google/wiki40b huggingface dataset:
Algirdas Degutis

Biografija

1975 m. baigė anglų filologiją Vilniaus universitete. 1980 m. filosofijos mokslų kandidatas. 2008 m. atliko habilitacijos procedūrą.
Nuo 1975 m. dirba Lietuvos kultūros tyrimų institute (iki 2009 m. veikė kt. pavadinimu). 1984–1991 m. dėstė logiką Vilniaus universitete.
1991–1992 m. leidinio „Spekuliantas“ redaktorius. Lietuvos Laisvosios rinkos instituto asocijuotasis ekspertas. Mykolo Romerio universiteto profesorius (nuo 2011).

Mokslinė veikla ir pažiūros

Tyrimų pagrindinės sritys – analitinė ir politinė filosofija. Knygose svarstomos pamatinės analitinės filosofijos temos; nagrinėjami filosofiniai, ekonominiai ir etiniai rinkos ekonomikos pagrindai; pateikiama sisteminė visuomeninių santykių vizija, plėtojanti klasikinio liberalizmo socialinę koncepciją.
Kritikuoja naujojo liberalizmo ideologiją, gina tradicionalizmą straipsniuose „Liberaliosios pasaulėžiūros aporijos“ (Logos, 2008/57), „Kaip galima liberalizmo tironija“ (Logos, 2010/64). Interviu Lietuvos Rytui išreiškė neigiamą požiūrį į feminizmą, lyčių lygybę, visuotinę balsavimo teisę, demokratiją, kovą prieš diskriminaciją.
Išvertė daugiau kaip 30 filosofijos veikalų.
Turkijos ginkluotosios pajėgos

Turkijos karines pajėgas (turkiškai: Türk Silahlı Kuvvetleri TSK) sudaro sausumos kariuomenė, karinis jūrų laivynas bei oro pajėgos. Žandarmerija bei pakrantės sargyba dirba kaip vidaus saugumo pajėgos taikos metu ir yra pavaldžios kariuomenei bei kariniam jūrų laivynui. Karo atveju abi struktūros turi tvarkos palaikymo ir karines funkcijas.
Vyriausiasis kariuomenės vadas nuo 2006 m. rugpjūčio 28 d. yra generolas Yaşar Büyükanıt.
NATO nare Turkija tapo 1952 m. vasario 18 d., iš karto po įstojimo į NATO šalis pradėjo visapusišką karinių oro pajėgų modernizaciją. XX a. 9-to dešimtmečio pabaigoje pradėtas antrasis pertvarkymo procesas.
2011 m. Turkijos karines pajėgas sudarė 720,000 tūkst. kareivių. Iš jų 45 tūkst. šauktiniai, 40 tūkst. karininkai ir 50 tūkst. aptarnaujantis personalas. Tai antros pagal dydį NATO šalių pajėgos, nusileidžiančios tik JAV. Šiuo metu 36 tūkst. kareivių yra disluokoti Šiaurės Kipro Turkų Respublikoje, kurią pripažįsta tik Turkija.

Sausumos pajėgos

Turkijos karinių pajėgų dalis. Per trumpą laiką gali sutelkti 90-100 tūkst. karių bendrų operacijų atlikimui. Turkijos sausumos kariuomenė gali atlikti karių permetimo oru operacijas dienos ir nakties metu perkeliant 5-6 batalionus.

Oro pajėgos

Turkijos karinėse oro pajėgose naudojama daugiausia F-16 lėktuvų, be jų gamintojos JAV. Lėktuvai kuru gali būti papildomi ore, todėl Turkijos karinės oro pajėgos gali dalyvauti užjūrio karinėse operacijose.
Norviliškių kaimo kapinės

Kapinių paminklai

Bent keliolika iš vietiniuose laukuose surinktų granito riedulių iškaltų paminklų puošia ne tik kryžiai, Nukryžiuotojo figūrėlės, bet ir iškalti baltakočiai, rudakepuriai baravykai.  
Kapinės iš dalies aptvertos medine tvorele.
Gabriel Marcel

Gabrielis Onorė Marselis (pranc. Gabriel Honoré Marcel, 1889 m. gruodžio 7 d. – 1973 m. spalio 8 d.) – prancūzų dramaturgas ir filosofas, religinio egzistencializmo atstovas.

