google/wiki40b huggingface dataset:
Maimonidas

Mošė Maimonidas (tikr. Mošė ben Maimonas arba Mozė ben Maimunas 1135 m. kovo 30 d. Kordoboje – 1204 m. gruodžio 13 d.) – viduramžių žydų filosofas, teologas, medikas. Rašė daugiausia arabų kalba.

Biografija

Maimonidas gimė Kordoboje (dab. Ispanija). Dėl musulmonų fanatikų persekiojimų šeima buvo priversta palikti šį miestą ir kurį laiką klajojo po Ispaniją. Tačiau Maimonidas aktyviai studijavo įvairius mokslus, tokius kaip matematika, astronomija, medicina. Per arabų filosofiją susipažino su Aristotelio idėjomis, kurioms liko ištikimas visą gyvenimą. 1160 m. persikėlė į Maroką, o 1165 m. – į Egiptą, kur nuo 1187 m. kaip medicinos žinovas buvo pakviestas dirbti Kairo sultono rūmų gydytoju. Mirė Palestinoje.

Filosofija

Mošė Maimonidas stengėsi suderinti religiją ir filosofiją. Remdamasis Aristotelio filosofijos arabiškąja interpretacija, bandė racionalizuoti judaizmą. Maimonidas aiškino, kad tikėjimas negali būti aklas, kad jis ne tik gali, bet ir turi pasiduoti filosofijos, taigi, proto, teismui. Dievas, anot jo, pirminis pasaulio „judintojas“, „būtinai egzistuojanti“ jėga, skirtinga nuo „galimai egzistuojančių“ daiktų. Žmogus galįs žinoti tik tai, kad Dievas egiztuoja, tačiau ne tai, koks jis yra. Dėl šios priežasties Dievui negalima priskirti jokių atributų.
Maimonido teigimu, tarp Dievo ir daiktiškojo pasaulio yra grynai dvasiškų esybių, vadinamų angelais, sfera, kuri per emanaciją atsirado iš Dievo. Daiktų pasaulį skirstė pakopomis: aukščiausia – žvaigždžių, žemiausia – 4 stichijų: ugnies, vandens, oro, žemės. Šioje pakopoje vyrauja grubus materializmas, viskas yra laikina, trapu ir mirtinga.
Protinį žmogaus tobulumą vertino labiau nei dorovinį. Pasak Maimonido, dorovė svarbi tik žmogaus ir visuomenės bei atskirų asmenų tarpusavio santykiuose, todėl negali nukreipti į aukštesnį tikslą. Dėl protinio tobulumo žmogus pažįstąs pasaulio sąrangą bei Dievą ir pelnąs pomirtinį nemirtingumą. Nemirtingi esą tik tie, kurie lavindami protą iki tobulumo išvysto savo universalią žmogiškąją sielą. Kiti tampa tik dalinai nemirtingi. Toks tobulai mąstančio „antžmogio“ idealas buvo artimesnis ne judaizmui, o aristotelizmui, helenistinei žmogaus sampratai.
Rasteniškiai

Istorija

1904 m. kaimas minimas Inturkės juodraštinėje priešvedybinių apklausų knygoje.
Paruošti karstą!

Muzika

Pagrindinę šio filmo temą savo dainoje „Crazy“ yra panaudojusi grupė Gnarls Barkley.
Kontempliacija

Kontempliacija (lot. contemplatio = (įsi)žiūrėjimas) – didelis susikaupimas, susitelkimas, susimąstymas;  misticizme – aukščiausio pažinimo rūšis, kuri remiasi intuicija; pasyvus tikrovės suvokimas. Kontempliatyvus asmuo yra linkęs į kontempliaciją, susimąstymą, sutelkiantis dėmesį į savo vidaus pasaulį; pasyviai stebi tikrovę.

