google/wiki40b huggingface dataset:
Vilniaus Švč. Trejybės Graikų apeigų katalikų bažnyčia

Istorija

1347 m. pastatyta medinė stačiatikių cerkvė. Dabartinę mūrinę bažnyčią 1514 m. fundavo Konstantinas Ostrogiškis po skambios pergalės Oršos mūšyje. XVI a. perduota unitams bazilijonams. 1821 m. ji buvo uždaryta ir įkurta stačiatikių seminarija, kuri 1919 m. buvo perduota katalikiškai šv. Vincento Pauliečio draugijai. Sovietmečiu, 1940–1991 m. neveikė, po to perduota Graikų apeigų katalikų (unitų) bendruomenei. 1994 m. atiteko šv. Juozapato bazilijonų ordinui Lietuvoje.
Nelson Haedo Valdez

Karjera

Gimė skurdžioje daugiavaikėje šeimoje San Choakine, Kaaguasu departamente. Nors Nelsonas nuo pat vaikystės troško žaisti futbolą, tėvai jam neišgalėjo nupirkti kamuolio. Būdamas 15-os su šeima persikėlė į Ipanę ir ten pradėjo lankyti „Club Atlético Tembetary“ futbolo mokyklą. Šioje komandoje 2000 m. pradėjo futbolininko karjerą. Tačiau mažas antros šalies lygos klubas neišgalėjo mokėti didesnės algos Valdesui, todėl šis gyveno gatvėje, laisvu nuo varžybų metu uždarbiavo malūne.
Tačiau žaidėją pastebėjo „Werder Bremen“ klubo skautai ir nupirko jam bilietą į Vokietiją, kad šis pasirodytų „Werder“ komandos peržiūroje. Nors pradžioje vokiečiai manė, kad žaidėjas nėra perspektyvus, paragvajietė klubo prezidento Jürgen L. Born žmona paprašė suteikti jam antrą šansą. Jo metu Valdesas įmušė 4 įvarčius ir buvo pakviestas tobulėti dublerių komandoje. Nuo 2002 m. Valdesas pradėtas kviesti ir į pagrindinę komandą. 2004 m. laimėjo Bundeslygą ir šalies taurę, debiutavo Čempionų Lygoje. Tačiau Valdesui nepavyko įsitvirtinti pagrindinėje sudėtyje, kur žaidė pasaulinio lygio puolėjai Miroslavas Klozė ir Ivanas Klasničius.
2006 m. Dortmundo „Borussia“ klubas pasiūlė Valdesui 4 metų kontraktą. Nors žaidėjas ten nebuvo itin rezultatyvus, bet pasižymėjo kovingumu ir kūrybiškumu. 2010 m. Valdesą siekė įsigyti „Sunderland“ klubas, bet „Borussia“ užsiprašyta 10 mln. eurų suma anglų klubui pasirodė per didelė.
Vėliau Nelsonas Valdesas gavo pasiūlymų iš Rusijos klubų, bet pasirinko Ispanijos „Hércules CF“, su kuriuo sudarė 3 metų kontraktą. Žaidėją klubas įsigijo už 3,5 mln. eurų. Žaidėjas La Ligoje debiutavo sėkmingai, sezono pradžioje įmušė 6 įvarčius per 11 varžybų ir sudomino „Real Madrid“ klubą. Tačiau kontraktas nebuvo pasirašytas, o „Hércules“ iškrito į antrąją lygą.
2011 m. rugpjūčio 14 d. pasirašė trejų metų sutartį su Rusijos FK Rubin Kazanʹ klubu. Gruodžio 15 d. įmušė išlyginamąjį įvartį į PAOK klubo vartus ir lėmė „Rubin“ patekimą į Europos lygos atkrintamųjų varžybų etapą.

