google/wiki40b huggingface dataset:
Mesenija

Geografija

Mesenija yra lygumų sritis Peloponeso pietvakariuose, ir jos branduolys buvo Pamiso upės baseine. Tai – derlingas žemdirbystės ir gyvulininkystės kraštas.
Mesenija šiaurėje ribojosi su Elide, su kuria riba buvo Nedos upė. Nuo Arkadijos šiaurės rytuose irgi skyrė kalnai. Iš rytų Meseniją uždarė Taigeto kalnai, kurie skyrė nuo Lakonijos.
FK Kaitra Lentvaris

Istorija

Klubas įsteigtas prie „Kaitros“ gamyklos (įkurta 1949 m.). 1956 m. atidarytas „Kaitros“ stadionas, pirmąsias rungtynes Lentvario komanda laimėjo prieš Širvintas 1:0. Aukščiasiojoje lygoje klubas nebuvo žaidęs. Po 2006 m. sezono „Kaitros“ komanda iširo.
Obrubnikų valsčius

Istorija

Tarpukariu valsčius buvo Balstogės vaivadijoje, Balstogės apskrityje. 1952 m. liepos 1 dieną valsčių sudarė 26 kaimai. 1954 m. balandžio 1 d. dalis valsčiaus kaimų buvo priskirta Kalinuvkos valsčiui. Vykdant Lenkijos valsčių reformą, valsčius buvo panaikintas 1954 m. rugsėjo 29 dieną.
Justinas Šeibokas

Biografija

1937–1941 m. mokėsi Kauno 4-ojoje pradinėje mokykloje, 1941–1946 m. Kauno „Aušros“ berniukų gimnazijoje, 1946–1948 m. Vilniaus 1-ojoje berniukų gimnazijoje. 1954 m. baigė LSSR dailės instituto Architektūros fakultetą.
1954–1959 m. Mokslinės restauracinės gamybinės dirbtuvės architektas. 1960–1965 m. dirbo Komunalinio ūkio projektavimo institute, 1965–1986 m. Miestų statybos projektavimo institute. 1986–2005 m. VISI (nuo 1996 m. VGTU) Architektūros katedros dėstytojas; 1991 m. profesorius. Nuo 1987 m. projektavimo bendrovės „J. Šeiboko architektūros studija“ vadovas.
Rozetos akmuo

