google/wiki40b huggingface dataset:
Antanas Tamošaitis (1894)

Biografija

Mokėsi Jurbarko pradžios mokykloje, 1912 m. baigė Tauragės keturklasę mokyklą. 1913–1915 m. mokėsi Žemaičių kunigų seminarijoje Kaune. 1915 m. Jurbarko pradžios mokyklos vedėjas, Čedasų pradžios mokyklos mokytojas. 1916 m. Kaune baigė vokiečių įsteigtus pedagoginius kursus.
Nuo 1919 m. Zarasų apskrities pradinių mokyklų inspektorius. 1921 m. eksternu išlaikė brandos atestato egzaminus. Nuo 1921 m. Kauno žydų realinės gimnazijos, Lietuvos profesinės sąjungos suaugusiųjų gimnazijos mokytojas. 1925 m. baigė Lietuvos universiteto Teisės fakultetą. Gavęs Švietimo ministerijos stipendiją, žinias gilino Vienos ir Paryžiaus universitetuose. 1928 m. Kaune apgynė disertaciją „Istorinė teisės mokykla Vokietijoje“, teisės mokslų daktaras. Nuo 1928 m. prisiekusiojo advokato padėjėjas, advokatas Jurbarke. 1929 m. lapkričio 23 d. vedė Eleną Stanaitytę, kilusią iš Slavikų k. Nuo 1930 m. Vytauto Didžiojo universiteto dėstytojas, nuo 1939 m. docentas. Bendradarbiavo laikraščiuose „Lietuvos ūkininkas“, „Lietuvos žinios“, rašė teisės klausimais, išvertė veikalą P. F. Girardo veikalą „Romėnų teisė“ (2 dalys). Kartu su J. Kairiu išvertė Senovės Rytų teisės paminklą – Hamurabio teisyną.
1920 m. gegužės 15 d. – 1922 m. lapkričio 13 d. Steigiamojo Seimo atstovas, išrinktas VI (Utenos) rinkimų apygardoje. Priklausė Lietuvos valstiečių sąjungos frakcijai, įėjusiai į Lietuvos socialistų liaudininkų demokratų partijos ir Lietuvos valstiečių sąjungos bloką.  1939 m. lapkričio 21 d. – 1940 m. birželio 17 d. XXI Antano Merkio ministrų kabineto teisingumo ministras. 1940 m. birželio 14-15 d. paskutiniame posėdyje Prezidentūroje ragino pareikšti protestą dėl SSRS ultimatumo. 1940 m. liepos 11 d. sovietų okupacinės valdžios suimtas, kalintas Kaune. Nukankintas 1940 m. pabaigoje Kauno kalėjime. Kitais duomenimis, išvežtas į kalėjimą Maskvoje, kur ir mirė.
Mokestinių ginčų komisija

Mokestinių ginčų komisija prie Lietuvos Respublikos Vyriausybės (MGK prie LRV) – viešasis juridinis asmuo, išlaikomas iš valstybės biudžeto; administracinių ginčų komisija (AGK) mokesčių srityje. Komisija yra ikiteisminė mokestinius ginčus nagrinėjanti institucija, kvaziteismas. Įstaiga prie Lietuvos Respublikos Vyriausybės. Komisijos tikslas – objektyviai išnagrinėti mokesčių mokėtojo skundą ir priimti teisėtą bei pagrįstą sprendimą. Sprendimą dėl skundo dėl mokestinio ginčo Komisija priima per 60 dienų nuo skundo gavimo dienos.
Adresas: Vilniaus g. 27, 01402 Vilnius.

Istorija

1998 m. gruodžio 3 d. buvo įsteigta LRV nutarimu Nr. 1396, o jos nuostatai patvirtinti Vyriausybės 2004 m. rugsėjo 2 d. nutarimu Nr. 1119.
1999 m. balandžio 15 d. Komisija buvo įregistruota kaip biudžetinė įstaiga.
1999 m. balandžio 30 d. įvyko pirmasis Komisijos posėdis.

