google/wiki40b huggingface dataset:
Dimanovas

Istorija

XIX a. pabaigoje Dimanovo dvaro žemės dalį susidėję nupirko grupė Rytų Lietuvos lietuvių, ją išsidalijo ir įkūrė savo ūkius. 1928–1938 m. čia veikė internatinė mokykla, vienintelė tokia lietuvių mokykla TSRS, 1928–1933 m. septynmetė, vadinta Dimanovos lietuvių kolektyvininkų jaunimo mokykla, 1933–1936 m. aštuonmetė, 1936–1938 m. Z. Angariečio vidurinė mokykla. Turėjo 45 ha pagalbinį ūkį. 1936 m. mokėsi 173 mokiniai iš visos TSRS. Mokyklai vadovavo V. Kopka, N. Šukys, B. Juškevičius, J. Zakarauskas, P. Svotelis. Daugelis mokytojų per stalinines represijas buvo suimti, apkaltinti tėvynės išdavimu ir sušaudyti.
2013 m. Pasaulio lengvosios atletikos čempionatas

Miestai kandidatai

Paskutinę paraiškų pateikimo dieną 2006 m. gruodžio 1 d. kandidatais buvo keturi miestai – Barselona, Brisbenas, Maskva ir Geteborgas. Pastarasis dėl Švedijos vyriausybės lėšų trūkumo pasitraukė iš kandidatų sąrašo. 2007 m. kovo 27 d. IAAF Tarybos susirinkime Kenijos mieste Mombasoje buvo išrinktas nugalėtojas – juo tapo Rusijos sostinė.
Lietuvos Respublikos Aukštojo mokslo taryba

Lietuvos Respublikos Aukštojo mokslo taryba – 2000 m. įkurta ekspertinė institucija prie Lietuvos Respublikos Švietimo ir mokslo ministerijos. Pagal jos nuostatus jai pavesta teikti ministerijai pasiūlymus „strateginiais aukštojo mokslo plėtros klausimais“.

Funkcijos

Pagal 2000 m. patvirtintus nuostatus Aukštojo mokslo taryba turėjo analizuoti aukštojo mokslo strategiją ir konsultuoti Švietimo ir mokslo ministeriją.
Pagal 2009 m. priimtą Mokslo ir studijų įstatymą aukštųjų mokyklų taryboms suteikta teisė skirti rektorių, sudaryti biudžetą ir spręsti kitus svarbius klausimus. Keturis ar penkis aukštųjų mokyklų tarybų narius iš devynių ar vienuolikos buvo pavesta parinkti Aukštojo mokslo tarybai ir skirti Švietimo ir mokslo ministrui. 2011 m. Konstituciniam teismui nustačius, kad tokios nuostatos prieštarauja Konstitucijai, tvarka pakeista.
Elektrocheminis ėsdinimas

Elektrocheminis ėsdinimas – metalo ar kietmetalio lydinio apdirbimas ėsdinant (chemiškai pašalinant paviršiaus medžiagą). Apdirbimo metu naudojamas elektrolitinis tirpalas, su į jį įmerktais elektrodais – anodu ir katodu. Apdirbamasis metalinis ruošinys prijungiamas prie nuolatinės elektros srovės šaltinio teigiamo poliaus – anodo.  Iš tokios pat medžiagos pagamintas elektrodas, vadinamas katodu, prijungiamas prie nuolatinės srovės šaltinio neigiamo poliaus. Anodas ir katodas turi būti to paties metalo, siekiant sumažinti nepageidaujamą elektrocheminį poveikį ruošiniui. Dėl to paties, būti elektrolito katijonas turi būti tos pačios medžiagos, kaip ir ruošinys.  Įjungus srovės šaltinį, prasideda elektrolizės vyksmas. Anodo metalo medžiaga dėl elektrocheminės sąveikos virsta katijonu, patenkančiu į elektrolitą, tuo pačiu metu vienodas kiekis katijonų yra redukuojamas ant katodo. Atsižvelgiant į naudojamą įtampą ir elektrolito tankį, anode ir katode gali vykti ir kiti sudėtingesni elektrocheminiai reiškiniai, tačiau pagrindiniai vyksmai yra anodo ėsdinimas, anodo medžiagą pernešant į elektrolitą, ir medžiagos nusodinimas ant katodo elektrodo katode.
Arvydas Kuodys

Arvydas Kuodys (g. 1944 m. rugsėjo 14 d. Vilniuje) – Lietuvos ekonomistas, socialinių mokslų daktaras.

