google/wiki40b huggingface dataset:
Protarpinė viksva

Biologija

Augalas daugiametis, žolinis, šakniastiebinis, 40–80 cm aukščio stiebu. Dauginasi sėklomis, bet gali plisti ir šakniastiebiais. Kalkiamėgis, auga drėgnose karbonatingose ir šaltiniuotose pievose bei kalkingose žemapelkėse.

Populiacija Lietuvoje

Lietuvoje protarpinė viksva nuo 1962 m. įrašyta į Saugomų augalų sąrašus.
Lietuvoje ši viksva dažnesnė Pietų Lietuvoje: Dauguose, prie Obelijos, Žuvinto ežerų (Alytaus raj.), Sekionių apylinkėse (Kaišiadorių raj.), prie Dusios, Metelio, Šlavantėlio ir Liūnelio ežerų, Mankūnėlių apylinkėse (Lazdijų  raj.), Stakliškių apylinkėse (Prienų raj.), Lentvario apylinkėse (Trakų raj.), Bartninkų apylinkėse (Vilkaviškio raj.), Neries slėnyje (Vilniuje).
Vikunija (Čilė)

Istorija

Miestas įkurtas 1821 m. vasario 22 d. (Bernardo O'Higgins valdymas), kad būtų lengviau išlaikyti valdžią Elkio slėnyje. Miesto įkūrėjas – pulkininkas Joaquín Vicuña Larraín, kuris buvo pirmasis Kokimbo provincijos intendantas. Gyvenvietė pradžioje vadinosi Villa de San Isidro de Vicuña, o 1872 m. tapo miestu ir buvo pervadinta į Vicuña, įkūrėjo garbei.
Mieste gimė garsi Čilės poetė, literatūrinės Nobelio premijos laureatė Gabriela Mistral.

Demografija

Komunos plotas 7610 km².

2006 m. gyventojų skaičius – 24 010 gyv. (gyventojų tankis 3,2 žm./km²).
Kraistčerčas

Pavadinimo kilmė

Miestas pavadintas pagal Christ Church katedrą, kuri savo ruožtu pavadinta pagal Oksfordo universiteto katedrą. Šie du žodžiai miesto pavadinime sujungti apie 1880 m.
Atenasas

Istorija

Kantono centras nuo 1868 m. Tokį pavadinimą miesteliui skyrė tuometinis šalies vadovas, graikų kultūros gerbėjas Chosė Rafaelis Alvaradas.
Varna (Bulgarija)

Istorija

Nuo VI a. pr. m. e. buvo žinoma kaip graikų kolonija Odessos.
The Bends

The Bends – antrasis britų alternatyvaus roko grupės Radiohead albumas, išleistas 1995 m. Albumas buvo dedikuotas velioniui komikui Bilui Hikui.
Paraudžiai (Bubiai)

Aplinkinės gyvenvietės

BUBIAI – 3 km
Danubitas

Danubitas (angl. Danubit) – pramoninė plastiškoji sprogstamoji medžiaga, kurią gamina Slovakijos kompanija Istrochem. Danubitas skirtas uolienoms sprogdinti paviršinėje ir požeminėje kalnakasyboje, tinka ir sprogdinimui po vandeniu.
FC Ungheni

Istorija

2012 m. gegužės 26 d. įkurtas klubas. 
Iš trečios pakopos buvo pakilęs į elito divizioną, bet jame neįsitvirtino.
Niurbos ulusas

Geografija

Uluso teritorija išsidėsčiusi Vidurio Jakutijos lygumoje. Ulusą kerta Viliujus su intakais (Marcha, Ygyata, Tiukianas). Vidutinė sausio mėnesio temperatūra yra -37 °C, liepos mėnesio +17 °C. Vidutinis metinis kritulių kiekis – 200–250 mm.
Skrivanek