Sudėtis

Komisiją sudaro 5 nariai, Steponas Vytautas Jurna (pirmininkas), Danguolė Gaigalienė, Aistė Medelienė, Laura Milašiūtė ir Edita Veršelienė.
Rausvoji ūmėdė

Išvaizda

Kepurėlė (7–13 cm skersmens) mėsinga, iš pradžių pusiau apvali, vėliau paplokščia, vidurys truputį įdubęs, violetinės spalvos. Luobelė lygi, drėgnu oru šiek tiek lipni. Kotas 4 – 8 cm ilgio, cilindriškas arba nežymiai smailėjantis, kietas ir mėsingas, baltas, prie pagrindo matyti rausvos dėmelės. Lakšteliai retoki, kotu truputį nuaugę žemyn. Trama balta, kompaktiška, švelnaus skonio ir skleidžia vaisių kvapą. Sporos baltos, 8–11×7–9 µм dydžio.
Sinonimai: Agaricus alutaceus, Russula esculenta var. alutacea, Russula xerampelina var. alutacea.
Spalvos kaita: kepurėlė būna violetinė, raudonojo vyno spalvos, purpuriškai raudona arba purpuriškai ruda. Lakšteliai gelsvi arba ochros geltonumo.

Augavietė

Šis grybas dažniausiai auga lapuočių miškuose, ypač po bukais, mėgsta kalkingą dirvožemį.
Sezonas: liepa–spalis.
Panašios rūšys: labai panaši į alyvinę ūmėdę (Russula olivacea), kuri yra taip pat valgoma.
Jonas Radvila III

Biografija

Kunigaikštis, kilęs iš Gediminaičių Radvilų Goniondzo – Metelių giminės, Mikalojaus Radvilos ir Elžbietos Sakavičiūtės sūnus. Žemaičių vyskupo Mikalojaus Radvilos brolis.

Šeima

Su žmona Ona Kostevičiūte (Anna z Kosteviczow) turėjo tris dukteris. Onos Radvilaitės (1525–1600 m.) pirmasis vyras buvo Stanislovas Kiška, antrasis Kristupas Sadauskas (Krzystof Sadowski). Petronėlė Radvilaitė (1526–1564 m.) ištekėjo už Stanislovo Davainio (Stanislaw Dawojna).
Elžbietos (m. 1565 m.) vyras buvo Jeronimas Sieniavskis (Hieronim Sieniawski). Sūnų nesusilaukė, todėl sulig jo mirtimi nutrūko ir Radvilų Goniondzo-Metelių linija.

Valstybės tarnyba

Nuo 1522 m. LDK taurininkas, nuo 1535 m. Žemaitijos seniūnas. Be to, Palenkės Bielsko, Kovalevo, Maskvos, Vasilevo seniūnas.
Izraelio futbolo supertaurė

Izraelio futbolo supertaurė – trofėjus, dėl kurio 1976–1990 m. varžydavosi šalies čempionai ir taurės laimėtojai. Daugiausia kartų taurė laimėjo Maccabi Netanya (3 kartus).
Cardiff Metropolitan University FC

Istorija

Klubas įkurtas 1984 m. Tada vadinosi AFC Cardiff. 1990 m. pervadintas į Inter Cardiff.
2000 m. Inter Cardiff prisijungė UWIC FC ir tapo UWIC Inter Cardiff.
Nuo 2012 m. žinomas kaip Cardiff Metropolitan University FC.
Nuo 2016 m. dalyvauja elito diviziono pirmenybėse.
Panoterių valsčius

Panoterių valsčius buvo rytinėje Lietuvoje. Centras – Panoteriai.
Antiokas

Istorija

Gyvenvietę 1850 m. įkūrė aukso ieškotojai. Apie 1859 m. į pietus nuo Antioko esančiose kalvose buvo rasta akmens anglies klodų, tad anglies akmens gavyba greitai tapo svarbia verslo šaka. 1863 m. rasta vario, o 1865 m. aptikta ir naftos. Tačiau naftos klodai buvo per maži, kad jų gavyba atneštų padoraus pelno.
XX a. 6-ojo dešimtmečio viduryje bendrovė „Fibreboard Research“ užpatentavo kartoninių pakelių vidaus padengimą vašku metodą. Dėl to miestelyje įsibėgėjo į pakelius pilstomo pieno gamyba.
Saudo Arabija

