google/wiki40b huggingface dataset:
2011 m. Sendajaus žemės drebėjimas ir cunamis

2011 m. Sendajaus žemės drebėjimas ir cunamis (jap. 東北地方太平洋沖地震, Tōhoku Chihō Taiheiyō-oki Jishin, Tōhoku regiono Ramiojo vandenyno pakrantės žemės drebėjimas) – 9 balų stiprumo žemės drebėjimas ir jį sekęs cunamis, įvykęs 2011 m. kovo 11 d. 14 val. 46 min. vietos laiku Japonijoje, rytinėje Tohoku regiono pakrantėje, 130 km į rytus nuo Sendai miesto, 24,2 km gylyje. Tai stipriausias žemės drebėjimas Japonijos istorijoje ir 5 pagal stiprumą Žemėje nuo mokslinio fiksavimo pradžios.
Žemės drebėjimą lydėjo 12 pakartotinių smūgių. Japonijos rytų pakrantės miestuose trūkinėjo pastatai, užsidegė Ičiharos naftos perdirbimo gamykla, sustojo 4 atominės elektrinės, kilo gaisrai Tokijuje, buvo nutrauktas traukinių eismas. Kovo 12 d. nepavykus sutaisyti po stichinių nelaimių sugedusios Fukušimos atominės elektrinės pirmojo reaktoriaus aušinimo sistemos, elektrinėje įvyko sprogimas, buvo evakuoti 20 km spinduliu aplink gyvenantys žmonės (iš viso apie 170 000) Kovo 14 dieną 11 val. vietos laiku dėl tos pačios priežasties sprogo ir trečiasis, o kovo 15 d. anksti ryte ir antrasis elektrinės reaktorius. Sprogimai sugriovė dalį pastato ir nors iš pradžių manyta, kad reaktorių apsauginėms talpoms nepakenkta, vėliau antrajame reaktoriuje buvo rasti įskilimai, pro kuriuos į vandenyną teka radioaktyvus vanduo. Aplink elektrinę yra iki pavojingo lygio padidėjęs radiacinis fonas,  padidėjusi radiacija nustatyta ir 330 metrų nuo kranto vandenyne.
Netrukus po žemės drebėjimo kilo 10 m aukščio cunamio banga, užliejusi lygumas Sendajaus apylinkėse bei mažesnės bangos kitose rytinėse Japonijos pakrantėse. Laivai, automobiliai, pastatai, konteineriai ir visa kita cunamio kelyje tapo milžiniška šiukšlių mase. Cunamio pavojus paskelbtas visose Ramiojo vandenyno pakrančių šalyse, tačiau jose jokios žymesnės žalos nepadarė.
Per žemės drebėjimą ir cunamį buvo sugriauta apie 18 000 ir sugadinta apie 130 000 namų, 450 000 žmonių turėjo apsistoti laikinose pastogėse, 4,4 mln. namų ūkių buvo palikti be elektros ir 1,5 mln. be vandens.
Japonijos ministras pirmininkas Naoto Kan kovo 13 dienos kalboje teigė, kad padėtis yra „sunkiausia ir sudėtingiausia krizė Japonijoje per 65 metus po Antrojo Pasaulinio karo“. Tuo tarpu kovo 16 d. imperatorius Akihito savo kalboje per televiziją krizę apibūdino kaip „neregėto masto“ ir vylėsi, jog žmonės, dirbdami kartu, įveiks iškilusias problemas.
Per žemės drebėjimą ir cunamį žuvo arba dingo be žinios apie 24 000 žmonių.
Shadowrun (Mega CD)

Apžvalga

Apie šį „Shadowrun“ žaidimą žinoma mažai, nes jis buvo išleidžiamas tik Japonijoje, bet žinoma, kad šio žaidimo veiksmas vyksta tolimoje ateityje, 2053 m., Neo Tokijo mieste. Pagrindiniai veikėjai yra samurajus Rikudo, šamanė Mao ir kompiuteristas D-Head. Dar žinoma, kad žaidime yra daug veikėjų ir galimybių, pagrindinis veikėjai gali judėti, kovoti ir naudoti magiją su ginklais. Šiame „Shadowrun“ žaidime daugiau išryškinamos aplinkos ir veikėjų detalės, yra didelė dialogų gausa. Išliko galimybė „hakinti“ ir dirbti žmonėms už pinigus.
Stanislovas Pleskus