Istorija

Iki pat 1989 m. Varšuvos pakto valstybėse vertimo paslaugas teikė valstybinės institucijos. Po Aksominės revoliucijos, 1990 m. čekas Pavel Skrivanek įkūrė „Skrivanek vertimų biurą“ (Překladatelský servis skřivánek). Per keletą metų „Skrivanek“ tapo rinkos lyderiu Čekijos Respublikoje ir išsivystė į vieną pirmaujančių vertimo ir lokalizacijos paslaugas teikiančių kompanijų Vidurio ir Rytų Europoje. 2010 m. „Skrivanek“ buvo suteiktas sertifikatas, patvirtinantis, kad kompanijoje įdiegta kokybės kontrolės sistema atitinka ISO 9001:2008 standartų serijos reikalavimus, taip pat ir EN 15038:2006 sertifikatas, patvirtinantis, kad kompanijos kokybės sistema atitinka vertimų industrijos standartus. 2011 m. kompanijai suteiktas EN ISO 14001:2004 aplinkos apsaugos sertifikatas. „Skrivanek“ yra oficiali vertimo paslaugų teikėja Europos Sąjungos institucijoms.

„Skrivanek“ Lietuvoje

„Skrivanek“ Lietuvoje atstovauja UAB „Skrivanek vertimų biuras“, veiklą pradėjusi 2004 m. Įmonėje, įsikūrusioje Vilniuje, dirba 8 darbuotojai. „Skrivanek vertimų biuras“ yra pirmame Lietuvos vertimų biurų dešimtuke. Įmonė teikia vertimo raštu, redagavimo, vertimo žodžiu, lokalizacijos, maketavimo ir kalbų kursų paslaugas.

Technologijos

Visose kompanijos atstovybėse yra naudojama naujausia kompiuterinė įranga bei komunikacijos technologijos, taip pat naujausios vertimo atminties programos, tokios kaip TRADOS, ACROSS, NEMO, SDLX, TSTREAM ir kt., galinčios nepaprastai pagreitinti vertimo procesą bei užtikrinti terminologijos nuoseklumą, dirbant su dideliais projektais.
Jadzė Tarvainienė

Biografija

1990 m. baigė Šiaulių pedagoginį institutą, ikimokyklinė pedagogė, 2003 m. baigė Klaipėdos universitetą, socialinė darbuotoja.
Telšių rajono savivaldybės administracijos Švietimo skyriaus pedagoginės psichologinės tarnybos vedėja.
Lietuvos valstiečių partijos, Valstiečių ir Naujosios demokratijos partijų sąjungos, Lietuvos valstiečių liaudininkų sąjungos Telšių rajono skyriaus narė.
2003–2015 m. ir nuo 2018 m. Telšių rajono savivaldybės tarybos narė. 
Pavandenės bendruomenės pirmininkė. Sutuoktinis Algirdas, vaikai Agnė, Eglė, Džiolana, Anželika.
Steponas Zbaraskis

Biografija

Rusijos–Lietuvos kunigaikščių Zbaraskių giminės atstovas. Kunigaikščio Andrejaus Semionovičiaus Zbaraskio ir Anos Herburt antrasis sūnus, kunigaikščio Vasilijaus Vasiljevičiaus Zbaraskio proanūkis.
1556 metais buvo pasiuntiniu Maskvoje, kur sudarė taikos sutartį 6 metams. Prie karaliaus Stepono Batoro dalyvavo Livonijos kare su Ivanu Rūsčiuoju ir Polocko apgultyje kartu su Ostapu Bogdanu Valavičiumi vadovavo pėstininkams.
Steponas Andrejevičius Zbaraskis, vienas iš nedaugelio Lietuvos magnatų, kurie pasisakė už Liublino unijos sudarymą tarp Lenkijos karalystės ir Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės. Įėjo į Lietuvos magnatų delegacijos sudėtį, kurie protestuodami paliko Liubliną 1569 m. vasario 22 d. naktį, tačiau pats kunigaikštis pasiliko. Jau gegužės 22 d. jo sūnus, kunigaikštis Petras Zbaraskis davė priesaiką Lenkijos karūnai, o gegužės 26 d. ir pats Steponas Zbaraskis prisiekė ištikimybę Lenkijai.
1575 metais Steponas Zbaraskis palaikė Austrijos erchercogo Maksimiliano II Habsburgo išrinkimą į Lenkijos karaliaus sostą. Steponas Zbaraskis gimė stačiatikiu, bet po to priėmė kalvinizmą. Buvo vienas iš pagrindinių LDK protestantų. Prisidėdamas prie kalvinizmo išplėtimo savo valdose, kunigaikštis skyrė lėšas stačiatikių cerkvių statybai ir restauravimui. 1585 metais, prieš mirtį Trakų vaivada Steponas Zbaraskis priėmė katalikybę.

