google/wiki40b huggingface dataset:
Sputnik programa

„Sputnik“ kosminė programa – Tarybų Sąjungos nepilotuojamų kosminių skrydžių programa, pradėta XX amžiaus 6-ojo dešimtmečio pabaigoje. Rusiškas žodis спутник lietuvių kalba reiškia 'pakeleivis, palydovas'.
„Sputnik 1“ – pirmasis dirbtinis žemės palydovas, paleistas 1957 m. spalio 4 d., šiek tiek didesnis už krepšinio kamuolį, svėręs šiek tiek mažiau nei 84 kg, per 98 minutes apskriejo žemę elipsės formos orbita.
1957 m. lapkričio 3 d. paleistas „Sputnik 2“ su pirmuoju gyvu padaru – šunimi Laika. Misijos organizatoriai nesugebėjo saugiai grąžinti kosminio aparato į žemę, o Laika tapo pirmąja auka kosmose.
1958 m. vasario 3 d. bandymas paleisti „Sputnik 3“ nepavyko, tačiau antrasis – gegužės 15 d. buvo sėkmingas. „Sputnik 3“ buvo sumontuota nemažai instrumentų Žemės geofiziniams tyrimams, tačiau sugedus magnetinės juostos įrašymo įrenginiui buvo neįmanoma įrašyti Van Aleno radiacijos žiedų matavimo rezultatų.
Dar po dvejų metų, 1960 m. gegužės 15 d. buvo paleistas „Sputnik 4“.
„Sputnik 5“, paleistas 1960 m. rugpjūčio 19 d., turėjo keleivių – šunis Belką ir Strelką, 40 pelių, 2 žiurkes ir keletą augalų rūšių. Sekančią dieną kosminis aparatas nusileido Žemėje, visi gyvūnai grįžo saugiai.
Visi „Sputnik“ serijos aparatai į orbitą buvo išvedami naudojant R-7 paleidimo įrenginį, sukurtą nešti branduolines kovines galvutes.
Netikėtas sėkmingas „Sputnik 1“ paleidimas, beveik sutapęs su dviem nesėkmingais amerikiečių „Vanguard“ projekto kosminių aparatų paleidimais, šokiravo Jungtines Amerikos valstijas, tačiau šios greit atsakė sėkmingomis misijomis, įskaitant „Explorer I“, SCORE ir DARPA projektus. „Sputnik 1“ sėkmė taip pat paspartino NASA įkūrimą ir valstybinių JAV lėšų padidinimą moksliniams tyrimams ir švietimui („Sputnik“ krizė).

Sputnik 4–25

Amerikiečių stebėtojai tarybinius „Veneros“, „Vostok“, „Kosmos“ ir kitų klasių kosminius aparatus vadino „Sputnik’ais“, nors TSRS iš tikrųjų jų nebevadino „Sputnik“. Pavyzdžiui, „Sputnik 7“ iš tiesų TSRS buvo vadinamas „Venera 1“.
William Howard Taft

Biografija

Gimė 1857 m. Sinsinačio mieste JAV generalinio prokuroro A. Tafto šeimoje. 1878 m. baigė Jeilio koledžą, 1880 m. Sinsinačio universiteto Teisės mokykloje teisininko studijas. Dirbo teisininku. 1890 m. paskirtas JAV generaliniu solisitoriumi. Nuo 1901 m. iki 1904 m. Filipinų gubernatorius. Nuo 1904 m. iki 1908 m. – JAV karo sekretorius. Palaikomas savo bendrapartiečio respublikonų partijos prezidento Teodoro Ruzvelto, Taftas lengvai laimėjo 1908 metų JAV prezidento rinkimus.
Savo vienintelės prezidento kadencijos metu, prezidento Tafto vidaus politika pasižymėjo konkurencijos skatinimu, valstybės tarnybos reforma, prekybos tarp valstijų komisijos pozicijos stiprinimu, pašto paslaugų kokybės gerinimu ir 16-osios JAV Konstitucijos pataisos išleidimu. Užsienyje Taftas siekė paremti neišsivysčiusių Lotynų Amerikos ir Azijos šalių vystymąsi. Tokia politika buvo pavadinta „dolerio diplomatija”. Tačiau Taftas dažnai atitoldavo nuo savo pagrindinių šalininkų, ir didele balsų persvara buvo sutriuškintas 1912 metų JAV prezidento rinkimuose, kai siekė būti perrinktas antrajai kadencijai.
Po pralaimėtų rinkimų Taftas pasinėrė į akademinį gyvenimą, per savo paties įkurtą „Taikos įgyvendinimo lygą” siekė taikos pasaulyje. 1921 m., po Pirmojo pasaulinio karo, prezidentas Vorenas Hardingas paskyrė Taftą JAV aukščiausiojo teismo pirmininku. Dėl silpnos sveikatos 1930 m. vasarį V. Taftas atsistatydino iš užimamų pareigų, o kovo 8 d. mirė savo namuose. V. Taftas buvo palaidotas Arlingtono nacionalinėse kapinėse.
Taftas buvo daugiausiai svėręs JAV prezidentas (daugiau nei 140 kg), ir iki šiol jis yra paskutinis prezidentas auginęs ūsus.
Stasys Sabonis

