google/wiki40b huggingface dataset:
Antanas Slesariūnas

Biografija

Devynias klases baigė Sudeikių devynmetėje mokykloje, 1964 m. baigė Utenos 2-ąją vidurinę mokyklą, 1970 m. baigė Utenos medicinos mokyklą, 1991 m. baigė Šiaulių pedagoginį institutą, mokytojas.
Dirbo Anykščių rajone, 1974 m. atvyko gyventi į Rokiškio rajoną, Panemunėlio medicinos punkto vedėjas. 1983 m. Panemunėlio pagrindinės mokyklos mokytojas, 1994 m. mokyklos direktoriaus pavaduotojas, 1995–2000 m. Rokiškio rajono savivaldybės mero pavaduotojas, 2003–2007 m. ir 2007–2011 m. mero patarėjas.
Lietuvos krikščionių demokratų partijos, partijos Lietuvos krikščionys demokratai Rokiškio rajono skyriaus narys, Rokiškio skyriaus pirmininkas, 2008 m. partijos Tėvynės sąjunga - Lietuvos krikščionys demokratai narys.
1990–1995 m. Rokiškio rajono tarybos deputatas, 1995–1997 m., 1997–2000 m., 2000–2003 m., 2003–2007 m., 2007–2011 m. ir nuo 2011 m. Rokiškio rajono savivaldybės tarybos narys. 
Sausio 13 d.–osios brolijos rajono skyriaus pirmininkas, Lietuvos Raudonojo kryžiaus, medžiotojų ir žvejų draugijos narys. Sutuoktinė Danutė Aldona, vaikai Ramunė, Nerijus.
Skarkiškiai

Istorija

Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Kaimas pirmąkart minimas XVII a. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. Pagal 1921 m. lenkų valdžios atliktą gyventojų surašymą kaime gyveno 56 gyventojai, iš kurių 51 lenkas ir 5 lietuviai. Tarpukaryje veikė lietuviškų organizacijų skyriai. 1959 m. spalio 13 d. įsikūrė Lenkijos visuomeninės kultūros draugijos padalinys. 1975-1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.

Literatūra

Tarybų Lietuvos enciklopedija, 4t, Vyriausioji Enciklopedijų Redakcija, Vilnius, 1987, 21 psl.
Mongolijos plynaukštė

Mongolijos plynaukštė, dar vadinamas Mongolijos plokščiakalnis, Mongolijos stepė - geografinis ir istorinis regionas Azijoje, centrinėje jos dalyje, sudarantis dalį Didžiosios stepės. Šiuo metu šis geografinis regionas priklauso Mongolijai, Kinijai (Vidinė Mongolija), taip pat Rusijai (Tuva ir Buriatija).

Geografija

Rytine plynaukštės riba laikomi Chingano kalnai, kurie skiria ją nuo Mandžiūrijos. Vakaruose plokčiakalnis baigiasi ten, kur susieina Altajus ir Vakarų Sajanas, kurie skiria regioną nuo Sibiro ir Džungarijos. Šiaurėje regioną nuo Sibiro atskiria Rytų Sajanas, Baikalo ežeras ir Stano kalnagūbris. Pietinė regiono dalis yra labai dykuminga - čia yra Gobio dykuma.
Regionas kalnuotas. Didžiausios kalnų sistemos čia yra Changajaus kalnai ir Jablono kalnagūbris (pietinė jo dalis vadinama Chentėjaus kalnais).
Regione nedaug upių. Didžiausias yra Selengos upės, sutekančios į Baikalo ežerą, baseinas, kuriam priklauso ir Orchonas.
Algimantas Šoblinskas

Biografija

1988 m. baigė Kauno milicijos mokyklą, teisininkas. 2007 m. Klaipėdos verslo vadybos kolegijoje baigė kaimo turizmo vadybą.
A. Šoblinsko komercinės-ūkinės įmonės savininkas.
Valstiečių ir Naujosios demokratijos partijų sąjungos, 2004 m. Darbo partijos Kretingos rajono skyriaus narys. 2003–2015 m. Kretingos rajono savivaldybės tarybos narys. 
Sutuoktinė Jolanda, vaikai Jurgita, Tomas, Justė.
Hodmezėvašarhėjus

