google/wiki40b huggingface dataset:
Dukstynos kapinės

Istorija

Dukstynos kapinėse pradėta laidoti 1977 m. 2007 m. iškirstoje šilo teritorijoje, kuri nusidriekusi šalia Dukstynos kapinių, buvo suprojektuota per 700 naujų kapaviečių. Vėliau dėl kapaviečių stokos buvo susiaurinti kai kurie keliai ir takai, sumažintos atviros teritorijos ir čia įrengtos naujos kapavietės. 2008 m. čia buvo palaidota 6430 žmonių.
Dukstynos kapinėse 1989–1991 m. garbingai perlaidoti 1944–1955 m. Ukmergės apylinkėse žuvę Didžiosios Kovos apygardos ir Vyčio apygardų partizanai, kurių palaikai buvo likę užkasimo vietose Ukmergėje, Deltuvoje, Šešuoliuose, Vidiškiuose, Vaivadiškiuose, Pivonijos šile. Vien Pivonijos šile nuo II pasaulinio karo likusiuose apkasuose buvo surasti 57-ių partizanų palaikai. Iš jų 38-ių tapatybes su artimųjų pagalba pavyko nustatyti, o 19 į Dukstynos kapines atgulė neatpažinti. Partizanų atminimui 1991 m. rugsėjo mėnesį čia atidengtas architekto Medardo Grigaliūno ir skulptoriaus Jono Žentelio suprojektuotas paminklas. Kapavietėje pastatyti Lietuvos kario kryžiai.
Basomis per grindinį

Siužetas

Ką tu gali padaryti dėl meilės? Iš tikrųjų Nikui Keleriui dabar rūpi kiti dalykai. Paskutiniu metu jis naujoje darbo vietoje ilgai neužsibūna ir jo šeima, ypač tėvas Henrikas ir brolis Viktoras, laiko jį nevykėliu. Tik motina lieka ištikima ir tiki savo sūnumi.
Dirbdamas psichiatrinėje klinikoje valytoju, Nikas paskutine akimirka nuo savižudybės gelbsti klinikos pacientę Lailą. Šio poelgio pasekmės labai netikėtos. Laila slapta šnipinėja savo gelbėtoją Niką ir vieną vakarą išdygsta prie jo buto durų, vilkėdama tik naktinius marškinius ir basa. Visos pastangos atsikratyti Lailos Nikui baigiasi nesėkme. Mergina tvirtai apsisprendusi likti pas jį visam laikui. Ir štai neįprasta porelė – Nikas, pirmą kartą gyvenime priverstas būti atsakingas už kitą žmogų, ir Laila, žvelgianti į gyvenimą nustebusiomis vaiko akimis – leidžiasi į kelionę, kuri juos suartins ir negrįžtamai pakeis jų gyvenimus...
Saulius Vytuvis

Biografija

1981 m. baigė Lietuvos žemės ūkio akademiją, miškų ūkio inžinierius.
2005 m. Klaipėdos universitete baigė verslo vadybą.
VĮ „Šilutės miškų urėdija“ padalinio vadovas.
2011–2015 m. ir nuo 2016 m. Šilutės rajono savivaldybės tarybos narys. 
Partijos Naujoji sąjunga (socialliberalai) Šilutės rajono skyriaus narys.
Žmona Vida, vaikai Eglė, Gintautas, Kristina.
Edvardas Eismontas