Biografija

Gimė 1889 m. gruodžio 7 d. Paryžiuje. Tėvas buvo ateistas, tad ir Gabrielių pirmiausia patraukė ateizmas. Jo vaikystę žymi nelaimė, kai jam esant 4 m. amžiaus, mirė motina – ir tai padarė įspaudą visam jo tolimesniam gyvenimui. Ir būtent jis, po Pirmojo pasaulinio karo tebebūdamas ateistu, įvedė terminą egzistencializmas. Tik 1929 m. atsivertė į katalikybę. Kita nelaimė jo tykojo 1947 m., kai nuo nepagydomos ligos mirė jo žmona. Ši mirtis susišaukė su patirta netektimi vaikystėje ir jis vėl aplink save juto „tuštumą“. Mirė 1973 m. spalio 8 d. Paryžiuje.

Filosofinės pažiūros

Jis buvo susirūpinęs, kad mokslinis mąstymas sunaikino žmogiškąją patirtį. Žmogus „darosi netikras dėl savo esmės ir tampa svetimas sau pačiam“.
1927 m. išleistas „Metafizinis dienoraštis“ (1914–1923) tapo pirmuoju egzistenciniu iššūkiu prieš žmogaus fetišavimą. Tai buvo pasipiktinimas eksperimentine psichologija, pastangomis kūrėją kurti technikos priemonėmis, žmonių santykių susvetimėjimu ir sudaiktinimu. Filosofas kvietė kilti į dvasinio gyvenimo sritis, nepasiduoti socialinio orientavimo ar teleologijos žabangoms. Pasaulyje reikia tiesiog būti – kūrybiškai žengti tuo keliu, kuris dabar įvardijamas kaip mistinis. Pasak G. Marselio, mistika ten, kur tyrimo objektas protui dar nepasiekiamas. O betarpiškas išgyvenimas siejasi su gilia vidine dvasine tyla, rimtimi ir susikaupimu, kas primena maldą be žodžių.
Johanas Gotlybas Gerlachas

Johanas Gotlybas Gerlachas (vok. Johann Gottlieb Gerlach; 1796 m. balandžio 14 d. Ragainėje, Vokietijos imperija – 1865 m. gruodžio 20 d. Klaipėdoje, Vokietijos imperija) – vokiečių medienos pirklys Klaipėdoje.

