Kanbera

Etimologija

Paprastai teigiama, kad pavadinimas „Kanbera“ kilo nuo žodžių Kambera arba Canberry, tai čiabuvių kalba reiškia „susitikimo vietą“. Alternatyvios versijos teigia, kad pavadinimas Canberra arba Nganbra reiškia „moters krūtis“ ir tai gali reikšti prie Kanberos susiketančius Juodąjį ir Ainslio kalnus. 1920 m. buvo paplitusi versija, jog pavadinimas kilo nuo spanguolių (angl. cranberry), kurios gausiai auga šiose apylinkėse.

Pirmieji gyventojai

Iki atsikeliant europiečiams, Kanberos apylinkėse gyveno Australijos čiabuviai, daugiausiai Ngunavalai. Į pietus nuo Kanberos buvo galima aptikti Ngarigo ir Gandangaros gentis, rytuose gyveno Vandandianai, šiaurėje – Valgulai. Archeologiniai vietovės tyrinėjimai aptiko, kad buvo naudojamas akmuo, rasta uolų raižinių, kapų. Ši veikla datuojama maždaug prieš 21 tūkst. metų.

Europiečių atsikėlimas

Pirmieji europiečiai čia atvyko ir įsikūrė apie 1820-uosius. Nuo 1820 iki 1824 m. čia buvo surengtos keturios ekspedicijos. Pirmoji gyvenvietė datuojama 1823 m., 1826 m. kai kurias apylinkes (maždaug 405 ha) nusipirko Džošua Džonas Mūras ir pavadino Canberry. Atvykstant daugiau europiečių, vietinių gyventojų skaičius sumažėjo dėl europiečių atvežtų ligų, tokių kaip raupai ir tymai.
Seniausias iki šiol išlikęs pastatas šiose yra anglikonų šv. Jono bažnyčia, kuri buvo konsekruota 1845 m. Šv. Jono bažnyčios kieme yra įkurta seniausia Kanberos kapavietė.

Sostinės įkūrimas

Kanberoje sostinę įkurti buvo nuspręsta dar XVIII a.  Po ilgų diskusijų kuris miestas, Sidnėjus ar Melburnas turėtų būti Australijos sostine, buvo pasiektas kompromisas: naujoji sostinė turėjo būti pastatyta Naujajame Pietų Velse, mažiausiai 160 km atstumu nuo Sidnėjaus, laikinąja sostine, kol bus pastatyta nauja, tapo Melburnas. Buvo surengta apklausa, kur turėtų būti pastatyta naujoji sostinė, parlamentas pasirinko Dalgečio (angl. Dalgety) miestelį, bet tam nepritarė Naujojo Pietų Velso valdžia. 1906 m. buvo sutarta įkurti sostinę Jaso–Kanberos regione, arčiau Sidnėjaus. 1911 m. buvo įkurta federalinės sostinės teritorija.
1911 m. vidaus reikalų departamentas paskelbė tarptautinį konkursą, siekiant įkurti naują sostinę, konkursas baigėsi 1912 m. sausio 31 d. Buvo sulauktos 137 kandidatūros, konkurso nugalėtojais ir teisę suprojektuoti miestą gavo amerikiečių architektai Walter Burley Griffin ir Marion Mahony Griffin iš Čikagos. 1912 m. valdžia pakvietė žmones siūlyti naujosios sostinės pavadinimą, buvo gauti 750 pasiūlymai. 1913 m. kovo 12 d. ponia Denman, generalgubernatoriaus lordo Denmano žmona, pranešė, kad naujosios sostinės pavadinimas bus Canberra.