Šeima

Steponas Zbaraskis buvo vedęs tris kartus. Jo pirmoji žmona (nuo 1547 m.) buvo Ana Janova Zaberezinska (m. apie 1556 m.), Trakų vaivados Jono Jonavičiaus Zabžezinskio (apie 1480–1538) duktė. Antrą kartą 1559 metais vedė kunigaikštytę Anastasiją Michailovną Mstislavską ir Zaslavską (m. 1580), kunigaikščio Mykolo Ivanovičiaus Mstislavskio ir Zaslavskio dukterį. Trečią kartą 1583 (?1581) metais vedė Dorotą Firlej (m. 1591), Liublino kašteliono Andžejaus Firlejaus (apie 1537–1585) dukterį. Vaikai: Petras (nuo pirmos žmonos) (m. 1569) ir Barbora (m. 1602) (nuo trečios žmonos), grafo Gabrieliaus Tenčinskio žmona.
Prancūzijos Polinezijos administracinis suskirstymas

Prancūzijos Polinezija administraciškai suskirstyta į 2 lygius: administracinius padalinius (subdivisions administratives), kurie savo ružtu padalinti į 48 komunas (communes). Klipertono sala Prancūzijos Polinezijos valdoma pagal atskirą nutarimą.
Algirdas Ivanauskas

Biografija

1967–1972 m. mokėsi Ignalinos rajono Švedriškės pradinėje mokykloje, 1978 m. baigė Naujosios Akmenės 2-ąją vidurinę mokyklą. 1983 m. baigė Lietuvos žemės ūkio akademijos Elektrifikacijos fakultetą, įgijo inžinieriaus elektriko specialybę.
1983–1985 m. Vilkaviškio rajono „Taikos“ kolūkio inžinierius elektrikas. 1985–1990 m. Vilkaviškio rajono Rumokų bandymų stoties eksperimentinio ūkio vyriausiasis energetikas. 1990–1995 m. Vilkaviškio rajono Klausučių apylinkės liaudies deputatų tarybos pirmininkas, ūkininkas. 1995–2004 m. individualios įmonės „Vilkaviškio nekilnojamasis turtas“ savininkas ir direktorius.
Nuo 2003 m. Darbo partijos narys, šios partijos Vilkaviškio rajono skyriaus pirmininkas. Nuo 2005 m. Operatyvinės veiklos parlamentinės kontrolės komisijos pirmininkas. 2004–2008 m. Seimo narys, išrinktas pagal Darbo partijos sąrašą.
Žmona Lina, vaikai Kristina, Andrius, Agnė.
Sulfatai

Sulfatai – sieros rūgšties druskos.

Savybės

Sulfato jonas yra daugiaatomis anijonas, kurio formulė SO₄²⁻, molekulinė masė 96,06 (daltonai). Sulfato anijoną sudaro sieros atomas apsuptas keturių deguonies atomų, išsidėsčiusių tetraedriškai.
Sulfatai susidaro, šiam jonui susijungiant su katijonais, dažniausiai joniniu ryšiu, nors gali suformuoti ir kovalentinius cheminius ryšius (pvz., dialkilsulfatų atveju). Dauguma sulfato druskų yra tirpios vandenyje. Prie išimčių priskiriami praktiškai netirpūs kalcio sulfatas, stroncio sulfatas ir bario sulfatas (pastarojo ši savybė pritaikoma gravimetriniuose sulfatų tirpalų tyrimuose).

Sulfatai aplinkoje

Sulfatai į atmosferą patenka aerozolių pavidale, išskiriami deginant fosilinį kurą bei degant biomasei (augalams). Jie didina atmosferos ir kritulių rūgštingumą (rūgštusis lietus).

