google/wiki40b huggingface dataset:
Kebrada de Humahuaka

Kebrada de Humahuaka (isp. Quebrada de Humahuaca) – siauras tarpukalnių slėnis Argentinoje, Chuchujaus provincijoje. Slėnis tektoninės-fliuvialinės kilmės. Driekiasi apie 155 km šiaurės – pietų kryptimi. Šiaurėje ir vakaruose ribojasi su Altiplanu, rytuose – su subandinėmis kalnų grandinėmis. Pietuose pereina į kitus slėnius (Valles Templados ir kt.). Slėnio dugnu teka Grandės upė. Klimatas kontinentinis. Žiema vėsi ir sausa.
Umauakos slėnis – reikšmingas šalies turistinis objektas. Turistus vilioja įspūdingi kraštovaizdžiai: įvairiomis spalvomis žaižaruojančios uolos ir šlaitai (Cerro de los Siete Colores uola), skardžiai. Slėnyje taip pat gausu gerai išsilaikiusių archeologinių radimviečių: indėnų tilkarų tvirtovės griuvėsiai Pucará de Tilcara, indėnų omaguakų gyvenvietės, urvai, kuriuose išlikę net 10 tūkst. metų senumo piešiniai ir radiniai. Slėnyje taip pat įsikūrusios istorinės gyvenvietės, išsaugojusios XVI a. architektūrą: Humahuaka, Tilkara, Purmamarka, Maimara. Kolonijiniu laikotarpiu slėniu vyko prekių karavanai tarp Peru ir La Platos vicekaralysčių. Dėl didelės istorinės reikšmės Quebrada de Humahuaca 2003 m. įtraukta į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą.
Karvaičių kopa

Karvaičių kopa – valstybės saugomas gamtos paveldo objektas, geomorfologinis paminklas Neringoje tarp Pervalkos ir Preilos, Karvaičių kraštovaizdžio draustinio šiaurinėje dalyje. Kopa apželdinta mišku (kalnine pušimi), jos būklė stabili, esminių pakitimų nėra. Kopos aukštis yra apie 60 m, užimamas plotas – 97,5 ha.
Karvaičių kalnas saugo tragišką Kuršių nerijos kaimo užpustymo istoriją. Iki 1797 m. kalno vietoje buvo Karvaičių kaimas, kurio gyventojai traukdamiesi nuo smėlio pustymo, buvo priversti persikelti į kitas nerijos vietas.
Kopos papėdėje nuo marių pusės driekiasi Neringos dviračių takas, šalia stovi senas ąžuolo paminklas su įrašu atminti dingusius Karvaičius ir kalbininką Liudviką Rėzą.
Kaganas (miestas)

Istorija

Gyvenvietė susikūrė XIX a. pabaigoje pastačius geležinkelio stotį. Iki 1935 m. vadinta Naująja Buchara. Miesto teisės suteiktos 1929 m.
Aldona Levickienė

Biografija

1966 m. baigė Tytuvėnų žemės ūkio technikumą, agronomė. Kelmės rajono valstybinės mokesčių inspekcijos specialistė, vyr. inspektorė. Nuo 2003 m. Kelmės krašto muziejaus buhalterė, vyresnioji muziejininkė-archyvarė.
1995–2007 m. Kelmės rajono savivaldybės tarybos narė.
Tėvynės sąjungos Kelmės rajono skyriaus narė.
Sutuoktinis Jonas, vaikai Žaneta, Vaidotas.
Jean Hipollyte Flandrin

Žanas Ipolitas Flandrinis (pranc. Jean Hipollyte Flandrin; 1809 m. kovo 23 d. – 1864 m. kovo 21 d.) – XIX a. Prancūzijos tapytojas. Jis iškilo 1836 m. su paveikslu „Jeune Homme Nu Assis au Bord de la Mer“ („Nuogas jaunuolis sėdintis priešais jūrą“), dabar eksponuojamas Luvre.