Biografija

1949 m. baigė Ukmergės gimnaziją. Nuo 1949 m. Ukmergės apskrities laikraščio „Tarybinis kelias“ literatūrinis darbuotojas. 1951–1954 m. Smėlių rajono laikraščio „Stalino keliu“ atsakingasis sekretorius. 1959 m. baigė Vilniaus aukštąją partinę mokyklą. 1959–1962 m. „Valstiečių laikraščio“ skyriaus vedėjas. Nuo 1962 m. gyveno Alytuje, 1962–1982 m. Alytaus rajono bei miesto laikraščio „Komunistinis rytojus“ redaktorius. 1983–1990 m. dirbo Lietuvos informacijos agentūroje ELTA: Alytaus zonos korespondentas, korespondentų tinklo skyriaus vedėjas, agentūros atsakingasis sekretorius.
Nuo 1991 m. žurnalo „Baltijos elektronika“ redaktorius, laikraščio „Medikų žinios“ atsakingasis sekretorius, laikraščių „Bendrovės naujienos“ bei „Pašilaičių žinios“ korespondentas. Rašė žemės ūkio, ekonomikos, visuomenės gyvenimo klausimais.
Nuo 1967 m. Lietuvos žurnalistų sąjungos (LŽS) narys, buvo renkamas valdybos nariu, LŽS pirmininko patarėjas, nuo 2000 m. LŽS Senjorų klubo pirmininkas. 1968–1984 m. LŽS „Dainavos“ žurnalistų susivienijimo pirmininkas.  2007 m. apdovanotas medaliu „Už nuopelnus žurnalistikai“. Palaidotas Kairėnų kapinėse.
Administracinė justicija

Administracinė justicija – valstybinės justicijos šaka. Pagrindinė institucija - administracinis teismas. Sprendžia teisėtumo klausimus. Neteisminė - Administracinių ginčų komisija, Mokestinių ginčų komisija; kai kuriose valstybėse - administraciniai tribunolai. Nagrinėja, ar konkretus vykdomosios valdžios institucijos ar įstaigos priimtas teisės aktas (dažniausiai - individualus) atitinka šalies įstatymus, Konstituciją.
Frederikas III

Biografija

Kilęs iš Oldenburgų dinastijos. Tėvas Kristijonas IV, motina Ona Kotryna Brandenburgietė. 1643 m. vedė Braunšveigo-Liuneburgo princesę Sofiją Ameliją, su kuria gimė sūnus Kristijonas V, dukterys Ana Sofija, Frederika Amalija, Vilhelmina Ernestina, Jurgis, kurio žmona 1683 m. tapo Anglijos karalienė Ona Stiuart, duktė Ulrika Eleonora, 1680 m. ištekėjusi už Švedijos karaliaus Karolio XI ir Darata, mirusi maža.

Valdymas

Po pralaimėto 1657–1658 m. karo su Švedija neteko Skonės, Blekingės, Halando ir kitų valdų. Kai kurias jų atgavo laimėjęs 1658–1660 m. karą su Švedija ir pasirašęs Kopenhagos taiką. Remiant miestiečiams, kuriems 1658 m. suteikė privilegijų, dvasininkams bei kariuomenei 1660 m. Danijoje įvesta absoliutinė monarchija, kuri įtvirtinta 1665 m. Lex Regia.
Palaidotas Roskildės katedroje.
Rita Janina Pleseckienė

Biografija

1995 m. Kazlų Rūdos pradžios mokyklos direktorė, 2003 m. Kazlų Rūdos savivaldybės administracijos Švietimo skyriaus vyriausioji specialistė.
1999 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Kazlų Rūdos skyriaus narė.
Buvo išrinkta į 2000–2003 m. Kazlų Rūdos savivaldybės tarybą, bet mandato 2001 m. atsisakė.
Vasario 23

