininkystei ir miškininkystei. Provincijoje gausu upių. Dalis priklauso Río Parapetí baseinui ir jos suformuoja šiaurinę šlapynės Bañados de Izozog dalį, kurios pabaigoje yra Concepción lagūna.
Provincijos vidutinė metinė temperatūra 25,4 °C. Vidutinis kritulių kiekis 1040 mm.
Peloponeso lyga

Raida

Prielaidos lygai atsirasti susidarė jau VIII a. pr. m. e., kuomet Sparta plėtė savo hegemoniją iš pradžių Lakonijoje, o vėliau ir gretimuose regionuose - Mesenijoje, pietų Arkadijoje ir pietų Argolidėje. Nuo tada Sparta siekė įsigyti galią bei įtaką ir kituose Peloponeso pusiasalio regionuose.
VI a. pr. m. e. Sparta padėjo Korintui išvyti tironų Kapselidų dinastiją, už ką įsigijo sąjungininką. Kitame regione - Elidėje - Sparta padėjo kontroliuoti Olimpines žaidynes. Arkadijoje ji pasinaudojo polių tarpusavio karais, ir nugalėjusi maištininkę Tegėją, užtikrino ten stabilumą. Už šiuos nuopelnus ji patraukė daug gretimų Peloponeso regionų, ir natūraliai susiformavo lyga.
Spartai nepavyko įsigalėti tik dviejuose Peloponeso regionuose - Argolidėje ir Achajoje. Pirmosios pasipriešinimas buvo pralaužtas 546 m. pr. m. e. Spartos laimėtame mūšyje, tačiau tiek Achaja, tiek Argolidė išlaikė neutralitetą vėlesniuose įvykiuose. Vietoj to Sparta plėtė įtaką į šiaurę, kur prisijungė Megara, o vėliau - Bojotija (ypač Tėbai), Fokidė, Lokridė.
Graikų-persų karų metu Peloponeso lyga sudarė dalį anti-persiškos Helenų lygos ir kovojo vienoje pusėje su Atika. Tačiau kuomet 479 m. pr. m. e. graikai sumušė persus Platėjos mūšyje, išsiskyrė nuomonės tarp Spartos ir Atėnų. Sparta siūlė baigti karą ir perkelti Mažosios Azijos graikus į Balkanus, kai Atėnai siūlė juos ginti. Nepasiekus konsensuso, Sparta pasitraukė iš anti-persiškos lygos ir atkūrė Peloponeso lygą dar kartą.
Tuo pat metu Atėnams suformavus Delo lygą, prasidėjo trintis tarp šių dviejų konfederacijų, kuri galiausiai įžiebė Peloponeso karą. Jis baigėsi 404 m. pr. m. e. visiška Peloponeso lygos pergale ir Delo sąjungos panaikinimu. Nuo tada trumpam Peloponeso lyga įgijo hegemoniją visame helenų pasaulyje.
Tačiau ši pergalė parodė ir lygos netvirtumą, jos narių nelygybę. Tai sukėlė sukilimus sąjungininkų kraštuose ir skatino jų tarpe vienijimąsį prieš Spartą. Stipriausi Lygos nariai, Tėbai ir Korintas, susivieniję su Argolide ir Atėnais, metė iššūkį Spartai, pradėdami Korinto karą (395-387 m. pr. m. e.). Tuo pat metu Atėnai vėl ėmė galvoti apie Delo sąjungos atgaivinimą ir sukūrė Antrąją Atėnų imperiją. Dar vėliau, 371 m. pr. m. e., Tėbai įgijo hegemoniją po Spartos pralaimėjimo prie Leuktros, ir Peloponeso lyga prarado savo reikšmę.
Čipko judėjimas