Biografija

Kilęs iš Eismontų-Venckų h. „Korab“, „Rogala“ giminės. Tėvas Feliksas buhalteris; mama Sofija mokytojavo Kražių mokykloje, direktoriavo Pamūšio mokykloje.
1973 m. Kauno politechnikos institute įgijo radijo elektronikos inžinieriaus specialybę. 1973–1977 m. gyveno Vilniuje, LSSR aukštojo ir specialiojo vidurinio mokslo ministerijos inžinierius ekonomistas, vėliau namų statybos kombinato vyr. energetikas. 1977–1980 m. gyveno Pakruojyje. 1980 m. vedė farmacininkę Vitaliją Černiauskaitę. 1982 m. gimė sūnus Henrikas, 1985 m. dukra Aleksandra.
Dirbo garso, muzikos garsų analizės srityje. Sveikatos būklės spektrografinės diagnostikos (SBSA) išradėjas. Regeneracinės akustikos terapijos programos ASK autorius. 2011 m. Vilniuje įkūrė sveikatos garsų studiją-kabinetą. 
1999 m. balandžio 28 d. inicijavo Šv. Kazimiero ordino įkūrimą, išrinktas ordino Magistru. 2000 m. Utenos apygardoje kandidatavo į LR Seimo narius.  2006 m. spalio 10 d. suteiktas Didžiojo Magistro M. M. titulas. Lietuvos bajorų karališkosios sąjungos signataras. Lietuvos muzikų sąjungos ir Lietuvos autorių teisių gynimo asocijacijos agentūros (LATGA-A) narys. Palaidotas Vilniaus Rokantiškių kapinėse.
Rima Jakutytė

Biografija

1973 m. baigė Vilniaus universiteto Istorijos fakulteto žurnalistikos specialybę.
1973 m. pradėjo dirbti Lietuvos radijo laidų užsieniui vyr. redakcijoje. Daugiausia rengė laidas apie ekonomiką, bankus, finansus, verslo gimimą Lietuvoje ir jo plėtojimą, žinias užsienio klausytojams. Ekonomine, verslo tematika rašė laikraščiuose „Lietuvos komersantas“, „Atgimimas“, „Amžius“, „Savininkas“. Nuo 1993 m. kiekvieną savaitę rengė ekonomines spaudos apžvalgas Čikagoje leidžiamam dienraščiui „Draugas“.  Lietuvos radijo visuomeninių laidų redakcijos vyriausioji redaktorė, laidos „Gimtoji žemė“ prodiuserė, „Litas prie lito“ vedėja.
Heidenheimas prie Brenco

Istorija

Gyvenvietė žinoma nuo senovės. Mieste buvo gynybinė pilis, kuri išliko iki šių dienų.
2015 m. surašymo duomenimis, gyventojų skaičius buvo 48 048 žmonės.
Franz Beckenbauer

Biografija

Gimė Miunchene, 1954 metais būdamas devynerių pradėjo žaisti SC 1906 München komandoje. 1958 m. pradėjo žaisti Miuncheno Bayern jaunimo komandoje.
1964 m. F. Bekenbaueris sužaidė pirmąsias rungtynes pagrindinėje Bayern ekipoje, kuri tuo metu žaidė regioninėje lygoje, bet kitame sezone jau pateko į Bundeslygą. Bayern komandoje žaidė iki 1977 m., su komanda po 4 kartus laimėjo šalies čempionatą ir taurę, 3 kartus laimėjo Europos šalių čempionatų taurę. Nuo 1977 m. iki 1980 m. žaidė JAV, atstovavo Niujorko Cosmos komandą. 1980–1982 m. grįžo į Vokietiją, kur žaidė Hamburger SV komandoje. 1983 m. grįžo į Niujorko Cosmos ir tais metais baigė karjerą. Iš viso Vokietijos klubuose sužaidė 424 rungtynes, pelnė 45 įvarčius.
Pirmąsias rungtynes Vakarų Vokietijos rinktinėje F. Bekenbaueris sužaidė 1965 m. rugsėjo 26 d., 1966 m. jau atstovavo Vokietiją pasaulio čempionate. Rinktinėje žaidė iki 1977 m., iš viso sužaidė 103 oficialias rungtynes, per kurias pelnė 13 įvarčių.
Nuo 1984 m. iki 1990 m. užėmė Vakarų Vokietijos rinktinės vyriausiojo trenerio pareigas, jo treniruojama rinktinė iškopė į 1986 pasaulio čempionato finalą bei laimėjo 1990 pasaulio čempionatą. Iš viso rinktinė treniruojama F. Bekenbauerio sužaidė 66 oficialias rungtynes, iš kurių laimėjo 36.
Vėliau F. Bekenbaueris kelerius metus treniravo Bayern komandą, 1994 m. tapo klubo prezidentu, o 2002 m. – valdybos pirmininku.
Jis taip pat prisidėjo prie Vokietijos išrinkimu 2006 m. pasaulio čempionato organizatore, o pats F. Bekenbaueris vėliau tapo organizacinio komiteto pirmininku.
Stefano de Gregorio

