google/wiki40b huggingface dataset:
Nausodžio atminimo ženklas

Atminimo vieta

Įrengta Nausodžio miško šiaurės rytiniame pakraštyje, laukymėje, vadinamoje Vilksmilte, buvusioje Igno Slušnio sodybvietėje.
Į pietryčius nuo ąžuolo pastatytos geležinės, kaltinės, ažūrinės, monumentalios grotelės, viršuje užsibaigiančios stilizuotais kryželiais. Grotelių apatinėje dalyje, ties viduriu yra horizontalaus stačiakampio pavidalo medinė lentelė, prie kurios pritvirtinta metalinė atminimo lentelė su memorialiniu užrašu: „Mūsų atminty kartų likimas / 1947-1949 metų okupacijos / aukoms atminti // Kretingos suaugusiųjų / mokymo centras“.
Grotelių aukštis – 1,44 m, plotis – 66 cm, atminimo lentos dydis – 23 x 31 cm.
35 m į šiaurės rytus yra žuvusių partizanų atminimo ženklas.

Istorija

Šioje vietoje stovėjo partizanų ryšininko ir rėmėjo Igno Slušnio sodyba, kurioje buvusi įrengta Kardo rinktinės Buganto kuopos Jūreivio būrio slėptuvė.
Ją 1948 m. rugsėjo 8 d. apsupo ir padegė MGB vidaus kariuomenės 24-ojo šaulių pulko kareiviai ir Kartenos stribai. Per kautynes žuvo partizanų būrio vadas Vladas Slušnys-Jūreivis (g. 1925 m.), jo žmona Karolina Slušnienė-Marytė, Jūreivienė (g. 1924 m.), partizanai Jonas Liaudonskas-Girėnas, Tauras (g. 1926 m.) ir Bronius Anužis-Žalgiris (g. 1929 m.).
Sodybos šeimininkui Ignui Slušniui-Tėvukui (g. 1881 m.) mūšio metu pavyko pasislėpti Minijos upėje. Kurį laiką gyveno sudegusioje sodybvietėje šelpiamas kaimynų, o vėliau išvyko į Latviją, kurioje mirė.
2010 m. įgyvendinant Kretingos suaugusiųjų mokymo centro projektą „Amžinai gyvi prisiminimuose“, mokytojos Vidos Paulauskienės iniciatyva įrengta sovietų okupacijos aukų atminimo vieta. Ją rengiant talkino Žalgirio seniūnijos seniūnas Povilas Šližius, seniūnijos gyventojai Povilas Lukas, Alius Lukauskas, Bronius Talmontas, Juozas Skliuderis, Simonas Liubavičius, verslininkai Danguolė ir Virginijus Markevičiai.
Ivoškiai

Istorija

1933–1963 m. kaime veikė mokykla, vėliau perkelta į Gataučius (dab. Gataučių mokykla).

Žymūs žmonės

Šiame kaime gimė lietuvių grafikė Marcė Katiliūtė (1912–1937), jo kapinėse palaidoti grafikės tėvai.
Buratino ordinas

Buratino ordinas (rus. Орден Буратино) – visuomeninis Rusijos Federacijos apdovanojimas. Įsteigtas 2005 m. birželio 21 d., steigėjai kūrybinis susivienijimas „Tikrieji Buratino draugai“ (Настоящие друзья Буратино) ir municipalinio susivienijimo „Zelenogradsko rajonas“ (Kaliningrado sritis) administracija. Kartu buvo įsteigtas ir Buratino medalis.

Išvaizda

Eskizą sukūrė G. Poliščiukas (Г. Г. Полищук) padedant P. Astapenkai (П. В. Астапенко). Buratino figūrėlę sukūrė dailininkas V. Stilvė (В. А. Стильве),
Pagrindinė ordino medžiaga – gintaras, kitos medžiagos – tompakas, bronza. Apdaila – sidabravimas ir oksidavimas.