Istorija

Miesto pavadinimas reiškia „bebrų lauko (prekybinis) miestelis“. Hodmezėvašarhėjus įkurtas XV a. sujungus keletą kaimų į prekybinį miestelį (minimas nuo 1437 m.).
XX a. pr. įrengta kanalų sistema leido plėtoti žemės ūkį.
Daikondžio provincija

Geografija

Provincijos paviršius kalnuotas, didžiąją dalį užima Vidurio Afganistano kalnai (Hazaradžatas). Svarbiausia upė yra Helmandas.

Gyventojai

Absoliuti dauguma Daikondžio gyventojų (90 %) yra hazarai. Taip pat yra puštūnų (5 %), baludžų (3,5 %), sajidų (2 %). Dauguma tikinčiųjų yra musulmonai šiitai, sunitai sudaro mažumą.
Jamagata

Istorija

Šiandieninis miestas įkurtas 1889 m. balandžio 1 d. 1901 m. balandžio 11 d. buvo atidaryta Jamagatos geležinkelio stotis. 1933 m. liepos 25 d. mieste užfiksuota aukščiausia temperatūra (+40,8 °C) šalyje (rekordas miestui priklausė iki 2007 m.).
1992 m. atidaryta Šinkansen traukinių linija. 2001 m. balandžio 1 d. suteiktas specialiojo miesto statusas.

Simboliai

Oficiali miesto gėlė – saulėgrąža, medis – japoninis šermukšnis.
Civilinio proceso kodeksas

Civilinio proceso kodeksas – įstatymo galią turintis teisės normų, reguliuojančių civilinį procesą, rinkinys; teismo proceso teisynas, civilinio proceso teisės sąvadas, teisės kodeksas. Vieni seniausių kodeksų – Vokietijos civilinio proceso kodeksas (1879 m.), Austrijos civilinio proceso kodeksas. Lietuvoje galioja LR civilinio proceso kodeksas (priimtas 2002 m.). Jo pirmtakas – LTSR civilinio proceso kodeksas (1964 m.). Vienas naujesnių kontinentinės teisės valstybėse yra Rusijos Federacijos civilinio proceso kodeksas (įsigaliojo 2003 m.).
Tauragės rajono savivaldybės taryba 2007–2011 m.

Veikla

Pirmasis tarybos posėdis įvyko 2007 m. balandžio 13 d. Savivaldybės meru išrinktas Robertas Piečia, mero pavaduotoju tapo Raimondas Matemaitis (Tėvynės sąjunga). Administracijos direktoriumi paskirtas Valstiečių liaudininkų sąjungos atstovas Kęstutis Balašaitis, direktoriaus pavaduotoju – Liberalų ir centro sąjungos atstovas Vidas Bičkus. 2008 m. mero pavaduotoju išrinktas Pranas Petrošius, administracijos direktoriumi Algirdas Mosėjus, jo pavaduotoju liko Vidas Bičkus.
IBBY

Tarptautinė vaikų ir jaunimo knygos asociacija (angl. International Board on Books for Young People, IBBY) – tarptautinė pelno nesiekianti organizacija, įkurta 1953 m. Šveicarijoje. Organizacija vienija daugiau nei 70 šalių atstovus, kurie yra susiję su knygų vaikams ir paaugliams leidyba: rašytojus, iliustruotojus, leidėjus, bibliotekininkus, mokslininkus ir t. t.
Centrinė būstinė įsikūrusi Bazelio mieste.