Vardadieniai

Butvilė – Gantautas – Gantautė – Haroldas – Roma – Romana – Severinas
Boikotas

Boikotas (angl. boycott) – politinė, ekonominė ar moralinė kovos forma, kada visiškai ar iš dalies nutraukiami santykiai su atskiru asmeniu, organizacija, įmone, valstybe ar valstybių koalicija, tokie, kaip bendravimas, priėmimas į darbą, prekyba, skolinimasis ir pan.
Žodis boikotas kilo iš anglų valdytojo C. K. Boikoto (angl. Charles Cunningham Boycott), kurio atžvilgiu pirmą kartą 1880 m. airių nuomininkai pritaikė šį metodą.
Pagal JTO nuostatus boikotas gali būti taikomas kaip viena iš prievartinių priemonių: valstybės susitaria nepalaikyti santykių su valstybe ar grupe valstybių.
Vokietijos teisinė sistema

Posistemės

Vokietijos teisinę sistemą sudaro Vokietijos teisė (teisės normos), Vokietijos teisėsauga (tokios institucijos kaip teismai, policija ir kitos). Plačiąja prasme teisėsaugai ir jos institucijų sistemai Vokietijoje yra priskiriami ne tik Vokietijos teismai, bet ir Vokietijos advokatūra, Vokietijos prokuratūra, Vokietijos notariatas, organizacinei posistemei - tokios teisinės organizacijos kaip Antstolių rūmai, Notarų rūmai), Vokietijos advokatų rūmai ir kitos posistemės, taip pat teisinė kultūra, teisinis švietimas (teisinių žinių perteikimo sistema), teisės mokslai, teisinė sąmonė Vokietijoje ir kitos sudėtinės teisinės sistemos dalys.

Teisinės profesijos

Teisines profesijas detaliai reguliuoja valstybė ir žemės. Vyrauja bendrojo profilio teisininkas (vok. Volljurist): juo tampama išlaikius 2 valstybinius egzaminus, atlikus 2 metų trukmės teisės referendariatą (praktiką). Aukštas teisinį išsilavinimą turinčių asmenų nedarbas. Advokatų perteklius (virš 150 000, 2009 m.). Tam tikrose federalinėse žemėse leidžiama praktikuoti iš karto kelias teisines profesijas (žr. notaras advokatas). Advokatūroje oficialiai suteikiamos teisinės veiklos specializacijos (žr. advokatas specialistas, vok. Fachanwalt).

Poveikis užsienio teisei

Didelę įtaką užsienio teisei padarė Vokietijos civilinė teisė (pvz., BGB perimtas Japonijoje). Vokietijos pavyzdžiu pasekė Austrija, Šveicarija; iš dalies - ir ES teisė, išplėtotus principus naudoja Teisingumo Teismas (žr. proporcingumo principas).

Sąsajos su Lietuva

Lietuvos teisę paveikė Vokietijos miestų teisė (Lietuvoje galiojo Magdeburgo teisė, šiuolaikinę - iš dalies VFR CPK, VFR BPK, administracinė teisė). Vilniuje veikia Vokietijos teisės centras, kuriame skaitomos Vokietijos teisės paskaitos (vasarą atliekama praktika Vokietijoje). Neseniai įkurta Lietuvių ir vokiečių teisininkų draugija. Advokatų kontorose Vilniuje dirba 3 vokiečių advokatai (Rödl, bnt ir Varul Vilgerts Smaliukas).
LL.M. studijas bei teisės doktorantūrą Vokietijoje yra baigę dešimtys Lietuvos teisininkų (teisėjų, advokatų, dėstytojų) - tiek 1918-1941 m., tiek ir po 1990 m. (t. y. atkūrus Lietuvos Nepriklausomybę). Tarp jų - VU profesoriai Vytautas Nekrošius, Egidijus Šileikis ir Vytautas Mizaras (g. 1974 m.), docentai Gintaras Goda (LAT teisėjas), dr. Haroldas Šinkūnas (buvęs LR Prezidento V. Adamkaus teisės patarėjas); verslo teisės advokatas dr. Paulius Markovas (LL. M. Finance, 2002-2003 m.), lektorė dr. Jurgita Paužaitė-Kulvinskienė. Teisės mokslų daktaro disertacijas Frankfurto universitete apgynė Egidijus Šileikis (1994 m.), Vaiva Bernotaitė (2006 m. vasario 8 d.), kiti teisininkai iš Lietuvos.
Kartelių teisė