Biografija

Gimė ir augo kaip vyriausias sūnus Ragainės pirklio Gotlybo Gerlacho ir Eleonoros Dorotejos (mergaut. Dytc) šeimoje. Jaunystėje J.G.Gerlachas persikėlė į Klaipėdą ir ten mokėsi verslininkauti. 1822 m. kovo 25 d. oficialiai tapo Klaipėdos miestiečiu ir tą pačią dieną įkūrė savo vardo įmonę, kuri turėjo užsiimti medienos apdirbimu ir eksportu. 
Jau per pirmus dvylika veiklos metų J.G.Gerlacho firma, supirkdama Nemunu atplukdytus rąstus iš Lietuvos ir, juos supjovusi lentjūvėse, per Baltijos jūrą išgabendama laivais į užsienį, pasiekė įspūdingų ekonominių rezultatų. Tai buvo pavojų kupinas verslas: rąstų sieliai pavasarį pasiekdavo Nemuno žemupį ir tenai deltos upėse buvo sandėliuojami; vėliau, buksiruojant garlaiviais, juos transportuodavo į uostamiesčio lentpjūves. Laivavedžiams ypač daug rūpesčių sukeldavo toli į Kuršių marias išsikišęs aštrus Ventės ragas ir mariose žvejojančios kuršvaltės bei prekybiniai laivai; taip pat povandeninės srovės ir vėjai. J.G.Erlacho įmonė sielius į Klaipėdą partraukdavo nuosavu garlaiviu „Einigkeit“.
XIX a. antroje pusėje veiklūs klaipėdiečiai medienos pirkliai nusprendė iškasti Vilhelmo kanalą – saugų vandens kelią rąstams gabenti. Prie kanalo vėliau buvo įrengta geležinkelio stotelė ir apvali mediena Klaipėdos uostą pasiekdavo bėgiais. Medžius iš Rusijos imperijos gabeno ir sausuma, todėl pirklių rūpesčiu buvo nutiesti vieškeliai Palangos link bei Pėžaičių kryptimi (pastarajame kaime veikė muitinė) su geležiniu tiltu per Mingę. Negana to, medienos verslo atstovų iniciatyva buvo pastatytas Nidos švyturys, o uostamiestį su Rusne sujungė telegrafo linija. Prie visų šių projektų jau pirminiame etape betarpiškai prisidėjo ir J.G.Gerlacho įmonė. 1834 m. jos vadovas Johanas Gotlybas Gerlachas buvo išrinktas į miesto pirklių organizacijos valdybą, o 1860 m. jam suteiktas karališkojo komercijos patarėjo titulas.
Pirmojoje santuokoje su Ana Šarlote Dorotėja Rauš palikuonių nesusilaukė. 1829 m. Verdainėje jis vedė Šarlotę Vilhelminą Funk. Santuokoje gimė vienuolika vaikų, iš jų septyni pragyveno savo tėvą. Sūnus Eduardas Gotlybas, kuris turėjo ateityje perimti firmos vadovavimą, 1860 m. netikėtai mirė. Sutinkamai su testamentu, J.G.Gerlacho įmonei ėmė vadovauti kiti du sūnūs: Heinrichas Augustas ir nuo 1870 m. Vilhelmas Hermanas, o 1885 m. į valdymą įsijungė ir Eduardo sūnus Eduardas Frydrichas. 
Įmonė sėkmingai veikė iki Antrojo pasaulinio karo, kai 1942 m. nacistinės Vokietijos karinis jūrų laivynas nusavino jos teritoriją Smeltėje ir įkurė tenai povandeninių laivų jūreivių mokyklą.
Violeta Barisevičienė

Biografija

1981 m. baigė Kauno medicinos institutą, gydytoja.
VšĮ Zarasų pirminės sveikatos priežiūros centro vyriausioji gydytoja, 2005 m. direktorės pavaduotoja gydymo reikalams, 2006 m. gydytoja.
2003 m. Liberalų ir centro sąjungos, nuo 2010 m. Tėvynės sąjunga - Lietuvos krikščionys demokratai Zarasų rajono skyriaus narė.
2007–2011 m. ir nuo 2011 m. Zarasų rajono savivaldybės tarybos narė. 
Sutuoktinis Audronis, vaikai Indrė, Marius, Simona.
Kuršių marių regata

Kuršių marių regata – populiariausia Kuršių mariose, Lietuvoje vykstanti regata.
Kuršių marių regata tapo vienu iš didžiausių Nidoje organizuojamų renginių. Regata atidaroma ir uždaroma įspūdingomis šventėmis, kiekvieną regatos vakarą organizuojami regatos etapų nugalėtojų ceremonijos, vieši koncertai bei tos regatos dienos filmuotos medžiagos – dienoraščio – peržiūros.
Kuršių marių regatos istorija prasidėjo 1954 m., kuomet įvyko regata, pavadinta „Aplink Kuršių marias“. Vėliau ji vyko su pertraukomis, nes Lietuva buvo Sovietų Sąjungoje, todėl rusai ribojo plaukiojimą, kaip ir dabar. Lietuvoje rengiama daug buriavimo varžybų, bet Kuršių marių regata vadinama rimčiausiu išbandymu buriuotojams. Ji vyksta septynias dienas, per kurias buriuotojai turi įveikti penkis etapus. Bendras visos regatos distancijos ilgis siekia apie 200 jūrmylių. 2016 m. Liepos 30–rugpjūčio 7 d. Lietuvos pajūryje vyks 49-oji Kuršių marių regata. Jachtos, kurių įgulas sudaro 4-5 nariai, varžosi aštuoniose klasėse. Tradiciškai šios didžiausios Lietuvos regatos dalyviai apdovanojami savo jachtų klasėse, o bendrojoje įskaitoje išaiškinami du absoliutūs nugalėtojai – pagal realiai sugaištą laiką ir pagal perskaičiuotą laiką, atsižvelgiant į jachtų klases.
2010 m. A lyga