Biografija

1967 m. baigė Kauno politechnikos institutą. 1974 m. ekonomikos mokslų kandidatas. Stažavo 1992 m. Švedijoje, 1993 m. ir 1995 m. Norvegijoje, 1996 m. ir 1999 m. Danijoje, 1997 m. ir 2000 m. Didžiojoje Britanijoje, 2001 m. ir 2004 m. Olandijoje, 2003 m. ir 2004 m. Vokietijoje.
1973–1985 m. ir nuo 1990 m. dirba Lietuvos žemės ūkio ekonomikos mokslinio tyrimo institute (nuo 1990 m. Agrarinės ekonomikos institutas), 1979–1985 m. Operatyvaus valdymo organizavimo, 1990–1992 m. Ekonominių konsultacijų skyrių vedėjas, 1992–1998 m. direktorius. Nuo 1998 m. Ūkių apskaitos duomenų tinklo padalinio vadovas, jam vadovaujant sukurta nuolat veikianti ūkių veiklos rezultatų stebėsenos sistema. 1985–1990 m. Lietuvos agropramoninio komplekso aukštosios vadybos mokyklos Vadybos ir teisės katedros vedėjas. 2000–2003 m. dėstė Lietuvos teisės universitete; nuo 1988 m. docentas.

Mokslinė veikla

Mokslinių tyrimų sritys – žemės ūkio politika, ūkių veiklos rezultatų apskaita pagal ES metodiką, žemės ūkio ir maisto produktų užsienio prekyba. Paskelbė apie 100 mokslinių straipsnių.
Bromės kultūra

Arealas

Bromės kultūra datuojama aleriodo viduriu – vėlyvojo driaso pradžios laikotarpiu (11500–10500 m. pr. m. e.), plito Šiaurės Europoje – nuo Pietų Skandinavijos ir Šiaurės Vokietijos vakaruose iki Volgos bei Dniepro aukštupių rytuose. Lietuvoje žinoma daugiau kaip 30 Bromės kultūros gyvenviečių – Margių Sala (Margių stovyklavietės ir gyvenvietės), Derežnyčios stovyklavietės, 8 Mergežerio stovyklavietės ir gyvenvietės, Vilniaus stovyklavietė ir kitos bei titnago gavybos ir apdirbimo vietų (Ežeryno titnago kasyklos, Titno ežero titnago kasimo ir apdirbimo vieta; Varėnos rajono savivaldybės teritorija).

Kultūra

Bromės kultūros genezė siejama su Federmeserio kultūra ir vėlyvąja Hamburgo kultūra. Skiriami du Bromės kultūros etapai: klasikinis ir vėlyvasis. Jai būdingas Liungbiu tipo kaplys (kirvis), gamintas iš šiaurinio elnio rago. Gyventojai vertėsi medžiokle ir žvejyba, rinko augalinį maistą. Naudojo titnaginius dirbinius – ruošiniai jų gamybai kieto skėlimo technika buvo nuskeliami nuo vienagalių skaldytinių – masyvius plačia ir stora įkote antgalius, galinius gremžtukus, įstrižai retušuotus ir dviem kryptimis nuskeltus rėžtukus, retušuotas skeltes bei nuoskalas. Bromės kultūrą pakeitė Arensburgo kultūra.
Fransisko Morasano departamentas

Geografija

Departamento paviršius itin kalnuotas. Aukštikalnėse auga pušų miškai, slėniuose vystoma žemdirbystė. Vietomis pavėjiniuose šlaituose susidarę rūko miškai. Svarbiausia upė – Čoluteka. Įsteigtas La Tigros nacionalinis parkas.
Atiro kultūra

Atiro kultūra – Šiaurės Afrikos paleolito archeologinė kultūra, pavadinta pagal Bir al Atiro viduriniojo paleolito gyvenvietę netoli Konstantinos miesto (Alžyras).