Istorija

1952 m. žymi rašytoja Jella Lepman surengė susitikimą Miunchene, Vokietijoje, kuriame dalyvavo nemažai žmonių, susijusių su knygų vaikams ir paaugliams leidyba. Buvo nuspręsta įsteigti Vaikų ir jaunimo knygos asociaciją. Idėja įgyvendinta jau 1953 m. Steigiamąjį IBBY komitetą sudarė: Astrid Lindgren, Erich Kästner, Lisa Tetzner, Jo Tenfjord, Fritz Brunner, Bettina Hürlimann ir Richard Bamberger.
1956 m. IBBY įsteigė prestižinį vaikų literatūros apdovanojimą, Hanso Kristiano Anderseno medalį, teikiamą kas antrus metus. IBBY organizuoja kongresus, kurie taip pat kas antrus metus vyksta vis kitoje šalyje.
Pagrindiniai IBBY tikslai yra populiarinti vaikų ir jaunimo literatūrą, skatinti skaitymą, megzti tarptautinius ryšius, skatinti vaikų ir jaunimo literatūros tyrinėjimus.
Skyrius Lietuvoje įkurtas 1992 m.
Ruggiero di Lauria

Ruggiero di Lauria – italų admirolas, tarnavęs Aragonui. Vadovavo Aragono karūnos laivynui Sicilijos mišparų kare. Laikomas sėkmingiausiu ir talentingiausiu viduramžių jūrų karo taktiku. Katalonų kalba dar vadinamas Roger de Llúria.

Biografija

Rudžeras di Lauria gimė Laurijoje arba Skalėjoje pietinėje Italijoje. Jis buvo Sicilijos karalytės didžiojo juticiarijaus Riccardo di Lauria ir Konstancijos Sicilietės auklės Donos Belos sūnus. Rudžero di Lauria tėvas tarnavo Sicilijos karaliui Manfredui iš Štaufenų dinastijos. Kai paskutinis Štaufenų atstovas Konradinas 1268 m. Neapolyje buvo nukirsdintas, jis su motina ir kitais gibelinais pabėgo į Barseloną (Katalonijos kunigaikštystėje), kuri tuo metu priklausė Aragono karūnai.
Angelė Bajorienė

Biografija

1968–1972 m. mokėsi Sobuvos pradinėje, 1972–1976 m. Kašonių aštuonmetėje, 1976–1979 m. Jiezno vidurinėje mokykloje. 1979–1983 m. Vilniaus pedagoginio instituto (dab. LEU) Lituanistikos fakultete studijavo lietuvių kalbą ir literatūrą.
1983–1985 m. Kašonių aštuonmetės mokyklos mokytoja. 1985–1988 m. Prienų rajono laikraščio „Naujas gyvenimas“ korespondentė, 1988–1993 m. atsakingoji sekretorė. 1993–2013 m. Prienų senelių globos namų direktorė, Kauno kolegijos dėstytoja. 1999 m. Prienų globos namuose įkūrė Trečiojo amžiaus universiteto Prienų filialą, skirtą pagyvenusių žmonių švietimui. 
Nuo 2001 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Birštono skyriaus narė. 2003–2007 m. Birštono savivaldybės tarybos narė, Socialinių reikalų komiteto pirmininkė. 2008 m. Seimo nario visuomeninė padėjėja. 2013 m. vasario-rugpjūčio mėn. socialinės apsaugos ir darbo viceministrė. 2013 m. gegužės mėn. VTEK konstatavo, kad A. Bajorienė supainiojo interesus ankstesniame darbe, kai būdama Prienų globos namų vadove sprendė artimųjų tarnybos klausimus.  Nuo 2013 m. gruodžio mėn. Prienų globos namų direktoriaus pavaduotoja.
Lietuvos globos įstaigų asociacijos valdybos narė, Lietuvos tautinio specialiosios olimpiados komiteto viceprezidentė.
Lietuvos kariuomenės kūrėjų savanorių medalis

Lietuvos kariuomenės kūrėjų savanorių medalis – Lietuvos valstybės apdovanojimas, kuriuo Lietuvos Respublikos Prezidento dekretu apdovanojami asmenys, po 1990 m. kovo 11 d. pasižymėję kuriant ir stiprinant Lietuvos Respublikos krašto apsaugą.