Rozetos akmuo – senovinė pilko ir rožinio granodiorito stela, padėjusi iššifruoti senovės egiptiečių hieroglifus. Ant jos užrašytas tas pats tekstas egiptiečių hieroglifais, demotiniu raštu ir klasikine graikų kalba.
Steloje užrašytas Egipto faraono Ptolemėjaus V Epifano įsakymas, datuotas 196 m. pr. m. e. kovo 27 d. ir dedikuotas karaliaus karūnavimo sukakčiai. Stelos dalį, pavadintą Rozetos akmeniu, Napoleono invazijos į Egiptą metu 1799 m. liepos 19 d. atrado prancūzų kareiviai, įrenginėję savo fortą netoli Rozetos. Ją surado jaunas karininkas Pjeras Fransua Ksaveras Bušaras, įmūrytą ardytoje senovinėje sienoje. 1799 m. rugsėjį apie atradimą paskelbta „Egipto kurjeryje“. Stela buvo pergabenta į Kairą tyrimams. 1801 m. Aleksandrijos sutartimi prancūzai perdavė stelą britų armijai. Ji buvo pergabenta į Londoną ir 1802 m. išstatyta Britų muziejuje, kuriame yra iki šiol.
1814 m. prie Rozetos akmens hieroglifų pradėjo dirbti britas Tomas Jungas. Jis iššifravo žodžius „ir“, „karalius“, „Ptolemėjus“ ir „Egiptas“. Nustatė kai kurių hieroglifų fonetines reikšmes ir tai, kad demotinio rašto žodžiai ne visuomet užrašyti abėcėle. Dėl neaiškių priežasčių T. Jungas prarado susidomėjimą hieroglifų iššifravimu ir darbą nutraukė. Jo įdirbio rezultatai publikuoti 1819 m. Encyclopaedia Britannica leidime.
Lygiagrečiai T. Jungui Rozetos akmens tekstą studijavo prancūzų mokslininkas Žanas Fransua Šampoljonas (Jean-François Champollion). Perskaitęs Ramzio vardą iš daug senesnių laikų nei Ptolemėjų, Ž. F. Šampoljonas suprato, kad visi hieroglifų ženklai yra fonetiniai. Jis teisingai perskaitė Kleopatros ir Aleksandro vardus bei patvirtino T. Jungo Ptolemėjaus vardo iššifravimą. Egiptietiškų hieroglifų iššifravimo data laikomi 1822 m., kai Ž. F. Šampoljonas pasiuntė laišką mesjė Dasjė, kuriame tyrinėtojas patvirtino iššifravęs ne tik pavienius vardus, bet ir supratęs fonetinę bei idiogramatinę hieroglifų rašto sistemą.
Rozetos akmuo yra 112,3 cm aukščio, 75,7 cm pločio ir 28,4 cm storio. Stela, sverianti apie 760 kg, saugoma Britų muziejuje Londone, Anglijoje, nuo 1802 m. Kai kurios stelos dalys neišliko (nerastos). Joje užrašyti karaliaus įsakai Memfio žynių susirinkimui. Tekstas prasideda Ptolemėjaus V pagarbinimu ir po to seka Likopolio miesto Nilo deltoje apgulties aprašymas. Yra užrašyta litanija karaliaus dovanoms šventyklose ir tekstas užbaigtas karaliaus kulto šventyklose nustatymais. Rozetos akmens tekstas sudarytas iš 14 eilučių hieroglifais, 32 eilučių demotiniu raštu ir 54 eilučių graikiškai.
Egipto senienų apsaugos departamentas iki šios dienos siekia, kad ši stela sugrįžtų į Egiptą, kadangi, egiptiečių nuomone, iš jo buvo išvežta nelegaliai.
Zarasų rajono savivaldybės taryba

Zarasų rajono savivaldybės taryba – Zarasų rajono savivaldybės bendruomenės atstovaujamoji savivaldos institucija, atsakinga už savivaldos teisės, savo funkcijų ir bendruomenės iškeltų uždavinių įgyvendinimą bendruomenės interesais savivaldybės teritorijoje. Taryba renkama ketveriems metams visuotiniuose, slaptuose, laisvuose ir lygiuose rinkimuose pagal Lietuvos Respublikoje registruotų politinių partijų pateiktus kandidatų sąrašus. Rinkėjai – savivaldybės teritorijos gyventojai, gali keisti kandidatų eilę sąraše, penkiems kandidatams suteikdami pirmumo balsus.
Tarybą sudaro 25 tarybos nariai. Naujai išrinktos tarybos nario įgaliojimai prasideda, o ankstesnės kadencijos tarybos nario įgaliojimai baigiasi nuo tos dienos, kurią naujai išrinkta taryba susirenka į pirmąjį posėdį.
Per du mėnesius nuo pirmojo naujai išrinktos savivaldybės tarybos posėdžio sušaukimo dienos turi būti išrinktas savivaldybės meras, paskirti mero pavaduotojas ir savivaldybės administracijos direktorius, sudaryti tarybos komitetai ir tarybos kolegija. Savivaldybės tarybos veiklos tvarką ir formas nustato Vietos savivaldos įstatymas ir savivaldybės tarybos veiklos reglamentas.
Savivaldybės taryba savo įgaliojimus įgyvendina kolegialiai savivaldybės tarybos posėdžiuose. Tarybos posėdžiams klausimus rengia komitetai bei komisijos savo posėdžiuose, tarybos narių frakcijos bei savivaldybės administracija. Taryba svarstomais klausimais priima sprendimus ir kontroliuoja jų įgyvendinimą.
Savivaldybė yra Lietuvos savivaldybių asociacijos narė.
Debitomatis

Debitomatis – prietaisas, skirtas matuoti vandens ar nuotekų kiekį pratekėjusį vamzdžiu.