Kartelių teisė - ūkinės teisės dalis, konkurencijos teisės pošakis; visuma teisės normų, reguliuojančių kartelius (kartelinius susitarimus) tarp rinkos dalyvių. Kartelių teisė nustato kartelių draudimus, jų tikrinimo tvarką ir galimybes, įmonių susiliejimų priežiūrą. Kartelių teisė atsirado plintant karteliams tarp įmonių, ypač apie 1870 m., industrializacijos pasekmėms. JAV teisės normos, draudžiančios kartelius, susiformavo XIX a. Kitose valstybėse iki pat II pasaulinio karo pabaigos karteliai iš esmės buvo leidžiami.
Vagotakotė šalmabudė

Literatūra

Lietuvos grybų atlasas, Vincentas Urbonas, Kaunas, Lututė, 2007, ISBN 978-9955-692-59-1, 178 psl.
Emyras

Emyras – arabų ir kai kurių tiurkų naudotas ir naudojamas kilmingųjų titulas ir pareigos. Naudojamas Artimuosiuose Rytuose, Šiaurės Afrikoje. Kai kuriose šalyse šis žodis rašomas amir, kas arčiau arabiškam tarimui. Iš jo kilęs karinis laipsnis admirolas.

Etimologija

Arab. أمير (amīrah, ãmir) 'vadas', 'generolas', vėliau 'kunigaikštis'. Dar rašomas amir, aamir or ameer. Žodis amir 'genties vadas' ar 'karo vadas' kilęs iš arabiškos šaknies amr 'vadovauti'. Pradžioje reiškė bet kokios žmonių grupės vadą. Vėliau ėmė reikšti nedidelių valstybių valdovus, t. y., tapo titulu. Šiuolaikinėje vartosenoje emyras reiškia 'kunigaikštis' (angl. prince). Į anglų kalbą emir atėjo iš pranc. émir.

Naudojimas

Emyrais vadinami kunigaikščio lygio valdovai. Taip pat emyro titulas suteikiamas arabų karalių (pvz., Saudo Arabijos) sūnums, kaip kad ir europiečių karalių sūnūs gauna kunigaikščio (princo) titulą.
Emyrais (amir al – chadži) vadina ir žmones, vadovaujančius didelėms maldininkų grupėms, keliaujančioms į Meką.
Persiškas titulas mirza yra sutrumpintas emyr – zade (pers. امیر زادح, amir zâdah 'emyro sūnus') variantas.

Susiję kariniai titulai

Nuo pat pradžių emyras buvo ir karinis titulas, apytiksliai reiškęs 'generolas', 'vadas'. Laivyno titulas admirolas kilęs iš arabiško titulo amir al – bahr 'generolas jūroje', kuriuo vadindavo laivyno vadus ir kartais laivyno ministrus.
Kai kuriose musulmonų kariuomenėse emyras buvo karininko laipsnis. Mogolų Indijoje emyrai vadovaudavo raitelių tūkstantinei (1000 raitelių). Tokią tūkstantinę sudarydavo 10 šimtinių, kurioms vadovaudavo sipah salarai (angl. sipah salar). Dešimčiai tūkstantinių vadovaudavo malikas (angl. malik).
Spalviškiai (Pabiržė)

Aplinkinės gyvenvietės

Daniūnai (Krinčinas) – 8 km
Daniūnai (Pabiržė) – 1,3 km
Kirdonys – 2,5 km
 Pabiržė – 5,6 km
Juodžionys – 2,2 km
BIRŽAI – 12 km
Kraštai – 2,9 km
Užugulbinė – 3 km
Gulbinai (Biržai) – 1,7 km
Valgomasis šaukštas

