google/wiki40b huggingface dataset:
Vršičiaus perėja

Vršičiaus perėja (slovėn. Prelaz Vršič) – kalnų perėja, esanti Julijos Alpėse, šiaurės vakarų Slovėnijoje. Perėja yra 1611 m aukštyje – tai aukščiausia perėja ne tik Slovėnijoje, bet ir visose Rytų Alpėse.
Perėja atidaryta 1915 m. Pastatyta austrų (jų paimtų rusų karo belaisvių) I-ojo pasaulinio karo metais ir buvo skirta tiekti produkciją kariams prie Sočos upės. Po karo, ties šia perėja buvo Italijos ir Jugoslavijos riba, o po 1945 m. Šiaurinė Gorenska tapo Jugoslavijos dalimi.
Vršičiaus perėja eina kelias, jungiantis Kranska Gorą (šalia Austrijos sienos) ir Bovecą (netoli Italijos sienos).
Papuasų kalbos

Papuasų kalbomis vadinamos vakarų Atlanto kalbos, nepriklausančios nei austronezinėms, nei Australijos aborigenų kalboms, tačiau nebūtinai tarpusavyje giminingos.
Dauguma papuasų kalbų yra vartojamos Naujosios Gvinėjos saloje, taip pat Bismarko archipelage, Bugenvilio saloje, Saliamono salose, Halmaheroje, Timore ir Aloro archipelage. Viena papuasų kalbų, Meriam kalba, yra vartojama už Australijos ribų - rytinėje Toreso sąsiaurio dalyje.

Klasifikacijos

Jozefas Grynbergas teigė apie „Indoatlanto“ kalbų šeimą, kuriai priklauso Šiaurės andamanų kalbos, visos papuasų kalbos ir tazmanų kalbos be Australijos aborigenų kalbų, tačiau su tokiu skirstymų sutinka labai mažai lingvistų, net ir įskaitant Grynbergo mokinius. Daug labiau priimta Vurmo klasifikacija.
Titikaka

Turizmas

Viena iš turizmo traukos vietų yra devynios dirbtinės Uros salos, padarytos iš nendrių ryšulių, ir Takilės (isp. Taquile) sala, garsėjanti originaliais audiniais.
Tinkamiausias turizmui laikotarpis gegužės – spalio mėnesiais, kai mažai lyja, o dienos temperatūra siekia apie 25º.

Vardo kilmė

Bolivijos gyventojai ežerą vadina dviem vardais: p.r. ežero dalis vadinama Lago Huiñaymarca, o didžioji dalis – Lago Chucuito. Peru gyventojai atitinkamai šias abi ežero dalis vadina Lago Pequeño („Mažasis ežeras“) ir Lago Grande („Didysis ežeras“).
Titikakos vardas aiškinamas keliomis versijomis. Kečujų kalba titi reiškia šviną, o qaqa uolą, todėl dažna aiškinimo versija „švino uola“. Kita versija - kečujų ir aimarų kalbų kombinacija, reiškianti „akmeninė puma“, kadangi ežero kontūrai primena pumą, griebiančią triušį. Dar viena versija – kad pirmieji Titikakos ežerą atradę europiečiai buvę portugalai Peteris ir Fani von Titicaca.

Turas Hejerdalas ir Titikaka

Po nesėkmingo plaukimo pirmuoju „Ra“ plaustu Turas Hejerdalas nutarė “Ra-2” statyti, pasinaudodamas Titikakos ežero indėnų patirtimi. Buvo pasikviesti keturi Bolivijos aimarų genties indėnai, kurie Maroke pastatė „Ra-2“, per 57 dienas sėkmingai įveikusį kelią nuo Maroko iki Barbadoso.

