google/wiki40b huggingface dataset:
Balys Karalius

Balys Karalius (1931 m. sausio 2 d. Vilkakiemis, Žaslių valsčius – 2005 m. vasario 5 d. Akademija) – Lietuvos agronomas, biomedicinos mokslų daktaras.

Biografija

1955 m. baigė Lietuvos žemės ūkio akademiją. 1964 m. žemės ūkio mokslų kandidatas. 1955–1963 m. Lietuvos žemės ūkio akademijos dėstytojas. 1963–1992 m. dirbo Lietuvos žemdirbystės institute.

Mokslinė veikla

Mokslinių tyrimų sritis – mineralinė augalų mityba ir linų agrotechnika.
Erio kanalas

Erio kanalas (angl. Erie Canal) – kanalizuotas vandens kelias JAV šiaurės rytuose, Niujorko valstijoje. Jungia Hadsono upę (tuo pačiu Atlanto vandenyną) su Erio ežeru (tuo pačiu, Didžiųjų ežerų sistema). Ilgis nuo Bafalo miesto iki Kohoso (Mohoko ir Hadsono upių santakos) – 540 km.
Kanalas įrengtas 1817–1825 m., vėliau ne kartą rekonstruotas, keistas maršrutas. Dabartiniame maršrute yra 34 šliuzai.
Vasilijus Gorodcovas

Biografija

1903–1929 m. Maskvos istorinio muziejaus darbuotojas, nuo 1906 m. archeologijos skyriaus vedėjas. Dėstė Maskvos universitete ir kitose aukštosiose mokyklose. Nuo 1918 m. profesorius, 1935 m. istorijos mokslų daktaras. Daugelio Rusijos archeologų mokytojas.

Mokslinė veikla

1888 m. pradėjo tirti neolito gyvenvietes prie Okos. Nuo 1928 m. jo tirti: paleolito Timonovo gyvenvietė, ankstyvojo geležies amžiaus Bilsko piliakalnis (Poltavos sritis, Ukraina), Jelizavetinskojės piliakalnis (Krasnodaro kraštas), viduramžių miestai – Riazanė, Madžaras.
Pagrindė buvusios TSRS europinės dalies bronzos amžiaus archeologinių kultūrų klasifikaciją, patobulino archeologinių tyrimų metodiką (paskelbė publikaciją apie tipologinio metodo taikymą). Parašė etnografijos, istorinės geografijos veikalų.
Urvikių apylinkė

Istorija

Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Reivyčių apylinkės.
Saulius Balevičius

Biografija

1972 m. baigė Vilniaus universitetą. 1980 m. apgynė fizikos-matematikos mokslų kandidato disertaciją „Nanosekundinis perjungimas amorfiniuose indžio ir galio teluriduose“, 2002 m. apgynė fizinių mokslų habilitacinį darbą „Spartusis elektroninis perjungimas simetriniuose plonasluoksniuose dariniuose“.
Nuo 1969 m. Puslaidininkių fizikos instituto mokslinis darbuotojas, nuo 1997 m. Didelės galios impulsų laboratorijos vadovas, nuo 2001 m. Vilniaus stiprių magnetinių laukų centro direktorius. Nuo 2004 m. Vilniaus Gedimino technikos universiteto Fundamentinių mokslų fakulteto docentas, Didelės galios impulsų laboratorijos vedėjas.
Daugiau, kaip 90 mokslinių straipsnių ir 25 išradimų autorius ir bendraautoris. Knygų „Defence technologies from Lithuania“ (2000 m.), „Technologies for defence: Lithuanian science and industry“ (2005 m.) redakcinės kolegijos narys.

