google/wiki40b huggingface dataset:
Rimvydas Mickis

Biografija

Tėvas Matas Mickis, brolis Algis Mickis. 1954 m. baigė Lietuvos žemės ūkio akademiją. 1966 m. žemės ūkio mokslų daktaras. 
1954–1956 m. dirbo Melioracijos, 1957–1960 m. Hidrotechnikos ir melioracijos institute, 1960–1993 m. Žemės ūkio ekonomikos institute; 1962–1968 m. direktoriaus pavaduotojas moksliniam darbui, 1968–1990 m. Žemdirbystės ekonomikos sektoriaus vedėjas; nuo 1982 m. profesorius. 1980 m. LTSR nusipelnęs mokslo veikėjas.

Mokslinė veikla

Mokslinių tyrimų sritis – melioracijos ir augalininkystės ekonomika. Paskelbė apie 140 mokslinių straipsnių.
Donžonas

Donžonas (pranc. donjon) – viduramžių pilies gynybinis, sargybos ir gyvenamasis bokštas. 
Būna stačiakampio, kvadrato, apskritimo, ovalo plano, 3-6 aukštų, sumūrytas iš akmenų arba plytų, dažniausiai prie pagrindinių vartų, su įėjimu nuo gynybinės sienos viršaus. Viduje būdavo įrengta didžioji salė (lot. palacium), mažesnioji salė - menė, skirta moterims, koplyčia, kitos patalpos. 
Donžonai statyti XI a. - XIV a. romaninės ir gotikinės architektūros klestėjimo laikotarpiu. Seniausi donžonai yra Prancūzijoje. Lietuvoje išlikęs Trakų salos pilies XIV a. pab. donžonas, atstatytas XX a. 7 dešimtmetyje – 5 aukštų, 33 m aukščio, stačiakampio plano.
1993 m. Australijos Grand Prix

1993 m. Australijos Grand Prix buvo Formulės 1 lenktynės, rengtos Adelaidėje, 1993 metų lapkričio 7 dieną. Tai buvo šešioliktasis bei paskutinis etapas 1993 m. Formulės 1 sezone.
Ayrton Senna baigė šešerių metų trukmės karjerą McLaren komandoje (prieš pereinant į Williams 1994 m.) laimėdamas vienintelę pole poziciją sezone ir penktąją pergalę 1993 metais. Tai buvo paskutinės lenktynės, kurias laimėjo Senna. tai buvo paskutinės lenktynės bolidams su aktyvia pakaba, kuri buvo uždrausta 1994-ųjų sezone. Laimėjęs su Lotus 1987 m. Monako Grand Prix, Senna buvo pirmas ir paskutinis, laimėjęs lenktynes bolidu su aktyvia pakaba.
Tai buvo paskutinės lenktynės keturiskart pasaulio čempionui Alain Prost. Senna buvo pertekęs emocijų, kai sužinojo, kad didysis jo varžovas palieka F1, kad net apkabino Prostą podiumo viršuje. (Prosto sutartis su Williams draudė Sennai prisijungti prie komandos, tačiau ji baigėsi artėjančiame sezone, taigi Prostas nusprendė geriau pasitraukti, nei lenktyniauti kartu su Senna.) Riccardo Patrese taip pat pasitraukė iš Formulės 1, kuris dalyvavo 256-iose Grands Prix: rekordas buvo pagerintas Rubens Barrichello tik po 15 metų.
Po šių lenktynių baigėsi Canon rėmimo sutartis su Williams komanda, taip pat ir Camel su Benetton.
Čivyliai

Istorija

Tarybiniais metais Čivyliai priklausė Jūžintų apylinkei, buvo Rokiškio žuvininkystės ūkio centrinė gyvenvietė.