Istorija

Iki XVIII a. europiečiai paprastai su savimi nešiodavosi valgomuosius šaukštus. Šaukštai buvo toks pat asmeninis daiktas kaip ir dabar piniginė, namų raktų ryšulėlis ir pan. XVIII a. pasidarė madinga serviruoti stalus naudojant stalinius šaukštus, šakutes ir peilius. XVIIi a. atsirado nemažai įvairių šaukštų, pvz., arbatinių ir kavinių šaukštelių, desertinių ir sriubinių šaukštų.
Jungtinėje Karalystėje desertiniai ir sriubiniai šaukštai ėmė išstumti valgomuosius šaukštus kaip pagrindinį stalo įrankį valgyti iš dubenėlio. Tada valgomieji šaukštai (angl. table-spoon) įgijo antrąją – didelių dalijamųjų (serviravimo) šaukštų funkciją. Tuo metu, kai buvo paskelbtas pirmasis žodyno „Oxford English Dictionary“ leidimas, žodis angl. tablespoon (jau be brūkšnelio) D. Britanijoje vis dar turėjo dvi reikšmes – (1) 'valgomasis šaukštas (pradinė reikšmė)' ir {2) 'serviravimo (dalijamasis) šaukštas'.
XVIII a. valgomasis šaukštas tapo neoficialiu vaistininkų matų sistemos matu, lygiu 4 drachmoms arba ¹⁄₂ fl  uncijos. Šis matas buvo įprastai vadinamas lot. cochleare majus ar angl. cochl. maj.. Vaistininkų žymėjime jis buvo trumpinamas kaip f℥ss ar f℥ß.

Valgomojo šaukšto ir skysčio uncijos palyginimas

Daugelyje regionų (pvz., JAV, Kanada, Japonija, N. Zelandija, Pietų Afrika, D. Britanija, P. Korėja), vienas valgomasis šaukštas lygus 3 arbatiniams šaukšteliams, t. y., ~15 ml. Šiuose kraštuose vienas valgomasis šaukštas prilygintas ¹⁄₂ JAV skysčio uncijos (angl. US fl.oz., o 2 tbsp. = 1 US fl oz). 
Australijoje valgomasis šaukštas prilygintas 4 arbatiniams šaukšteliams (20 ml).  Viktoriniai ir eduardiniai valgomieji šaukštai, naudoti D.Britanijoje, dažnai buvo 25 ml talpos ar net didesni. Jie būdavo naudojami maistui ruošti ir patiekti, o ne kaip serviruojami stalo įrankiai.
Kulinariniuose receptuose dažnai naudojama santrumpa tbsp. (t. y., tablespoon), kuri skiriasi nuo mažesnio tsp. (teaspoon 'arbatinis šaukštelis'). Kai kurie autoriai valgomojo šaukšto santrumpą rašo didžiąja raide, kad būtų lengviau atskirti Tbsp. nuo tsp.. Retkarčiais tablespoon trumpinamas net iki T.
Girkančių dvaras

Istorija

1596 m. Beržėnų valsčiuje minimas privatus Girkančių dvaras. 1717 m. iš Umiastauskų Girkančių dvaras (10 dūmų) perėjo Jeronimui Sologubui. 1775 m. priklausė Jonui Butleriui (12 dūmų). Butleriai be šio dvaro valdė Senosios Žagarės, Vytogalos dvarus Žemaitijoje.
Įtakingos Kuršo kilmingųjų šeimos atstovas, Rusijos imperijos aukštas pareigūnas grafas Petras von der Palenas (1745–1826) 1816 m. įsigijo Girkančių dvarą (priklausė 15 dūmų). 1848 m. dvarui priklausė Gaižaičių, Girkančių, Kergalių kaimai. Dvaro valdoje buvo 2023 dešimtinės žemės. 1863 m. dvarą iš tėvo diplomato Frydricho Aleksandro (1780–1863) paveldėjo Leonidas von der Palenas (1834–1908) su 715 dešimtinių geros žemės, 123 pievų, 2014 miško. Dvaro reikalus tvarkė nuomininkas. 1909 m. iš tėvo Leonido Girkančių dvarą paveldėjo grafas Sergiejus von der Palenas (1877–1966, Paryžiuje). 1923 m. dvare buvo 6 kiemai, 61 gyventojas, kaime – 101 kiemų. 1925 m. savininkui palikta 80 ha, tą žemę jis pardavė 1927 m.
Be to grafai von der Palenai valdė ir įspūdingus Kaucmindės rūmus prie Bauskės, Jelgavoje (neišliko po 1945 m.), Tervetėje (išliko), Kekavoje.
2017 m. Joniškio r. sav. administracija priėmė sprendimą nugriauti 2 dvaro pastatų griuvėsius - varyklą ir tvartą.