Karjera rinktinėje

Nelsonas Valdesas su Paragvajaus U-20 rinktine dalyvavo 2003 m. pasaulio U-20 futbolo čempionate, ten įmušė įvartį į Vokietijos vartus. Nacionalinėje komandoje žaidžia nuo 2004 m. liepos 8 d., jis debiutavo Copa América čempionate. Savo pirmąjį įvartį už Paragvajų įmušė 2005 m., draugiškose varžybose prieš Salvadorą. Futbolininkas su rinktine žaidė 2006 m. pasaulio čempionate, kur per trejas rungtynes aikštėje praleido 245 minutes, 11 kartų smūgiavo vartų link, 4 kartus pataikė į vartų plotą.
Valdesas nebuvo pakviestas į 2007 m. Copa América čempionatą, bet dalyvavo atrankos į 2010 m. pasaulio čempionatą varžybose. Per 17 atrankos varžybų Valdesas įmušė 5 įvarčius. Žaidėjas dalyvavo visose pasaulio čempionato varžybose, nuolat kėlė pavojų varžovų vartams. 2011 m. Copa América čempionate Valdesas įmušė įvartį grupės varžybose į Brazilijos vartus.

Asmeninis gyvenimas

Valdesas, kaip ir didelė dalis Paragvajaus futbolininkų, kalba gvaraniškai. Jis kasmet teikia labdarą savo gimtajai San Choakino apygardai, perka dovanas vaikams Kalėdų proga.
Astravas

Istorija

Astravo dvaras žinomas nuo 1617 m. Jis priklausė Radvilų giminės Biržų-Dubingių atšakai, pirmasis savininkas buvo greičiausiai Kristupas Radvila Jaunasis. Išmirus Biržų Radviloms dvaras perėjo Nesvyžiaus Radvilų atšakai, tačiau konkrečius dvaro valdytojus dar reiktų išaiškinti. 1794 m. Biržai, taip pat ir Astravo dvaras, buvo įkeisti Tiškevičiams. Pirmuoju dvaro valdytoju tapo Juozapas Ignotas Tiškevičius (1724–1815 m.). Iki 1820 m., kai pradėti statyti pastatai pusiasalyje, dvaras turėjo tik ekonomines funkcijas. Jo sūnus Mykolas Juozapas Tiškevičius (1761–1839 m.) tapo ir viso Biržų majorato valdytoju.
Nuo 1862 m. II Biržų majorato valdytoju tapo archeologas ir keliautojas Mykolas Tiškevičius, vedęs Marija Radvilaitę (1830–1902 m.). 1865 m. Mykolui Tiškevičiui išvykus į Italiją, iki 1871 m. majoratą faktiškai valdė jo pusbrolis Eustachijus Tiškevičius (1814–1873 m.). 1871 m. dėl pablogėjusios sveikatos negalėdamas nuolat gyventi ir prižiūrėti ūkinės veiklos Biržų majorate, Mykolas Tiškevičius kreipėsi į imperatorių, prašydamas leisti perduoti Biržus pilnametystės sulaukusiam vyriausiajam sūnui. Gavęs leidimą, 1872 m. liepos 10 d. perdavė majoratą Juozapui (1850–1905 m.), o sau užsitikrino pragyvenimą iki gyvenimo pabaigos.
Tačiau Juozapas Tiškevičius, nesugebėjęs valdyti majorato, apsisprendė jo atsisakyti jaunesnio brolio naudai. Marija Tiškevičienė ėmė rūpintis, kad majorato paveldėjimo įsake būtų padaryta išimtis, nes Rusijos įstatymai neleido perduoti majorato, jį buvo galima tik paveldėti. Reikėjo išimtinio caro sutikimo, tačiau Aleksandras II iš pradžių atsisakė jį suteikti ir sutiko tik proteguojant Aleksandrui Potapovui. 1876 m. spalio 8 d. vardiniu imperatoriaus įsaku, duotu Valdančiajam Senatui, nuo 1880 m. birželio 14 d. Juozapas Tiškevičius perdavė Biržų majoratą jaunesniajam broliui tokį, koks jis aprašytas imperatoriaus įsake 1862 m. gegužės 29 d. įkuriant majoratą. 1880 m. IV Biržų majorato Astrave valdytoju tapo Jonas Leonas Tiškevičius.
1918 m. iš jo sūnaus Alfredo Tiškevičiaus dvarą nupirko Petras Variakojis (1892–1970). 1918 m. dvare buvo įkurta pradžios mokykla. 1918–1940 m. dvaro rūmuose buvo įsikūrusi Biržų kultūros draugija „Mūza“, turėjusi čia savo klubą, biblioteką ir skaityklą. 1923–1924 m. įsteigtas vilnų verpimo fabrikas, kuris 1930 m. išplėstas į linų ir pakulų apdirbimo fabriką. 1924 m. įsteigta pieninė.
Per nacių okupaciją 1941 m. rugpjūčio mėn. Astravo miškelyje buvo sušaudyta apie 3000 žmonių, daugiausia žydų. Nuo 1958 m. Astravas – Biržų miesto dalis.
1902 m. dvare buvo 108, 1923 m. – 509 gyventojai.

