google/wiki40b huggingface dataset:
Kazimierinės

Kazimierinės – kasmet kovo 4 d. pavasario pradžią paskelbianti šventė, pavadinta Lietuvos dangiškojo globėjo šventojo Kazimiero garbei.

Aprašymas

Šios šventės data tapatinama su Kovarnių diena, nes tokiu metu parskrenda kovarniai, kovai. Kazimiero vardo diena pagal nuo seno susiklosčiusias tradicijas Lietuvoje minima kur kas iškilmingiau už kitus vardadienius. Kazimierinių metu pasveikinami Kazimierai ir Kazimieros. Ši šventė dabar labiau siejama su populiaria visoje Lietuvoje Kaziuko muge. Svarbiausias šios šventės įvykis vyksta Vilniuje.

Istorija

1603 m. Romoje išleisti liturginiai šv.Kazimiero šventės tekstai. Pirmą kartą šv. Kazimiero garbei surengtos iškilmės įvyko Vilniuje 1604 m. Jų metu  taip pat buvo padėtas kertinis akmuo šv. Kazimiero bažnyčiai. 1616 m. kovo 4 d. į šventę šioje bažnyčioje iš visos Lietuvos susirinko tiek daug žmonių, kad nesutilpo naujojoje didelėje šventovėje. 1636 m. šv. Kazimiero diena jau buvo švenčiama su iškilmėmis, skirtomis išskirtinai pagrindiniams tautų globėjams. Šventės buvo iškilmingos, vyko teatralizuotos procesijos, kuriose dalyvaudavo visų sostinės amatininkų cechų meistrai, gildijų pirkliai, naktinės sargybos kariai, vienuolijos ir jų mokyklų auklėtiniai, Vilniaus universiteto studentai, krašto didikai su vasalų palydomis. Taip katalikai ją mini ir šiandien, o netikintiems kazimierinės – pamėgtos Kaziuko mugės su neatsiejamu atributu verbomis, amatų šventės dienos.

Papročiai

Kovarnių diena – sena lietuvių šventė, skirta pavasariui pašlovinti. Senoliai šią dieną patardavo praverti tvartų duris, įleisti vidun saulės, kad gyvuliai galėtų pasidžiaugti ateinančiu pavasariu. Kai kur būdavo patariama gyvulius išleisti į lauką. Tikėta, kad jie greičiau augs, bus atsparesni ligoms, ištvermingesni.  Dar ši šventė vadinta „kreivavėžiu Kazimieru“, nes skvarbūs saulės spinduliai išgraužia vėpūtinius, ir viena rogių kelio pusė patyžta. Atėjus krikščionybei su šia diena sutapatintos šv. Kazimiero varduvės.
Al-Quwa Al-Jawiya

Istorija

Klubas įkurtas 1931 m. Tuo metu vadinosi Gipsy Moth. 
Futbolo komanda 6 k. tapo šalies čempionais. (1975, 1990, 1992, 1997, 2005, 2017 m.)
Skydo mergelė

Skydo mergelė (sen. skand. skjaldmær; dan. skjoldmø; norv. skjoldmøy; šved. sköldmö, vok. Schildmaid) – skandinavų mitologijoje ir folklore – moteris, stojusi kovoti vyrų karių gretose. Jos dažnai minimos sagose, kaip Hervarar saga ir veikale Gesta Danorum. Skydo mergelės sutinkamos ir kitų germanų tautų (gotų, kimbrų, markomanų) pasakojimuose. Mitinės būtybės valkirijos galimai buvo išgalvotos pagal skydo mergeles. Skydo mergelių egzistavimas yra stipriai diskutuotinas, bet tokie mokslininkai kaip rašytojas Lars Magnar Enoksen ir profesorė Britt-Mari Näsström teigia esą yra įrodymų, bylojančių apie jų egzistavimą, tuo tarpu mokslininkė Judith Jesch su tuo nesutinka, reikšdama, jog trūksta neabejotinų faktų.
Kasybos teisė

Kasybos teisė (kalnakasybos teisė) - žemės gelmių teisė; visuma teisės normų, reguliuojančių kalnakasybą. Kasybos teisė yra aplinkos teisės ir ūkinės teisės pošakis.