Įtaka klimatui

Tiesioginis poveikis – sulfatai atmosferoje išsklaido šviesą, tokiu būdu didindami Žemės planetos albedą. Šis efektas mažina šiltnamio dujų sukeliamą šiltnamio efektą, tačiau nėra vientisai pasiskirstęs per atmosferą, veiksmingiausias netoli didelių pramoninių regionų.
Vienas iš netiesioginių poveikių yra Twomey efektas, kur sulfatiniai aerozoliai veikia kaip debesų kondensacijos branduoliai, tokiu būdu susidarant daugiau ir smulkesnių vandens lašelių, kas padidina šviesos atspindėjimą debesyse. Manoma, kad šis ir kiti netiesioginiai poveikiai (irgi susiję su debesimis) taip pat sukelia atmosferos vėsinimo efektą. Gali būti, kad sulfatų buvimas atmosferoje sušvelnina kai kurias pasaulinio atšilimo pasekmes.
Kinijos komunistų partija

Istorija

Kinijos Komunistų partiją 1921 m. Šanchajuje įkūrė Čen Dusiu (Chen Duxiu) ir Li Dadžao (Li Dazhao). Jau 1920 m. Kinijoje ir užsienyje veikė keletas neformalių kinų komunistų grupių, tačiau oficialiosios istorijos pradžia laikomas I-asis Kinijos komunistų kongresas, įvykęs 1921 m. liepą Šanchajuje. Šiame kongrese, kuriame dalyvavo 13 žmonių, buvo patvirtintas pavadinimas Kinijos Komunistų partija ir atsisakyta anksčiau vartotų. Tarp kongreso dalyvių kaip vienas iš dviejų Hunano delegatų dalyvavo ir Mao Dzedunas (Mao Zedong). Buvo atvykę du Kominterno atstovai.
Naujoji partija daug kur vadovavosi Tarybų Sąjungos nurodymais. Sekant jais, 1923 m. partija reorganizuota pagal leninistinius principus, o partijos nariai skatinami prisijungti prie tuo metu vyravusios Nacionalistų partijos – Guomindano – kaip atskiri asmenys, nes buvo ruošiamasi karinei kampanijai, gavusiai „Šiaurės ekspedicijos“ pavadinimą.
Iš pradžių partija buvo nedidelė, bet greitai augo. Penktajame ir šeštajame dešimtmetyje tai jau buvo didžiausia komunistinė partija pasaulyje, pralenkusi ir TSKP. 1927 m. Guomindano ir KKP keliai išsiskyrė: daug KKP narių išžudyta, išliko vienintelė didesnė grupė, vadovaujama Mao Dzeduno. Mao įsitvirtino Dziangsi provincijoje ir įkūrė ten Kinijos Tarybinę respubliką (dažnai vadinamą tiesiog Dziangsi taryba). 1934 m. komunistams ten pasidarė nebesaugu dėl dažnų Guomindano puldinėjimų, todėl Dziangsi tarybos gyventojai leidosi į daug aukų pareikalavusį Ilgąjį žygį. Per metus trukusį žygį partijos vadovybė pergalvojo savo strategijas ir priėjo prie išvados, kad dėl nesėkmių kaltas buvo Kominterno atsiųstas vokietis Otto Braunas. 1935 m. KKP įkūrė naują bazę Jananyje. Į svarbiausius postus iškilo kinai – Mao Dzedunas ir Džu De. KKP tapo mažiau priklausoma nuo Kominterno ir TSRS.
1937–1945 m., vykstant Antrajam kinų-japonų karui, KKP vėl kurį laiką bendradarbiavo su Guomindanu. Raudonoji armija tapo bendros nacionalinės armijos dalimi, o komunistų regionas paskelbtas specialiuoju administraciniu. Tačiau iš tiesų ir armija, ir regionas turėjo paklusti Guomindano vyriausybei.
Po 1945 m. pilietinis karas atsinaujino, ir per aštuonerius metus smarkiai padidinę savo karinę galią komunistai nugalėjo Guomindaną. 1949 m. spalį Pekine paskelbtas Kinijos Liaudies Respublikos įkūrimas. Guomindano vadovybė buvo priversta bėgti į Taivaną ir aplinkines salas.
Juozapas Bieliakas