Biografija

Baigęs Vievio pradžios mokyklą, 1940–1944 m. mokėsi Kaišiadorių gimnazijoje. 1944 m. mokytojavo Valkininkų valsčiaus Kalvių pradinėje mokykloje. Į Vilnių atvyko 1945 m., kur baigė vaikų namų auklėtojų kursus. Dirbo Vilniaus 9-uosiuose vaikų namuose auklėtoju, kartu mokėsi vakarinėje darbininkų jaunimo mokykloje. 1946–1951 m. studijavo Vilniaus universiteto Istorijos ir filologijos fakultete.
1951–1984 m. dirbo „Vagos“ leidykloje (iki 1965 m. Valstybinė grožinės literatūros leidykla): 1961–1966 m. vaikų ir jaunimo verstinės literatūros redakcijos vedėjas, 1966–1974 m. originaliosios lietuvių literatūros redakcijos vedėjas, 1974–1979 m. vyr. redaktoriaus pavaduotojas. 1985–1988 m. „Vyturio“ leidyklos vyriausiasis mokslinis bendradarbis.  1993–1995 m. Lietuvos rašytojų sąjungos Literatūros fondo komiteto pirmininkas. Palaidotas Kazokiškių kapinėse (Elektrėnų savivaldybė).

Kūrybinė veikla

Stasys Sabonis garsėjo grožinės ir humanitarinės rusų, lenkų, čekų, slovakų, slovėnų, serbų-kroatų literatūros žymiausių kūrinių vertimais į lietuvių kalbą. Pirmieji vertimai iš rusų kalbos publikuoti 1953 m. Daug vertimų paskelbta antologijose, įvairiuose rinkiniuose, periodikoje. Paskelbė straipsnių ir kalbos kultūros, meninio vertimo klausimais, ugdė jaunuosius vertėjus ir redaktorius. Lietuvių kalba atkūrė ir nemažai pjesių Lietuvos teatrams, televizijai.
S. Sabonio kūrybiniai laimėjimai prozos vertimų baruose, jo literatūrinė veikla buvo deramai įvertinta – 1974 m. buvo priimtas į LSSR rašytojų sąjungą, kurios veikloje aktyviai dalyvavo.
Alfridas Pajuodis

Kūrybinė veikla

Nuo 1996 metų publikuoja savo straipsnius ir interviu respublikiniuose, regioniniuose ir užsienio laikraščiuose. Vakarų Europos TV ir radijo stočių laidų dalyvis. Knygų, katalogų ir straipsnių, publikuojamų įvairių šalių internetiniuose puslapiuose, autorius. Mokslinių-teorinių konferencijų Lietuvoje ir užsienyje dalyvis ir pranešimų autorius, skaitė eilę paskaitų Vilniaus dailės akademijoje. Gyveno ir dirbo Vokietijoje, Austrijoje, Prancūzijoje (Paryžius), JAV (New York), Olandijoje, Belgijoje, Italijoje ir kt.
Laure Manaudou