Žmonių teisės

Labai ribotos žmonių, ypatingai moterų, teisės Saudo Arabijoje kritikuojamos tokių tarptautinių žmogaus teises ginančių organizacijų kaip Human Rights Watch, Amnesty International, JTO Žmogaus teisių komiteto. Tačiau pati šalies vyriausybė tam neskiria dėmesio, teigdama, kad tai visiškas melas.
Saudo Arabija buvo vienintelė šalis pasaulyje, kur moterims drausta vairuoti viešuose keliuose. Čia moterims leista vairuoti tik visureigius ir tik tam tikroje privačioje teritorijoje. Naujasis sosto įpėdinis Mohammad bin Salman nuo 2018-ųjų birželio šį draudimą panaikino, jo politika rodo kryptį švelninti draudimus ir suteikti daugiau teisių Saudo Arabijos gyventojams.

Klimatas

Nepaprastas karštis yra būdingas Saudo Arabijos klimatui. Temperatūra čia yra pakilusi iki 50 °C, o oficialus karščio rekordas siekia 51,7 °C. Žemiausia šalyje užregistruota temperatūra kalnuotame Turaife - -12 °C.

Plotas

Karalystė užima apie 80 procentų Arabų pusiasalio. 2000 m. tarp Saudo Arabijos ir Jemeno buvo pasirašytas susitarimas sienų ginčams išspręsti. Tačiau vis dar nėra pasirašyta sienos sutarčių su kaimynininiais Jungtiniais Arabų Emyratais ir Omanu, todėl tikslus valstybės plotas lieka nežinomas. Pačios šalies vyriausybės teigimu, šalies plotas siekia 2 217 949 km². Kitų šaltinių statistika rodo, kad šalies plotas 1 960 582 km² ar 2 240 000 km². Paprastai šalis pagal plotą laikoma 14-a tarp didžiausių pasaulio valstybių.

Religija

Valdžia gyventojams primeta griežtą ir konservatorišką sunitų pakraipos Islamą. Kitas religijas praktikuoti šalyje yra draudžiama. Nesilaikantys oficialios interpretacijos musulmonai gali būti nubausti religinės policijos, kuri turi teisę suimti netinkamai bendraujančius priešingų lyčių žmones bei bandančius atversti į kitą religiją, draudžia alkoholio vartojimą, rengimąsi ne pagal taisykles ir kitų religijų praktikavimą.
Didžioji gyventojų dalis yra sunitai, 10-15 % šalies populiacijos yra šiitai. Taip pat Saudo Arabijoje yra bent vienas milijonas krikščionių.
Raimundas Yla

Biografija

1948–1955 m. mokėsi Skriaudžių septynmetėje mokykloje. 1959 m. Kauno politechnikume baigė kelių ir tiltų specialybę. 1959–1960 m. Liekelprojekto vyr. technikas. Studijavo Kauno politechnikos institute. 1962–1969 m. Vandens ūkio projektavimo instituto inžinierius. 1969–1977 m. Prano Ziberto šilko ir pliušo kombinato savaitraščio „Zibertietis“ redaktorius. 1976 m. Vilniaus universitete įgijo žurnalisto specialybę.
Nuo 1977 m. Lietuvos radijo ir televizijos Kauno redakcijos radijo laidų redaktorius. 1983–1996 m. televizijos laidų „Krašto apžvalga“, „Lietuviai svetur“ ir kt.) redaktorius. 1996–1997 m. Kauno miesto savivaldybės administratoriaus pavaduotojas. 1997–1999 m. Kauno apskrities viršininko administracijos Kultūros skyriaus viršininkas, 1999–2001 m. vedėjas.
Lietuvos žurnalistų sąjungos narys. Domėjosi tremties ir gamtos tematika. Sukūrė tris videofilmus: „Be vilties sugrįžti“, „Žygis į Dolganų žemę“, „O mes ar sugrįšim kada?“. Per 100 radijo laidų „Jaunimo banga“ vedėjas. Lenkijos lietuvių žurnalo „Aušra“ bendradarbis. 
Palaidotas Skriaudžių kapinėse.
Kapitonas

Lietuva

XVII-XVIII a. Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės kariuomenėje ir Abiejų Tautų Respublikos kariuomenėje kapitonu buvo vadinamas pavieto bajorų rinktinės vadas, nors dažniau, ypač kavalerijoje, buvo naudojamas rotmistro terminas.
Pagal Lietuvos Respublikos karo tarnybos įstatymą, kapitono laipsnis suteikiamas vyresniajam leitenantui, ištarnavusiam ne mažiau kaip 3 metus. Kapitonas iki aukštesnio laipsnio tarnauja 4 m., išleidžiamas į pensiją sukakęs 43 metus.