Elektromagnetinis debitomatis

Elektromagnetinio debitomačio veikimo principas – elektrinis krūvis (vanduo, nuotekos) juda magnetiniame lauke ir indukuoja potencialų skirtumą, kuris yra tiesiogiai proporcingas skysčio tekėjimo greičiui. Debitomatis prijungiamas prie elektros tinklo, jei nėra tokios galimybės, gali būti naudojami ličio jonų akumuliatoriai. Elektromagnetiniai debitomačiai tarp vamzdžių montuojami flanšais, išmatuoti duomenys gali būti rodomi debitomačio ekrane, perduodami GPRS modemu arba tinklo laidu į kompiuterinę įrangą.
Žurnalistas

Sąvokos etimologija

Žodis žurnalistas kilo iš prancūziško žodžio journal (pranc. jour 'diena'; journal 'kasdieninis; dienraštis'). Buitinėje kalboje žurnalistais yra vadinami visi žiniasklaidos darbuotojai, kuriantys, formuojantys jos turinį. Anglų kalba pateikia bent kelis kitus žodžius, kuriais galima vadinti informaciją renkantį, rengiantį ir žiniasklaidai teikiantį žmogų. Tai reporteris, korespondentas, publicistas, apžvalgininkas.

Žurnalisto darbas

Žurnalistais yra vadinami įvairaus pobūdžio žiniasklaidos priemonėms (laikraščiams, žurnalams, radijui, televizijai, internetiniams portalams) informaciją rengiantys ir teikiantys žmonės. Skirtingose žiniasklaidos priemonėse žurnalisto darbas skiriasi: laikraštyje ir interneto svetainėse rengiamos tekstinės medžiagos, radijuje – garso reportažai, televizijoje - televizijos reportažai. Visais atvejais žurnalistas turi mokėti rasti informacijos šaltinius, atrinkti informaciją, kurti atitinkamo žanro tekstus. Keičiantis technologinėms galimybėms, žurnalistui vis dažniau tenka vienu metu atlikti iškart kelis darbus: rinkti informaciją tekstinei medžiagai ir/ar radijo reportažui, fotografuoti, filmuoti.

Žurnalisto etika

Žurnalistas, užsiimdamas profesine veikla, privalo laikytis žurnalisto etikos. Bendrai, tai tokie principai, kaip nešališkumas, nepriklausomumas, teisingumas. Svarbiausia žurnalisto pareiga – gerbti tiesą ir visuomenės teisę į tiesą. Demokratinėse šalyse paprastai galioja įstatymai, etikos kodeksai bei kiti dokumentai, apibrėžiantys žurnalistų ir leidėjų etikos normas. Taip pat veikia savireguliacijos mechanizmai, prižiūrintys, kad žurnalistai ir leidėjai laikytųsi etikos kodekso bei šalies įstatymų.
Lietuvoje galioja LR visuomenės informavimo įstatymas ir Žurnalistų ir leidėjų etikos kodeksas. Žurnalistų veiklai taip pat aktualūs ir dar keli įstatymai, pvz., Nepilnamečių apsaugos nuo neigiamo viešosios informacijos poveikio įstatymas. Ar žurnalistai laikosi šiuose dokumentuose apibrėžtų etikos normų, prižiūri Žurnalistų etikos inspektoriaus tarnyba ir Lietuvos žurnalistų ir leidėjų etikos komisija.
Garmo ledynas

Garmo ledynas – slėninis dendritinis ledynas Vakarų Pamyre (Tadžikistanas), Mokslų Akademijos kalnagūbrio vakariniame šlaite (prie Garmo kalno), tarp Petro I-ojo ir Darvazo kalnagūbrių. Ilgis – 30,4 km, plotas 115 km². Susideda iš 4 ledynų, prasidedančių firno lauke 5000–6350 m aukštyje. Ledyno liežuvio galas – 2970 m aukštyje.
Kazanės universitetas

Istorija

Įkurtas 1804 m. lapkričio 17 d. imperatoriaus Aleksandro I įsaku kaip Kazanės imperatoriškasis universitetas. 1925–1992 m. Kazanės valstybinis V. Uljanovo-Lenino universitetas, nuo 1992 m. dabartinis pavadinimas. Nuo 1821 m. leidžia mokslo darbus.
Erna

Tolimosios žvalgybos grupė Erna (est. Erna luuregrupp) – Antrojo pasaulinio karo laikų Suomijos kariuomenės žvalgybinis dalinys iš estų savanorių, veikęs Estijoje Raudonosios Armijos užnugaryje. Dalinys buvo suformuotas žvalgybinėms operacijoms bendradarbiaujant su Vokietijos ir Suomijos karinėmis žvalgybomis.