Profesinė biografija

Stefanas tapo žinomas, kai jis buvo vos vienerių metų ir šešių mėnesių. Dalyvavo įvairiose komercinėse veiklose Argentinoje ir užsienyje. Vaidino filme „Valentine“ („Valentinas“), kurio režisierius buvo Alejandro Agresti. 2003 m. vaidino Cris Morenos telenovelėje „Rincón de luz“ („Šviesos kampelis“). 2004 – 2005 m. vaidino Thomą (Tomą) telenovelėje „Floricienta“ („Pelenės istorija“), 2006 m. – telenovelėje „Chiquitas sin fin“. 2007 m. pradėjo vaidinti telenovelėje „Casi Ángeles“ („Beveik Angelai“) gatvės vaiką, vardu Lleca. Pabrėžiamas jo fizinis patrauklumas bei protiniai gabumai. Šioje telenovelėje jis vaidino visuose sezonuose. Paskutinis sezonas 2010 m. Telenovelės „Casi Ángeles“ („Beveik Angelai“) užkuliuose jis prasitarė, kad jaučiasi labiau subrendęs nei tada, kai filmavosi Floricienta. Jo geriausi draugai Peter Lanzani, Gaston Dalmau ir ypač Agustín Sierra.
Hajašio riba

Hajašio riba yra maksimalaus žvaigždės spindulio apribojimas duotos masės žvaigždei. Kai žvaigždė yra visiškoje hidrostatinėje pusiausvyroje (gravitacinę jėgą visiškai atsveria plazmos plėtimasis į išorę), žvaigždė negali viršyti spindulio, kurį nulemia Hajašio riba. Tai turi didelę reikšmę tiek žvaigždei formuojantis, tiek jai išdeginus visą savo vandenilį.
HR diagramoje Hajašio riba brėžia beveik vertikalią liniją ties maždaug 3500 K.
Hajašio ribai yra ir išimčių - tai visų pirma besitraukiančios prožvaigždės ir žvaigždės, kurių magnetiniai laukai trikdo vidinę energijos pernašą konvekcijos būdu.
Hajašio riba taip pavadinta Chushiro Hayashi, japonų fiziko, garbei.
Aknystos savivaldybė

Istorija

Savivaldybė sudaryta 2009 m. reformos metu iš Jėkabpilio rajono dalies.
Ketvirtadienis

Ketvirtadienis yra savaitės diena tarp trečiadienio ir penktadienio.
Ši diena yra savaitės vidurys šalyse, kuriose savaitė prasideda pirmadienį.
Pagal kai kurias konvencijas (pvz., ISO 8601), savaitės numeruojamos pagal ketvirtadienius: pirmoji metų savaitė yra ta, kuri turi pirmąjį metų ketvirtadienį.

Etimologija

Terminą „ketvirtadienis“ sukūrė kalbininkas Jonas Jablonskis.
Rančos stiliaus namas

Rančos stiliaus namai (angl. Ranch-style houses) yra unikalios architektūros, amerikietiško stiliaus gyvenamieji namai. Pirmieji rančos stiliaus namai buvo pastatyti 1920 metais, masinės tokių namų statybos vyko tarp 1940 ir 1970 metų. Daugiausia jų stovi vakarinėje JAV dalyje, kurioje tuo metu buvo patiriamas žymus gyventojų skaičius augimas bei didėjanti būsto paklausa.
Tai buvo ilgi bei žemi namai, naudojantys minimalų apdailos medžiagų kiekį. Namai buvo paties paprasčiausio išplanavimo, tad sulaukė daug kritikos dėl stiliaus trūkumo. Rančos stiliau namai išliko populiarūs iki 8-ojo dešimtmečio pabaigos, kai populiaresniais vėl tapo tradicinio stiliaus namai, tačiau pastaraisiais metais rančos stiliaus namai sulaukia vis didesnio susidomėjimo.
Lenino rajonas (Kaunas)

Lenino rajonas – LTSR administracinis-teritorinis vienetas Kauno mieste.