Lietuva

1976 m. buvo priimtas Lietuvos Tarybų Socialistinės Respublikos žemės gelmių kodeksas (modelinis sovietinis įstatymas, patvirtintas visoje TSRS).
Pagrindines Lietuvos Respublikos vykdomosios valdžios institucijų, valstybės ir savivaldybių įstaigų, juridinių ir fizinių asmenų bei šių asmenų grupių, veikiančių pagal jungtinės veiklos sutartis, teises ir pareigas naudojant ir saugant Lietuvos Respublikos sausumos, vidaus vandenų, kontinentinio šelfo ir ekonominės zonos Baltijos jūroje žemės gelmes nustato 1995 m. liepos 5 d. LR žemės gelmių įstatymas.

Vokietija

Vokietijoje kasybos teisė (vok. Bergrecht - 'kalnų teisė') kilusi iš Viduramžių paprotinės teisės. Pradžioje buvo perteikiama tik žodžiu arba užrašoma privačių asmenų raštu. Nuo XV a. pradžios žemės valdovai (Landesherr) išleido specialius nuostatus, potvarkius (Verordnung), kasybos nuostatus (Bergordnung).
1982 m. sausio 1 d. įsigaliojo federalinis Kasybos įstatymas (Bundesberggesetz, BBergG).
Krkas (sala)

Istorija

Sala apgyvendinta nuo senovės Romos laikų.
I a. prie Krkos salos įvyko mūšis tarp Julijaus Cezario ir Pompėjaus.
VII a. saloje apsigyveno slavai.
Viduramžiais sala priklausė Venecijos respublikai.
Nuo 1797 m. salą valdė Austrija.
1918−1921 m. sala priklausė Italijai.
Po II Pasaulinio karo Krkas tapo Jugoslavijos dalimi.
1990 m. po Jugoslavijos subyrėjimo, Krkos sala tapo Kroatijos dalimi.
Pavėžio piliakalnis

Aplinkiniai piliakalniai

Padievaičio piliakalnis 2 kmRubaičių piliakalnis 10 kmDapkiškės piliakalnis 13 km
Lileikėnų piliakalnis 9 km
Pakisio piliakalnis 9 kmRubinavo piliakalnis 9 km
Nemenčinės valsčius

Nemenčinės valsčius buvo pietryčių Lietuvoje. Centras – Nemenčinė.
Max Mosley

Max Mosley (g. 1940 m. balandžio 13 d., Londone, Jungtinėje Karalystėje) yra buvęs teisininkas ir automobilių sporto lenktynininkas, Tarptautinės automobilininkų federacijos prezidentas.
Max Mosley buvo March Formulės 1 komandos vienas įkūrėjų ir savininkų. Nuo 1969 iki 1977 m. jis prižiūrėjo ekipos komercinę ir teisinę pusę. Vėliau jis tapo oficialiu FOCA (Formulės 1 konstruktorių asociacijos) teisininku. 1991 m. jis buvo išrinktas FIA prezidentu. Didelę savo darbo dalį jis paskyrė Formulės 1 lenktynių saugumui ir ekologijai didinti. 2008 m. žiniasklaidoje pasirodė kontroversišku seksualinių nuotraukų su FIA prezidentu, tačiau po to jis sugebėjo išlikti savo poste.
2009 m. naujai sukurta FOTA (Formulės 1 komandų asociacija) buvo stipri priešininkė M. Mosley veiksmams. Jie aktyviai priešinosi M. Mosley paskelbtoms naujojo 2010 m. sezono taisyklėms ir pasiekė tam tikrų nuolaidų, tarp kurių asmeninis M. Mosley pasižadėjimas pasitraukti iš FIA prezidento posto po kadencijos pabaigos.
Pchenjano metro

Veikimas

Traukiniai Pchenjano metropolitene važinėja kas kelias minutes. Piko metu traukiniai gali važinėti mažiausiai kas 2 minutes. Traukiniuose groja šalies radijas.