Istorija

Romėnų augūrai pranašaudavo ateitį, stebėdami tam tikrą iš anksto apibrėžtą dangaus sritį, lot. Templum („stebėjimo erdvę“) paukščių skrydį ir aiškindavo, bandė nuspėti. Analogiškai ant žemės buvo išskiriamas tam tikra šventa vieta, žemės plotas, kuris buvo pašvęstas tik dievybei (tas plotas taip pat buvo vadinamas templum).
Romnai

Istorija

Pirmieji žmonių pėdsakai aptinkami iš vėlyvojo paleolito, čia jau gyventa prieš 15-30 tūkst. metų. IX–X a. apylinkėse įkurta severianų gyvenvietė, o apie 1100 m. pastatyta pilis, kuri daugelį amžių gynė Kijevo Rusios sienas.
Miestą Romen pirmą kartą pamini 1096 m. Lavrentijaus metraštis, aprašydamas Vladimiro Monomacho kovas su polovcais. Miesto vardas kildinamas nuo gėlės ramunės, kurios gausiai žydėjo derlingose žemėse.
1185 m. polovcų chanas Končakas, nugalėjęs kunigaikštį Igorį, užėmė visas Posolės gynybinės linijos pilis, tarp jų ir Romeną. 1239 m. mongolų totorių chanas Batijus sugriovė miestą. 1648–1654 m. išsivadavimo kare Romeno gyventojai vieni pirmųjų perėjo į Bogdano Chmelnickio pusę. 1707 m. Romene savo būstinę įkūrė etmonas Ivanas Mazepa ir Švedijos karalius Karolis XII, kurių tikslas buvo Ukrainos nepriklausomybė nuo Rusijos.
Nuo 1714 m. miestas tapo Lubenės, o vėliau Mirgorodo pulko administraciniu – politiniu centru. Gera geografinė padėtis paskatino miesto ekonominę plėtrą. Rusijos carienė Jekaterina II čia įkūrė svarbiausią šalies tabako fabriką. Nuo XIX a. vidurio miestą garsino tik Novgorodo mugėms nusileidžiančios Iljos mugės, į kurias susirinkdavo iki 120 pirklių, o prekybos apyvarta siekė 10 mln. rublių.
1874 m. nutiesiamas Liepojos-Romnų geležinkelis, sujungęs Kairiakrantę Ukrainą su Baltijos jūra ir paskatinęs pramonės vystymąsi – Romnuose įsteigiama viena pirmųjų Ukrainoje mechaninių gamyklų. XX a. pradžioje mieste buvo trys dramos teatrai, Leontovičiaus kapela, 12 pravoslavų cerkvių, katalikų bažnyčia, 4 sinagogos, viešoji biblioteka.
Atskirais periodais Romnai, kaip pavieto centras priklausė Černigovo vaivadijai, Mažosios Rusijos, vėliau Poltavos gubernijoms, 1923–1931 m. Romnų apskrities, 1931–1939 m. Černigovo srities rajono, nuo 1939 m. Sumų srities rajono centras. Tais pačiais metais gavo dabartinį pavadinimą. 1962 m. miesto administracijai priskirti Zasuljės, Lozovo ir Procovkos kaimai.
Antrojo pasaulinio karo metais dvejus metus mieste siautėjo hitlerininkai. Už miesto išvadavimą 163-ioji šaulių divizija buvo pavadinta Rovno vardu, vėliau, po Kijevo išvadavimo pavadinta Romnų – Kijevo divizija.

Paminklai

Romnai didžiuojasi pirmuoju Tarasui Ševčenkai pastatytu paminklu, paminklu motinai didvyrei Aleksandrai Derevskij, įsūnijusiai ir išauginusiai 48 įvairių tautybių našlaičius vaikus, Zaporožės rados veikėjui Petrui Kalniševskiui.
Iš senų laikų išlikę architektūros ansambliai – Šv. Dvasios soboras, Miesto tarybos pastatas, realinė ir dvasinė mokyklos, pavieto vaistinė. Priemiestyje gausiai lankomi sudų – parkų meno šedevrai „Dainų miškas“ ir „Ognivščina“.