Karjera

L. Manaudū pirmasis treneris buvo Philippe Lucas (2001–2007). Ji pasiekė visus pasaulio laisvojo stiliaus rekordus tarp 200 ir 1500 metrų. 2009 m. rugsėjo mėn. ji nutraukė savo sportinę veiklą, tačiau 2010 m. spalio mėn. ji pradėjo vėl treniruotis su Alabamos valstijos Auburno universiteto komanda „Tigers“. 2011 m. liepos mėn. ji pirmą kartą atstovavo Auburną varžybose Atense, kuriose ji pasiekė asmeninį 50 m laisvojo stiliaus rekordą.
L. Manaudū laimėjo tris medalius olimpinėse žaidynėse, šešis pasaulio medalius ir trylika Europos medalių.

Privatus gyvenimas

L. Manadū tėvas prancūzas, o motina olandė. Jos brolis Florent Manaudou yra laimėjęs aukso medalį 2012 m. olimpinių žaidynių plaukimo sporto šakoje. Ji su draugu susilaukė pirmojo vaiko 2010 m. Ji taip pat vaidino Olivier Doran filme „Le Coach“ (2008 m.).
Generolas

Generolas – vienas aukščiausių aukštesniųjų karininkų laipsnių.
Pirmą kartą įvestas XVI a. Prancūzijoje. Rusijoje minimas 1657 m., valdant carui Aleksejui Michailovičiui.

Lietuva

Dabartinėje Lietuvos kariuomenėje generolo laipsnio nėra. Tačiau saugumo generolo laipsnis yra Lietuvos respublikos valstybės saugumo departamento pareigūnų laipsnių sistemoje. Saugumo generolo laipsnis yra suteikiamas saugumo pareigūnams, užimantiems LR VSD generalinio direktoriaus pareigas. Pvz., taip 2010 m. balandžio 9 d. saugumo generolo laipsnį gavo Gediminas Grina.
Arvydas Juozaitis

Biografija

1963–1974 m. mokėsi Vilniaus 7-oje vidurinėje mokykloje. 1974–1980 m. studijavo Vilniaus universiteto (VU) Pramonės ekonomikos fakultete, ekonomistas. 1982–1985 m. VU aspirantas. 1985–1987 m. LSSR konservatorijos dėstytojas. 1986 m. VU apgynė filosofijos mokslų kandidato disertaciją „Subjektyvioji realybė ir istorinis subjektas Vilhelmo Diltėjaus filosofijoje“.
1987–2001 m. Lietuvos mokslų akademijos Filosofijos, sociologijos ir teisės instituto mokslinis bendradarbis.  1998–2004 m. VU Tarptautinės verslo mokyklos filosofijos dėstytojas. 2001–2003 m. ministro pirmininko Algirdo Brazausko patarėjas švietimo ir kultūros klausimais.  2004–2009 m. Lietuvos generalinio konsulato Kaliningrado srityje kultūros atašė. 2009–2012 m. gyveno ir dirbo Rygoje. 2012–2017 m. LTOK viceprezidentas. 2013–2018 m. Klaipėdos universiteto Pedagogikos fakulteto lektorius, nuo 2018 m. Sveikatos mokslų fakulteto docentas.
Moka rusų, anglų, latvių, lenkų, vokiečių kalbas.