Aplinkinės gyvenvietės

Radišiai – 3 kmLašai – 3,5 km
Petrešiūnai – 2 kmMičiūnai – 2 kmJūžintai – 6 kmŠtaronys – 2 km
Avanti

Avanti (skr. (devanagari): अवन्ति) buvo viena iš šešiolikos regionų - valstybių (mahadžanapadų) senovės Indijoje, gyvenama indoarijų tautų. Ji buvo į vakarus nuo Čedi, dabartinėje Madhja Pradešo valstijoje. Valstybės sostinė buvo Udžaini, klestintis miestas.
Maria Elena Kyriakou

Biografija

Maria Elena Kyriakou gimė 1984 metais Larnakoje, Kipre. Turi dvi seseris ir brolį Kyriacos Pavlou, žaidžiantį Larnakos AEK futbolo klube. Šalyje Maria išgarsėjo 2014 metais, po pergalės muzikiniame televizijos projekte „The Voice of Greece“.
2015 m. vasarį buvo paskelbta, kad Maria yra viena iš penkių finalininkų Graikijos nacionalinėje atrankoje „Euroviziją 2015“. Su daina „One Last Breath“ atlikėja įveikė keturis varžovus ir tapo atrankos nugalėtoja bei gavo teisę atstovauti Graikijai 2015 m. „Eurovizijoje“, kuri vyks į Austrijos sostinėje Vienoje. Daina išleista kovo 20 dieną singlo pavidalu. Konkursinį kūrinį „One Last Breath“ paruošė Efthivoulos Theoxarous, Vaggelis Konstantinidis, Evelina Tziora ir pati Maria Elena.

Asmeninis gyvenimas

2006 metais Maria Elena ištekėjo už sporto žurnalisto Gregoris Gregoriou, su kuriuo susilaukė trijų vaikų. 2011 metais pora išsiskyrė.
KK152

Maršrutas

Kelias prasideda Joniškyje, Pašvitinio gatvėje. Eina per Joniškio ir Pakruojo rajonus. Prie kelio yra šie miestai ir gyvenvietės: Beržininkai, Kepaliai, Pašvitinys, Gegiedžiai, Triškoniai, Dūčiai. Baigiasi Linkuvoje, sankryžoje su  211  Linkuva–Žeimelis  ir  151  Pakruojis–Linkuva . Kelias kerta šias upes: Kireną, Ašvinę, Virčiuvį, Juodupį, Švitinį.
Čečėnija

Istorija

Rusijoje įvykus revoliucijai, Čečėnija tapo Tarybų Sąjungos dalimi. XX a. ketvirto dešimtmečio pabaigoje Čečėnija buvo sujungta su Ingušija, sukuriant Čečėnijos-Ingušijos autonominę respubliką. XX a. penktame dešimtmetyje čečėnai sukilo prieš tarybinę valdžią ir už tai buvo represuojami: prasidėjo čečėnų žudymai, deportacijos. Daugiausiai čečėnų buvo deportuota į Kazachstano dykumas ir Sibirą. Prieš čečėnus buvo vykdomas genocidas, kurį pripažįsta Europos Parlamentas . Stalinas čečėnus kaltino padedant vokiečiams II Pasaulinio karo metu, įrodyta, kad čečėnų partizanai kariavo su vokiečiais prieš TSRS kariuomenę. Čečėnams buvo leista grįžti į Tėvynę tik 1956 m., kai Nikita Chruščiovas pradėjo destalinizaciją.
Čečėnija buvo rusifikuojama ir vėliau. Nuo pat 1956 m. gyventojai buvo reikalaujami mokėti rusų kalbą.
Žlugus Tarybų Sąjungai, t. y. 1991 m. čečėnų lyderių grupė paskelbė nepriklausomą Ičkerijos čečėnų respubliką tačiau jos tarptautinė bendruomenė niekada nepripažino ir po Antrojo Čečėnijos karo respublika buvo likviduota. Tik 1993 m. Rusijos prezidentas Jelcinas nusprendė pradėti karą ir atstatyti regiono okupaciją. 1 karas truko beveik 3 metus, Rusijai pasidavė spaudimui ir išvedė kariuomenę iš Čečenijos 1996 m.

