google/wiki40b huggingface dataset:
Pabėgiai

Techninės charakteristikos

Pabėgiai nustatytais tarpais (1660–2000 pabėgių 1 km) išdėstomi skersai kelio ir sutvirtinti su bėgiais sudaro fiksuoto pločio bėgių vėžės grandę. Gaminami iš medienos ir gelžbetonio (anksčiau ir iš metalo).

Gelžbetoniai pabėgiai

Gelžbetoniai pabėgiai gaminami iš aukštos kokybės betono ir plieninių stygų ar strypų armatūros. Armatūra gaminant pabėgius paprastai įtempiama, nes tai padidina atsparumą lenkimui ir dinaminėms apkrovoms.
Jonavos geležinkelio tilto bunkeriai

Jonavos geležinkelio tilto bunkeriai – slėptuvės (bunkeriai), įrengti Jonavoje, prie Jonavos geležinkelio tilto per Nerį. Išlikę keturi betoniniai bunkeriai, aktyviosios slėptuvės (Jonavos miesto brėžinio Nr. S58, S59, S60, S61) AB „Lietuvos geležinkeliai“ sklypo ribose, bet jiems nepriklauso ir gali turėti įtakos tolimesniam geležinkelio plėtimuisi – numatytai Rail Baltica vėžei. Apžiūros galimybės yra ribotos, nes slėptuvės yra geležinkelio kelių ir jų įrenginių apsaugos zonos ribose.

Istorija

Dvi slėptuvės statytos apie 1914 m., dvi – tarpukariu. Jos buvo skirtos tilto gynybai. Tik prie dviejų tiltų Lietuvoje realizuoti šie tarpukario laikotarpio tiltų gynybos statinių projektai.
Šiuos bunkerius reikia dar tirti, įvertinti visais aspektais. Jie gali būti įtraukti į Nekilnojamųjų kultūros vertybių registrą.
Vernamu

Geografija

Vernamu yra įsikūręs 80 km į pietus nuo Jonšiopingo.

Sportas

IFK Värnamo - futbolas.
Iškartai

Susisiekimas

Iškartų pagrindinis kelias yra  138  Vilkaviškis–Kudirkos Naumiestis–Šakiai .
Edvilas Raudonikis

Biografija

1997 m. Prahos Karolio universitete baigė politikos mokslų ir čekų kalbos magistro studijas, nuo 1993 dirbo techniniu sekretoriumi Lietuvos ambasadoje Čekijoje.
1997–2001 m. buvo Lietuvos URM Vidurio Europos skyriaus trečiasis, antrasis sekretorius, vėliau – pirmasis sekretorius LR ambasadoje Čekijoje.
2006–2007 m. – ėjo URM Baltijos jūros regiono skyriaus vedėjo bei Šiaurės ir Vidurio Europos departamento direktoriaus pareigas pareigas.
2007–2010 m. – ministras patarėjas LR ambasadoje Švedijoje.
2010–2011 m. buvo URM Ekonominio saugumo politikos departamento patarėjas, vėliau – Ministro Pirmininko tarnybos Europos ir tarptautinių klausimų skyriaus vedėjas.
2012–2015 m. dirbo ministru patarėju Lietuvos ambasadoje Austrijoje, buvo laikinuoju reikalų patikėtiniu, laikinai ėjo Lietuvos nuolatinio atstovo Jungtinių Tautų biure Vienoje pareigas.
Nuo 2015 kovo 31 d. – Lietuvos Respublikos Nepaprastasis ir įgaliotasis ambasadorius Čekijos Respublikoje.
Kalba čekų, anglų, vokiečių, slovakų, bei rusų kalbomis.
Lisabonos universitetas

Istorija

1290 m. universitetą įkūrė karalius Dionisijas I. Kelis kartus, pirmąkart 1308 m., buvo keliamas iš Lisabonos į Koimbrą ir atgal, 1537 m. perkeltas į Koimbrą ir pavadintas Koimbros universitetu. Lisabonoje universitetas atkurtas 1911 m. kovo 9 d. sujungus jau veikiančius Politechnikos, Lisabonos karališkąjį medicinos ir Aukštesniįjį literatūros institutus. Egašas Monišas 1949 m. apdovanotas Nobelio fiziologijos ir medicinos premija.
Ėgliškių (Andulių) piliakalnis