Pavadinimo kilmė

Vietovės vardas tikriausiai susijęs su rus. остров – „sala“, kadangi į dvarą patekti iš miesto buvo galima tiltu per ežerą tarsi į salą.
1435 mm vėžė

1435 mm pločio geležinkelio vėžė yra labiausiai paplitusi pasaulyje plačiojo geležinkelio vėžė. Ji nutiesta beveik visose Europos Sąjungos šalyse (Lietuvoje, Latvijoje, Estijoje, Airijoje, Suomijoje, Portugalijoje ir Ispanijoje labiau paplitę kitų standartų geležinkelio vėžės), taip pat JAV, Kinijoje, daugelyje kitų pasaulio valstybių. Šalyse kur naudojama, yra vadinama standartine vėže. Lietuvoje ši vėžė dažniausiai vadinama europine vėže.

Lietuvoje

Lietuvoje didžiausią geležinkelio tinklą sudaro 1520 mm vėžė arba rusiškoji vėžė, tuo tarpu 1435 mm vėžės geležinkelis yra naudojamas susisiekimui su Lenkija ruože nuo Šeštokų iki valstybės sienos. Šio ruožo ilgis 21,8 km.
Lietuvoje pradėtas rekonstruoti geležinkelio ruožas nuo Šeštokų iki valstybės sienos su Lenkija, siekiant nutiesti standartinės vėžės Rail Baltica geležinkelį, sujungsiantį Lenkiją, Lietuvą, Latviją ir Estiją. Planuojama, kad Rail Baltica geležinkelis nuo Lenkijos iki Mockavos bus standartinės, o nuo Mockavos iki Kauno – sugretintos (dvigubos) vėžės. Projekto ekonomine nauda abejojama.
Boro Tala

Istorija

Miesto pavadinimas mongolų kalba reiškia „ruda žolė“. 1920 m. buvo sudaryta Boro Talos apskritis, o 1985 m. gavo apskrities lygio miesto statusą.
Hans-Georg Gadamer

Hansas Georgas Gadameris (Hans-Georg Gadamer, 1900 m. vasario 11 d. – 2002 m. kovo 13 d.) – vokiečių filosofas, hermeneutinės krypties kūrėjas, geriausiai žinomas dėl traktato Tiesa ir metodas (Wahrheit und Methode, 1960).

H. G. Gadamerio filosofija

Gadameris aiškina teksto skaitymą kaip mūsų pasaulio plėtrą, ne tik kaip pažinimą. Jis teigia, kad tekstas turi būti suprastas kaip hermeneutinė sąvoka, tai reiškia, kad jis matomas ne kaip galutinis produktas. Jei nevisiškai suprantame tekstą – tada vyksta nuolatinis dialogas. Kai mes kažko nesuprantame, bandome tai įsisavinti ir ten vyksta supratimas. O ten kur mes viską suprantame interpretacija nevyksta, nesiplėtoja.
Gadameris teigė, kad supratimas visuomet yra santykis tarp žmogaus ir tradicijos, o ne tarp žmogaus ir pasaulio, nes žmogus niekada negali pabėgti nuo savo tradicijos.
Gadameris hermeneutinės sąrangos ieškojo mene, istorijoje. Meno kūrinys pasirodo kaip istorinė duotybė ir kartu kaip galimas mokslinio tyrimo objektas.
Prūsijos piliakalniai

Prūsijos piliakalniai – piliakalniai (vok. Wallburg) senovės prūsų gyventoje teritorijoje, tai – dabartinės Lietuvos Respublikos Klaipėdos kraštas, Rusijos Federacijos Kaliningrado sritis bei Lenkijos Respublikos Pamario vaivadija, Varmijos Mozūrų vaivadija ir Palenkės vaivadijos vakarinė dalis.