Biografija

Lietuvos totorius. 1756-1763 m. tarnavo Abiejų Tautų Respublikos valdovo Augusto III kariuomenės pulke. 1756–1763 m. Austrijos pusėje dalyvavo Septynerių metų kare. 1763 m. už karinius nuopelnus karalius Augustas III dovanojo Košolų kaimą Bresto vaivadijoje. 1764-1794 m. Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės sargybos totorių Ketvirtojo pulko vadas. 1772 m. generolas majoras.
1769-1771 m. rėmė Baro konfederaciją – ginkluotą sąjungą prieš Abiejų Tautų Respublikos valdovą Stanislovą Augustą Poniatovskį ir Rusiją. 1772 m. perėjo į valdovo pusę. 1791-1792 m. vadovavo dar ir Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės korpusui, kovojančiam su Rusija. Jam sumaniai vadovaujant laimėti Želvos mūšis (1792 m. liepos 4-5 d.), praktiškai nepralaimėtas liko ir Bresto mūšis (1792 m. liepos 23 d.).
Su pulku perėjo į 1794 m. sukilėlių pusę. Sustojus širdžiai staiga mirė. Palaidotas Studziankos musulmonų kapinėse.

Šeima ir vaikai

Juozapas Bieliakas buvo vedęs du kartus ir po savimi paliko trylika vaikų. Nuo pirmos santuokos su Uršule Los turėjo vienintelį sūnų Ibrahimą, nuo antros santuokos su Kunegunda Tugan-Barnovska paliko dvylika vaikų: Samuilas (papulkininkis), Mustafa (rotmistras), Mechmedas (poručika), Osmanas (vėliavininkas), Suleimanas (poručikas), Bogdanas (žuvo 1831 metų sukilimo metu), Bekteras, Iliašas, Elžbieta, Ieva ir Felicijonas.
Bakučio krantas

Bakučio krantas (angl. Bakutis Coast) – Vakarų Antarktidos teritorijos – Merės Berd Žemės pakrantė. Driekiasi nuo Dyno salos iki Herlačerio kyšulio; yra tarp Hobso kranto vakaruose ir Valgrino kranto rytuose. Palei krantą driekiasi Geco šelfinis ledynas, yra keletas salų. Krantą tyrinėjo admirolo Richard Evelyn Byrd vadovaujamos ekspedicijos.
Krantas pavadintas lietuvių kilmės JAV admirolo, jūrų laivyno papildomų pajėgų komandoro Fred E. Bakutis garbei.
Kabuki

Kabuki (jap. daina-šokis-vaidyba) yra tradicinė japonų teatrinio meno sritis.
Kabuki vaidina tik vyrai, naudojami impozantiški kostiumai, ryškus makiažas, net kaunamasi kardais. Keturis šimtmečius tai buvo vienas pagrindinių japonų menų. Kai kurios pjesės parašytos XVII a., tačiau dauguma repertuaro buvo sukurta XVIII-XIX a. Dramų tematika ir stilistika varijuoja; kai kuriose vien tik dainuojama, kitose tik kalbama, nors dažniausiai šie išraiškos būdai derinami tarpusavyje.

Istorija iki 1653 metų

Kabuki istorija prasideda nuo XVI a. pabaigos. Edo eros laikais, Japonija buvo išsiskirsčiusi socialinėmis klasėmis. Skirtumas tarp karių ir paprastų piliečių buvo didžiulis, jis netgi lėmė teatro rūšis, kurias vieni ir kiti gali lankyti. Todėl kabuki buvo paplitęs t
arp pirklių ir miestelėnų, tačiau dėl socialinių suvaržymu jis buvęs per prastas karių klasės atstovams.
Kabuki tapo vieta, kur galima išreikšti savo jausmus apie tuometinius įvykius ir dauguma istorijų turėjo ryšį su konfliktais tarp žmogiškumo ir feodalinės sistemos.
Tačiau XVII a. pradžioje kabuki buvo visai nepanašus į dabartinį. Tuo metu vaidino tik moterys ir žanras buvo labai populiarus. Bet aktorės dažnai būdavo taip pat ir prostitutės, todėl susirinkdavo daugiausia vyrai. Po kurio laiko valdžia pastebėjo, kad moterys šitaip degraduoja kabuki meną, ir 1629 m. uždraudė moterims jame vaidinti. Kadangi kabuki buvo populiarus, jauni vyrai perėmė moterų pareigas. Bet ir šie aktoriai buvo prieinami prostitucijoje, be to per vaidinimus dažnai kildavo muštynės, todėl ir jauniems vyrams buvo uždrausta vaidinti kabuki 1652 m.