Čipko judėjimas (hindi चिपको आन्दोलन  = Cipko Āndolan, angl. Chipko movement) – ekologinis judėjimas, XX a. aštuntajame dešimtmetyje veikęs Indijoje, tuometiniame Utarančalo regione. Šio judėjimo aktvistai taikiais metodais priešinosi masiniam miškų kirtimui; pagrindinė pasipriešinimo taktika – medžių apkabinimas (nuo to ir kilo pavadinimas iš garhvalių kalbos).
Judėjimui pradžią davė 1974 m. kovo 26 d. įvykęs garhvalių moterų iš Reni kaimo (Čamolio raj., tada Utar Pradešas) pasipriešinimo kaimo miško kirtimui, kurį siekė įvykdyti valstybinio miškų departamento pasamdyti asmenys, akcija. Vėliau šis judėjimas paplito po kitas Utar Pradešo, o vėliau Indijos vietas ir paveikė Indijos aplinkos politiką, kuri tapo jautresne kaimo bendruomenių atžvilgiu.
Čipko judėjimas prisidėjo ne tik prie ekologinių problemų iškėlimo Indijoje, bet ir prie moterų padėties klausimo palietimo. Čipko judėjimas dažnai įvardijamas kaip ekofeministinis, nes dauguma jo dalyvių buvo moterys. Pagrindinė Čipko lyderiai buvo Chandi Prasad Bhatt ir Sunderlal Bahuguna.
Petras Kiaulėnas

Petras Kiaulėnas (1909 m. sausio 10 d. Naniškiai, Pandėlio valsčius – 1955 m. rugpjūčio 15 d. Niujorkas) – Lietuvos tapytojas, architektas.

Biografija

1928–1934 m. Kauno meno mokykloje ir 1934–1937 m. Romos dailės akademijoje studijavo tapybą, 1937–1942 m. Paryžiaus dekoratyvinės dailės mokykloje ir 1938–1940 m. Paryžiaus universiteto Miestų planavimo institute – architektūrą.
1946 m. išvyko į JAV, nuo 1952 m. gyveno Niujorke.

Kūryba

Nutapė peizažų („Vasara parke“ 1953 m., „Saulėlydis“ 1954 m.), natiurmortų („Granatai“ 1951 m., „Gėlė, citrinos ir figūrėlė“ 1955 m.), portretų („Ponios B. portretas“ 1954 m., Dailininko A. Varno portretas 1955 m.), figūrinių kompozicijų („Besiilsinčios šokėjos“ 1947 m.). Tapybos kūriniai vaiskaus kolorito, supaprastintos formos, ryški impresionizmo įtaka.
Kartu su žmona architekte Vasia Kiaulėniene parengė gyvenamųjų namų, vilų, sakralinių pastatų projektų (Sandam House Riverside, Voulis House Clearwater Beache, Floridos valstija, abu 1947 m.).
Svarbiausios parodos: Paryžiuje (1943 m., 1944 m., 1946 m., 1957 m.), Čikagoje (1985 m.), Vilniuje (1993 m.). Kūrinių turi Lietuvos dailės muziejus. Nuo 1973 m. Farmingvilyje (Niujorko valstija, JAV) veikia Petro Kiaulėno muziejus.
Aukštaitijos radijas

Aukštaitijos radijas – radijo stotis, veikianti nuo 1995 m. rugsėjo Panevėžyje. 2012 m. liepos 12 d. radijo stoties pavadinimas pakeistas į XFM.

Istorija

Iš pradžių laidos transliuotos 17 val. per parą, nuo 1996 m. – ištisą parą FM bangomis. Jos girdimos Panevėžyje ir 80 km spinduliu aplink miestą. 65 proc. programos užima muzika, taip pat transliuojamos žinios, pramoginės laidos, viktorinos. Stoties auditorija – apie 300 000 klausytoju. 
Direktoriai Algirdas Šatas, Vytautas Žilėnas.
Zlata Ognevič

2010 m. Eurovizijos dainų konkursas

Zlata pirmą kartą bandė atstovauti Ukrainai „Eurovizijoje“. Jos daina buvo „Tiny Island“ (liet. Maža sala), kuri užėmė penktą vietą, surinkusi 30 taškų.

2011 m. Eurovizijos dainų konkursas

2011 metais ji antrą kartą bandė atstovauti Ukrainai konkurse. Šį kartą ji atliko dainą „The Kukushka“ ukrainiečių kalba ir užėmė 2-ą vietą.