Dalyviai

Pirmenybėse dalyvavo 11 komandos, kurios tarpusavyje žaidė keturių ratų sistema. 
FK Vėtra, kurie nesugebėjo licencijuotis elito divizionui net pratęsus terminą, buvo pašalinta iš A lygos.
Iš Pirmos lygos atėjo FK Mažeikiai, FC Klaipėda ir VMFD Žalgiris.
Jonas Kurlavičius

Biografija

1961–1972 m. mokėsi Druskininkų 1 – oje vidurinėje mokykloje, 1972–1977 m. studijavo Lietuvos žemės ūkio akademijoje.
1977–1978 m. Žilinų kolūkio (Varėnos rajonas) vyr. inžinierius mechanikas, 1978–1979 m. Lietuvos žemės ūkio Mokslo tyrimo instituto inžinierius, 1979–1983 m. Raseinių Melioracijos statybos montavimo valdybos autoūkio viršininkas. 1983–1988 m. Raseinių rajono Žemės ūkio valdybos, vėliau agropramoninio susivienijimo valstybinės techninės inspekcijos viršininkas, 1988–1992 m. Raseinių rajono vyr. inžinierius mechanikas, 1992–1997 m. žemėtvarkos skyriaus vyr. žemėtvarkininkas, Ariogalos agrarinės reformos tarnybos viršininkas. 1997–2001 m. Raseinių rajono savivaldybės žemėtvarkos tarnybos skyriaus vyr. žemėtvarkininkas. 2001–2004 m. rugpjūčio Kauno apskrities viršininko pavaduotojas. Nuo 2005 m. Kauno apskrities viršininko administracijos Socialinių reikalų, švietimo ir kultūros departamento direktorius.
Nuo 1998 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Raseinių rajono skyriaus narys.
1995–1997 m. (LDDP sąraše) ir nuo 2003 m. (LSDP) Raseinių rajono savivaldybės tarybos narys.
Nogajai

Antropologija

Antropologiškai nogajai priklauso Pietų Sibiro mažajai rasei, kuri yra tarpinė tarp didžiųjų europidų ir mongolidų rasių. Mongoloidiški bruožai išskiria nogajus iš kaimyninių tautų. Mongoloidiškumo lygis nogajuose nėra vienodas. Pvz., prie Kubanės gyvenantys nogajai yra smarkiai sumišę su vietiniais adygais, todėl jų bruožai labiau europidiniai.

