google/wiki40b huggingface dataset:
Charles Guigon

Charles Guigon – JAV filosofas, Pietų Floridos universiteto profesorius, daug rašė apie egzistencializmą, M. Haidegerį ir psichoterapiją.
Sikariškiai (Alanta)

Istorija

1694 m. kaimas minimas Molėtų krikšto metrikų knygoje. Gyveno Valentinas Gailušis.
Salome Zurabišvili

Biografija

S. Zurabišvili gimė Paryžiaus gruzinų šeimoje, nuo bolševikų režimo 1921 m. pabėgusioje į Prancūziją. Tėvas Levanas (1906–1975) buvo inžinierius, vadovavo Paryžiaus gruzinų bendruomenei. Prosenelis Niko Nikoladze buvo žymus XIX a. Gruzijos socialdemokratas. Motina  Zeinab Kedia (1921–2016) turėjo giminystės ryšių su Noe Ramishvili, pirmuoju Gruzijos demokratinės respublikos premjeru. S. Zurabišvili šeima išsaugojo tvirtus ryšius su Gruzija ir jos kultūra. 
Studijavo tarptautinius santykius Paryžiaus politikos mokslų institute (Institut d'Études Politiques de Paris). 1972–1973 m. tęsė magistro studijas Niujorke, Kolumbijos universitete.

Karjera

Po studijų pradėjo 30 metų trukusią diplomatės karjerą, dirbo Romoje, Jungtinėse Tautose, Briuselyje, Vašingtone. 2003 m. buvo paskirta Prancūzijos ambasadore Tbilisyje, Gruzijai vadovaujant Eduardui Ševardnadzei. Naujasis prezidentas Michailas Saakašvilis paskyrė ją Gruzijos užsienio reikalų ministre. Šiose pareigose dirbo vos vienerius metus. 2005 m. prieš jos atleidimą iš šio posto Tbilisio gatvėse protestavo tūkstančiai žmonių. Tada S. Zurabišvili prisijungė prie opozicijos parlamente. Ji tapo aršia M. Saakašvilio kritike, ėmė vadovauti opozicijos judėjimui, kuris 2006 m. tapo partija „Gruzijos kelias“. 
2010 m. rudenį S. Zurabišvili paskelbė apie savo išėjimą iš Gruzijos politinio gyvenimo. Toliau ji penkerius metus dirbo Jungtinių Tautų Irano branduolinės programos stebėsenos eksperte.
2018 m. Gruzijos prezidento rinkimuose dalyvavo kaip nepriklausoma  nepartinė kandidatė. Jai paramą išreiškė valdančioji partija „Gruzijos svajonė“. Laimėjo antrajame ture surinkusi 59,52 % balsų. Jos oponentas buvo Grigol Vashadze, kurį rėmė vienuolikos partijų opozicinis aljansas, vadovaujamas buvusio prezidento M. Saakašvilio. S. Zurabišvili tapo paskutine tiesiogiai išrinkta Gruzijos prezidente, nes šalis po konstitucinės reformos pereis prie parlamentinės valdymo formos.

Asmeninis gyvenimas

Pirmasis vyras Nicolas Gorjestani gimė gruzino šeimoje  Irane, šiuo metu gyvena JAV. Su juo susilaukė dviejų vaikų: duktė Ketevan – sporto žurnalistė televizijoje „France 24“, sūnus Teimuraz – Prancūzijos diplomatas, dirbantis Londone. Buvęs sutuoktinis Janri Kashia (1939–2012) – Gruzijoje gimęs rašytojas ir žurnalistas, sovietų disidentas. 
S. Zurabišvili gruzinų kalboje girdimas prancūziškas akcentas, pasitaiko gramatikos klaidų. Ji dar moka prancūzų, anglų, italų, vokiečių ir rusų kalbas.
Disonansas

Disonansas (lot. dissonans – nedarniai skambąs) – nesusiliejančių muzikos garsų sąskambis, dermės nebuvimas, nesutarimas, konsonanso priešybė.