Grupės „Erna“ suformavimas

1941 m. pavasarį Stafanio saloje (suom. Staffani) Espo apylinkėse pradėtas formuoti grupės branduolys - pirmieji 15 žmonių. 
1941 m. birželio 22 d. nacistinė Vokietija užpuolė TSRS. Netrukus Suomija turėjo įsijungti į karą Vokietijos pusėje, todėl Suomijoje gyvenę estai susirinko Helsinkyje, kad sudarytų savanorių dalinį, skirtą veikti Estijoje. Grupės vadu tapo buvusios Estijos kariuomenės pulkininkas Henn Ants Kurg, buvęs paskutiniu Estijos karo atašė Prancūzijoje.
Vokiečiai suteikė grupei pavadinimą „Erna“, o du vokiečių ryšių karininkai (oberleitenantas Reinhardt ir zonderfiureris Schwarze) prisijungė prie grupės. Erną apginklavo Suomijos kariuomenė, jie vilkėjo Suomijos karines uniformas. 
Vokiečių karininkai norėjo, kad „Erna“ prisiektų fiureriui, tačiau pulkininkas H. A. Kurgas buvo griežtai prieš. Jis tvirtino, kad jie yra ne vokiečiai, o estai savanoriai, pasiruošę bendradarbiauti, bet ne prisiekti A. Hitleriui.  Po svarstymų buvo sutarta, kad „Erna“, būdama Suomijos kariuomenės dalis, prisiektų Suomijai. Todėl 1941 m. liepos 24 d. 15 specialiai apmokytų karių ir 52 savanoriai davė priesaiką Suomijai.

Veikla

Liepos 10 d. grupė iš jūros išsilaipino šiaurinėje Estijos pakrantėje - išsilaipinę 42 kareiviai pasislėpė Kautlos pelkėse 60 km į pietryčius nuo Talino. Kiti 17 grupės narių liepos 28 d. buvo išmesti su parašiutais. 
Grupės užduotis buvo atlikti žvalgybą Suomijos kariuomenės naudai giliame Raudonosios Armijos užnugaryje, bet taip nutiko, kad grupė padėjo išsigelbėti maždaug 2 tūkst. civilių, kurie slėpėsi Kautlos miškuose, kol Ernos grupė 1941 m. liepos 31 d. – rugpjūčio 1 d. kovėsi su gausesnėmis NKVD naikintojų batalionų pajėgomis. Rugpjūčio 4 d. grupei buvo įsakyta nutraukti veiklą ir kirsti fronto liniją. Grupė prarado 32 karius, kurie žuvo ar pradingo be žinios.

Tolesnis likimas

„Ernos“ grupės likučius papildžius dar 400 vyrų buvo suformuotas batalionas, pavadintas „Erna II“ ir prijungtas prie vermachto 311-ojo pėstininkų pulko. 1941 m. spalio 10 d. batalionas buvo išformuotas. 
Pasibaigus karui dalis buvusių pirmosios „Ernos“ grupės karių tapo „miško broliais“ ir vykdė partizaninį karą.