Tyrimai

Vieni pirmųjų Prūsijos archeologijos paminklus tyrė J. Guise, Augustas Henigas, Otas Tišleris, Georgas Bujakas, Johanas Heidekas, H. Beningkas, kai kurie dvarininkai savo žemėse. Tačiau daugumą jų domino kapinynai ir pilkapynai. 1880-1921 m. Prūsijos piliakalnius tyrė Karaliaučiaus universiteto profesorius ir ilgalaikis rektorius Adalbertas Becenbergeris, kuris organizavo Prūsijos ir Mažosios Lietuvos archeologinių paminklų tyrinėjimus, su kitais dalyvavo daugiau kaip 120 archeologinių ekspedicijų. Daugiausia, daugiau, kaip 20 archeologinių paminklų ištyrė Sembos pusiasalyje, daugiau kaip 30 – Klaipėdos, Šilutės ir Tilžės apskrityse. Paskelbė tyrimų ataskaitų, kurios neprarado svarbos, nes dauguma archeologinių paminklų sunaikinta. Tyrimų duomenis derino su etnografijos, tautosakos ir kalbotyros duomenimis.
XX a. pirmoje pusėje Prūsijos archeologijos paminklus tyrė Karlas Štadis, Frydrichas Peiseris, Karlas Engelis, Vilhelmas Gertė. Po Antrojo pasaulinio karo žvalgomuosius archeologinius tyrimus Kaliningrado srityje vykdė Frida Gurevič, V. Timofejevas, Vladimiras Kulakovas, Lietuvos archeologai.

Lokalizacija

Prūsijos piliakalnių vietas nustatė  vokiečių pedagogas, archeologas, Rytų Prūsijos archeologijos paminklų inspektorius Emilis Holakas, kuris kartu su A. Becenbergeriu, o nuo 1890 m. vykdydamas savarankiškus archeologinius kasinėjimus, ištyrė apie 60 archeologinių paminklų Sembos pusiasalyje ir Prūsijos pietinėje dalyje. Jis sudarė pirmąjį Rytų Prūsijos proistorės apžvalginį žemėlapį su komentarais (Erläuterung zur vorgeschichtlichen Übersichtskarte von Ostpreussen 1908 m.) Jame pateikta archeologinė apžvalga, išsamūs archeologinių paminklų aprašai su paaiškinimais. Medžiaga sugrupuota pagal akmens, bronzos, geležies amžius. Šis veikalas laikomas pirmuoju Rytų Prūsijos archeologijos vadovėliu.
Nemažai medžiagos apie Prūsijos fortifikacinę sistemą pateikė Adolfas Beticheris, kuris Karaliaučiuje 1891-1898 m. išleido 8 tomų veikalą „Rytprūsių provincijos statybos ir meno paminklai“, jo t. 1-7 gausiai iliustruoti. 1899 Vilhelmas Šimelpfenigis parengė 9 tomą - „Vardų ir vietovardžių rodyklė“. Leidinys turi didele išliekamąją vertę - beveik visi jame aprašyti Prūsijos bei Mažosios Lietuvos architektūros ir meno paminklai per karus ir sovietmečiu sunaikinti.
Borisas Efrosas

Borisas Efrosas (g. 1914 m. lapkričio 1 d. – m. 2001 m. liepos 5 d.) – Lietuvos chirurgas, medicinos mokslų daktaras, 1958 m. pirmasis Lietuvoje atliko širdies operaciją.