Teorija

Disonanso sąvoka netapatinama su negražiu, chaotišku skambesiu – kakofonija. Skirtumas tarp disonanso ir konsonanso griežtai neapibrėžtas, o riba sąlyginė. Disonanso ir konsonanso problema egzistavo per visą muzikos teorijos istoriją, sąvokos turinys kito. Iki XVII a. disonanso vartosena muzikoje buvo ribojama. Muzikos teorija reikalavo, kad disonansas – įtemptas, nepastovus, nedarnus skambesys, pereitų į konsonansą. Konsonanso ir disonanso priešybės bei kontrasto panaudojimas, ypač mažoro-minoro funkcijų sistemoje, tapo viena pagrindinių muzikinės minties plėtros sąlygų.
XIX a. pabaigoje muzikos praktikoje disonansas vis dažniau buvo vartojamas kaip savarankiškas, nuo konsonanso nepriklausantis sąskambis. XX a. savo kūryboje bet kokios sandaros disonansą laisvai vartojo Paulis Hindemitas, Arnoldas Šionbergas.
Disonanso ir konsonanso problemą nagrinėjo Karlas Rymanas, M. Hauptmanas (1792–1868 m., Vokietija), Hermanas Helmholcas (1821–1894 m., Vokietija), Borisas Asafjevas, Viačeslavas Meduševskis (g. 1939 m., Rusija), Karlas Dalhauzas, lietuvių muzikologijoje – Julius Juzeliūnas, Vytautas Bičiūnas ir kiti.
Pasaulio kiaušinis

Pasaulio kiaušinis arba kosminis kiaušinis – mitopoetinis simbolis.
Daugelyje mitopoetinių pasaulio tradicijų žinomas pasaulio kiaušinio įvaizdis. Iš to kiaušinio atsiranda visata arba kokia nors įasmeninta tverianti galia: dievas-sutverėjas, kultūrinis didvyris-demiurgas, kartais – žmonių giminė (vid. kinų pangu, folkloriniai motyvai apie žmogaus gimimą iš kiaušinio ir kiaušinio pasivertimą žmogumi). Užvis dažniausiai sutinkami motyvai apie iš abiejų pasaulio kiaušinio pusių (arba iš kiaušiniškos chaotiškos masės) atsiradusius dangų ir žemę arba saulę (iš trynio); daugeliu atveju kiaušinis aprašomas kaip auksinis, kartais jam priskiriamos ir kitos saulės savybės. Pasak vediškosios kosmogonijos, iš pasaulio kiaušinio-auksinio gemalo (Hiranjagarbhos) atsirado sutverėjas Pradžapatis, iš jo atsiranda Brahma (žr. Brahmanda); kartais sutverėjas Išvara aprašomas gyvenantis pasaulinio kiaušinio vandenyse. Orfikams žinomas mitas apie tai, kaip iš pasaulinio kiaušinio, plūduriuojančio vandenyse, Faneso, atsiranda dieviškasis sutverėjas, švytintis lyg saulė (su tuo susiję sinkretiniai Mitros-Faneso, Dzeuso-Helijo-Mitros-Faneso vaizdiniai) arba bekūnė sparnuota būtybė. Egipto mite saulė randasi iš pasaulinio kiaušinio, kurį padėjęs paukštis „didysis Gogotunas“. Pasaulinis kiaušinis, padėtas paukščio Fufundos, davė pradžią dangui hausų mitologijoje. Pasak suomių „Kalevalos“ iš kiaušinio, iš apatinės pusės išėjo motina, drėgnoji žemė, iš kiaušinio, iš viršutinės pusės, stojo aukštas dangaus skliautas... Kiniškoje tradicijoje dangus ir žemė sulieti į vieną kaip vištos kiaušinis. Suomių mite antis padeda kiaušinį, iš kurio išsirita pasaulis ant Veinemeineno, vienintelio vandenyno gyventojo, kelių, arba ant kalvos tarp vandenynų (rusų pasakose taip pat žinomas motyvas apie kiaušinį, kurį antis įmeta į vandenį).
Mituose žinomi pavyzdžiai, kai su pasaulio kiaušinio įvaizdžiu siejama laiko struktūra (brahmanas kiaušinyje išbūna metų bėgyje) o kelių kiaušinių įvaizdžiu vaizduojamas smulkesnis laiko dalijimas (žr. rusų mįslę apie metus ir jų dalis: guli tašas per visą Rusią, tame taše dvylika lizdų, kiekviename lizde po keturis kiaušinius, o kiekviename kiaušinyje po septynis viščiukus).
Paprastai tvėrimo pradžia susijusi su tuo, kad pasaulio kiaušinis, mestas į dangų, lukštenasi, sprogsta (pvz., šiaurės vakarų Afrikoje žinomas paprotys per vestuves daužyti kiaušinį, taip mėgdžiojant pasaulio kiaušinio sprogimą). Kai kuriais atvejais su pradaužiamu kiaušiniu susijęs dievas-griausmavaldis arba jo tėvas. Kartais iš pasaulio kiaušinio atsiranda įvairios blogio jėgos apraiškos (gyvatė, mirtis). Šiaurės Afrikos gentyse žinomas motyvas apie tai, kaip vidury žvaigždės-kiaušinio randama triguba gyvatė. Orfišką įtaką patyrusiame graikų mite Kronas viena sėkla apvaisina po žeme esančius kiaušinius, iš kurių gimsta Tifonas (taip pat tikima, kad iš kiaušinio atsiranda baziliskas. Pasakose žinomas motyvas, kad kiaušinyje paslėpta Koščėjaus mirtis). Kosmogoninė pasaulio kiaušinio funkcija glaudžiai susijusi su svarbiu kiaušinio vaidmeniu vaisingumo apeigose (pvz., rytų slavų, lietuvių velykiniai papročiai, kuriuose svarbiausias simbolis yra kiaušinis).
Kaserosas