Jaunystė

Nuo ankstyvų metų Flandrinis rodė susidomėjimą daile ir nuosekliai plėtojo dailininko karjerą. Tačiau jo tėvai buvo labiau linkę matyti sūnų verslininku, nors šis tam neturėjo didelės patirties ir todėl buvo priverstas tapti miniatiūrų dailininku.
Žanas Ipolitas Flandrinis buvo antrasis iš trijų sūnų, kurie visi vėliau tapo įvairių žanrų dailininkais. Augustas, vyriausias brolis, praleido didžiausią gyvenimo dalį kaip profesorius Lione, kur vėliau ir mirė. Paulius, jauniausias brolis, buvo portretistas ir religinių siužetų tapytojas.
Ipolitas ir Paulius praleido kurį laiką Lione, taupydami pinigus kelionei į Paryžių. Į Paryžių jie išvyko 1829 m., kur ketino studijuoti Liudviko Hersento studijoje. Galų gale, jie įsitvirtino Jean Auguste Dominique Ingres studijoje, kuris tapo ne tik jų mokytoju, bet ir draugu visam gyvenimui. Pirmiausia, Ipolitas gyveno kaip neturtingas dailininkas. Tačiau 1832 m, jis laimėjo Prix de Rome (Romos prizą) už paveikslą „Tėvas atpažįsta Tesėją“. Šis prestižinis meno apdovanojimas reiškė, kad jo daugiau neberibos skurdžios gyvenimo sąlygos.

Mirtis

1853 m. Flandrinis buvo išrinktas į Académie des Beaux-Arts. 1863 m. dėl sunkaus darbo ir nesisaugojimo nuo bažnyčiose esančios drėgmės ir traukos, pablogėjo dailininko sveikata ir jis buvo priverstas išvykti į Italiją. 1864 m. kovo 21 d. Flandrinis mirė Romoje nuo raupų.
Ada Bojana

Ada Bojana (serb. Ада Бојана) – sala pačiuose Juodkalnijos pietvakariuose, Ulcinio opštinoje; Bojanos deltos dalis. Sala trikampė, 4,8 km² ploto, iš šonų apsupta dviejų Bojanos atšakų, iš kitos pusės – Adrijos jūros. Saloje verčiamasi turizmu. Yra Velika Plažos paplūdimys, veikia Hotel Mediteran viešbutis.
Medingėnų valsčius

Medingėnų valsčius buvo Žemaitijoje. Centras – Medingėnai.
Tžcianka (Suvalkų apskritis)

Istorija

Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. Pagal 1921 m. lenkų valdžios atliktą gyventojų surašymą kaime gyveno 111 žmonių, iš kurių 105 lenkai ir 6 lietuviai. 1975-1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.
Refektoriumas

Refektoriumas (lot. refectio – atstatymas, poilsis) – patalpa vienuolyne, kur vienuolyno gyventojai kartu valgo. Refektoriumai tarnauja kartu ir kaip susirinkimo salės.
Kartais novicijai valgo atskiroje patalpoje, esančioje į pietus nuo kroicgango. Iki Antrojo Vatikano susirinkimo kai kuriuos vienuolynuose (cistersai, trapistai) turėjo atskirus refektoriumus tėvams (Patres) ir paprastiems broliams.
Daugumoje vienuolynų valgoma tyloje. Dažnai vienas skaitovų perskaito aktualias viešojo gyvenimo naujienas.
Refektoriume visus reikiamus darbus atlieka vienuoliai savo jėgomis. Refektoriumai nėra vad. lauko kavinės, barai, kuriuos turi įsirengę kai kurie vienuolynai (ypač turintys vynuogynus ir besiverčiantis žemės ūkiu).
El Greco

El Greco (tikrasis vardas Doménicos Theotokópoulos, 1541 m. Kretoje – 1614 m. balandžio 7 d.) – ispanų tapytojas.
Gimė Kretoje, kuri tuo metu priklausė Venecijos respublikai, tikroji tautybė – graikas.

