google/wiki40b huggingface dataset:
Kudirkos varpas

Kudirkos varpas – nelegalus hektografuotas laikraštis, ėjęs 1935–1936 m. Užnemunėje.

Istorija

Leido Vyriausiasis ūkininkų gynimo komitetas. Išėjo du numeriai.
Milda Valčiukaitė

Biografija

Treniruoja Tomas Valčiukas.  Dukart pasaulio jaunių čempionė irkluojant su Ieva Adomavičiūte. Nuo 2013 m. pradėjo irkluoti su Donata Vištartaite ir debiutinėse varžybose Europos čempionate pelnė aukso medalį. Pergalių seriją pratęsė tapdamos Universiados čempionėmis, o Pietų Korėjoje tapo pasaulio čempionėmis. 2014 m. Europos čempionate laimėta 2-oji vieta. 2014 m. pasaulio jaunimo iki 23 m. čempionate Varesėje irkluodama vienvietę valtį tapo pasaulio čempione.
Irena Bakanauskienė

Biografija

1981 m. baigė Kauno politechnikos institutą Automatikos fakultetą. 1985–1988 m. Maskvos S. Ordžonikidzės valdymo instituto aspirantė. 1988 m. ekonomikos mokslų kandidatė.
1982–1990 m. gamybinio susivienijimo „Vilma“ inžinierė. 1989–1994 m. Kauno politechnikos instituto (nuo 1990 m. Kauno technologijos universitetas), nuo 1993 m. Vytauto Didžiojo universiteto dėstytoja, 2000–2006 m. Ekonomikos ir vadybos fakulteto prodekanė; nuo 2006 m. profesorė. 1993–2001 m. konsultacinės bendrovės „Technologijų valdymo centras“ konsultantė.

Mokslinė veikla

Mokslinių darbų pagrindinės kryptys: organizacijų vadyba, žmonių išteklių valdymas, vadovo darbas, vadybiniai sprendimai. Mokomųjų knygų aukštosioms mokykloms autorė.
Tonika

Tonika - pagrindinis, svarbiausiasis bet kurios muzikinės dermės garsas, pirmasis dermės laipsnis. Pagal jį nustatoma kitų dermės laipsnių padėtis. Pagrindinis tonas nusako muzikos kūrinio tonaciją - t. y. jo garsaeilio padėtį garsų aukščių skalėje. Paprastai tonika žymima raidine notacija (c, cis, des, d, dis, es ir pan.). Naudojant reliatyviąją skiemeninę notacijos sistemą, bet kurios mažorinės tonacijos tonika visuomet yra vadinama skiemeniu do, bet kurios minorinės - skiemeniu la.
Tonika (arba tonikos funkcija) vadinamas ir nuo pagrindinio mažorinės ar minorinės dermės garso sudarytas trigarsis (kvintakordas), svarbiausias iš trijų mažorinės ar minorinės dermės akordų. Tonika kartu su kitais dviem svarbiais akordais - subdominante (4-uoju dermės laipsniu) ir dominante (5-uoju dermės laipsniu) sukuria harmoninius-funkcinius santykius (šiuodvi funkcijos susijusios su tonika kvintos-kvartos intervaliniais santykiais).
Muzikos kūrinio dramaturgijoje, tiesiogiai susijusioje su jo forma, tonika išreiškia pastovumo, pusiausvyros, ramybės būseną. Nuo tonikos pradedamas ir ja užaigiamas kūrinio harmonijos plėtojimas. kuo jis intensyvesnis, tuo labiau laukiama harmoninio sprendimo, atoslūgio. Kūrinio (ar jo dalies) pabaigoje sugrįžusi tonika sukuria harmoningą pusiausvyrą. Tonikos pasikeitimas kūrinyje ar jo epizode yra vadinamas moduliacija (muzika).
Trigarsio, kaip konstruktyviojo harmonijos pagrindo, reikšmė išryškėjo XVI a. ir buvo estetiškai svarbi baroko, rokoko, klasicizmo ir romantizmo epochose. Romantizmo epochos pabaigoje tonikos reikšmė ėmė menkti (dėl tolydžio sudėtingėjančios harmonijos; tai ypač akivaizu vėlyvojoje Richardo Vagnerio, kūryboje), o XX a. pradžioje, jai galutinai sunykus, atsirado atonalioji muzika (jos atstovai - Arnoldas Šionbergas, Albanas Bergas, Antonas Webernas ir kt.). Tonikos (ir aiškios tonacijos) buvimas kūrinyje ar melodijoje yra vadinamas tonalumu, o jos nebuvimas (sąmoningas vengimas) - atonalumu.
Buriavimo varžybos