Istorija

Vietovė vardą gavo nuo XVIII a. žemvaldžio Diego Kasero (Diego Casero). Gyvenvietė kūrėsi XIX a. antroje pusėje, ypač kai amžiaus pabaigoje čia nutiestas geležinkelis. Oficialiai Kaserosas įkurtas 1892 m.
Suvalkų valstybinė profesinė aukštesnioji mokykla

Suvalkų valstybinė profesinė aukštesnioji mokykla (lenk. Państwowa Wyższa Szkoła Zawodowa w Suwałkach) - valstybinė aukštesnioji mokykla esanti Suvalkų mieste, viena didžiausių tokio tipo mokyklų šiame krašte. Atidaryta 2005 m. liepos 15 dieną. Mokykloje mokosi apie 500 studentų. Mokykloje yra finansų, bankininkystės, žemės ūkio vadybos specialybės.
Mokykla įsikūrusi adresu ul. Noniewicza 10.
Siesartėnų pagrindinė mokykla

Istorija

2012 m. rugsėjo 1 d. Siesartėnų pagrindinė mokykla prijungta prie Šakių „Varpo“ vidurinės mokyklos.
Bronis Ropė

Biografija

Išaugo šeimoje tarp 4 seserų ir 5 brolių.
1970 m. baigęs Dūkšto vidurinės mokyklos 8 klases įstojo į Vilniaus elektromechanikos technikumą. 1974 m. baigęs ši technikumą įgijo automatikos ir telemechanikos specialybę.
1974 m. įstojo į Kauno politechnikos instituto Mašinų gamybos fakultetą. 1979 m. įgijo mašinų gamybos technologijos metalo pjovimo įrankių ir staklių technologo specialybę.
1976–1978 m. buvo išrinktas fakulteto profsąjungos pirmininku, 1977 m. tarptautinio studentų statybos būrio „Belvederis“ vadu.
1978 m. dirbo tarptautiniame studentų statybos būryje Vokietijoje.
1979 m. baigė Kauno politechnikos institutą, įsigijo mašinų gamybos inžinieriaus specialybę.
1979 m. Vilniaus kuro aparatūros gamyklos technologas, nuo 1980 m. Dūkšto kuro aparatūros remonto gamyklos technologu, 1985–1990 m. tos pačios gamyklos vyriausias inžinierius.
1980 m. persikėlė gyventi į Dūkštą ir dirbo Dūkšto kuro aparatūros remonto gamyklą inžinieriumi technologu. 1985 m. paskirtas vyriausiuoju inžinieriumi.