Kultūra

Atiro kultūrai būdingi dviejų tipų antgaliai – su trumpomis ar ilgesnėmis įkotėmis, išryškintomis retušu, ir lapo formos su iš abiejų pusių plokščiai retušuotu paviršiumi. Lapo formos antgaliai siejami su vėlyvąja Atiro kultūra. Titnaginiai dirbiniai (gremžtukai, grandukai) apdirbti vadinamąja Levalua technika. Iki neolito pastebima Atiro kultūros įtaka į šiaurę nuo Sacharos. Priskiriama ankstyvojo Homo sapiens Mustjė kultūrai. Ją pakeitė Iberijos – Mauritanijos kultūra.
Šventaragio slėnis

Šventaragio slėnis – slėnis Vilniuje prie Neries ir Vilnelės santakos. Pagal Lietuvos metraštį toje vietoje buvo deginami Lietuvos didžiųjų kunigaikščių palaikai. Pasak legendos, šią laidojimo tradiciją pradėjęs valdovas Šventaragis, kurio palaikai sudeginti XIII a. 
Po senosios Vilniaus katedros liekanomis rasta XI–XIII a. aukojimo vietų. Nors su Šventaragio slėniu susijusios legendos istorikų atmetamos kaip prasimanymai, jas iš lietuvių mitologijos perspektyvos tyrė Vladimiras Toporovas, Gintaras Beresnevičius, Norbertas Vėlius, Vykintas Vaitkevičius ir kiti.

Legenda

Kunigaikštis Šventaragis (priklausęs legendinei Palemono dinastijai) pasirinko gražią vietą slėnyje, Neries ir Vilnelės santakoje ir nurodė savo sūnui Skirmantui pastatyti ten šventyklą, kurioje jis po mirties turėsiąs būti sudegintas. Jis taip pat nurodė čia deginti Lietuvos kunigaikščių ir didikų palaikus. Po daugelio metų didysis kunigaikštis Gediminas medžiojo ir sustojo slėnyje. Čia jam prisisapnavo staugiantis Geležinis Vilkas, o žynys Lizdeika sapną paaiškino kaip ženklą, kad čia Gedinimas pastatys Lietuvos sostinę. Taip Gediminas tapo Vilniaus įkūrėju.

Istoriografija

Šventaragio slėnio legendos buvo perpasakojamos vėlesnių istorikų, tarp jų Motiejaus Stryjkovskio ir Teodoro Narbuto, ir tapo labai populiariomis. 1582 m. išleistame darbe M.Stryjkovskis pridėjo, kad slėnyje buvo Perkūno šventykla, buvo deginama amžinoji ugnis, o toje vietoje vėliau pastatyta Vilniaus katedra. T. Narbutas, remdamasis abejotina Rivijaus kronika, net pateikė šventyklos išmatavimų ir joje atliekamų ritualų aprašymą. Iš tų aprašymų daryta išvada, kad Šventaragio slėnis pagoniškoje Lietuvoje buvęs svarbus kulto centras – čia stovėjusi šventykla Perkūnui, degė amžinoji ugnis, buvo atliekamos įvairios apeigos.
Akademinė diskusija apie tai ar legendos susijusios su realia Vilniuje buvusia pagonių šventykla tebesitęsia. Pagonių šventykla, kuri buvo sugriauta ir vietoje jos pastatyta katalikų bažnyčia, minima 1388 m. popiežiaus Urbono VI bulėje. Visgi bulė nėra labai konkreti ir joje aprašyti karaliaus Jogailos veiksmai yra panašūs į aprašytus Pakartoto Įstatymo knygoje (12:3–4).
Lilita (mėnulis)

Lilita (mėnulis) yra hipotetinis natūralus antrasis Žemės palydovas, dar vadinamas tamsiuoju ar juoduoju mėnuliu. Jo dydis būtų apie ketvirtis Mėnulio dydžio, o apsisukimo periodas – 119 dienų. Nors toks didelis objektas astronomų seniai turėjo būti aiškiai pamatytas, šalininkai aiškina, jog Lilitos orbita tokia, jog ją visada dengia Mėnulis. Tokia orbita matematiškai galima kaip L2 Lagranžo taškas, tačiau ji nebūtų stabili.
Lilitos hipotezę 1856 metais pasiūlė prancūzų astronomas Frederikas Petitas. Astronomai ją iškart sutiko skeptiškai, tačiau rašytojas Žiulis Vernas Lilitą išpopuliarino savo mokslinės fantastikos kūriniais. Lilitą pripažįsta, jos orbitą skaičiuoja ir ją į horoskopus įtraukia astrologai. Vyro horoskope Lilita reiškia moterį, kurios šis bijo.