Kas apdovanojami

Buratino ordinu apdovanojami kultūros, meno ir literatūros veikėjai, mokslininkai, pedagogai ir kiti suaugusieji, labai daug pasiekę ugdydami vaikuose ir paaugliuose vidinę laisvę, dorą, pilietinį aktyvumą, pasitikėjimą savimi.
Buratino ordino kavalieriai yra kino režisierius Leonidas Nečiajevas (Леонид Нечаев), mokytojas ir psichologijos mokslų daktaras Šalva Amonašvilis (Шалва Амонашвили), dailininkas iliustratorius Leonidas Vladimirskis (Леонид Владимирский), kompozitoriai Maksimas Dunajevskis (Максим Дунаевский) ir Aleksejus Rybnikovas (Алексей Рыбников), psichologijos mokslų daktaras, profesorius Aleksandras Suvorovas (Александр Суворов, aklas ir kurčias nuo vaikystės).
Ąžuolija (Kvėdarna)

Pavadinimo kilmė

Pavadinimas kilęs nuo medžio ąžuolo, matyt, kadaise čia augo ąžuolai.
Narkyčių piliakalnis

Piliakalnis

Piliakalnis įrengtas Juodkūniškio ežero pietvakarių krante, didelės kalvos aukštesnėje pietinėje dalyje. Aikštelė ovali, pailga šiaurės rytų – pietvakarių kryptimi, 70x35 m dydžio. Joje rasta lipdytos keramikos. Šiaurės vakarų šlaite, 3 m žemiau aikštelės yra 40 m pločio terasa. Vakarinis, rytinis ir pietinis šlaitai statūs, 15-20 m aukščio, šiaurinis nuolaidus, vos 2 m aukščio.
Piliakalnis labai apardytas arimų, per jį ėjusių kelių. Jis dirvonuoja, šiaurinis šlaitas apaugęs lapuočiais.

Aplinkiniai piliakalniai

Morkūnų piliakalnis 5 kmJatkūniškių piliakalnis 1,8 kmGolubiškių piliakalnis 8,5 kmGugių piliakalnis 5 kmMineikiškių piliakalnis 11 kmGasių piliakalnis 6 kmVencavų piliakalnis 4 kmBielkaučiznos piliakalnis 16 km
Pastaba:
Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną
Krepšinio apžvalga

Krepšinio apžvalga – Lietuvos krepšinio federacijos ir Mokslinio informacinio centro prie Respublikinio sporto susivienijimo leidinys, ėjęs 1989–1990 m. Kaune.

Istorija

Redagavo redakcinė kolegija: Algimantas Bertašius, Stepas Butautas, Bronius Čekanauskas ir kt. Tiražas: 1989 m. – 70 000 egz., 1990 m. – 50 000 egz. Išėjo 4 numeriai.
Rokas Zaveckas

Rokas Zaveckas (g. 1996 m. balandžio 15 d. Vilniuje) – Lietuvos kalnų slidininkas, olimpietis.
2014 m. sportininkas pateko į 2014 m. žiemos olimpines žaidynes.
Raudonmedžio rojus

Raudonmedžio rojus – 1981 m. kūrybiniame susivienijime „Lietuvos telefilmas“ (LTV) sukurtas penkių serijų videofilmas pagal Vytauto Sirijos Giros to paties pavadinimo romaną. Filmo trukmė – 375 min.

Siužetas

Veiksmas vyksta tarpukario Kaune. Paprastos šeimos vaikas Karolis Tuleikis sunkiai skinasi kelią į gyvenimą, tampa gydytoju. Skirtingai susiklosto jo pažįstamų ir draugų likimai.
Aleksandras Michailovičius

Valdymas

Varžėsi su Maskvos kunigaikščiu Ivanu I Kalita dėl valdžios Rusioje. 1326 m. Aukso ordos chanas Uzbekas davė jam jarliką būti Vladimiro didžiuoju kunigaikščiu, nominaliu Rusios siuzerenu.
Kai 1327 m. Tvėrėje rusai sumušė Čolchano totorių būrį, Ivano I Kalitos apskųstas Uzbekui, pabėgo į Pskovą. 1327 m. večės išrinktas Pskovo kunigaikščiu. Maskvos metropolitui Teognostui prakeikus pskoviečius 1329 m. pabėgo į Lietuvą. Remiamas Gedimino 1331–1337 m. vėl valdė Pskovą, 1334 m. trumpam susigrąžino Tverės kunigaikštystę. 1339 m. iškviestas Uzbeko ir ordoje kartu su sūnumi Fiodoru nužudytas. Nuo Aleksandro valdymo Tverės didieji kunigaikščiai pradėjo orientuotis į Lietuvos Didžiąją kunigaikštystę.
Baltijos šilkabitė