Šeima

1985 m. vedė, žmona Danutė – matematikos mokytoja, šiuo metu dirba Ignalinos rajono savivaldybės administracijos Vaiko teisių apsaugos skyriaus vedėja.
Sūnūs: Arnoldas, gim. 1988 m., informatikas, dirba vienoje privačioje Vilniaus įmonėje, Laurynas, gim. 1989 m., mokosi Mykolo Romerio universitete.

Politinė patirtis

Iš eilės tris kadencijas buvo renkamas Dūkšto miesto tarybos deputatu. 1990–1995 m. Ignalinos rajono tarybos deputatas, 1995–1997 m., 1997–2000 m., 2000–2003 m., 2003–2007 m., 2007–2011 m. ir 2011–2014 m. Ignalinos rajono savivaldybės tarybos narys.
1990–1992 m. Ignalinos rajono savivaldybės valdytojo pavaduotojas – Ekonomikos ir finansų skyriaus vedėjas. 1992–1995 m. Ignalinos rajono valdytojas. 1995–2014 m. Ignalinos rajono meras.
Išrinktas 1997–2000 metais Lietuvos savivaldybių asociacijos prezidento pavaduotoju, 2000–2003 metais Lietuvos savivaldybių asociacijos prezidentu. Nuo 2003 metų išrinktas Lietuvos savivaldybių asociacijos prezidento pavaduotoju, nuo 2007 m. valdybos nariu. Europos Tarybos Vietos ir regionų valdžios kongreso Lietuvos delegacijos sekretorius.
2014, 2019 m. išrinktas į Europos Parlamentą.

Politinės pažiūros

Nuo 2004 metų yra Valstiečių ir žaliųjų sąjungos narys (ankstesnis partijos pavadinimas Lietuvos valstiečių liaudininkų sąjunga). Nuo 2005–2009 metų partijos pirmininko pavaduotojas. Nuo 2009 pirmininko pirmasis pavaduotojas ir partijos valdybos pirmininkas. Savo viešuose pasisakymuose, publikacijose atstovauja nuosaikios centro-kairės idėjas, gilinasi į savivaldos problematiką.
Aukso amžius

Aukso amžius – laikotarpio sąvoka, kurią mini ankstyvieji graikų ir romėnų poetai. Tuo laikotarpiu žmonija gyveno utopijoje, be nuodėmės žmonės gyveno nemirtingi. Aukso amžius užsibaigia žmogaus nuopoliu.

Graikų mitologija

Graikų mitologijoje Aukso amžius – dievo Krono valdymo laikotarpis. Jo metu vyravo taika ir harmonija. Žmonės nesendavo, mirdavo ramiai, gyveno visko pertekę. Tekėjo begalinis šaltinis, nuo laukinių vaisių gausos linko medžiai ir medus varvėjo nuo medžių. Šie žmonės, gyvenę ir mirę Aukso amžiuje, buvo vadinami Aimonais, kurie vėliau tapo vedliais senovės graikams (šie gyveno Geležies amžiuje).
Aukso amžiuje gyvenusi rasė išmirė, kai titanas Prometėjas nunešė žmonėms šventą ugnį. Dzeusas nubaudė žmones, leisdamas Pandorai atidaryti skrynią, iš kurios išsilaisvino (beveik) visos mirtingųjų žmonių negandos.

Skandinavų mitologija

Skandinavų mitologijoje minimas Aukso amžius baigiasi tada, kai sudaroma taika kare tarp dviejų dievų grupių asų ir vanų.

Žydų mitologija

Žydų mitologijoje Aukso amžius identifikuojamas su Edenu (Roju).
Rokiškės

Aplinkinės gyvenvietės

Kernavė
Viliujaus plynaukštė

Viliujaus plynaukštė (rus. Вилюйское плато) – Vidurio Sibiro plokščiakalnio dalis Jakutijos, Krasnojarsko krašto ir Irkutsko srities sienų sandūroje, Viliujaus upės aukštupio baseine. Matmenys: 400 x 200 km.
Aukštis iki 962 m, vidutinis aukštis 700–900 m. Sudaryta iš upinio bazalto, dolomito, klinties.
Viliujaus plynaukštėje prasideda Viliujaus, Marchos, Olenioko, Ygyatos upės. Išplitęs amžinasis įšalas. Jo gylis iki 1,5 km (giliausias pasaulyje).
Ties viršūnėmis būdinga tundra, šlaituose – miškatundrė arba maumedžių taiga, upių slėniuose – pievos. Klimatas ryškiai žemyninis, o žiemos vienos rūsčiausių šiaurės pusrutulyje. Teritorija apgyvendinta labai retai.
ŠŠ Kovas Kaunas