Gyventojai

Pagal 2004 m. duomenis, Čečėnijoje buvo ~1,1 mln. gyventojų. Pagal 2002 m. atliktą gyventojų surašymą, čečėnai sudarė 93,5 % populiacijos. Rusai sudarė 3,7 %, kumykai – 0,8 %, ingušai – 0,3 % gyventojų.
Buriavimas 2012 m. vasaros olimpinėse žaidynėse/Kvalifikacija

75 % kvalifikacijos vietų buriavimui 2012 olimpinėse žaidynėse buvo išdalinta pagal 2011 ISAF Sailing World Championships rezultatus, o likę 25 % pasaulio čempionate kiekvienai valčių klasei.
Alina Gorevaja

Biografija

1990 m. baigė Leningrado geležinkelio transporto institutą, inžinierė.
1995-2010 m. TEO LT pardavimų vadybininkė.
Darbo partijos Šalčininkų rajono skyriaus narė.
2007–2011 m. ir nuo 2011 m. Šalčininkų rajono savivaldybės tarybos narė. 
Sutuoktinis Valerijus, vaikas Aleksandras.
La Igera (Čilė)

Demografija

Komunos plotas 4158 km². 2006 m. gyventojų skaičius – 3721 gyv. (gyventojų tankis 0,89 žm./km²).
Peteša (upė)

Pavadinimas

Neaišku, ar upėvardis kilo nuo Petešos kaimo vardo, ar atvirkščiai. Pavadinimas senas, žinomas nuo 1588 m. Jei upėvardis kilo nuo kaimavardžio, tai šis, matyt, yra perdirbinys iš asmenvardžio Petras (žinomi asmenvardžiai Peteša, Peteška). Tačiau tai gali būti ir apslavintas upėvardis *Pieteša, kuris būtų kilęs nuo žodžio pietūs („pasaulio šalis“).
Tarbas

Istorija

Tarbas jau romėnų laikais buvo svarbus miestas. Vėliau jis priklausė vestgotams ir arabams. X a. Tarbas buvo Bigoro grafystės sostine. Šimtamečio karo metu miestą sugriovė anglai. 1814 m. Religinių karų metu hercogas Velingtonas sumušė prancūzų armiją prie Tarbo.
Mamadou Mbodj

Karjera

Žaidėjas kilęs iš Senegalo. Karjeros pradžioje atstovavo Dakaro „Sacré-Cœur“ klubą gimtinėje. Vėliau išvyko į Serbiją.
2016 m. tapo Vilniaus „Žalgirio“ nariu.
Po 2018 m. sezono pranešta, kad žaidėjas išvyksta iš klubo.
2018 m. gruodžio mėn. pasirašė 2,5 metų sutartį su azerų Baku „Neftçi“.
Višnivecų rūmai

Apžvalga

Vietoj medinės, apsauginės pilies kunigaikštis Jeremijus Mykolas Višniaveckis, Abiejų Tautų Respublikos karinis ir politinis veikėjas, Rusios vaivada pastatė dviejų aukštų rūmus su kampiniais triaukščiais bokštais (architektas J.B. Deprė). Vėliau rūmai buvo perstatyti.
Dabartinę išvaizdą rūmai įgavo nuo XVIII amžiaus pabaigos.