Biologija

Šilkabitės biologija nėra pakankamai tyrinėta. Skraido birželio–rugpjūčio mėnesiais. Lanko austėjų, šilokų, barkūnų, dobilų žiedus. Lizdavietės įrengiamos grunte, gerai saulės šildomuose šlaituose išraustuose urveliuose.
Oachaka

Architektūra

Oachaka drauge su šalia esančia Monte Albano archeologine radimviete įtraukta į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą. Miestas garsėja kolonijine architektūra: yra XVII a. pr. barokinė Santo Domingo bažnyčia, XVI–XVII a. Nuestra Señora de la Asunción katedra, XVII a. Nuestra Señora de la Soledad bazilika, XIX a. gubernatoriaus rūmai, muziejai, kuriuose saugomi ikikolumbinio ir kolonistinio laikotarpio eksponatai.

Istorija

Oachakos slėnis nuo seno buvo gyvenamas mištekų ir sapotekų. Pagrindiniai jų miestai buvo Monte Albanas ir Mitla. 1486 m. teritoriją užkariavo actekai ir miestui suteikė Uachjakako vardą. Kolonizatoriai miestą oficialiai įkūrė 1522 m.
Gdynės uostas

Gdynės uostas – Lenkijos jūrų uostas, esantis vakarinėje Gdansko įlankos pakrantėje. 2008 m. Baltijos jūros regione, pagal perkrautus konteinerius, uostas užėmė antrą vietą. Uostas ribojasi su Gdynės karinio laivyno baze, jie dalijasi jūrų keliais, tačiau yra visiškai atskiros institucijos.
Pramoginis šaudymas

Nauda ir kritika

Paprastai manoma, kad pyškinimas padeda vystyti šaudymo įgūdžius, ypač naudojant savigynos ginklus, kurie naudojami nedideliu nuotoliu ir kuriems reikia staigaus šaudymo patirties.
Šauliai sportininkai paprastai mano, kad pyškinimas tik įtvirtina blogus įgūdžius ir susijęs su ginklų naudojimo saugos pažeidimais. Be to, viena pyškinimo pasekmių – aplinkos tarša, nes šaudymo vietoje paprastai lieka šiukšlės (stiklo duženos, skardinės, tūtelės). Grunte lieka nuodingo švino, ypač kai šaudoma beapvalkalėmis kulkomis.

Sauga

Atsakingi šauliai po pyškinimo sutvarko teritoriją ir laikosi šaudymo saugos reikalavimų. Pasirenkant vietą pyškinimui svarbu, kad būtų pakankama kliūtis, sulaikanti kulkas, kad šios tiesiai ar rikošetu nepataikytų į pašalinius objektus, gyvūnus ar, juo labiau, žmones, nenulėktų į gyvenamus plotus.
Praktikoje pyškintojai dažnai laikosi ne visų saugos reikalavimų. Pvz., nenaudoja apsauginių akinių ar ausinių. Taip pat pasitaiko, kad pradėdami šaudyti neperspėja apie tai aplinkinių.
Kuru (liga)

Kuru yra neurodegeneratyvi, užkrėčiama prionais smegenų liga, panaši į pasiutligę savo poveikiu smegenims, dėl antrojoje stadijoje pasireiškiančių juoko priepuolių dar žinoma kaip juoko liga. Pirmą kartą buvo atrasta Naujojoje Gvinėjoje XX amžiaus pradžioje. 1950 metais Australijos vyriausybė ir antropologai paskelbė, kad kuru ypač paplitusi pietinių forų (South Fore) gentyje, praktikavusioje ritualinį kanibalizmą. Vėliau nustatyta, kad būtent kanibalizmas yra ligos epidemijos priežastis, kadangi ja užsikrečiama suvalgius sirgusio žmogaus smegenis.
Brahmasūtra