Mokslinė veikla

Ištyrė amorfinių puslaidininkių (indžio, galio, germanio ir silicio telūridų) plonųjų sluoksnių sparčius varžos pokyčius nuo labai trumpų, nanosekundžių trukmės stipraus elektrinio lauko impulsų poveikio, išnagrinėjo mažos, nanosekundžių ir pikosekundžių trukmės elektrinių ir optinių impulsų poveikį aukštatemperatūrio superlaidumo plonųjų sluoksnių elektriniam laidžiui, ištyrė impulsiniais elektriniais ir magnetiniais laukais sukeliamus elektroninius fazinius virsmus magnetikų sluoksniuose.
Sukūrė pikosekundžių trukmės įtampos šuolių formuotuvą bei aukšto dažnio elektroninių prietaisų spartųjį saugiklį, sparčiųjų elektriniu ir optiniu būdu valdomų superlaidžiųjų jungiklių, sukonstravo spartųjį stiprių magnetinių laukų jutiklį ir elektrinių impulsų amplitudės ribotuvą.
Valdereza Laurinavičienė

Valdereza Laurinavičienė-Skugaraitė (g. 1959 m. balandžio 10 d. Kaune) – Lietuvos pedagogė, muzikos mokytoja metodininkė, chorvedė.

Biografija

1973 m. baigė Radviliškio vaikų muzikos mokyklą (V. Pakšto fortepijono klasė), o 1973–1977 m. mokėsi Telšių 3-ojoje vidurinėje mokykloje, dainavo chore ir estradiniame ansamblyje. 1977–1982 m. choro dirigavimą studijavo Lietuvos valstybinės konservatorijos Klaipėdos fakultetuose, dėst. Zita Kariniauskienė.
Nuo 1982 m. rudens Telšių Kranto vidurinės mokyklos muzikos ir dainavimo mokytoja, jaunučių ir vyresniųjų klasių merginų choro vadovė. Kurį laiką buvo „Žemaičių“ vyrų choro chormeisterė, kur įgijo ir chorvedybos darbo patirties. Buožėnų pagrindinės mokyklos, Telšių kultūros centro muzikos vadovė, Žemaitijos kolegijos dėstytoja asistentė.
Mokyklos jaunučių choras gieda Telšių bažnyčiose, pasirodo koncertuose, dalyvavo 1991 m. ir 1993 m. moksleivių chorų festivalyje „Dainuok, jaunoji Lietuva“ Klaipėdoje. Merginų choras dalyvavo 1994 m. I ir 1998 m. II Pasaulio lietuvių dainų šventėse Vilniuje, 1995 m. vaikų ir jaunimo chorų festivalyje „Pavasario balsai“ Plungėje ir 1996 m. Jaunimo menų šventėje Vilniuje. Abu chorai 1996 m. dalyvavo Žemaičių ir Pamario krašto vaikų ir jaunimo šventėje „Mes Lietuvos vaikai“ Klaipėdoje, tradicinėje religinių giesmių šventėje „Žodžiai Šv. Cecilijai“ Kretingoje, merginų choras dalyvavo 1997 m. chorų festivalyje „Pavasario balsai" Jurbarke, jaunučių ir merginų chorai – 1997 m. Mažeikių regioninėje dainų šventėje, o merginų choras parengtas 1997 m. Lietuvos moksleivių dainų šventei Vilniuje. Diriguoja Mažeikių rajono dainų šventėse.  Nuo 2000 m. visuomeninės organizacijos „Mūza“ direktorė. Programos „Vilnius – Europos kultūros sostinė 2009“ ambasadorė.
Partijos Naujoji sąjunga (socialliberalai) narė. Sutuoktinis Edvardas, vaikai Lauris, Rokas.
Bolivijos ryšiai

Šis straipsnis yra apie Bolivijos ryšius.

Telefonija ir internetas

2005 m. Bolivijoje buvo 646 300 telefono linijų ir 2,421 milijono mobiliųjų telefonų. Daugiausia fiksuotojo ryšio telefonų yra La Pase ir kituose šalies miestuose. Mobilusis ryšys sparčiai plinta visoje šalyje. Tarptautiniams skambučiams naudojama antžeminė palydovinė sototis, veikianti per Intelsat. Bolivijos telefoninis kodas yra 591.
2006 m. Bolivijoje buvo 20 085 interneto paslaugų tiekėjai ir 480 000 vartotojų.