Kabuki nuo 1653 metų

Nuo 1653 metų kabuki teatre galėjo vaidinti tik subrendę vyrai. Žanras pasidarė daug įmantresnis. Scena galėjo suktis, tai leido greitai pakeisti dekoracijas. Atsirado „gėlių takas“ – takas į žiūrovus. Taip pat atsirado ryškus makiažas ir kostiumai. Aktorių veidas nuspalvinamas visiškai baltai, antakiai nupiešiami 1,5 cm aukščiau nei turėtu būti. Nuo lūpų ir antakių spalvos priklauso, kokį vaidmenį aktorius atlieka.

Kabuki šiais laikais

Šiandien kabuki vis dar populiarus ir išliko beveik nepakitęs. 2005 metais kabuki buvo įtrauktas į Žodinio ir Nematerialaus Paveldo Šedevrų sąrašą.
Australijos mažoji rasė

Australijos mažoji rasė (rus. австралийская малая раса) – pagrindinė australidų antropologinė mažoji rasė. Kiti pavadinimai – Australijos antropologinis tipas.

Arealas

Šio tipo žmonės gyvena Australijos žemyne.
Matthew Bellamy

Šeima

Metju tėvas, Džordžas (George), 1960 metais grojo gitara „The Tornadoes“ Anglijos roko grupėje. Tai buvo viena pirmųjų anglų grupių, pasiekusių pripažinimo JAV, kartu su grupe „Telstar“. Metju taip pat turi seserį Rhian, kuri gyvena Džersyje. Ji persikraustė, nes nenorėjo būti trukdoma žiniasklaidos.
Metju motina, Marilyn, gimė Belfaste (Šiaurės Airija), ji persikėlė į Angliją 1970 metais. Pačią pirmą jos dieną Anglijoje ji sutiko Džordžu Belamiu, kuris tuo metu dirbo taksi vairuotoju Londone. Jie pamilo vienas kitą, ir netrukus susituokė, persikėlė į Kembridžą, kur ir gimė Metju.

Atlikimo stilius

Metju balsas yra labai stiprus, dainuodamas naudoja aukštas vokalo linijas, tai yra pagrindinis skambesys „Muse“ muzikoje. Metju balsas lyginamas su Thom Yorke, (Radiohead), Freddie Mercury (Queen), Axl Rose (Guns N' Roses), Jimmy Gnecco (Ours), Emile Wordsworth, Bono ir Jeff Buckley.
Matthew grojimo pianinu stilius buvo įkvėptas žymių romantinių kūrėjų darbų, tokių kaip Sergei Rachmaninoff ir Franz Liszt. Šis romantinis stilius kartu su roko elementais atsispindi daugelyje Muse dainų. Rachmaninoff „Piano Concerto No. 2“ elementai turėjo didelę įtaką tokioms Muse dainoms kaip „Space Dementia“, „Megalomania“, „Ruled by Secrecy“, „Butterflies and Hurricanes“. Gyvuose pasirodymuose M. Bellamy visada renkasi romantinius pianino skambesius. Albume „Black holes and revelations“ galime girdėti rusų romantinio kompozitoriaus Tchaikovskio „Piano Concerto No. 1“ elementus kaip, pavyzdžiui, dainoje „Hoodoo“.

Pasiekimai

2005-ųjų balandžio mėnesio žurnalas rinko „seksualiausiųjų roko atlikėjų top 50“, kuriame Matthew Bellamy užėmė 28-ąją vietą. Jis taip pat laimėjo seksualiausio vyro apdovanojimuose 2007 metais, kuriuos skelbė „NME Awards“.
Karalystė (biologija)