Astronomijoje

Juoduoju mėnuliu astronomai kai kada vadiną antrąjį elipsės, kuria Mėnulis skrieja aplink Žemę, židinį. Šiuo atveju, tai grynai matematinė sąvoka, nežyminti realaus kosminio objekto.
Didžioji daika

Didžioji daika – linijinė struktūra, daika, Žemės paviršiuje, besitęsianti šiaurės - pietų kryptimi per Zimbabvės centrinę dalį. Daikos ilgis apie 460 km, o plotis siekia 3-12 km. Didžiojoje daikoje randama aukso, sidabro, chromo, platinos, nikelio metalų ir rūdų, taip pat žėručio, asbesto ir kitų mineralų. Daika susidariusi prieš maždaug 2,5 mlrd. metų. Be pagrindinės struktūros yra ir mažesnių lopolitų. Didelė Bušveldo intruzija slūgso mažiau kaip už 500 km į pietus nuo pietinio Didžiosios daikos krašto. Daiką sudaro gabroidai, piroksenitai, harcburgitas.
Saportos taurė

Geriausi Lietuvos klubų pasirodymai

Taurės finale du kartus yra žaidęs ir Kauno „Žalgirio“ klubas. 1985 m. kovo 19 d. Kauno Žalgiris pirmą kartą patekęs į taurės finalą, jame rezultatu 73:77 (35:51) pralaimėjo Barcelona klubui. Rezultatyviausi „Žalgirio" žaidėjai šiose rungtynėse buvo Rimas Kurtinaitis – 36 taškai ir Arvydas Sabonis – 14 taškų. Antrą kartą taurės finale Kauno Žalgiris žaidė 1998 m. balandžio 14 d. ir jame, rezultatu 82:67 (37:33) nugalėjo Milano Olimpia klubą bei pirmą kartą laimėjo Europos klubinio krepšinio turnyrą. Finale rezultatyviausiai „Žalgirio“ komandoje žaidė Saulius Štombergas – 35 taškai ir E. Whatley – 19 taškų.
Kalba (JAE)

Istorija

XVI a. miestą užėmė portugalai (mini kaip portug. Ghallah). 1811 m. miestas buvo užpultas ir nusiaubtas Maskato sultono Al Kasimio kariuomenės.
Kalbos miestas priklausė Sutartiniam Omanui nuo 1936 iki 1951 m., o vėliau prijungtas prie JAE.
Ralf Bartels

Biografija

1996 m. tapo pasaulio jaunimo čempionu. Po metų pelnė Europos jaunimo pirmenybių auksą. 2004 m. vasaros olimpinėse žaidynėse pelnė aštuntąją vietą. 2006 m. Europos atviro stadiono ir 2011 m. Europos uždarų patalpų čempionas.
Mark A. Sammut

Ankstyvoji jaunystė

Mark A. Sammut yra vyresnis žinomo Maltos rašytojo Frans Sammut ir Catherine Cachia sūnus.
Mark A. Sammut gimė 1973 m. Maltoje, mokėsi St Monica mokykloje, Stella Maris koledže, Liceo Vassalli, ir Liceo GF Abela.

Išsilavinimas

Mark A. Sammut baigė studijas Maltos universitete, kur įgijo teisės ir vertėjo magistrų kvalifikaciją, o Londono universitete (angl. University of London) įgijo teisės magistro kvalifikaciją bei vadybos magistro kvalifikaciją (angl. London School of Economics and Political Science).

Politinė ir kita veikla

Mark A. Sammut buvo išrinktas vietos valdžios Tarybos nariu (1993–1996 m.) , Bendruomenių draugijų valdybos nariu (1997–1998 m.), Maltos notarų tarybos sekretoriumi (2000–2003 m.) , Latvijos garbės konsulu (2001–2006 m.) , ir Maltos kalbos asociacijos pirmininku Maltos Ghaqhda universitete (University Ghaqda tal-Malti Università) (2007–2009 m.).
Mark A. Sammut buvo politiškai aktyvus (1993–2003 m.). 1996 m. jis įtrauktas į Maltos darbo partijos sąrašą. Jis atliko svarbią rolę 2003 m. partijos rinkiminės kampanijos metu.
2016 m. lapkričio 3 d. Mark A. Sammut išleido knygą “Geriausias Europoje. Panamos dokumentai ir jų galia” (malt. L-Aqwa fl-Ewropa. Il-Panama Papers u l-Poter), kurioje aktyviai kritikavo Maltos darbo partijos pirmininko Joseph Muscat vykdomą neoliberaliąją politiką ir Maltos krašto apsaugos ministro Konrad Mizzi bei jo bendražygio Keith Schembri veiklą.
Mark A. Sammut yra Karališkosios istorikų draugijos narys, Europos lyginamosios teisės draugijos narys ir Maltos istorijos draugijos narys. Jis taip pat yra Maltos arbitražo centro arbitras.