Lietuva ir Titikaka

2009 m. gruodžio mėn. panevėžietis triatlonininkas Vidmantas Urbonas (g. 1958 m.) pirmasis perplaukė Titikakos ežerą
Vladimiras Andrijauskas

Biografija

Kilęs iš senos žemaičių bajorų Andrijauskių giminės. Mokėsi Kražių gimnazijoje, kurioje tikybos mokytojas buvo Motiejus Valančius. 1850 ar 1849-1854 m. studijavo mediciną Maskvos universitete, buvo veiklus lietuvių kolonijos organizatorius. Palaikė ryšius su S. Daukantu. Nuo 1854 m. Rygos karo ligoninės gydytojas. 1857 m. vasarą išėjo į atsargą, iki 1863 m. Varnių dvasinės seminarijos gydytojas. 1863 m. dėl ryšių su bajorų anticariniu pasipriešinimu ištremtas į Sibirą be teisės verstis gydytojo praktika. Po amnestijos aštuntame dešimtmetyje grįžo į Žemaitiją.
Parašė istorijos mokslui svarbų Maskvos ir Varnių laikotarpio dienoraštį.
Tristano da Kunjos herbas

Tristano da Kunjos herbas – Tristano da Kunjos salų oficialus simbolis. 2002 m. patvirtintas Šv. Elenos kolonijos gubernatoriaus. Iki tol salynas naudojo Šv. Elenos salų herbą.
Herbą sudaro skydas su pavaizduotais keturiais albatrosais, dizainas veidrodiškas, sukurtas iš žydros ir baltos spalvų. Skydą laiko du skydininkai – salose randami tristaniniai langustai. Šalmo papuošalas – laivyno karūna ir Tristano da Kunjos ilgoji valtis. Moto – Mūsų tikėjimas yra mūsų jėga (angl. Our faith is our strength).
Herbas pavaizduotas ant Tristano da Kunjos vėliavos.
Anduud City Club

Istorija

Klubas įkurtas 2015 m. Tuo metu vadinosi Goyo FC.
Žaidžia elito lygoje nuo 2017 m. Debiutiniame sezone iškovojo septintą vietą.
2018 m. tapo Anduud City Club. 2018 m. iškovota trečia vieta yra aukščiausias klubo pasiekimas.
Skardupiai (Marijampolė)

Istorija

XX a. tarpukariu kaimas buvo Marijampolės apskrityje. 1945 m. rugsėjo 16 d. Skardupių klebonijoje įvyko Lietuvos išlaisvinimo komiteto steigiamasis posėdis, kuriam vadovavo kunigas Antanas Ylius.
Antraštinis masalas

Masinanti arba paspaudimus provokuojanti antraštė (angl. clickbait) – terminas, apibūdinantis sensacingą, klaidinančią, netikslią arba provokuojančią antraštę internete, parašytą siekiant atkreipti dėmesį ir išprovokuoti nuorodos paspaudimą. Masinančiomis antraštėmis paprastai siekiama auginti tinklalapio populiarumą bei didinti internetinės reklamos pajamas. Rašant masinančias antraštes būdinga pateikti nepilną arba tendencingą informaciją, naudoti emociškai įkrautus žodžius, sužadinant skaitytojų smalsumą ir išprovokuojant paspaudimą. Žiniasklaidos praktika, kuria perdedant naujienų bei istorijų svarbą siekiama šokiruoti ar sukelti susidomėjimą, vadinama sensacionalizmu.

Istorija

Masinančių antraščių ištakomis galima laikyti bulvarinę spaudą. Šis reiškinys (angl. clickbait) plačiau atpažįstamas anglakalbiame internete. 2014 m. pastebėti pirmi veiksmai, nukreipti prieš šių antraščių naudojimą. Satyrinių naujienų portalas „The Onion“ paleido naują tinklapį, „ClickHole“, parodijuojantį masinančiomis antraštėmis pasižyminčius tinklapius kaip „Upworthy“ ir „Buzzfeed“. 2014 m. rugpjūtį socialinis tinklas „Facebook“ paskelbė ėmęsis techninių priemonių, kuriomis siekiama tinklalapyje sumažinti masinančių antraščių įtaką.