Karalystė biologijoje (Regnum) – mokslinės klasifikacijos kategorija, žemesnė už domeną ir aukštesnė už pokaralystę ir skyrių.
Ilgą laiką karalystė buvo aukščiausia klasifikacinė kategorija. Pirmasis šią sąvoką įvedė Karlas Linėjus gamtinę aplinką suskirstęs į tris karalystes: mineralus (Mineralia), augalus (Vegetabilia) ir gyvūnus (Animalia). Gyvieji organizmai buvo suskirstyti tik į augalus ir gyvūnus.
Vėliau skirstymas pasipildė bakterijomis, dar vėliau grybai buvo atskirti nuo augalų. Vėliausiai prokariotai suskirstyti į dvi atskiras karalystes, išskirtos archeobakterijos.
1969 m. R. H. Vitakeris (R. H. Whittaker) organizmus suskirstė į penkias karalystes. Į karalystes organizmai buvo suskirstyti atsižvelgiant į ląstelės tipą, jų struktūrą bei mitybinius poreikius. Vėliau organizmų skirstymas į karalystes šiek tiek keitėsi.
Pastaruoju metu dėl genetinių tyrimų sukurtas naujas skirstymas, kuriame aukščiausias klasifikacinė kategorija yra domenas.
Šinkansen

Šinkansen (jap. 新幹線 = shinkansen) – Japonijoje esantis greitųjų traukinių geležinkelių tinklas. Pradėjo veikti 1964 m., šiuo metu jungia pagrindinius miestus Honšiu ir Kiūšiū salose. Bendras bėgių ilgis – beveik 2400 km, juo važiuojantys traukiniai pasiekia 240-300 km/h greitį. Šinkansen geležinkelių tinklas plečiamas ir tobulinamas: tiesiama linija į Hokaido salą, norima maksimalų greitį padidinti iki 320 km/h, o iki 2025 m. paleisti ir pirmuosius komercinius magnetinės levitacijos principu varomus traukinius (SCMaglev), kurių greitis viršytų 500 km/h.
Šinkansen padarė didelį teigiamą poveikį Japonijos ekonomikai, sutrumpindama kelionių laiką, įtakojo šalies visuomenę, kultūrą. Tai viena iš populiariausių transporto priemonių, ja kasmet pasinaudoja 140-150 mln. žmonių. Atsižvelgiant į Japonijoje įvykstančių gamtinių kataklizmų gausą, šinkansen traukiniuose įdiegtos įvairios saugumą užtikrinančios priemonės. Lig šiol nėra užfiksuotas nei vienas incidentas, kurio metu žūtų šių traukinių keleivis.
Zina Rimgailienė

Biografija

Gimė Marijonos ir Stepono Kvederų šeimoje. 1970 m. baigė Ylakių vidurinę mokyklą. 1975 m. – Vilniaus valstybinį V. Kapsuko universitetą, įgijo žurnalisto specialybę. Tais pačiais metais įsidarbino LTSR radijo ir televizijos komitete laidų šeimai (pavyzdžiui, Šeimos rytmetys) redaktore ir vedėja. Publicistiniai-informaciniai straipsniai spausdinti leidiniuose Laikas ir įvykiai, Valstiečių laikraštis, Kalba Vilnius, Švyturys, Tarybinė moteris, Šeima, poezija – Nemune, Pergalėje, Jaunimo gretose, Mūsų žodžio priede Literatas

Kūryba

9-10 dešimtmetyje Lietuvos nacionalinėje televizijoje vedė laidas Šarka  , Tiems kurie namuose, Šeštadienis+šeštadienis. Geros dienos, Ties riba laidų bendraautorė; Lietuvos nacionalinio radijo antrojoje programoje vedė rytinę tiesioginę programą, kūrė laidą vyresnio amžiaus žmonėms Toks gyvenimas; bendradarbiavo su žurnalais Šeima, Rankdarbiai, laikraščiu Saulėgrąža, savaitraščiu Kalba Vilnius. 2002 m. sausį dirbo savaitraštyje Dialogas   . 2002 m. vasarį-gegužę dirbo skyriaus redaktore UAB „Baltijos kosmetika“ leidžiamiems žurnalams Kosmetik, Vyras ir moteris. 2002 m. rugsėjį – 2004 m. sausį dirbo žurnaliste Šeima ir pasaulis žurnale       , bendradarbiavo su žurnalais Katalikų pasaulis, Žemaičių žemė  . 
Nuo 2004 m. sausio dirbo ŠMM ŠAC, informacinio leidinio Švietimo naujienos korespondente, nuo 2005 m. yra šio leidinio vyriausioji redaktorė. 
2008 m. parengė tekstus I. Burneikos fotoalbumui Vilnius: etiudai, panoramos
Medsėdai

Istorija

1950–1991 m. kaimas priklausė Ringuvos tarybiniam ūkiui.