Buriavimo varžybos skirstomos į tris pagrindines kategorijas: regatos Olimpinio tipo trasoje, lenktynės vandenyne ir lenktynės su bendru startu. Nors laivai ir trasos skirtingi, visų varžybų tikslas vienas – pirmam pasiekti finišą. Varžybose dalyvauja ir vyrai ir moterys, išskyrus kai kurias Olimpinių žaidynių specifines kategorijas. Lenktynių vandenyne metu vadovaujamasi ne tik varžybų, bet ir tarptautinėmis laivų susidūrimo prevencijos taisyklėmis. Iš viso yra 9 Olimpinės laivų klasės, lenktynės vyksta trikampio pavidalo Olimpinėje trasoje, kurios ilgis nustatomas atsižvelgiant į vandens plotą, kurį galima panaudoti, vyraujančią vėjo kryptį, oro sąlygas ir dalyvių skaičių. Trasa nužymima plūdurais, kuriuos reikia apiplaukti tam tikra tvarka aštriu beidevindu, buku beidevindu ir fordevindu. Atstumai tarp plūdurų priklauso nuo laivų klasės.
Tafta

Gamintojai

Pradžioje tafta buvo audžiama Italijoje ir Prancūzijoje, ir iki XX a. 6-to dešimtmečio – Japonijoje. Metmenų marginimo (angl. warp printing) būdu raštuota rafta (chiné), daugiausia austa Prancūzijoje nuo XVIII a., kartais vadinama Pompadūr tafta (angl. Pompadour taffeta) pagal Madame de Pompadour.
Šiandien daugiausia žaliavinio šilko taftos pagaminama Indijoje ir Pakistane. Pradžioje jį ausdavo rankinėmis audimo staklėmis, o nuo maždaug 1990 m. jį gamina mechaninėmis audimo staklėmis Bengalūro regione. 8-10 dešimtmečius Kinijos Dziangsu provincijoje buvo gaminama puiki šilkinė tafta. Tiesa, ši tafta ne tokia lanksti kaip Indijos gamintojų, kurie dabar dominuoja rinkoje. Šilkinę taftą audžia ir kitos Pietryčių Azijos ir Viduriniųjų Rytų šalys, bet jų produkcija dar neprilygsta kokybe ir konkurencingumu Indijos produkcijai.
Prabangiausia tafta vis dar audžiama Prancūzijoje, Italijoje, Rusijoje ir D. Britanijoje.

Kitoks panaudojimas

1782 m. lapkričio 4 d. Žozefas Mongolfjė pradėjo baliono iš taftos skrydžius. Tai buvo pirmieji brolių Mongolfjė bandymai naudoti oro balionus iš taftos, kurie baigėsi pirmuoju žinomu žmogaus skrydžiu aparatu lengvesniu už orą.
Bandomi kraujagyslių protezai iš dakroninės taftos.
Imre Kálmán

Biografija

1900–1904 m. studijavo Budapešto muzikos akademijos H. Keslerio kompozicijos klasėje ir teisę Budapešto universitete. 1908–1938 m. gyveno Vienoje, 1940–1949 m. JAV, 1938–1940 m. ir nuo 1951 m. Paryžiuje. 1930 m. vedė rusų aktorę Verą Makinską, su ja susilaukė sūnaus ir dviejų dukterų.
Antverpenas