Radijas ir televizija

Bolivijoje yra 171 vidutinių bangų, 73 FM bangų ir 77 trumpųjų bangų ruožo radijo stotys. Gyventojai turi apie 5,25 mln. radijo imtuvų. Yra 48 televizijos stočių, o gyventojai turi apie 900 000 televizorių.
Kanabas

Kanabas, kanabo (angl. kanabo) – japoniškas medinis iki 150 cm ilgio kuokos tipo ginklas. Rankena apvali, sudaro nuo trečdalio iki pusės viso ilgio. Rankena baigiasi buožele, į kurią paprastai įvertas žiedas. Kaunamoji dalis paprastai briaunota (dažniausiai šešiakampio skerspjūvio) ir dažnai turi mažus neaštrius spyglius (tokie kanabai artimi vėzdams).
Tetsubas nuo kanabo skiriasi tuo, kad tetsubo kaunamoji dalis apvilkta metalu.
Beti-pahuinai

Istorija

Beti-pahuinų istorija yra mažai registruota. Manoma, kad jų pirminė protėvynė buvo į pietus nuo Sanagos upės, kur jie gyvena ir dabar, tačiau po to jie patyrė daug kraustymųsi, kol sugrįžo į pirmines žemes. Teigiama, kad iš pradžių jie persikėlė Sanagos upę, o iš ten buvo stumiami tolyn į šiaurę vietos genčių, tokių kaip mbumai, kol pasiekė Adamavą.
XIX a. pradžioje, prasidėjus Fulbių džihadui, beti-pahuinai pajudėjo vėl. Šį kartą į pietus, masiškai keldamiesi už Sanagos upės. Jų migracijos vyko dviem bangomis. Pirmieji įsitvirtino bulu ir fangai, o vėliau atsikėlė beti. Šie užkariautojai masiškai naikino ir stūmė vietos džiunglių gentis, įsitvirtindami didžiulėse teritorijose.
Kaip tik tuo metu įsikūrė pirmieji europiečių prekybos taškai Gabono, Kamerūno, Pusiaujo Gvinėjos pakrantėse. Beti-pahuinai greitai tapo prekybos tarpininkais tarp europiečių ir džiunglių genčių, tiekdami kolos riešutus, dramblio kaulą, kaučiuką.
Nuo XIX a. pabaigos beti-pahuinų teritorijos buvo padalintos tarp Vokietijos, Ispanijos ir Prancūzijos. Šie steigė čia kakavos plantacijas ir išnaudojo vietos gyventojus. Tai ne kartą peraugo į masinius sukilimus.
XX a. II pusėje Kamerūnui, Pusiaujo Gvinėjai ir Gabonui paskelbus nepriklausomybę, pirmose dviejose valstybėse beti-pahuinai įsigalėjo kaip politinė jėga, sugniaužusi valdžią savo rankose.

Kultūra

Beti-pahuinų tarpe buvo paplitusios afrikietiškos religijos ir papročiai, kurių viena svarbiausia buvo iniciacijos ceremonija sso. Kolonizatoriai siekė sunaikinti šiuos papročius, įdiegdami krikščionybę. Dėl to labai daug tradicinės kultūros ir gyvenimo būdo buvo sunaikinta. Nepaisant to, vietos papročiai atgimė po nepriklausomybės: susikristalizavo sinkretinės religijos, tokios kaip bviti.
Tradiciškai šios tautos užsiiminėdavo ir kaukių gamyba. Manoma, kad būtent fangų kaukės inspiravo kubizmo susiformavimą Europoje. Šiuo metu kaukių gamyba yra sumenkusi, skirta daugiausia turizmui.
Beti-pahuinai, kaip ir kitos Centrinės Afrikos tautos, maitinasi daugiausia manioku ir kukurūzu. Svarbiausias baltymų šaltinis yra žemės riešutas. Laukiniai džiunglių augalai ir gyvūnai tampa svarbiausiu maisto paįvairinimu. Čia maitinamasi dygliakiaulėmis, beždžionėmis, taip pat sulaukėjusiomis ožkomis, vištomis.
Riešės pagrindinė mokykla