Tarybinė istoriografija

Pradedant Stalino laikais tarybinė propaganda teigė, kad pirmoji „Ernos“ grupė dalyvavo masinėse tarybinių aktyvistų žudynėse. Buvo teigiama, kad „Ernos“ nariai aukų nugarose išpjaustydavo raidę „E“. 
Šie teiginiai vėl imti platinti XX a. 9-tą dešimtmetį siekiant atitraukti dėmesį nuo Kautlos žudynių. Po 2000 m. apie tai vėl prabilta Rusijos žiniasklaidoje.
Stanislovas Čirvinskis

Biografija

Gimė 1849 m. Marijampolėje, kilmingoje šeimoje. 1870 m. pradėjo mokytis Varšuvos universiteto medicinos fakultete. 1878-1886 m. dirbo Maskvos darbininkų ligoninėje. 1883-1886 m. mokėsi Strasbūre, kur jam dėstė žymiausi Vokietijos medikai. 1886 m. pradėjo dirbti laborantu Maskvos universitete. 1891 m. apsigynė daktaro disertaciją farmakologijos srityje. 1897-1902 m. dirbo dėstytoju Tartu universitete. 1897-1901 m. redagavo žurnalą apie farmaciją. 1902 m. tapo Maskvos universiteto farmakologijos katedros profesoriumi. 1903 m. tapo farmakologijos instituto direktoriumi. Mirė 1923 m. Krokuvoje.
Chodžavendas

Istorija

1993 m. miestą buvo užėmusi Armėnija.
Jūratė Darginavičienė

Jūratė Darginavičienė-Marcijonaitė (g. 1939 m. birželio 12 d. Kaune) – Lietuvos augalų fiziologė, habilituota biomedicinos mokslų daktarė.

Biografija

1961 m. baigė Vilniaus universitetą. Nuo 1992 m. biologijos mokslų daktarė.
1961–1963 m. Gamtos apsaugos komiteto dendrologė. Nuo 1963 m. dirba Botanikos instituto Augalų fiziologijos laboratorijoje, nuo 2002 m. instituto tarybos pirmininkė. 1968–1975 m., 1993–1994 m., 1999–2000 m. dėstė Vilniaus universitete.

Mokslinė veikla

Mokslinių tyrimų sritis: fitohormonai, gravitropizmas, fitohormonų receptorių ir signalų perdavimo sistemos.
FK Silva Kaunas

Istorija

Klubas įsikūrė prie „Silvos“ tekstilės fabriko, įkurto 1928 m. Vilijampolėje.
Patyčios

Patyčios − tai tyčiniai, pasikartojantys veiksmai, kuriuos, siekdamas įžeisti, įskaudinti kitą žmogų, sukelia psichologinę ar fizinę jėgos persvarą turintis asmuo. Dažnas patyčių termino atitikmuo − „priekabiavimas“, tačiau jis neretai yra suvokiamas labai siaurai – kaip seksualinis priekabiavimas. Lietuvių kalboje nėra tikslaus termino, kuris atspindėtų visą elgesio įvairovę būdingą patyčioms. Galima rasti įvairių žodžių, skirtų šiam reiškiniui įvardinti: priekabiavimas, priekabės, užgauliojimas, ujimas, kabinėjimasis, pažeminimas, erzinimas.
Nors reiškinio ypatumai dažniausiai tyrinėjami išanalizuojant vaikų ir paauglių bendravimą, patyčios yra būdingos ne tik vaikams ir paaugliams – jos ir tarp suaugusiųjų.

Patyčių vietos

Patyčios gali vykti pačiose įvairiausiose vietose: ir mokyklose, ir kiemuose, ir namuose, ir visur kitur, kur vaikai susitinka ir bendrauja. Kiekybiškai daugiau patyčių vyksta mokykloje.
Patyčių situacijoje labai svarbūs stebėtojai. Mokykla yra labai palanki terpė turėti tokią stebėtojų auditoriją.
Mokyklose patyčios vyksta pačiose įvairiausiose vietose. Tyčiojimasis vyksta tokiu metu ir tokioje vietoje, kuomet yra mažiausiai suaugusių priežiūros. Pavyzdžiui, daug patyčių vyksta pertraukų metu.