2013 m. Eurovizijos dainų konkursas

2012 m. gruodžio 23 d. Zlata trečią kartą bandė atstovauti Ukrainai Eurovizijos dainų konkurse, nacionalinėje atrankoje „Evrobachennya 2013 – Natsionalyni vidbir“ su daina „Gravity“. Gavusi visus maksimalius taškus iš žiuri ir televizijos žiūrovų, Ognevič iškovojo teisę atstovauti Ukrainai 2013 m. Eurovizijoje, Malmėje, Švedijoje.
Konkurse Zlata su daina „Gravity“ užėmė trečią vietą, surinkusi 214 taškų bei gavusi maksimalų 12 taškų iš Armėnijos, Azerbaidžano, Baltarusijos, Kroatijos ir Moldovos.
2013 m. lapkričio 30 d. kartu su Timuru Mirošnyčenko vedė 2013 m. vaikų Eurovizijos konkursą.
Bronius Paliulis

Biografija

1975 m. baigė Lietuvos žemės ūkio akademiją, inžinierius – mechanikas. 1992–2003 m. SPUAB „Kelmės vanduo“ vyr. inžinierius. 2003–2007 m. Kelmės rajono savivaldybės administracijos direktorius.
Nuo 1990 m. Lietuvos demokratinės darbo partijos, nuo 2001 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Kelmės rajono skyriaus narys. Nuo 2005 m. skyriaus pirmininko pavaduotojas.
1995–2003 m., 2003 m. kovo – balandžio mėn ir 2007 m. (atsisakė mandato) Kelmės rajono savivaldybės tarybos narys. 1997–2003 m. Kelmės rajono savivaldybės valdybos narys.
Sutuoktinė Zita, vaikai Tomas, Romas, Tautvydas.
Rogienice Velkių valsčius

Istorija

1932 m. balandžio 1 d. valsčius tapo Lomžos apskrities dalimi. 1939 m. balandžio 1 d. valsčius tapo Varšuvos vaivadijos dalimi. 1945 m. rugpjūčio 18 d. valsčius tapo Balstogės vaivadijos dalimi. 1952 m. liepos 1 dienos valsčių sudarė 25 kaimai. Vykdant Lenkijos valsčių reformą, valsčius buvo panaikintas 1954 m. rugsėjo 29 dieną. Nuo 1973 m. sausio 1 d. iki 1975 m. birželio 1 d. valsčius priklausė Lomžos vaivadijos Grajevo apskričiai. 1975–1976 m. liepos 2 d. priklausė Lomžos vaivadijai. 1976 m. valsčius tapo Malų Plocko, Piontnicos ir Staviskų valsčių dalimi.
Eustachijus Karolis Karpis

Dvarai

Be paveldėtų tėvo žemių – Paštuvos su jai priklaususiu Leonpoliu, pagal anksti mirusio giminaičio Ignoto Karpio 1808 m. vasario 29 d. testamentą 1809–1810 m. paveldėjęs didžiulius turtus tapo vienu turtingiausių Lietuvos bajorų, stambiausias Kauno gubernijos žemvaldys. Jam priklausė Rėkyva, Joniškėlis, Gilvydžiai (seniau Veišnagola), Senkonys, Gustonys, Neirai, Klovainiai, Linkuva, Rimkūnai, Liesai, Palėvenė, Moliūnai, Naujamiestis, Paežeriai, Žubriškiai ir Daugeloniai. Jis apjungė dviejų giminės linijų valdas, kurias dar padidino pirkdamas naujas.
Pradėjęs valdyti paveldėtus dvarus, konfliktavo su jų valstiečiais, kurių dauguma dar Benedikto Karpio buvo atleisti nuo baudžiavos. Tie konfliktai tęsėsi ir vėliau, valdant jo palikuonims.