Istorija

Archyviniai duomenys rodo, kad mokykla Riešėje buvo įkurta 1864 m. Prieš Antrąjį pasaulinį karą mokykla buvo įsikūrusi tame pačiame pastate kur ir seniūnija. 1939 m. buvo pastatytas naujas pastatas su erdviomis klasėmis ir dideliais langais. Deja, vaikai neilgai džiaugėsi nauja mokykla. Prasidėjus karui, vokiečiai ją pavertė grūdų sandėliu, o 1944 m. traukdamiesi pastatą sudegino. Po karo mokykla buvo įkurta Sluščiznos palivarke, vėliau pavadintame Kalino kaimu. Buvo mokoma rusų kalba. 1952 m., kai Taraškevičių šeima buvo išvežta į Sibirą, mokyklą perkėlė į jų namą.
Vietiniai gyventojai siekė, kad vaikai būtų mokomi gimtąja kalba. Buvo įkurtos lietuviškos bei lenkiškos klasės ir mokykla tapo trikalbe.
1960–1984 m. mokyklai vadovavusi Praskovja Ustinova siekė, kad būtų pastatyta nauja mokykla, tačiau buvo pastatytas tik priestatas. 1965 m. gruodžio 11 d. įvyko mokyklos atidarymas. Tik pradinės klasės glaudėsi sename mediniame pastate. 1998 m. mokyklai atiduotas darželio pastatas, kuriame dabar mokosi pradinių klasių mokiniai. 2003 m. prie mokyklos pastatytas priestatas.
Liaudies balsas

Liaudies balsas – Kanados lietuvių laikraštis, ėjęs 1936–1976 m. Toronte.

Istorija

1932–1936 m. leistas pavadinimu „Darbininkų žodis“. Kairiosios krypties. Šis leidinys tapo Kanados lietuvių darbininkų gyvenimo metraščiu, švietė ir telkė skurdžiausiai gyvenusius emigrantus. Redaktorius Jonas Yla. Tiražas 600–800 egzempliorių.
Antanas Terminskas

Biografija

1972 m. baigė Lietuvos žemės ūkio akademiją, inžinierius mechanikas. 1972–1992 m. dirbo Anykščių rajono „Gimtosios žemės“ (Viešintos) ir „Atžalyno“ (Šoveniai) kolūkiuose vyr. inžinieriumi, Jakšiškio tarybinio ūkio direktoriumi. Nuo 1996 m. Šerių kaimo ūkininkas. LR Seimo nario padėjėjas.
Lietuvos valstiečių liaudininkų sąjungos narys. 2007–2011 m. Anykščių rajono savivaldybės tarybos narys. 
Jakšiškio kaimo bendruomenės narys. Sesuo Bronislava Šostuchienė. Sutuoktinė Aldona, vaikai Asta, Evaldas. Palaidotas Anykščių kapinėse.
Debian GNU/Hurd

Debian GNU/Hurd – Debian projekto kuriamas GNU operacinės sistemos platinamasis paketas. Operacinė sistema naudoja GNU Hurd branduolį.
Debian GNU/Hurd kuriama jau keletą metų, tačiau dar nebuvo oficialiai išleista. Maždaug pusė programinės įrangos paketų, skirtų Debian GNU/Linux, buvo pritaikyti ir Debian GNU/Hurd operacinei sistemai. Vis dėlto GNU Hurd branduolio stabili versija dar nėra išleista, todėl ši operacinė sistema netinkama kasdien naudoti. Dauguma Debian naudotojų naudoja Debian GNU/Linux, o ne Debian GNU/Hurd.
Paskutinė Debian GNU/Hurd versija yra L1 (išleista 2011 m.). Veikia x86 bei x86-64 architektūrų kompiuteriuose.
Operacinę sistemą galima išbandyti naudojant Live CD.
Ritinės apylinkė

Istorija

Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Pikelių apylinkės.
Beržė (Augustavo valsčius)

