Karvelių fotografija

Karvelių fotografija – aeronuotraukų fiksavimas pasitelkiant pašto karvelius. Išrasta 1907 m. vokiečių vaistininko Juliaus Noibronerio, kuris karvelius naudojo vaistų pristatymui. Ant karvelio buvo tvirtinamas miniatiūrinis automatinis fotoaparatas, fotografuojantis nustatytais intervalais.
Kariuomenei karvelių fotografija pasirodė patraukli žvalgybai iš oro. Lauko bandymai kovinėmis sąlygomis, Pirmojo pasaulinio karo metu, buvo daug žadantys, bet dėl sparčiai tobulėjančios aviacijos karvelių būtinybė išnyko ir J. Noibroneris atsisakė tolimesnių eksperimentų. Netrukus, ketvirtajame dešimtmetyje, susidomėjimas idėja grįžo. Antrojo pasaulinio karo metu karveliai buvo naudojami, bet duomenų apie jais atliktas žvalgybas, nėra. Vėliau JAV CŽV sukūrė fotoaparatą su baterijomis, kuris buvo skirtas šnipinėjimui pasitelkiant karvelius, bet duomenys apie jų naudojimą įslaptinti.
Šiais laikais kai kurie mokslininkai ir mėgėjai taip pat naudoja nedideles skaitmenines foto ir vaizdo kameras, kurios pritvirtintos prie įvairių laukinių ir naminių gyvūnų.

Priešistorė

Pirmosios aeronuotraukos buvo padarytos 1858 m., aeronauto Nadaro ir 1860 m. Džeimso Bleko. Besivystant fototechnikai, XIX a. pabaigoje, kai kurie tyrinėtojai pradėjo fotoaparatus montuoti į bepiločius skraidymo aparatus. 1880 m. Arturas Batutas atliko eksperimentą, pritvirtindamas fotoaparatą prie aitvaro. Pasekę jo pavyzdžiu daugelis pradėjo kartoti šį fotografijos metodą. 1896 m. Viljamas Edis išgarsėjo, šiuo būdu padaręs aukštos kokybės Bostono fotografiją iš paukščio skrydžio. 1888 m. Amadėjus Denisas aerofotografijai nusprendė panaudoti raketą, kurioje sumontuotas fotoaparatas ir parašiutas. 1897 m., naudodamas raketas, aeronuotraukas darė Alfredas Nobelis.
XIX a. ir XX a. pradžioje, pašto karvelius naudojo tiek civilinės, tiek karinės organizacijos. Tokiu būdu 1870 m. Prancūzijos-Prūsijos karo metu, fotografas Rene Dagro, pasinaudodamas karvelių paštu, iš Tūro išsiuntė iki 50 000 mikrofilmų ir telegramų į apgultą Paryžių. Iš viso buvo pristatyta apie 150 000 viešų ir privačių telegramų. 1889 m. Sankt Peterburge esančioje Rusijos technikos draugijoje atliktas eksperimentas, kurio metu buvo fotografuojama iš aerostato, o eksponuotos fotoplokštelės į žemę siunčiamos karveliais.