Metro bilietas yra vienas iš pigiausių pasaulyje – vienas važiavimas kainuoja 5 KP₩ (apie 0,005 EUR). Anksčiau metropolitene vietoj bilieto buvo naudojami aliuminio žetonai su užrašu "지" (tariama „dzi“). Dabar sistemoje naudojami popieriniai bilietai, taip pat su užrašu 지. Rūkymas ir valgymas traukiniuose yra griežtai uždraustas, galioja labai didelės baudos.
Galifė

Galifė – kelnės, kurios aptempia blauzdas ir praplatėja ties šlaunimis. Pavadintos pagal prancūzų generolą G. Galifė (1830–1909), kuris įvedė jas kavaleristams. Vėliau aprangą perėmė ir kitos armijos. XX a. devintajame dešimtmetyje galifė tapo madingos tarp moterų.
Marcijonas Aleksandras Oginskis

Biografija

Žymios bajorų ir kunigaikščių Oginskių giminės atstovas. Marcijono tėvas buvo Trakų kaštelionas, senatorius Aleksandras Oginskis (apie 1585–1667). 
Mokėsi Vilniuje, Krokuvoje ir Leidene. Nuo 1651 metų tarnavo Lietuvos kariuomenėje. Nuo 1656 metų vadovaujant Povilui Sapiegai dalyvavo kovose su Transilvanijos kunigaikščiu Djordu II Rakoci, po to 1657 metais su švedais Kurše. Kartu su Sapiega ir Stefanu Čarneckiu 1660 metais dalyvavo mūšiuose prieš Maskvos kunigaikštystės kariuomenę.  
Dalyvavo Lietuvos kariuomenės žygyje į Maskvą 1663–1664 metais ATR-Maskvos (1654–1667) karo metu. Dalyvavo amžinosios taikos pasirašyme tarp Didžiosios Maskvos Kunigaikštystės ir ATR Maskvoje 1686 metų gegužės 3 d. 
Chotyno mūšio dalyvis 1673 metais.
Nuo gimimo Marcijonas Aleksandras Oginskis buvo provoslavu.
Tačiau kovoje už Trakų vaivadiją jis perėjo į katalikų tikėjimą ir 1670 metais tapo vaivada. 
Po Mykolo Kaributo Višniaveckio mirties palaikė Aleksejų Michailovičių, Habsburgą arba Brandenburgo linijos atstovą ir protestavo prieš Jono Sobieskio išrinkimą į Lenkijos karaliaus sostą, pasirašydamas protestą, tačiau 1676 metais dalyvavo jo karūnacijoje. 
Karalius, nenorėdamas didinti konflikto, 1684 padarė jį Lietuvos didžiuoju kancleriu. M. Oginskis bandė sutaikyti Sobieskį su Sapiegomis, bet galų gale nutarė pereiti į antikarališkos stovyklos pusę.   
Sunkiai susirgęs, 1688 metais atsisakė skaldymo politikos ir tapo karaliaus šalininku, išdavė savo bendrininkus ir paliko politiką.

Valstybės tarnyba

1657 m. pakeltas į pulkininkus. Nuo 1670 m. Trakų vaivada, 1684–1690 m. Lietuvos didysis kancleris. LDK vardu pasirašė 1686 m. „Amžinosios taikos“ sutartį su Rusija.

Dvarai

Po tėvo mirties jam atiteko Darsūniškio, Rohačevo seniūnijos, Zorubičo dvaras Smolensko vaivadijoje, Vievis, Mūro Strėvininkai, Rudnia, vienas trečdalis Mikulino dvaro Vitebsko vaivadijoje, Bokštų dvaras Minsko vaivadijoje.
LKL žvaigždžių diena (2010)

LKL snaiperis

Donatas Zavackas ("Lietuvos rytas") - 17 taškų

Martynas Gecevičius ("Lietuvos rytas") - 19 taškų
Adas Juškevičius ("Žalgiris") - 20 taškų
Derrickas Low ("Šiauliai") - 19 taškų