Aplinkinės gyvenvietės

Pakubeliai – 4,1 km
Miliškės – 4,6 km
Maldeniai – 4,3 km
Šėkščiai – 3,8 km
Zastarčiai – 2,1 km
Jauneliai – 5,3 km
Rūveliai – 3,5 km
Minkštakiai – 3,4 km 
KURŠĖNAI – 12 km
Norutaičiai – 3,5 km
 ŠIAULIAI – 20 km
Dusmenų miškai

Dusmenų miškai – miškai Varėnos rajono ir Trakų rajono savivaldybių teritorijoje, tarp Daugų ir Vilkokšnio ežero.
Plotas 8110 ha, mišku apaugę 6520 ha. Valstybinės reikšmės miškų plotas 4000 ha. Dusmenų miškai priklauso Valkininkų ir Trakų miškų urėdijoms. Sudaro Dusmenų, Geidukonių, Gūdžių, Kreivakojų, Margių, Onuškio, Pamusio, Rudnios, Rakščios, Šilaičių, Vėžionių, Žilinčiškių miškai. Dusmenų miškų pietinę dalį kerta plentas Alytus-Vilnius.
Miškuose daug ežerų; didesnieji: Dumblys, Didžiulis, Gėjus, Kerėplis, Lynelis, Svitukas. Per miško pietinę dalį teka Varėnė, jos kairieji intakai Musė ir Dusmena. Paviršius kalvotas. Tarp kalvų yra pelkių; didžiausios: Dusmenų, Gėjaus, Kerėplio.
Augavietės: nederlingos ir derlingos normalaus drėgnumo bei laikinai užmirkusios; derlingos ir nederlingos pelkinės. Vietomis gausu riedulių. 99 % miškų yra ekosistemų apsaugos, 15,5 % vandenų apsauginiai, 74,6 % ūkiniai.
Kultūrinės kilmės medynų 35 %. Pušynų 64 %, eglynų 18 %, beržynų 15 %, juodalksnynų 3 %. Jaunuolynai sudaro 35 %, pusamžiai medynai 41 %, bręstantys 14 %, brandūs 10 %. Medynų vidutinis amžius 53 m., bonitetas 11,1, skalsumas 0,74, tūris 193 m³/ha. Kasmet priauga 3,9 m³/ha.
Dusmenų miškų šiaurinė dalis priklauso Aukštadvario regioniniam parkui, Gėjaus apyežerės miškai – Gėjaus telmologiniam draustiniui. Pamūšio miško 34 kvartale ir Gūdžių miško 14 kvartale yra pilkapių, Šilaičių miško 71 kvartale – mitologinis akmuo „Zuikio lūpa“.
Antrojo pasaulinio karo metais Dusmenų miškuose veikė sovietinių partizanų būrys „Už Tėvynę“. 1944–1952 m. čia veikė Dainavos apygardos Merkio (Kazimieraičio) rinktinės Lietuvos partizanų būriai. Atkūrus nepriklausomybę žuvusiems Lietuvos partizanams pastatyti atminimo kryžiai.
Seišalis

Istorija

XV a. šioje vietoje pradėjo kurtis laivų statybos dokai, kuriuose statyti Portugalijos laivyno laivai. Nuo XVIII a. čia vilas statėsi Lisabonos didikai. Seišalio savivaldybė sudaryta 1836 m. Buvo svarbus kamščių gamybos centras.
Gabrielius Tenčinskis

Biografija

Krokuvos vaivados Andžejaus Tenčinskio sūnus.  
Buvo pasiuntiniu į 1603 ir 1605 metų seimus.

Šeima

Vedė Barborą Zbaraską, kuri mirė 1602 metais, po to vedė Elžbietą Radvilaitę (Mikalojaus Kristupo Radvilos Našlaitėlio dukterį), nuo kurios turėjo dukterį Sofiją.