Šeima

El Greco gimė 1541 metais, kaip spėjama, arba Fodele arba Candia kaime (dabar Heraklionas), Kretoje. Dailininko tėvas Geórgios Theotocópoulos buvo prekybininkas ir mokesčių surinkėjas. Jokių žinių apie El Greco motiną ir jo pirmą žmoną neišliko. Dailininko vyresnysis brolis Manoússos Theotokópoulos (1531 m. – 1604 m. gruodžio 13 d.), kaip ir tėvas, buvo pasiturintis prekybininkas ir savo paskutinius gyvenimo metus kartu su savo žmona praleido kartu su broliu Tolede.
Iš pradžių El Greco mokėsi tapyti ikonas. Be tapybos taip pat mokėsi senovės graikų, lotynų kalbų, taip pat klasikos. Candijoje įgyjo humanitarinį išsilavinimą. 1563 m. būdamas dar tik dvylikos, El Greco dokumentuose žymimas kaip „meistras“ („maestro Domenigo“).
Karalių kelias

Karalių kelias (lot. Via Regia) – senovės prekybinis kelias, kuris ėjo per Senovės Siriją ir jungė Egiptą su Asirija. Jis kirto dabartinio Egipto, Izraelio, Jordanijos ir Sirijos teritorijas.
Tai buvo vienas iš kelių pagrindinių kelių Sirijos prekybinėje sistemoje. Kiti keliai buvo Via Maris ir Patriarchų kelias bei finikiečių prekybiniai keliai. Po II mūsų eros amžiaus dar buvo žinomas kaip Naujasis Trajano kelias (lot. Via Traiana Nova).

Istorija

Pirmosios prekybinio kelio atkarpos susiformavo jau neolito laikotarpyje, tačiau pilnai kelias susiformavo tik Bronzos amžiuje. Tuo metu kelią kontroliavo semitų gentys, žinomos bendru amoritų vardu.
Apie XII a. pr. m. e. kontrolę atskirose kelio atkarpose perėmė įvairios semitų grupės, tarp kurių buvo aramėjai, amonitai, moabitai, edomitai ir kt. Kelyje kontrolę siekė įgyti Izraelio karalystė. Nuo VIII a. pr. m. e. jį kontroliavo Asirijos imperija, Naujoji Babilono karalystė. Vėliau didžiojoje dalyje kelio kontrolę įgijo dykumos arabų gentys – kidaritai, nabatėjai.
II a. kelio kontrolė atiteko Romos imperijai, kurios imperatorius Trajanas atnaujino kelią. Įsigalint krikščionybei, kelias tapo svarbus piligrimystei į svarbias vietas. VII a. regione įsigalėjus islamui, kelias buvo naudojamas kaip pagrindinis piligrimų maršrutas į Meką. Karalių kelio reikšmė sumenko tik XVI a., Osmanų imperijai nutiesus Tarik al-Bintą.
Viktoras Rinkevičius

Biografija

1965 m. baigė Pasvalio rajono Grūžių aštuonmetę mokyklą, 1969 m. baigė Pasvalio rajono Joniškėlio žemės ūkio technikumą ir įgijo techniko – mechaniko specialybę. 1982 m. baigė Lietuvos žemės ūkio akademijos Žemės ūkio mechanizacijos fakulteto Neakivaizdinį skyrių ir įgijo inžinieriaus – mechaniko specialybę.
1969–1971 m. tarnavo armijoje. 1971–1973 m. Joniškėlio žemės ūkio technikumo mechanikas, 1973–1978 m. Pasvalio rajono Sabonių kolūkio vyr. inžinierius – mechanikas, 1978–1980 m. Pasvalio rajono susivienijimo „Žemės ūkio technika“ valdytojo pavaduotojas, 1980–1985 m. Biržų rajono susivienijimo „Žemės ūkio technika“ valdytojas, 1985–1986 m. Biržų rajono žemės ūkio valdybos viršininkas, 1986–1989 m. Biržų rajono agropramoninio susivienijimo pirmininkas, 1989–1990 m. Biržų rajono vykdomojo komiteto pirmininkas, 1990–1991 m. Biržų rajono valdytojo pavaduotojas, Žemės ūkio skyriaus viršininkas. 1992–2000 m. uždarosios akcinės bendrovės „Biržų žemtiekimas“ direktorius. 2000–2004 m. Seimo narys. Nuo 2005 m. UAB „Biržų žemtiekimas“, generalinis direktorius.
Nuo 1990 m. Lietuvos valstiečių partijos narys, nuo 2001 m. Lietuvos valstiečių liaudininkų sąjungos pirmininko pavaduotojas.
1997–2000 m. Biržų rajono savivaldybės tarybos narys, ekonomikos komiteto narys, 2000–2003 m. Biržų rajono savivaldybės tarybos narys, buvo išrinktas taip pat ir 2002–2003 m., 2007–2011 m. ir nuo 2011 m. Biržų rajono savivaldybės tarybos narys. 
Laimėjo 2016 m. Lietuvos Respublikos Seimo rinkimuose.
Lietuvos žemės ūkio rūmų narys, Lietuvos žemės ūkio technikos asociacijos prezidiumo narys.
Žmona Birutė, sūnūs Ričardas, Robertas.
Isei Nišikava