„Brahmasūtra“ (skr. ब्रह्मसूत्र = Brahmasūtra- 'veikalas apie Brahmaną') – vienas pagrindinių hinduizmo vedantos mokyklos tekstų, priskiriamas pusiau mitiniam scholastui, vedantos sistemintojui Badrajanai. Galutinė redakcija sudaryta ~I a. pr., nors atskiri tekstai klostėsi maždaug nuo V a. pr. m. e.
„Brahmasūtrą“ sudaro 4 skyriai (adhyāya), 555 aforizmai (sūtra). Pirmoje dalyje analizuojamos upanišados, antroje – samkhjos mokyklos filosofiniai bei religiniai pagrindai, apibūdinti budizmas ir džainizmas, trečioje ir ketvirtoje išdėstyti būdai, kaip išsivaduoti iš samsaros. Tekste aptariami Brahmano suvokimo būdai, Brahmano ir atmano sąryšis, karmos doktrina, praktinės, metodinės priemonės, vedančios į išsivadavimą.
„Brahmasūtrai“ komentarus sukūrė daugelis žymių hindų filosofų: Šankara, Ramanudža, Madhva, Valabha ir kt. Į vokiečių kalbą tekstą išvertė Paulas Desenas (Paul Deussen), į anglų – Džordas Tibo (George Thibaut). Lietuviškas fragmentas 1999 m. išverstas Audriaus Beinoriaus.
Nijolė Narmontaitė

Nijolė Narmontaitė (g. 1959 m. balandžio 12 d. Telšiuose) – lietuvių aktorė.

Biografija

1978–1981 m. studijavo aktorinį meistriškumą Lietuvos valstybinėje konservatorijoje. 1981–1988 m. dirbo Šiaulių dramos teatre (ŠDT), 1988–2003 m. – Kauno valstybiniame akademiniame dramos teatre (KVADT), 2001–2004 m. – LNK televizijoje, 2005 m. – Lietuvos nacionaliniame dramos teatre (LNDT), Kauno valstybiniame dramos teatre, „Džiugenos“ teatre. Šiuo metu yra laisvai samdoma aktorė. Vaidino filme „Nekviesta meilė“.
Regina Kvedarienė

Biografija

Klaipėdos muzikos mokykloje baigė chorvedybos specialybę. 1962–1970 m. Kretingos rajono laikraščio „Švyturys“ laiškų skyriaus korespondentė, 1970–1971 m. – laikraščio „Komjaunimo tiesa“ žemės ūkio skyriaus korespondentė. 1972–1996 m. savaitraščio „Kalba Vilnius“ redaktorė, vyresnioji redaktorė, skyriaus vedėja, sekretorė. Rašė apie radijo ir televizijos darbą, analizavo laidas, rengė radijo klausytojų ir televizijos žiūrovų laiškų apžvalgas.
Mariza Koch

Biografija

Mariza Koch gimė 1944 m. kovo 14 d. Atėnuose, graikės ir vokiečio šeimoje. Nuo mažens Mariza domėjosi Bizantijos ir Santorino regiono muzika, kur ji praleido didžiąją savo vaikystės dalį.
Muzikinę karjerą pradėjo 1971 m., išleidusi debiutinį albumą „Arabas (Αραμπάς)“. Albume susipina tradicinės graikų liaudies dainos su su neįprastais tradicinių ir šiuolaikinių elektroninių instrumentų ritmais.
1976 m. atlikėja „Eurovizijos“ dainų konkurse atliko kūrinį „Panagia Mou, Panagia Mou“, turintį politinę žinutę apie Kipro okupavimą. Daina, kuriai muziką sukūrė pati dainininkė, su 20 taškų užėmė 13 vietą.
Artūras Lapinis

Biografija

1929–1932 m. studijavo Latvijos dailės akademijoje Rygoje. 1940–1941 m. Latvijos dramos teatro Rygoje vyr. dailininkas. 1946–1953 m. Latvijos dailininkų sąjungos valdybos pirmininkas. Nuo 1945 m. Latvijos operos ir baleto teatro Rygoje vyr. dailininkas.