Istorija

Pagal vietinę legendą Antverpeno pavadinimas kilęs nuo milžino Antigoon, kuris gyveno prie Šeldės. Jis ėmė mokestį iš praplaukiančių valtininkų, o nesutikusiems mokėti nukirsdavo ranką ir įmesdavo į upę Galiausiai milžiną nužudė herojus Silvius Brabo, nukirto jam rankas ir įmetė į upę. Iš olandų hand werpen (mesti rankas) kilo Antwerpen. Ilgalaikė teorija kildina miesto pavadinimą iš romėnų laikų lotyniškos frazės antverpia. Ši frazė reiškia žemę atsiradusią iš nuosėdų upės vingio vidinėje pusėje. Šeldės vaga prieš pusatro tūkstančio metų buvo kitur nei dabar. Senvagė yra apytiksliai pietinio aplinkelio vietoje, o miestas - buvusioje kilpoje. Daug istorikų mano, kad Anverpia nebuvo didelis miestas, greičiau postas su brasta.
Manoma, kad miestas prasidėjo kaip galų-romėnų gyvenvietė. Kasinėjant seniausią miesto dalį prie upės 1952–1961 m. rasta puodų ir stiklo šukių iš II-III a. Antverpenas pirmą kartą paminėtas rašytiniuose šaltiniuose IV a. Tuo metu jį buvo apgyvendinę frankai. Merovingų laikų Antverpeną pakrikštijo Šv. Amandas VII a. Šeldė tapo Šventosios Romos imperijos siena X a. Imperatorius Otonas II Antverpeną padarė margriavatu 980 m., nes jis buvo Flandrijos grafystės pasienyje.
Godfridas Bulonietis, žymiausias Pirmojo kryžiaus žygio (1096-1099 m.) vadas, buvo Antverpeno margrafas 1076-1100 m., nors vėliau tapo Žemutinės Lotaringijos kunigaikščiu (1087-1100 m.). Antverpene buvo apsistojęs Anglijos karalius Eduardas III kai dėrėjosi su flamandų politiku Jacob van Artevelde.
Smėliui užnešus Zviną Briugė nusmuko, o Antverpenas, priklausęs Brabanto kunigaikštystei iškilo. XV a. pabaigoje užsienio prekybos namai persikėlė iš Briugės į Antverpeną. Miestas tapo Europos cukraus, kuris buvo importuojamas iš Portugalijos ir Ispanijos, sostine. Čia patraukė vokiečių ir italų cukraus apdirbėjai (jie šalino priemaišas) apie 1550 m., o išgrynintas cukrus buvo gabenamas į Vokietiją, ypač Kelną.
XVI a. Antverpenas buvo svarbiausias prekybos ir paskolų centras Europoje. Antverpeno pinigų skolintojai ir financininkai teikė paskolas visai Europai. Po 1580 m. miesto bankininkystė smuko.
Fernand Braudel teigia, kad Antverpenas tapo "visos tarptautinės ekonomikos centru, tuo Briugė nebuvo net savo galios viršūnėje." Antverpenas buvo turtingiausias miestas Europoje.

Sportas

Mieste 1920 m. vyko VII vasaros olimpinės žaidynės.
Lietuvos privatinė teisė

Lietuvos privatinė teisė – Lietuvos teisės sritis; nacionalinė privatinė teisė. Kita sritis – Lietuvos viešoji teisė (kartu sudaro Lietuvos teisės sistemą).
Jonas Sirvydis