Biografija

Gimė Asahyje (dabartinis Ečidzenas), Fukujaus prefektūroje. Baigė Tokijo universitetą ir 1968–1995 m. dirbo Vidaus reikalų ministerijoje. 2003 m. buvo išrinktas Fukujaus prefektūros gubernatoriumi.
Dalia Tamulevičiūtė (1929)

Biografija

1946 m. baigė Vilniaus Salomėjos Nėries vidurinę mokyklą. 1946–1952 m. studijavo Vilniaus universiteto Medicinos fakultete. Dirbo Vilniaus resp. „Raudonojo kryžiaus“ klinikinėje ligoninėje, Vilniaus universiteto Medicinos fakulteto farmakologijos katedroje, Eksperimentinės ir klinikinės medicinos instituto moksl. bendradarbė. 1964 m. apgynė daktaro disertaciją: „Artimieji ir tolimieji opaligės gydymo rezultatai vartojant novokainą lašeliniu intraveniniu būdu“, o 1978 m. Maskvoje habilitacinę disertaciją: „Opalige sergančiųjų plonosios žarnos rezorbcinė funkcija“. 1980 m. suteiktas profesorės vardas. Nuo 1991 m. dirbo Viniaus u-to Santariškių ligoninės Gastroenterologijos ir dietologijos klinikoje profesore. Paskelbė apie 400 mokslinių darbų, 10 monografijų, 9 metodinius nurodymus, 18 racionalizacinių pasiūlymų, 2 išradimus.
Dalyvavo Sąjūdžio veikloje siekiant Lietuvos nepriklausomybės atkūrimo. Nuo 1990 m. aktyvi Lietuvių katalikų mokslo akademijos narė.
Thamfathajo nacionalinis parkas

Vieta

Parkas užima 1 214,00 km² plotą ir apima Mueango (Mueang), Čaehomo (Chae Hom) ir Ngao (Ngao) apylinkes, 70 km į šiaurės rytus nuo provincijos centro Lampango.
Oklendo salos

Oklendo salos (angl. Auckland Islands, maor. Motu Maha) − vulkaninių salų grupė Ramiojo vandenyno pietvakariuose, 465 km į pietus nuo N. Zelandijos Pietų salos.
Salos priklauso N. Zelandijai. Jų plotas − 680 km². Didžiausias aukštis − virš 600 m.
Oklendo salos negyvenamos, bet jose dažnai lankosi mokslinės ekspedicijos, nes čia yra ruonių gulyklos; peri pingvinai. Naujosios Zelandijos subantarktinių salų grupėje įtrauktos į UNESCO Pasaulio paveldo sąrašą.
Radvilų rūmai