Istorija

Piliakalnyje lokalizuojama Kretingos pilis, minima 1253–1263 m. rašytinių šaltinių. Kryžiuočiams užkariavus pietų kuršius, 1253 m. pilis ir pusė jos žemių buvo palikta feodalui Veltūnui ir jo broliams Reiginui, Saveidžiui ir Tvertikiniui, o kitą pusę pasidalino Kuršo vyskupas ir Livonijos ordino magistras. Po Durbės mūšio kuršiams sukilus, kretingiškiai 1263 m. pavasarį sutriuškino juos puolusius kryžiuočius, o žygiui vadovavusį Klaipėdos pilies komtūrą paėmė į nelaisvę ir paaukojo ant laužo dievams. Kitą belaisvį riterį išmainė į savo karius, buvusias vokiečių nelaisvėje. Per antrąjį karo žygį klasta užėmę pilį, kryžiuočiai išžudė visus jos gynėjus ir gyventojus, nesigailėdami nei moterų, nei vaikų. Prisiplėšę turto ir sudeginę pilį, riteriai grįžo į Klaipėdą. Kretingos pilies apypilis (castellatura Creten) paskutinį kartą paminėtas 1290 m.
Vėliau piliakalnis buvo po 1944 m. išnykusio Andulių kaimo žemėje, todėl archeologinėje ir enciklopedinėje literatūroje vadinamas Andulių piliakalniu.
1972 m. paskelbtas respublikinės reikšmės archeologijos paminklu (AR550), 1997 m. įrašytas į kultūros vertybių registrą kaip archeologinis kompleksas, susidedantis iš piliakalnio ir priešpilio, 1998 m. paskelbtas kultūros paminklu, kuris 2005 m. pripažintas valstybės saugomu.

Piliakalnis

Piliakalnis vadinamas Švedkalniu, Švedų pylimu, Piltimi. Įrengtas aukštumos kyšulyje, kurį iš pietų ir vakarų juosia Danės ir Šaltupio (Kapupio) slėniai ir daubos. Šlaitai statūs, 10–12 m aukščio. Aikštelė ovali, 60×40 m dydžio, ištęsta šiaurės – pietų kryptimi. Iš šiaurės ir rytų supiltas 70 m ilgio, 1,5 m aukščio, 10 m pločio puslankio pavidalo pylimas.
Į šiaurės vakarus nuo piliakalnio, už 7 m gylio, 40 m pločio griovio yra piliakalniui nepanaudotas ir Perkūnkalniu (Perkūno kalnu) vadinamas 36 m ilgio, 8 m pločio aukštumos kyšulys. Manoma, kad čia galėjo būti alkakalnis, kadangi 1944 m. jame dar gulėjo stambus akmuo su dubens pavidalo įdubimu, vadinamas Apierų (Aukų) akmeniu.
Kultūros vertybių registre kyšulys vadinamas piliakalniu, o piliakalnis – priešpiliu.
Į rytus ir šiaurę nuo piliakalnio plyti II–XIII a. kapinynas.

Tyrimai

1963 m. žvalgė Lietuvos mokslų akademijos Istorijos institutas (vadovas Adolfas Tautavičius), 1982 m. – Mokslinė metodinė kultūros paminklų apsaugos taryba (vadovas Romas Olišauskas), 1992 m. – Lietuvos kultūros paveldo mokslinis centras (vadovas Vilnius Morkūnas).
1965 m. kraštotyrininkas Ignas Jablonskis ištyrė 2,7 m² plotą. Nustatyta, kad aikštelėje išlikęs smarkiai apnaikintas nestoras kultūrinis sluoksnis, o pylime aptikti du degėsių sluoksniai. Pirmasis pylimas buvęs 1,5 m aukščio, o jo viršuje stovėjusi medinė gynybinė siena. Jai sudegus pylimas buvo paaukštintas iki 3,5 m. 1972 m. I. Jablonskis piliakalnyje lokalizavo XIII a. rašytiniuose šaltiniuose minimą Kretingos pilį.
2003 m. Reda Švelniūtė aikštelės centre ir pietinėje dalyje ištyrė 20 m². Rastas 30 cm storio II tūkstantmečio pradžios kultūrinis sluoksnis su žalvarinės pasaginės segės dalimi, žalvarine plokštele, lygia keramika.
Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečio pabaiga – 1263 m.
Šiekštininkai