Biografija

Nuo 1943 m. iki 1951 m. mokėsi Obelių vidurinė mokykla (Rokiškio rajonas), nuo 1961 m. iki 1966 m. – Kauno politechnikumo (Kaunas) Automobilių remonto ir eksploatacijos fakultete, įgijo techniko kvalifikaciją ir vidurinį išsilavinimą. Nuo 1966 m. iki 1972 m. studijavo Kauno politechnikos instituto Mašinų gamybos fakultete baigė mašinų gamybos technologijos specialybę, įgijo inžinieriaus-mechaniko kvalifikaciją.
Nuo 1951 m. iki 1958 m. Nibeginsko miškų pramonės kombinatas „Tomles” (Tomsko sritis, Rusija) vairuotojas, nuo 1961 m. iki 1964 m. Rokiškio autotransporto kontoros (Rokiškis) vairuotojas, meistras, mechanikas.
Nuo 1964 m. iki 1968 m. Jonavos azotinių trąšų gamyklos (Jonava) Transporto skyriaus mechanikas, nuo 1968 m. iki 1972 m. VĮ „Azotas” Amoniako gamybos oro skaidymo cecho Deguonies pripildymo stoties viršininkas, Angliarūgštės cecho viršininko pavaduotojas (1972 m.), nuo 1972 m. iki 1975 m. Centralizuoto remonto cecho Gamybinio dispečerinio biuro viršininkas, nuo 1975 m. iki 1986 m. VĮ „Azotas” Remonto mechaninės gamybos (RMG) viršininko pavaduotojas gamybai, nuo 1986 m. iki 1990 m. RMG viršininkas, nuo 1990 m. iki 1991 m. VĮ „Azotas” vyriausiasis inžinierius, nuo 1991 m. iki 1992 m. AB „Achema“ technikos direktorius, nuo 1992 m. iki 1994 m. l.e. p. generalinis direktorius, nuo 1994 m. iki 1999 m. viceprezidentas.
Lietuvos chemijos pramonės įmonių asociacijos prezidentas, Kauno krašto pramonininkų ir darbdavių asociacijos viceprezidentas, Lietuvos pramonininkų konfederacijos (LPK) prezidiumo narys, LPK importo-eksporto komiteto narys, Kauno prekybos pramonės ir amatų rūmų viceprezidentas pramonės reikalams, KTU komiteto narys, Lietuvai pagražinti draugijos Jonavos skyriaus pirmininkas. Nuo 2007 m. „Jonų Respublikos“ Prezidentas (Jonavoje švenčiamų Joninių metu).
Vedęs. Žmona Jūratė, vaikai – Violeta ir Evaldas. anūkai - Ieva, Greta, Gustė, Jonas ir Ugnė
1967 m. Suso Tarpzoninis turnyras

1967 m. Suso tarpzoninis šachmatų turnyras – tai pasaulio čempionato ciklo (1967–1969) atrankinės šachmatų varžybos. Septintasis tarpzoninis vyrų turnyras vyko 1967 m. spalio 13 – lapkričio 15 d. Suse (Tunisas).

Turnyras

Turnyras buvo numatytas 24 žaidėjams, bet neatvykus O. Pannui, dalyvavo 23 žaidėjai. Į 1968 m. Kandidatų mačus pateko 6 dalyviai. Dalyvių apribojimas iš vienos šalies buvo panaikintas.

Dalyvių atranka

Dalyviai buvo atrinkti iš  7-ojo zoninių turnyrų ciklo dešimties zonų: iš 4-os (SSRS 34-asis čempionatas) zonos – 4 dalyviai; iš 1-3 , 5-os ir 8-os zonų – po 3; iš 6-os, 7-os, ir 9-os ir 10-os zonų – po 1. O taip pat 1965 m. Kandidatų mačuose 3-ią vietą užėmęs B. Larsenas. Vietoj negalėjusio dalyvauti turnyre O. Panno buvo įtrauktas šalies organizatorės atstovas S. Buazizas (Tunisas).
Neatvykus Ch. Bolbočanui, turnyras prasidėjo su 23-im žaidėjais, o baigėsi su 22 (po konflikto su teisėjais, sužaidęs 10 partijų pasitraukė R. Fišeris).

Rezultatai

Pirmąją vietą užėmė B. Larsenas – 15½ taško. 2-4 vietas pasidalijo J. Geleris, S. Gligoričius ir V. Korčnojus – po 14 taškų; 5-tą vietą užėmė L. Portišas – 13½ taško. Į 1968 m. Kandidatų mačus pateko 6 tarpzoninio turnyro dalyviai (be apribojimų iš vienos šalies). Šeštąją vietą užėmė S. Reševskis, laimėjęs papildomą turnyrą.
Tauzų kapinynas

Kapinynas

Įrengtas dirvonuojančioje aukštumoje, kuri seniau buvusi ariama. Apardytas kasant žvyrą ir užstumdant žvyrduobę.
Vadinamas Papilale. 1988 m. įrašytas į respublikinės reikšmės archeologijos paminklų sąrašą (AR1629).
Teritorijos dydis – 0,69 ha.
50 m į pietus yra Tauzų senosios kapinės–senkapis, vad. Pilale, Maro kapeliais.