Kūryba

Apipavidalino daugiau kaip 40 spektaklių. Scenovaizdžiai monumentalūs, tapybiški. Sukūrė tapybos kūrinių, daugiausia portretų. Parašė monografijas apie dailininkus A. Alksnį (1951 m.), E. Kalį (1957 m.), F. Varslavaną (1965 m.).
Remigijus Sabulis

Biografija

1976 m. baigė Lietuvos valstybinę konservatoriją, aktorinio meistriškumo studijas. 1976–1989 m. Kauno dramos teatro aktorius. Kine vaidina nuo 1979 m.
1992 m. baigė Aukštuosius kino režisūros kursus (Arūno Žebriūno studija).
1986 m. suteiktas Lietuvos TSR nuspelniusio artisto vardas. 
2008 m. apdovanotas „Sidabrine gerve“.
Vincentas Vytautas Cicėnas

Biografija

1951–1957 m. mokėsi Kiniūkų septynmetėje mokykloje, 1957–1959 m. Ignalinos vidurinėje mokykloje, 1959–1963 m. Vilniaus geležinkelių transporto technikume.
1967–1971 m. įmonės meistras, darbų vykdytojas, 1971–1989 m. Šalčininkų kelių valdybos vyr. inžinierius, 1989–1994 m. Ignalinos kelių valdybos direktorius, nuo 1994 m. VĮ „Ignalinos regiono keliai“ kelių tarnybos viršininkas.
1995–2000 m. Lietuvos demokratinės darbo partijos Ignalinos rajono tarybos narys, pirmininko pavaduotojas, nuo 2001 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Ignalinos rajono skyriaus narys, LSDP Finansų komisijos narys.
1995–2000 m. Ignalinos rajono savivaldybės tarybos narys (LDDP sąraše), 1995–1997 m. Ekonomikos ir finansų komiteto pirmininkas, 1997–2000 m. valdybos narys.
Kaltė (baudžiamoji teisė)

Kaltė – psichinis asmens santykis su baudžiamąja veika.
Baudžiamojoje teisėje asmuo pripažįstamas kaltu padaręs veiką, jeigu jis yra kaltas, tai yra veiką padarė tyčia ar dėl neatsargumo.
Prekyba narkotikais

Prekyba narkotikais – prekyba neteisėtais narkotikais (kaip heroinas, kokainas, opiumas, hašišas), t. y. neturint tam kompetentingos institucijos leidimo. Šešėlinės ekonomikos dalis. Nusikaltimas.

Prekeiviai narkotikais

Prekeiviai narkotikais vadinami narkotikų dileriais (angl. Dealer), „pušeriais“ (Pusher).

Kova su neteisėta narkotikų prekyba

2004 m. ES lygmeniu buvo patvirtintos tam tikros priemonės, kaip kovoti su neteisėta narkotikų prekyba. 2004 m. spalio 25 d. Tarybos pamatinis sprendimas 2004/757/TVR nustatė būtiniausias nuostatas dėl nusikaltimų veikos sudėties požymių ir bausmių neteisėtos prekybos narkotikais srityje, ir tai yra pagrindinė neteisėtos prekybos narkotikais problemos sprendimo priemonė, padedanti valstybėms narėms nustatyti minimalias bausmes už tokius nusikaltimus.
Frontas (Lietuvos partija)

Ideologija

Partija vertinama kaip socialistinė, aiškiai deklaruojanti kairiąsias vertybes ir siūlanti konstitucines reformas. Pasisako už intervencionizmą ekonomikoje („rinka turi būti valdoma ir ribojama“).
Dalyvaudama rinkimuose žadėjo, kad laimėję inicijuotų Seimo narių skaičiaus sumažinimą iki 121, padidintų Prezidento galias.