Politinė veikla

1988 m. birželio 3 d. išrinktas Lietuvos Persitvarkymo Sąjūdžio iniciatyvinės grupės nariu, vėliau – Sąjūdžio Seimo tarybos nariu. Sąjūdžio programos, roko maršų, kitų Sąjūdžio akcijų rengėjas. 1989 m. rinkimuose į SSRS Liaudies deputatų suvažiavimą Sąjūdis iškėlė varžytis su LKP CK I-uoju sekretoriumi Algirdu Brazausku. Likus kelioms savaitėms iki rinkimų, savo kandidatūrą atsiėmė. 1990 m. paskelbė straipsnį „Istorinė klaida“. 1990 m. vienas iš Lietuvos liberalų sąjungos steigėjų. 1994–1998 m. Santarvės fondo kūrėjas ir pirmininkas.
2018 m. birželio 11 d. 55 visuomenės veikėjai išplatino kreipimąsi į Lietuvos piliečius ir Arvydą Juozaitį, ragindami jį dalyvauti 2019 m. Lietuvos Respublikos Prezidento rinkimuose, kviesdami remti jo kandidatūrą. Tarp pasirašiusiųjų: rašytojai Algimantas Baltakis, Vytautas Bubnys, poetės Erika Drungytė, Vidmantė Jasukaitytė, kompozitorius Algimantas Raudonikis, aktoriai Juozas Budraitis, Ramūnas Cicėnas, Virginija Kochanskytė, Gediminas Storpirštis, sportininkai Lina Kačiušytė, Romas Ubartas, signatarai Jurgis Jurgelis, Audrius Rudys, Sąjūdžio pradininkai Bronius Genzelis, Saulius Lapienis, Bronius Leonavičius, Algimantas Nasvytis, eksministrai Leonas Ašmantas, Jonas Biržiškis, Albertas Sinevičius, lituanistai Alvydas Butkus, Jūratė Laučiūtė, Aldonas Pupkis, istorikai Tomas Baranauskas, Valdemaras Šimėnas, astronomas Gunaras Kakaras, fizikas Libertas Klimka, dailininkai Rimantas Dichavičius, Arūnas Sakalauskas, Aloyzas Stasiulevičius, filosofai Vytautas Rubavičius, Krescencijus Stoškus, žurnalistas Vidas Mačiulis, akademikas sociologas Romualdas Grigas, mitologas Dainius Razauskas, psichologas Gediminas Navaitis ir kiti. 2018 m. rugsėjo 17 d. tiesioginės transliacijos iš Biržų pilies metu A. Juozaitis paskelbė kandidatuosiantis prezidento rinkimuose.
Stephanie Swift

Asmeninis gyvenimas

Kai Stefani buvo 10 metų, nuo vėžio mirė jos tėvas, šeima persikėlė į Pietų Kaliforniją. Sulaukusi 19 metų apsistojo San Diege, kur dirbo stomatologo asistente ir šokėja vietiniame striptizo klube, o netrukus pradėjo pozuoti suaugusiems skirtiems žurnalams.
1994 metais Stefani nusifilmavo „Playboy“ kanalo erotiniame filmuke, po metų pradėjo vaidinti ir pornografiniuose filmuose. 2011 metais „Xxxchurch.com“ išleistame filme ji pasakojo, kad pasukti į pornografiją ją pastūmėjo vaikystėje šeimoje patirta seksualinė prievarta.
2004 metais įkūrė prodiuserių kompaniją „Swift Entertainment“.
2009 metais Stefani buvo diagnozuotas krūties vėžys, gydymui prireikė chemoterapijos ir operacijos. Po šių įvykių ji pasitraukė iš pornografijos verslo.
Nuo 2011 metų Stefani priklauso krikščioniškai organizacija „Xxxchurch.com“, kuri padeda pornografinių filmų aktoriams pasitraukti iš šio verslo.
Aktorė turi oranžinį „Wado Ryu“ karate diržą. Šiuo metu ji gyvena Kalifornijoje.
Romualdas Narečionis

Biografija

1946–1958 m. dirbo Tauragės rajono laikraščio „Tarybinis žodis“ ir Pakruojo rajono laikraščio „Žvaigždė“ redakcijose. Nuo 1958 m. dirbo Panevėžio kino teatre, dramos teatre. 1961 m. baigė Maskvos Gorkio literatūros instituto aukštuosius literatūros kursus. Nuo 1962 m. laikraščio „Panevėžio tiesa“ (nuo 1991 m. – „Panevėžio balsas“) literatūrinis darbuotojas, skyriaus vedėjas. 
Kūrinius pradėjo spausdinti 1952 m. Nuo 1957 m. Lietuvos rašytojų sąjungos narys, vėliau buvo išstojęs, nuo 2004 m. – vėl LRS narys.
Lopacinskių rūmai (Skapo g.)