Žmonės

Mieste ir jo apylinkėse gimė garsūs teatro menininkai Georgijus Zatirkevičius-Karpinskojus, Vasilijus Jeriomenka, skulptorius Ivanas Kavaleridzė, garsaus „Zaporožės maršo“ autorius Eugenas Adamcevičius, akademikai fizikai Abramas Jofė ir Sergejus Timošenka, chemikai V. Koršakas ir I. Skripalis, medikai I. Savčenko, M. Gubergirica ir kiti.
Dadzia

Incidentai

Siaučiant taifūnams ar pilant smarkiam lietui, Dadzia upę neretai užneša nuošliaužos, užverčiančios ir apgadinančios kelius. 2008 m. rugsėjį prasiautęs taifūnas „Sinlaku“ sukėlė audringus potvynius, kurie nuplovė Houfengo tilto (sujungiančio Houli su Fengjuanu) atramas, incidento metu žuvo šeši žmonės. 2010 m. birželį, po NT$1,4 mlrd. kainavusių rekonstrukcijos darbų, tiltas buvo atidarytas transporto priemonių eismui.
Olimpinis kongresas

Olimpinis kongresas – Tarptautinio olimpinio komiteto organizuojamas olimpinio judėjimo atstovų susirinkimas. Kaip patvirtinta Olimpinės chartijos 1 skirsnio 4 taisyklėje olimpinį kongresą organizuoja, nustato jo taisykles ir veiksmus olimpinio komiteto prezidentas. Olimpinio kongreso susirinkimai neturi tikslaus reguliarumo. Kongresų datas nustato olimpinis komitetas.
Nors olimpinio kongreso nutarimai yra konsultacinio pobūdžio, visos priimtos rekomendacijos turi būti formaliai patvirtintos olimpinio komiteto.
Pirmasis olimpinis kongresas buvo surengtas 1894 m. Paryžiuje. Šio kongreso metu buvo įkurtas tarptautinis olimpinis komitetas ir pradėta jo veikla. Taip pat šiame kongrese buvo sutarta atgaivinti šiuolaikines olimpines žaidynes.
Iki 1930 m. įvyko 8 olimpiniai kongresai, kuriuos svarstyti įvairūs klausimai dėl olimpinio judėjimo. 1930 m. Berlyne įvyko paskutinis kongresas prieš II pasaulinį karą. Po to buvo 40 metų olimpinių kongresų pertrauka iki 1973, kai įvyko dešimtasis kongresas Varnoje. 1981 m. įvyko kongresas Baden Badene, o 1994 m. Paryžiuje. Šiame kongrese dalyviai diskutavo apie aplinkos apsaugą.
2009 m. įvyko 13-tasis olimpinis kongresas Kopenhagoje. Šio kongreso metu diskutuota apie olimpinio judėjimo vaidmenį šiuolaikinėje visuomenėje.
Martynas Brakas