Istorija

Lietuvos kariuomenės kūrėjų savanorių medalio pavyzdžiu paimtas 1928 m. vasario 27 d. įsteigtas medalis, kurio projekto autorius – tremtyje žuvęs dailininkas Adomas Smetona, patikslinus užrašą medalio reverse. Jį gamino Šveicarijos firma „Huguenin Frères de Le Locle“. Iš viso buvo pagaminta 12 000 medalių.
Dabartinį Lietuvos kariuomenės kūrėjų savanorių medalį kaldina Lietuvos monetų kalykla. Kaspinas gaminamas Danijos firmoje „Morch and Sons“.

Aprašas

Lietuvos kariuomenės kūrėjų savanorių medalis žalvarinis, apskritas. Priešakinėje medalio pusėje kraštu eina 2,5 mm pločio ir 0,5 mm aukščio briauna. Medalyje yra reljefinis dviejų sukryžiuotų rankose laikomų kardų vaizdas; viena ranka – su šarvu ir perkirstu kardu. Vaizdo horizonte matyti Gedimino pilis, nuo kurios įstrižai medalio eina perkirsta grandis. Kitoje pusėje medalio kraštu eina tokia pat, kaip ir priešakinėje pusėje, briauna; šalia briaunos eina reljefinės ąžuolo ir lauro šakos, kurios apgaubia įrašą „Lietuvos savanoriui“ (1928 m. buvo įrašas „SAVANORIUI“). Kaspinas žalias, su trim raudonomis juostelėmis.
Lietuvos kariuomenės kūrėjų savanorių medaliu apdovanojama šio medalio komisijos teikimu. Komisiją sudaro pirmininkas ir 3 nariai. Komisiją skiria ir Lietuvos kariuomenės kūrėjų savanorių medaliu apdovanoja krašto apsaugos ministras.
Lietuvos kariuomenės kūrėjų savanorių medaliu apdovanojami ir ginkluoto pasipriešinimo 1940–1990 m. okupacijoms dalyviai, įstatymo nustatyta tvarka pripažinti kariais savanoriais, ir tie, kuriems ginkluoto pasipriešinimo (rezistencijos) struktūrų vadovybės buvo suteikusios pasižymėjimo ženklus, taip pat asmenys, pasižymėję organizuojant ginkluoto pasipriešinimo karių savanorių padalinius ir jiems vadovavę.
Beira-Rio stadionas

Istorija

1956 m. savivaldybės darbuotojas Ephraim Pinheiro Cabral vyriausybei pateikė dokumentą su pinigų (aukų) suma atsiimant Sport Club Internacional. Estádio Beira-Rio buvo pastatytas klubo sirgalių pagalba. Pirmaisiais statybos metais atrodė, kad stadionas niekada nebus užbaigtas dėl prastų klubo rezultatų. Pirmosios varžybos įvyko tarp Internacional ir Portugalijos SL Benfica klubo. Pirmąjį įvartį pelnė šeimininkų klubo žaidėjas Claudiomiro Estrais Ferreira. Rungtynės baigėsi 2–1 Internacional klubo naudai.
Bogurodzica

„Dievo motina“ (brus. Багародзіца, lenk. Bogurodzica) – seniausia Lenkijos karalystės bei Didžiosios Lietuvos kunigaikštystės religinė giesmė, sukurta X-XIII a. Tiksli giesmės kilmė nėra aiški. Nuo XV a. buvo vadinama „Tėvynės giesmė“, ir manoma atliekama riterių per valstybės pareigūnų įnauguravimus ir laidotuves, prieš karus ar mūšius, per šventes ir seimo posėdžius. „Dievo motina“ buvo giedama per karaliaus Jogailos karūnavimo ceremoniją. Lenkų ir LDK riteriai giedojo šią giesmę prieš Žalgirio mūšį, prieš mūšį su turkais prie Varnos upės 1444 m. ir kitur.