Istorija

XVI a. dabartinių rūmų vietoje, tada vadintoje Didžiosiomis Lukiškėmis, parko tipo sode už miesto gynybinės sienos, šalia Vilijos vartų, stovėjo Mikalojaus Radvilos Juodojo rūmai. XVII a. viduryje Lietuvos didysis etmonas, Vilniaus vaivada  Jonušas Radvila (1612–1655) pagal architekto Jono Ulricho (projektavo ir Radvilų Biržų pilies rūmus) projektą pasistatydino rezidencinius rūmus.
Originalūs rūmai pavaizduoti 1653 m. vokiečių medalininko Sebastiano Dadlerio (1586–1657) medalyje, nukaltame Jonušo Radvilos inauguracijos į Vilniaus vaivadas proga.
XIX a. pradžioje tuometinis rūmų savininkas Dominykas Jeronimas Radvila (1786–1813) apleistus, negyvenamus rūmus perleido Vilniaus labdarių draugijai, kuri čia tvarkėsi iki 1940 m.
1967 m. rūmuose pradėti restauravimo darbai. Tuomet buvo likę tik 2 rūmų korpusai (šiaurinis ir rytinis) ir vienas – šiaurinis – paviljonas. 1984 m. buvo atstatytas ir antras – vakarinis – paviljonas.
Imaginacinius rūmų paveikslus XX a. tapė Vytautas Gabriūnas (1930–1992).
1990 m. restauruotoje Radvilų rūmų dalyje įkurtas Lietuvos dailės muziejaus padalinys.
Algimantas Janavičius

Biografija

1975 m. baigė Kauno politechnikos institutą, inžinierius. AB „Susiskystintos dujos“ Kaišiadorių – Jonavos – Prienų dujų ūkio viršininkas.
Tėvynės sąjungos Kaišiadorių rajono skyriaus narys. 1995–1997 m., 1997–2000 m., 2000–2003 m., 2003–2007 m. ir nuo 2007 m. Kaišiadorių rajono savivaldybės tarybos narys.
Nuo 2015 m. Kaišiadorių rajono savivaldybės vicemeras.
Sutuoktinė Margarita, vaikas Ramūnas.
Karabacho kalnagūbris

Karabacho kalnagūbris – kalnų grandinė Mažajame Kaukaze, Azerbaidžano teritorijoje. Driekiasi nuo Tertero upės iki Arakso slėnio. Aukštis iki 2725 m (Biojuk Kirso kalnas). Sudarytas daugiausia iš nuosėdinių ir vulkaninių uolienų. Šlaituose auga ąžuolų miškai.
Genė Spūdienė

Biografija

1969 m. baigė Kapsuko tarybinio ūkio technikumą, agronomė.
1969 m. Kapsuko rajono Gudelių kolūkio fermos vedėja, 1971–1975 m. Kapsuko raj. P. Cvirkos kolūkio Mockavos fermos vedėja, 1975–1977 m. Lazdijų rajono „Kibirkšties“ kolūkio sėklininkystės agronomė, 1977–1989 m. „Ąžuolo“ kolūkio kiaulių fermos vedėja, 1989–1992 m. Kazlų Rūdos apylinkės Ąžuolų Būdos kaimo kultūros namų direktorė, 1992 m. Marijampolės žemėtvarkos skyriaus vyresnioji žemėtvarkos specialistė Kazlų Rūdos seniūnijai.
Partijos Lietuvos krikščionys demokratai, 2006 m. Lietuvos valstiečių liaudininkų sąjungos Kazlų Rūdos skyriaus narė.
Nuo 2007 m. Kazlų Rūdos savivaldybės tarybos narė.
Ąžuolų Būdos kaimo bendruomenės tarybos narė. Išsiskyrusi, vaikai Jolanta, Gitana, Marius.
Sniego tirpimas

Sniego tirpsmas arba sniego tirpimas – sniego dangos nykimas, kai dėl šilumos sniegas virsta skystu vandeniu. Pagal mechanizmą šis reiškinys yra ne tirpimas, o lydymasis.

Įtaka, poveikis

Sniego tirpimo įtaka vandens ciklui skiriasi skirtingose geografinėse vietovėse, tačiau globaliniu mastu tai yra svarbus veiksnys vandens judėjime.
Šaltesnio klimato regionuose sniego tirpsmas pavasarį sustiprina upių bei upelių sroves, taip pat dažnai sukeliami potvyniai, staigus sniego tirpimas gali būti nuošliaužų ir purvo srautų priežastis. Susiklosčius tam tikroms klimato sąlygoms (stiprūs vėjai, papildomi krituliai) sniego tirpsmo sukelti potvyniai gali padaryti daug žalos.
Kai kuriuose pasaulio regionuose, valstybėse (pvz., Šveicarijoje) sniego tirpimas sudaro didžiausią vandens nuotėkio dalį.
JAV vakarinėje dalyje iki 75 % naudojamo vandens kilęs iš sniego tirpsmo: kalnų sniego laukai yra natūralūs vandens rezervuarai, šilto sezono metu atiduodantys vandenį upėms.
Pasitaiko, kad ištirpęs sniegas vėl užšąla, pavirsdamas ledu, kas yra pavojinga gyvenvietėse.