Biografija

Kilęs iš Lietuvos bajorų Karpių giminės Joniškėlio šakos.
1809 m. Raseinių žemės teisėjas. 1812 m. Švietimo komiteto Vilniuje narys. 1814 m. Upytės pavieto maršalka ir Edukacinės komisijos narys. 1819 m. Šiaulių pavieto mokyklų garbės prižiūrėtojas. 1821–1830 m. Vilniaus gubernijos bajorų maršalka, Vilniaus universiteto Fondo komisijos narys, 1818 m. įsteigtos Vilniaus tipografinės draugijos narys.
Savo dvaruose ūkininkavo palaikydamas ryšius su Imperatoriškąja kaimiškąja ūkio draugija Maskvoje, kurios nariu ir jis buvo. Jo pastangomis 1823 m. Vilniuje pasirodė rusų kalba išverstas K. Bungo „Trumpas, avių ligų, atsirandančių nuo kirmėlių kepenyse, vadinamų motilica, aprašymas“. Joniškėlyje Ignacijaus skirtomis lėšomis užbaigė ir išlaikė ligoninę, Žemės ūkio mokyklą. Savo lėšomis Joniškėlyje pastatė vargšų prieglaudą. Jo iniciatyva Pakapės filijinė bažnyčia tapo parapijine.
1848 m. gruodžio 13 d. atsisakė savo dvarų sūnų naudai. Teigiama, kad speciali komisija prievarta jo valdas perdavė sūnums dėl E. Karpio sveikatos būklės.
Milicijos kapitonas (1936-1943)

Milicijos kapitonas (rus. капитан милиции) – specialusis TSRS milicijos personalo laipsnis 1936-1943 m. Atitiko valstybės saugumo kapitoną (NKVD sistema), papulkininkį Raudonojoje Armijoje ir antro rango kapitoną kariniame laivyne. Šis laipsnis atitiko dabartinį karinį laipsnį papulkininkis.
Milicijos laipsnių sistemoje žemesnis laipsnis buvo milicijos vyresnysis leitenantas, o aukštesnis – milicijos majoras.
Milicijos kapitonams, atitarnavusiems 4 metus su šiuo laipsniu ir teigiamai atestuotiems, būdavo suteikiamas milicijos majoro laipsnis.

Laipsnio istorija

Milicijos kapitono laipsnis TSRS NKVD darbininkų ir valstiečių milicijos sistemoje buvo įvestas 1936 m. balandžio 26 d. TSRS CVK ir TSRS LKT nutarimu, kuris buvo paskelbtas 1936 m. gegužės 5 d. NKVD įsakymu Nr. 157.
Ši laipsnių sistema veikė iki 1943 m. vasario 9 d., kai TSRS AT Prezidiumo nutarimu „Apie NKVD ir milicijos organų vadovaujančio personalo laipsnius“ (О званиях начальствующего состава органов НКВД и милиции) buvo įvesta nauja specialiųjų laipsnių sistema, atitikusi kariuomenės laipsnius.
Miškininkystė (žurnalas)

„Miškininkystė“ – Lietuvos miškų instituto ir Aleksandro Stulginskio universiteto mokslinis žurnalas, leidžiamas Kaune nuo 1989 m.
Žongliravimas

Žongliravimas (angl. juggling; pranc. jonglage) – kelių daiktų mėtymas ir gaudymas tuo pačiu metu. Tai vienas iš pagrindinių cirko žanrų, kartais - varjetė teatrų, masinių renginių, gatvės vaidinimų programos dalis. Yra rengiamos sportinės žongliravimo varžybos. Dažniausiai žongliruojama kamuoliukais, tačiau žongliruoti galima ir kuokelėmis arba žiedais. Yra ir žonglierių, kurie žongliruoja pavojingais daiktais, pavyzdžiui: peiliai, degantys deglai, kardai ir kt.