Istorija

Pirmą kartą rašytiniuose šaltiniuose paminėta XV a. pradžioje. Iki šiandienos yra išlikę tik du to meto giesmės variantai. Seniausias giesmės tekstas su melodija išlikęs 1407 m. Giesmė dažnai būdavo įrašoma į to meto metraščius, spausdinama valstybiniuose leidiniuose - nuo „Jan Łaski statuto“ (1506 m.) iki „Volumina Legum“ (1732 m.).
Giesmės kilmė ir autorius nežinomi. Manoma, kad tai lotynų liturgijos, graikų - senųjų slavų bažnyčios tradicijų, bei vakarų ir rytų kultūrų vaisius. Pirmosios giesmės posmai sukurti X - XIII, arba XIV a. pabaigoje. XVI a. buvo išversta į lotynų kalbą. XV - XVIII laikotarpį egzistavo apie 16 giesmių variacijų.
Visuose to meto dokumentuose vienoje pusėje dominavo Vytis, kitoje - Mergelės atvaizdas. Jau XIII a. antroje pusėje Mergelės atvaizdas buvo Polocko kunigaikštystės herbas. Tai giesmės „Dievo motina“, atvaizdo „Madonna“ kilmė siejama ir kildinama iš Polocko.
Giesmė „Dievo motina“ pirmiausiai siejosi su malda, apeigomis, bet XV a. tapo riterių giesme. Spėjama, kad būtent Jogailai atvykus į Lenkija, kartu "atvyko" ir giesmė, nes sėjama, kad giesmė „Dievo motina“ buvo Jogailos karūnavimosi himnas. Pagal metraštininko Jano Dlugošo kronikas (pirmas tai minintis rašytinis šaltinis) giesmė buvo giedama prieš Žalgirio mūšį 1410 m. Būtent Dlugošas pavadino „Karmen patrium“ - „Tėvynės giesmė“. Vėliau himnas prarado savo reikšmę. Tik XIX a. statusas „Karmen patrium“ įtvirtintas iki dabar.
„Dievo motina“ giesmė - unikalus kūrinys, nes neturi atitikmenų graikų, lotynų ir vokiečių literatūroje.
Pirmasis posmelis - malda į Mariją ir Kristų, prašant užtarimo. Antrasis - tiesioginis kreipimasis būtent į Kristų (Dievo sūnų), prašant pagalbos žmonėms
Mokslo žurnalistika

Studijos

Mokslo žurnalistika taip pat yra mokomoji disciplina (žurnalistikos mokslų grupėje).
Specializuotą išsilavinimą, mokslo žurnalistikos specializaciją galima įgyti užsienyje: JAV, Vakarų Europos šalyse (pvz., Vokietijoje). Europoje yra galimybė baigti specialius kursus nebūtinai žurnalistikos mokyklose arba specialiuose fakultetuose, institutuose, bet ir universitetų padaliniuose, pvz., kai kurių aukštųjų mokyklų Gamtos mokslų fakultetuose. Kaip studijų programa egzistuoja universitetuose. Pvz., kvalifikacinį mokslo žurnalistikos bakalauro laipsnį suteikia Dortmundo universitetas (Vokietija).
JAV dirbti mokslo žurnalistikos srityje kandidatuoja žmonės, turintys bazinį filologijos arba žurnalistikos išsilavinimą (dėl kalbinio pasirengimo). Po specialių kursų studentai periodiškai kelia savo kvalifikaciją, lankydami mokslines konferencijas, skaito specialiąją mokslinę literatūrą, konsultuojasi su savo lektoriais.
Rizė

Ekonomika

Istoriškai Rizėje auga apelsinai, tačiau po to, kai jų derlius XX a. pradžioje buvo sunaikintas, buvo atsisakyta jų auginimo. Vietovėje taip pat yra pagaminami maži mangano kiekiai.
Rizės ekonominė struktūra yra paremta jos geografine vieta. Rizė yra kalnuotas miestas, dėl to pramonės vystymasis yra sudėtingas ir nepraktiškas. Dėl oro ir traukinių tranzito trūkumo, dauguma prekių yra atgabenamos sunkvežimiais arba laivais, dėl to eksportas ir importas yra sudėtingi. Rizės pagrindinis prekybos partneris yra Trabzonas, labiausiai išsivystęs miestas šiauriniame Juodosios jūros regione. Rizės pagrindiniai eksportai yra paremti agrikultūra: arbata ir kiviai yra populiariausios prekės.
Juzefas Šembekas