Biografija

Nuo 1911 m. gyveno Klaipėdoje. 1927 m. baigė Karalienės Luizės gimnaziją.
1924 m. susitiko su būreliu jūrų skautų, valtimi atplaukusių iš Kauno, tarp kurių buvo Kostas Jurgelevičius, Labanauskas, Kuizinas, Stirbys, Vojevodskis. Pastarieji pasiūlė steigti jūrų skautų padalinį Klaipėdoje ir pavedė steigėjo pareigas. Grįžę namo kauniečiai parūpino Martynui Brakui formalų dokumentą jūrų skautų organizacijai Klaipėdoje steigti, pasirašytą Lietuvos jachtklubo komodoro V. Skardinsko ir I-os draugovės draugininko P. Jurgelevičiaus. Tais pačiais metais dar keletą kartų lankėsi Kaune ryšiams su skautais sutvirtinti ir kartu dalyvavo pasauliniame skautų sąskrydyje Danijoje. Bendražygius skautų skilčiai kurti Martynas Brakas atrado tarp artimų draugų mažalietuvių. Tai buvo Fricas ir Valteris Buntinai, Kristupas Plonaitis, Jurgis Stikliorius, Martynas Gelžinis, Jonas Gunga, Mikelis Kiupelis, Erikas Purvinas ir dar keli. Naujai susibūrusiems Klaipėdos skautams nepatiko jų pavadinimas „skautai“. Ieškodamas tinkamesnio lietuviško žodžio Martynas Brakas pagalbos kreipėsi į Vydūną, kuris buvo dažnas svečias Brakų namuose. Pastarasis susižavėjęs skautiška idėja patarė pasivadinti „budžiais“, nuo skautiško šūkio „Budėk!“. Šiuo vardu - „Budys“ Klaipėdos jūrų skautai pakrikštijo ir savo 1926 įsigytą mokomąją burinę jachtą. Pastarosios kapitonu Martynas Brakas išbuvo iki 1928 m.
1929–1934 m. studijavo teisę ir ekonomiką Ekonomikos ir politinių mokslų mokykloje Londone, teisę Berlyno, Kelno ir Kylio universitetuose. 1938 m. įgijo teisėjo kvalifikaciją ir buvo paskirtas Klaipėdos apygardos teismo pagalbiniu teisėju.
1939 m. Lietuvos gubernatūros Klaipėdoje patarėjas teisės klausimais.
1939 m. dalyvavo Berlyno derybose dėl Lietuvos valstybės laisvos ekonominės zonos Klaipėdos uoste.
1940 m. Klaipėdos uosto bendrovės direktorius. Optavo Lietuvos pilietybę.
1934–1944 m. dėstė teisę Prekybos institute Klaipėdoje ir Šiauliuose.
1940–1941 m. dirbo Potsdame Vandens kelių administravimo direkcijoje.
Prasidėju II pasauliniam karui, grįžo į nacių okupuotą Lietuvą. 1941–1942 m. Šiaulių apygardos teismo prokuroro padėjėjas, 1942–1944 m. advokatas.
1944 m. su žmona dane Gunhilde pasitraukė į Daniją.
1946–1947 m. JAV kariuomenės Vokietijoje civilinės cenzūros cenzorius.
1949–1950 m. Danijos lietuvių bendruomenės valdybos pirmininkas.
1952 m. išvyko į JAV. 1954–1964 m. Lietuvos laisvės komiteto Niujorke narys ir vienas Lietuvos atstovų Pavergtųjų Europos tautų seime.
1954–1983 m. Mažosios Lietuvos rezistencinio sąjūdžio pirmininkas.
1954 m. su Erdmonu Simonaičiu ir Jonu Budriu JAV Valstybės departamentui įteikė Mažosios Lietuvos tarybos memorandumą.
1964–1973 m. Augustanos koledže Sioux Fallse dėstė vokiečių kalbą.
Giedrė Kazlauskaitė

Biografija

Mokėsi Nacionalinėje M. K. Čiurlionio menų mokykloje, tačiau mokslų nebaigė. 2004 m. baigė Vilniaus universitetą ir įgijo lietuvių filologijos bakalauro laipsnį. 2007 m. – lietuvių literatūros magistro laipsnį. Studijavo Lietuvių literatūros ir tautosakos instituto doktorantūroje.
Dirbo knygyne, bendradarbiavo rengiant žurnalus vaikams ir jaunimui, taip pat kultūrinėje žiniasklaidoje. Kūrybinę karjerą pradėjo 2001 m. Nuo 2011 m. – Lietuvos rašytojų sąjungos narė. Kūryba versta į anglų, prancūzų kalbas.
Gauterio pilkapynas

Gauterio pilkapynas ir kapinynas – prūsų pilkapynas ir kapinynas Sembos pusiasalyje, Gaučių arba Gauteno vok. Gut Gauten kaime ir prie jo, buv. Žuvininkų apskritis, dab. rus. Путилово – Putilovas, Povarovkos apylinkė, Zelenogradsko rajonas, Kaliningrado sritis.