Istorija

1921 m. Šančių jaunuolių būrelis susiburia į futbolo komandą, kurios siela tampa Juozas Sabaliauskas. Ji pradžioje buvo taip ir vadinama - "Sabaliausko komanda". Ši Sabaliausko Šančių komanda 1922 m. prijungiama prie Lietuvos fizinio lavinimosi sąjungos, atskiro Šančių skyriaus vardu. Jaunas skyrius darbštumo ir ryžtingumo pastangomis tais pačiais 1922 m. Lietuvos futbolo pirmenybėse užima antrąją vietą. Bet nesutarimai su LFLS centru priverčia šį klubą likviduoti. Todėl 1923 m. kovo 11 d. įkuriamas visiškai kitas - naujas Šančių klubas, pavadintas „Kovo“ vardu. Pirmąją klubo valdybą sudarė: pirmininkas Stasys Janušauskas ir nariai Valerijonas Balčiūnas, Juozas Sabaliauskas, Stasys Gronskis ir Artūras Dromelis. Jau po metų klubas tris kartus iš eilės (1924  m., 1925 m. ir 1926 m.) tampa Lietuvos futbolo meisteriu. 1927 m. dėl konflikto, netikėtai kilusio Kaune švenčiant komandos pergalę, policininko šūviais mirtinai sužeidžiamas vienas iš brolių Sabaliauskų - Stasys Sabaliauskas, tuo metu geriausias Lietuvos futbolo puolėjas. Klubas netenka dar vieno stipraus žaidėjo, kai per rungtynes su Makabi centro gynėjui Juozui Žukauskui lūžta koja. Dar kitas nepamainomas puolėjas Jaroslavas Citavičius su tėvais emigruoja į Braziliją, o vartininkas Valerijonas Balčiūnas palieka komandą ir visiškai pasitraukia iš futbolo. Likęs be kelių pagrindinių žaidėjų klubas buvo priverstas ieškotis paramos. 1931 m. pavasarį klubas prisijungia prie Šančių šaulių būrio ir pasivadina "Šančių šaulių Kovu". Šis pokytis klubui padeda atsigauti, į jį ateina naujų vadovų, žaidėjų, ir klubo meistriškumo lygis sparčiai ima kilti. 1933 m. švenčiant 10-metį klubas vėl tampa Lietuvos futbolo meisteriu. Prie šio klubo atsigavimo ypač daug prisidėjo jo pirmininkas A. Pankratovas. Daug metų klubui vadovavo L. Kieliauskas. Klubas žaidė su Latvijos, Estijos, Čekoslovakijos, Vengrijos, Austrijos ir kitų užsienio šalių klubinėmis komandomis. Paskutiniu klubo pirmininku buvo A. Pankratovas. Klubas taip pat turėjo dvi ledo ritulio, stiprias vyrų ir moterų  krepšinio komandas. Kultivavo boksą, stalo tenisą ir kitas sporto šakas. Per 23 sezonus futbolo komanda žaidė 218 rungtynes, 109 iš jų laimėjo, 36 baigė lygiomis ir 73 pralaimėjo. Bendras įvarčių santykis 524:379. Lietuvos meisteriu buvo 6 kartus, vicemeisteriu - 4 kartus. 1923 m. buvo užėmęs trečią vietą. Geriausieji "Šašakovo" (kaip populiariai buvo vadinamas) žaidėjai dažnai buvo kviečiami į Lietuvos futbolo rinktinę, kurioje ilgam įsitvirtindavo. Karo metais pražuvo klubo archyvas, sporto trofėjai.
Sovietams okupavus Lietuvą klubas reformuotas į geležinkeliečių komandą „Lokomotyvas“.
Elgin City FC

Istorija

Klubas įkurtas 1893 m. Šiuo metu žaidžia Scottish League Two (ketvirtoje pakopoje).
Ngaujis