Istorija

1395 m. ATR kunigaikščio Algirdo ir jo antrosios žmonos Julijonos Tverietės sūnus Kaributas Višnivecuose, kuriuos jam perdavė valdyti Vytautas Didysis, ant Horynės upės dešiniojo kranto pastatė pirmą medinę pilį. Nuo šių metų pirmą kartą rašytiniuose šaltiniuose ir buvo paminėti Višnivecai.
Totoriai XV–XVI a. medinę Višnivecų pilį puolė dvylika kartų. Pilis nukentėjo.
XV amžiuje Zbaražo žemės valdytojo Mykolo Zbaražiečio, kuris laikomas Višniaveckių giminės pradininku, nurodymu ant kairiojo Horynės kranto buvo pastatyta nauja pilis. 1530 m. šalia pilies iškilo Kristaus Žengimo į dangų cerkvė.
1640 m. kunigaikštis Jeremijus Mykolas Višniaveckis pilį rekonstravo: ji tapo kvadratine su gynybiniais bastionais kampuose. Chmelnickio sukilimo metu Višnivecai buvo užimti ir sugriauti kazokų, vėliau totorių.
1730–1744 m. Mykolas Servacijus Višniaveckis kartu su žmona Tekle Radvilaite taip pat rekonstravo bastioninius rūmus. Įrengė rezidenciją, didžiulį parką. Buvo atskirta Kristaus Žengimo į dangų cerkvė. Minėtoje cerkvėje palaidotas legendinis iš šių vietų kilęs kazokų vadas kunigaikštis Dmitro Višniaveckis – Baida iš Gediminaičių dinastijos.
Mirus Mykolui Servacijui Višniaveckiui Višnivecai vedybų keliu atiteko Mniškoms.
Nuo 1852 m. iki 1917 m. Višnivecų rūmai priklausė apie dešimčiai skirtingų valdytojų. XX amžiaus pradžioje rūmų savininku tapo generolas Pavelas Demidovas, kuris Kijevo architekto Vladislovo Gorodeckio pagalba rūmus remontavo.
Rūmai smarkiai nukentėjo I pasaulinio karo metu.
1944 m. rūmai ir šalia veikęs vienuolynas beveik visiškai sudegė. Po II pasaulinio karo rūmuose veikė biblioteka, kultūros namai, technikos mokykla.
Nuo 2005 m. Višnivecų rūmų – parko kompleksas įrašytas į saugomų Ternopilio rūmų ir pilių sąrašą. 2007 m. iš rūmų iškelta biblioteka, veikę klubai. Rūmai baigti rekonstruoti 2014 m.

Architektūra

Rūmų ansamblį sudaro rezidentiniai pasagos plano rūmai su dviem fligeliais, dveji vartai ir XVIII a. parkas. Rūmai vėlyvojo baroko arba klasicizmo. Višniaveckiai ir vėlesni šeimininkai šiuose rūmuose turėjo ypatingai garsią paveikslų galeriją, kurioje buvo Lenkijos ir Lietuvos karalių, kunigaikščių ir magnatų portretų. Tačiau XIX a., keičiantis rūmų savininkams, paveikslai buvo išvežti ir išparduoti.

Reikšmė

Višnivecų rūmai įtraukti į Lietuvai reikšmingų nekilnojamojo kultūros paveldo objektų, esančių dabartinės Ukrainos Respublikos teritorijoje, inventorinį sąrašą.
Višnivecų rūmuose yra apsilankęs rašytojas Onorė de Balzakas.
Višnivecų rūmus kaip Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės ir vėliau Abiejų Tautų Respublikos paveldą tyrinėjo Lietuvos Nepriklausomybės Akto signatarė Birutė Valionytė.
Boleslovas Martinėlis

Boleslovas Martinėlis, lenk. Bolesław Martynelis, angl. Boleslaw Martynellis (1895 m. rugsėjo 13 d. dab. Zarasų raj. Avyžių kaime – 1955 m. rugsėjo 28 d. Bradforde, Didžioji Britanija) – Romos katalikų kunigas, Lenkijos kariuomenės kapitonas ir kapelionas.