Istorija

Įkurtas 1941 m. kovo 21 d., panaikintas 1955 m. rugsėjo 8 d.
Vėl sudarytas 1962 m. gruodžio 10 d. Tuo metu apibrėžtos rajono ribos: Neries upė, miesto šiaurinė riba, Ateities g., geležinkelis Vilnius–Kaunas, Tunelio g., Čiurlionio g., Nemuno upė, Majakovskio g., Laisvės alėja, Raudonosios Armijos prospektas, Žemaičių g., Rokiškio g., Kapsų g. iki Neries upės.
Tautinė partija Lietuvos kelias

Istorija

Įkurta 2001 m. Vilniuje. 2003 m. birželio 23 d. partija įregistruota Teisingumo ministerijoje. Turėjo skyrius Vilniuje, Kaune, Klaipėdoje, Druskininkuose. 2004 m. Seimo rinkimuose surinko 2577 balsų ir mandatų negavo. 2014 m. prijungta prie Lietuvos liaudies partijos.

Programinės nuostatos

„Spartėjanti globalizacija, tarptautinė migracija, naujosios technologijos bei komunikacijos lemia ir Vakarų civilizacijos pokyčius. Lietuva, norėdama atlaikyti tokį globalų spaudimą, turi būti visais atžvilgiais stipri valstybė. Mūsų šaliai reikia nepaprasto nacionalinio atsparumo, norint išsaugoti savo ilgaamžius tautinius siekius, idealus ir pamatines vertybes. Moderniojoje pasaulinėje multikultūrinėje aplinkoje Lietuva privalo būti stipri ne tik savo gynybine, ekonomine ar socialine galia, bet ir tautine kultūrine savikūra“.
Šiaudinė

Istorija

XVI amžiuje ties Šiaudine buvo įrengta stambi laivų statykla.
Jungtinių Valstijų Teisių bilis

Reikšmė

Teisių bilis laisvę. Kiekvienam piliečiui garantuojama teisė turėti ginklą, o federalinei valdžiai be tinkamo teismo proceso sprendimo draudžiama atimti iš žmogaus gyvybę, laisvę ar jo nuosavybę.
Pagal Teisių bilį prieš pradedant teismą dėl sunkių federalinių nusikaltimų, reikalingas didžiosios prisiekusiųjų komisijos sprendimas, o teismo procesas turi būti viešas ir greitas. Sprendimą byloje priima nešališki prisiekusieji iš valstijos ar teisinės apygardos, kurioje įvyko nusikaltimas. Taip pat draudžiama antrąkart teisti žmogų už tą patį nusikaltimą. Be to, Teisių bilyje teigiama, kad teisių išvardijimas Konstitucijoje nereiškia, kad piliečiai neturi kitų teisių. Teisių bilis palieka visas galias, kurios nepaskirstos federalinei valdžiai, JAV gyventojams ir valstijoms.
Teisių bilis suvaidino svarbų vaidmenį JAV teisinėje ir politinėje sistemoje. Šis dokumentas ir toliau išlieka fundamentaliu laisvių ir tautos kultūros simboliu. Viena iš keturiolikos Teisių bilio originalo kopijų yra viešai demonstruojama Nacionalinės archyvų ir įrašų administracijos pastate Vašingtone.
Biruta Mikienė

Biografija

1959–1962 m. mokėsi Kretingos pradinėje mokykloje, 1962–1970 m. Kretingos vidurinėje mokykloje, 1970–1974 m. studijavo Vilniaus pedagoginiame institute. 1974–1980 m. Kretingos 2-osios 8-metės mokyklos mokytoja. 1980–1983 m. Kretingos 3-osios vidurinės mokyklos direktorės pavaduotoja, 1984–1995 m. mokytoja, nuo 1995 m. direktorė, prancūzų kalbos mokytoja. 1993–1996 m. prancūzų kalbos dėstytoja asistentė Kretingos religijos studijų institute prie Vytauto Didžiojo universiteto. 2004 m. Klaipėdos universitete įgijo edukologijos magistro kvalifikacinį laipsnį.
1992–1996 m. „Lietuvos-Prancūzijos“ asociacijos Kretingos skyriaus pirmininkė. 2003–2004 m. Kretingos rajono savivaldybės tarybos narė (LCS).  Nuo 2002 m. Kretingos rajono Švietimo įstaigų atestacijos komisijos narė, 2004–2007 m. vidurinio ugdymo programos akreditavimo ekspertė. Lietuvos gimnazijų asociacijos tarybos narė. Nuo 2004 m. Kretingos miesto bendruomenės tarybos narė.
Samanynai (Geldapė)