Tyrimai

Pilkapynas yra netoli kaimo esančioje vadinamoje Kapurnbergo kalvoje. Išliko vienas pilkapis. Sampilas 17 m skersmens ir 1,7 m aukščio. XIX a. pab.- XX a. pr. kasinėjo vokiečių archeologai, ištyrė l pilkapį. Mirusieji palaidoti sudeginti, urnose, akmeninėje dėžėje. Urnos – apskritais dugnais, viena jų – su ąsa. Kape rasti 2 įvijiniai smeigtukai ir įvijinis antsmilkinis.
Kapinynas yra kaime. 1873 m. jį atrado ir kasinėjo A. Henigas, XX a. pr. kasinėjo vokiečių archeologai. Mirusieji laidoti sudeginti, urnose; kapai apkrauti akmenimis. Rasta diržų sagčių, ylų, Romos monetų – Trajano (98-117 m.) ir Marko Aurelijaus (161-180 m.). Netoli yra Karaičių kapinynas.
Mark Shuttleworth

Mark Shuttleworth (g. 1973 m. rugsėjo 18 d.) – Pietų Afrikos milijonierius, įmonės Canonical steigėjas. Jo įmonė leidžia ir platina Ubuntu Linux distribuciją bei jos atmainas Kubuntu, Edubuntu ir kt.
M. Shuttleworth yra Didžiosios Britanijos ir Pietų Afrikos pilietis. Gyvena Londone.
Mark Shuttleworth yra antrasis kosmoso turistas.
Subtilumas

Turinys

Po to, kai partrenktas automobilio žūna pagrindinės veikėjos Natali vyras Fransua, moteris nusprendžia visiškai pasišvęsti darbui, kad nereikėtų prisiminti skausmingų išgyvenimų. Sėkmingai kopdama karjeros laiptais, vieną dieną, pati nesuprasdama ką daro, ji staiga pabučiuoja savo pavaldinį Marką. Pastarasis, atvykėlis iš Švedijos, taip pat jaučiasi vienišas ir tarp dviejų atsiskyrėlių netrunka užsimegzti keistas romantiškai ryšys, kurį visaip stengiasi nutraukti Natali įsimylėjęs jos viršininkas Čarlzas...
TSRS Valstybinis televizijos ir radijo komitetas

SSRS Valstybinis televizijos ir radijo komitetas (sutr. Gosteleradio, rus. Гостелерадио) – organizacija, valdžiusi visą SSRS televizijos ir radijo programų rengimo sistemą – Centrinę televiziją ir Visasąjunginį radiją.
1978 m. Gosteleradio sistemoje buvo 14 respublikinių televizijos ir radijo komitetų bei 148 autonominių respublikų, nacionalinių apygardų, kraštų ir sričių komitetai. Transliacijos vyko 69 kalbomis. Visasąjunginis radijas rengė laidas 68 kalbomis klausytojams Sovietų Sąjungoje ir 64 kalbomis klausytojams užsienyje; Centrinė televizija rengė laidas rusų kalba, o kitų komitetų televizijos – dar 40 kalbų.
1979 m. Sovietų Sąjungoje buvo naudojama per 70 milijonų televizorių ir 130 milijonų radijo imtuvų (įskaitant laidinio radijo taškus).
1981 m. Sovietų Sąjungoje buvo naudojama per 75 milijonus televizorių (iš jų 7 mln. spalvotų), per 75 milijonus radijo imtuvų ir apie 82 milijonus laidinio radijo taškų. Televizijos transliacijos vykdomos per daugiau nei 3500 siuntimo stočių. Radijo programos stereo režimu buvo transliuojamos 26 miestuose. Radijo laidos užsieniui buvo transliuojamos 77 kalbomis.
1984 m. Sovietų Sąjungoje buvo naudojama per 100 milijonų radijo imtuvų ir per 85 milijonus laidinio radijo taškų. Televizijos programas transliavo 116 TV studijų, iš jų 100 – spalvotai. Radijo laidos užsieniui buvo transliuojamos 75 kalbomis.
Sovietmečiu (1940–1941 m. ir 1944–1990 m.) Lietuvos SSR Valstybinis televizijos ir radijo komitetas irgi buvo Gosteleradio dalis – buvo jam operatyviai pavaldus programų rengimo ir transliavimo klausimais.
Neringos gimnazija