Patyčių pasekmės

Yra daug įvairių tyrimų apie tai, kokios yra patyčių pasekmės. Yra paplitusi klaidinga nuostata, kad patyčios gali padėti vaikui išmokti tinkamų socialinių įgūdžių, o nuo patyčių vaikas stiprėja. Tačiau patyčių poveikis yra neigiamas. Tai, kiek neigiamų pasekmių sukels tyčiojimasis, labai priklauso nuo suaugusiųjų reakcijos į šį reiškinį, nuo jų palaikymo ir pagalbos. Patyčios yra kaip rizikos veiksnys įvairiausioms psichikos sveikatos ir elgesio problemoms atsirasti. Ir tik veikiant apsauginiams veiksniams sumažina patyčių pasekmes. Tai, kad suaugęs žmogus nejaučia rimtų vaikystėje patirtų patyčių pasekmių, visiškai nereiškia, kad patyčios neturi neigiamo poveikio. Tai veikiau reiškia to žmogaus psichologinį atsparumą, kuris atsvėrė patyčių keliamus neigiamus efektus.

Patyčių paplitimas

2002 m. Pasaulinės sveikatos organizacijos atlikto tarptautinio tyrimo duomenimis, mažiausiai 13 m. amžiaus vaikų, patiriančių patyčias yra Čekijoje, Švedijoje, Slovėnijoje; daugiausiai – Lietuvoje, Portugalijoje, Latvijoje. Mažiausiai besityčiojančių − Švedijoje, Čekijoje ir Maltoje; daugiausiai – Lietuvoje.
Hellsing

Siužetas

Hellsing organizacija yra pavadinta ir orientuota į Šventąjį protestantų riterių ordiną, kuriam iš pradžių vadovavo Abraomas Van Helsingas. Pagrindinė Hellsing pareiga yra surasti ir sunaikinti visus, kurie grasina karalienės ir šalies saugumui. Tai būtų vampyrai ir kitokie neaiškios kilmės blogio padarai. Šiai organizacijai vadovauja Integra Fairbrook Wingates Helsing, kuri paveldėjo vadovės pareigas būdama dar vaikas, po tėvo mirties. Ji savo akimis matė mirštantį tėvą ir tai ją pakeitė, iš mažos drovios mergaitės ji tapo tvirta, mirtina „jėga“. Integrą saugo ištikimas Helsingų šeimos liokajus Walter C. Dornez’as ir Alukard’as, pats galingiausias vampyras, kuris prisiekė ištikimybę Helsingų šeimai po to, kai buvo nugalėtas Abraomo Van Helsingo šimtą metų prieš dabartinės istorijos įvykius. Naujausias Hellsing organizacijos ginklas kovojant su blogio jėgomis, tai buvusi policininkė Seras Viktorija, kurią Alukardas pavertė vampyre.
Kai Anglijoje netikėtai išauga su vampyrais susijusių incidentų skaičius, Integra sužino, kad nacių grupės likučiai, pasivadinę Millenium, vis dar egzistuoja ir siekia atgaivinti Trečiąjį Reichą sukurdami vampyrų batalioną. Hellsing, Millenium ir slaptasis Vatikano 13 skyrius Iscariot susiduria apokaliptiniame trišaliame kare Londone ir Millenium atskleidžia savo tikruosius ketinimus – sunaikinti vampyrą Alukardą ir taip užbaigti II pasaulinio karo metu pradėtą nesantaiką.
Šočikalkas

Istorija

Teritorija apgyvendinta 200 m. pr. m. e., bet ilgą laiką nesivystė į svarbesnį centrą. Šočikalko klestėjimo laikotarpis (700–900 m.) prasidėjo netrukus po Teotihuakano žlugimo, todėl neretai spekuliuojama, kad Šočikalkas galėjęs prisidėti prie buvusios imperijos griūties. Miesto architektūra ir ikonografija turi daug bendrų bruožų su Teotihuakano, majų, matlacinkų menu. Klestėjimo piko metu čia galėję gyventi 20 tūkst. gyventojų. Apie 900-uosius m. Šočikalkas buvo sudegintas ir sugriautas. Vėliau, apie 1200 m. buvusio miesto vietoje apsigyveno nahuatliškai kalbantys tlahuikai.