Laivynas

Karinėse jūrų pajėgose sausumos kariuomenės kapitono laipsnį atitinka kapitonas leitenantas – karo laivo kovinės dalies ar patrulinio katerio vadas. Karinio laivo vyriausiasis vadas priklausomai nuo laivo ir jo įgulos dydžio gali būti komandoras leitenantas, komandoras ar jūrų kapitonas. Pagal NATO standartus karinio jūrų laivyno kapitono ir karinės jūrų aviacijos kapitono laipsnis atitinka OF-2 kategoriją.
Civiliniame laivyne laivo kapitonas yra tradicinis, bet dažniausiai neoficialus laivo vyriausiojo pareigūno titulas. Dažniausiai prekybiniame ar žvejybos laivyne laivo vyriausiasis pareigūnas oficialiai vadinamas direktoriumi, kapitonu – direktoriumi (angl. Master Mariner), mažesnių laivų – škiperiu (ol. Schipper). Kapitonu taip pat vadinamas ir uosto vyriausiasis pareigūnas – uosto kapitonas (angl. Harbourmaster).
Karinio ir civilinio laivyno laivų vyriausieji pareigūnai kapitonais vadinami tik literatūroje. Iš literatūrinių personažų paminėtini kapitonas Bladas (Rafaelis Sabatini, „Kapitono Blado odisėja“), kapitonas Nemo (Žiulis Vernas, „Dvidešimt tūkstančių mylių po vandeniu“), kapitonas Hukas (Džeimsas Metju Beri, James Matthew Barrie, „Piteris Penas“).

Aviacija

Pagal analogiją su jūrų laivynu, kapitonu pradėtas vadinti ir civilinio orlaivio vadas, jeigu lėktuvo komandą sudaro daugiau nei trys nariai. Ši tradicija atsirado 1930 m. aviakompanijoje „Pan American Airways“, siekiant padidinti orlaivio įgulos prestižą.

Civilinis rangas

Kai kuriose šalyse kapitonu buvo vadinamas pilies viršininkas, kaštelionas. 1532–1536 m. Brazilijos teritorija buvo padalyta į 15 kapitonijų, kurias valdė karaliaus skiriamas kapitonas.
Kapitonu vadinami JAV, Anglijos, Australijos policijos nuovados viršininkas ir ugniagesių arba gelbėtojų tarnybos bataljono vadas didžiuosiuose miestuose.
KK220

Maršrutas

Kelias prasideda Trakuose, Gedimino gatvėje, atsišakodamas nuo  A16  Vilnius–Prienai–Marijampolė  ( E28  Berlynas-Gdanskas-Kaliningradas-Marijampolė-Prienai-Vilnius-Minskas ). Eina Trakų ir Alytaus rajonuose. Prie kelio yra šios gyvenvietės: Šklėriai, Rūdiškės, Galaverknis, Grendavė, Onuškis, Dusmenys, Pivašiūnai, Junčionys, Skraičionys. Baigiasi Alytuje, A. Juozapavičiaus gatvėje. 2 km į rytus nuo Alytaus kelias viaduku kertasi su  129  Antakalnis–Jieznas–Alytus–Merkinė .
Prialgavos III senosios kapinės

Kapinės

Įrengtos kalvoje, pailgos šiaurės rytų – pietvakarių kryptimi,ovalo plano, apjuostos palaidų stambių lauko akmenų pylimu, palei kurį auga aukšti lapuočiai medžiai.
Pietvakarinėje dalyje stovi medinė, stačiakampė stačiasienė, vienkamarė, su įstiklintomis durelėmis ir dvišlaičiu skardos stogeliu koplytėlė.
Teritorijos plotas – 0,14 ha.