Biografija

Mokėsi Vilniaus realinėje mokykloje, vėliau – kursuose prie Mokytojų instituto. 1913 m. gavo brandos atestatą, po metų stojo mokytis Vilniaus kunigų seminarijon. Prasidėjęs Pirmasis pasaulinis karas sutrukdė mokslams, todėl seminariją baigė ir vysk. Jurgio Matulaičio kunigu įšventintas tik 1920 m. Siunčiamas vikaru į Stakliškes, po metų – į Vyšniavą. Dirbdamas bažnytinį darbą Baltarusijoje jis kartu dar mokė tikybos trijose apylinkės mokyklose. 1926 m. paskirtas lietuviškos Varanavo Šv. Apaštalų Simono ir Judo (Tado) bažnyčios klebonu. 1933 m. patvirtintas Dūkštų Šv. Onos bažnyčios administratoriumi, nuo 1938 m.– Krėvos Švč. Mergelės Marijos bažnyčios klebonu. 1939 m. paskirtas Geranainių Šv. Mikalojaus Vyskupo bažnyčios klebonu. Tais pačiais metais sovietinių organų suimtas, po kiek laiko išvežtas į TSRS gilumą.
Prasidėjo Antrasis pasaulinis karas, Sovietų Sąjungos teritorijoje kūrėsi gen. Vladislovo Anderso vadovaujama lenkų armija. B.Marinėlis, kaip buvęs Lenkijos pilietis, stojo savanoriu į šią kariuomenę. 1941 m. pabaigoje tapo 19 Pėstininkų pulko kapelionu, 1942 m. kartu su lenkų kariuomene išvyko į Iraną. Vėliau tarnavo Vilniaus Penktosios brigados kapelionu Irano ir Libano teritorijose. Pasibaigus karui, kartu su kitais lenkų kariškiais persikėlė į Didžiąją Britaniją. 1948–1952 m. dirbo pastoracinį darbą tarp lenkų imigrantų Čenstakavo Dievo Motinos parapijoje Bradforde. Jis buvo šios parapijos įkūrėjas ir pirmasis klebonas.
Kvėpavimas (filmas)

Siužetas

Čan Džinas nuteistas mirties bausme už žmonos ir dviejų dukrų nužudymą, savo kameroje mėgina nusižudyti. Jauna namų šeimininkė Jon sužino apie tai iš televizijos žinių ir pajunta jam kažkokią nepaaiškinamą impulsyvią užuojautą. Apsimetusi jo drauge, ji aplanko kalinį jo kameroje.
Poros susitikimus per monitorių stebi kalėjimo viršininkas. Tam, kad nieko nepraleistų, pasimatymams jis paskiria specialų kambarį ir mėgina manipuliuoti jų santykiais. Spaudžia grėsmingai skambančio skambučio mygtuką kiekvieną kartą, kai jam atrodo, jos pora turi būti išskirta. O kiekvienas moters vizitas vyksta vis kitu metų laiku, nors realiame pasaulyje yra žiema su už lango krintančiomis didelėmis snaigėmis. Tai padaro moteris, kuri pasimatymų kambarį vieną kartą paverčia žydinčia vasara, kitą kartą ji kaliniui padovanoja rudenį kalnuose. Ir visada, kai jie susitinka, kalba tik ji, nes jis kalbėti negali – mėgindamas nusižudyti, jis pažeidė balso stygas. Bet kiekvieną kartą, kai kalėjimo viršininkas leidžia jiems susitikti, moters ir vyro ryšys tampa vis gilesnis ir sudėtingesnis. Ir vieną kartą niekas nenuspaudžia skambučio mygtuko.
Bolonjinas

Bolonjinas (it. Bolognino) – Italijos sidabro moneta, kaldinta Bolonijos mieste.
Pagal imperatoriaus Henriko VI 1191 m. privilegiją buvo išleistas sidabrinis denaras, vadinamas bolognino piccolo, svėręs 0,648 (turėjo po 0,153 g sidabro) ir buvęs vertas ¹⁄₁₂ solido.

Nuo 1236 m. buvo kaldintas to paties tipo bolognino grosso, svėręs 1,57 g (turėjęs 1,32 g sidabro) ir lygus 12 bolognino piccolo.
Bolonjinus ėmė pamėgdžioti Vidurio Italijoje, kur juos kaldino iki XVIII a. Juos kaldino ir popiežiaus valdose. Pvz., XIV a. buvo kaldinamas sidabrinis bolognino romano (svoris 1,25 g), nuo 1621 m. iki XVIII a. vidurio – varinis bolognino mezzo (svoris 8,5 g). 1783 m. buvo kaldinamas bolonjinas, turėjęs užrašą it. un bolognino.
Vitalija Lukoševičiūtė-Valeikienė