Tyrimai

Kapinyną išaiškino Ignas Jablonskis. 1981 ir 1987 m. žvalgė Mokslinė metodinė kultūros paminklų apsaugos taryba (vadovai Romas Olišauskas, Bronius Dakanis)
Kasant žvyrą rasta žmogaus kaulų ir archeologinių senienų, kurios pateko į privačius rinkinius. 1981 m. rasta žalvario įvija ir įvijinis žiedas.
Johann Caspar Bluntschli

Biografija

Ciūricho Politiniame institute studijavo teisę. Siekdamas pagilinti istorijos, filosofijos ir teisės išsilavinimą, 1827-1829 m. studijavo Berlyne ir Bonoje, kur 1829 m. apgynė disertaciją iš romėnų paveldėjimo teisės, teisės daktaras (Dr. jur.). Po trumpos stažuotės Paryžiuje, kur atliko praktiką teisme, 1830 m. balandį grįžo į Ciūrichą, siekdamas tapti apylinkės teismo auditoriumi ir Vidaus reikalų ministerijos vyriausybinės komisijos sekretoriumi. Simpatizavimo liberalų-konservatorių judėjimui, kuriam 1832 m. sukūrė programą.
Nuo 1833 m. dėstė Ciūricho universitete, nuo 1848 m. – Miuncheno, nuo 1861 m. – Heidelbergo universitete. 1840 m. gavo užsakymą parengti Ciūricho privatinės teisės kodeksą (įsigaliojo 1856 m.). 1873 m. kartu su kitais Gente (Belgija) įsteigė Tarptautinės teisės institutą (pranc. Institut de Droit international). Profesoriaus vietą Heidelberge 1882 m. perėmė baltvokiečių teisininkas August von Bulmerincq.
Nuo 1868 m. Vokietijos muitų parlamento narys (išrinktas Badeno hercogystės Bretten–Sinsheim rinkimų apygardoje.
Felicijonas Tiškevičius

Biografija

Kilęs iš Lietuvos didikų Tiškevičių giminės Logoisko šakos. Tėvas Jonas Eustachijus Tiškevičius Logoiskis. Motina Sofija Vyšniovecka. Broliai Jurgis Tiškevičius, Antanas Jonas Tiškevičius, Kazimieras Tiškevičius II, Kristupas Tiškevičius.

Šeima

1644 m. vedė, žmona Teresė Sapiegaitė (Teresa Sapieha), Vilniaus kašteliono Mikalojaus Sapiegos duktė. Sūnus Mykolas Tiškevičius (Michal Tyszkiewicz).

Valstybės tarnyba

Kijevo taurininkas, Karaliaus pulkininkas, Žiežmarių ir Rezeknės seniūnas.
Krištolo krioklys

Krištolo krioklys (portug. Cachoeira do Cristal) – krioklys Brazilijoje, Minas Žeraiso valstijoje, Krištolo kalnuose. Aukštis ~20 m. Tekmė laisvo kritimo. Apačioje sudaro nedidelį vėsų šulinį.
Sebastian Vettel