Ngaujis (pranc. Ngaoui) – kalnas Adamavos plokščiakalnyje, Kamerūno ir Centrinės Afrikos Respublikos teritorijose. Aukštis 1410 m. Tai aukščiausia Centrinės Afrikos Respublikos vieta.
Lietuvos žmogaus teisių asociacija

Lietuvos žmogaus teisių asociacija, iki 1994 m. Lietuvos žmogaus teisių gynimo asociacija – Lietuvos nevyriausybinė žmogaus teisių gynimo organizacija, įkurta 1989 m. Būstinė Vilniuje, Laisvės pr. 60-302.

Istorija

Lietuvos žmogaus teisių asociacijos nariai yra Lietuvos Helsinkio grupė, Lietuvos kalinių globos draugija, Dingusiųjų žmonių šeimų paramos centras (2007 m. šios organizacijos vienijo 52 narius), fiziniai asmenys (2007 m. jų buvo 26) – rašytojai, politikai, mokslininkai, buvę disidentai ir kiti. Turi Šilutės ir Tauragės skyrius.

Veikla

Veiklos pagrindas – Visuotinė žmogaus teisių deklaracija, Europos valstybių ir Jungtinių Tautų žmogaus teisių ir laisvių dokumentai. Stebi žmogaus teisių padėtį Lietuvoje ir skelbia metines ataskaitas, analizuoja, ar Lietuvos įstatymai atitinka Konstituciją ir tarptautinės teisės aktus, teikia pastabas, reikalavimus, siūlymus įstatymų leidėjams, teisėtvarkos institucijoms, vyriausybei ir kita.
Lietuvos žmogaus teisių asociacijos pagrindinės institucijos – visuotinis suvažiavimas, komitetas, pirmininkas. Nuo 1997 m. Tarptautinės žmogaus teisių federacijos (International Federation of Human Rights, FIDH), nuo 1999 m. – Tarptautinės Helsinkio žmogaus teisių federacijos (International Helsinki Federation for Human Rights, IHF) narė. Leidžia nuo 1989 m. naujienų biuletenį „Pozicija“, ketvirtinį žurnalą „Pozicija“, „Nuomonės“ (nuo 1996 m.).
Georgas Freidgeimas

Žaidimas rinktinėje

2006 m. žaidė už Lietuvos U-19 rinktinę mačuose prieš Gruzijos U-19, Estijos U-19, Slovėnijos U-19. Atstovavo Lietuvos jaunimo iki 21 rinktinei Europos jaunimo iki 21 m. čempionato atrankos varžybose.
2012 m. birželio mėnesį debiutavo nacionalinėje rinktinėje Baltijos taurės rungtynėse su Estijos komanda.
Stasys Juškus

Stasys Juškus (1936 m. balandžio 29 d. Šventupiuose, Akmenės r. - 2019 m. rugsėjo 30 d. Vilniuje) – choro dirigentas ir pedagogas.