Istorija

Samanynų pavadinimas siejamas su aplinkinėmis pelkėmis ir gausiomis samanomis jose. Kaimas išsidėstęs keletą kilometrų piečiau Rusijos–Lenkijos tarpvalstybinės sienos. Į jį veda nereikšmingas kelias iš apskrities centro Geldapės į Mažučius (dab. lenk. Mażucie) ir tolyn iki pat Vykiškių (dab. rus. Багратионово) ir Darkiemio (dab. rus. Озёрск). Dabar abi pastarąsias gyvenvietes nuo Samanynų skiria tarpvalstybinė siena. Kaimo šiaurėje iki 1945 m. ėjo geležinkelio linija Įsrutis (dab. rus. Черняховск) – Lukas (dab. lenk. Ełk).
Gyvenvietė pirmąkart raštiškai paminėta 1592 metais, tuo metu kaimiečiai valdė 200 ha žemės. Tik nedaugelis gyventojų išgyveno po Didžiojo maro, siautusio 1708–1710 m. Po 1750 m. krašte pradėjo kurtis persikėlėliai iš įvairių Europos vietų ir Samanynai pamažu augo: jei 1785 m. buvo vos penki ugniakurai, tai 1895 m. jau suskaičiuoti vienuolika gyvenamųjų namų su 108 gyventojais. Kaimas administraciškai priklausė: 1818–1871 m. Prūsijos karalystei, Rytų Prūsijos provincijai; 1871–1918 m. Vokietijos imperijai; 1918–1933 m. Veimaro respublikai. Nuo 1874 m. priskirtas Balupėnų valsčiui, vėliau įėjo į Grigeliškių (dab.
lenk. Grygieliszki) valsčių. Antrojo pasaulinio karo pabaigoje gyventojai evakavosi į vakarinę Vokietijos dalį, pasitraukimo metu iš 62 kaimiečių 19 žuvo.
Povilas Stankus

Povilas Stankus (g. 1939 m. gegužės 1 d.) – lietuvių teatro ir kino aktorius. Dirba Klaipėdos dramos teatre.
Poliuretanas

Poliuretanai (trumpinami kaip PUR arba PU) – tai grupė sintetinių polimerų, turinčių makromolekulėje uretaninių grupių [-O-CO-NH-].

Naudojimas

Iš poliuretano gaminamos įvairios tarpinės, įvorės, movos, volai dažų bei kitų medžiagų perkėlimui, tyliai riedantys ratukai, kreipiančiosios, transportavimo juostos, pirštų antgaliai, smūgio sugerėjai, fiksacinės plokštelės, gramdymo peiliai, siurbtukai.
Autai

Autai – medžiagos gabalai, dažniausiai stačiakampiai, apie 35×90 cm dydžio, užvyniojami ant kojos ir atstojantys kojines avint batus. Galimi autų variantai vasarai iš medvilnės ar panašaus audinio ir žiemai – iš storesnės medžiagos, su vilna. Anksčiau autai nešioti su auliniais batais, vyžomis, vyturais.

Istorija

Autai plačiai naudoti įvairių šalių kariuomenėse. Rytų Europos eiliniai kareiviai juos nešiojo iki XXI a. Vokiečių vermachtas autus naudojo iki pat Antrojo pasaulinio karo pabaigos, VDR kariuomenė autų atsisakė 1968 m., Suomijos – 1990 m., Ukrainos – 2004 m. Rusijos Gynybos ministerija apie perėjimą prie komplekto „kareiviški batai + kojinės“ pranešė 2014 m. pradžioje. Autų dėvėjimo madą į Rusiją atvežė caras Petras I iš Olandijos kariuomenės 1690–aisiais.
Elena Nijolė Bučiūtė