Lietuvoje

Lietuvoje žurnalistų ir leidėjų etikos kodeksas nereglamentuoja masinančių antraščių naudojimo.
Konstruktyvizmas (meno kryptis)

Konstruktyvizmas (lot. constructivus – tai, ko reikia statant) – apie 1914 m. Rusijoje susiformavusi architektūros, dailės ir literatūros srovė ir meno teorija, kuri trumpai dominavo Rusijoje po 1917 m. Spalio revoliucijos, nuo 1920 m. paplito Vakarų Europoje.
Konstruktyvizmo literatūrai būdingi agitaciniai montažiniai, lakoniško reklaminio stiliaus kūriniai. Konstruktyvistinei dailei būdingas pramoninių medžiagų − stiklo, plastmasės, standartinių metalinių detalių − naudojimas. Konstruktyvizmo pradininku laikomas rusų dailininkas Vladimiras Tatlinas, kuris 1914 m. grįžęs į Rusiją iš Paryžiaus pradėjo kurti reljefinės skulptūros kūrinius iš medžio, vielos, metalo skardos. V. Tatlinas buvo paveiktas P. Pikaso eksperimentų skulptūroje ir 1913 m. italų futuristų manifesto. Kitais reikšmingais konstruktyvistais buvo broliai Naumas Gabo ir Antuanas Pevsneris. Prie konstruktyvizmo meno sampratos platinimo reikšmingai prisidėjo Bauhaus menininkas Laslas Mohojus-Nadis Vokietijoje.
Berznyko valsčius

Istorija

Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų tauta – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. valsčius priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Lenkijos Kongreso karalystės laikais valsčiaus teritorija priklausė Seinų apskričiai, Suvalkų gubernijai. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. Po karo iki 1925 m. sausio 1 d. buvo Seinų apskrityje, vėliau iki II pasaulinio karo Suvalkų apskrityje. 1952 m. liepos 1 d. valsčiuje buvo 26 kaimai. Vykdant Lenkijos valsčių reformą 1954 m. rugsėjo 29 d. valsčius buvo panaikintas. 1973 m. sausio 1 d. atkūrus valsčių sistemą, valsčius įėjo į Balstogės vaivadijos Seinų apskritį. 1975 m. birželio 1 d. tapo Suvalkų vaivadijos dalimi. 1976 m. liepos 1 d. valsčius buvo panaikintas, o jo kaimai prijungti prie Seinų ir Gibų valsčių.
Malatija

Istorija

Netoli dabartinės Malatijos hetitų laikais gyvavo Milido miestas (dab. Arslantepė). Romos laikais miestas vadinosi Melitene.
Reduplikacija

Reduplikacija (lot. reduplicatio – 'sudvejinimas') – žodžio arba jo dalies atkartojimas.
Kai kuriose senovės indoeuropiečių kalbose reduplikacija vartota kaip tam tikrų veiksmažodžių lyčių pagalbinė raiškos priemonė. Pvz., sanskrite reduplikacija būdinga III klasės veiksmažodžiams (sṛ- > sisarti „srūna“), perfektui (muc- > mumoca „yra paleidęs“), desideratyvui (vac- > vivakṣati „nori kalbėti“).
Lietuvių kalboje reduplikacija pasitaiko ištiktukuose („kukū“, „rarapt“), sudurtiniuose žodžiuose („mažmožis“, „kartkartėmis“), archajiškos darybos žodžiuose („papartis“, „vieversys“, „vievesa“). Žodžio reduplikacija būdinga būdiniui („bėgte bėga“), norint pabrėžti intensyvumą („tada graži graži buvai“, „labai labai senas“),  daugiskaitos kilmininku reduplikuoti žodžiai pažymi išskirtinumą, sustiprina ypatybę (dainų daina, senų senovėje, gražių gražiausias, stiprių stipriausias), taip pat reduplikuojama deminutyvais (vargas vargelis, darbas darbelis) ir kt.
Žodžio reduplikacija dažna daugelyje pasaulio kalbų norint pabrėžti veiksmo, savybės kokybę arba daikto gausą, pvz., indoneziečių orang „žmogus“, orang-orang „žmonės“, turkų zaman („laikas“), zaman zaman („kartais“, plg. „kartkartėmis“), hindi rang („spalva“), rangbirang („margas“).
Dar pasitaiko reduplikacija, kai atkartojamo žodžio pirmas garsas pakeičiamas. Dažniausiai tokio pobūdžio reduplikacija turi menkinamąjį pobūdį arba nurodo pirmam žodžiui artimų reikšmių aibę: „kiškis piškis“, turkų yeşil meşil („kažkoks žalias “), hindi pyār-vyār („meilė-seilė“).
Commentariorum rerum urbanarum