Istorija

Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Istoriniuose dokumentuose rašoma, kad 1827 metai kaime gyveno 208 gyventojai ir buvo 40 namų. 1880 metai kaime buvo 50 namų ir 537 gyventojai. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. 1975-1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai. Šiuo metu kaime gyvena 364 žmonės.
Stanislovas Kalinka

Biografija

1956 m. baigė Anykščių Jono Biliūno vidurinę mokyklą. 1962 m. baigė Kauno politechnikos institutą.
1962–1965 m. Anykščių rajono Vykdomojo komiteto architektas, 1965–1966 m. Kauno miesto Požėlos rajono architektas, 1966–1974 m. Kauno landšafto architektas. 1974–1993 m. Žemės ūkio projektavimo instituto Kaune architektas, 1974–1982 m. grupės vadovas, 1982–1990 m. skyriaus vyr. architektas, 1990–1993 m. skyriaus vadovaujantysis architektas. 1993 m. įkūrė individualią projektavimo įmonę. 1997–2005 m. Kauno miesto savivaldybės Urbanistikos ir architektūros skyriaus architektas.
Nuo 1972 m. Lietuvos architektų sąjungos narys. Tėvynės Sąjungos (Lietuvos konservatorių) narys. Žmona Gražina (g. 1940 m.) gydytoja. Dukterys Vaida (g. 1977 m.), Dalia (g. 1981 m.).
Orvjetas

Istorija

Antikos laikais vienas svarbiausių etruskų centrų. III a. pr. m. e. miestą prisijungė Senovės Roma. V a. tapo vyskupijos centru. Ankstyvaisiais viduramžiais valdė ostgotai, langobardai. Nuo 1201 m. miestą valdė podesta. XIII a. tapo svarbiu prekybos ir kultūros centru. Mieste mokė Tomas Akvinietis. Nuo 1448 m. tapo Popiežiaus valstybės dalimi. 1527 m. Romą užėmus imperatoriaus Karolio V kariuomenei, popiežius Klemensas VII slėpėsi Orvjete. 1860 m. miestas buvo prijungtas prie Italijos.

Architektūra

Išliko etruskų šventyklos ir nekropolio liekanos. Taip pat išliko daug bažnyčių, tarp jų gotikinė Švč. Mergelės Marijos ėmimo į dangų katedra, šv. Dominyko, šv. Andrejaus, šv. Pranciškaus, šv. Bernardino bažnyčios. Mieste yra Popiežiaus, Comunale, Carrajal, Simoncelli rūmai, Albornozo tvirtovė. Po miestu gausu iškastų tunelių, galerijų, celių, kirtyklų. Turistams organizuojamos ekskursijos į požemius.
Markas Bernesas

Markas Bernesas (rus. Марк Нау́мович Берне́с, tikroji pavardė – Neimanas, 1911 m. spalio 8 d. Černigovo gubernijoje – 1969 m. rugpjūčio 16 d. Maskvoje) – tarybinis aktorius ir dainų atlikėjas, Rusijos TSFR liaudies artistas (1965). Vienas žymiausių tarybinės estrados artistų.

Biografija

Nuo 1935 m. vaidino kine. Išgarsėjo karo metų filmuose, kuriuose ir dainuodavo. Pirmasis M. Berneso koncertas įvyko 1943 m. gruodžio mėn. Jo dainos, ypač karo tematika, formavo kelių TSRS kartų muzikinį skonį. Neturėdamas ypatingų vokalinių duomenų klausytojus patraukdavo nuoširdumu ir tiksliu dainų teksto perdavimu.
M. Berneso repertuare buvo 79 dainos, iš jų virš 40-ties sukurta jam užsakius ar tiesiogiai dalyvaujant kūrimo procese. Klasika tapusios M. Berneso atliktos dainos „Tamsi naktis“ («Тёмная ночь»), „Priešai sudegino gimtąją trobą“ («Враги сожгли родную хату»), „Jeigu viso pasaulio vyrukai…“ («Если бы парни всей земли»), „Aš myliu tave, gyvenime“ («Я люблю тебя, жизнь»), „Kur prasideda Tėvynė“ («С чего начинается Родина»), „Ar nori rusai karo“ («Хотят ли русские войны»), „Gervės“ («Журавли») ir daugelis kitų.
Nina Kraljić