Biografija

Baigusi Jonelaičių (Šiaulių r.) aštuonmetę mokyklą, 1967–1971 m. choro dirigavimo mokėsi Šiaulių aukštesniojoje muzikos mokykloje (dėst. Vytautas Žvirblis). 1971–1977 m. choro dirigavimo studijas tęsė Lietuvos valstybinėje konservatorijoje (doc. P. Gylio klasė). Studijų metais vadovavo mergaičių choro „Liepaitės“ parengiamajai grupei, buvo Mokytojų namų mišriojo choro chormeisterė ir koncertmeisterė. 1980 m. stažavo Leningrado N. Rimskio-Korsakovo valstybinėje konservatorijoje, 1988 m. Talino valstybinėje konservatorijoje, 1996 m. Danijos mokyklose.
Nuo 1977 m. rudens Lietuvos valstybinės konservatorijos Klaipėdos fakultetų (universiteto Menų fakultetas) chorvedybos disciplinų dėstytoja, iki 1982 m. uostamiesčio mėgėjiškų chorų chormeisterė. 1985–1987 m. Klaipėdos 14-osios vidurinės mokyklos vyresniųjų klasių moksleivių mišriojo choro vadovė – 1987 m. respublikinės moksleivių dainų šventės konkurse su šiuo choru laimėjo antrąją vietą. 1986–1987 m. vadovavo moksleivių mišriajam chorui, suorganizuotam prie Klaipėdos muzikos fakultetų. Choras 1987 m. VII Stasio Šimkaus chorų konkurse pelnė antrąją vietą. 1988 m. Klaipėdos 4-ojoje („Vyturio“) vidurinėje mokykloje įkūrė sustiprinto muzikos mokymo klases, dėsto muziką, vadovauja chorams ir vokaliniams ansambliams, rengia koncertus.
1996 m. Klaipėdos „Vyturio“ vidurinėje mokykloje pedagogė suorganizavo vyresniųjų klasių jaunimo mišrųjį chorą, kuris 1997 m. Lietuvos moksleivių dainų šventės konkurse pelnė absoliučiai geriausio kolektyvo vardą. 1997 m. choras dalyvavo Baltijos šalių gimnazijų kultūrinėje programoje Sankt Peterburge (Rusija) ir 1998 m. II Pasaulio lietuvių dainų šventėje Vilniuje. Šiai šventei pedagogė parengė ir „Vyturio“ vidurinės mokyklos mokytojų bei moksleivių tėvų mišrųjį chorą.
V. Valeikienė dirigavo 1987, 1993 ir 1996 m. regioninėse dainų šventėse Klaipėdoje, 1993 m. chorų festivalyje Berlyne, dalyvauja mokslinėse konferencijose, nuo 1994 m. yra Klaipėdos chorinės bendrijos „Aukuras“ tarybos narė.
Braunsbergo apskritis

Geografija

Braunsbergo apskritis apėmė Varmės vyskupijos vakarinę dalį prie Aistmarių. Apskrityje buvo miestai Braunsbergas, Frauenburgas, Melzakas, Vormditas, 92 savivaldybės su daugiau kaip 2000 gyventojų, iš viso 153 gyvenvietės. Plotas 1900 m. 946,17 km². 1945 m. apskritis atiteko Lenkijai, jos teritorijoje suformuotas Branevo pavietas, dalis prijungta prie Lidzbarko pavieto.
Robertas Lapka

Biografija

1979 m. Kupiškio ligoninės gydytojas ortopedas, traumatologijos skyriaus vedėjas ir vyr. gydytojas, nuo 2004 m. laimėjęs konkursą – VšĮ Panevėžio ligoninės Traumatologijos skyriaus vedėjas.
Nuo 1995 m. Lietuvos centro sąjungos, Liberalų ir centro sąjungos Kupiškio rajono skyriaus narys. 1997–2000 m., 2000–2003 m. ir 2003–2004 m. Kupiškio rajono savivaldybės tarybos narys.
Sutuoktinė Tautvida, vaikai Eglė, Edgaras.
Įvamzdis

Įvamzdis (angl. liner, rus. лейнер) – plonasienis graižtvinis vamzdis, kuris įmontuojamas storasieniame tikrajame ginklo vamzdyje. Tarp abiejų lieka 0,05–0,25 mm tarpelis, kuris šaunant užsiveria. Taip sudarytas vamzdis vadinamas išardomu vamzdžiu.