Gimnazijos tikslai

Gimnazijoje siekiama plėtoti švietimo įstaigos kultūrą, gerinant jos įvaizdį ir stiprinant vertybinių nuostatų ugdymą, integruoti pradinius marinistinio ugdymo pradmenis. Įgyvendinamos priemonės kelti mokytojų dalykines bei vadybines kompetencijas, mokinių mokymosi motyvaciją, vykdyti mokinių profesinį orientavimą, kurti jaukią mokymosi aplinką.

Istorija

1745 m. atidaryta pirmoji mokykla Nidoje. 1924 m. pastatytas naujas mūrinis dviejų aukštų pastatas, skirtas dvikomplektei pradinei mokyklai su dviem butais mokytojams. 1932 m. pastatytas dabartinis Nidos mokyklos senasis pastatas.
1946 m. pakeistas mokyklos pavadinimas – Klaipėdos apskrities pradinė mokykla. 1948–1958 m. – Klaipėdos miesto 6-oji septynmetė mokykla. Iki 1956 m. pastatas priklausė Klaipėdos DŽDT, vasario 3 d. Vykdomąjam komitetui, vėliau perduotas Klaipėdos liaudies švietimo skyriui. 1958–1962 m. vadinosi Klaipėdos 3-oji septynmetė mokykla, nuo 1962 m. Neringos miesto 1-oji aštuonmetė mokykla. 1964 m. pastatytas šešiakomplektis dviejų aukštų mokyklos priestatas. Nuo 1969 m. mokykla pradeda peraugti į vidurinę mokyklą. 1970 m. pastatytas 40 vietų bendrabutis, 1971 m. sporto salė. 1972 m. išleista 1-oji abiturientų laida. 1973 m. įvesta kabinetinė sistema.
1987–1990 m. atlikti mokyklos rekonstrukcijos projektavimo darbai (projekto autorius S. Plungė). Nuo 1990 m. tikslinama mokyklos rekonstrukcija (projekto vadovė Danutė Januševičienė, architektė Rasa Jurgaitienė). Tik 1996 m. po rekonstrukcijos atidaryta senoji mokyklos dalis, 1999 m. duris atvėrė pagrindinis mokomasis korpusas. Tuometinis Seimo pirmininkas V. Landsbergis, sveikindamas mokyklos bendruomenę šia proga, palinkėjo kūrybingo darbo, atkuriant Lietuvos dvasią. 2002 m. rugsėjo mėnesį atidarytas technologijos kabinetas berniukams, 100 vietų aktų salė ir 80 vietų valgykla.
2005 m. gruodžio 12 d. - atidaryta naujai rekonstruota sporto salė.
Gimnazijoje nuo 1933 m. veikia biblioteka. Šiuo metu toje pačioje patalpoje yra ir nedidelė skaitykla su kompiuteriais ir interneto ryšiu. Gimnazijos bibliotekoje pradėta diegti mokyklų bibliotekų informacinė sistema MOBIS, kurios pagalba automatizuoti visi bibliotekiniai procesai nuo dokumento gavimo, jo aprašymo iki skaitytojų aptarnavimo. Nuo 2005 m. gegužės mėn. pradėta kurti bibliotekos fondo duomenų bazė, kurioje sukaupta beveik 4000 bibliografinių įrašų.
Jonas Liuksemburgietis

Biografija

Kilęs iš Liuksemburgų dinastijos. Šventosios Romos imperijos imperatoriaus Henriko VII ir Margaritos iš Brabanto sūnus.
Liuksemburgo grafas, 1310-1346 m. Čekijos (Bohemijos) karalius. Kai tėvas 1313 m. mirė, buvo per jaunas, kad taptų Šventosios Romos imperijos imperatoriumi, todėl parėmė Liudviko IV Bavariečio kandidatūrą. Vėliau sudaręs sąjungą su popiežiumi Klemensu VII pasiekė, kad 1346 m. imperatoriumi butų išrinktas jo sūnus Karolis IV Liuksemburgietis.