Biografija

1947 m. baigė Rokiškio mergaičių gimnaziją. 1947–1953 m. studijavo Lietuvos dailės institute. 1968 m. architektūros mokslų kandidatė. 
1953–1975 m. Miestų statybos projektavimo instituto architektė (1953–1958 m. vyr. architektė, 1958–1975 m. grupės vadovė, 1971–1975 m. vyriausioji projektų architektė). Nuo 1976 m. Vilniaus inžinerinio statybos instituto (nuo 1991 m. VGTU) dėstytoja; docentė (1982 m.), nuo 1989 m. profesorė. Nuo 1994 m. individualios N. Bučiūtės kūrybinės studijos vadovė. Suprojektavo apie 50 pastatų, daugiausia Vilniuje.
Evaldas Balčiūnas

Biografija

2000 m. UAB „Eniro Lietuva“ darbuotojas.
Nuo 1997 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Šiaulių skyriaus narys, nuo 2001 m. skyriaus tarybos narys.
2004–2007 m. Šiaulių miesto savivaldybės tarybos narys.
Elena Milda Kaminskienė

Biografija

1956 m. Kauno politechnikos institute baigė chemijos technologiją. 1960–1965 m. dirbo konstravimo biure „Puntukas“, 1965–1973 m. LSSR lengvosios pramonės ministerijos Trikotažo pramonės gamybos skyriuje, nuo 1973 m. Paminklų konservavimo institute Vilniuje. 1993 m. aukščiausios kvalifikacijos tapybos restauratorė.
Tyrinėjo senąsias sienų tapybos technologijas, ieškojo naujų priemonių jai restauruoti ir konservuoti. Dalyvavo restauruojant Šv. Jonų ir Šv. Dvasios bažnyčias Vilniuje, Pažaislio vienuolyną Kaune.
Borgu

Istorija

Borgu – viena iš hausų valstybių, klestėjusi Sahelio civilizacijoje. Ji buvo įkurta apie XV a. ir priklausė septynių antrinių valstybių (Banza bakvai) grupei. Šios valstybės kūrėjai ir valdovai nebuvo etniniai hausai, o tauta, vadinama baribais (ar borgava). Jos valdovai buvo tituluojami ne sarkin, kaip daugumoje hausų valstybių, o kibe.
Tai nebuvo vieninga centralizuota valstybė, o greičiau valstybėlių konfederacija, apėmusi visas baribų gyvenamas žemes. Pagrindinis šios konfederacijos miestas-valstybė buvo buvo Busa, laikoma dvasine baribų sostine, tačiau svarbią politinę valdžią turėjo Nikis. Dar vienas baribų miestas, Ilo, buvo svarbus ekonominis centras. Kisra legenda pasakojo, kad šiuos tris miestus įkūrė legendinis Kisra, išeivis iš Arabijos. Kiti svarbūs Borgu miestai-valstybės buvo Paraku, Kandis, Kvandė.
Fulbiams sukūrus Sokoto kalifatą, Borgu buvo įjungta į jį, ir vietinę dinastiją pakeitė fulbių emyrų dinastija. Jie tituluoti emyrais arba sarkinais.
1897 m. Borgu buvo užimta britų (įjungta į Nigeriją), o 1898 m. susitarimu su prancūzais pasidalinta: pastariesiems atiteko vakariniai valstybės miestai. Tai padidino vietos vaidus, ir nuo Busos atskilo Kajamos emyratas. Jis prie Busos buvo prijungtas tik 1954 m., Nigerijos sudėtyje suformuojant tradicinę Borgu karalystę su ceremonine valdovo institucija. Dabartinis Borgu emyras yra Haliru Dantoro Kitoro III dan Muhammadu Sani, valdantis nuo 2002 m.
Nacizmas

Nacizmas, nacionalsocializmas, hitlerizmas – totalitarinė Vokietijos politinės partijos NSDAP, susikūrusios 1919 m. ir valdžiusios Vokietiją tarp 1933 ir 1945 m., politinė ideologija. Pagrindiniai nacionalsocializmo ideologai buvo Adolfas Hitleris (Mein Kampf "Mano kova") bei Alfredas Rosenbergas ir Jozefas Gebelsas.
Ideologijos apibūdinimas nėra paprastas, istorikai ir politologai nesutaria ar nacizmą galima laikyti atskira ideologija ar tik fašizmo forma. Nacių režimas buvo pirmasis istorijoje rasizmą padaręs oficialia valstybės doktrina. Būdingas antisemitizmas, šovinizmas, represijos prieš kitaminčius, eugenikos propagavimas.