Aplinkinės gyvenvietės

BIRŽAI – 28 km 
PAPILYS – 10 km
Paberžinė (Biržai) – 1 km
Bogdalava – 3 km
Einoriai – 1,6 km
Apaščia (Rokiškis) – 6,6 km
Čečiškiai – 2,3 km
Valiuliškiai – 2 km
Dirvoniškis (Papilys) – 2,5 km
Liazės

Liazės (EC 4.x) - fermentai kurie nedalyvaujant vandeniui skaido substratą, sudarydami dvigubą ryšį, arba prijungia funkcines grupes prie dvigubojo ryšio. Pvz.:
ATP → cAMP + PPi
Liazėms į vieną reakcijos pusę reikia tik vieno substrato, o į kitą dviejų.
Auvietai

Auvietai (viet. Âu Việt, kin. 甌越, pinyin: Ōuyue) – istorinė tajų-kadajų tauta, senovėje gyvenusi dab. šiaurės Vietname ir pietinėje Kinijoje. Auvietai koncentravosi dab. Kinijos Guangsi provincijoje bei Šiaurės rytų Vietname. Jie laikomi tiesioginiais dabartinių džuangų, nungų protėviais.
Auvietais kartais vadinama ir kita etninė grupė, tuo metu gyvenusi Džedziango provincijos pietuose. Kad nemaišyti, pastarieji auvietai vadinami terminu rytiniai ou (kin. 東甌, pinyin: Dong'ou), o Guangsi auvietai - terminu vakariniai ou (viet. Tây Âu, kin. 西越, pinyin: Xī Ōu).

Istorija

Kinų šaltiniuose auvietai minimi kaip viena iš šimto vietų tautų, gyvenusių į pietus nuo Jangdzės upės baseino. Joms buvo priskiriamos pačios įvairiausios lingvistinės grupės. Avietai apibūdinami kaip nešioję trumpus plaukus, juodinęsi dantis ir darę tatuiruotes.
Vėlyvuoju laikotarpiu dalis auvietų sukūrė gentinę konfederaciją Namkuongą (viet. Nam Cương) su sostine dab. Kaobango provincijoje. Auvietai prekiavo ir kariavo su savo pietiniais kaimynais lakvietais (austroaziečiai). 258 m. pr. m. e. Namkuongo vadas An Zuongas (viet. An Dương Vương, čunomas: 安陽王) nukariavo lakvietus, prijungė jų karalystės Vanlango teritorijas ir sukūrė Aulako karalystę. Auvietams maišantis su lakvietais išsivystė vietnamiečių tautybė. Likę savo žemėse auvietai ilgainiui išsivystė į džuangus ir nungus.
Hateruma

Hateruma (jap. 波照間島; Hateruma-jima; Jaejama kalba: Hatirōma okinavų kalba: Hatiruma) yra sala Jaejama apskrityje, Okinavos prefektūroje, Japonijoje. Sala priklauso Jaejama saloms, Taketomi miestui ir yra labiausiai į pietus nutolusi apgyvendinta Japonijos sala. Hateruma yra koralinės kilmės, jos plotas 12,7 km², gyvena apie 600 žmonių.
Svarbiausi salos produktai cukranendrės, iš kurių gaunamas cukrus ir avanamis, labai vertinama avamorio rūšis. Tai viena iš kelių vietų Japonijoje, kur matomas Pietų Kryžius.
Salą aptarnauja Hateruma oro uostas.
Kauno Juozo Grušo meno gimnazija