Istorija

Nogajai atsirado XV a. maišantis tarp Volgos, Embos ir Irtyšiaus gyvenusiems kumanams (polovcams), mongolams mangytams, oguzams. Etnosas pavadintas vieno iš XIII a. Aukso ordos valdovų Nogajaus vardu. Jis galutinai susiformavo Žemutiniame Pavolgyje, dab. Kalmukija Rusijoje, kur jie sukūrė pirmąjį savo valstybinį junginį - Nogajų ordą.
Pradedant XVI a. nogajai iš savo pagrindinės ordos plito į vakarus po visą Ponto stepę. Jie palaipsniui apgyvendino teritorijas į vakarus nuo Kaspijos jūros ir į šiaurę nuo Juodosios jūros, asimiliuodami ir visiškai pakeisdami iki jų stepėje gyvenusius kipčiakus bei kitas tautas, pvz. cirkasus. XVII a. jie pasiekė vakariausią savo arealo pakraštį - Budžaką Juodosios jūros šiaurės vakaruose.
Naujai užimtose teitorijose nogajai visą savo gyvenamą teritoriją organizavo į ordas - teritorinius vienetus. Svarbiausios jų ordos buvo Budžako orda (Budžako regionas tarp Dunojaus ir Dniestro), Edisano orda (Edisanas tarp Dniestro ir Bugo), Edičkulio orda (tarp Bugo ir Dniepro žemupio), Džambuilucko orda (pietinės Chersono ir Zaporožės sritys, į rytus nuo Dniepro), Perekopo orda (didžioji Krymo dalis) ir Kubanės orda (į rytus nuo Azovo jūros). Nors pirmosios dvi ordos buvo valdomos kaip Osmanų imperijos dalis, o kitos - kaip Krymo chanato dalis, nogajai šiose teritorijose sudarė daugumą ir turėjo didelę autonomiją.
XVIII a. nogajai laviravo tarp didžiųjų regiono galybių, Rusijos, Osmanų ir Krymo, konkuravusių dėl jų žemių. Ilgainiui jie labiausiai rėmė Rusijos pusę. Tai iš dalies nulėmė Rusijos sėkmę užimant Ponto stepės regioną. Tačiau vos prisijungę nogajų žemes, rusai pradėjo čia statyti tvirtoves, prievarta keitė jų gyvenimo būdą. 1781 m. įvyko Nogajų sukilimas, kuris buvo žiauriai numalšintas, o 1783 m. nogajams įsakyta išsikelti iš gimtųjų žemių į Užuralę.
Kadangi nogajai toliau nenurimo, nogajų klausimo ėmėsi generolas Suvorovas. 1783 m. jo vadovaujama armija išskerdė daug nogajų Kubanėje, vėliau jie buvo sistemingai naikinami į šiaurę nuo Juodosios jūros. Po 1812 m., kuomet visos nogajų žemės galutinai perėjo Rusijai, prasidėjo visuotinis klajoklių musulmonų egzodas: manoma, kad priverstinai į Turkiją perkelti 0,5-1 mln. nogajų, kur jie pararado savo tapatybę. 1853-56 m. šis iškeldinimas vyko pakartotininai. Kuomet nogajų likučiai buvo suvaryti į rezervatus Kubanėje ir Tauridėje, Ponto stepė buvo praktiškai etniškai išvalyta: nogajus joje pakeitė slavai krikščionys ukrainiečiai ir rusai.

Kultūra

Tikintys nogajai yra musulmonai sunitai.
Tradicinė nogajų apranga yra kjaptalas (bešmetas), bašlykas, šarovarai ir avikailio kailiniai.
Tradiciniai gėrimai yra pieno airanas ir kumysas.
Tradicinis būstas – jurta su dembliais. Centre – židinys. Jurtų grupė sudarydavo aūlą. Jurtos būdavo išardomos, jas gabendavo dviratėse arbose.
Barclays

Veikla

Barclays yra universalusis bankas, kuris savo veiklą skaido į tris pagrindines sritis: investicinę ir privačiąją bei mažmeninę bankininkystę.
2009 m. Lietuvoje, Vilniuje pradėjo veiklą vienas iš Barclays informacinių technologijų centrų.
NKL 2014–2015 m. sezonas

NKL 2014–2015 metų sezonas – 10-as lygos sezonas, kuriame dalyvavo 14 klubų. Lygos čempionė – Klaipėdos „Nafta-Uni-Akvaservis“.
Bragansos

Istorija

Pradininkas Avisų dinastijos Bragansos kunigaikštis Jonas II (Portugalijos karalius Jonas IV), 1640 m. išsivadavęs iš Ispanijos karaliaus Pilypo IV vasalinės priklausomybės, trukusios nuo 1580 m.
1807 m. Napoleonui I paskelbus Portugalijos sostą esant laisvą Jonas VI perkėlė karaliaus dvarą į Braziliją. 1822 m. grįždamas į Portugaliją Brazilijoje paliko vyriausiąjį sūnų Petrą, kuris Brazilijai paskelbus nepriklausomybę tapo imperatoriumi Petru I. 1853 m. mirus Marijai II Portugaliją valdė jos ir Saksų-Koburgų-Gotų kunigaikščio Ferdinando sūnūs Petras V (1853–1861 m.) ir Liudvikas (1861–1889 m.), vaikaitis Karolis (1889–1908 m.) ir provaikaitis Emanuelis II (1908–1910 m.), išsaugoję Bragansų vardą (Koburgų-Bragansų linija).
1911 m. birželio 19 Konstitucinė Asamblėja panaikino monarchiją, visa Bragansų giminė iš Portugalijos buvo išvyta. 1889 m. Braziliją paskelbus respublika, buvo išvytas buvęs Brazilijos imperatorius Petras II, kuris 1891 m. emigracijoje mirė ir baigėsi braziliškosios Bragansų dinastijos vyriškoji linija.
Jonas Lamauskas