Kanbera XX a. viduryje

1927 m. gegužės 9 d. sandraugos parlamentas persikėlė į Kanberą, nors tuometinis premjeras Stenlis Briusas buvo atidaręs savo rezidenciją dar prieš kelias dienas. Planuotas miesto augimas sustojo per II-ąjį pasaulinį karą, kai kurie projektai, įskaitant ir katalikų bei anglikonų bažnyčias, taip ir nebuvo pabaigti. Iškart po karo pabaigos, Kanberos valdžia buvo kritikuojama dėl to, kad miestas buvo panašesnis į kaimą, pastatai tarpusavyje buvo nedarnūs. Premjeras seras Robertas Menzis pareiškė, jog visa federalinės sostinės apygarda yra gėdinga. Menzis premjero poste išbuvo daugiau kaip penkiolika metų ir jis pagreitino sostinės išsivystymą, populiacija išaugo daugiau kaip 50% tarp 1955 ir 1975 m. Po karo dauguma valdžios būstinių persikelė čia iš Melburno.
Naujai pastatytas Australijos nacionalinis universitetas buvo išplėstas, pastatytos skulptūros ir monumentai. Vėliau buvo pastatyta nacionalinė biblioteka, aukščiausiasis teismas, nacionalinė galerija. Kanbera buvo padalinta į dvi sritis (šiaurinę ir pietinę Kanberą), daugumai naujų rajonų buvo suteikti Australijos politikų (Bartono, Dykino, Reido, Bredono, Kurtino, Čiflio ir Parkso) pavadinimai.

Kanbera XX a. pabaigoje ir XXI a.

1988 m. gruodį Australijos sostinės teritorijai sandraugos parlamentas suteikė savivaldę, pirmieji vietos rinkimai buvo surengti 1989 m. kovo 4 d., buvo septyniolika narių, dauguma jų priklausė Australijos leiboristų partijai.
2013 m. buvo kilę miškų gaisrai, žuvo keturi žmonės, sužeisti – 435, sudegė maždaug 500 namų. Tais pačiais metais Kanbera šventė vardo suteikimo šimto metų jubiliejų.

Geografija

Kanbera užima 814,2 km² plotą, yra netoli Brindabelos kalngūbrio, maždaug 150 km nuo rytinės pakrantės. Altitudė siekia maždaug 580 m, aukščiausias taškas Madžuros kalnas (888 m), tarp šiek tiek žemesnių kalnų yra Teiloro kalnas (855 m), Einslio kalnas (843 m), Mugos Mugos kalnas ir Juodasis kalnas (abu po 812 m).
Aplink Kanberą plytintys miškai, daugiausiai eukaliptai, naudojami kurui, pramonei. 1960-aisiais dėl abejotinos vandens kokybės miškai buvo uždaryti. 1915 m. ant Stromlo kalno buvo atrasta spindulinė pušis, nuo tada plantacijos buvo išplėstos. Miškuose paplitęs turizmas, rengiamos ekspedicijos, daugelis žmonių čia ateina laisvalaikiu. Kanberos miesto apylinkėse yra Džininderos, Molonglo, Laimstauno ir Tugeranongo salpos. Užtvenkus Molonglo upę, atsirado Barlėjaus Grifino ežeras.

Aplinkosauga

Vidutinis Kanberos gyventojas per 2005 m. buvo atsakingas už 13,7 tonų šiltnamio dujų išmetimą per metus. 2012 m. Kanberos valdžia priėmė sprendimą, kuris numatė iki 2020 m. šitnamio dujų išmetimą nuo 1990 m. sumažinti 40%; 80% iki 2050 m. 2013 m. buvo numatyta, kad iki 2020 m. elektros 90% būtų pagaminta iš atsinaujinančiųjų energijos šaltinių, 2016 m. tikslas buvo padidintas iki 100%. 1996 m. Kanbera tapo pirmuoju miestu pasaulyje, iškėlusiu tikslą iki 2010 m. pradėti visas atliekas perdirbti. 2010 m. Kanberos miesto taryba nusprendė šį tikslą atidėti arba jo atsisakyti. Plastikiniai maišeliai, pagaminti iš politileno ir plonesni negu 35 µm buvo uždrausti 2011 m. lapkritį.
Kiekvienų metų pavasarį Sandraugos parke rengiama gėlių šventė, siekiama atkreipti dėmesį į klimato kaitą, skatinama rinktis elektrą, gautą iš atsinaujinančių energijos šaltinių, be reikalo nešvaistyti vandens.