Formulės 1 karjera

2006 metais tapo pilotu bandytoju BMW-Sauber komandoje, kartais atstovaudavo komandą penktadienio treniruotėse.
Kitąmet JAV GP lenktynėse pakeitė susižeidusį pagrindinį komandos pilotą pilotą Robertą Kubicą; debiuto lenktynėse pelnė vieną tašką taip tapdamas jauniausiu taškus pelniusiu pilotu Formulėje 1. Tais pačiais metais Vengrijos Grand Prix gavo vietą Scuderia Toro Rosso komandoje, kurioje lenktyniavo iki sezono galo.
2008 m. sezone Italijos GP metu vokietis sau ir komandai pelnė pirmąją Pole poziciją ir pergalę lenktynėse. Puikiai pasinaudojęs šlapia trasa jis sugebėjo be didesnių problemų laimėti ir kvalifikaciją, ir pačias lenktynes. Po šio rezultato jis pasiekė ir dar vieną rekordą – tapo jauniausiu pilotu laimėjusiu kvalifikaciją ir lenktynes. 2008 m. Liepos 17 d. pranešta, jog nuo 2009-ųjų sezono Red Bull Racing komandos antrąjį bolidą pilotuos vokietis, pakeisiantis karjerą baigiantį Davidą Coulthardą. Sezoną vokietis baigė su 35 taškais, taip užimdamas 8 vietą galutinėje įskaitoje.
Pirmajame 2009 m. etape Australijoje Vettelis pasitraukė iš lenktynių važiuodamas antroje pozicijoje, kuomet, likus trims ratams iki finišo, jis susidūrė su Robertu Kubica važiuodamas antroje pozicijoje. Už šį incidentą Vetteliui buvo skirta dešimties starto pozicijų bauda kitose lenktynėse. Kvalifikacijoje Kinijoje Sebastianas iškovojo Pole poziciją taip nutraukdamas Brawn GP bolidų dominavimą pirmuose dvejuose sezono etapuose, o lietaus merkiamose lenktynėse nugalėjo, jo komandos draugas Markas Webberis finišavo antras.
Jebi SK

Istorija

Klubo veikla susieta su Šiaurės Korėjos KOP (karinėmis oro pajėgomis).
Pats klubo pavadinimas „jebi“ išvertus į lietuvių kalbą reiškia „kregždė“.
Vyrų futbolo komanda žaidžia elito divizione.
Moterų futbolo komanda žaidžia moterų futbolo pirmenybėse.
Naikintojas

Naikintojas, naikintuvo pilotas - specialiai parengtas karo lakūnas, pilotuojantis naikintuvą. Naikintojai būna specialiai mokomi valdyti naikintuvus ir kautis oro mūšiuose, taip pat dažnai mokomi šturmuoti žemės taikinius. Laivyno ir lėktuvnešių aviacijos naikintojai mokomi kilti ir leistis lėktuvnešiuose, šturmuoti antvandeninius taikinius.
Naikintojai, numušę 5 ir daugiau lėktuvų paprastai vadinami asais.
Luokės Visų Šventųjų bažnyčia

Istorija

Pirmoji bažnyčia pastatyta 1416 m. (viena iš 8 bažnyčių, pastatytų per Žemaičių krikštą). 1421–1842 m. Luokė priklausė Žemaičių vyskupams. Bažnyčia atstatyta XVI a. antrojoje pusėje. Ji 1766 m. sudegė, 1774 m., vadovaujant vyskupui Jonui Lopacinskiui, buvo atstatyta.
1821 m. pakeisti visi bažnyčios sienojai. 1841 m. parapiją aptarnavo 4 kunigai. Jai priklausė 7 valakai žemės, 15 baudžiauninkų. 1863 m. birželio 12 d. kunigas Justinas Siesickis bažnyčioje lietuviškai perskaitė sukilėlių atsišaukimą ir už tai buvo ištremtas į Sibirą. 1888 m. pristatyta zakristija.

Architektūra

Bažnyčia liaudies architektūros formų, kryžminio plano, su bokšteliu. Šventoriaus tvora akmenų mūro. Jame palaidotas Luokės klebonas Leonas Šapoka (g. 1909 m.), 1980 m. spalio 10-osios naktį nužudytas piktadarių.
Poncijus Pilotas