Biografija

Lečicos medžioklio Aleksandro Šembeko sūnus. Vedė Marijaną Černą, nuo santuokos su kuria turėjo du sūnus; Aleksandrą ir Juzefą Ignotą.
Paprastasis kvietys

Sudėtis

Grūdai turi 66 % angliavandenių, 13 % baltymų, fermentų, 3 % ląstelienos, mineralinių druskų (fosforo, kalio, magnio ir kt.), 1,5 % riebalų, vitaminų B1, B6, E.
Kviečiuose daugiau nei kituose javuose yra labai tąsios baltyminės madžiagos glitimo.

Panaudojimas

Kviečių malimo atliekomis – sėlenomis – šeriami gyvuliai. Šiaudai vartojami kraikui, stogų dangai, popieriaus gamybai, pinamos skrybėlės, krepšiai ir pan.

Mityba

Iš kvietinių miltų kepama duona. Dėl esančio glitino, jos tešla gerai iškyla, o iškepta duona būna puri ir akyta. Tokia duona geriau virškinama ir naudingesnė. Iš miltų taip pat gaminami makaronai, lakštiniai, konditerijos ir kulinarijos gaminiai.
Iš kviečių grūdų gaunamas aukštos kokybės spiritas, krakmolas. Iš endospermo (tai tarsi grūdo gemalo maisto medžiagų sandėlis) gaminamos manų kruopos, kurios yra labai maistingos ir beveik neturi ląstelienos. 
Kviečių sėlenų nuoviras (į 1 litrą verdančio vandens dedama 200 g sėlenų ir verdama valandą, po to perkošiama) dedamas į sriubas, gaminama gira (į 0,5 litro nuoviro dedama 5 g mielių ir 25 g cukraus.
Leonas Sakalavičius

Biografija

1965 m. baigė Ašmintos aštuonmetę mokyklą ir išvyko gyventi į Kauną. Iki 1974 m. Kauno staklių gamyklos šlifuotojas. Baigė Kauno 4-ąją vidurinę mokyklą, 1978 m. baigė Kauno politechnikumą, technikas – mechanikas.
1974–1993 m. Kauno hidroelektrinės šaltkalvis, meistras, inžinierius. 1991 m. grįžo gyventi į Prienų rajoną. 1997–2000 m. Prienų rajono savivaldybės Ašmintos seniūnijos seniūnas. 2007–2011 m. Prienų rajono savivaldybės mero pavaduotojas, 2011 m. birželio – liepos mėn. Prienų rajono savivaldybės administracijos direktoriaus pavaduotojas.
Nuo 1993 m. Lietuvos krikščionių demokratų partijos, partijos Lietuvos krikščionys demokratai Prienų rajono skyriaus narys, 2000 m. skyriaus pirmininkas, nuo 2008 m. Tėvynės sąjunga - Lietuvos krikščionys demokratai narys.
2000–2003 m., 2003–2007 m., 2007–2011 m. ir nuo 2011 m. Prienų rajono savivaldybės tarybos narys. 
Sutuoktinė Zita, vaikai Rimas, Jonas, Kristina, Algirdas.
Sarah Gregorius

Istorija

2006 m. Gregorius atstovavo Naujosios Zelandijos U-20 rinktinę pasaulio jaunimo čempionate. 2010 m. sportininkė pirmą kartą pakviesta į šalies nacionalinę suaugusiųjų rinktinę ir debiutavo rugsėjo 29 d. varžybose prieš Vanuatu. Tų pačių metų spalio 1 d. varžybose prieš Kuko salas Gregorius pelnė pirmąjį tarptautinį įvartį.
2011 m. ir 2015 m. žaidė FIFA moterų pasaulio taurėje. 2012 m. ir 2016 m. olimpiadų dalyvė.
2018 m. tapo naudingiausia 2018 m. OFC moterų tautų taurės žaidėja ir padėjo Naujosios Zelandijos komandai iškovoti kelialapį į 2020 m. vasaros olimpines žaidynes.
Gadalėjus