Istorija

1988 m. rugsėjo 1 d. Šilainių mikrorajone duris atvėrė Kauno 50-oji vidurinė mokykla, mokyklon susirinko 418 mokinių, 36 mokytojai. Atidaryta 11 pradinių ir devintos-dešimtos klasės. Per pirmuosius penkerius metus mokyklos mokinių skaičius išaugo beveik tris kartus.
1990 m. mokyklos bendruomenei leista įvesti sustiprintą dalinį ugdymą, sukurta stipri dailės technologinė mokyklos pakraipą atitinkanti mokomoji bazė. 1991 m. mokyklą baigė pirmoji abiturientų laida (iš viso per dešimtmetį mokykla išleido aštuonias abiturientų laidas).
1999 m. Lietuvos švietimo ir mokslo ministerijos dailės ekspertų komisija patvirtino mokytojų parengtas individualiąsias taikomosios dekoratyvinės dailės programas. Įvesti keramikos, odos, tekstilės technologijų kursai, išplėstos mokinių pasirinkimo galimybės. Nuo 1997 m. mokyklai vadovauja direktorė Nijolė Šimienė.
Kauno miesto valdybos nutarimu 1998 m. gegužės 12 d. mokyklai suteiktas Kauno Juozo Grušo vidurinės mokyklos vardas, Šilainių bažnyčioje pašventinta mokyklos vėliava. Lietuvos Respublikos švietimo ir mokslo ministro 2005 m. gruodžio 30 d. įsakymu Nr. 2695 nuo 2006 m. sausio 2 d. mokykloje įsteigtas Meninio ugdymo skyrius.
2005 m. 51% abiturientų įstojo į aukštąsias, 18% – į aukštesniąsias mokyklas. Kauno miesto savivaldybės tarybos 2010 m. liepos 9 d. sprendimu Nr. T-368, mokyklos pavadinimas pakeistas ir ji pervadinta į Kauno Juozo Grušo meno vidurinę mokyklą. 2015 m. mokykla perreorganizuojama į gimnaziją.
Trasa Hungaroring

Istorija

Jei ne tuometiniai nesukalbami Maskvos biurokratai, šios lenktynės galėjo įvykti Rusijos sostinėje. Ponas B. Ecclestone buvo užsidegęs „prastumti“ vieną iš čempionatų etapų už „geležinės uždangos“. Į šia rolę pretendavo TSRS, Kinija, Jugoslavija. Bet Bernie, pajutęs tos „geležinės uždangos“ svorį savo pečiais, galu gale, paklausęs savo seno draugo Tomash Rochoni, apsistojo ties Vengrijos kandidatura. Bernie atvyko su trumpu vizitu į Budapeštą, pakerėjo tuometinius Vengrijos biurokratus, ir davė startą trasos statyboms. Trasa buvo pastatyta per rekordinį 8-ių menesių laikotarpį. Įsivaizduokite, kontraktas buvo pasirašytas 1985 rugsėjo 10, statybos prasidėjo spalio 1, o bandomasis važiavimas įvyko 1986 kovo 24 d. Na, o 1986 rugpjūčio 10 Hungaroringe praėjo Formulė 1 čempionato etapas „Hungaroring GP 1986“.
GP sukėlė didelį susidomėjima ir į Budapešto priemestį susirinko apie 200 000 žmonių, tapusių dviejų brazilų kovos liudininkais. Ayrton Senna su „Lotus“ iškovojo “pole-poziciją”, bet finišavo antras. Pirmają pergalę Hungaroringe iškovojo kitas brazilas – Nelson Piquet su Williams, kitais metais pratesęs laimėjimu.
Keleta metu jokiu problemu neiškildavo, bet nusileidus „geležinei uždangai“ trasa buvo ties išnykimo riba iš Formulės 1 tvarkaraščio. Pradžioje atsirado finansavimo problemų, vėliau pasipylė pilotų skundai purvinai trasai. Visi puikiai žinote, kad smėlio dulkes suneša vėjas nuo šalia esančių kalvu, o dar – sausas ir karštas oras, būdingas tuo metu. Tokioje trasoje slysta padangos, radiatoriai užsikemša dulkėmis ir bolido važiavimas pasidaro nenuspėjamas.
Martin Brundle kažkada sakė: „Budapeštas puiki vieta kur apsistoja F1 karavanas, bet trasa galėtu buti ir geresnė. Čia nėra nei greitų posūkių, nei tiesiųjų, kurios išliktų atminty.“
1989-siais trasa buvo atnaujinta ir sutrumpėjo 46 metrais, o 1998 trasos „piešinys“ vėl buvo pakoreguotas. Nuo tada trasa nežymiai pasikeičia kiekvienais metais, bet to kasmet išdygsta naujos tribūnos.
Pasvėrus, Monaco ir Hungaroring visiškai nepanašios, tačiau pati žymiausia ir pati kukliausia trasos yra labai panašių charakteristikų. Ir ten, ir ten nerasite greitų posūkių ir ilgu tiesiųjų. Aerodinamika sureguliuojama taip, kad kuo daugiau prispaustų, o ir lenkti beveik neįimanoma. Reikalingas gerai subalansuotas ir patikimas bolidas (žinoma tai nemaišo ir kitose trasose).