Socialistinis liaudies frontas

2009 gruodžio mėn. 19 d. Vilniuje įvyko jungiamasis partijos „Frontas" ir Lietuvos socialistų partijos suvažiavimas. Naujai įkurta partija pavadinta Socialistiniu liaudies frontu.
Jungiamajame suvažiavime Vilniaus pedagoginio universiteto salėje dalyvavo 102 partijų skyrių delegatai. Už dviejų partijų jungimąsi balsavo 96 delegatai, 3 buvo prieš, 1 susilaikė. Socialistinis liaudies frontas įregistruotas Teisingumo ministerijoje, partijos ideologija – demokratinis socializmas.
Vižančių pagrindinio ugdymo skyrius

Istorija

Pirmąsias žinias apie Vižančių mokyklos kūrimąsi turime nuo 1914m. Mintis įkurti Vižančiuose mokyklą nedavė ramybės vietiniams gyventojams. B. Malūkas, 34ha žemės savininkas, pasiūlė mokyklai patalpas, nes ir pats norėjo savo vaikus pamokyti. Taip 1914m. čia buvo pradėta mokyti. Mokė S. Bubys, kilęs iš Židikų, muzikantas, buvęs caro armijos kapelmeisteriu. Vaikai mokėsi iš rusiškų ir lietuviškų knygų. Vėliau mokykla perkeliama pas D. Vainutį, kur mokytojavo K. Alseika. 1916m. mokykla perkeliama pas St. Šličių. Tada jau mokykloje mokėsi apie 40 vaikų. Mokytojas K. Želvys mokė juos skaičiavimo, istorijos, kalbų. 
1918m. duris atveria naujai pastatyta pradinė mokykla. Prie šios mokyklos įsteigimo labiausiai prisideda J. Milvydas ( pirmosios oficialios Vižančių mokyklos organizatorius). Tais metais mokykloje dirba Kuopka, J. Vaitkevičius, K. Burneckis, D. Savickaitė. 
1926m. Vižančių pradinėje mokykloje veikė keturi skyriai. J. Milvydo iniciatyva mokykloje organizuojami vakarėliai, gegužinės. Veikia dramos būrelis. Įsikuria jaunųjų ūkininkų būrelis. Mokiniai augina daržoves, net dalyvauja parodose. 
Antrojo pasaulinio karo metu Vižančių mokykla buvo uždaryta tik dviems mėnesiams. Mokytojas K. Liuberskis vokiečių okupacijos metais mokė ir penktą skyrių. 
1947m. po karo buvo atidaryta priaugančioji 7-metė mokykla. 1949m. Vižančių 7-metę mokyklą baigė pirmoji mokinių laida.
Prasidėjus reformoms, vyksta pokyčiai ir mokykloje. Nuo 1989m. ji vadinama NEPILNA vidurine mokykla, vėliau - DEVYNMETE. Nuo 1992m. ji Vižančiuose PAGRINDINĖ mokykla. 
1998m. mokyklai sukako 80 metų. Ta proga iškilmingai atidengta memorialinė lenta.
2007 rugpjūčio mėn. Vižančių pagrindinė mokykla dėl nepakankamo mokinių skaičiaus tampa pradine. Mokykloje lieka veikti ikimokyklinė ir keturios pradinės klasės, kurias prižiūri trys mokytojai, vėliau mokykla visiškai likviduota.
Vengrų koalicijos partija