Įvamzdžiai šaunamuosiuose ginkluose

Įvamzdžius naudoja ir šaulių ginkluose.
Kartais įvamzdžio naudojimas leidžia padidinti ginklo universalumą. Tokio ginklo pavyzdys yra Antrojo pasaulinio karo metais naudoto vokiečių pistoletas Sturmpistole.
Plieninis įvamzdis leidžia patį vamzdį ir kitas ginklo dalis daryti iš pigesnių, ne tokių atsparių medžiagų. Įvamzdžius turi, pvz., kai kurie Smith&Wesson revolveriai
Anglijos vyrų futbolo rinktinė

Istorija

Anglijos komanda pirmąsias tarptautines varžybas sužaidė dar 1872 metais, bet beveik 40 metų žaidė tik prieš Didžiosios Britanijos komandas (Škotiją, Velsą, Airiją). Anglijos futbolo asociacija (FA) į FIFA įstojo 1908 metais, tačiau kilus konfliktui dėl mėgėjams mokamų algų 1928 metais išstojo iš tarptautinės organizacijos, dėl to nedalyvavo pirmuose trijuose pasaulio čempionatuose.
Po antrojo pasaulinio karo 1946 metais FA vėl įstojo į FIFA, pasamdė pirmąjį trenerį ir nuo 1950 metų dalyvavo pasaulio čempionatuose, tačiau pirmieji trys čempionatai buvo nesėkmingi. 1966 metais Anglijoje surengtame čempionate rinktinė pirmą kartą pateko į finalą ir iškovojo pirmąją vietą nugalėję Vakarų Vokietiją. 1968 metais anglai iškovojo trečiąją vietą, bet vėlesniuose čempionatuose pasirodydavo blankiai, tik 1990 metais iškopė į pusfinalį.
Šri Lanka

Etimologija

Lanka (skr. tviskanti žemė) – istorinis-kultūrinis Pietų Azijos regionas, žinomas nuo I tūkst. pr. m. e. Jis buvo minimas Mahabharatoje ir Ramajanoje. Iš šio pavadinimo valstybė ir kildina savo pavadinimą.
Kitos tautos šią salą vadino įvairiai. Graikai ją vadino Taprobane, arabai – Serendib, portugalai – Ceilão, iš ko kilo ir angliškas salos pavadinimas Ceilonas.

Klimatas

Klimatas nuolat karštas, jūrinio tipo; gegužės mėn. vidutinė temperatūra 28 laipsniai Celsijaus, sausio mėnesį – 26 laipsniai. Pats karščiausias metu laikas – kovo ir balandžio mėn., kuomet temperatūra siekia net iki 38 °C. Nuo lapkričio iki sausio mėn. būna vėsiau, temperatūra iki 30º C. Vidutinė metinė temperatūra lygumose – 26-30 °C, kalnuose – 15-20 °C.
Šri Lanka priklauso pietų Azijos musonų sričiai. Vasaros metu pučiant pietvakarių musonui iškrinta – kalnuose iki 5000 mm, vakarų pakraštyje apie 2300 mm, šiaurės rytinėje dalyje tik 500–600 mm kritulių. Žiemos metu pučia sausesnis šiaurės rytų musonas.

Sportas

Nors nacionalinė sporto šaka Šri Lankoje yra tinklinis, iki šiol populiariausia sporto šaka šalyje yra kriketas. Regbis taip pat yra populiarus, kaip ir vandens sportas, lengvoji atletika, futbolas ir tenisas. Šri Lankos mokyklose ir kolegijose reguliariai organizuojamos sporto ir lengvosios atletikos komandos, konkuruojančios dėl provincijos ir nacionalinių lygių.