Ideologija

Nacionalsocializmas įrodinėjo arijų rasės pranašumą. Hitleriui esant gyvam, naciai propagavo stiprią, centralizuotą fiurerio valdžią ir tvirtino, kad gins Vokietiją ir vokiečių tautą (įskaitant vokiečius, gyvenančius užsienyje) prieš komunizmą ir žydų ardomąją veiklą. Galiausiai, naciai siekė įkurti didelę, homogeninę ir autarkinę etninę valstybę, su pangermanizmo idėjomis.
Hitlerio politiniai įsitikinimai buvo suformuluoti „Mano kova“. Jo ideologija turėjo tris pagrindinius teiginius: istorijos koncepcija, kaip rasių kovai daryta socialdarvinizmo įtaka; antisemitizmas; ir idėja, kad reikia įsigyti žemę iš Rusijos. Jo antisemitizmas, kartu su jo antikomunizmu, davė pagrindą sąmokslo teorijai apie „žydų bolševizmą“. Hitleris savo pažiūras tobulino savo pastebėjimais gyvenant Vienoje nuo 1907 iki 1913 m. Jis nusprendė, kad rasistinė, religinė ir kultūrinė hierarchija egzistuoja, o arijai yra šios hierarchijos viršūnėje, tuo tarpu žydai ir romai buvo žemiausiame hierarchijos lygyje. Jis tikėjo, kad Austrijos-Vengrijos imperijos etninė ir lingvistinė įvairovė susilpnino imperiją ir sukūrė nuomonių įvairovę. Dar daugiau, Hitleris matė demokratiją kaip destabilizuojančią jėgą, nes ji suteikė galią etninėms mažumoms, kurios, jo teigimu, susilpnino ir destabilizavo imperiją ir privedė prie jos pačios dalijimosi. Hitlerio politiniai įsitikinimai buvo paveikti Pirmojo pasaulinio karo ir 1917 m. Spalio revoliucijos ir vėliau buvo modifikuoti tarp 1920 ir 1923 m.
Būdviečiai

Istorija

Kaimas pirmą kartą minimas 1613 m.

Pavadinimas

Kaimas susiformavo iš gyvenvietės tipo – būdos, prie šio žodžio pridedant subūdvardintą vietos formą. Būda buvo vadinamos miško verslo įmonės Užnemunėje.
Panevėžio rajono savivaldybės taryba 1995–1997 m.

Teisinis pagrindas

Rinkimai įvyko vadovaujantis 1992 m. spalio 25 d. Konstitucijos nuostatomis, 1994 m. liepos 7 d. naujuoju Vietos savivaldos įstatymu ir nauju 1994 m. liepos 7 d. savivaldybių tarybų rinkimų įstatymu. Be to, 1994 m. liepos 19 d. priimtas Lietuvos Respublikos teritorijos administracinių vienetų ir jų ribų įstatymas.
Lietuvos Respublikos administraciniais vienetais tapo apskritys ir savivaldybės, gyvenamosios vietovės suskirstytos į miesto ir kaimo gyvenamąsias vietoves. Panaikintos savivaldybių pakopos, miesto gyvenamosioms vietovėms priskirti miestai, kaimo gyvenamosioms vietovėms – miesteliai ir kaimai. Savivaldybė sudaroma iš gyvenamųjų vietovių. Jos teritorija gali būti skirstoma į seniūnijų aptarnaujamas teritorijas. Iki 25 sumažintas Panevėžio rajono savivaldybės tarybos narių skaičius, meras tapo ir atstovaujamosios, ir vykdomosios valdžios galva.