Mokslinė veikla

Nuo 2014 m. iki 2016 m., Mark A. Sammut Maltos universitete (angl. University of Malta) dėstė Maltos baudžiamojo kodekso istoriją.

Viešosios nuomonės formavimas

Nuo 2017 m. Mark A. Sammut rašo publikacijas savaitraštyje “Nepriklausoma Malta” (angl. the Malta Independent).
Maputu

Ekonomika

Maputu – svarbiausias giliavandenis uostas šalyje, kuriuo taip pat naudojasi Zambija ir Zimbabvė. Eksportuojama medvilnė, anglis, cukrus, sizalis, apdirbti maisto produktai. Mieste išvystyta naftos apdirbimo pramonė, statybinių medžiagų, aprangos ir avalynės gamyba, maisto pramonė. Aliuminio metalurgijos gamykla.

Lankytinos vietos

Pagrindinės miesto kultūros įžymybės – sena portugalų tvirtovė (1787 m.) ir ypač moderni Mousinho de Albuquerque aikštė. Prie kranto yra gražūs smėlėti paplūdimiai. Mapute veikia Eduardo Mondlane universitetas (įkurtas 1962 m.), Gamtos istorijos muziejus, Nacionalinė biblioteka, Señora de Fátima katedra.

Istorija

Miestas įkurtas XVIII a. pabaigoje, nors šias vietas jau 1544 m. buvo aplankę portugalai, vadovaujami Lorenso Markešo, kurio vardu vietovė ir buvo pavadinta. 1907 m. šis miestas pakeitė Mozambiko miestą kaip Portugalijos Rytų Afrikos administraicnį centrą, o 1975 m. tapo nepriklausomo Mozambiko sostine.
Antanas Martinionis

Biografija

Spaudoje pradėjo bendradarbiauti 1945 m. 1953–1958 m. dirbo laikraščio „Panevėžio tiesa“ redakcijoje, nuo 1959 m. Šeduvos rajono laikraščio „Spalio vėliava“ redakcijoje. 1967 m. baigė Vilniaus universiteto Teisės fakultetą. 1971–1978 m. LSSR ateizmo muziejaus, 1978–1981 m. LSSR revoliucijos muziejaus direktorius. 1989 m. atkūrė Lietuvos karininkų žurnalą „Kardas“, 1990–2000 m. jo redaktorius.  1994 m. birželio mėn. Vilniuje įkūrė leidyklą „Kardas“ ir tapo jos vadovu. Daugiausia rašė karinėmis temomis.
Rybinskas

Istorija

Dabartinio Rybinsko vietoje įsikūrusi Ust Šeksnos gyvenvietė pirmą kartą paminėta 1071 m. Nuo 1504 m. kaimas dokumentuose minimas Rybnaja Sloboda vardu. 1777 m. Rybinskas gavo savo dabartinį vardą ir miesto teises. Patogioje geografinėje padėtyje, prekybos kelių sandūroje įsikūręs miestas spračiai augo, 1921 – 1923 m. buvo Rybinsko gubernijos centru, o 1936 m. tapo Jaroslavlio srities dalimi. 1946 m. miestas pervadintas Ščerbakovu, 1957 m. jam grąžintas Rybinsko pavadinimas, 1984 m. miestas tapo Andropovu, o 1989 m. – vėl Rybinsku.
1941 – 1947 m. aukščiau miesto užtvenkus Volgą, užlietose teritorijose susidarė 4580 km² ploto Rybinsko tvenkinys.
Hønefoss BK

Istorija

Klubas įkurtas 1895 m.
Santakai (Tauragė)

Istorija

Šis kaimas stovėjo prie Ančios santakos su Šešuvimi, prie pat Rykijos upelio. Vietovė pirmą kartą rašytinuose šaltiniuose minima 1393 m. Kryžiuočių karo kelių į Lietuvą pranešimuose. Kryžiuočių keliai pro Santakus vedė į Kaltinėnus, Kražius, Viduklę, Nemakščius, Vaiguvą.