Miesto reikalų apybraižos (lot. Commentariorum rerum urbanarum) – itališkoji visuotinė enciklopedija, išleista XVI a.
Leidėjas – R. Maffei iš Volteros. Enciklopedija išleista 1506 m. Romoje, perspausdinta Paryžiuje 1526 m.; iki 1603 išėjo 6 leidimai).

Apimtis

38 knygose aprašomas šiuolaikinis pasaulis, kokį XVI a. suvokė autorius, įtraukdamas ispanų bei portugalų keliautojų atradimus, žymių žmonių biografijas. Enciklopedijoje taip pat pateikiamos įvairių mokslo disciplinų žinios (analizės forma).
Tučiai (Telšiai)

Aplinkinės gyvenvietės

Kapėnai – 8 km 
 Tučiai I – 4 km
Juozapavas – 3 km 
 Nevarėnai – 9 km
Žemalės Viešpaties Apreiškimo Švč. Mergelei Marijai bažnyčia

Istorija

Pirmoji medinė bažnyčia pastatyta 1752 m., jai dovanoti 5 valakai žemės. 1765 m. įsteigta parapinė mokykla (veikė iki XIX a. pradžios). Bažnyčiai 1806 m. priklausė Gudiškės kaimas. Dvarininkas Gadonas 1826 m. pastatė dabartinę mūrinę bažnyčią. 1886–1889 m. pastatyta medinė varpinė. Žemalės bažnyčia iki Pirmojo pasaulinio karo garsėjo melodingais varpais.

Architektūra

Bažnyčia yra klasicistinės struktūros ir romantizmo architektūrai būdingų formų, stačiakampio plano, bebokštė. Įrengti 3 altoriai. Šventoriaus tvora akmenų mūro. Jame yra medinė varpinė. Žemalės kapinėse palaidotas lietuvių poetas, vertėjas, kunigas Antanas Savickis (apie 1782–1836).
SS reichsfiureris

SS reichsfiureris (vok. Reichsführer-SS 'Apsaugos būrių Imperijos vadovas') – specialus SS laipsnis, gyvavęs nuo 1926 iki 1945 metų (1925–1926 m. – SS oberleiteris). Iki 1933 metų tai buvo pareigos, o nuo 1934 metų tapo aukščiausiu SS laipsniu.

Atsiradimas

Reichsfiureris SS buvo SS laipsnis ir pareigos vienu metu. Reichsfiurerio pareigos 1926 metais buvo sukurtos Jozefui Berchtoldui. Berchtoldo primtakas, Julijus Šrekas, niekada savęs nevadino reichsfiureriu (pareigos vadinosi oberleiteris 'pagrindinis vadovas'), tačiau šios pareigos jam buvo paskirtos atbuline data vėlesniais metais. 1929 metais, Henrichas Himleris, tapęs SS reichsfiureriu, pradėjo save taip vadinti vietoje savo SS laipsnio.
1934 metais, po Ilgųjų peilių nakties, Himlerio pareigos tapo oficialios. Nuo to laiko SS reichsfiurerio laipsnis tapo aukščiausiu SS laipsniu ir tapatinamas su generolo feldmaršalo laipsniu vokiečių armijoje.
Apopas