Biografija

Mokėsi Kauno Juozo Gruodžio muzikos mokykloje, 1964 m. baigė Lietuvos valstybinę konservatoriją, įgijo dėstytojo, orkestro artisto kvalifikaciją.
1964 m. paskirtas bendrojo fortepijono specialybės dėstytoju Šiaulių Kazio Preikšo pedagoginiame institute. Kartu ėmėsi vadovauti instituto instrumentiniam ansambliui ir tais pačiais metais pradėjo dirbti Šiaulių muzikos technikume fagoto specialybės dėstytoju. 1966-2005 m. Šiaulių muzikos technikumo, vėliau Šiaulių aukštesniosios muzikos mokyklos, (dab. Šiaulių konservatorija) direktorius. 1966-1989 m. Šiaulių miesto liaudies simfoninio orkestro meno vadovas ir dirigentas, 1989-1993 m. Šiaulių kamerinio orkestro meno vadovas ir dirigentas. 2000 m. drauge su grojančiais dėstytojais sukūrė Šiaulių konservatorijos kamerinį orkestrą, jo meno vadovas ir dirigentas.
1990 m. inicijavo Vaikų muzikos mokyklos prie Šiaulių aukštesniosios muzikos mokyklos įkūrimą. Abiejų pakopų mokyklose dirbo tie patys dėstytojai, o Vaikų muzikos mokyklą baigę moksleiviai dažniausiai tęsė mokslą Šiaulių konservatorijoje. 1999 m. kartu su kolegomis išleido knygą „Šiaulių konservatorija 1939-1999“. Parengė 15 fagotistų, 5 iš jų tapo įvairaus lygio konkursų laureatais. Dirbdamas kameriniame ir simfoniniame orkestruose bei konservatorijoje parengė apie 400 instrumentalistų, kurie yra garsių Lietuvos muzikos kolektyvų atlikėjai, pedagogai, mokslininkai. Nuo 1964 m. aktyviai dalyvauja rengiant miesto ir Respublikos kultūros renginius: sąskrydžius, festivalius, muzikos ir šokių šventes.

Įvertinimas

1989 m. suteiktas Lietuvos nusipelniusio meno veikėjo garbės vardas, apdovanotas daugeliu Lietuvos Respublikos švietimo ir mokslo bei Kultūros ministerijų, Šiaulių apskrities, Šiaulių miesto garbės, padėkos raštais. Šiaulių miesto savivaldybės tarybos 2005 m. rugsėjo 8 d. sprendimu Nr. T-293 suteiktas Šiaulių Garbės piliečio vardas.
Mykolo Romerio universitetas

Atvirosios nuotolinės studijos

Į šias studijas priimami visi norintieji įgyti aukštąjį universitetinį išsilavinimą ar tobulinti profesinę kvalifikaciją. Galima pasirinkti vieną ar kelis atskirus studijų dalykus, tapti nuotolinių studijų klausytojais, kaupti studijų dalykų kreditus ir tokiu būdu „susirinkti“ visą studijų programą. Taip pat, surinkus 24 vienos studijų programos kreditus, yra galimybė keisti studijų būdą ir pasirinkti kurią nors labiau įprastą studijų formą – nuolatines dienines, vakarines ar ištęstines studijas. Atvirųjų nuotolinių studijų klausytojai studijuoja jiems patogiu laiku ir tempu, o visos studijos organizuojamos specialiai nuotolinėms studijoms sukurtoje virtualioje mokymosi aplinkoje. Registracija į atskirus studijų dalykus vykdoma nuolat, o studijos vyksta semestrais (pradedamos rugsėjo ir vasario mėnesiais).
Jonas Jackus