Architektūra

Išliko von der Palenų laikotarpiu statyti dvaro 4 pastatai - varykla (bravoras), tvartas, 2 svirnai. Neišliko medinis ponų namas.
Riebinių savivaldybė

Istorija

Savivaldybė sudaryta 2009 m. reformos metu iš Preilių rajono dalies.
Girdiškės Švč. Mergelės Marijos Snieginės bažnyčia

Istorija

Pirmąją bažnyčią 1781 m. pastatė dvarininkas Jonas Adomavičius. Ji veikė koplyčios teisėmis, buvo Batakių parapijos filija. 1803 m. įkurta parapija. 1804 m. bažnyčiai dovanoti 2 valakai žemės. Apie 1896 m. pradėta statyti nauja mūrinė bažnyčia. Jos statyba labiausiai rūpinosi nuo 1894 metų Girdiškėje klebono pareigas ėjęs Juozapas Čerkeliauskas (1857–1926), kilęs iš Pušaloto. 1907 m. sienos buvo išmūrytos iki langų.
1909 m. gruodžio 31 d. senoji medinė bažnyčia sudegė. Pamaldos perkeltos į varpinę. Dar neįrengtoje mūrinėje bažnyčioje 1912 m. pradėta melstis. 1911–1914 m. veikė Lietuvių katalikų blaivybės draugijos ir Lietuvių katalikių moterų draugijos skyriai. Naujoje bažnyčioje 1928 m. įrengti originalūs altoriai iš ąžuolo šakų. Statyba rūpinosi kunigas Juozapas Čerkeliauskas, altorių įranga – kunigai Kazimieras Gasčiūnas ir Kazimieras Andriukaitis.
1928 m. bažnyčią konsekravo vyskupas Justinas Staugaitis. 1936 m. apmūrytos kapinės.

Architektūra

Bažnyčia kryžminio plano, dvibokštė. Šventoriaus tvora medinių statinių.
Bažnyčioje yra įspūdingi du šoniniai altoriai. Juos sukūrė 30 metų Girdiškėje kunigavęs Kazimieras Andriukaitis. Altoriai sukomponuoti iš nužievintų ąžuolų kamienų ir šakų. K. Andriukaitis vadovavo ir Telšių kunigų seminarijos statybai, buvo gabus statybininkas, apskaičiavo šiam pastatui reikalingų plytų skaičių taip, kad liko tik dvi. Taip pat Girdiškės parapijiečiams sukonstravo mašiną grūdams kulti ir valyti, įrenginius durpėms kasti, degti kalkėms.
Kelias (Radviliškis)

Kelias – Lietuvos Persitvarkymo Sąjūdžio Radviliškio tarybos leidinys, ėjęs 1989–1990 m.

Istorija

Rengė Genovaitė Bagdonienė, Jonas Jasaitis, Antanas Stačikas, S. Žiaunytė. Tiražas 3000 egz. Išėjo 11 numerių.
Drožtukas

Drožtukas – įrankis, kuriuo drožiami pieštukai, pagaminti iš grafito šerdelės ir medinio dangalo.

Veikimo principas

Anksčiau pieštukai buvo drožiami peiliu. Tuo tarpu naudojantis drožtuku, pagrindinis darbas tenka prie korpuso pritvirtintai siaurai, iki 2 cm ilgio geležtei, kuria tiksliai ir lygiai pašalinamas medinis pieštuko dangalas. Naudojantis drožtuku, viena ranka sukiojamas pieštukas, o kitoje yra laikomas pats drožtukas. Taip kartu nusmailinama ir pieštuko šerdelė.