Apopas (arba Apepas) – Egiptiečių mitologijoje buvo milžiniška gyvatė, požemio būtybė, tamsos ir chaoso įsikūnijimas, blogio dievas.
Apopas dažniausiai minimas soliariniuose mituose, kur buvo šviesos ir tvarkos saugotojo, saulės dievo Ra, antipodas ir priešininkas. Viename soliarinių mitų pasakojama, kad dievas Ra kiekvieną naktį plaukia luotu Mesketete per požeminį Nilą. Apopas išgeria upės vandenį, kad sutrukdytų Ra kelionę. Vidurnaktį priešininkai stoja į dvikovą. Ra nugali savo grėsmingąjį varžovą, priverčia jį išvemti išgertąjį vandenį ir keliauja toliau pasitikti naujos dienos, skleisdamas šviesą ir tvarką.
Ceranuvo valsčius

Istorija

Nuo V a. pr. m. e. iki V-VI a. dabartinio valsčiaus teritorijoje gyveno jotvingių gentis. XIII a.-XIV a. šias žemes užėmė Lietuvos Didžioji Kunigaikštystė. Nuo XIII a.-XIV a. iki 1513 m. priklausė Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės Trakų vaivadijai, nuo 1513 m. iki 1569 m. Liublino unijos Palenkės vaivadijai. Nuo 1569 m. iki 1795 m. buvo Abiejų Tautų Respublikos Mažosios Lenkijos provincijos Palenkės vaivadijos valdose.
Nuo 1795 m. iki 1807 m. priklausė Austrijos karalystės Vakarų Galicijos Sedlcų cirkului. Nuo 1807 m. iki 1815 m. priklausė Varšuvos kunigaikštystės Sedlcų departamentui. Nuo 1816 m. iki 1837 m. priklausė Rusijos imperijos Lenkijos Kongreso karalystės Palenkės vaivadijai, 1837–1844 m. Palenkės gubernijai, nuo 1844 m. iki 1866 m. Liublino gubernijai, nuo 1867 m. iki 1914 m. Sedlcų gubernijai.
Nuo 1914 m. iki 1919 m. priklausė Vokietijos imperijos Varšuvos generalgubernijai. 1919–1939 m. priklausė II Lenkijos Respublikos Varšuvos vaivadijai. 1939–1945 m. priklausė Trečiojo reicho Generalgubernijai. 1945–1975 m. priklausė Varšuvos vaivadijai. 1975–1999 m. priklausė Sedlcų vaivadijai.

Administracinis suskirstymas

Adolfuvas, Ceranuvas, Garnekas, Dlugie Grodzeckiai, Dlugie Gžimkai, Dlugie Kamienskiai, Lubieša, Natolinas, Noskai, Olševas, Pževuz Nurskai, Pustelnikas, Radoščas, Ritele Olechnai, Ritele Suchė, Ritele Všolkai, Vulka Nadbužna, Vulka Ritelska, Všeborai, Zavadai.
Skrydžio įrašymo įrenginys

Skrydžio įrašymo įrenginys (taip pat vadinamas juodąja dėže nepaisant savo oranžinės spalvos) yra specialus įrenginys, orlaiviuose įrašantis visus jų parametrus. Įrenginių duomenys padeda tyrėjams išsiaiškinti aviacijos katastrofų priežastis ir jų išvengti ateityje.
Įrenginius sudaro dvi dalys: skrydžio duomenų įrašymo (FDR) ir pilotų balso įrašymo (CVR) įrenginiai. Pirmasis įrenginys skrydžio metu įrašinėja daugelį lėktuvo techninių parametrų. Antrasis įrenginys įrašinėja visus pilotų pokalbius tarpusavyje ir su oro eismo kontrole. Abu įrenginiai gali būti sujungti į vieną ir yra privalomi visuose komerciniuose orlaiviuose pagal Tarptautinės civilinės aviacijos organizacijos nurodymus. Įrenginiai pritaikyti atlaikyti iki 3 400 g jėgos smūgius ir 1 000 °C temperatūrą.
Skrydžio įrašymo įrenginiai iš karto po avarijos pradeda skleisti elektrinį signalą, kuris trunka iki 30 dienų. Siekiant, kad įrenginiai būtų randami greičiau, jie dažomi oranžine spalva, o ant jų šonų užrašoma „SKRYDŽIO DUOMENŲ ĮRAŠIMO ĮRENGINYS. NEATIDARYTI.“ anglų ir prancūzų kalbomis.
1960 m. įvykus „Trans Australia Airlines“ katastrofai, kurios metu žuvo 29 žmonės, tyrėjai primygtinai rekomendavo visiems keleiviniams skrydžiams naudoti skrydžių duomenų įrašymą. Australija tapo pirmaja pasaulio valstybe, kurioje privalomai pradėjo veikti skrydžių įrašymo sistemos.
Pirmosios garso įrašymo taisyklės JAV buvo įteisintos 1964 m. Pagal Federalinės aviacijos administracijos nurodymus nuo 2008 m. garso įrašymo įrenginiai turi veikti mažiausiai 2 valandas.
2014 m. JAV skrydžio ir garso įrašymo įrenginiai privalomi visiems orlaiviams, turintiems 20 ar daugiau keleivių vietų, taip pat tiems, kurie turi 6 ar daugiau vietų keleiviams, yra varomi turbo varikliais ir valdomi dviejų pilotų.
Jurgis Viščakas