Jonas Elvikis ("Juventus") - 10 taškų

Julius Žurna ("Neptūnas") - 11 taškų

Gytis Andrijauskas ("Nevėžis") - 18 taškų

Laimonas Lukoševičius ("Techasas") - 10 taškų

Vytautas Nedzinskas ("Sūduva") - 15 taškų
Eimantas Bendžius ("Perlas") - 22 taškai

Virginijus Sirvydis ("Sakalai") - 17 taškų
Andrius Aleksandrovas ("Alytus") - 19 taškų

Giedrius Kurtinaitis ("Aisčiai") - 13 taškų

Darius Gvezdauskas ("Nevėžis") - 11 taškų
Antrasis etapas:
Eimantas Bendžius ("Perlas") - 15 taškų
Adas Juškevičius ("Žalgiris") - 17 taškų
Derrickas Low ("Šiauliai") - 24 taškai

Andrius Aleksandrovas ("Alytus") - 15 taškų
Finalas:
Derrickas Low ("Šiauliai") - 22 taškai

Adas Juškevičius ("Žalgiris") - 21 taškas

Įgūdžių slalomas

Igoris Miloševičius ("Lietuvos rytas") - 29s

Šarūnas Vasiliauskas ("Žalgiris") - 34s

Augustas Pečiukevičius ("Aisčiai") - 31s

Paulius Kleiza ("Alytus") - 34s

Nikolozas Vašakidzė ("Juventus") - 44s

Mindaugas Girdžiūnas ("Neptūnas") - 31s

Gediminas Butkus ("Nevėžis") - 36s

Aidas Viskontas ("Perlas") - 37s
Gytis Andrijauskas ("Rūdupis") - 27s

Laurynas Samėnas ("Sakalai") - 31s

Aurimas Birgelis ("Sūduva") - 28s

Deividas Gailius ("Šiauliai") - 34s

Tadas Buinauskas ("Techasas") - 29s

Ereliai - Vilkai

Vilkų (žaidėjų nuo 23 m.) ir Erelių (žaidėjų iki 23 m.) susitikimą rezultatu 109:104 (34:23, 26:31, 27:33, 22:17) laimėjo Vilkų komanda. Iš jau 5 kartus vykusių jų susitikimų, tai jau ketvirtoji Vilkų pergalė.

Oro karalius

Aronas Baynesas ("Lietuvos rytas") - 50 balų

Arūnas Vasiliauskas ("Juventus") 46 balai

Mantas Kadzevičius ("Aisčiai") - 45 balai
Raimundas Danys ("Sūduva") - 50 balų
Vaidotas Volkus ("Techasas") - 50 balų
Finalas:
Raimundas Danys ("Sūduva") - 50 balų, 16 balų, 45 balai, 45 balai

Vaidotas Volkus ("Techasas") - 13 balų, 50 balų, 43 balai, 43 balai
Aronas Baynesas ("Lietuvos rytas") - 47 balai, 50 balų, 46 balai, 45 balai
Skaitmeninė tvirtovė

Aprašymas

JAV Nacionalinė saugumo tarnyba (NSA) aptinka japono kriptografo Ensejio Tankado sukurtą neįveikiamą šifravimo sistemą „Skaitmeninę tvirtovę“. Tankadas netikėtai miršta, prieš tai paleisdamas galingą virusą į slapčiausią JAV duomenų bazę. Prieš mirtį Tankadas atiduoda savo žiedą, ant kurio kaip spėjama turėjo būti parašytas viruso deaktyvavimo kodas. NSA kriptografė Suzana Flečer, padedama profesoriaus Deivido Bekerio, bando sustabdyti pavojingąjį virusą, kol jis dar nepasiekė savo tikslo.
Draustinis

Draustinis – teritorija, kur gamtos turtų apsaugos ir didinimo, mokslo ir mokymo tikslais ribojama žmogaus veikla. Draustinis gali būti nacionalinio, regioninio parko dalis ar funkcionuoti kaip atskira saugoma teritorija.
Draustiniai yra daugelyje valstybių. Švedijoje, Didžiojoje Britanijoje jie vadinami specializuotaisiais rezervatais, Bulgarijoje, Vokietijoje – saugomaisiais kraštovaizdžiais, Šveicarijoje – apsauginėmis zonomis.
2007 NBA naujokų birža