Valdymas

1320-1329 m. prijungė prie Čekijos dalį Lužicos ir 1327-1330 m. dalį Silezijos. Dalyvavo daugelyje to meto ginkluotų konfliktų Vengrijoje, Austrijoje, Anglijoje ir kitur. Popiežiaus Jono XXII paskirtas vadovauti kryžiaus žygiui į Palestiną, bet vietoj jo 1329 m. gavo leidimą surengti kryžiaus žygį į Žemaitiją.
Pasak Vygando Marburgiečio, jo kariuomenė buvo tokia didelė, vien riterių apie 300, kad tai buvo netikėta ir pačiam Vokiečių ordinui. Jono Liuksemburgo reikalavimu tarp tuomet kariaujančių Vokiečių ordino ir Lenkijos buvo sudarytos paliaubos ir jungtinės Vokiečių ordino bei Jono Liuksemburgo pajėgos įsiveržė į Žemaičius.
Atremti tokios gausios ir stiprios kariuomenės žemaičiai nepajėgė. Buvo užimtos Aukaimio, Gedimino, Gegužės, Medvėgalio ir Žiesdytės pilys, kurios sudarė Žemaičių gynybinių pilių sistemos pagrindą. Vien Medvėgalyje, užimtame po atkaklios kovos, apšaudžius pilį padegamosiomis strėlėmis, į nelaisvę pateko apie 3000 Medvėgalio gynėjų, o iš viso bent dvigubai daugiau. Didysis Vokiečių ordino magistras Verneris fon Orselnas ketino juos išžudyti, bet Jonas Liuksemburgas užtarė ir įsakė paleisti visus, kurie krikštysis. Pakrikštyti apie 6000 belaisvių pripažino Vokiečių ordino valdžią ir buvo paleisti. Tačiau po metų, Vokiečių ordinui negalint apsaugoti Žemaičių didžiūnų nuo Lietuvos didžiojo kunigaikščio Gedimino, atsimetė nuo krikščionybės ir vėl tapo Lietuvos didžiosios kunigaikštystės valdiniais.
Po to Jonas Liuksemburgas trumpai gyveno Čekijoje, garsėjo riteriškumu. Čekijoje savo kariniams žygiams rinko didelius mokesčius. Tai ir sosto reikalų nepaisymas susilpnino karaliaus ir sustiprino čekų didikų valdžią. Per Šimtametį karą Jonas Liuksemburgas kovojo Prancūzijos pusėje ir žuvo per Kresi mūšį. Palaidotas koplyčioje ant Saro upės kranto prie Kastel-Štadto, Reino kraštas-Pfalcas.
Juodosios bedugnės informacijos paradoksas

Juodosios bedugnės informacijos paradoksas yra paradoksas, kuris pasireiškia apjungiant kvantinę mechaniką ir bendrąją reliatyvumo teoriją. Jis taria, kad fizikinė informacija gali ilgam išnykti juodojoje bedugnėje, leidžiant daugybei kvantinių būsenų vystytis į tą pačią būseną. Tai yra prieštaringa, nes pažeidžia bendrai priimtą principą, jog galutinė informacija apie fizikinę sistemą viename taške ir tuo pačiu laiku turėtų nustatyti jos būseną kitu laiko momentu.