Adresas

Hungaroring Sport RT

H-2146 Mogyorod

PO Box 10

Hungary
Ó

Ó ir ó – (O su diakritiniu ženklu) dvidešimt penktoji lenkų abėcėlės raidė. Lenkų kalboje raidės pavadinimas yra o kreskowane. „Ó“ yra modifikuota raidė O.
Reiškia garsą: [u]. Į lenkų kalboje jis tariamas kaip raidė u. Ispanų kalboje žymi ne pagal taisykles kirčiuotą raidę o.
Taip pat naudojama žemutinių sorbų, čekų, vengrų, ispanų, kašubų, islandų, vietnamiečių ir serbų-kroatų kalbose.
XV amžiaus 8-asis dešimtmetis

XV amžiaus aštuntasis dešimtmetis prasidėjo 1471 m. ir baigėsi 1480 m.
Tūkstantmečiai: 1 tūkstantmetis – 2 tūkstantmetis – 3 tūkstantmetis
Amžiai: XIV amžius – XV amžius – XVI amžius
Dešimtmečiai:
3-as4-as5-as6-as7-as
- 8-as -
9-as10-as1-as2-as3-as
Metai:  1471 1472 1473 1474 1475 1476 1477 1478 1479 1480
KF Spartaku Tiranë

Istorija

Klubo ištakos siekia 1946 m. 1959 m. vyko klubo reoganizacija ir klubas likviduotas.
Dabartinis klubas atkurtas 2012 m.
Pesčių seniūnija

Istorija

Įkurta 1861 m., priklausė Kauno gubernijos Telšių apskrities Grūšlaukės valsčiui. 1915 m. kartu su valsčiumi tapo naujai įkurtos Kretingos apskrities dalimi. Po 1919 m. panaikinta.
Seniūnijai vadovavo seniūnijos kaimų atstovų sueigoje renkamas seniūnas, o jį pavadavo seniūno padėjėjas.
Seniūnijai priklausančios gyvenvietės:
1870 m.:
– Pesčių k.,
– Naujųjų Salantų mstl.
Zuzana Masiulevičiūtė

Zuzana Masiulevičiūtė (g. 1921 m. gruodžio 14 d. Kalvarijoje) – Lietuvos dainininkė (sopranas).

Biografija

1949 m. baigė Lietuvos konservatorijos P. Kaveckienės klasę. 1949–1981 m. Kauno muzikinio teatro solistė, 1976–1981 m. dar ir režisieriaus padėjėja. Sukūrė daugiau kaip 50, daugiausia komiškų vaidmenų.
Rumšiškių Šv. Onos koplyčia

Istorija

Kaip ir Rumšiškių bažnyčia su varpine, taip ir ši koplyčia statant Kauno hidroelektrinę buvo perkelta iš senųjų kapinių, kurias užliejo Kauno marios, į naująsias kapines. Sovietmečiu čia ji stovėjo rytiniame pakraštyje.
Perkeltųjų Rumšiškių kapinių centrinėje dalyje, 8x7 m dydžio plote, buvo palaidoti sovietiniai kariai (19 karininkų ir 275 kareiviai). 1958 m. jose buvo pastatytas 7,75 m aukščio paminklas – ant postamento stovintis sovietinis „Karys-nugalėtojas“, laikantis vėliavą (skulp. Bernardas Bučas). Atgimimo laikais paminklas buvo susprogdintas, o sovietinių karių palaikai iškelti į Kaišiadoris. Į atsilaisvinusią vietą iš kapinių pakraščio buvo perkelta Šv. Onos koplyčia.
Aistros nusikaltimas