Pirmasis pasaulinis karas

J. Noibronerio išradimas galėjo būti naudojamas kariuomenėje. Tais laikais norint gauti žvalgybines nuotraukas iš oro reikėjo gremėzdiškų priemonių, tokių kaip aerostatai, aitvarai arba raketos. 1903 m. brolių Raitų išradimas atvėrė naujas galimybes ir jau Pirmojo pasaulinio karo metu buvo sukonstruoti žvalgybiniai lėktuvai, bet nuotraukos, padarytos karvelių mažame aukštyje, nežiūrint į praktinius sunkumus, teikė tikslesnius duomenis.
Prūsijos karo ministerija susidomėjo naujuoju metodu, o iškilusios dvejonės buvo pašalintos sėkmingai atlikus demonstracijas. Pasirodė, kad karveliai ramiai reaguoja į sprogimus. Problema buvo tame, kad kovos metu karvelidę galėjo tekti perkelti ir karveliams reikėtų šiek tiek laiko surandant naują jos vietą. Karvelių grįžimo į karvelidę problemą, dar 1880 m. sėkmingai išsprendė italų kariuomenė. Prancūzų artilerijos kapitonas Reino ją išsprendė prijaukinęs karvelius grįžti į karvelidę. Nežinia, ar J. Noibroneris žinojo apie jo darbus, bet jis numanė, kad sprendimas yra, nes girdėjo apie mugėse gastroliuojančius artistus, kurie savo furgonuose turėjo karvelides. Kelių mėnesių laikotarpyje jis kantriai treniravo jaunus karvelius, tam, kad jie grįžtų į karvelides netgi po to, kai ji perkeliama į kitą vietą. 1909 m. Drezdeno ir Miuncheno parodose jis pristatė vagonėlį, kuriame buvo fotolaboratorija ir kilnojama karvelidė, nudažyta ryškiomis spalvomis.
1912 m. J. Noibroneris baigė 1909 m. pavestą užduotį – Tegelio hidrotechnikos statinių fotografavimą naudojant tik mobiliąją karvelidę. Ilgos derybos baigėsi 1914 m. rugpjūtį, praktiniais bandymais Strasbūro poligone, po to kai valstybė įsigijo išradimą. J. Noibroneris pristatė kariškiams savo karvelius ir įrangą, būtiną bandymams, kurie buvo atlikti kovinėmis sąlygomis patenkinamais rezultatais. Visgi, nežiūrint į tai, šis metodas nebuvo plačiai naudojamas.
Vietoje to, nusilpninamojo karo metu, karveliai buvo naudojami tradiciškai – pranešimų pristatymui. Mobilios J. Noibronerio karvelidės buvo naudojamos Verdeno mūšyje, kuriame jų naudojimas pasirodė toks naudingas, kad dar didesniais kiekiais buvo naudojamas Somos mūšyje. Pasibaigus karui, ministerija, atsakydama į J. Noibronerio užklausą, pranešė jam apie tai, kad karvelių naudojimas aerofotografijai neturi karinės reikšmės, o tolimesni eksperimentai nutraukiami.