Biografija

Nina Kraljić gimė 1992 m. sausio 1 d. Kroatijos miestelyje Lipovlianiuose, Sisako–Moslavinos apskrityje. 2009 metais dalyvavo projekte „Supertalent“, finale užėmė 10-ą vietą.
2015 m. Nina pasirodė pirmajame kroatų muzikinio projekto „Balsas“ (angl. The Voice) sezone, kurio finale pelnė beveik 200 tūkst. balsų ir nugalėjo. Netrukus po pergalės atlikėja išleido savo pirmąjį singlą „Zaljuljali smo svijet“.
2016 m. vasario 24 d. kroatų transliuotojo HRT išrinkta atstovauti šaliai 2016 m. „Eurovizijoje“ Stokholme.
Titas Livijus

Biografija

Livijus kilo iš Patavijaus Gallia Cisalpina provincijoje (dab. Paduja). Buvo vedęs ir turėjo bent jau du vaikus. Mirė 16 ar 17 m. e. m., pasak kai kurių šaltinių – 11 m. e. m.
Jo kūrinį sudarė 142 knygos, iš kurių šiuo metu išlikusios tik 35 (1–10 ir 21–45; 40–45 su trūkstamais fragmentais). 1772 m. Vatikano bibliotekoje buvo rastas 91–osios knygos fragmentas iš maždaug tūkstančio žodžių. Nuo 1900 m. Egipte buvo rasti dar keli anksčiau nežinoti fragmentai papirusuose, maždaug po 40 žodžių.
Livijumi rėmėsi daug kitų istorikų ir rašytojų, tarp jų – Sekstas Aurelijus Viktoras, Kasiodoras, Eutropijus, Festas, Floras, Granijus Licianas, Nikolas Makiavelis, Paulius Orosijus ir kiti.
Devintoje knygoje Titas Livijus aprašo savo spekuliatyvius pasvarstymus kas būtų, jei Aleksandras Makedonietis būtų gyvenęs ilgiau ir bandęs pulti Romą. Livijaus nuomone, Aleksandras būtų buvęs sumuštas. Tai yra pirmoji žinoma užrašyta alternatyvioji istorija.
Upninkų liepos

Upninkų liepos – liepos Vidurio Lietuvoje, gamtos paminklas Kei­žo­nių kai­me (Upninkų seniūnija, Jonavos rajonas).

Duomenys

Aukš­tis – 22 ir 24 m. Ka­mie­nų sker­sme­nys – 1,1 ir 1,3 m. Gam­tos pa­min­klas nuo 1984 m. Vals­ty­bės sau­go­mas gam­ti­nio kraš­to­vaiz­džio ob­jek­tas nuo 1999 m.
Pūčkorių II piliakalnis

Piliakalnis

Įrengtas masyvioje, Pilies kalnu vadinamoje kalvoje, kurią iš šiaurės rytų ir pietvakarių pusių juosia platūs bevardžių upelių slėniai. Teritorija netaisyklingo plano, pailga šiaurės vakarų – pietryčių kryptimi, 426 m ilgio ir nuo 141 m (šiaurės vakarinėje dalyje) iki 195 m (pietrytinėje dalyje) pločio. Pietrytinėje, aukštesnėje kalvos dalyje pastebima piliakalnio aikštelė. Ji stačiakampio plano, pailga šiaurės vakarų – pietryčių kryptimi, 145 m ilgio ir 25 m pločio. Šlaitai nuolaidūs, vidutinio statumo, nuo 2 (vakaruose) iki 17 m (rytuose) aukščio.  Piliakalnio rytinis galas nuplautas upelio. Čia šlaitas aukščiausiais ir stačiausias, leidžiasi į gilią daubą, vadinamą Pilies dauba.
Į šiaurės vakarus nuo aikštelės, žemesnėje kalvos dalyje buvusi papėdės gyvenvietė.
Teritorijos plotas – 64565 m².
1,3 km į šiaurės vakarus yra Pūčkorių I piliakalnis, 0,45 km į šiaurės rytus – kapinynas, 1,6 km į pietryčius – III piliakalnis.