Poncijus Pilotas (lot. Pontius Pilatus) – romėnų Judėjos provincijos prefektas (prokuratorius, vietininkas) nuo 26 iki 36 mūsų eros metų.
Biografijos faktai iki paskyrimo į Judėją ir po to nėra žinomi. Pilotas minimas kaip gana nuožmus valdytojas, kuris vėliau buvo grąžintas į Romą už pernelyg griežtą elgesį su žydais.
Šiais laikais Poncijus Pilotas labiausiai žinomas kaip žmogus, kuris, pasak krikščionių mokymo, vadovavo Jėzaus teismui. Visose keturiose evangelijose minima, kad pats Pilotas nebuvo labai nusiteikęs skirti Jėzui mirties bausmę ir padarė tai nenoriai, spaudžiamas minios ir žydų vyresnybės. Biblijoje minima scena, kur Pilotas iš anksto nusiplauna rankas, demonstratyviai parodydamas, kad nėra atsakingas už būsimą Jėzaus nukryžiavimą. Tačiau esama nuomonių, jog Pilotas turėjo pakankamai valdžios ir panorėjęs galėjo minios bei fariziejų spaudimo nepaisyti, tad nuostata nesikišti buvo ne priverstinis, o sąmoningas jo sprendimas.
Dūkštų Šv. Onos bažnyčia

Istorija

Dūkštų dvaro savininkė Darata Giedraitytė-Daubarienė 1647 m. pastatė koplyčią. Ji 1716 m. minima kaip Maišiagalos filija. Liudvikas ir Teresė Senickiai Dūkštų palivarką 1743 m. paskyrė Raseinių pijorams. Jie Dūkštas 1768 m. išnuomojo Vilniaus pijorams, kurie jas valdė, bet nuomos nemokėjo.
1772 m. pastatyta pusiau medinė, pusiau mūrinė bažnyčia (statyba rūpinosi rektorius kunigas M. Franckevičius). Pijorai laikė parapinę mokyklą. Pijoras kunigas Jonas Vičevskis už sukilėlių manifesto perskaitymą 1831 m. karo lauko teismo pasmerktas pakarti. Vėliau nuosprendis pakeistas. 1842 m. uždarius Vilniaus pijorų vienuolyną, Dūkštų bažnyčia palikta tikintiesiems.
Pagal Tomo Tišeckio projektą pijoro kunigo Joakimo Dembinskio rūpesčiu 1850–1856 m. pastatyta dabartinė mūrinė bažnyčia. Vilniaus gubernatorius 1867 m. pasiūlė Dūkštų bažnyčią perduoti stačiatikiams. Rusijos Vidaus reikalų ministras 1868 m. įsakė bažnyčią uždaryti. Ji 1869 m. pradžioje paversta cerkve. 1868 m. pabaigoje valstietis Jackus Klimas nuvežė carui į Peterburgą parapijiečių prašymą grąžinti Dūkštų bažnyčią. Valstietis areštuotas, suimti ir tardyti dar 4 asmenys, pasirašę prašymą. Katalikai 1876 m. prašė leidimo laikyti pamaldas parapijos kapinių koplyčioje. Stačiatikių dvasininkas 1876 m. koplyčią nugriovė, medieną pardavė. Vėlesni parapijiečių prašymai atgauti bažnyčią atmesti. Bažnyčia 1918 m. bažnyčia suremontuota, tapo parapine.

Architektūra

Bažnyčia turi neogotikos bruožų, stačiakampio plano, vienabokštė, su bokšteliais, be apsidės.
Dainius Kreivys

Šeima

D. Kreivio giminėje buvo nemažai Lietuvos nepriklausomybės gynėjų ir kovotojų už jos laisvę. Senelis – Viktoras Kreivys, 1918 m. Lietuvos savanoris. Senelio brolis, tėvo dėdė – Augustas Kreivys, Lietuvos savanoris, žuvęs ties Giedraičiais mūšiuose už nepriklausomybę. Mamos dėdė, partizanas Ksaveras Stepšys žuvo 1949 m. laisvės kovų metu.

Veikla atkuriant Lietuvos nepriklausomybę

Nuo 1988 m. Jaunosios Lietuvos narys. Dalyvavo visuose mitinguose, protestuose bei eitynėse, akcijose (pavyzdžiui, verčiant sovietinių veikėjų Lietuvoje paminklus (Felikso Dzeržinskio ir Vinco Kapsuko), grąžinant Sovietinės armijos karinius bilietus ir kt.). Kurį laiką su Stanislovu Buškevičiumi buvo vienu iš Jaunosios Lietuvos vadovų.