Gyventojai

1923 m. kaime dar buvo 40 gyventojų, tačiau dabar kaimą mena tik 600 metų senumo vietovė.
Frenologija

Frenologija yra pseudomokslas, paremtas idėja, kad iš žmogaus kaukolės formos galima gauti žinių apie jo charakterį, pomėgius, protinius gabumus ir panašiai. Frenologija teigia, kad smegenyse egzistuoja atitinkami organai, atsakingi už visas šias žmogaus savybes, apie kuriuos galima spręsti vien apžiūrėjus matomą galvos dalį.
Frenologijos pradininkas buvo Franz Joseph Gall, XIX amžiaus vokiečių chirurgas. Ši teorija turėjo didelį populiarumą XIX amžiuje, vėliau buvo pripažinta pseudomokslu.
F. J. Gall visiškai nepagrįstai manė, kad kiekvienas kaukolės paviršiaus iškilimas atitinka po juo esančio smegenų regiono padidėjimą, ir kad beveik bet kuris iškilimų derinys gali būti susietas su tam tikra charakterio savybe ar psichiniu sutrikimu. Paryžiaus Mokslų Akademija pasmerkė F. J. Gall nemokslinį požiūrį, ir remiantis fiziologo Marie Jean Pierre Flourens eksperimentais jo darbas buvo diskredituotas.
Referendumas dėl Seimo narių skaičiaus mažinimo

Privalomasis referendumas dėl Lietuvos Respublikos Konstitucijos 55 straipsnio pakeitimo (dar žinomas kaip referendumas dėl Seimo narių skaičiaus mažinimo) – 2019 m. gegužės 12 d. Lietuvoje vykęs referendumas, kurio metu buvo sprendžiamas Konstitucijos 55 straipsnio pakeitimas, sumažinantis Seimo narių skaičių nuo 141 iki 121. Referendumą inicijavo valdančiojoje daugumoje esanti Lietuvos valstiečių ir žaliųjų sąjunga. Dėl per mažo rinkėjų aktyvumo, referendumas laikomas neįvykusiu, o jame spręstas klausimas – nepriimtu.
Tą pačią gegužės 12 d. dieną kartu su referendumu vyko ir Prezidento rinkimų pirmasis turas bei referendumas dėl pilietybės išsaugojimo.

Rezultatai

Referendume savo nuomonę išsakė 1 188 604 rinkėjai, kurie sudarė 47,79 % visų, turinčių balsavimo teisę. 1 150 932 (96,83 %) biuleteniai buvo galiojantys, iš kurių 76,19 % pritarė referendume keltam klausimui, o 23,81 % – nepritarė. Kad referendumas būtų laikomas įvykusiu, savo nuomonę turėjo išreikšti bent pusė gyventojų, turinčių balsavimo teisę, todėl nepaisant daugumos balsų už, jame svarstomas klausimas nebuvo priimtas.
Senoji guoba

Senoji guoba – botaninis gamtos paveldo objektas, 1960 metais paskelbtas gamtos paminklu. Auga Geisčiūnų kaime, Nemunaičio sen., Alytaus raj.
Medžio rūšis – kalninė guoba (Ulmus glabra Huds.). Senosios guobos kamieno apimtis – 550 cm, aukštis – 24 m, lajos aukštis – 21 m, amžius apie 300 metų. Medis pasiekė gamtinę brandą ir yra stagnacijos fazėje.
Reda Prišmontaitė

Biografija

Mokėsi Naujosios Akmenės Ramučių gimnazijoje. Baigė bakalauro studijas Vilniaus universiteto (VU) Ekonomikos fakultete. 2013 m. baigė ISM Vadybos ir ekonomikos universitetą. Apgynė magistro darbą tema "Susijungimų ir įsigijimų poveikis akcininkų turtui skandinavų IT rinkoje" (angl. The impact of mergers and acquisitions on shareholders wealth in Nordic IT industry), konsultantė Ieva Kvedaravičienė.
2008–2011 m. UAB "ATEA Baltic" finansų analitikė, 2011 m. verslo kontrolierė. Nuo 2011 m. rugsėjo mėn. ATEA grupės kontrolierė Osle (Norvegija).
Torontas

Demografija

Torontas yra didžiausias Kanados miestas pagal gyventojų skaičių. 2011 metais mieste gyveno 2,615,060 milijonai gyventojų. 49,9% miesto gyventojų yra gimę užsienio valstybėse. Toronto gyventojų skaičius nuolatos didėja, 2006 – 2011 metais šis skaičius išaugo 4,3% (111 779 gyventojų).
Nikolajus Trubeckojus