Biografija

1941–1944 m. mokėsi Vilniaus 1-oje gimnazijoje, 1944–1946 m. Vilniaus suaugusiųjų gimnazijoje. 1945–1946 m. Vilniaus universiteto (VU) Fizikos ir matematikos fakulteto laisvasis klausytojas, išlaikė pirmo kurso egzaminus ir 1946 m. įstojo į antrą kursą.  1946–1950 m. dirbo vyr. laborantu. 1950 m. baigė VU.
1950–1977 m. dėstė VU: 1950–1951 m. Bendrosios fizikos katedros asistentas, 1951–1960 m. Eksperimentinės fizikos katedros vyresnysis dėstytojas. 1959 m. apgynė fizikos ir matematikos mokslų kandidato disertaciją (vadovas Povilas Brazdžiūnas). 1960–1965 m. ir 1968–1977 m. VU Puslaidininkių fizikos katedros vedėjas, nuo 1963 m. docentas, 1970 m. profesorius. 1964–1965 m. VU Fizikos ir matematikos fakulteto bei Fizikos fakulteto (suformuotas 1965 m.) dekanas.  1965–1966 m. stažavo Prahos universitete. 1968 m. Baltarusijos universitete apgynė fizikos ir matematikos mokslų daktaro disertaciją.  Nuo 1972 m. LSSR mokslų akademijos narys korespondentas, 1976 m. išrinktas tikruoju nariu. 1977–1985 m. Fizikos instituto direktorius, nuo 1979 m. dar ir lazerinės optoelektronikos skyriaus vedėjas. 
Skaitė paskaitas Berlyno, Magdeburgo (VDR), Prahos (Čekoslovakija), Krokuvos, Lodzės (Lenkija) aukštosiose mokyklose. Nuo 1965 m. „Lietuvos fizikos rinkinio“ redaktorių kolegijos narys. 1972 m. išrinktas Lietuvos fizikų draugijos tarybos nariu. Nuo 1975 m. Lietuviškosios tarybinės enciklopedijos mokslinis konsultantas. Palaidotas Antakalnio kapinėse.

Mokslinė veikla

Puslaidininkių fotolaidumo tyrimų Lietuvoje pradininkas, vienas iš naujų lazerių kūrimo ir panaudojimo moksle ir technikoje iniciatorių. 454 mokslinių publikacijų bei 12 išradimų autorius ir bendraautoris.
Kasablankos konferencija