Istorija

Veikė XVI a. – XX a. pr., laidoti Prialgavos gyventojai, daugiausia maro ir kitų užkrečiamų ligų aukos, savižudžiai, nekrikštyti mirę kūdikiai ir pan.
Mirusiems atminti nuo seno stovėjo koplytėlė su medinėmis, polichromuotomis šventųjų skulptūrėlėmis ir keli monumentalūs kryžiai. Kryžiai sunyko, o koplytėlė atnaujinta.
Kapinėse seniau kaimo gyventojai rinkdavosi per gegužines pamaldas pagerbti mirusiųjų.
Saugotinas kultūros paveldo objektas, turintis memorialinį vertingųjų savybių pobūdį.
Mėlynskruostis gandras

Paplitimas ir biotopas

Paplitę Rytų ir Pietų Afrikoje. Laikosi šalia seklių vandens telkinių, pelkėse, drėgnose pievose.

Išvaizda

Vieni iš mažesnių gandrinių paukščių. Kūno aukštis 80 cm, masė – 1,3 kg. Patelės nežymiai smulkesnės už patinus. Kūnas blizgiai juodos spalvos, išskyrus baltą krūtinę. Virš sparno yra baltų plunksnų juosta. Veido oda plika, mėlynos spalvos, tik po akimis ir gerklės srityje yra raudonos spalvos dėmės. Snapas 10,3 – 12,7 cm ilgio. Sparnas 40 – 47,5 cm ilgio. Kojos pilkos tik keliai ir pėdos yra raudonos spalvos.

Biologija

Laikosi dideliais būriais, net apie 10 000 individų. Kartos trukmė apie 20 metų. Lytiškai subręsta 4 – 5 metų. Kūną vėsina tuštindamiesi ant savo kojų. Minta smulkiais žinduoliais, paukščiais, ropliais, žuvimi, vabzdžiais ir net maita. Poras sudaro vienam veisimosi sezonui. Lizdus suka kolonijose. Dėtyje 2 – 5 kiaušiniai. Inkubacija trunka 30 – 33 dienas. Jaunikliais rūpinasi 60 – 65 dienas.

Mėlynskruostis gandras ir žmogus

Žmogaus nebijo. Tikima, kad šie paukščiai prišaukia lietų, todėl nėra medžiojami. Žmonės ant stogų kelia gandralizdžius, nes yra sakoma, kad šis gandras atneša laimę.
Bombomas

Bombomas (angl. Ilheu Bom Bom) − San Tomės ir Prinsipės sala Atlanto vandenyne, Gvinėjos įlankoje; į šiaurę nuo Prinsipės salos.
Sala, pagal San Tomės ir Prinsipės administracinį skirstymą, priklauso Pagujės rajonui. Saloje įkurtas nedidelis kurortas.
Venetai (galai)

Venetai – jūriniai galai, kurie gyveno Bretanėje (dabar Prancūzija). Antikos laikais ta sritis priklausė Armorikai. Vano miestas pavadintas pagal genties pavadinimą.
Be venetų Armorikoje gyveno redonai, kuriosolitai, osismiai, esubiai ir namnetai.
Venetai gyveno pietų Armorikoje, Morbihano įlankos pakrantėje. Venetai gyveno pakrančių tvirtovėse, kurios potvyniui užėjus būdavo salomis, o nuslinkus – pusiasaliui. Svarbiausias miestas ir tikriausiai sostinė buvo Darioritum (dabar Vanas), kurį mini Klaudijus Ptolemėjus Geografijoje.
Venetai statė ąžuolinius laivus, naudojo geležines vinis ir odines bures. Tokie laivai atlaikydavo atšiaurius Atlanto orus.