Žongliravimas senovėje

Žongliruojama buvo visais laikais. Yra senovės Egipto laikus menantys įrašai, liudijantys apie žonglierius, linksminančius minias žmonių.
Marija Butkevičienė

Biografija

1979 m. baigė Lietuvos žemės ūkio akademiją, ekonomistė organizatorė. Radžiūnų pradinės mokyklos ir Alytaus Dainavos vidurinės mokyklos dorovės mokytoja.
Lietuvos krikščionių demokratų partijos narė. 1995–1997 m., 1997–2000 m. ir 2000–2003 m. Alytaus rajono savivaldybės tarybos narė.
Skautų tunto vadovė. Sutuoktinis Algirdas, vaikai Marija, Ieva.
69 Danguje

TV veikla

2010 m. sausio – balandžio mėn. kartu su treneriu Jeanu Claude Edorthu dalyvavo LNK muzikiniame šou „Žvaigždžių duetai 4“.
Caerleon AFC

Istorija

Žaisdavo regioninėse pirmenybėse. Buvo iškopę į antros pakopos pirmenybes, bet jose neįsitvirtino.
Baltijos-Amerikos biotaksonomijos institutas

VšĮ Baltijos-Amerikos biotaksonomijos institutas (angl. Baltic-American Biotaxonomy Institute, B.A.B.I.) – pelno nesiekiantis ribotos civilinės atsakomybės viešasis juridinis asmuo.

Misija

Instituto misija yra ryšių tarp Baltijos šalių ir Jungtinių Amerikos Valstijų, taip pat kitų Amerikos šalių stiprinimas per mokslinius tyrimus ir edukacines programas, daugiausiai susietas su neotropinės, nearktinės ir globalios biologinės įvairovės inventorizacija ir taksonomija. Vienas esminių tikslų yra Baltijos ir JAV ryšių stiprinimas.

Įstaigos organai

Kolegialus Įstaigos valdymo organas yra Direktorių valdybą, kurią sudaro 8–9 direktoriai. Ne mažiau kaip pusė Direktorių valdybos narių turi būti iš Amerikos šalių, tarp jų – iš JAV. Direktorių valdybos nariais gali būti tarptautiniu mastu pripažinti, iškilūs mokslininkai; taip pat į Valdybos sudėtį gali įeiti iškilūs visuomenės, verslo, politikos veikėjai, tačiau jie neturi sudaryti daugumos. Vienasmenis valdymo organas yra vykdantysis direktorius.

Narystė

Įvairios asocijuotos narystės ar kitos bendradarbiavimo formos institute yra apibrėžiamos Direktorių valdybos patvirtintu reglamentu.

Atributika ir kita

Įstaiga turi savo atributiką (logotipą, vėliavą), elektroninio pašto adresą (info@balticamerican.org), interneto svetainę (www.balticamerican.org).
Fatboy Slim

Fatboy Slim (tikroji pavardė yra Quentin Leo Cook, jis taip pat yra žinomas kaip Norman Cook, kadangi dar mokykloje pradėjo naudoti šį vardą vietoje Quentin, g. 1963 m. liepos 31 d.) – britų elektroninės muzikos atlikėjas ir DJ. Jo stilius apibūdinamas kaip big beat – hip hopo, roko, trance, house, rhythm and blues mišinys.
Kartu su The Prodigy, The Chemical Brothers ir The Crystal Method jis laikomas big beat žanro pradininku.
Atlikėjas taip pat yra žinomas keliais nemokamais koncertais, surengtais Braiton Byče – The Big Beach Boutique ir The Big Beach Boutique II. Antrajame susirinko virš 250 000 žiūrovų.
Malonumo beieškant

Turinys

Jauna daili amerikietė  Greta Venecijoje įsidarbina sekretore pas rašytoją Ričardą Stiuartą, turėdama vieną tikslą – sužinoti kur dingo jos draugė Salė, anksčiau taip pat dirbusi pas Stiuartą. Įsivėlusi į Ričardo ir jo žmonos Eleonoros seksualinius žaidimus, Greta pradeda įtarti, kad jos draugė nužudyta, o Stiuarto jai diktuojamo romano siužetas yra ne kas kita kaip Salės nužudymo istorija...
Albertas Jasiulionis

Albertas Jasiulionis (g. 1915 m. rugsėjo 20 d. Petrograde) – Lietuvos inžinierius mechanikas, habilituotas technologijos mokslų daktaras.