Biografija

Gimė Žemaitijoje, Plungės inteligentų šeimoje. Kaune baigė gimnaziją. 1939 m. – Vytauto Didžiojo universiteto medicinos fakultetą. Jaunystėje mokėsi konservatorijoje, bet dėl studijų universitete jos nebaigė. Tarnavo Lietuvos kariuomenėje. 1939–1940 m. dirbo chirurgu Kauno žydų ligoninėje, 1940–1941m. – chirurgu ordinatoriumi Marijampolės apskrities ligoninėje . Antrojo pasaulinio karo metais evakuavosi į Vidurinę Aziją, į Kazachstaną. Čia buvo Balchašo ligoninės chirurginio skyriaus vedėju. 1945 m. grįžęs į Lietuvą, iki 1979 m. dirbo tuometinėje Vilniaus geležinkelininkų ligoninėje (dabar – Vilkpėdės ligoninė) vyriausiuoju chirurgu.
Nuo 1949 m. B. Efrosas pradėjo daryti krūtinės ląstos operacijas ir rengtis širdies operacijoms. Šiuo tikslu stažavosi Maskvos klinikose. Lietuvos medikų komisijai nusprendus, chirurgui B. Efrosui, pirmajam Lietuvoje, buvo leista daryti širdies operaciją. 1958 m. kovo 12 d. Vilniaus geležinkelininkų ligoninėje buvo sėkmingai atlikta pirmoji širdies operacija – mitralinė komisūrotomija. Ligonis po šios operacijos išgyveno 25 metus.
Daktaras B. Efrosas taip pat buvo stemplės bei plaučių chirurgijos pradininkas Lietuvoje, aukščiausios kategorijos chirurgas. Per visą savo darbo laiką atliko daugiau kaip 12 tūkstančių įvairių operacijų. Jis buvo ne tik puikus specialistas, bet ir mokytojas – išmokė operuoti kelias dešimtis jaunų chirurgų [1]. Nuo 1979 m. dėl sveikatos problemų turėjo atsisakyti praktikuojančio chirugo darbo. Dirbo Medicinos darbingumo ekspertizės komisijoje. B. Efrosas parašė mokslinių straipsnių, skaitė pranešimus mokslinėse konferencijose, kūrė dokumentinius ir mokomuosius filmus apie naujus diagnostikos ir gydymo metodus. Aktyviai dalyvavo Lietuvos chirurgų draugijos veikloje. Mirė 2001 m. birželio 5 d. Vilniuje. PalaidotasVilniaus Karveliškių kapinėse.

Įamžinimas

2002 m. birželio 5 d. Vilniuje, ant Vilkpėdės ligoninės centrinio korpuso (Vilkpėdės g. 3, Vilkpėdės seniūnija), buvo atidengta memorialinė lenta su chirurgo bareljefu (aut. Vytautas Zaranka, Jonas Naruševičius) [5]. Paminklinėje lentoje rašoma, kad šioje ligoninėje 1958 m. medicinos mokslų daktaras Boris Efros pirmasis Lietuvoje atliko širdies operaciją.
2009 m., minint Boriso Efroso 95-ąsias gimimo metines, memorialinė lenta atidengta Plungėje, ant pastato, kurio vietoje stovėjo gimtasis B. Efroso namas (Vytauto g. 14).
Pasha Parfeny

Biografija

Pasha užaugo menininkų šeimoje, studijavo muziką.
2009 metais įstojo į SunStroke Project grupę, su kuria jis užėmė trečią vietą Moldovos Eurovizijos 2009 atrankoje. Palikęs grupę, Pasha dalyvavo keliuose festivaliuose ir antrą kartą dalyvavo Moldovos atrankoje į 2010 m. Euroviziją, tačiau pralaimėjo grupei Sunstroke Project. Savo laimę bandė ir 2011 metais, tačiau su daina „Dorule“ liko trečias.
2012 m. kovo 11 d. laimėjo šalies atrankos konkursą ir su kūriniu „Lăutar“ išrinktas atstovauti Moldovai 2012 m. Eurovizijoje Baku, Azerbaidžane.
Vygrių traktas

Vygrių traktas – istorinis kelias, jungęs Lietuvos Didžiosios Kungaikštystės miestelį Merkinę ir medžioklės pilį Vygriuose.