Biografija

1914-1916 m. studijavo Petrogrado universiteto Fizikos ir matematikos fakultete. 1916 m. baigė Vladimiro karo mokyklą, 1917 m. – Oranienbaumo karininkų šaulių mokyklą. Pirmojo pasaulinio karo dalyvis, 1918 m. pateko Vokietijos nelaisvėn. 1918 m. lapkričio mėn. grįžo į Lietuvą, Lietuvos kariuomenės savanoris. 1918 m. pabaigoje Subačiaus valsčiaus valdybos pirmininkas, verbavo savanorius. 1919 m. pradžioje bolševikų valdžios suimtas, kalintas. Per Nepriklausomybės kovas nuo 1919 m. balandžio kuopos vadas, Vienuoliktojo pėstininkų pulko vado padėjėjas (pavaduotojas), bataliono vadas, ėjo pulko vado pareigas. Dalyvavo karo veiksmuose su Raudonąja armija, bermontininkais ir Lenkijos kariuomenės daliniais. 1924 m. baigė Aukštuosius karininkų kursus, 1928 m. – Čekoslovakijos Generalinio štabo akademiją. 1931 m. generolas leitenantas.
1924-1925 m. bataliono vadas, 1928-1930 m. Vyriausiojo štabo susisiekimo skyriaus viršininkas, kartu ėjo geležinkelių karo viršininko pareigas. 1930 m. liepos mėn. – 1934 m. birželio mėn. Karo mokyklos viršininkas; prisidėjo prie kariuomenės statutų rengimo. Per 1934 m. birželio 7 d. voldemarininkų pučą su kariūnais atskubėjo paremti prezidento A. Smetonos. Prisidėjo prie A. Voldemaro suėmimo. Tą pačią dieną paskirtas Vyriausiojo štabo viršininku vietoj suimto P. Kubiliūno. 1934 m. rugsėjo mėn. dėl ligos iš pareigų pasitraukė, iki 1935 m. sausio mėn. ypatingų reikalų karininkas prie Krašto apsaugos ministro.
Matuizos

Aplinkinės gyvenvietės

Valkininkai – 16 km 
 Voriškės – 3 km
VARĖNA – 11 km

Ekonomika

Veikia statybinių medžiagų bendrovės „Matuizų plytinė“, „Matuizų dujų silikatas“, „Matuizų metalas“.
Stigma (sociologija)

Visuomenės elgesys

Visuomenės nariai nenoriai bendrauja su stigmatizuotųjų grupėmis, atstumia jas, nes bendravimas su tos grupės nariais kelią nerimą, baimę, įtampą. Žmonės linkę negatyviai, stereotipiškai apibūdinti stigmatizuotuosius, atmesti ar blogai su jais elgtis. Visuomenė primeta savo stereotipinę nuostatą tai ar kitai grupei (yra „priklijuojama" etiketė). Iš jų laukiama tam tikro elgesio. Sudaromos tokios sąlygos, dėl kurių stigmatizuotasis negali pasielgti kitaip, nei buvo tikėtasi, todėl visuomenės kelta hipotezė apie stigmatizuotojo elgesį pasitvirtina, o vėliau individas ir pats ima elgtis taip, kaip iš jo buvo laukta. Šis procesas yra vadinamas stigmatizavimu (t. y. žmogui, turinčiam tam tikrą stigmą, priskiriamas dažniausiai blogas, negatyvus elgesys, charakterio, asmenybės bruožai ir kt.).

Stigmos atsiradimo istorija

Tai yra svarbi sąlyga vertinti, nuostatai formuotis. Stigmos istorija – tai paaiškinimas, kaip atsirado stigma. Jei stigmos atsiradimo priežastys yra svarios ir neišvengiamos, tai toks stigmatizuotasis vertinamas palankiau nei tas, kurio stigma atsirado dėl neaiškių priežasčių ar jos atsiradimą lėmė asmenybės veiksniai (M. Rodin, J. Price, 1995).
Žmonės, nebeturintys stigmos, bet anksčiau ją turėję, vis tiek laikomi stigmatizuotaisiais ir yra atstumiami. Stigmatizuotiesiems priskiriamos ne tik elgesio, bet ir dorovinės silpnybės (K. Ebourh, 1988). Jei nėra galimybės išvengti ar atstumti stigmatizuojamųjų, žmonės dažniau linkę juos pasirinkti kaip bendradarbius, nei užmegzti asmeninius, artimus ryšius (draugauti, mylėti, kurti šeimą ar kt.) (H. Rodin, J. Price, 1982).

