Nina Hagen

Ankstyvieji metai

Hagen tėvai yra scenaristas Hans Hagen (taip pat žinomas kaip Hans Olivia) ir Eva-Maria Hagen – daininkinkė ir aktorė. Jos seneliai buvo žydai, mirę koncentracijos stovykloje. Ninos tėvai išsiskyrė, kai ji buvo dvejų, todėl augdama ji retai matydavo tėvą. Būdama ketverių, ji pradėjo mokytis baleto ir jau sulaukusi devynerių buvo laikoma tikru operos stebuklu.
Kai Hagen buvo 11, jos mama ištekėjo už Wolf‘o Biermann‘o – antivalstybiškai nustieikusio dainininko. Biermann‘o politinės pažiūros padarė įtaką jaunajai Ninai: dvylikos ji buvo „gėdingai išmesta“ iš Laisvojo Vokietijos Jaunimo ir aktyviai prisidėjo prie politinių protestų prieš Rytų Vokietijos valstybę.
Būdama 16, Hagen metė mokyklą ir prisijungė prie koverius grojusios grupės Fritzens Dampferband, vėliau, eksternu baigusi studijas, įkūrė grupę Automobil. Deja, nors su šia grupe prasidėjo Hagen muzikinė karjera, jai nebuvo lemta ilgai gyvuoti, nes 1976 ji su motina paliko Rytų Vokietiją. Aplinkybės, kuriomis tai nutiko, buvo išskirtinės: Biermann‘as gavo leidimą atlikti pasirodymą Kelne, bet vėliau atsisakė sugrįžti į savo šalį. Tuo metu, kai buvo įprasta, jog šeimos, perskirtos Berlyno sienos ar geležinės uždangos nesusitikdavo dešimtmečiais, Hagen parašė prašymą leisti jai palikti šalį. Prašyme ji tvirtino esanti biologinė Biermann‘o dukra ir grasino tapsianti „naujuoju Wolf‘u Biermann‘u“, jeigu jai neleis pas jį išvykti. Po ketverių dienų jos prašymas buvo patenkintas ir Hagen išsikraustė į Hamburgą, iš kurio vėliau išvyko į Londoną.

Aštuntasis dešimtmetis

Grupė Automobil buvo viena garsiausių pradedančiųjų grupių Rytų Vokietijoje. Grupės veikla nutrūko, kai Nina paliko Rytų Vokietiją ir persikraustė į Hamburgą, kur pasirašė kontraktą su vietine įrašų studija – būtent ten ji gavo patarimą pakeliauti ir susipažinti su vakarietiška kultūra, kurio paklausiusi iškeliavo į Londoną. Tuo metu ten klestėjęs pankų judėjimas greitai įtraukė Hagen, sužavėdamas ją tokiomis grupėmis kaip The Slits, Sex Pistols ar Johnny Rotten.
Grįžusi į Vokietiją 1977-ųjų viduryje, Hagen įkūrė Nina Hagen Band, o jau 1978-aisiais išleido o paties pavadinimo albumą, kuriame buvo žinomų vokiškų dainų koveriai.
Albumas sulaukė daug dėmesio ne tik Vokietijoje, bet ir užsienyje – dėl sunkaus skambesio ir teatrališko Hagen vokalo. Deja, tuo metu tarp Ninos ir kitų grupės narių buvo prasidėję nesutarimai, todėl 1979-aisiais Hagen nusprendė palikti grupę, nors kontraktas ją vis dar įpareigojo išleisti antrąjį albumą. Įsipareigojimą grupė įvykdė – albumas Unbehagen buvo išleistas, tačiau jo muzika buvo įrašinėjama Berlyne, o Ninos vokalas – Los Andžele. Šiame albume išleista ir hitu tapusi daina „African Reggae“.
Hagen palikus grupę, likę muzikantai grįžo prie savo ankstesnės muzikos ir grojo Spliff pavadinimu.

Devintasis dešimtmetis

1980-aisiais turėjęs įvykti Hagen turas su grupe buvo atšauktas, o ji pati išvyko į Jungtines Amerikos Valstijas. Netrukus ji pastebėjo esanti nėščia, išsiskyrė su būsimojo vaiko tėvu Ferdinand Karmelk ir persikėlė į Los Andželą. Jos dukra, Cosma Shiva Hagen gimė 1981-ųjų gegužės septynioliktąją, o po metų, 1982-aisiais, Hagen išleido pirmąjį albumą anglų kalba NunSexMonkRock – punk, funk, operos ir reggae stilių mišinį bei išvyko į pasaulinį turą su No Problem Orchestra.
1983-iaisiais Hagen išleido dar vieną albumą, pavadintą Angstlos arba Fearless, kaip vadinosi jo angliškoji versija. Šiame albume buvo dvi dainos, vėliau tapusios singlais – „Zarah“ ir „New York New York“.
1984–1985 Hagen susitikinėjo su Red Hot Chili Peppers vokalistu Anthony Kiedis.
1985-aisiais pasirodė dar vienas Hagen albumas Nina Hagen In Ekstasy – tiesa, ne toks sėkmingas kaip ankstesnysis, o 1987-aisiais, Punk Wedding EP, skirtą paminėti jos vestuvėms su aštuoniolikmečiu panku, pravarde Iroquois.
1989-aisiais išėjo dar vienas Hagen albumas, pavadintas autorės vardu ir pavarde. Tais pačiais metais Nina pastojo antrąkart ir susilaukė sūnaus Otis Chevallier-Hagen.

Dešimtasis dešimtmetis

Hagen, grįžusi į Europą, kurį laiką gyveno Paryžiuje. Taip pat koncertavo Europoje, 1991-aisiais išleido albumą Street. 1992-aisiais vedė TV šou RTLplus televizijoje, bendradarbiavo su kitais muzikantais, 1993-iaisiais išleido dar vieną albumą Revolution Ballroom, o po poros metų po ilgos pertraukos pasirodė vokiškai įrašytas albumas Freud Euch.
1998-aisiais, išleidusi Om Namah Shivay albumą, kuriame persipina kelių religijų, tarp jų hinduizmo ir krikščionybės, simboliai. Tais pačiais metais Hagen įrašė oficialų FC Union Berlin himną, o 1999-aisiais vaidino Celia Peachum The Threepenny Opera miuzikle.

2000-ieji – dabar

Naują amžių Hagen pradėjo sukurdama dainą Schön ist die Welt, tapusią oficialia Expo 2000 daina, o kitais metais išleistas jos albumas The Return of the Mother.
Hagen dubliavo Sally Timo Burtono filme „Košmaras prieš Kalėdas“, bendradarbiavo su grupėmis Oomph! ir Apocalyptica. 2005-aisiais buvo festivalio Drop Dead, vykusio Niujorke, žvaigždė. Hagen aktyviai protestavo prieš karą Irake.