Vengrų koalicijos partija (Strana maďarskej koalície - Magyar Koalíció Pártja), sutrumpintai SMK-MKP, yra 1998 m. įkurta politinė Slovakijos partija. SMK-MKP per 2010 m. rinkimus pirmą kartą savo istorijoje nepateko į parlamentą.
Vengrų koalicijos partija yra didžiausia ir sėkmingiausia tautinės mažumos partija Slovakijoje. Nors ji oficialiai susikūrė 1998 metais iš trijų vengrų mažumų partijų, per 1992 ir 1994 metais vykusius rinkimus jos taip pat dalyvaudavo susibūrusios į koaliciją. Visais kartais šios partijos gaudavo ne mažiau 9 % rinkėjų balsų, o pastaraisiais metais palaikymas išaugo beveik iki 12 %. Kadangi šios tautos mažuma Slovakijoje sudaro 9,7 %, tai parodo, jog palankumą SMK-MKP išreiškia ir kitų tautybių asmenys.
Lyginant su kitų partijų sėkme rinkimuose, drastiškai nesikeičiantys rinkimų rezultatai iki 2010 m. leido SMK-MKP įvardinti kaip vieną stabiliausių politinių jėgų Slovakijoje, tačiau 2009 birželį nuo jos atskilusi politikų grupė įkūrė naują už slovakų ir vengrų bendradarbiavimą pasisakančią partiją Tiltas (Most–Híd), kuri 2010 m. rinkimuose sugebėjo į savo pusę palenkti nemažą dalį SMK-MKP elektorato. Tai lėmė, jog SMK-MKP surinko 4,33 % balsų ir negavo nei vienos vietos parlamente.
SMK-MKP laikosi neoliberalių pažiūrų ir skelbiasi atstovaujanti tiek visus vengrus, gyvenančius Slovakijoje, tiek kitas tautines mažumas.
Nepaisant nemažo SMK-MKP populiarumo, ši partija neįėjo į pirmųjų (1992 ir 1994 metų) valdančiųjų koalicijų sudėti dėl ganėtinai nacionalistinės Judėjimo už demokratinę Slovakiją bei Slovakų nacionalinės partijos pakraipos. 1998-2006 metų laikotarpiu SMK-MKP buvo visų valdančiųjų koalicijų sudėtyje ir turėdavo keletą vietų vyriausybėje. 2006-2010 metais partija liko opozicijoje, o 2010-2014-aisiais yra neparlamentinė.
Paplūdimio futbolas

Istorija

Paplūdimio futbolas žaidžiamas paplūdimio smėlio aikštelėje, kuri yra mažesnė negu įprasta futbolo aikštė. Sporto šaka išsivystė Brazilijoje. Žaidžia dvi komandos po 5 žaidėjus (įskaitant vartininką). Žaidimą sudaro 3 kėliniai po 12 minučių. 1992 m. buvo priimtos tarptautinės taisyklės, ir ėmė vykti tarptautiniai turnyrai. Nuo 1995 m. vyksta Pasaulio paplūdimio futbolo čempionatas, kurio organizavimą 2005 m. FIFA perėmė iš BSWW. Nuo 2015 m. paplūdimio futbolas įtrauktas į Europos žaidynių programą.

Paplūdimio futbolas Lietuvoje

Paplūdimio futbolo varžybas Lietuvoje organizuoja Lietuvos salės futbolo asociacija, jai vadovauja Vidmantas Butkevičius. LSFA yra LFF narė.
Lietuvos vyrų paplūdimio futbolo rinktinė dalyvavo 2008 m., 2017 m. ir 2019 m.UEFA paplūdimio futbolo atrankos varžybose į FIFA pasaulio paplūdimio futbolo čempionatą, tačiau atrankinio etapo nepraėjo nei karto.
Lietuvoje vyksta klubinės paplūdimio futbolo varžybos. 2019 m. kovo mėn. Vilniaus „Smėlio“ arenoje vyko „Stiklita“ paplūdimio futbolo taurė varžybos. Turnyre dalyvavo 6 komandos: Vilniaus „Rings“, Mažeikių „Olimpo“ sporto centras, Prienų KKSC, Vilniaus „Audra“, Panevėžio „Baltija“ ir Kauno „Inkaras“. Taurę iškovojo Kauno „Inkaras“.
 
Turnyro metu taip pat įvyko draugiškos parodomosios moterų paplūdimio futbolo rungtynės.
„Stiklita“ Lietuvos paplūdimio futbolo čempionatas 2019 m. vyko trimis turais. Turnyras startavo birželio 15 d. Prienuose, antrasis turas vyko liepos 6 d. Kupiškyje, o trečiasis turas ir čempionato kulminacija įvyko Nidoje liepos 27 d. Dalyvavo 6 komandos, čempionais tapo Vilniaus „Igol“. Galutinė lentelės tvarka atrodė taip: Vilniaus „Igol“, Vilniaus „Audra“, Kupiškio „Narjanta“, Prienai, Vilniaus „Rings-Avelita“, Mažeikių „Olimpo SC“.
Lietuvos paplūdimio futbolo taurės varžybos Palangoje rugpjūčio 24 d. užbaigė 2019 m. sezoną. Taurę iškovojo Kauno „Inkaras“ (12 tšk.) Taip pat dalyvavo: 2. Vilniaus „Audra“ (11 tšk.) 3. Vilniaus „Rings Avelita“ (9 tšk.) 4. Mažeikių „Olimpas SC“ (6 tšk.) 5. Panevėžio „Baltija“ (5 tšk.) 6. „Klaipėda City“ (0 tšk.).
2019 m. rugsėjo 29 d. Aukštupėnuose, Panevėžio apskrityje įvyko pirmasis Lietuvos moterų paplūdimio futbolo turnyras, dalyvavo 4 komandos.
Suveida