Tipai

Drožtukai būna dviejų rūšių: nedideli, atviru korpusu, pagaminti iš plastiko, medienos ar metalo; turintys įprastai plastikinę dėžutę, į kurią patenka nuodrožos. Pastarajame modelyje taip pat gali būti įtaisyta antra, didesnė anga, skirta storesniems pieštukams drožti. Metalinių drožtukų korpusai gaminami iš magnio ar aliuminio, geležtės – iš plieno, o varžtai – iš žalvario lydinio. Magnio korpusas apsaugo plieno geležtę nuo rūdžių.
Drožtukai pardavinėjami įvairių formų – kaip nedideli gaubliai, žaisliniai gramofonai, žaisliniai automobiliai ir t. t.
Biuruose sutinkami mechaniniai drožtukai su rankena ir automatiniai, varomi elektra. Juose vietoje vieno peilio dažnai naudojamas frezavimo peilis, dėl to šie drožtukai pasižymi didesniu patvarumu. Kosmetikos parduotuvėse pardavinėjami specialūs drožtukai, skirti makiažo pieštukams.

Trūkumai

Drožtuko geležtė su kūgio formos anga ir vienu ašmeniu pjauna medinį pieštuko dangalą lygiagrečiai augimo kryptimi. Dėl atšipusios geležtės mediena išdraskoma iki plaušų, o smaigalys lieka nenusmailintas. Neįgudusiam naudotojui sudėtinga pačiam pagaląsti geležtę, tad atšipusią geležtę reikia pakeisti nauja, tačiau dėl aplaidumo ir priemonių nebuvimo be to dažnai apsieinama. Taip pat pieštuką galima nudrožti per trumpai dėl to, kad dažnai nei pati geležtė nebūna tiksliai įtaisyta pačiame viduryje, nei pati šerdelė įtvirtinta medinio pieštuko dangalo viduryje. Dėl šios priežasties drožimui neretai pasitelkiamas paprasčiausias peilis, juo drožiama išilgai pieštuko.
Naudojantis šiandien populiariais minėtojo tipo drožtukais, pieštuko smaigalys lieka apvalus, o tai kai kuriais atvejais nėra pageidautina. Plonoms linijoms braižyti labiau tinka iš abiejų pusių apšlifuotas smaigalys (pleišto, kalto formos), nes toks smaigalys rečiau nulūžta ir yra patvaresnis. Pavyzdžiui, dailidės pieštukai gaminami būtent tokiu principu.
Kulešės Košcelnės valsčius

Istorija

Nuo V a. pr. m. e. iki X a. šiose vietovėse gyveno lietuviams artima baltų gentis - jotvingiai. XIII a.-XIV a. šias žemes užėmė Lietuvos Didžioji Kunigaikštystė. Nuo XIII a.-XIV a. iki 1513 m. priklausė Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės Trakų vaivadijai, nuo 1513 m. iki 1569 m. Liublino unijos Palenkės vaivadijai. Nuo 1569 m. iki 1795 m. buvo Abiejų Tautų Respublikos Mažosios Lenkijos provincijos Palenkės vaivadijos valdose. Nuo 1795 m. iki 1807 m. priklausė Prūsijos karalystės Naujosios Rytų Prūsijos Balstogės departamentui. Nuo 1807 m. iki 1815 m. priklausė Varšuvos kunigaikštystės Lomžos departamentui. Nuo 1816 m. iki 1837 m. priklausė Rusijos imperijos Lenkijos Kongreso karalystės Augustavo vaivadijai, nuo 1837 m. iki 1866 m. Augustavo gubernijai, nuo 1867 m. iki 1914 m. Lomžos gubernijai. Nuo 1914 m. iki 1919 m. priklausė Vokietijos imperijai. 1919-1939 m. priklausė Lenkijos tarpukario Balstogės vaivadijai. 1939-1941 m. priklausė Tarybų Sąjungos, Baltarusijos TSR, Balstogės sričiai. 1941-1944 m. priklausė Trečiojo reicho, Balstogės sričiai. Nuo 1945 m. priklauso Lenkijai. 1945-1975 m. priklausė Balstogės vaivadijai. 1975–1999 m. priklausė Lomžos vaivadijai.