Istorija

Rūmų vietoje mūrinis namas stovėjo jau 1545 m.
Dabartiniai rūmai pastatyti pagal Martyno Knakfuso projektą, užsakius pastatą 1782-1854 m. valdžiusiems Sulistrovskiams.
XIX a. pabaigoje pastatas perėjo į Lopacinskių nuosavybę.
NASDAQ (indeksas)

Nasdaq indeksas yra vertybinių popierių indeksas, kurio svarią dalį sudaro aukštųjų technologijų bendrovės ir kurių akcijomis prekiaujama NASDAQ VP biržoje. Nasdaq indeksą sudaro virš 3,000 įvairaus pobūdžio, daugiausiai akcijų vertybiniai popieriai.
Lininė žarotūnė

Paplitimas ir augavietės

Natūraliai paplitusi Skandinavijoje, Rytų, Vakarų bei Vidurio Europoje, Viduržemio jūros pajūryje, Šiaurės bei Vakarų Afrikoje, Mažojoje Azijoje. Lietuvoje paplitusi netolygiai, dažnesnė pietrytinėje dalyje – Varėnos, Vilniaus, Šalčininkų, Lazdijų rajonuose, taip pat vakarinėje – Kuršių nerijoje, Kretingos ir Šilutės rajonuose. Dar aptikta Kauno apylinkėse.
Auga drėgnose (laikinai užliejamose) nedidelėse vandens telkinių pakrančių, laukų, ganyklų, keliukų lomose, susijęs su nederlingais drėgnais smėliais arba smėlingais dirvožemiais (Isoeto-Nanojuncetea klasės bendrijos). Tinkamomis sąlygomis gan gausus, tik dėl mažumo sunkiai pastebimas tarp kitų augalų.

Biologija

Tai vienmetis, nedidelis, 2-10 cm aukščio efemeras. Stiebas siūliškas, beveik nuo pat pamato šakotas, be plaukelių, neretai rausvas. Lapai smulkūs, bekočiai, priešiniai, 3-5 mm ilgio.
Žydi liepos-rugpjūčio mėnesiais. Žiedai maži, gausūs, 1 mm ilgio, susitelkę skydeliuose. Vainiklapiai keturi, apvalūs, baltos spalvos. Taurėlapiai žali, iki 1 mm ilgio, suaugę. Vaisius – apvali dėžutė, tokio pat dydžio, kaip ir žiedas. Dauginasi smulkiomis sėklomis. Sėklos ovalios, 0,4 mm ilgio, Jos dirvoje išlieka gyvybingos. Augalas chromosomų rinkinys diploidinis, 2n = 18.

Apsauga

Lininė žarotūnė įrašyta į saugomų augalų rūšių sąrašą 1984 m. Nuolatos pasitaiko Kuršių nerijos nacionaliniame parke. Augalas gali migruoti, todėl nuolat stebėti jo populiacijų būklę vienoje vietoje sunku. Būtina registruoti jo pasirodymo vietas bei išsilaikymo trukmę. Augalo paplitimą bei gausumą riboja augaviečių stoka. Populiacijų skaičius kasmet priklauso nuo meteorologinių sąlygų, ypač drėgmės režimo. Laikino pobūdžio augavietėse populiacijos egzistuoja trumpai ir savaime išnyksta.
Besarabija (Šiauliai)

Geografija

Besarabija buvo vadinama beveik visa pietinė miesto dalis nuo geležinkelio iki Verdulių kaimo rytuose ir iki dab. Gardino gatvės pietuose. Kairiojoje kelio pusėje buvo Didžiųjų Žaliukių ir Aukštabalio kaimai. Besarabijos rajonas – buvusi Didžiųjų Žaliūkių kaimo dalis prie naujojo Tilžės kelio pradėjo statytis, kai jame rėžinius žemės sklypus gavo 1876 m. Serbijos-Turkijos karo savanoriai ir 1877-1878 m. Rusijos-Turkijos karo dalyviai, kovoję Besarabijos, kaip tada buvo vadinama Moldova, fronte.
Vėliau šis pavadinimas prigijo ir melioratorių gyvenvietei dešiniojoje kelio pusėje, kol joje 1965 m. buvo pradėti statyti daugiabučiai gyvenamieji namai. Juose po 1966 m. žemės drebėjimo Taškente buvo apgyvendinta keliolika namų netekusių šeimų. Nuo tada ši miesto dalis, dažnai ir oficialiai vadinama Taškentu. Kai 1982–1990 m. statant naują raudonų plytų gyvenamąjį rajoną, senasis 20 sklypų rėžinis kaimas buvo sunaikintas, Besarabijos pavadinimas vartojamas vis rečiau.

