Frans Hals

Biografija

Fransas Halsas gimė gimė 1582 arba 1583 m. Antverpene. Jis buvo audinių darbininko Franchoys Hals iš Mecheleno sūnus. Motina Adriana van Geertenryck iš Antverpeno. Po 1585 m. katalikiškos Ispanijos kariuomenės invazijos į Antverpeną Halsų šeima persikėlė į protestantiškų Nyderlandų Harlemo miestą. Fransas Halsas turėjo du brolius: Dirkas Halsas (1591–1656) tapo žinomu tapytoju, brolis Jostas (m. 1626 m.) tikriausiai irgi kūrė paveikslus, nors nei vienas nėra žinomas. Pasak Karel van Mander, Fransas Halsas mokėsi tapybos pas jį. Taip teigiama 1604 m. jo teoriniame veikale apie tapybą, tačiau šie mokslai Halsą tikriausiai nelabai paveikė, nes jo kūryboje nesimato Karel van Mander dėstytų tapybos principų. Apskritai, apie Franso Halso gyvenimą ir mokslus iki jam sukako apie 30 metų, žinoma labai mažai.
Fransas Halsas menininku pirmą kartą paminėtas 1610 m., kai jis įstojo į Harlemo Šv. Luko tapytojų gildiją. Jis turėjo žmoną Annetje Harmansdr, kuri mirė 1615 m. ir paliko du vaikus. 1616 m. Halsas pabuvojo Antverpene. 1617 m. vedė antrą kartą, Lysbeth Reynier, kuri buvo audringo charakterio. Su ja dailininkas susilaukė bent 8 vaikų. Sūnus iš pirmos santuokos Harmenas (1611–1669) ir trys sūnūs iš antrosios – Fransas Jaunesnysis (1618–1669), Reinje (1627–1671) ir Nikolas (1628–1686), tapo dailininkais. Viena iš dukterų buvo ištekėjusi už tapytojo. Fransas Halsas daugiausiai tapė portretus, yra nutapęs buities žanrinių scenų ir 4 evangelistų fikcinius portretus. Nuo 1612 iki 1624 m. Fransas Halsas buvo vietos Šv. Jurgio vardo civilinės sargybos sudėtyje. Šią sargybą Halsas pavaizdavo pirmajame 1616 m. savo grupiniame portrete. Fransas Halsas yra nutapęs apie 10 grupinių portretų įvairių Harlemo institucijų užsakymu.
1628 m. Fransas Halsas buvo paminėtas talentingu portretistu, sugebančiu perteikti portretuojamųjų žmonių charakterius. Nepaisant žinomumo ir užsakymų dideliems grupiniams portretams Halsas gyveno skurdžiai. 1630-ųjų viduryje jį už skolas skundė mėsininkas, kepėjas ir odininkas. 1654 m. jis atlygino skolą kepėjui namų reikmenimis ir keletu savo paveikslų. Tik nuo 1662 m. dailininko finansinė padėtis palengvėjo miesto galvoms skyrus 50 guldenų vienkartinę ir 150 guldenų kasmetinę paramą, kuri buvo padidinta iki 200 guldenų 1663 m. pabaigoje. Vėlesnis kronininkas Houbraken F. Halso neturtą aiškino jo plėvesiškumu ir lėbavimu. Tam nėra jokių įrodymų ir linkstama manyti, kad, kaip ir Jano Steno atveju, kronininkas tai išgalvojo remdamasis Halso žanriniais paveikslais, kuriuose dažniausiai vaizduojami linksmuoliai, lėbautojai, muzikantai.
Fransas Halsas mirė 1666 m. rugpjūčio 29 d., palaidotas Harlemo Šv. Bavono bažnyčioje. Pasak olandų dailininkų kronininko Houbraken, Franso Halso mokiniais buvo Adriaen Brouwer (1605/1606–1638), Dirck van Delen (1604/1605–1671), Philips Wouwerman (1619–1668), Adriaen van Ostade (1610–1685). Halsas paveikė savo brolio Dirko, taip pat Judith Leyster (1609–1660) ir jos vyro Jan Miense Molenaer (apie 1610–1668) tapybą. Fransas Halsas yra nutapęs apie 300 paveikslų.
Franso Halso autoritetas po jo mirties nebuvo aukštas. Jo laisvų potėpių kūryba neatitiko keleto amžių po to plačiosios publikos dailės estetinio supratimo, kuris vertino idealistinį, tikslios linijos ir aiškių formų vaizdavimą. Tik maždaug nuo 1860 m., po realistinės ir impresionistinės dailės suklestėjimo, Franso Halso kūrybos autoritetas menotyrininkų ir publikos vertinimu pradėjo augti. Šiuo metu Fransas Halsas, kartu su Rembrantu ir Johanu Vermejeriu, laikomas vienu iš trijų iškiliausių Olandijos XVII a. tapytojų. Harleme yra Franso Halso vardo muziejus.