Veikla

Rajono meru išrinktas Vytautas Liudvikas Šeštokas, jo pavaduotoju Kęstutis Virgilijus Henrikas Vaičiūnas. Savivaldybės administratore paskirtae Aldona Melėnienė.
Priekulės spaustuvė

Priekulės prieglaudos spaustuvė – spaustuvė ir pirmoji Lietuvos poligrafininkų mokykla Priekulėje, veikusi 1865–1918 m.

Istorija

XIX a. šeštojo dešimtmečio pradžioje kunigu praktikantu į Priekulę paskirtas Johanas Frydrichas Šrėderis (1829–1906) dar ėjo mokytojo pareigas ir vadovavo privačiai mokyklai, o 1854 m. įkūrė „globos“ draugiją. 1856 m. pradėjo veikti prieglauda. Į Elniškės kumetyne įsikūrusią prieglaudą iš pradžių buvo priimti 6 berniukai ir tiek pat mergaičių. Visi prieglaudos auklėtiniai buvo lietuviai. Prieglaudos įkūrėjas išmoko lietuviškai, pirko pigius spaustuvės įrengimus ir pradėjo našlaičius mokyti amato, tikėdamasis iš spaustuvės gauti pajamų, reikalingų prieglaudai išlaikyti, o jaunuolius parengti savarankiškam gyvenimui.
1865 m. spaustuvė pradėjo veikti. Netrukus mokytis amato įstojo būsimieji lietuvių spaudos darbuotojai Mikelis Kybelka, Martynas Šernius, Jurgis Traušys. Prieglaudos auklėtiniai buvo mokomi lietuvių kalbos, o kadangi mokymui trūko vadovėlių, F. Šrėderis pats parengė du vadovėlius. Netrukus prieglaudos gyventojai išmoko knygrišystės. Elniškės prielauda pasidarė per maža ir Šrėderis jai nupirko ūkį Gropiškiuose.
„Keleivio iš Karaliaučiaus“ redaktorius Frydrichas Kuršaitis savo laikraštyje gyrė F. Šrėderio darbus, reklamavo jaunuosius spaustuvininkus ir skatino pirkti jų leidinius. Jo bute buvo įrengtas Priekulės knygų bei laikraščių sandėlis. 1875 m. „Lietuviškų kalendrų“ tiražas priartėjo prie 1500 egzempliorių.
Už nuopelnus švietimui F. Šrėderiui buvo pasiūlyta dirbti Klaipėdos apskrities karališkuoju mokyklų inspektoriumi. 1875 m. spaustuvė parduota J. Traušiui. Traušio šeimininkavimo metais Priekulės spaustuvėje buvo spausdinami 8 laikraščiai, pasirodė 209 knygos, išleista daug vadovėlių. Norėdamas prisivilioti pirkėjų, prenumeratorių, J. Traušys pirmasis Mažojoje Lietuvoje pradėjo leisti knygas dalimis kaip nemokamą laikraščių priedą. Baigus spausdinti knygą, prenumeratoriui būdavo atsiunčiamas antraštinis lapas ir skaitytojas, pats įsirišęs knygą, be išlaidų papildydavo savo biblioteką.
1918 m. Priekulės spaustuvė uždaryta. 1865–1918 m. joje išspausdintos 257 knygos, leisti 9 laikraščiai, daug smulkių leidinių – beveik tiek pat, kiek visos 19 Klaipėdos spaustuvių išleido per šimtmetį. Du trečdalius spaudinių sudarė religinė literatūra, bet pasirodė ir apie 30 visuomeninio bei istorinio pobūdžio brošiūrų, 49 kalendorių knygutės.
Pavilnojys

Aplinkinės gyvenvietės

Maišiagala – 1 km
Žemaitija (Raseiniai)

Žemaitija – visuomenės bepartyvis laikraštis, laikraštis, ėjęs 1919 m. Raseiniuose dukart per savaitę.

Istorija

Leido ir redagavo redakcijos komisija. Spausdino S. Kadušino spaustuvė Raseiniuose. Išėjo 55 numeriai.
Skirtas Raseinių apskrities gyventojams. Informavo apie Žemaitijos krašto įvykius, užsienio naujienas, svarstė socialinius, švietimo ir kt. klausimus.