Istorija

Rajono šiaurinė dalis, nutiesus geležinkelį tapo pramonine. Joje 1882 m. buvo pastatyta kalvė, vėliau lentpjūvė. 1895 m. pradėjo veikti Leono (Leibos) Kagano vinių fabrikėlis. Po Pirmojo pasaulinio karo įkurtas D. Grinbergo vinių ir vielos fabrikas, 1940 m. nacionalizuotas, kurio bazėje 1951 m. pradėta kurti dviračių, vėliau dviračių – variklių gamykla „Vairas“ (nuo 1993 m. UAB Baltik vairas). Didėjant pervežimų geležinkeliu įrengta vagonų pakrovimo stotis ir vagonų remonto dirbtuvės, kurios Pirmojo pasaulinio karo metais perkeltos į kitą geležinkelio pusę. Vėliau pastatytos brolių Gordonų plytinė ir lentpjūvė.
Pačiame Besarabijos kaime buvo trys parduotuvės, kuriose buvo galima nusipirkti žibalo, cukraus ir kitų smulkių prekių. Buvo dvi kalvės – Šležo ir Baltoji, keptos bandelės ir „barankos“. 
Gyvenamųjų namų statyba išilgai Tilžės g. paspartėjo tik 1938 m. Antrojo pasaulinio karo metais rajone buvo rusų belaisvių koncentracijos stovykla, kelis tūkstančius badu numarintų tarybinių karo belaisvių 1941–1942 m. žiemą hitlerininkai palaidojo rytiniame rajono pakraštyje.
Žygaičių valsčius

Žygaičių valsčius (iki 1937 m. Sartininkų-Žygaičių valsčius, iki 1920 m. Sartininkų valsčius) buvo Žemaitijoje. Centras – Žygaičiai (nuo 1937 m.) ir Sartininkai (iki 1937 m.).
Alvin Karpis

Alvin Karpis (tikras vardas Albin Francis Karpaviecz, liet. Albinas Karpavičius, autobiografijoje trumpinama Karpowicz g. 1908 m. rugpjūčio 10 d. Monrealyje, Kanada – 1979 m. rugpjūčio 26 d. Torremolinos, Ispanija) – lietuvių kilmės Kanados bei JAV nusikaltėlis, pagarsėjęs kartu su „Barker" gauja įvykdytų nusikaltimų serija, dėl kurių XX a. 4 deš. Karpis kurį laiką buvo „Valstybės priešas Nr. 1“ („Public Enemy Number 1") FBI sąrašuose.

Biografija

Karpis-Barker gaujai priklausė iki 25 narių, greta Karpio ir Barkerio – Fred Hunter. Gauja visoje šalyje išgarsėjo savo brutualumu. Jos „sąskaitoje“ – bankų ir pašto plėšimai, pagrobimai ir kt. Pvz., 1933 m. gauja pagrobė milijonierių William Hamm, alaus daryklos savininką iš Minesotos, už kurį gavo 100 000 JAV dolerių išpirką. Už bankininko Edward Bremer Jr. (Minesota) – 200 000 JAV dolerių.
Karpis iki 1935 m. buvo vedęs Dorothy Slayman, santuokinių vaikų neturėjo. Nesantuokinis vaikas (kartu su Dolores Delaney) – sūnus Raymond Karpis.
Marvin J. Chomsky 1974 m. sukūrė TV serialo „The FBI“ filmo seriją „The FBI Versus Alvin Karpis, Public Enemy Number One“, kurioje vaizduojama Karpio persekiojimas ir suėmimas. Karpio vaidmenį atliko Robert Foxworth.
Lietuvos Dailininkų Kompanija

Lietuvos Dailininkų Kompanija (sutrumpintai LDK) – neformali lietuvių kilmės Lenkijos menininkų grupė. Ją 2007 m. vasario 21 d. Varšuvoje įkūrė dailininkas Linas Domarackas. Grupė garsina Lietuvos kultūrą Lenkijoje, buria lietuvių menininkus šioje šalyje, rengia bendras parodas.
Uljanovsko sritis