Destigmatizacija

Tai yra visuma išorinių ir vidinių priemonių, kurias naudojant bandoma sumažinti arba panaikinti psichologinį atstumą tarp stigmatizuotojo ir visuomenės, siekiant integruoti jį į visuomenę.
Vidinės destigmatizacijos priemonės – pačių stigmatizuotųjų pastangos integruotis į visuomenę. Šios pastangos gali reikštis elgesiu (menine, sportine veikla ir kt.) arba suvokimu (žmogaus vertinimo pakeitimas, stigmos neigimas). P. Griffit (1970) yra pažymėjęs, kad stigmatizavimui daug įtakos turi asociacijos ir stereotipai. Pavyzdžiui, juodaodį stigmatizuojant galima sieti su tinginyste. Taigi destigmatizacija reiškia ir sąsajos keitimą.
Išorinės destigmatizacijos priemonės apima visuomenės švietimą ir visumą kitų būdų (įdarbinimą, mokymąsi ir kt.), kuriais bandoma įtraukti stigmatizuotuosius į visuomenę (L Neuberg, 1994).
Lesinimas

Lesinimas – naminių paukščių (vištos, žąsys, antys, kalakutai) šėrimas.

Būdai

Yra keli lesinimo būdai: sausasis, šlapiasis ir kombinuotasis. 
Sausasis lesinimas, dažniausiai taikomas pramoninėje paukštininkystėje – paukščiams duodama sausų visaverčių granuliuotų arba negranuliuotų kombinuotųjų lesalų. Lesinimą galima mechanizuoti ir automatizuoti. Taip didinamas darbo našumas, mažinama paukštienos produkcijos gamybos savikaina.
Šlapiasis lesinimas – rupiai malti grūdai drėkinami vandeniu, separuotu pienu, išrūgomis ar kitomis vietinėmis maisto atliekomis. Dar pridedama žaliosios masės, šakniavaisių, bulvių. Lesalų mišinys paruošiamas prieš pat lesinimą. Į lesalines mišinio beriama tiek, kiek paukščiai jo sulesa per valandą. Paruoštas mišinys būna birus, nelipnus. 
Kombinuotasis lesinimas – paukščiai lesinami sausu kombinuotųjų ir drėkintų lesalų mišiniu. Sauso kombinuotojo lesalo atskiroje lesalinėje duodama visą parą, drėkintų mišinių – 1–2 kartus per parą. Toks lesinimas naudojamas mažuose ūkiuose. Be kombinuotojo lesalo, duodama ūkyje pagamintų sultingų žaliųjų lesalų ir maisto atliekų. Taip didinamas paukščių produktyvumas, iš dalies mažinama produkcijos savikaina.

Normavimas

Paukščiai lesinami normuotai ir nenormuotai. Nenormuotai (iki soties) dažniausiai lesinami ūkininko auginami paukščiai ir paukštynuose auginami mėsiniai paukščiai. Veisiant paukščius lesinama normuotai prieš dėjimo laikotarpį arba priverstinį lesinimą. Normuojamas lesalo maistingumas arba sulesinamo per dieną lesalo kiekis. Vištoms priėjimas prie lesalinių būna ne mažesnis kaip 7–10 cm, kalakutams – 6 cm, žąsims – 4–5 cm lesinant sausais lesalais ir 15 cm lesinant drėgnais lesalais, antims – 3–4 cm lesinant sausais lesalais ir 10 cm lesinant drėgnais lesalais. Lesalinių aukštis daromas paukščio nugaros aukščio, lesalo beriama 1/3 lesalines.