Istorija

Miestas įkurtas nabatėjų ir pavadintas Suada. Romėnų ir graikų valdymo laikais (nuo 149 m.) imtas vadinti Dionisijumi pagal graikų vyno dievą Dionizą (miesto apylinkės garsėjo puikiu vynu). Miestas romėnų laikais buvo Arabijos provincijos dalimi, apie 180–185 m. gavo miesto statusą. VII a. miestas užimtas arabų.
Šepetovo dekanatas

Šepetovo dekanatas (lenk. Dekanat Szepietowo) - tai vienas iš 24 katalikų, Lomžos vyskupijos dekanatų. Dekanas Antoni Bardłowski. Dekanate yra 14.230 tikinčiųjų.
Garmiškė

Istorija

Statant Kauno HE, apie 1960 m. kaimas buvo apsemtas. Neapsemta dalis kaimo priskirta Vizginų kaimui.

Pavadinimo kilmė

Kaimo vardas kilęs yra nuo pavardės Garmus.
Rėvos piliakalnis

Aplinkiniai piliakalniai

Sužionių piliakalnis 14 km
Danilavos piliakalnis 12 kmAbejučių piliakalnis 11 kmNoselėnų piliakalnis 6,5 kmNemenčinės piliakalnis 10 kmPrienų piliakalnis (Švenčionys) 10 kmStaviškių piliakalnis 22 kmLavoriškių piliakalnis 18 km
Uosininkų III piliakalnis 18 kmNidžionių piliakalnis 23 km
Ignacovo piliakalnis 17 km
Pastaba:
Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną
Lioliai

Aplinkinės gyvenvietės

KELMĖ – 9 km
Dikšiai – 6 kmTYTUVĖNAI – 19 km
Maironiai – 9 kmKerkasiai – 7 km
Viduklės GS – 19 kmŠienlaukis – 12 km
RASEINIAI – 24 km
Vokų klijai

Vokų klijai (angl. eyelid glue; eye putty) – akių kosmetinė priemonė, naudojama Rytų Azijoje viršutinio voko formai keisti, t. y. iš „viengubų vokų“ išgauti „dvigubus vokus“. Tai vandenyje tirpūs klijai, kurie lengvai pašalinami nuo odos.

Istorija

Japonijoje vokų klijai pasirodė XX a. 8-ojo dešimtmečio pabaigoje.

Panaudojimas

„Dvigubi vokai“ Rytų Azijoje laikomi moteriško grožio požymiu. Kai kurios moterys tokią vokų formą sukuria naudodamos vokų klijus. Klijai užtepami ant viršutinio voko, o po to jis plastikine šakute pakeliamas aukštyn ir laikomas (apie minutę) kol klijai sustingsta.

Tokiu būdu sukuriama ar paryškinama viršutinio voko klostė (t. y., suformuojami „dvigubi vokai“), dėl ko išryškėja blakstienos.
Vokų klijus naudoja ir kai kurie vyrai.
Vokų klijai laiko neilgai, tad po kelių valandų juos reikia užtepti iš naujo. Klijai gali sukelti suerzinimus.

Variantai

Klijus galima pakeisti vokų lipniąja juostele (angl. eyelid tape; crease tape). Tai elastiška juostelė, iš kurios būna iškirptos vokų formos skiautelės, kurios prilipinamos prie viršutinio voko. Tinkamai tai padarius suformuojama viršutinio voko raukšlė. Tokios juostelės turi būti pakeičiamos po kelių valandų, nes irgi neilgai laiko.