2007 m. NBA naujokų birža įvyko liepos 27 d. Niujorke Madison Square Garden WaMu teatre.
Pirmi 14 naujokų biržos šaukimų gavo komandos nepatekusios į atkrintamąsias varžybas. Kiti likę šaukimai buvo atiduoti NBA komandoms, susumuojant jų laimėjimų ir pralaimėjimų santykį 2006-2007 m. NBA sezone.
Dmitrijus Daugėla

Dmitrijus Daugėla (brus. Дзмітрый Іванавіч Даўгяла. lenk. Dmitrij Dovgiallo, 1864 m. lapkričio 1 d. Kazėnai, Breslaujos apskritis, dab. Šumilino rajonas, Vitebsko sritis – 1942 m. balandžio mėn. Kazachstanas) – baltarusių istorikas, archyvaras, istorinių šaltinių tyrėjas.

Biografija

Baigė Vitebsko seminariją ir 1894 m. – Sankt Peterburgo Dvasinę stačiatikių akademiją. Nuo 1896 m. Vitebsko centrinio archyvo vedėjas; redagavo jo istorinių šaltinių publikacijas. 1903 m. persikėlė į Vilnių, dirbo Senųjų aktų archyve, nuo 1906 m. redagavo laikraštį „Белая Русь“. 1906-1915 m. Vilniaus archeografijos komisijos narys, nuo 1913 m. pirmininkas. 1910-1914 m. redagavo leidinį „Записки Северо-Западного отдела Русского географического общества“, kuriame spausdino ir savo istoriografinius darbus. Prasidėjus Pirmajam pasauliniam karui 1915 m. evakavosi į Mogiliavą, dirbo vietiniame archyve. 1917 m. išrinktas Visos Baltarusijos kongreso atstovu. Nuo 1921 m. Mogiliovo archyvo vedėjas.
Nuo 1925 m. istorinių šaltinių mokslą dėstė Baltarusijos universitete Minske, docentas, be to, Baltarusijos kultūros instituto bendradarbis. Nuo 1929 m. Baltarusijos mokslų akademijos bibliotekos direktorius. 1937 m. sausio 10 d. NKVD suimtas, 1939 m. ištremtas į Kazachiją 5 metams, bet ten mirė. 1964 m. reabilituotas.
Trečiųjų teismas

Trečiųjų teismas – ginčų sprendimo institucija (kitos – taikinamasis tarpininkavimas, arbitražas, teismas).

Darbo teisė

Darbo santykių srityje trečiųjų teismas gali veikti kaip kolektyvinių darbo ginčų sprendimo institucija (kitos – Darbo arbitražas, teismas). Trečiųjų teismo teisėjus po 1 ar po kelis skiria kolektyvinio ginčo šalys ir įformina tai rašytine sutartimi. Ginčo nagrinėjimo ir priimto sprendimo vykdymo tvarką nustato LR Vyriausybės patvirtinti trečiųjų teismo nuostatai (LR darbo kodeksas, 75 str. 2 d.). Trečiųjų teismas turi per 14 dienų išnagrinėti jiems perduotą kolektyvinį ginčą. Trečiųjų teismo sprendimai ginčo šalims yra privalomi (LR DK 75 str. 3 d.).
Varškė

Varškė – daug baltymų turintis rūgštus pieno produktas, gaminamas iš rūgusio pieno, atskyrus dalį išrūgų. Ji gaminama pramoniniu būdu 2, 5, 9, 18 % riebumo ir liesa varškė, varškės sūreliai bei varškės sūriai.