Istorija

Šiuo keliu Lietuvos didysis kunigaikštis Vytautas jodavo į Jotvos miškus medžioti. Vygrių traktas Merkinėje prasidėjo nuo sankirtos su Vilniaus-Krokuvos keliu Lietuvių traktas, ėjo tiltu per Nemuną, kirto Leipalingį, Veisiejus, Žagarius ir baigėsi prie Vygrių ežero. Surengęs Švedijos Jotvingių ekspediciją, Lundo universiteto profesorius Knutas Olafas Falkas nustatė, kad vygrių vardu buvo vadinama viena iš jotvingių giminių, kurią Lietuvos valdovas Vytautas iškeldino iš Vygrių ežero pakrančių į įvairius Jotvos kampelius, o ežero saloje pastatė medžioklės pilį. Pilyje lankėsi ir kiti valdovai Jogaila, Žygimantas Augustas ir jo motina karalienė Bona. Apie perkeltus jotvingius byloja išlikę kaimų vietovardžiai: Vingrėnai (dab. Būdviečio seniūnija Lietuvoje), Vygrėnai (dab. Seinų valsčius, Lenkija) ir kt.
Vytautui mirus, susidomėjimas medžiokle Vygrių apylinkėse nuslūgo. Sengirės kolonizatoriai kūrė kaimus, tarp jų nutiesė naujus vieškelius. 1667 m. karalius Jonas Kazimieras Vygrius padovanojo kamaldulių vienuoliams, kurie pilies vietoje įkūrė vienuolyną. Medžioklės traktas liko visiškai užmirštas.
Kilonių apylinkė

Istorija

Įkurta XX a. viduryje, panaikinta 1949 m.
Voyager programa (Marsas)

Voyager programa į Marsą – tai NASA suplanuota nepilotuojamų kosminių aparatų programa Marso tyrimams. Ketinta Voyager erdvėlaivius į Marsą pasiųsti apie 1974–1975 metus. Ši programa turėjo būti įžanga į kitą projektą – žmonių kelionę į Marsą apie 1980 metus.
Deja, NASA teko atsisakyti tokių ambicingų planų, apkarpius jos biudžetą 1968, ši programa atšaukta 1971 metais.
Nepaisant to, NASA neatsisakė planų skrydžiams į Marsą. Voyager programa buvo pakeista daug paprastesne Viking programa, kuri buvo įgyvendinta 1975 metais.
Taip pat, nebuvo atsisakyta ir Voyager vardo. Mariner 11 buvo duotas Voyager 1 vardas, o Mariner 12 – Voyager 2.
Mikalojus Radvila XII

Biografija

Kunigaikštis, kilęs iš Radvilų giminės Olykos- Nesvyžiaus linijos Dzieciolo-Berdyčevo šakos, tėvas Stanislovas Radvila V, motina Karolina iš Pociejų. Sesuo Ana Olimpija Mostovska. Žmona Pranciška Butlerytė (Franciszka z Butlerow).