Politiniai postai

Nuo 2002 m. TS-LKD narys, nuo 2004 m. TS-LKD Tarybos narys, nuo 2008 m. TS-LKD Prezidiumo narys, nuo 2015 m. TS-LKD rinkimų štabo vadovas.
2008 m. lapkričio 7 d. – 2008 m. gruodžio 9 d. Vilniaus miesto savivaldybės tarybos narys.
Laimėjo 2016 m. Lietuvos Respublikos Seimo rinkimuose.

Kita veikla, šeima

Naujosios viešosios vadybos instituto konsultantas, paskelbė straipsnių makroekonomikos, politinės ekonomijos temomis.
Vedęs; žmona Dalia Kreivienė, LR užsienio reikalų ministerijos tarnautoja. Sūnus Daumantas (moksleivis). Duktė Gabrielė Marija.
Kalba anglų, prancūzų, rusų kalbomis, šiek tiek vokiečių kalba.
Aldona Vorienė

Biografija

1971 m. baigė Vabalninko ŽŪT normuotoja – planuotoja. 1995 m. Panevėžio rajono Krekenavos senelių globos ir rūpybos namų vyr. inspektorė, 2003 m. Krekenavos seniūnijos socialinė darbuotoja.
Nuo 1995 m. Lietuvos valstiečių partijos narė, nuo 2000 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Panevėžio rajono skyriaus narė.
2004–2007 m. ir nuo 2007-2011 m. Panevėžio rajono savivaldybės tarybos narė.
Tarybinė tėvynė (Ramygala)

Tarybinė tėvynė – Ramygalos rajono laikraštis, ėjęs nuo 1951 m. vasario 14 d. iki 1962 m. balandžio 25 d. Ramygaloje.

Istorija

LKP Ramygalos rajono komiteto ir Darbo žmonių deputatų tarybos organas, leistas du kartus per savaitę. 1951–1952 m. ėjo vienąkart-dukart per savaitę. Tiražas 1951 m. – 1000 egz., 1962 m. – 4400 egz. 
1962 m. sujungus Ramygalos ir Panevėžio rajonus, pradėtas spausdinti naujas rajono laikraštis „Tėvynė“.
Allan Jacobs

Alanas Jacobsas (angl. Allan Jacobs) – miestų planuotojas, apipavidalintojas.
Tiria ir skelbia publikacijas apie miestų dizainą. Jo kartu su Donald Appleyard išleistas darbas „Link miestų dizaino manifesto“ (angl. „Towards an Urban Design Manifesto“) atspindi jo idėjas apie miestų vystymą.
Minimalaus efekto teorija

Istorija

Ši teorija pradėta naudoti politikos moksluose JAV, kuomet buvo pradėtas tirti rinkėjų elgesys tarp 1940-ųjų ir 1960-ųjų metų. Teorija buvo susieta su prielaida, jog rinkėjai turi tvirtą nuomonę ir žino, kiek jų nuomonė sutampa su politikų nuomone, todėl politikų agitacijos žiniasklaidoje rinkėjams nedaro jokios įtakos.
Bėgant laikui, ši teorija pradėta kritikuoti ir tyrėjai pradėjo teigti, jog rinkėjai iš tiesų turi abejonių, susijusių su jų ir politikų nuomonėmis, ir tai daro poveikį jų veiksmams rinkimų metu. Toks požiūris lėmė tai, jog padaugėjo tyrimų, kurie tiek patvirtina, tiek paneigia minimalaus efekto teoriją.
Karšis (miestas)

Istorija

Miestas susikūrė II a. vid. oazės centre, šalia karavanų kelio iš Samarkando ir Bucharos į Afganistaną ir Indiją. Miestą valdė arabai, vėliau tiurkai, mongolai, Timūridai. Miestas vadintas Nachšebu arba Nesefu. XIV a. pr. pastatyta tvirtovė prie senojo karavanų kelio, kuri pavadinta karši („prieš“). XVI a. tapo svarbiu Bucharos chanato prekybiniu centru bei viena valdovų rezidencijų. Miesto teises gavo 1926 m., tuomet taip pat tapo srities centru. 1926−1937 m. miestas vadintas Bek-Budi (Бек-Буди).