Biografija

Gimė iš Gediminaičių dinastijos kilusioje didikų Trubeckojų šeimoje. 1908–1913 m. mokėsi Maskvos universitete, buvo išvykęs į Leipcigo universitetą, kur klausėsi žymaus kalbininko Augusto Leskyno paskaitų. Pradžioje dėstė Maskvos universitete, vėliau traukdamasis nuo bolševizmo kėlėsi į Rostovą prie Dono, Sofiją, o 1922 m. tapo Vienos universiteto profesoriumi. 1926 m. kartu su bendraminčiais dalyvavo Prahos lingvistinės mokyklos veikloje. Nuo 1930 m. – Austrijos MA narys. 1938 m. Nikolajus Trubeckojus pateko į gestapo akiratį, buvo tardomas, daug jo darbų sunaikinta. Mirė patyręs širdies smūgį.

Veikla

Nikolajus Trubeckojus daugiausia tyrė slavų, abchazų ir adygėjų, finougrų kalbas ir tautosaką. Sukūrė fonologijos teoriją, kuriai įtakos turėjo Jano Bodoueno de Kurtenė ir Ferdinando de Sosiūro kalbotyros idėjos, išdėstė morfologijos principus ir uždavinius.
Iškeldamas euroazijizmo idealą, Nikolajus Trubeckojus atsiribojo tiek nuo šovinizmo, tiek nuo kosmopolitizmo kaip kraštutinumų ir pasisakė už autonomines kultūrines bendrijas ir jų tarpusavio bendradarbiavimą. Trubeckojus atmetė Kijevo Rusios kaip Rusijos pagrindo svarbą, o pabrėžė Čingischano imperijos įtaką Rusijos savipratai. Kaip euroazijinės etikos pradus Trubeckojus iškėlė aristokratiją, hierarchiją, heroizmą, fatalizmą, religinės įvairovės pakantumą ir supriešino juos su turtinės gerovės bei uolaus darbo svarba Europos visuomenėje. Rusijos imperijos iškilimą Trubeckojus laikė Mongolijos imperijos tąsa. XX a. 4-ajame dešimtmetyje Nikolajus Trubeckojus savo euroazijizmo idėjas jau vertino kritiškai.
Jonina Lipskienė

Jonina Lipskienė (g. 1926 m. rugsėjo 1 d. Spirakiuose, Joniškio valsčius) – Lietuvos kalbininkė.

Biografija

1952 m. baigė lietuvių kalbą ir literatūrą Vilniaus universitete. 1952–1962 m. dirbo Lietuvos mokslų akademijos Geografijos ir geologijos, 1962–1986 m. – Lietuvių kalbos ir literatūros institute.
Tyrinėja lietuvių kalbos frazeologizmus, tarmes.
Remigijus Lupeikis

Sporto pasiekimai

Pasaulio jaunimo čempionas 4 km komandinėse treko persekiojimo lenktynėse (1986 m.), TSRS čempionas 4 km persekiojimo lenktynėse treke (1988 m.), 1995 m. Pasaulio treko čempionato Kolumbijoje grupinių lenktynių sidabro medalio laimėtojas.
1996 m. Atlantos ir 2000 m. Sidnėjaus olimpinėse žaidynėse dalyvavo kaip treko ir plento rinktinės sportininkas, o 2004 m. Atėnuose kaip Lietuvos vyrų treko rinktinės treneris. Atlantos žaidynėse dalyvavo 5 rungtyse (2-oji vieta 4 km persekiojimo lenktynėse treke).
Parsekas

Parsekas (pc) – astronominis ilgio vienetas, lygus 3,085678×10¹³ km (3,26 šviesmečio). Tai yra atstumas iki kūno, kurio metinis paralaksas lygus 1" (kampinei sekundei). Iš to kilęs šio matavimo vieneto pavadinimas – paralaksas sekundei. Arba galime sakyti, kad parsekas tai yra atstumas, iš kurio Žemės orbitos didžioji pusašė (statmenai krypčiai Saulė-Žemė) matoma 1" (lanko sekundės) kampu.
1pc=3,2616 šm=206265 av=3,08568×10¹³ km.
Baskai (kaimas)

Istorija

Kaimas minimas 1781 m. Giedraičių mirusiųjų metrikų knygoje.