Užkariavimas

57 m. pr. m. e. pakrantės galai buvo priversti pripažinti Julijaus Cezario valdžią. Jie pasirašė sutartis ir davė įkaitų kaip geros valios ženklą. 56 m. pr. m. e. galai pagavo kelis Cezario pareigūnus, kai šie ieškojo maisto jų žemėje ir bandė juos iškeisti į įkaitus. Supykęs Cezaris rengėsi karui.
Dėl tvirtovių padėties jas buvo sunku užpulti iš sausumos ar jūros. Romėnai pylė pylimus į tvirtoves, bet iškilus grėsmei įtvirtinimams galai jūra persikeldavo į kitą tvirtovę ir romėnams reikėdavo kartoti operaciją iš naujo.
Tik galų laivyno sunaikinimas galėjo išspręsti problemą, tad Julijus Cezaris įsakė statyti laivus. Tačiau romėnų galeros nusileido tvirtiems galų laivams: jie buvo per tvirti taranuoti ir per manevringi sugauti. Tačiau romėnai buvo atkaklūs, ir Cezario legatas Decimas Junijus Brutas Albinas nugalėjo venetus prie Kviberono įlankos. Ilgais kabliais romėnai užkabindavo galų bures ar jas tvirtinančias virves. Sunkios odinės burės nukrisdavo ant denio ir nebebuvo galima nei buriuoti nei irkluoti. Venetų tvirtovės buvo užimtos, gyventojai nužudyti ar parduoti į vergiją kaip pamoka galų konfederacijai.
Jūra Laivytė-Kvasienė

Jūra Laivytė-Kvasienė (g. 1977 m. sausio 5 d. Klaipėdoje) – Lietuvos sportinių šokių šokėja, trenerė.

Biografija

1984-1992 m. mokėsi Klaipėdos 14-ojoje vid. mokykloje, 1992-1995 m. – Klaipėdos politechnikos mokykloje, 1995-2000 m. studijavo Klaipėdos universiteto Menų fakultete.
Nuo 2001 m. Klaipėdos universiteto Menų fakulteto Sportinių šokių katedros asistentė, nuo 1999 m. Sportinių šokių klubo „Žuvėdra“ trenerė. Sportinių šokių teisėja, Klaipėdos universiteto Menų fakulteto Sportinių šokių katedros sekretorė.
Sutuoktinis Mindaugas Kvasys, sūnus Nikas.
Naujaneriai

Istorija

Iki 1996 m. tai buvo kaimas Riešės apylinkėje.
Šeškiai

Istorija

1950–1962 m. Kuršėnų rajono, 1962–1995 m. Šiaulių rajono Raudėnų apylinkės kaimas. 1950–1991 m. kaimas priklausė Paežerių tarybiniam ūkiui.

Aplinkinės gyvenvietės

Užpelkiai (Raudėnai) – 4,3 km
RAUDĖNAI – 8 km
Sauslaukė – 2,5 km
Dirvonėnai – 3,5 km
Endrietiškiai – 4,6 km
KURŠĖNAI – 12 km 
ŠIAULIAI – 36 km
Repšiai (Šiauliai) – 2,8 km
Ginteniai – 6,3 km
Girlaukė – 2,7 km
Pamockė – 2 km
Daniela Iraschko-Stolz

Karjera

2003 m. sausio 29 d. Iraschko-Stolz tapo pirmąja moterimi, kuri nuskriejo virš 200 metrų. Tai ji padarė pasiruošimo Pasaulio taurei metu. Šis rekordas išliko iki šiol.
SEB Enskilda

SEB Enskilda - pirmaujantis Šiaurės šalyse investicinis bankas, skandinavų kapitalo investicijų bendrovė; SEB grupės narys. Teikia investicinės bankininkystės paslaugas verslo klientams. Bendrovė konsultuoja verslo pardavimo ar pirkimo, verslo sujungimo, nuosavo ar skolinto kapitalo didinimo, privatizavimo, restruktūrizavimo ir verslo vertinimo klausimais. „SEB Vilfima“ padeda įmonėms, siekiančioms plėsti veiklą, specializuotis ar pertvarkyti verslą, rasti partnerius, finansavimą.

Istorija Lietuvoje

SEB Vilfima buvo investicijų bendrovė, viena iš pirmaujančių Baltijos šalių kapitalo rinkos įmonių. Prestižinis kapitalo ir finansų rinkos žurnalas „Euromoney“ bendrovę „SEB Vilfima“ ne kartą yra pripažinęs geriausia patarėja įmonių susijungimo ir įsigijimo klausimais Lietuvoje. SEB Vilfimos tarybą sudarė SEB Enskilda, SEB Vilniaus banko, SEB Unibanka ir SEB Eesti Ühispank atstovai.
1993 m. Vilniuje įkurta UAB finansų maklerio įmonė „VilFima“.
1998 m. Vilniaus bankas, SEB grupės narys, įsigijo 70 % „VilFima“ akcijų. VilFima pakeitė pavadinimą į „VB Vilfima“, taip parodydama savo priklausomybę didžiausiam Lietuvos bankui.
2002 m. Vilniaus bankas išpirko likusius 30 % „VB Vilfimos“ akcijų ir tapo vieninteliu jos akcininku. Nuo 2002 m. VB Vilfima specializuojasi teikiant įmonių finansų paslaugas.
2005 m. VB Vilfima pakeitė pavadinimą į SEB Vilfima ir išplėtė savo veiklą į Latviją ir Estiją. Biurai - Vilniuje, Rygoje ir Taline ir bendradarbiaujama su visais SEB grupės bankais Baltijos šalyse: SEB Vilniaus banku, SEB Unibanka ir SEB Eesti Ühispank.
Aukštaičiai (kaimas)