Turinys

Peterio žmona, žinoma rašytoja, randama nužudyta viešbutyje Bulgarijoje, kuriame praleido naktį su iš Londono atvykusiu meilužiu. Tyrimą pradėjusi policija netrunka išsiaiškinti, kad sutuoktinių santykiai jau kurį laiką buvo pašliję ir žmona ketino skirtis, o Peteris taip pat turi meilužę Mileną.
Peterio dukra Anja po patirto nervinio streso praranda galimybę vaikščioti ir ja rūpintis pradeda iš Italijos atvykusi Tania, kuri apsistoja Peterio namuose. Kartu su pusbroliu ji pradeda kurti pjesę teatre ir sulaukia pavydo scenų iš Giulijos – vienos aktorių, įsimylėjusių Peterį.
Po kurio laiko nužudoma Milena ir policija ima įtarti Peterį, nes abu nusikaltimai įvykdyti naudojant tą patį ginklą. Šis mėgina bėgti, tačiau žūsta nukritęs nuo stogo. Nepaisant to, policija nenutraukia tyrimo, o nauja įtariamąja tampa Anja…
Mąstautai

Istorija

XX a. Mąstautai buvo okolica Krakių valsčiuje, priklausiusi Kučiauskams, Mackevičiams ir Šimkevičiams.

Aplinkinės gyvenvietės

JurgaičiaiAmbraziūnai - 2 km
Patranys - 4 km
Pajieslys - 2 km
Deveikiškiai - 2 km
Ezerlūkių piliakalnis

Aplinkiniai piliakalniai

Gaikių piliakalnis 33 kmCiecerės piliakalnis 24 kmDuobelės pilis 16 kmInčėnų piliakalnis 22 kmSparnų piliakalnis 9 kmSmiltniekų piliakalnis 544 m
Oganų piliakalnis 11 km
Filipinų elnias

Apibūdinimas

Kūno ilgis nuo 100 iki 150 cm, svoris nuo 40 iki 60 kg. Kailis tamsiai rudas, apačia ir galūnės yra šiek tiek šviesesnės. Turi palyginti trumpus ragus.
Liudmila Ulickaja

Liudmila Ulickaja (rus. Улицкая, Людмила Евгеньевна, 1943 m. vasario 21 d. Davlekanove, Baškirijoje) – Rusijos modernaus romano ir apysakos rašytoja. L. Ulickaja yra 14 grožinių literatūros knygų (daugiau nei 200 tūkst. egzempliorių), 3 pasakų vaikams ir 6 pjesių, statytų daugelio teatrų Rusijoje ir Vokietijoje, autorė. Taip pat ji yra daugelio literatūrinių apdovanojimų laureatė.

Biografija

Užaugusi Maskvoje, L. Ulickaja baigė Maskvos valstybinį universitetą su diplomu genetikos srityje. Padirbusi genetikos ir biochemijos srityse, L. Ulickaja pradėjo savo literatūrinę karjerą kaip Žydų dramos teatro literatūros konsultantė. 10-tame praėjusio amžiaus dešimtmetyje tapo dviejų pjesių scenarijų („Laisvės sesės“ ir „Moteris visiems“) autore.
Pirmasis L. Ulickajos romanas „Sonečka“, publikuotas 1992 m. „Novy Mir“, beveik išsyk išpopuliarėjo ir buvo įtrauktas į Rusijos Bukerio premijos sąrašą. Dabar jos kūryba žavisi Rusijos publika ir kritikai tiek ten, tiek kitose šalyse.
Jos darbuose dominuoja įvairios temos: religinės ir etninės tolerancijos būtinybė; inteligentijos problema Sovietų kultūroje; lyties ir šeimos klausimai; kasdienis gyvenimas kaip literatūros subjektas; nauji kūno įvaizdžiai (seksualus kūnas, neįgalus kūnas….). 2006 m. L. Ulickaja išleido romaną „Danielis Steinas, vertėjas“, pasakojusį apie holokaustą ir būtinybę sutaikyti judaizmą, krikščionybę ir islamą.
Jos darbai buvo išversti į kelias kalbas ir sulaukė tarptautinių ir nacionalinių apdovanojimų, tarp jų – Rusijos Bukerio apdovanojimo už romaną „Kukockio kazusas“ (2001 m.). L.Ulickaja buvo pirmoji moteris, gavusi šį apdovanojimą. Vokietijoje rašytojos darbai buvo įtraukti į geriausiai parduodamų knygų sąrašą.
L. Ulickaja gyvena Maskvoje ir nuolat publikuoja komentarus socialinėmis temomis, yra aktyvi filantropinių projektų, didinančių literatūros prieinamumą, dalyvė.
Renata Liagienė