Transportas

Dauguma Šri Lankos miestų ir miestelių sujungti Šri Lankos geležinkeliais. Pirma geležinkelio linija buvo atidaryta balandžio 26 d. 1867 m., susiejant Kolumbą su Kandžiu. Bendras Šri Lankos kelių ilgia viršija 11.000 km (6840 mylių), dauguma iš jų yra asfaltuoti.
Jasonių dvaras

Istorija

Dvarą XIX a. įkūrė P. Vilčinskis. Čia gimė ir augo žymūs kultūros veikėjai Vilčinskiai. Pirmasis įsikūrė Antanas Vilčinskis, buvęs rotmistras. Jasonis tvarkė ir jo sūnus Zigmantas, tačiau ūkininkauti nesisekė, įklimpo į skolas. 1796 m. Jasonyse gimė Pranciškus Vilčinskis, daug nusipelnęs šio krašto kultūrai. Jis tarnavo turtingiems Utenos dvarininkams Pomernackiams, paskui dirbo Ukmergės apskrities žemės ribų teisėju, atgavo tėvo praskolintą ūkį. XIX a. 3–4 dešimtmetyje buvo tiesiamas Zarasų – Kauno plento ruožas. P. Vilčinskis iškirto pusę savo miško, Jasonyse statė namus, pasikvietė iš Vilniaus račių, dailidžių bei kitų meistrų ir įkūrė vežimų fabriką. Vėliau įsitraukė į krašto tyrimo darbą, archeologinius kasinėjimus, apleido ūkį. 1806 m. Jasonyse gimė kultūros veikėjas Jonas Kazimieras Vilčinskis, kurio senelis – buvęs rotmistras A. Vilčinskis. 1861 m. dvarelis buvo parduotas iš varžytinių.
Pokario metais Utenos rajono švietimo skyrius ieškojo patalpų, kur būtų galima apgyvendinti ikimokyklinio amžiaus vaikus. Tam tikslui tiko netoli miesto esantis Jasonių dvaras, kurio savininkas Kazys Matulionis, 1947 m. išvykdamas į JAV, pastatus padovanojo vaikams, pokario metais likusiems be artimųjų. Čia 1947 m. ir įsikūrė 2-ji vaikų namai, kuriuose apsigyveno 25 ikimokyklinio amžiaus vaikai. 1991 m. balandį iš Jasonių vaikų namų auklėtiniai išsikėlė.
Dirbtinė gravitacija

Dirbtinė gravitacija – menamos gravitacijos keitimas (didinimas arba mažinimas) dirbtiniu būdu, ypač kosminėje erdvėje, bet taip pat ir Žemėje. Tai praktiškai galima pasiekti įvairiais būdais, ypač panaudojant įcentrinę jėgą ir linijinį pagreitį.
Dirbtinės gravitacijos sukūrimas laikomas pageidautinu ilgalaikėms kosminėms kelionėms ir gyvenimui kosmose, siekiant palengvinti mobilumą ir skysčių valdymą kosminėje erdvėje bei išvengti nesvarumo būsenos sukeliamo neigiamo ilgalaikio poveikio sveikatai.
Jau daugelį metų siūlyta įvairių metodų, kuriais būtų bandoma sugeneruoti dirbtinę gravitaciją, taip pat dar didesnis skaičius metodų, kur būtų panaudojamos tiek realios, tiek fiktyvios jėgos, buvo išsakyta mokslinės fantastikos srityje. Praktiniai žmonėms tinkamos dirbtinės gravitacijos pritaikymo kosminėje erdvėje būdai dar nesukurti, daugiausia dėl to, kad nėra sukurta tam reikalingo didelio natūralaus dydžio erdvėlaivio, kuris leistų įgyti įcentrinį pagreitį sukimosi momentu.
Jurbarko rajono savivaldybės taryba 1997–2000 m.

Jurbarko rajono savivaldybės taryba – Jurbarko rajono savivaldybės atstovaujamoji institucija, išrinkta 1997 m. kovo 23 d.

Veikla

Rajono meru išrinktas Aloyzas Zairys, jo pavaduotoja Kristina Vančienė. Savivaldybės administratoriumi paskirtas Antanas Dagys.