Antrasis pasaulinis karas

Nežiūrint į karinės ministerijos poziciją, iškart po Pirmojo pasaulinio karo, 1932 m. tapo aišku, kad vokiečių kariuomenė treniravo karvelius aerofotografijai ir kad nauji vokiški fotoaparatai skrydžio metu gali padaryti iki 200 kadrų. Tais pačiais metais prancūzai teigė, kad jie karveliams sukonstravo juostinius fotoaparatus ir sugalvojo paukščių paleidimo priešų užnugaryje būdą, panaudojant apmokytus šunis.
Nors Antrojo pasaulinio karo metu karveliai ir mobilios karvelidės buvo plačiai naudojamos, nežinoma, ar karveliai buvo naudojami aerofotografijai. Pasak pranešimo, 1942 m. Raudonoji armija aptiko apleistus vokiečių sunkvežimius su karveliniais fotoaparatais, kuriais buvo galima fotografuoti penkių minučių intervalais, taip pat šunis, apmokytus krepšeliuose pernešti karvelius. 1943 m. pabaigoje sąjungininkai pranešė, kad amerikiečių kariams yra žinoma apie šios technikos naudojimą.
Antrojo pasaulinio karo metu buvo gaminamas žaislas, vaizduojantis vokiečių kareivį su balandžiu, nešančiu fotoaparatą. Apie 1935 m. žaislinės figūrėlės buvo gaminamos su „Elastolin“ prekiniu ženklu. Figūrėlė vaizdavo kareivį paleidžiantį karvelį, kuris neša nedidelį fotoaparatą. Šalia jo stovi šuo su narveliu, skirtu karvelių pernešimui.
Maždaug tuo pačiu metu karvelinio fotoaparato kūrimu užsiėmė šveicarų laikrodininkas Kristianas Adrianas Mišelis (1912–1980 m.) iš Šmidrudo. 1931 m. jis buvo paskirtas į šveicarų armijos karvelių pašto tarnybą, o 1933 m. pradėjo darbą, kuriuo norėjo pritaikyti J. Noibronerio karvelinį fotoaparatą 16 mm juostai, patobulinant pirmo kadro užlaikymo mechanizmą ir juostos persukimą po kiekvieno kadro. K. Mišelio fotoaparatas patentuotas 1937 m. Šveicarijoje, Vokietijoje, Prancūzijoje, Belgijoje ir Jungtinėje Karalystėje. Jis svėrė tik 70 g ir tikriausiai buvo pirmasis fotoaparatas su laikmačiu, kuris buvo valdomas laikrodinio mechanizmo.
K. Mišelio planai parduoti savo fotoaparatus šveicarų armijai nepasiteisino, nes jis negalėjo rasti gamintojo, galinčio gaminti juos reikiamais kiekiais. Iš viso buvo surinkta apie 100 fotoaparatų. Prasidėjus Antrajam pasauliniam karui K. Mišelis patentavo pakuotę ir balną, skirtus balandžiais pernešti juostų rulonus.
Šveicarijos fotografijos muziejuje (pranc. Musée suisse de l’appareil photographique), esančiame Vevėje, saugoma apie 1000 nuotraukų, kurias K. Mišelis padarė konstruodamas fotoaparatą. Dauguma nuotraukų padarytos 16 mm fotojuostoje su efektyviu kadro dydžiu 10×34 mm, kurio kokybė pakankama dešimties kartų išdidinimui. 2007 m. parodos kataloge „Karveliai fotografuoja?“ jos klasifikuojamos kaip testinės nuotraukos ant žemės arba per langą, žmogaus nuo žemės arba aukštų vietų, iš lėktuvų aeronuotraukos pagrindu, aeronuotraukos iš gana didelio aukščio, kurios, tikėtina, padarytos karvelių, išleistų iš lėktuvo ir tik nedidelė dalis tipinių nuotraukų, padarytų karveliais. 2002–2007 m. laikotarpyje, trys K. Mišelio fotoaparatai buvo parduoti „Kristis“ aukcione Londone.

Po Antrojo pasaulinio karo

JAV Centrinėje žvalgybos valdyboje buvo sukurtas karvelinis fotoaparatas su baterijomis. Jis šiuo metu eksponuojamas virtualiame CŽV muziejuje. Tinklalapio duomenimis, smulkesnė informacija apie fotoaparato panaudojimą – įslaptinta. Naujienose buvo skelbiama, kad fotoaparatas buvo naudojamas aštuntajame dešimtmetyje vykusiame Šaltajame kare.
1980 m. Rolfas Oberlėnderis pagamino keletą aukštos kokybės J. Noibronerio panoraminio fotoaparato replikų. 1999 m. vieną iš jų įsigijo Vevėje esantis šveicarų fotografijos muziejus.
Dabar šiuolaikiškos technologijos leidžia panaudoti vaizdo kameras. 2004 m. BBC televizijos kanalo laidoje „Animal Camera“ Stivas Leonardas pristatė efektingą filmą, nufilmuotą miniatiūrinėmis kameromis, pritvirtintomis ant erelių, sakalų ir vanagų. Kamerų signalas buvo perduodamas į netoliese esantį imtuvą. Kameros svoris buvo apie 28 g. 2009 m. mokslininkai miniatiūrinius fotoaparatus tvirtino ant albatrosų. Lūpdažio dydžio fotoaparatas fotografavo kas 30 sekundžių. Šiais laikais mokslininkai ir gyvūnų mylėtojai taip pat tvirtina kameras ant gyvūnų, tokių kaip katės ir šunys.