Biografija

Baigęs Papilės vidurinės mokyklos septynias klases, 1952 m. įstojo į Šiaulių muzikos mokyklą, kur mokėsi griežti violončele (dėst. S. Jautakas). 1954 m. Vilniuje baigęs chorvedžių kursus (diriguoti mokė V. Arnastauskas), trumpai buvo Akmenės rajoninių kultūros namų mišriojo choro chormeisteris. 1955–1958 m. tarnavo sovietinėje armijoje. 1959–1961 m. choro dirigavimo mokėsi Šiaulių muzikos technikume (dėst. A. Masiūnas).
Nuo 1962 m. choro dirigavimo neakivaizdiniu būdu mokėsi Vilniaus J. Tallat-Kelpšos muzikos technikume (dėst. E. Kriščiūnienė), o 1963 m. baigė Vilniaus kultūros mokyklą (diriguoti mokė D. Norkienė). 1958–1962 m. neakivaizdiniu būdu studijavo dailę Maskvos universitete. 1967–1971 m. choro dirigavimą neakivaizdiniu būdu studijavo Lietuvos valstybinėje konservatorijoje (vyr. dėst. A. Jurgučio klasė).
1963 m. didelį chorą suorganizavo Ignalinoje, kuris tų pačių metų respublikinėje apžiūroje laimėjo antrąją vietą, o instrumentinis trio (fortepijonas, smuikas, violončelė) tapo laureatu. 1963–1965 m. N. Akmenės vaikų muzikos mokyklos įkūrėjas ir direktorius, N. Akmenės cemento gamyklos mišriojo choro (80 dalyvių) meno vadovas ir dirigentas. Choras 1965 m. respublikinės dainų šventės konkurso pajėgiųjų kolektyvų laureatas. S. Juškus buvo Ignalinos ir Akmenės rajonų dainų švenčių organizatorius ir vyr. dirigentas.
1965–1967 m. Vilniaus kultūros mokyklos choro dirigavimo ir kitų disciplinų dėstytojas. 1967–1969 m. Lietuvos kompozitorių sąjungos konsultantas. 1969–1971 m. Lietuvos valstybinės konservatorijos prorektorius administracijos reikalams. 1971–1973 m. Vilniaus pedagoginės mokyklos muzikos dėstytojas, 1973–1990 m. Vilniaus J. Tallat-Kelpšos aukštesniosios muzikos mokyklos choro dirigavimo ir kitų disciplinų dėstytojas. Lygia greta vadovavo Vilniaus miesto įmonių vokaliniams ansambliams, buvo vyrų choro „Sakalas", Respublikinių mokytojų namų mišriojo choro ir Vilniaus valstybinio universiteto vyrų choro chormeisteris. 1990 m. įkūrė pirmąją privačią Lietuvoje Meno galeriją, kurioje savo darbus eksponuoja žymūs lietuvių dailininkai.
S. Juškus pasireiškė kaip metalo ir gintaro meistras bei tapytojas, sukūrė dainų vaikams ir suaugusiesiems, 1995 m. išleido savo dainų rinktinę „Dainos Lietuvai". 1985 m. jis apdovanotas Kultūros žymūno ženklu.

Šaltinis

Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999. Informacijos publikavimui gautas žodinis autoriaus leidimas.
Takuya Kanai

Karjera

Karjera pradėjo Nyderlandų mėgėjų Quick Boys '31/Venlo futbolo klube. Vilniaus Žalgirio klube debiutavo 2013 m. kovo 16 d. namų rungtynėse prieš FK Šiauliai.
Vitaminas K

Pavadinimas

Danų mokslininkas Henrikas Damas atliko tyrimus, kurių metu viščiukai buvo lesinami pašaru be cholesterolio. Po kelių savaičių taip maitinamų viščiukų odoje atsirado daug kraujosrūvų, jiems blogai krešėjo kraujas. Cholesterolio priedai maiste nepašalino šių simptomų. Paaiškėjo kad kartu su cholesteroliu iš maisto pašalinamas kitas junginys, kuris buvo pavadintas koaguliacijos vitaminu. Šis vitaminas buvo pavadintas vitaminu K, nes atradimas buvo pirmiausiai aprašytas vokiškame mokslo žurnale (vokiškai – Koagulations Vitamin). Vitamino struktūrą nustatė Edwardas Adelbertas Doisy (Saint Louis Universitetas). Damui ir Doisy už šiuos darbus skirta 1943 m. Nobelio premija medicinos srityje.

Šaltiniai

Vitaminą gamina ir žarnyno bakterijos, taip pat daug jo yra augaluose – liucernoje, špinatuose, pomidoruose, šermukšnio vaisiuose, kopūstuose, salotų lapuose, žaliuose žirneliuose, morkose, žemuogėse, bulvėse. Šiek tiek yra ir gyvulinės kilmės maiste (kepenys, kiaušiniai).

Savybės

Vitaminas K tirpsta riebaluose.

Poveikis

Vitaminas palaiko normalų kraujo krešėjimą, dalyvauja kaulų atnaujinimo procese, skatina raumenų veiklą, regeneracijos procesus, didina atsparumą infekcijoms, skatina žaizdų gijimą.

Poreikis

Per parą žmogui reikia 0,2-0,3 miligramo vitamino, šį kiekį pagamina žarnyno bakterijos. Naujagimiams, kurių žarnyno mikroflora dar nesusiformavusi, būtina gauti vitamino su maistu.
Vitamino gali trūkti dėl kepenų ligų ar gausiai vartojamų vaistų (ypač antibiotikų), taip pat sutrikus riebalų rezorbcijai (ypač dėl mechaninio tulžies takų neprieinamumo).