Administracinis suskirstymas

Chojane Bonkai, Chojane Gorčanai, Chojane Pavlovienta, Chojane Pieckai, Chojane Serocenta, Chojane Stankovienta, Čarnovo Bikai, Fašče, Golaše Dombas, Golaše Mošcickiai, Grodzkie Ščepanovienta, Kalinovo Solkai, Kuleše Košcelne, Kuleše Litevka, Kuleše Podlipne, Kuleše Podavce, Lešnevo Nedžviedžas, Niziolki Dobkai, Nove Grodzkiai, Nove Kalinovas, Nove Viechai, Nove Viknas, Stara Litva, Stare Grodzkiai, Stare Kalinovas, Stare Niziolkai, Stare Viknas, Stipulki Giemzinas, Tibori Ušinskiai, Vnori Pažochai, Vnori Viechai ir Vnori Vipichai.
Salango tunelis

Salango tunelis (pers. تونل سالنگ = Tūnel-e Sālang) – tunelis Afganistane, Hindukušo kalnuose, įrengtas Salango perėjoje, ~3400 m aukštyje. Juo eina svarbus kelias iš Kabulo į šalies šiaurę (Kundūzą, Mazari Šarifą). Tunelio ilgis 2,6 km, plotis ir aukštis iki 7 m (centre aukštis 4,9 m). 2010 m. tuneliu per dieną pravažiuodavo ~16 tūkst. automobilių.
Salango tunelio statybos pradėtos 1955 m. bendromis TSRS ir Afganistano socialistinės valdžios pastangomis. 1964 m. tunelis buvo atidarytas – jis leido sutaupyti ~300 km kelio ir įgalino susisiekimą ištisus metus. Iki 1973 m., kai pastatytas Eizenhauerio tunelis (JAV, Koloradas), tai buvo aukščiausias tunelis su automobilių keliu pasaulyje. TSRS-Afganistano karo metu tunelis buvo svarbiausia tarybinės armijos arterija, todėl 1982 m. lapkričio 3 d. jame mudžachedinai atliko teroro išpuolį, sukeldami sprogimą. Tikslus aukų skaičius nežinomas, kai kuriais duomenimis žuvo 64 TSRS kariai ir 112 afganų. Talibanui užvaldžius šalį, tunelis liko apgriautas ir nebenaudojamas. 2002 m. jungtinės NATO pajėgos tunelį vėl pritaikė eismui. Dabar tunelio apylinkėse dažnos pavojingos sniego nuošliaužos.
Mykolas Chaleckis

Biografija

Buvo Mozyriaus seniūno Karolio Kazimiero Chaleckio (m. 1696) sūnus. 1696 metais buvo pasiuntiniu į konvokacinį seimą. 1697 metais parėmė Augusto II elekciją ir buvo pasiuntiniu į 1697 metų karūnacinį seimą Krokuvoje. 1701 metais susigrąžino Mozyriaus seniūniją. Jis dalyvavo pilietiniame kare prieš Sapiegas. 1704 metais prisijungė prie Sandomiro konfederacijos. Stanislovo Leščinskio laikais prarado seniūniją. Valdant Augustui II 1709 metų spalio 31 d. tapo Lietuvos didžiuoju stovyklininku. Mirė bevaikis.
Nehemijas

Nehemijas (hebr. Nəḥemya) – Senajame Testamente aprašytas Persijos karaliaus Artakserkso I taurininkas žydas; centrinė Nehemijo knygos figūra. Tėvas – Hachalija.
Karalius apie 445 m. pr. m. e. leidęs jam išvykti į Jeruzalę ir atstatyti Nabuchodonosaro sugriautas miesto sienas. Nepaisant įvairių trukdymų, Nehemijas sugebėjęs užbaigti darbą per 52 dienas.
Prieš grįždamas į Persiją, vyriausiuoju kunigu paliko Ezrą. Po keleto metų vėl apsilankęs Jeruzalėje, Nehemijas pamatė, kad jo tautiečiai nebesilaiko Dievo įstatymų, juos reikėjo raginti klausyti Dievo balso.
Biblijoje Nehemijas apibūdinamas kaip veiklus, praktiškas, pamaldus žmogus.