Geografija

Volgos upė sritį dalina į dvi dalis: aukštą dešiniakrantę dalį – Pavolgio aukštumą (aukštis iki 353 m) ir žemą kairiakrantę dalį. Klimatas vidutinių platumų, žemyninis. Vidutinė sausio mėnesio temperatūra -13 °C, liepos mėnesio +19 °C. Vidutinis metinis kritulių kiekis ~400 mm. Pagrindinė upė Volga, su intakais Sura, Sviaga, Didžiuoju Čeremšanu. Volga patvenkta Kuibyševo tvenkiniu. Mišrieji ir pušų miškai (šiaurės vakaruose) pereina į stepes (šios daugiausia išdirbtos).
Petras Kasperavičius

Biografija

1951 m. baigė Kauno politechnikos institutą, 1966 m. – Rygos visuomeninį patentologijos institutą. 1959–1993 m. Kauno politechnikos instituto dėstytojas, nuo 1970 m. docentas.
1975–1990 m. Lietuvos visuomeninio patentologijos instituto prorektorius, šio instituto Kauno filialo direktorius. Tyrimų sritis – technologinių procesų kontrolė ir elektros apšvietimas, patentotyra. 12 išradimų autorius.
Pieni tietosanakirja

Pieni tietosanakirja 1925–1928 m. leista suomiška enciklopedija.
Išleido Otava.

Apimtis

4 tomai. Kiekviename tome – apie 3 000 straipsnių.
Enciklopedija rėmėsi kita visuotine enciklopedija – Tietosanakirja, išleista 1909–1919.
Lazdijų rajono taryba 1990–1995 m.

Lazdijų rajono taryba – Lazdijų rajono savivaldybės atstovaujamoji institucija, išrinkta 1990 m. kovo 24 d. Pilnas pavadinimas – Lazdijų rajono Liaudies deputatų taryba, nuo 1990 m. balandžio mėn. Lazdijų rajono taryba.

Teisinis pagrindas

Vietos savivaldos pagrindų įstatymu, priimtu 1990 m. vasario 12 d., savivaldybės suskirstytos į žemesniosios pakopos savivaldybes – apylinkės, gyvenvietės (valsčiai), rajono (apskrities) miestai ir aukštesniosios pakopos savivaldybes – rajonai, apskritys, respublikos miestai. Lazdijų rajonui priskirtas aukštesniosios pakopos savivaldybės statusas. Savivaldybių teises kiek suvaržė 1993 m. spalio 12 d. Seimo priimtos įstatymo pataisos.
Rinkimai, vadovaujantis Lietuvos TRS Aukščiausiosios Tarybos 1989 m. gruodžio 7 d. priimtu „Lietuvos Tarybų Socialistinės Respublikos Vietinių liaudies deputatų tarybų rinkimų įstatymu“ vyko pagal mažoritarinę sistemą. Kandidatus kelti galėjo renkamos tarybos teritorijoje esančių visuomeninių, politinių organizacijų, visuomeninių judėjimų rajonų ir miestų organai, taip pat ne mažiau, kaip 50 darbo ar gyvenamosios vietos piliečių susirinkimas. Tai buvo pirmieji laisvi ir demokratiški rinkimai po 1925 m. savivaldybių tarybų rinkimų.
Stasys Dumčius