Veikiantys du pagrindiniai principai

Veikia du pagrindiniai principai:
Volkeris, Teksaso reindžeris

Siužetas

Kiekviena serija parodo atskirą pasakojimą, todėl jas galima žiūrėti atskirai ir ne iš eilės. Teksaso policijai pranešama apie veikiančią nusikalstamą grupuotę, kurios Volkeris, Teksaso reindžeris, ieško, suranda ir sulaiko. Dažniausiai jam reikia susidurti su žmonių jausmais, abejingumu, išankstinėmis nuostatomis, baime. Jis stengiasi pakeisti žmonių mąstymą, ne tik pagauti nusikaltėlius. Kartais jo draugai papuola į pinkles, tada jis juos vaduoja. Sulaikydamas visada su jais susimuša. Muštynėse jis niekada nenaudoja ginklo, tik kojas. Taip pat jis įkuria kovos mokyklą, vadovauja vaikų stovyklai, pavaduoja mokytoją, į namus paima sergantį vaiką.
Alan Wilder

Alan Charles Wilder (g. 1959 m. liepos 1 d. Hammersmith, Vakarų Londonas, Jungtinė Karalystė) – britų muzikantas, geriausiai žinomas kaip grupės Depeche Mode narys, joje grojęs nuo 1982 iki 1995 m. ir muzikinio projekto Recoil įkūrėjas.

Prieš Depeche Mode

Wilder’is nuo vaikystės grojo pianinu bei fleita, o mokykloje grojo grupėse su mokslo draugais. Vėliau dirbo padėjėju DMJ studijoje. Čia įgijo patirties dirbdamas su grupėmis "The Dragons", "Dafne and the Tenderspots", "Real to Real" ir "The Hitmen".

Depeche Mode laikai

Iš Depeche Mode pasitraukus Vince'ui Clarke'ui, Wilder’is konkurso atrankos būdu užėmė klavišininko vietą grupėje. Tiesa, tai pavyko padaryti tik pamelavus kitiems grupės nariams apie savo amžių (jam buvo 22-eji, nors grupė ieškojo ne vyresnio, nei 21-erių metų amžiaus nario). Prie antrojo grupės albumo A Broken Frame kūrybos Alan’as neprisidėjo; tik grojo su grupe koncertinio turo metu. Visgi vėliau Wilder’is pasirodė esąs bene svarbiausias muzikantas grupėje. Jo parašytų dainų nėra daug, tačiau būtent jis studijoje praleisdavo daugiausiai laiko "šlifuodamas" ir gerindamas muzikos skambesį.

Pasitraukimas iš grupės

1995 Liepos 1-ąją, per savo 36-ąjį gimtadienį, Alan’as Wilder’is pasitraukė iš Depeche Mode .

Recoil

Dar būdamas Depeche nariu, Wilder’is 1986 m. įrašė pirmąjį eksperimentinį Recoil EP albumą, pavadintą "1+2". Kiek daugiau nei pusvalandžio trukmės įraše galima išgirsti daug Depeche Mode dainų motyvų. 1988 m. išleido albumą "Hydrology". Vėlesniems albumams įrašyti Alan’as kvietė kitus muzikantus, kurie atlikdavo vokalinę partiją, o jis pats buvo atsakingas už muzikos kūrybą. 1992 m. išleido albumą "Bloodline". 1997 m. atsiskyręs nuo Depeche Mode, Alan’as pradėjo skirti daugiau laiko projektui Recoil ir išleido "Unsound Methods". 2000 m. išleido albumą "Liquid". 2007 m. išleistas šeštasis albumas "SubHuman", o 2010 m. išleistas geriausių Recoil darbų rinkinys-albumas "Selected". Po šio albumo buvo pirmą kartą vykdomas turnė. 2011 m. gegužės 10 d. Alan’as Wilder’is aplankė ir Vilnių, koncertuodamas "Forum Palace".

Asmeninis gyvenimas

Alan’as išsiskyręs su buvusia "Miranda Sex Garden" klavišininke Hepzibah Sessa. Augina sūnų Stanley Duke ir dukrą Paris.