Ekonomika

2012 m. gegužės mėn. duomenimis, nedarbo lygis Kanberoje buvo 3,4 %, mažesnis negu šalies vidurkis (5,1 %). Dėl mažo nedarbo lygio ir didelio žmonių, dirbančių viešajame ir komerciniame sektoriuose, skaičiaus, Kanberoje yra aukštesnis disponuojamų pajamų vidurkis nei kituose Australijos miestuose. Vidutinė alga Kanberoje ($1702) yra didesnė nei šalies vidurkis ($1485,8).
Vidutinė būsto kaina Kanberoje buvo $511 820, tarp didžiųjų miestų (daugiau nei 100 tūkst. gyv.) buvo mažesnė tik už Sidnėjaus, o vidutinė būsto nuomos savaitinė kaina buvo didžiausia ($410 per savaitę).  Aukštas būsto kainas daugiausiai lemia didelė uždirbama alga, brangi žemė ir infliacija. Visi šie faktoriai lemia tai, kad Kanbera yra šiuo metu trečias brangiausias miestas šalyje.
Pagrindinė miesto pramonė yra viešasis administravimas ir sauga, kurie 2011–2012 m. sudarė 29,8 % bendrojo teritorijos produkto, šioje srityje dirbo 33,9 % gyventojų.

Valdžios institucijos

Kanberos miestas neturi atskiros savivaldybės. Australijos sostinės teritorijos įstatymų leidybos asamblėja vykdo ir miesto tarybos, ir likusios Australijos sostinės teritorijos teritorijos vyriausybės funkcijas. Kadangi didžioji dauguma teritorijos gyventojų gyvena Kanberoje, sostinės teritorijos vyriausybė daugiausia dėmesio skiria miestui.
Asamblėją sudaro 25 nariai, renkami iš penkių rajonų, kuriems yra atstovaujama. Penki rajonai yra Brindabela, Ginindera, Kuradžongas, Marambidžis ir Jerabis, kurie renka po penkis narius. Vyriausiąjį ministrą renka Įstatymų leidžiamosios asamblėjos nariai. 2019 m. vyriausiasis ministras buvo Endriu Baras iš Australijos leiboristų partijos.
Liberalai sudarė daugumą Asamblėjoje nuo 1995 m. iki 2001 m. 2001 m. leiboristai perėmė Asamblėjos kontrolę. 2004 m. rinkimuose vyriausiasis ministras Džonas Stanhaupas ir leiboristai laimėjo 9 iš 17 vietų, leidžiančių jiems sudaryti sostinės teritorijos daugumos vyriausybę. Nuo 2008 m. sostinės teritorijos valdžią sudaro leiboristų ir žaliųjų koalicija.
Australijos vyriausybė išlaiko tam tikrą įtaką ACT vyriausybei, ji atsakinga už sostinės planavimą ir plėtrą teritorijose, kurios laikomos nacionalinės svarbos teritorijomis arba pagrindinėmis Grifino miesto plano dalimis, pvz. parlamentinis trikampis, Barlėjaus Grifino ežeras, pagrindiniai keliai. Nacionalinė vyriausybė taip pat kontroliuoja teritorijos asamblėją pagal 1988 m. Australijos sostinės teritorijos savivaldos įstatymą.

Atstovai parlamente

Kanbera pirmą kartą gavo vietą Atstovų Rūmuose 1949 m. Kanberos atstovas galėjo balsuoti tik tais klausimais, kurie tiesiogiai susiję su sostinės teritorija. 1974 m. Kanberai buvo paskirtos dvi vietos Atstovų rūmuose. Abejas Atstovų rūmų vietas užėmė leiboristai.

Demografija

2016 m. surašymo duomenimis, Kanberoje gyveno 395 790 gyventojai, 2011 m. – 355 596, 2006 m. – 322,036.
Kanberiečiai yra palyginti jauni ir labiau išsilavinę. Amžiaus mediana yra 35 metai, tik 12.7% populiacijos yra vyresni negu 65 metai. Tarp 1996 ir 2001 m. 61.9% imigravo arba emigravo iš Kanberos. 2017 m. 43% gyventojų nuo 25 iki 64 metų turėjo bakalauro diplomą, kuomet šalies vidurkis – 31%. Pagal nacionalinį Australijos banką, kanberiečiai daugiau linkę dovanoti labdarai negu kiti Australijos miestų gyventojai.