Biografija

Gimė mokytojo šeimoje. Pradžios mokyklą baigė tėvo namuose (dab. Gerdžiūnų Petro Dumčiaus pagrindinė mokykla). 1922–1927 m. mokėsi Kauno jėzuitų gimnazijoje. 1928 m. savanoriu atliko karinę prievolę LK Vytenio 9-ojoje pėstininkų kuopoje, gavo puskarininkio laipsnį. 1931–1933 m. studijavo Vytauto Didžiojo universiteto (VDU) Teisės fakultete. Kad užsidirbtų pragyvenimui, įstojo į Kauno savivaldybės savanorių ugniagesių komandą.
1933–1940 m. Kauno savivaldybės ugniagesių viršininko pavaduotojas, vyr. brandmeisteris (ugniagesių vadovas gaisrinės technikos ir parengties reikalams). Studijas teko sustabdyti. 1940 m., nuo sovietinių okupantų iš Lietuvos laikinai į Vokietiją pasitraukus brandmajorui Jonui Šimkui, ėjo Kauno savivaldybės brandmajoro (miesto ugniagesių vadovo) pareigas.
1941 m. sausio 1 d. sovietinės valdžios pašalintas iš tarnybos. Jam buvo uždrausta susitikinėti ir kalbėtis su ugniagesiais, lankytis komandos patalpose. Atleistas iš tarnybos gavo darbo cukraus akcinėje bendrovėje, vėliau dėstytojavo. 1941 m. birželio 14 d. visa Dumčių šeima buvo suimta, sugrūsta į gyvulinius vagonus ir su kitais išvežta į Sibirą. Naujosios Vilnios stotyje S. Dumčius buvo atskirtas nuo šeimos ir išvežtas į Archangelsko srities lagerius. Vėliau apkaltintas bandymu pabėgti iš lagerio. Neištvėręs žiauraus tardymo 1942 m. gegužės 16 d. mirė, taip ir nesulaukęs teismo proceso pabaigos. Palaidotas bendrame Plesecko rajono Puksaozero lagerio žuvusiųjų kape.

Veikla

Eidamas ugniagesių viršininko pareigas, tuo pat metu vadovavo sukarintai Kauno savivaldybės ugniagesių šaulių I-os rinktinės „Pilies“ kuopai. Buvo užmezgęs ryšius su užsienio šalių ugniagesiais ir draugijomis. Ugniagesybos reikalais lankėsi Latvijoje, Estijoje, Čekoslovakijoje, aktyviai dalyvavo gesinant gaisrus. Pirmasis šalyje įkūrė laboratoriją gaisrų priežastims tirti. Skaitė ugniagesybos paskaitas policininkams, skautams, ugniagesiams, karybos paskaitas – šauliams.
Be profesinės veiklos, taip pat aktyviai dalyvavo visuomeniniame bei politiniame gyvenime. Buvo Šaulių sąjungos, nuo 1922 m. skautų ir „Geležinio vilko“ organizacijų narys, 1932–1933 m. „Jaunosios Lietuvos“ Kauno centro valdybos pirmininkas, priklausė VDU Neolituanų korporacijai ir „Humanito“ bendrijai, Lietuvos ir Estijos ryšių draugijai, Vilniaus vadavimo sąjungai.
Farerų salų futbolo asociacija

Istorija

Futbolas Fareruose yra žaidžiamas nuo XIX amžiaus antros pusės. Pirmoji lyga buvo sužaista 1942 m., kurią iki 1978 m. organizavo Farerų sporto asociacija. 1979 m. sausio 13 d. buvo įkurta Farerų salų futbolo asociacija. Pirmoji moterų lyga buvo sužaista 1985 m.
1988 m. liepos 2 d. asociacija buvo priimta į FIFA, o nuo 1990 m. balandžio 18 d. yra UEFA narė. Nuo tada Farerai dalyvauja tarptautinėse varžybose.
Egidijus Rimkus

Biografija

1983 m. baigė Kauno medicinos institutą, gydytojas.
1983–1984 m. dirbo Klaipėdos miesto ligoninėje, 1984–1986 m. – Telšių rajono centrinėje ligoninėje. 1986–2000 m. vadovavo sveikatos centro „Energetikas“ Šventojoje skyriui, ėjo Reabilitacijos klinikos vadovo pareigas. 1992 m. medicinos mokslų daktaras. 
2000–2004 m. Palangos savivaldybės tarybos narys. 2000–2001 m. Palangos savivaldybės meras. 2001–2005 m. UAB „Liukrena“ vadybininkas. Nuo 2005 m. VšĮ „Palangos pirminės asmens sveikatos priežiūros centras“ vyr. gydytojas.
Naujosios sąjungos (socialliberalai) Palangos skyriaus pirmininkas.
Žmona Audra, vaikai Bernardas, Gytautas. 
Palaidotas Palangos naujosiose kapinėse.