Kasablankos konferencija – susitikimas, vykęs 1943 m. sausio 14–sausio 24 d. Kasablankoje, Prancūzijos Maroke tarp JAV ir Jungtinės Karalystės vyriausybių vadovų – prezidento Franklino Ruzvelto ir premjero Vinstono Čerčilio. Slaptose derybose kartu su šių šalių karinių pajėgų štabų vadovais buvo aptariama tolesnė Antrojo pasaulinio karo įvykių eiga. Į susitikimą pakviestas TSRS vadovas Josifas Stalinas neatvyko dėl neva tuo metu vykusio svarbaus Stalingrado mūšio.
Pirmą kartą sąjungininkai galėjo numatyti, kur ir kada jų vykdomi kariniai veiksmai bus perkelti į Europos teritoriją. Šiaurės Afrika praktiškai visa buvo kontroliuojama sąjungininkų kariuomenių, mūšiai vyko tik Tunise. JAV pasiekė esminį lūžį Ramiajame vandenyne kare su Japonija, laimėjusi Gvadalkanalio mūšį. Tačiau realią grėsmę amerikiečių kariniam tiekimui į Didžiąją Britaniją ir Afriką kėlė vokiečių povandeniniai laivai Atlanto vandenyne. Nors visa JAV pramonė buvo pajungta ginkluotės gamybai, tačiau trūko resursų tolesnių karinių operacijų planavimui.

Nutarimai

Konferencijoje nutarta visų pirma užbaigti karą Afrikoje, 1943 m. vasarą užimant Tunisą, kad po to išsilaipinti Sicilijoje. Puolamoji operacija Europos žemyne perkelta į 1944 m. Britai pasiliko galimybę čia sukurti placdarmą 1943 m. pabaigoje. Amerikiečiai paskelbė apie savo karinių veiksmų prioritetus Ramiajame vandenyne, neatmesdami savo pirmalaikio dalyvavimo puolamosiose operacijose sausumoje Europoje, esant tam tikriems TSRS karinių pajėgų pasiekimams. Taip pat nutarta sustiprinti Vokietijos strateginių objektų ir miestų bombardavimą iš oro.
Vakarų sąjungininkai pirmą kartą išdėstė spaudai savo reikalavimus dėl Vokietijos, Italijos ir Japonijos besąlyginės kapituliacijos.
Europos metų medis

Europos metų medis (angl. European Tree of the Year) – kasmetinis Europos medžio rinkimo konkursas, kurį nuo 2011 m. organizuoja Aplinkos partnerystės fondas, remiamas Europos Komisijos. Skirtingai nuo kitų konkursų, šis konkursas nesutelkia dėmesį į grožio, dydžio ar amžiaus kriterijus, o atrenka kandidatus pagal augalo istoriją, likimą ir ryšį su žmonėmis. Konkurso organizatoriai ieško medžių, kurie tapo platesnės bendruomenės dalimi, jos šerdimi.
Europos metų medžio rinkimuose dalyvauja nacionalinių konkursų nugalėtojai šalių teikimu. Kiekvienas geros valios žmogus turi teisę balsuoti, tačiau gali balsuoti tik vieną kartą, naudojant savo asmeninį elektroninio pašto adresą. Vietos bendruomenės, siūlydamos medžius, domisi šalia namų žaliuojančiais augalais, renka informaciją, pasidalina ją su aplinkiniais. Tokiu būdu formuojama pagarba gamtai, kuriamos medžių saugojimo tradicijos, kurios turėtų būti perduodamos iš kartos į kartą.

Istorija

Nuo 2011 m. Aplinkos partnerystės fondas, vienijantis šešias Bulgarijos, Čekijos, Vengrijos, Lenkijos, Rumunijos ir Slovakijos nevyriausybines aplinkosaugos organizacijas, organizuoja kasmetinį Europos medžio rinkimo konkursą. Jam pradžią davė iki tol Čekijoje vykdavę metų medžio rinkimai. Per ketverius metus prie dalyvaujančių šalių prisidėjo Airija, Anglija, Belgija, Estija, Ispanija, Italija, Prancūzija, Škotija, Velsas.
2015 m. Europos medžio titulą laimėjo 150 metų amžiaus paprastasis ąžuolas (Quercus robur L.), augantis Saremos saloje, Estijoje, veikiančioje futbolo aikštėje. Estijos „futbolo ąžuolas“ surinko beveik trečdalį (32%) dalyvavusių balsų. Šio medžio istorija yra įdomi tuo, kad, pasak legendos, apie 1951 m., didindami sporto aikštelę, du traktoriai plieniniais lynais bandė išversti ąžuolą su šaknimis. Deja, lynai nutrūko, palikdami gilias žaizdas kamiene. Ąžuolas buvo paliktas stovėti futbolo aikštėje kaip „nepalaužiamasis“.
Bėgimas plentu