Lietuvoje

Lietuvoje dažni potvynių dėl staigaus sniego tirpsmo atvejai, ypač Nemuno deltoje. Kitose upėse pasitaiko rečiau. Svarbus veiksnys – papildomi krituliai.
Auksė Treinytė

Biografija

1970 m. baigė Vilniaus Antano Vienuolio vidurinę mokyklą. Nuo 1970 iki 1975 m. studijavo ir baigė Vilniaus inžinerinį statybos institutą, inžinierė–ekonomistė.
1991 m. atėjo dirbti į Krašto apsaugos ministeriją, Savanorišką krašto apsaugos tarnybą. 1992 m. suteiktas vyresnės leitenantės laipsnis, nuo 1995 m. - kapitonės. 1997 m. išėjo į atsargą, dirbo privačios firmos direktore saugos klausimams, vadovavo Gariūnų turgavietės Automobilių prekybos centro apsaugininkų būriui. Iki 2009 m. buvo Teisės instituto Ūkinės dalies skyriaus vedėja. Sporto rentininkė.
Gyvena Rykantuose (Trakų rajonas), veisia Kaukazo aviganius.
Adidas Brazuca

Adidas Brazuca – Adidas kompanijos sukurtas futbolo kamuolys specialiai 2014 m. pasaulio futbolo čempionatui Brazilijoje. Adidas kuria kamuolius FIFA čempionatams nuo 1970 m.
Vardą šiam kamuoliui išrinko internetu balsavę Brazilijos gyventojai. Šis vardas gavo 77,8 % balsų.
Kamuolys gaminamas „Forward Sports“ gamykloje Sialkoto mieste Pakistane. Toks sprendimas buvo priimtas po to, kai pagrindinė Adidas gamykla Kinijoje nepateikė tinkamo pasiūlymo.
Kamuolys sveria 437 gramus ir yra 69 cm apimties.
Kiošiai

Istorija

1931 m. į Klaipėdos krašto muziejų iš ardomo senkapio Kiošiuose pateko senovės Romos moneta. II Pasaulinio karo metu dingo.
Mašišė

Istorija

Miestelio statusas suteiktas 1972 m.
Papiškės (Elektrėnai)

Istorija

XVIII–XIX a. minimas Zaviesų kaimas (Zawiesy, Sawiessy, Завязъ), buvęs dešiniajame Neries krante. Galbūt šiuo vardu vadintos ir kairiajame krante esančios Papiškės. Bražuolės žemupyje veikė 3 Zaviesų vandens malūnai, buvo keltas per Nerį.
Afrikos lengvieji pėstininkai

Afrikos lengvieji pėstininkai (pranc. Infanterie Légère d'Afrique) – Prancūzijos armijos dalinių, priskirtų Afrikos armijai, kategorija 1832-1977 m. Pirmieji šios rūšies batalionai buvo sudaryti iš nuteistų kariškių, surinktų iš visų Prancūzijos armijos šakų, kurie atliko savo bausmes karo kalėjimuose, bet dar turėjo atitarnauti likusį karo tarnybos laiką. Tuo metu buvo priimta tokius asmenis negrąžinti į buvusios tarnybos vietą, kur jie galėjo trikdyti drausmę ar žiauriai elgtis su tarnybos draugais. 
Pirmieji du Afrikos lengvųjų pėstininkų batalionai buvo suformuoti 1832 m. ir skirti tarnybai Alžyre. Šiuose daliniuose, ironiškai vadintuose pranc. les Joyeux ('linksmuoliai'), buvo palaikomi geležinė drausmė, ir jie buvo daugiausia naudojami kelių tiesimui ir panašiems darbams. Prireikus jie dalyvavo ir karo veiksmuose Afrikoje, Indokinijoje ar pačioje Prancūzijoje (Pirmojo pasaulinio karo metais). Prieš prasidedant Antrajam pasauliniam karui trys batalionai šių pėstininkų buvo pasiųsti Prancūziją statyti įtvirtinimų, 1940 m. balandžio mėnesį buvo perginkluoti ir kariavo iki Prancūzijos pralaimėjimo.
Afrikos lengvųjų pėstininkų karininkai bei dalis seržantų būdavo kariškiai, komandiruoti iš kitų pulkų. Daugelis seržantų būdavo ankstesnieji „linksmuoliai“, atitarnavę savo privalomąjį dalį Afrikos lengvuosiuose pėstininkuose ir nutarę pasilikti juose toliau tarnauti.
Ukrainos Konstitucinis Teismas