Aplinkiniai piliakalniai

Jedžiotų piliakalnis 15 km 
 Mikytų piliakalnis 5 km 
Pūčkorių I piliakalnis – 1,3 km
Girdenių piliakalnis 18 km
Vadagių piliakalnis 20 km 
 Renavo piliakalnis 17 km
Laivių piliakalnis 17 km
Žemaičių Kalvarijos piliakalnis 8 km
Užpelkių piliakalnis 4,5 km 
 Gintališkės piliakalnis 12 km
Stanelių piliakalnis 15 km
Pūčkorių III piliakalnis 1,6 km 
 Gegrėnų piliakalnis 3,5 km 
 Žernių piliakalnis 8 km
Adutiškio rajonas

Adutiškio rajonas buvo Baltarusijos TSR administracinis-teritorinis vienetais 1940 m. Centras – Adutiškis.

Istorija

Įkurtas 1940 m. sausio 15 d. ir įėjo į Vileikos srities sudėtį. Rajonas įkurtas iš dalies Švenčionių apskrities. 1940 m. lapkričio 25 d. didžioji dalis rajono atiteko Lietuvos TSR, o 7 valsčiai liko Baltarusijos TSR. 1941 m. sausio 15 d. baltarusiškoji Adutiškio rajono dalis prijungta prie Švenčionių apskrities.
Marijampolės valsčius

Marijampolės valsčius buvo pietvakarių Lietuvoje. Centras – Marijampolė.
Pärnu Linnameeskond

Istorija

Klubas įkurtas 2011 m. Jis atsirado sujungus tris mažus klubus į vieną: JK Pärnu Vaprus, Pärnu jalgpalliklubi (JK Pärnu) ir Pärnu Kalevi SK.
Dalyvavo Esiliiga pirmenybėse. 2015 m. pirmą kartą dalyvavo Meistriliiga pirmenybėse. Debiutiniame sezone liko aštunti. 2016 m. Meistriliiga pirmenybėse liko devinti ir dėl išliko elito lygoje turėjo žaisti pereinamąsias varžybas.

Klubo logotipas ir spalvinė gama

Kadangi Pärnu Linnameeskond išvertus reiškia Pernu miesto komanda, tai logotipas buvo Pernu miesto herbas.
Sarah Michelle Gellar

Sarah Michelle Gellar (g. 1977 m. balandžio 14 d. Los Andžele) – JAV aktorė.
Vytautas Bernatavičius

Biografija

1958 m. kartu su tėvais grįžo iš tremties į Lietuvą. 1964–1968 m. mokėsi Leščių pradinėje mokykloje, 1968–1975 m. – Ariogalos vidurinėje mokykloje. 1980 m. baigė Kauno politechnikos institutą, inžinierius.
1980–1983 m. dirbo Utenos politechnikume dėstytoju. 1983–1992 m. buvo Anykščių vėlimo fabriko „Spartakas“ vyriausiasis mechanikas, 1992–1995 m. dirbo uždarosios akcinės bendrovės „Salateksas“ direktoriumi. 1995 m. dirbo akcinėje bendrovėje „Anykščių varis“.
1995–1997 m. Anykščių rajono savivaldybės mero pavaduotojas, nuo 1997 m. AB Vilniaus bankas, AB SEB Vilniaus bankas Anykščių filialo direktorius, 2008 m. AB SEB bankas Ukmergės ir Anykščių filialo skyriaus vadovas.
Tėvynės sąjungos narys. 1990–1995 m. Anykščių rajono tarybos deputatas, 1995–1997 m., 1997–2000 m., 2000–2003 m., 2003–2007 m., 2007–2011 m. ir nuo 2011 m. Anykščių rajono savivaldybės tarybos narys. 
Anykščių vadovų klubo prezidentas, vėliau narys, klubo „Anykščių senjorai“ valdybos narys. Sutuoktinė Danutė, vaikai Giedrė, Arūnas, Milda.
Boney M