Trūkumas

Trūkstant vitamino, sunkiau kreša kraujas, kraujuoja dantenos.

Perteklius

Perdozavus kūdikiams gali išsivystyti gelta.
Broken Hilas

Istorija

1841 m. vietovę pasiekė tyrinėtojas Thomas Mitchell, o 1844 m. čia tyrinėjo Charles Sturt. Broken Hilas įkurtas 1883 m., pradėjus kasti sidabrą ir šviną. Broken Hilo rūdynas buvo vienu turtingiausių pasaulyje. 1888 m. miestą pasiekė geležinkelis. Kalnakasyba vykdoma iki šių dienų.
Rubikių ežeras

Poilsis

Šiaurinės ir pietinės Rubikių pakrantės tinkamos rekreacijai. Aplinkui ežerą įrengtos 9 poilsiavietės (kaimo turizmo sodybos), galima išsinuomoti vandens dviračius, pasistatyti palapines, iškeliauti 2 dienoms vandens maršrutu per keturis ežerus, švariame ir skaidriame vandenyje malonu išsimaudyti. Jau tapo tradicija kiekvienais metais per Jonines rengti „Joninių regatą“. 2017 m. vyko 33-oji Joninių buriavimo regata.

Žvejyba

Ežere gausu lydekų, ešerių, karšių ir kuojų. Lydekos ypač gerai kimba prie salų ir pakrančių. Neblogų laimikių galima tikėtis velkiaujant.

Etimologija

Rubìkių ežerėvardis kilęs nuo Rubikių gyvenvietės pavadinimo. Pavadinimas Anýkštis neaiškios kilmės, galimai vedinys iš ide. *an-/*en- „vanduo“.
XX pasaulio futbolo čempionatas

Finalinis traukimas

2003 m. kovo 7 d. FIFA paskelbė, kad 2014 m. futbolo čempionatas vyks Pietų Amerikos žemyne. 2003 m. birželio 3 d. CONMEBOL paskelbė, kad iš šio žemyno norą surengti čempionatą pareiškė Brazilija, Argentina ir Kolumbija. 2004 m. kovo 17 d. CONMEBOL slaptu balsavimu nusprendė, kad vieninteliu šio žemyno kandidatu bus Brazilija.
Oficialiai savo kandidatūrą Brazilija paskelbė 2006 m. gruodį, o Kolumbija tai padarė po kelių dienų. Argentina oficialiai savo pareiškimo nepatvirtino. 2007 m. balandžio 11 d. Kolumbija paskelbė, kad atsisako ketinimų surengti šį čempionatą – vietoj to ji ruošiasi surengti 2011 m. FIFA iki 20 m. pasaulio futbolo čempionatą. Tokiu būdu Brazilija liko vienintele kandidate rengti 2014 m. futbolo čempionatą. Oficialiai šią teisę šalis laimėjo 2007 m. spalio 30 d.

Čempionato kamuolys

Kamuolį šiam čempionatui įteikė „Adidas“ kompanija. Jis vadinasi Brazuca. Pavadinimą kamuoliui išrinko Brazilijos gyventojai internetiniu balsavimu.

Vartų linijos technologija

Pirmą kartą futbolo čempionatų istorijoje rungtynių teisėjams buvo suteikta galimybė pasinaudoti vartų linijos technologija, kad būtų nustatyta ar įvartis iš tiesų buvo. Toks sprendimas buvo priimtas po XIX pasaulio futbolo čempionato rungtynių tarp Anglijos ir Vokietijos, kuriose buvo neįskaitytas įmuštas anglų įvartis. Šią įrangą teikia vokiečių kompanija GoalControl.

Dingstanti puta

Pirmą kartą tokio lygio čempionate buvo leidžiama teisėjams naudoti dingstančią putą. Vandens turinti puta dingsta po minutės. Teisėjai šia puta gali pažymėti kamuolio vietą laisvo smūgio metu ir besiginančių žaidėjų sienelės vietą.