Istorija

1978 m. Ukrainos TSR Konstitucija numatė Konstitucinės priežiūros komitetą. Tačiau veikla nebuvo veiksminga, kadangi veikė kaip „priedas“ prie Ukrainos Aukščiausios Tarybos.
1992 m. birželio 3 d. Aukščiausioji Rada priėmė įstatymą „Dėl Konstitucinio Teismo“.
Trasa Shanghai

Istorija

Naujai pastatyta ir 2004 rugsėjo 26 atidaryta trasa kainavo apie 240 mln. JAV dolerių. Suprojektavo vokiečių architektas Hermann Tilke. Trasos planas panašus į kinų raidę shang (上). Trasoje taip pat rengiamos ir kitos auto bei motosporto lenktynės.

Adresas

nėra duomenų
Michael Dell

Jaunystė

Maiklas Delas gimė 1965 m. vasario 23 d. pasiturinčioje Teksaso žydų šeimoje. Delas pradėjo lankyti Herodo pradinę mokyklą Hiustone. Siekdamas kuo greičiau pradėti savo verslą, jis kreipėsi dėl leidimo leisti laikyti vidurinės mokyklos eksterno egzaminą, būdamas aštuonerių metų. Būdamas paaugliu savo uždirbtus pinigus investuodavo į biržas ir į brangiuosius metalus.
Maiklas pirmąjį savo skaičiuotuvą įsigijo būdamas septynerių, o su teletaipo prietaisu susidūrė mokydamasis pagrindinėje mokykloje, juo jis programuodavo po pamokų. Pirmąjį kompiuterį, Apple II, gavo būdamas 15-kos, kurį nedelsiant išmontavo, kad pamatytų, kaip jis veikia. Mokydamasis vidurinėje, vasaromis pardavinėdavo vietinio laikraščio prenumeratas. Jis pastebėjo, kad prenumeratas dažniausiai užsisakydavo jaunavedžiai ir neseniai atsikraustę gyventojai. Taigi jis nusitaikė į šią demografinę grupę, rinkdamas žmonių pavardes iš santuokų ir nekilnojamojo turto įpirkimo paraiškų. Delas per vienerius metus uždirbo $18 000 dolerių, daugiau nei jo istorijos ir ekonomikos mokytojas.