Biografija

1942 m. baigė Vytauto Didžiojo universitetą. 1954 m. Leningrado politechnikos institute apgynė disertaciją „Skriejikinio kulisės mechanizmo nagrinėjimas“, technikos mokslų kandidatas. 1970 m. Valstybiniame mašinotyros mokslo tyrimų institute apgynė disertaciją „Mašinų mechanikos nagrinėjimai matriciniu - harmoniniu metodu“, technikos mokslų daktaras.
1942–1950 m. Vytauto Didžiojo universiteto (1946–1950 m. Kauno universitetas) dėstytojas. 1950–1954 m. J. Janonio popieriaus fabriko vyr. mechanikas. 1954–1993 m. Lietuvos žemės ūkio akademijos dėstytojas, nuo 1972 m. profesorius. 1976–1990 m. dar Pabaltijo ir Baltarusijos aukštųjų mokyklų Mechanizmų ir mašinų teorijos seminaro mokslinis vadovas.

Mokslinė veikla

Tyrimų sritis – mechanizmų ir mašinų mechanika, taikomoji matematika. Sukūrė izotachių (linijų, jungiančių judesio vienodo greičio vietas) ir matricinį harmoninį skaičiavimo metodus mašinų judesiui tirti. Mašinų mechanikos srities 4 išradimų autorius.
Kosmogoninis mitas

Kosmogoninis mitas arba pasaulio sukūrimo mitas – antgamtinis mitinis arba religinis aiškinimas, apibūdinantis žmonijos, žemės, gyvybės ir visatos pradžią (kosmogoniją), dažnai kaip sąmoningą dievybės arba kelių dievybių veiksmą.
Daugelį kosmogoninių mitų sieja bendri bruožai. Dažnai sutinkami motyvai (temos) – tai objektų išskyrimas iš pirmapradžio chaoso; motinos ir tėvo dievybių radimasis; žemės paviršiaus radimasis iš beribio vandenyno; arba sukūrimas ex nihilo (Lietuviškai: iš nieko).
Ramiojo vandenyno salų globojamoji teritorija

Įkūrimas

Iki 1945 m. šias teritorijas valdė Japonijos imperija, kurias administravo kaip Pietų Ramiojo Vandenyno Mandatą. Pasibaigus karui, Japonija jau buvo praradusi visas teritorijas, kurias okupavo JAV. 1947 m. vietoj senojo Mandato buvo oficialiai įkurta Ramiojo Vandenyno Salų Globojamoji Teritorija, kurios administracija perėjo JAV.
Pietų atapaskų kalbos

Pietų atapaskų kalbos arba apačių kalbos – atapaskų kalbų šeimos pošeimis, kurio kalbomis kalbama daugiausia pietvakarių JAV (Arizonoje, N. Meksikoje, Jutoje, Kolorade), taip pat Oklahomoje, Teksase, Meksikos Sonoros valstijoje. Šios kalbos vartojamos apačių ir navachų genčių.
Palenkės Bialos Šv. Antano bažnyčia

Istorija

Bažnyčia pastatyta 1672-1684 m., statybas finansavo Mykolas Kazimieras Radvila. Bažnyčios architektas buvo Augustinas Vincentas Locis. 1687-1692 m. šalia bažnyčios pastatytas vienuolynas. 1739 m. Ona Kotryna Sanguškaitė finansavo naujo altoriaus statybas. 1743 m. įkurta vienuolyno biblioteka. 1836 m. bažnyčia buvo remontuojama. 1867 m. bažnyčia tapo Palenkės Bialos Šv. Onos parapijos filija. 1875 m. bažnyčia buvo paversta stačiatikių cerkve, kuria išbuvo iki 1915 metų. 1957 m. rugpjūčio 31 d. bažnyčia buvo įtraukta į Liublino vaivadijos saugomų istorijos paminklų sąrašą. Nuo 1993 m. vienuolyne įsikūrę kapucinų vienuoliai.
Kortikosteroidai

Šalutinis poveikis

Kortikosteroidų vartojimo šalutinis poveikis: ūminis antinksčių nepakankamumas, hipertenzija, hiperkalemija, imunosupresija, hiperglikemija, kaulų tankio sumažėjimas, steroidinė miopatija.
Tautvydas Eliošius

Karjera

Karjerą pradėjo FK Šiauliai. Žaidė Kruojoje, Žalgiryje, Jonavoje.
2019 m. perėjo į FK Panevėžys.
Jonas Baltušis

Jonas Baltušis (1926 m. liepos 26 d. Pandėlyje – 2004 m. liepos 7 d. Kaune) – lietuvių bibliotekininkas.