Bėgimas plentu – lengvosios atletikos bėgimo sporto šaka, kurios metu bėgama išgrįstu arba esfaltuotu keliu. Varžybos dažniausia vyksta didesniuose šalies miestuose, tačiau gali būti surengtos kiekviename plente. Oficialios rungtynės dažniausiai būna 10-ies km ilgio, maratono arba pusmaratonio ilgio. Tačiau mėgėjiški bėgimai paprastai būna 5-ių km ilgio, kurie neretai rengiami labdaros tikslais.
Michael Witzel

Biografija

Gimė Švibuse, dab. Lenkijoje. 1965–1971 m. Vokietijoje studijavo indologiją (pas Paulį Tymę, Karlą Hofmaną ir kt.), 1972–1973 m. mokėsi Nepale pas mimansos adeptą Džununathą Panditą. 1972–1978 m. Katmandu mieste vadovavo Nepalo tyrimų centrui ir rankraščių saugojimo programai. 1972 m. dėstė Tiubingene, 1978–1986 m. Leidene, o nuo 1986 m. – Harvarde. Kijoto, Paryžiaus, Tokijo universitetų lankantysis dėstytojas.

Veikla

Svarbiausios Michaelio Vicelio tyrimų sritys yra vedų religija (raida, mokyklos), vedų sanskritas (tarmės), senovės Indijos istorija, substratas Vedų sanskrite, Indijos kalbinė priešistorė. Vicelis teigė, kad Indo slėnio civilizacijos sukurtas Harapos raštas yra nekalbinio pagrindo. Taip pat iškėlė hipotezę, kad iki indoarijų atsikraustymo Indijon, pagrindiniai Pietų Azijos gyventojai buvo austroaziečiai, kalbėję „para-mundų kalba“ (susijusi su dab. mundų kalbomis). Taip pat teigė tiek Avestos, tiek vedų sanskrito kalbose esant bendro substrato iš Vidurinės Azijos.
Michaelis Vicelis pasižymėjo kova prieš šiuolaikinius Indijos nacionalistus, propagandos tikslais iškraipančius vedų religiją.
Vizualizacija

Metodų klasifikacija

2D, 3D, dinamiškas,
Grafikas, Lentelė, histograma, paplitimas (distribution), tankio žemėlapis, grafas, minčių žemėlapis, koncepcijų žemėlapis, Hierarchija, …

Informacijos vizualizacija

pagrindinis straipsnis: Informacijos vizualizacija (angl. information visualization)

Žinių vizualizacija

pagrindinis straipsnis: Žinių vizualizacija (angl. knowledge visualization)
Gazeta Wileńska

„Gazeta Wileńska“ (liet. Vilniaus laikraštis) – visuomenės politinis ir literatūros dienraštis, ėjęs 1906 m. Vilniuje lenkų kalba.

Istorija

Išėjo 105 numeriai. Skelbėsi nepartiniu. Skleidė laisvės, lygybės, brolybės, taip pat lietuvių, lenkų ir baltarusių draugystės idėjas. Pripažino lietuvių tautos teises etnografinės Lietuvos ribose. Aštrioje laikraščių „Vilniaus žinios“ ir „Kurjer Litewski“ polemikoje tautinio, politinio ir kultūrinio apsisprendimo klausimais palaikė „Vilniaus žinias“. Buvo paplitęs tarp lenkų ir baltarusių inteligentijos, dalies lietuvių ir lenkų dvarininkų, Vilniaus ir Kauno lietuvių.
Bendradarbiavo Liudvikas Abramavičius, Mykolas Biržiška, Mykolas Brenšteinas, Jonas Jablonskis, Kazimieras Prapuolenis, Jurgis Šaulys, Jonas Vileišis, Tadas Vrublevskis.
Leido Mykolas Romeris ir L. Povstanskis, redagavo Z. Pietkievičius, M. Romeris.