Istorija

1672 m. apylinkės minimos kaip Mykolo Gradovskio (vėliau – Komarų) valdytas Palėvenės dvaro Aukštutinės Palėvenės (Gorny Polawen) palivarkas. Iš šio pavadinimo ir kilo sutrumpinimas Gurnas. Vėliau buvo išverstas į Aukštadvarį ir galiausiai į Aukštaičius.
1944–1945 m. apylinkėse veikė Antano Skupo-Bartulio partizanų grupė.
1949 m. gegužės 12 d. įkurtas Aukštaičių kolūkis.

Žymūs žmonės

Aukštaičiuose gimė žymus gamtininkas ir pedagogas Jurgis Elisonas (1889–1964).
Nikaragvos sandinistų nacionalinis išvadavimo frontas

Istorija

Politinė karinė FSNL organizacija įkurta 1961 m., prasidėjus išsivadavimo kovai prieš JAV viešpatavimą krašte Karlo Fonsekos ir Francisko Buitrago iniciatyva. Iki 1984 m. visas kraštas buvo išvalytas nuo somosininkų ir paskelbti laisvi rinkimai. Juose dalyvavo septynios partijos, FSNL surinko 67 % balsų prezidento ir 61 % Nacionalinės asamblėjos rinkimuose. 1985–1990 m. judėjimo lyderis Danielis Ortega Saavedra buvo išrinktas Nikaragvos prezidentu. Bet 1990 m. šį postą rinkimuose užleido opozicijos kandidatei Violetai Barrios de Čamoro, tapusiai pirmąja moterimi Centrinės Amerikos istorijoje – šalies vadove.
Partija FSNL tapo 1991 m. I suvažiavime, patvirtinusiame politinius principus, programą ir statutą, kurie buvo galutinai priimti 1994 m. Iki 2004 m. įvyko 3 paprasti ir 3 neeiliniai suvažiavimai. 2002 m. aprobuota nauja programa ir statuto pataisos, išrinkta nauja vadovybė. Suvažiavimas 4 metams renka 15 narių Tarybą, į kurią taip pat kooptuojami Sandinistų jaunimo organizacijos koordinatoriai, parlamento nariai ir 19 politinių sekretorių.
Prezidentui Danieliui Ortegai pralaimėjus kovą su JAV, partijos pozicijos susilpnėjo visur, išskyrus savivaldybes – jose FSNL nuolat gauna daugumą.
Tačiau pradėjus vykdyti liberalesnę politiką, sandinistai vėl atgavo liaudies pasitikėjimą ir 2006 m. jų kandidatas Danielis Ortega vėl tapo Nikaragvos vadovu.
Socialistų Internacionalo narė nuo 1996 m. rugsėjo 9 d.
Rukų evangelikų liuteronų bažnyčia

Bendri maldos namai

Šios bažnyčios patalpomis kartu naudojasi Rukų evangelikų liuteronų parapijos ir Telšių vyskupijos Rukų Šv. Antano Paduviečio katalikų parapijos tikintieji.
Pastaruoju metu vietos liuteronų parapija tapusi per maža, kad galėtų išlaikyti bažnyčią. Po karo krašte įsikūrę žmonės dauguma yra katalikai, be to, neturėję savos bažnyčios, nors ir įkūrę katalikų parapiją. Todėl Rukų bažnyčia yra tapusi bendrais dviejų konfesijų – Romos katalikų ir evangelikų liuteronų maldos namais.
Be Rukų, Lietuvoje yra dar trys evangelikų liuteronų bažnyčios, kuriose šios konfesijos atstovai meldžiasi arba meldėsi kartu su katalikais. Tokie maldos namai yra Saugose, Nidoje ir Kintuose.