Architektūra

Pagrindinis kulto centras yra dirbtinai sudaryta kalva. Vienas įspūdingiausių išlikusių Šočikalko objektų – plunksnuotosios gyvatės šventykla su raižiniais ant sienų. Taip pat yra dar keletas laiptuotųjų piramidžių, rūmai, trys žaidimo kamuoliu stadionai, altoriai, pirtys, stelos, urvai su įrengtais nusileidimais.
Taip pat yra urve įrengta senovinė observatorija. Urvas ištinkuotas, išdažytas juodai, geltonai ir raudonai. Įrengtas 8,7 m ilgio „kaminas“, per kurį saulės spinduliai patenka į urvą ir projektuojasi ant urvo grindų. Saulės šviesa patenka į urvą 105 dienas per metus – nuo balandžio 30 iki rugpjūčio 15 d. Saulei judant link Vėžio atogrąžos ir atgal, du kartus per metus ji atsiduria zenite – gegužės 14/15 ir liepos 28/29 dienomis – tuomet spinduliai patenka tiesiai į observatoriją.
Dėl savo istorinės ir architektūrinės reikšmės Šočikalkas 1999 m. įtrauktas į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą.
OS/2

OS/2 1.0

OS/2 1.0 versija – paskelbta 1987 m. balandžio 2 d. ir išleista gruodžio mėn. turėjo tiktai tekstinę vartotojo sąsają. Tačiau ji turėjo puikią programavimo sąsają (angl. API - Application programming interface), leidžiančią valdyti displėjų ir apdoroti klaviatūros bei pelės įvykius. Taip pat buvo įdiegta užduočių pasirinkimo priemonė (angl. Program Selector), kuri leido naudotojui persijungti iš vienos į kitą tuo pat metu vykdomą tekstinę sesiją.
1988 m. išleista OS/2 1.0 Extended Edition versija, turėjo ryšiams ir duomenų bazėms skirtus išplėtimus: SNA – Systems Network Architecture, X.25/APPC – Advanced Program-to-Program Communication/LU 6.2, LAN Manager, Query Manager, SQL.

OS/2 1.1

OS/2 1.1 versija – išleista 1988 m. spalio mėn. Šioje versijoje jau buvo įdiegta grafinė vartotojo sąsaja (angl. GUI). Ši sąsaja buvo labai panaši į operacinės sistemos Windows 2.1 vartotojo sąsają.

OS/2 1.2

OS/2 1.2 versijoje buvo pristatyta HPFS failų sistema, kurioje, lyginant su ankstesne FAT failine sistema, buvo įtrauktas ilgų failo vardų palaikymas ir išplėstiniai failų atributai. Į FAT failinę sistemą taip pat įtraukti išplėstiniai failų atributai.
OS/2 1.2 Extended Edition versijoje buvo pristatytas TCP/IP ir Ethernet palaikymas.

OS/2 1.3

Kuriant šią versiją 1990 m. nutrūko IBM ir Microsoft firmų bendradarbiavimas OS/2 operacinės sistemos kūrime. Toliau šią operacinę sistemą vystė tiktai IBM. OS/2 buvo tik kaip brangus atskiras programinės įrangos paketas, kuriame trūko išorinių įrenginių palaikymo, ypač kurie buvo pagaminti ne IBM firmos.
OS/2 1.3 versija buvo išleista 1991 m. Joje labai trūko išplėstinės atminties (angl. EMS) emuliatoriaus, kuris buvo naudojamas Windows/386 2.1, ir galėjo vykdyti tik 640 KB dydžio programas. Iki OS/2 2.0 versijos OS/2 neišnaudojo Intel 80386 procesoriaus paprastesnių 32-bitų (angl. flat memory model) ir (angl. virtual 8086 mode) galimybių.
Ivan Kardum

Karjera

Žaidėjo karjerą pradėjo gimtojo miesto komandoje.
2016 m. atvyko į Lietuvą. Atstovauja FK Sūduva Marijampolė.
Yra atstovavęs Kroatijos jaunimo rinktinę U-19.
Galantinas

Galantinas (angl. galantine) – patiekalas iš neriebios paukštienos, žvėrienos, kiaulienos, veršienos ar triušienos su drebučiais. Mėsa sumalama į faršą, į kurį deda kiaušinių ir prieskonių. Iš masės formuojamas kompaktiškas simetriškas „kepalas“.
Donguanas

Istorija

Miesto teises gavo 1985 metais, o prefektūros lygio miesto - 1988 metais. Nuo to laikotarpio iki dabar miestas iš agrokultūrinio miestelio tapo pramoninių inovatyvių technologijų gigantu.