Šeima

Dukters Onos Radvilaitės (Anna Radziwiłłówna, 1785–1837 m.) pirmasis vyras Juozapas Narbutas. Jam mirus ištekėjo už Juozapo Chrapovickio, vėliaus už generolo Leskevičiaus.
Sūnūs Karolis Radvila (1787–1837) vedė Viktoriją Narbutaitę, bet vaikų neturėjo.
Duktė Julija Radvilaitė (Julia Radziwiłł, 1786–1873 m.) taip pat turėjo tris vyrus, pirmasis – Stanislovas Judickis, antrasis – dėdės Udalryko Kristupo Radvilos sūnus, Rusijos generolas Mateušas Radvila (1768–1818), trečiasis – Aleksandras Ignotas Liubomirskis (Aleksander Ignacy Lubomirski 1802–1893 m.), bet vaikų neturėjo.
Sūnus Mykolas Radvila (1791–1846), Varšuvos kunigaikštystės pulkininkas, valdė Podlužną Volynėje, vedė Emiliją iš Vorcelovų (Emilia z Worcelów). Jų sūnus Mykolas mirė mažas, o duktė Mercelina Radvilaitė (1817–1894 m.) ištekėjo už Aleksandro Čartoryskio ir į kultūros istoriją įėjo kaip Frederiko Šopeno globėja.
Sūnus Pranciškus Radvila (1800–1840 m.) palikuonių neturėjo.
Jauniausias sūnus Mikalojus Radvila (1801–1853 m.), paveldėjęs Žirmūnus vedė Viktoriją (vienais duomenimis Narbutaitę, kitais – Voicechovską). Jo sūnus Mikalojus Filipas (1827–1870 m.) buvo vedęs Liudviką iš Mirskių giminės, vėliau – Stefaniją iš Dobošinskių, bet vaikų neturėjo. Duktė Stefanija buvo ištekėjusi už Arkadijaus Chrapovickio, jam mirus – už Kajetono Oskierkos. Dukters Marijos (1830–1902 m.) vyras – Biržų majorato valdytojas Mykolas Tiškevičius (1828–1897). Duktė Vanda (apie 1832–1912 m.) ištekėjo už Adolfo Grocholskio.

Valstybės tarnyba

Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės kariuomenės generolas.
Ain Sefra

Istorija

Ain Sefra pradėjo kurtis 1881 m., kai prancūzai čia įkūrė karinę bazę.
Pastoviosios išlaidos

Pastoviosios išlaidos – išlaidos, kurių dydis yra pastovus ir nepriklauso nuo gaminamos produkcijos kiekio.
Pastoviosioms išlaidoms galima priskirti administracijos išlaikymą, patalpų nusidėvėjimą ir kitas išlaidas. Pastoviąsias išlaidas kartais sunku atskirti nuo kintamųjų išlaidų – pavyzdžiui, jei elektros energijos sunaudojimas apskaitomas bendrai visai gamyklai, tai padidėjus gamybai elektros energijos sunaudojimas proporcingai nepadidės. Taip pat ilgesnį laiką gaminant mažiau ar daugiau produkcijos bus keičiamos ir pastoviosios išlaidos. Jos kalkuliuojant savikainą padalinamos proporcingai pagal tiesiogiai sunaudotas medžiagas, vienai paslaugai atlikti sugaištą darbuotojų laiką, o jei nėra jokių akivaizdžių kintamųjų išlaidų ar jos labai mažos, tai jos paskirstomos tiesiog iš akies. Pastoviosios išlaidos taip pat apskaitoje naudojamos pelningumo taškui apskaičiuoti.
Kristijonas VI

Biografija

Kilęs iš Oldenburgų dinastijos. Tėvas Frederikas IV, sūnus Frederikas V.

Valdymas

Vienas labiausiai išsilavinusių, bet ir nepopuliariausių Danijos valdovų, pasižymėjęs religiniu misticizmu. Vienas iš pirmųjų jo žingsnių buvo 1733 m. įvestas draudimas valstiečiams keisti nuolatinę gyvenamąją vietą ir eiti privalomąją karinę tarnybą, faktiškai panaikinęs tėvo priimtą aktą, kuriuo buvo panaikinta baudžiava. Šis draudimas buvo panaikintas 1788 m.
Kristijono VI užsienio politika buvo taiki, todėl suklestėjo ekonomika ir bankai. Karaliaus iždas, gavęs didžiules pajamas, galėjo finansuoti ypač puošnių rūmų, tokių, kaip Kristiansborgas (1732–1742 m., sudegė 1794 m.), Hiršholmas (1737–1739 m., sugriauti 1812 m.), Ermitažas (1734–1736 m.) statybą. Nors rėmė mokslus ir švietimą, bet dėl religinių įsitikinimų buvo uždaręs tėvo įkurtą pirmąjį nacionalinį teatrą.
Telfordas

Istorija

Miestas įkurtas XX a. 2-ojoje pusėje sujungus keletą nedidelių gyvenviečių. Miestas auga labai sparčiai.
Diskontavimas