Boney M – Vokietijos pop - disko grupė, susikūrusi 1975.
Cerkvė

Cerkvė (rus. церковь, iš gr. Κυριακη (οικια) '(viešpaties) namai') – Rytų apeigų krikščionių – stačiatikių ir unitų – šventykla, kulto namai.
Stačiatikių architektūroje cerkvės kupolų skaičius turi tam tikrą reikšmę. Vienas kupolas įrengiamas Dievo garbei, trys – Švenčiausiosios Trejybės, penki – Išganytojo ir keturių evangelistų garbei, septyni – dėl septynių stebuklų, trylika – Išganytojo ir dvylikos apaštalų garbei.
François-Joseph Talma

Fransua Žozefas Talma (François-Joseph Talma; 1769 m. sausio 15 d. – 1826 m. spalio 19 d.) – prancūzų aktorius.
Fransua gimė Paryžiuje, stomotologo šeimoje. 1776 m. persikėlė į Londoną kur gavo gerą išsilavinimą. Grįžęs į Paryžių kurį laiką praktikavosi stomotologijos srityje, tačiau jo polinkis vaidybai ėmė viršų ir 1787 metais jis debiutavo Comédie-Française teatre Voltero tragedijoje „Mahometas“. Talma vaidindamas scenoje siekė istorinio tikslumo.
Talma vedė turtingą ir talentingą moterį – Julie Carreau.
Jis buvo artimas Napoleono Bonaparto draugas ir mėgstamiausias jo aktorius. Tarp Talmos draugų buvo Joseph Chénier, Georges Jacques Danton, Kamilė Desmoulins ir kiti revoliucionieriai.
Ušuaja

Istorija

Pirmieji gyventojai prie Byglio kanalo apsigyveno maždaug prieš 10 000 metų. 1869 m. pirmieji europiečiai, apsilankę šiose apylinkėse ir įkūrę laikiną gyvenvietę, buvo britų misionieriai. Nuo 1884 m. gyvenvietė tapo nuolat gyvenama. Gyvenvietės pavadinimas Ush Wuaia indėnų jamanų k. reiškia „gili įlanka“. XX a. pirmoje pusėje Ušuaja buvo kalinių tremties vieta.

Susisiekimas

Miestas plentu ir keltu sujungtas su Patagonijos pietine dalimi. Iš tarptautinio Ušuajos aerouosto vyksta reguliarūs skrydžiai į Buenos Aires, Patagonijos ir Čilės miestus. Keltų reisai į Folklando salas, Argentinos Antarktidą.

Ekonomika

Žvejyba ir žuvies apdirbimas. Turizmas.

Lankytinos vietos

12 km į vakarus nuo miesto prasideda Ugnies Žemės nacionalinis parkas. Jame, be nuostabių kraštovaizdžių galima pamatyti ir piečiausią pasaulyje geležinkelį (8 km ilgio; dabar vežiojami tik turistai). „Pasaulio Krašto“ muziejus (Museo del Fin del Mundo). Pingvinų kolonijos Byglio kanale. Žiulio Verno aprašytas Les Éclaireurs švyturys, Byglio kanalo saloje. Cerro Castor slidinėjimo trasos taip pat yra piečiausiai esančios visame pasaulyje. Iš Ušuajos uosto vyksta kruiziniai reisai į Antarktidą.
Trakų naujasis stadionas

Namų komandos

Namų rungtynes stadione žaidė FK Trakai. Šiems pradėjus žaisti A lyga pirmenybėse (2014 m.) klubo pagrindinė komanda žaidė Vilniuje LFF stadione, o jaunimo komanda Trakai-2, o vėliau pervadinta Trakai B, bei Riteriai B tebežaidė Trakuose.

Faktai

2019 m. rugpjūčio 19 d. turėjusios įvykti rungtynės tarp Riteriai B ir Vilniaus Vytis neįvyko todėl, kad nebuvo nupaišytos aikštės šoninės, galinės ir kitos linijos.