Kalba

2016 m. surašymo duomenimis, 72.7% gyventojų namuose kalba angliškai. Kitos, taip pat dažnai pasitaikiusios kalbos buvo: kinų (3.1%), vietnamiečių (1.1%), kantoniečių (1%), Hindi (0.9%) ir ispanų (0.8%) kalbos.

Religija

2016 m. surašymo duomenimis, 50.0% gyentojų save apibūdino kaip krikščionis (daugiausiai katalikus ir anglikonus), 36.2% buvo laisvamaniai.

Sveikatos apsauga

Kanberoje šiuo metu yra dvi didelės ligoninės: 600 lovų turinti Kanberos ligoninė ir 174 lovas turinti Kalgario viešoji ligoninė. Didžiausia privati ligoninė yra Kalvario Džono Džeimso ligoninė Dykino rajone.
Karališkoji Kanberos ligoninė Ektono pusiasalyje prie Barlėjaus Grifino ežero buvo uždaryta 1991 m., o 1997 m. nugriauta, siekiant palengvinti nacionalinio Australijos muziejaus statybą. Mieste šiuo metu yra dešimt sveikatos priežiūros įstaigų. Kanberos ligoninės taip pat aptarnauja ir Naujojo Pietų Velso gyventojus.

Transportas

Automobilis yra pati populiariausia transporto priemonė Kanberoje. Miestas yra išdėstytas taip, kad keliai, jungiantys kvartalus, eitų per atviras žemės ar miško vietoves, dėl to gyventojų tankumas yra mažas; tai taip pat reiškia, kad būsimiems keliams plėtoti nereikia statyti tunelių ar įsigyti žemės, nes yra pakankamai laisvos vietos, priešingai negu kituose Australijos miestuose.Kanberos sritys yra sujungtos dviejų juostų bulvarais (angl. parkway), maksimalus leistinas greitis – 100 km/h. Dėl saugumo, dar 1999 m. buvo įrengtos vaizdo stebėjimo kameros, jos skirtos fiksuoti greitį, taip pat stebima ar vairuotojai nevažiuoja per raudoną šviesą. Manoma, kad šios kameros iš baudų surinkimo padeda uždirbti iki 11 mln. Australijos dolerių per metus.
Viešajį transportą iš dalies kontroliuoja valdžia. 2016 m. duomenimis 7.1% gyventojų važiavo į darbą viešuoju transportu, kuomet 4.5% į darbą ėjo pėsčiomis.
Kanberoje yra dvi taksi kompanijos: Aerial Capital Group ir Cabexpress. 2015 m. spalį Kanberos valdžia priėmė įstatymą, leidžiantį gyventojams naudotis tarpusavio taksi tarpininkavimo paslaugomis, įskaitant Uber, Ola, Glide Taxi ir GoCatch.
NSW TrainLink geležinkelis jungia Kanberą su Sidnėjumi. Kanberos geležinkelio stotelė yra Kingstono rajone. Tarp 1920 ir 1922 m. geležinkelis buvo nutiestas per Molonglo upę ir ėjo iki miesto šiaurinės pusės, nors vėliau buvo uždarytas dėl potvynio grėsmės; planų nutiesti liniją per Jaso regioną buvo atsisakyta. 1923 m. buvo pastatyta kita geležinkelio linija, einanti pro parlamento rūmus, bet 1927 m. nugriauta. Traukinio paslaugos į Melburną teikiamos nuvažiuojant NSW TrainLink autobusu iki Sidnėjaus-Melburno geležinkelio, ten įlipant į traukinį. Ši stotelė  yra nutolusi maždaug valandos kelio atstummu nuo Kanberos. Planai įkurti greitąjį geležinkelį tarp Melburno, Kanberos ir Sidnėjaus nebuvo įgyvendinti, nes įvairios įdėjos buvo neprieinamos finansiškai. Taip pat buvo svarstoma Kanberoje įkurti geležinkelį, bet šie planai taip ir nebuvo įgyvendinti.
Kanberos oro uosto kryptys šalies mastu buvo į Sidnėjų, Melburną, Brisbaną, Adelaidę, Gold Kostą ir Pertą. Taip pat yra skrydžiai ir į Naujojo Pietų Velso miestus – Niukaslą ir Dabo. Keturis kartus per savaitę vyksta tarptautiniai komerciniai skrydžiai į Singapūrą ir Velingtoną. Iki 2003 m. oro uostas dalijosi pakilimo ir nusileidimo takais su Australijos oro pajėgomis. Tų pačių metų birželį oro pajėgų bazė buvo uždaryta ir nuo tada oro uostas naudojamas tik civiliniais tikslais.
Kanbera turi vieną didžiausių aktyviai gyvenančių žmonių reitingą šalyje. 2011 m. duomenimis, 7,1 % gyventojų į darbą ėjo pėsčiomis ar važiuoja dviračiu. 2010 m. pabaigoje atlikta apklausa parodė, kad kanberiečiai  pėsčiomis vaikšto maždaug 26 minutes per dieną. Pagal The Canberra Times 2014 m. kovą surinktą statistiką, Kanberoje yra maždaug 87 tūkst. dviratininkų; Kanberos dviratininkai vidutiniškai pakliūna į keturis eismo įvykius per savaitę.