Namų sąlygomis

Varškė gaminama taip: rūgęs pienas arba rūgusio ir saldaus pieno mišinys šildomas, kol susidaro krekėsiai. Šie išsiskiria dėl pieno rūgšties sąveikos su pieno baltymu – kazeinu. Sutraukinti krekėsiai sudedami į drobinį maišelį arba kiaurasamtį nuvarvėti likusiam skysčiui (išrūgoms).
Moldavijos karinės oro pajėgos

Moldavijos karinės oro pajėgos, Moldavijos KOP – Moldavijos ginkluotųjų pajėgų dalis, suformuota 1991 m. rugpjūčio mėn. Moldavijai tapus nepriklausoma valstybe.

Struktūra

1994 m. Moldavijos KOP tarnavo 1300 žmonių. KOP sudarė naikintuvų pulkas (31 MiG-29), sraigtasparnių eskadrilė (8 Mi-8) ir priešlėktuvinių raketų brigada (25 SA-3 ir SA-5 Gammon zenitinių raketų leidimo įrenginiai). KOP turėjo ir 5 transportinius lėktuvus (jų tarpe – Antonov An-72).
2002 m. KOP tarnavo 1400 žmonių.
2007 m. Moldavijos KOP buvo sumažintos iki 1040 žmonių. KOP sudarė sraigtasparnių eskadrilė ir raketų batalionas. Ginkluotėje buvo 6 MiG-29 naikintuvai (patobulinti Ukrainoje, besibazuojantys Mărculeşti karinėje oro bazėje), 8 Mi-8 sraigtasparniai, 5 transportiniai lėktuvai, 12 SA-3 priešlėktuvinių raketų leistuvų.
Gabrielius Liaudanskas

Biografija

Mokėsi Vilniaus 15-oje vidurinėje (Dabar Vilniaus Žvėryno gimnazija), Vilniaus Sietuvos vidurinėje mokyklose (8 laida). Vilniaus universiteto Teisės fakultete baigė tris teisės studijų kursus. Vilniaus pedagoginiame universitete baigė socialinius mokslus, įgijo mokytojo kvalifikaciją.
1988 m. būdamas šešiolikos Gabrielius Liaudanskas tapo vokalistu jauno poeto Benedikto Janusevičiaus suburtoje depresyvaus pankroko grupėje Depresija. Nusifotografavo populiariame to meto žurnale Moksleivis ir tuo metu susitiko su būsimaisiais grupės nariais Kastyčiu Sarnicku (Kastetu) ir Donatu Juršėnu (Donciavu). Apie 1996 metus Svaras su bičiuliu Giga įkūrė grupę pavadinimu G&G Sindikatas.
Dalyvauja įvairiuose suaugusiems, paaugliams ir vaikams skirtuose socialiniuose projektuose. 2009 metų „Misija Sibiras“ (Kazachstane) dalyvis, dalyvavo daugiau nei dvejų savaičių trukmės ekspedicijoje, skirtoje aplankyti sovietinių lagerių likučius, susitikti su ten gyvenančiais lietuviais, ieškoti ir tvarkyti apleistus lietuvių kapus. Muzikos asociacijos metų apdovanojimai Tarybos narys. Lietuvos Nacionalinės ledo ritulio lygos Vilniaus „Hockey punks“ komandos kapitonas. Neatlygintinos kraujo donorystės akcijos „Vienas kraujas“ vienas iš įkūrėjų.
Leidyklos „Tyto alba“ išleistos knygos „Būk vyras“, skirtos į paauglystę žengiantiems berniukams, bendraautoris, Laisvalaikio skyriaus autorius, supažindinęs su populiariausiomis jaunimo subkultūromis – hipiais, pankais, gotais, skustagalviais bei reperiais.
2010-ųjų – Europos kovos su skurdu ir socialine atskirtimi metų – paminėjimo Lietuvoje ambasadorius
, 2010 metų LIJOT išrinktas metų žmogumi labiausiai nusipelniusiu jaunimui, 2013 m. už savanorišką visuomeninę veiklą ir pilietinį aktyvumą Vasario 16-osios – Lietuvos valstybės atkūrimo dienos proga apdovanotas Ordino „Už nuopelnus Lietuvai“ medaliu.  2016 metų Lietuvos Respublikos Prezidentės Dalios Grybauskaitės inicijuotos socialinės iniciatyvos „Už saugią Lietuvą“ ambasadorius. Vedęs. Žmona Rima. Dukra Dominyka. Sūnus Mykolas.