Biografija

1992 m. baigė Vilniaus pedagoginį institutą, chemijos ir taikomųjų darbų mokytoja, 1994 m. baigė Vilniaus Pedagoginio universiteto magistrantūrą, socialinių mokslų magistrė.
Prienų raj. Skriaudžių pagrindinės mokyklos direktorė.
Liberalų ir centro sąjungos Prienų skyriaus narė.
Sutuoktinis Andrius, Vaikai Eglė, Mantas.
Kristijonas V

Biografija

Kilęs iš Oldenburgų dinastijos. Tėvas Frederikas III, sūnus Frederikas IV.

Valdymas

Nelabai sumaniam ir išsilavinusiam Kristijonui V įtaką darė aukštieji valstybės pareigūnai. Jam valdant sustiprėjo absoliutizmas, 1683 m. priimti nauji Danijos ir 1687 m. Norvegijos įstatymų kodeksai. 1675–1679 m. Danija kariavo su Švedija, nesėkmingai bandė susigrąžinti 1658 m. prarastą Skonę.
Žuvo medžioklėje.
Taikos sutartis (civilinis procesas)

Taikos sutartis - susitarimas tarp proceso šalių dėl civilinio ginčo; neprievartinio, taikaus ginčų išsprendimo forma. Teismo patvirtinta taikos sutartis turi šalims galutinio teismo sprendimo (lot. res judicata) galią ir yra vykdytinas dokumentas (LR civilinis kodeksas, 6.985 str.).
Žvyrė

Išvaizda

Žvyrė didesnė už kurapką. Jos kūno ilgis 35—44 cm, išskėstų abiejų sparnų ilgis 60-65 cm, kūno svoris 400—810 g. Patinai ir patelės beveik vienodo dydžio. 
Vasarą nuo kitų paukščių skiriasi baltais sparnais. Per metus apdarą keičia keturis kartus. Patinas šeriasi keturis, patelė – tris kartus. Žiemą patino ir patelės kūnas visas baltas, tik uodega juoda su dviem baltomis vidurinėmis vairuojamosiomis plunksnomis. Pavasarį patino galva ir kaklas šeriasi ir tampa rudi. Vėliau nugara taip pat apauga juosvai rudomis plunksnomis, išmargintomis skersinėmis juostelėmis.Vasarą nugara kaštoninės spalvos, išmarginta smulkiais juodais ir palšais dryželiais. Pagurklis ryškiai rudas, krūtinė tamsesnė, pilvas baltas. Sparnai balti. Uodegos plunksnos juodos baltais galais, išskyrus keturias vidurines. Snapas juodas, antakiai raudoni. Kojos iki pat pirštų galų su plunksnomis. 
Patelė panaši į patiną, beveik neturi pavasarinio apdaro. Vasarą – marga, rudenį apdaras panašus į patino, tik blankesnių spalvų. Jaunikliai panašūs į patelę, tik kiek rudesni. Jų plasnojamosios plunksnos pilkai rusvos su balsvais dryželiais. Pūkinis apdaras tankus. Pūkais taip pat apaugęs pastaibis ir pirštai. Kūno apatinė pusė rudai smėlinės spalvos, su šviesesne gerkle ir ryškesne krūtinės dalimi. Kūno vidus išmargintas rudomis dėmėmis, snapas tamsus.