Istorija

Rukų evangelikų liuteronų parapija buvo įkurta 1869 m. 1885–1886 m. buvo sumūryta raudonų plytų Rukų evangelikų liuteronų bažnyčia. 1892 m. iškilo raudonų plytų klebonijos (kunigo namo) pastatas. 1937 m. buvo pastatytas papildomas pastatas su parapijos sale.
Iki 1945 m. Rukų ev. liuteronų parapija buvo gausi; jai priklausė apie 4000 parapijiečių, dauguma jų – lietuviškai kalbantys lietuvininkai. Po 1945 m. liuteronų bažnyčią perėmė naujai įkurta Rukų šv. Antano Paduviečio parapija. Rukų evangelikų liuteronų parapija atsikūrė 1993 metais. Bažnyčia ir toliau naudojosi Rukų katalikų parapija, kol 1997 m. ją nuniokojo gaisras.
Bažnyčios atstatymui ir remontui lėšos buvo renkamos Vokietijoje, nemažai prisidėjo vietiniai gyventojai. Surinktomis lėšomis buvo likviduota avarinė būklė, pakeistas stogas. Kol bažnyčia buvo remontuojama, katalikų parapija pamaldas laikė 1937 m. statytoje parapijos salėje.
2009 m. buvo nutarta prašyti Pagėgių savivaldybės trūkstamų lėšų vidaus remontui. Buvo sutarta, kad negausi, vos kelias dešimtis tikinčiųjų vienijanti liuteronų bendruomenė, suremontuotu bažnyčios pastatu ir toliau dalinsis kartu su Rukų Romos katalikų Šv. Antano Paduviečio parapija. 2010 m. birželio 22 d. buvo pasirašyta bažnyčios panaudos sutartis, kuria bažnyčia buvo perleista Romos katalikų parapijos žinion 30-ies metų laikotarpiui, numatant, kad pamaldas joje galės laikyti ir liuteronų parapija.
2011 m. rugsėjo 25 d. Rukuose vyko šv. Mišios, kurių metu, dalyvaujant Telšių vysk. J. Borutai ir Lietuvos ev. liut. vyskupui M. Sabučiui, buvo naujai pašventinta Rukų bažnyčia ir altorius.
Internazionale FC Torino

Istorija

Klubas įkurtas sujungus Torino FCC ir Nobili Torino komandas. 1900 m. „Internazionale“ prijungta prie FC Torinese komandos.
Hurakanas

Hurakanas arba Churakanas (Huracán, Hurakan – „vienakojis“) – majų audrų, vėjo, ugnies dievas, vienas Visatos sutvėrėjų. Dar vadinamas U K’ux Kaj – „dangaus širdimi“. Hurakanas sukėlęs pasaulinį tvaną, kuomet dievus užrūstinusi žmonija. Pasakojama, kad Hurakanas gyvenęs vėjų gainiojamose miglose virš vandenų, bet vėliau iškvietęs Žemę iš po vandens ir atkūręs pasaulį.
Hurakanas vaizduojamas su gyvatės uodegą primenančia koja, ropliškos išvaizdos, su karūna ant galvos ir deglu rankoje. Siejamas su sapotekų griausmų dievu Kosichu ir actekų Tlaloku.
Nuo šio majų dievo vardo kilo žodis uraganas.
IV Europos futbolo čempionatas

Finalinis turnyras

Turnyrą laimėjo vokiečiai, pirmąkart tapdami Europos čempionais.
Arūnas Čepulis

Biografija

1984 m. baigė Lietuvos žemės ūkio akademiją, inžinierius hidrotechnikas. UADB „ERGO Lietuva“ atstovybės vadovas. Jurbarko savivaldybės administracijos investicijų ir strateginio planavimo skyriaus vedėjas.
Darbo partijos Jurbarko rajono skyriaus narys. Nuo 2011 m. Jurbarko rajono savivaldybės tarybos narys. 
Pavidaujo kaimo bendruomenės pirmininkas. Žmona Vilma, vaikai Aurima, Saulius, Vytautas, Eglė.