Biografija

1961 m. baigė Vilniaus universitetą.
1951–1952 m. Kauno srities bibliotekos Bibliografijos skyriaus vedėjas, 1952–1975 m. direktoriaus pavaduotojas, 1975–1976 m. direktorius. 1976–1982 m. Lietuvos nacionalinės Martyno Mažvydo bibliotekos direktorius. 1976–1990 m. biuletenio „Bibliotekų darbas“ vyr. redaktorius. Nuo 1973 m. dėstė Vilniaus universiteto Kauno fakultete, 1982–1988 m. Lietuvos kultūros darbuotojų tobulinimosi institute.
Kaponierius

Kaponierius – akmeninis ar betoninis skliautuotas fortifikacinis pastatas sausame tvirtovės griovyje, iš kurio patrankomis ir/ar šaulių ugnimi apšaudomi į griovį prasiveržę priešai. Kaponieriais vadina ir panašius lauko įtvirtinimus, skirtus patrankomis apšaudyti atakuojančio priešo sparnus.
Kai kuriuose bastioniniuose įtvirtinimuose kaponieriai buvo tik priedanga, leidusi gynėjams saugiau pasiekti išorinius tvirtovės įtvirtinimus. Juose griovį gindavo ugnimi nuo pagrindinio parapeto.
Pradžioje kaponieriais vadino dengtus praėjimus, kuriais pereidavo nuo tvirtovės sienų prie išorėje esančių ravelinų. Kadangi į šonus nukreipta ugnis iš tokių perėjimų efektyviai galėdavo nušluoti į griovį tarp ravelino ir pagrindinės sienos prasiveržusius priešus, bandančius šturmuoti pagrindinę sieną ar įsitvirtinti griovyje, buvusiame praėjime atsirado ambrazūros šaulių ginklams ir patrankoms.
Ėmus statyti daugiakampius fortus, kaponieriais imta vadinti tvirtovę supančio griovio kampuose esančius pastatus, gynusius griovį flangine ugnimi.
Kaponierius paprastai būdavo žemas pastatas, išsikišęs nuo pagrindinės tvirovės pusės, neretai įkastas griovio dugne. Į tokius kaponierius būdavo įeinama praėjimu nuo tvirtovės pagrindinės gynybinės sienos. Vėliau, kai gynybai nuo artilerijos ugnies pritaikomos tvirtovės ėmė darytis vis žemesnės ir vis labiau nirti po žeme, imta daryti tunelius, kuriais kaponierių įgulos iš tvirtovės patekdavo į kaponierius.
Kaponierių stogas būdavo labai storas ar apkastas storu grunto sluoksniu, kad artilerijos sviediniai jo nepramuštų, ir/ar išgaubtas, kad sviediniai nuslystų.
Tobulėjant fortifikacijai buvo sukurti specialūs artilerijos pabūklai kaponieriams ir panašiems įtvirtinimams apginkluoti. Tokie pabūklai turėjo specialius lafetus, pritaikytus įtvirtinti ambrazūrose.
Laimutė Šlamienė

Biografija

1977 m. baigė Radviliškio 3-ąją vidurinę mokyklą. 1983 m. baigė Lietuvos veterinarijos akademiją, veterinarijos gydytoja.
Laimutės Šlamienės individualios įmonės savininkė.
Nuo 2011 m. Radviliškio rajono savivaldybės tarybos narė, išsikėlė savarankiškai.  Niekada nėra priklausiusi jokiai politinei partijai.
Lietuvos smulkiųjų verslininkų ir prekybininkų asociacijos įkūrėja.
Sutuoktinis Kęstutis, duktė Gintarė.