Paplitimas

Žvyrės paplitimo arealas šiaurės pusrutulyje labai paltus. Eurazijoje paplitusi nuo Atlanto iki Ramiojo vandenyno. Šiaurėje arealas eina Arkties vandenyno pakrante. Į pietus paplitusi iki Sichote Alinio kalnų, šiaurinės Mongolijos, Altajaus, šiaurinio Kazachstano, šiaurinės Ukrainos, Pabaltijo, pietinės Skandinavijos. Gyvena Šiaurės Amerikoje. Sėsli beveik visame areale, išskyrus pačias šiauriausias jo dalis.
Introdukuotos Farerų salose ir Belgijoje. Kartais užklysta į Lenkiją.

Paplitimas Lietuvoje

Lietuvoje savaime buvo (arba yra) paplitęs Baltijos žvyrės (Lagopus lagopus rossicus) žvyrės porūšys. Lietuva yra pietiniame jų paplitimo arealo pakraštyje. Žvyrė yra tundrinio kraštovaizdžio sparnuotis. Lietuvoje gyveno samanotose, šlapiose aukštapelkėse. XX a. pradžioje žvyrių Lietuvoje buvo dar gana daug, ypač šiaurinėje ir rytinėje šalies dalyje, bet vėliau jų skaičius ėmė mažėti. Šiuo metu laikomasi nuomonės, jog žvyrių Lietuvoje nebėra.

Biologija

Žvyrės paprastai laikosi ant žemės, greitai bėgioja. Skrenda labai retai. Maitinasi taip pat ant žemės, tik retkarčiais tupia ant žemų medžių šakų. Aptinkama būreliais. Naktį kartais įsikasa į sniegą, kad prarastų mažiau šilumos. Kyla gana triukšmingai, skrenda greitai, dažnai plasnoja sparnais, pakaitomis sklendžia. Monogamas. Lytiškai subręsta pirmaisiais gyvenimo metais. Lizdą įsiruošia ant žemės. Dėtyje paprastai būna 6–10 kiaušinių. Patelė juos peri apie 23 dienas. Pūkuotus jauniklius greitai išveda iš lizdo, tada prie šeimynos prisijungia ir patinas. Maždaug 12–13 dienų jaunikliai jau pradeda skraidyti. Šeimos laikosi iki rudens, kartais prisijungdamos prie didesnių būrių.

Mityba

Minta beveik vien augaliniu maistu: augalų lapus, pumpurus, ūglius, žirginius, uogas. Vasarą lesa ir vabzdžius.
Omano vėliava

Spalvos

        Pantone spalvų sistemoje: Balta – nėra;  RGB spalvų sistemoje: Balta – 255, 255, 255.
        Pantone spalvų sistemoje: Raudona – Warm Red;  RGB spalvų sistemoje: Raudona – 249, 63, 38.
        Pantone spalvų sistemoje: Žalia – Pantone 347;  RGB spalvų sistemoje: Žalia – 0, 158, 96.

Simbolika

Balta spalva reiškia taiką ir klestėjimą, žalia spalva – vaisingumą ir Žaliuosius kalnus, raudona spalva – mūšius prieš užsienio įsibrovėlius. Raudona spalva yra taip pat ankstesnės nacijos vėliavos spalva, kai ji buvo žinoma tiesiog kaip Maskato ir Omano sultonatas.
Beta klostės

β klostės – antrinė baltymų struktūra, susidaranti dėl vandenilinių ryšių tarp aminorūgčių.
β klostės susiformuoja kai skirtingi peptidinės grandinėlės fragmentai išilgai vieni kitiems sudaro vandenilinius ryšius. Šie ryšiai susiformuoja dėl dalinių krūvių prie deguonies ir vandenilio atomų.
Dėl vandenilinių ryšių gali susidaryti ir kita baltymų antrinė struktūra - α spiralės, tačiau skiriasi abiejų struktūrų kampai tarp α anglies atomo ir peptidinio ryšio azoto bei anglies ir kito α anglies atomo.
Real Sociedad de Fútbol

Istorija

2016-2017 m. La Liga pirmenybėse užimta 6 vieta.
Telemarkas

Geografija

Didelė dalis apskrities kalnuota, rytinę dalį užima Hardangervidos plokščiakalnis. Pietryčiuose paviršius ledžiasi žemyn ir pasiekia Skagerako sąsiaurį. Gausu ežerų (Niseris, Noršio, Fiuresvatnas, Totakas, Tinšio, Mesvatnas ir kt.).