Diskontavimas (angl. discounting) – finansų matematikoje naudojamas būdas būsimų pinigų dabartinei vertei apskaičiuoti. Dabartinė vertė – pinigų vertė šiuo momentu. Būsimoji vertė – tų pačių pinigų vertė po tam tikro laiko periodo.
Diskontavimas yra apskaičiavimo procesas. Atlikdami šį veiksmą gauname būsimosios vertės dabartinę vertę, todėl dabartinė vertė dažnai vadinama diskontuotąja verte.
Diskontavimas naudojamas, jei reikia apskaičiuoti dabartinę pinigų vertę, kai žinoma būsimoji vertė po tam tikro laikotarpio. Šis būdas naudojamas investuojant bei skolinantis pinigus.

Matematinė diskontavimo išraiška

Šioje formulėje:
 – dabartinė vertė (present value)
 – būsimoji vertė n metais (future value)
i – palūkanų norma, išreikšta dešimtaine trupmena
n – laiko periodas

Pavyzdys

Banke norime padėti indėlį, kurio vertė po 7 metų bus 18 000 litų. Metinė palūkanų norma yra 6 % (priskaičiuojama kasmet). Kiek pinigų turime padėti šiandien, kad po 7 metų sutaupytume 18 000 litų? Vadinasi,
 litų
n=7
taigi:
 litų
Vadinasi, diskontavimo procese suradome, jog norint po 7 metų turėti 18 000 litų, rinkoje esant 6 % palūkanoms, šiandien banke turėtume padėti 12 000 litų indėlį.

Pastaba

Atliekant diskontavimo veiksmą, visiškai neatsižvelgiama į tokius faktorius kaip infliacija, pinigų paklausa, pasiūla, mokumas. Šie veiksniai taip pat gali turėti įtakos būsimų pinigų dabartinės vertės nustatymui. Tačiau jie atliekant diskontavimo veiksmą nenaudojami.
Ambasadori

„Ambasadori“ – Jugoslavijos pop grupė iš Sarajevo, Bosnijos ir Hercegovinos, gyvavusi nuo 1968 iki 1980 metų. Grupė įkurta 1968 metais gitaristo Slobodan Vujović, kuris buvo pagrindinis šios grupės narys.
„Ambasadori“ dalyvavo 1976 m. „Eurovizijoje“ su daina „Ne mogu skriti svoju bol“ ir surinkę 10 taškų užėmė priešpaskutinę vietą.
Niu Olesiundas

Istorija

Niu Olensiundas įkurtas 1916 m. kaip akmens anglių kasykla, kuri veikė iki 1962 m. (išlikęs geležinkelis). Nuo 1968 m. įkurta poliarinė stotis.
Ramios dienos Kliši

Turinys

Filme atsiminimų forma pasakojama vėliau išgarsėjusio JAV rašytojo Henry Miller, dar vadinamo Džo, nuotykiai 1930-ųjų Paryžiuje. Čia jis atvyko kankinamas nuobodulio ir turėdamas planų parašyti esė apie Marcel Proust.  Jis susipažįsta su lenkų kilmės fotografu Karlu ir jie kartu lankosi aukštuomenės pobūviuose, madinguose restoranuose ir bordeliuose. Jiedu susipažįsta su 15-mete Kolete, kurią abu įsimyli ir su kuria abu juokais susituokia. Mergina nuolat pasirodo ir dingsta iš jų gyvenimo, kol galiausiai priversta išvykti su tėvais iš Paryžiaus. Kita Džo meilužė, prostitutė Nis, ilgainiui išteka ir taip pat išsikrausto. Tuo laiku Europoje prasideda politinės permainos ir demonstracijos. Vienos jų metu dingsta Karlas, o Džo nusprendžia grįžti į mėgstamą bordelį...
Antanas Komskis

Antanas Komskis – buvęs Lietuvos futbolininkas ir treneris.

Biografija

Žaidė „Atleto“ ir „Inkaro“ komandose.
Pirmasis D. Maciulevičiaus treneris,  taip pat K. Rudžionio.