Karjera

1984 m. Maiklas Delas, tuo metu dar būdamas Teksaso universiteto Ostine studentas, įkūrė „PCs Limited“. Bendrabučio kambaryje įsikūrusi bendrovė pardavinėjo kompiuterius, surinktus iš atskirų dalių, suderinamus su IBM PC. Maiklas Delas nustojo mokytis tam, kad galėtų daugiau laiko skirti savo verslui, po to kai gavo apie $300 000 JAV dolerių iš savo šeimos, skirtų įmonės plėtrai.
1985 m. įmonė išleido pirmąjį savo pačių suprojektuotą kompiuterį − „Turbo PC“, kurį pardavė už $795 dolerius. „PCs Limited“ įdėjo skelbimus nacionaliniuose žurnaluose apie jų sistemas parduodamas tiesiogiai vartotojams, ir jog jie surinks užsakytą vienetą pagal vartotojų pasirinkimą. Įmonė pardavė maždaug nuo $50 000 iki $80 000 dolerių vertės patobulintų kompiuterių, jų dalių ar priedų. 1988 m. įmonė oficialiai buvo įregistruota „Dell Computer Corporation“ vardu, persikėlė į naujas patalpas verslo centre, Ostino šiaurėje, ir pradėjo plėstis globaliai.
1992 m. būdamas 27-erių, Delas tapo jauniausiu kompanijos, kuri buvo įtraukta į žurnalo „Fortune“ top 500 sąrašą, generaliniu direktoriumi. 1996 m. „Dell“ pradėjo pardavinėti savo produkciją internetu, taip pat tais pačiais metais įmonė paleido savo pirmuosius serverius. Netrukus „Dell“ savo internetinėje svetainėje pranešė, kad per dieną uždirbo $1 mln. dolerių. 2001 m. pirmojoje pusėje, „Dell“ įgijo 12,8 % pasaulio rinkos dalį, aplenkusi „Compaq“ ir tapusi stambiausia kompiuterių gamintoja pasaulyje. Įmonės kompiuterių ir serverių pardavimai pasaulio ir JAV rinkose pakilo 34,3 ir 30,7 atitinkamai.
1998 m. Delas įkūrė „MSD Capital L.P.“ tam, kad tvarkytų savo ir jo šeimos investicijas. Investicinė veikla apima viešai pardavinėjamus vertybinius popierius, privatų kapitalą ir nekilnojamąjį turtą. Firmoje dirba apie 80 darbuotojų, filialai įsikūrę Niujorke, Santa Monikoje ir Londone.
2004 m. kovo 4 d. Maiklas Delas pasitraukė iš generalinio direktoriaus posto, bet liko direktorių tarybos pirmininku, jo vietą užėmė Kevinas B. Rolinsas (Kevin B. Rollins). 2007 m. sausio 31 d. paprašytas tarybos, Delas grįžo į generalinio direktoriaus postą.
Emilija Grikevičiutė-Pakalnienė

Emilija Grikevičiutė-Pakalnienė (1898 m. sausio 23 d. Mikiškių kaime, Zarasų raj. – 1975 m. rugsėjo 21 d. Vilniuje) – aktorė.
Mokslinis stilius

Mokslinis stilius – literatūrinės kalbos stilius, kuriam būdingi tam tikri bruožai ir kuris naudojamas dažniausiai mokslinėje literatūroje.

Vartojimo sritis

Mokslinė visuomenės veikla. Mokslo pagrindą sudaro kritiškai patikrinta ir susisteminta žmonijos patirtis. Šiuo stiliumi išdėstomas specialus kurios nors mokslo srities turinys.
Svarbiausia mokslo populiarinamųjų tekstų funkcija yra pateikti dalykinę informaciją patraukliai. Siekiama poveikio ir įtaigumo. Savo stiliumi tie tekstai priartėjo prie publicistinės ar grožinės literatūros.
Atlético Petróleos Luanda

Tarptautiniai pasiekimai

Klubas 5 kartus dalyvavo CAF Čempionų lygoje – aukščiausia pasiekta pozicija – pusfinalis (2001 m.).
Graušpicas

Graušpicas (vok. Grauspitz) yra aukščiausias Lichtenšteino kalnas.
Gangningo akmenslydžio centras

Istorija

1998 m. Gangningo akmenslydžio centras oficialiai atidarytas. 1999 m. Azijos žaidynių metu arenoje vyko ledo ritulio varžybos. 2007 m. čia surengtas pasaulio greitojo čiuožimo trumpuoju taku čempionatas, 2009 m. – pasaulio moterų akmenslydžio čempionatas, 2011 m. – pasaulio dailiojo čiuožimo čempionatas. 2015 m. arena renovuota.
Studentė, velnias ir švęstas vanduo

Turinys

Luna – nekalta dvidešimtmetė, šokanti ir dainuojanti viename iš pogrindinių disko klubų. Jos muzikos prodiuseris įvairiais būdais mėgina įsitempti ją į lovą, tačiau mergina jį vis atstumia. Deja, netrukus Lunai baigiasi pinigai ir ji nebegali susimokėti už buto nuomą, todėl priversta nusileisti prodiuseriui, tačiau tuo metu jai į pagalbą iš Rojaus atsiunčiamas angelas sargas, kad apsaugotų nuo paklydimų...