Teatras, kinas, televizija

Jaunimo teatre vaidina Chucko Palahniuko aprašytame ir Vido Bareikio režisuotame spektaklyje „Kovos klubas“. Pagal Jurgos Ivanauskaitės kūrinį „Bomba, arba Ariel“ Vilniaus Užupio dramos teatro 2012 metais pastatytame spektaklyje atliko vieną pagrindinių vaidmenų, įkūnijo personažą, nusiteikusį prieš vartotojišką sistemą ir sustabarėjusią, brutalią visuomenę.
Nusifilmavo sėkmingiausiu bei pelningiausiu visų laikų lietuvišku filmu tapusiame Donato Ulvydo filme „Tadas Blinda. Pradžia“. Vėliau – Emilio Vėlyvio juostos „Flight Redirected“ scenoje.
TV laidos „Jeigu“, „Tango TV“ laidos „Ekstremalusis krepšinis“ vedėjas, Zip FM radijo laidos „Gatvės Lyga“ vienas bendraautorių ir vedėjų, Žinių radijo laidų „Žvaigždė prie lentos“, "Prie pietų stalo", "Svarus pokalbis" vedėjas. 2015, 2016, 2017, 2018 ir 2019 metų LRT projekto „Nacionalinė ekspedicija“ dalyvis.
Kišlakas

Kišlakas (tiurk. kışlak, iš tiurk. Kış 'žiema') – kaimo tipo gyvenvietė Vidurinėje Azijoje ir Afganistane. Anksčiau tai buvo klajoklių žiemojimo gyvenvietė.
Kišlakai aptveriami aklinomis plūkto molio sienomis (duvalais). Dažnai kiekviename akmenine tvora aptvertame name yra požeminis šulinys kiarizas, todėl gatvėse retai būdavo sutinkami vandenį nešantys žmonės. Kanalizacijos nebūdavo. Molines krosnis kūrendavo kiziaku.

Kišlakas paprastai turėdavo turgų, mečetę ir kapines. Kišlakuose dauguma gyventojų būdavo dechkanai (valstiečiai).
Orot Rabin

Istorija

Pirmojo bloko statybos prasidėjo 1973 m. Jis pradėtas eksploatuoti 1981 m. Elektrinė stovi ant jūros kranto, todėl specialiai jai buvo pastatytas tiesioginis uostas, kuris gali priimti atplukdomą akmens anglį. Elektrinės projekte numatytos dar dviejų galimų blokų statybos prie jau dabar veikiančių šešių blokų.
Pradžioje elektrinė buvo pavadinta Maor David, IEK vadovo ir šalies politiko David Shiffman garbei. Vėliau pervadinta nužudyto politiko Ichako Rabino garbei.

Pajėgumai

Šiuo metu jėgainės pajėgumas yra 2590 MW ir tai sudaro 23% viso Izraelio elektros korporacijos pagaminamo energijos kiekio. Per parą elektrinė sudegina 18 tūkst. tonų akmens anglies ir panaudoja 320 tūkst. tonų jūros vandens.
Jėgainė parengta taip, kad prireikus anglį būtu galima pakeisti fuel-oil kuru arba nafta.
Peukestas