Komunalinės paslaugos

Valdžios kontroliuojama „ACTEW Corporation“ yra atsakinga už Kanberos vandens ir kanalizacijos infrastruktūrą.„ActewAGL“ yra mažmeninė Kanberos komunalinių paslaugų, įskaitant vandenį, gamtines dujas, elektrą, tiekėja ir kai kurių telekomunikacijų paslaugų tiekėja per dukterinę įmonę „TransACT“.
Kanberos vanduo kaupiamas keturiuose rezervuaruose: Korino, Bendoros ir Kotero užtvankose ir Gugongo užtvankai Kvenbejano upėje. Nors Gugongo užtvanka yra Naujajame Pietų Velse, ją kontroliuoja Kanberos vyriausybė. „ACTEW Corporation“ priklauso du Kanberos nuotekų valymo įrenginiai, esantys Fyšviko mieste ir Molonglo upės žemupyje.
Elektra Kanberoje daugiausia gaunama iš nacionalinio elektros tinklo per pastotes Holte ir Fyšvike (per Kvenbejaną). Energija ankščiau buvo tiekiama iš 1913 m. pastatytos šiluminės elektrinės šalia Molonglo upės, tačiau 1957 m. ji buvo galutinai uždaryta. Kanberoje yra keturi saulės energijos ūkiai, kurie buvo atidaryti 2014 – 2017 m: „Royalla“ (20 MW, 2014 m.), „Mount Majura“ (2.3 MW, 2016 m.), „Mugga Lane“ (13 MW, 2017 m.) ir „Williamsdale“ (11 MW, 2017). Be to, daugelyje Kanberos namų yra fotoelektrinės plokštės ir iš saulės gaunamo karšto vandens sistemos.
Kanberoje nėra vėjo energijos generatorių, tačiau keli yra statomi ar planuojami netoliese esančiame Naujajame Pietų Velse. 2013 m. Kanberos vyriausybė paskelbė, kad ji kelia tikslą, kad Kanberoje sunaudojama elektros energija būtų tiekiama iš atsinaujinančių šaltinių iki 90% iki 2020 m., didinant iš AEI gaunamą energijos kiekį nuo 210 MW iki 550 MW. 2015 m. vasario mėn. buvo paskelbta, kad trys vėjo jėgainių parkai Viktorijoje ir Pietų Australijoje turėtų 200 megavatų galią, jie pradėjo veikti 2017 m. Sutartys dėl papildomo 200 megavatų galios pirkimo per metus iš dviejų vėjo jėgainių Pietų Australijoje ir Naujajame Pietų Velse buvo paskelbtos tarp 2015 m. gruodžio mėn. ir 2016 m. kovo mėn.. 2014 m. Kanberos vyriausybė paskelbė, kad iki 2020 m. bus suteiktas 23 megavatų tarifas, kad būtų galima įkurti įrenginį Kanberoje ar aplinkiniame regione buitinėms ir verslo atliekoms deginti, gaminant elektrą.
Aukščiausias Kanberos rodiklis yra interneto prieiga namuose (2014–15 m. – 94 procentai namų ūkių).