Įvykiai

2019 m. rugsėjo mėnesį mieste vyko Pasaulio vyrų krepšinio čempionato grupės H varžybos, kuriose rungtyniavo Lietuvos, Australijos, Kanados ir Senegalo būtų krepšinio komandos.
Airbus A310

Katastrofos

Per visą A310 eksplotavimo istoriją katastrofas patyrė 9 A310 oro laineriai. Jų metu žuvo 825 žmonės.
1994 metų kovo 23 d. Rusijos aviakompanijos “Aeroflot” laineris A310-304 (F-OGQS) su 63 keleiviais ir 12 ekipažo narių, skridęs iš Maskvos į Honkongą (reisas 593), sudužo Sibire. Tyrimo metu išsiaiškinta, kad lėktuvo vadas leido pilotuoti orlaivį savo 15-os metų sūnui. Vaikas dalinai atjungė autopilotą ir lėktuvas sudužo. Žuvo visi juo skridę žmonės.
Bekos muchafaza

Geografija

Bekos muchafaza apima 4429 km² plotą. Tai pagrindinis Libano agrikultūros centras. Bekos muchafaza yra tarp vakarinių ir rytinių Libano kalnų. Pro ją teka dvi upės: Litanio ir Oronto.

Klimatas ir turizmas

Visus metus temperatūra svyruoja tarp -10 °C – 35 °C, žiemą būdingi stiprūs lietūs ir pūgos.
Pagrindinis turistų tikslas yra šios gyvenvietės: Zahlė, Baalbekas, Mačgara, Niha, Anjaras, Kab Elias, Kfar Zabadas, Karaon Damas, Chtaura ir Furzulas. Bekos muchafaza yra ant senovinio maršruto tarp Libano, Sirijos ir likusio Arabų pasaulio. Muchafaza garsėja vyno industrija, vasaros festivaliais ir unikalia virtuve.

Religijos

Didžiąją dalį gyventojų sudaro šiitai (51,04 %), krikščionys (33,16 %) ir galiausiai sunitai (12,27 %).
God of War (serija)

God of War – veiksmo ir nuotykių kompiuterinių žaidimų serija, leidžiama išskirtinai „Sony PlayStation“ konsolėms nuo 2005 m.

Apie žaidimus

„God of War“ serijos žaidimus sukūrė „Sony“ priklausanti Santa Monikos studija Kalifornijoje. Tai vieno žaidėjo 3D grafikos žaidimai, kuriuose žaidėjas iš trečiojo asmens perspektyvos valdo pagrindinį herojų, galiūną Kratą. Žaidimų žanras artimas hack and slash žaidimams, jų eigoje sprendžiami aplinkos galvosūkiai. Žaidimai skirti suaugusiems dėl daug brutalių priešų nužudymo scenų ir pasitaikančių sekso minižaidimų.
Žaidimų veiksmas vyksta mitologinių laikų Senovės Graikijoje. Herojus Kratas buvo spartiečių karo lyderis, tačiau žaidimų serijos pradžioje jis yra kamuojamas praeities įvykių košmarų ir pramintas „Spartos vaiduokliu“. Norėdamas išpirkti savo praeities nuodėmes Kratas pradeda tarnauti Olimpo dievams. Atėnė jam pažada, kad jis ras išganymą, jei nugalės jos brolį, karo dievą Atrėją. Tačiau Olimpo dievai apgauna Kratą ir jis vėliau supranta, kad būtent jie buvo atsakingi už jo šeimos tragediją. Ginkluotas dviem kardais ir spręsdamas aplinkos galvosūkius žaidėjo valdomas Kratas turi atkeršyti Olimpo dievams. 2018 m. išleistoje aštuntojoje serijos dalyje Krato kovos perkeltos į Šiaurės kraštus, kur jis susigrumia su skandinavų mitologijos dievais, Krato būdingi ginklai, kardai, pakeisti karo kirviu.