Peukestas (gr. Πευκέστας; gyveno IV a. pr. m. e.) – Aleksandro Makedoniečio asmens sargybinis (somatofilaksas), satrapas, karvedys.
Gimė Makedonijoje, Miezos mieste.
Pirmą kartą paminėtas kaip vienas iš paskirtųjų triremų Hidaspo upėje vadų. Nėra žinoma, ar iki tol jis buvo užėmęs kokį reikšmingą postą. Tačiau galima nuspėti, kad jis pasižymėjo narsa ir išmanymu, nes jį Aleksandras pasirinko kautynėse nešti šventą skydą, kurį jis paėmė iš Atėnės šventyklos Trojoje. Kaip skydnešys jis kartu su Aleksandru dalyvavo Malvos sostinės šturme 325 m. pr. m. e. Visi autoriai sutinka, kad šios kautynėse Peukestas pasižymėjo išgelbėdamas Aleksandro gyvybę.
Už nuopelnus Aleksandras Makedonietis apdovanojo beveik visais būdais, kokie tik jam buvo prieinami. Atvykęs į Persepolį Aleksandras paskyrė Peukestą svarbios Farso provincijos satrapu. Dar iki tol Aleksandras buvo jį paskyręs somatofilaksu (karaliaus asmens sargybiniu). Į šį garbingą postą Aleksandras jį paskyrė padidinęs iki tol pastovų somatofilaksų skaičių. Sūzuose Peucestą pirmą apdovanojo aukso vainiku už ankstesnius nuopelnus. Valdydamas kaip satrapas Peukestas ėmė atstovauti ne tik Aleksandro, bet ir pavaldinių persų interesus, ėmė dėvėti nebe makedoniečių, o aapersų drabužius.
323 m. pr. m. e. pavasarį Peukestas su 20 tūkst. persų karių Babilone prisijungė prie Aleksandro kariuomenės. Peukestas minimas kaip vienas iš tų, kurie slaugė paskutinį kartą susirgusį Aleksandrą. Manoma, kad jis nebuvo svarbus diskusijų po Aleksandro mirties dalyvis, tačiau susitarus dalintis buvusių Aleksandro valdų provincijas jo valdžia Persijoje buvo patvirtinta. Dar kartą ji buvo patvirtinta 321 m. pr. m. e. Triparadisus sutartyje.
Manoma, kad visas Peukesto dėmesys buvo nukreiptas į jo valdžios Persijoje stiprinimą ir jo galios ir įtakos plėtojimą. Ir tai jam sekėsi – kai jam teko aktyviai dalyvauti kare tarp Antigono I Monoftalmo bei Eumeno (Eumenes) (317 m. pr. m. e.), jis bendru sutarimu tapo visų pajėgų, kurias išskyrė rytinės satrapijos (ryčiau Tigro upės), vyriausiuoju vadu. Tik su didelėmis pastangomis jį paveikė, kad jis atsisakytų vadovauti visam šiam karui. Eumenas diplomatiškai sugebėjo nuraminti Peukesto nepasitenkinimą ir išlaikė jį tvirtu savo sąjungininku ir dar dviejose vėlesnėse kampanijose.
Satrapas Peukestas pasitenkino surinkęs visas armijas savo Persijoje, o Eumenas atliko bendrą vadovavimą karo veiksmams.
Pralaimėjimas Gabienės mūšyje prie Gadamartos (316 m. pr. m. e.), kai priešas užgrobė gurguolę, o argyraspidai sugavo Eumeną, aiškinamas Peukesto neklusnumu ir aplaidumu. Peukesto elgesys kampanijų metu rodo, kad jis norėjo tiek vadovauti, tiek galimybės pasirinkti, paklusti ar ne vyresnės vadovybės įsakymams. Matyt, kad Antigonas įvertino ambicingą Peukesto charakterį, nes nušalino nuo vadovavimo satrapijai ir laikė faktiniu belaisviu, nors lyg ir teikė vilčių, kad grąžins jam valdžią.
Pietà Hotspurs FC

Istorija

Klubo ištakos siekia 1934 m.
Liepiniškių kapinynas

Tyrimai

Kapinynas įrengtas 50 x 50 m dydžio kalvelėje. 1971 m. Istorijos institutas (tyrimų vadovas Vytautas Urbanavičius) ištyrė 435 m² plotą. Rastas 101 mirusiojo kapas su įkapėmis, iš jų 100 mirusiųjų palaidoti nedeginti, 1 mirusysis – sudegintas. Dažniausiai kapuose rasta geležinių ietigalių, kirvių, skiltuvų, peilių, diržo sagčių, bronzinių apskritų skardinių segių, apyrankių, žiedų, žvangučių, monetų, molinių puodų. Iš viso rasta 119 radinių. Kapinynas datuojamas XIV a. – XVII a. Radinius saugo Lietuvos nacionalinis muziejus.