Lietuviai

1949 m. balandžio mėn. į Gadalėjų iš TSRS okupuotos Lietuvos atitremta apie 60 šeimų. Tuomet Gadalėjus buvo kolūkio centras. Kaimas tesėsi apie 5 km palei upę; viena jo dalis vadinta Gadalėjumi, kita – Murašais. Tremtiniai dirbo žemės ūkio darbus, žiemą kirto mišką, badavo. 1956–1958 m. dauguma grįžo į Lietuvą. 1989 m. iš 17 Gadalėjaus kapinėse palaidotų lietuvių šešių palaikai parvežti į Lietuvą.
Pedometras

Pedometras (angl. Pedometer), tai nešiojamas aparatas, kuris veikia elektroniškai arba elektromechaniškai, kuris skaičiuoja kiekvieną padarytą žingsnį. Žingsniai skaičiuojami pagal klubų judesius, o nueitą atstumą suskaičiuoja pagal žingsnio ilgį, žingsnių kiekį ir laiką.

Naudojimas

Pedometrą naudoja sportininkai ir lengvojo kultūrizmo entuziastai, kurį pritako ir kaip fizinių pratimų skaičiuokliu. Nešiojami ant diržo, laikomi ant liemens visą dieną, o visą sukauptą informaciją gali pateikti atstumo matais kilometrais, myliom (atstumas = žingsnių skaičius × žingsnio ilgis). Pedometrai neveikia tada, kai važiuojama dviračiu ar automobiliu.
Pedometrai yra integruojami į muzikos grotuvus, mobiliuosius telefonus ir kitus nešiojamuosius aparatus.
Viršila

Viršila – karinis laipsnis ir pareigos Rusijos, TSRS, Lietuvos ir kai kuriose kitose kariuomenėse. Taip pat – Lietuvos policijos laipsnis.

Karinis laipsnis

Viršila – puskarininkių lygio karinis laipsnis.

Lietuva

Viršilos laipsnis egzistavo Lietuvos kariuomenėje iki 1940 m., tai buvo aukščiausias puskarininkio laipsnis.
Atkūrus Lietuvos kariuomenę buvo atkurtas ir viršilos laipsnis (laivyne jį atitinka laivūnas). Dabartinėje Lietuvos kariuomenėje viršila yra aukščiausias seržanto laipsnis, vyresnis už vyresnįjį seržantą. Jį suteikti gali dalinio vadas vyresnysis karininkas. Viršila į aukštesnį laipsnį gali pretenduoti ištarnavęs viršila ne mažiau kaip dvejus metus.
Profesinės karo tarnybos viršilos į atsargą išleidžiami sukakus 50 m.

Karinės pareigos

Pareigos kuopoje ar baterijoje. Viršila yra tiesioginis kareivių ir seržantų (puskarininkių) vadas, atsako už vidinę tvarką, drausmę, ginkluotę ir kitą nuosavybę.

Pavaldus kuopos vadui. Kai nėra karininkų, pakeičia juos.
Rusijoje į kuopos (baterijos) viršilos pareigas skiriami liktiniai seržantai arba praporščikai.
Mart Laar

Biografija

1983 m. su pagyrimu baigęs Tartu universiteto Istorijos fakultetą, dirbo mokytoju Talino 24-oje vidurinėje mokykloje. 1987–1990 m. buvo Estijos TSR Kultūros ministerijos Paminklų apsaugos skyriaus vedėjas, vadovavo Estijos kultūros fondo istorikų tarybai bei Estijos istorijos išsaugojimo draugijai. Vienas Estijos liaudies fronto kūrėjų. Kelių istorijos knygų ir daugelio straipsnių autorius. 1995 m. Tartu universitete gavo magistro, o 2005 m. – daktaro laipsnį.
1990 m. išrinktas Riigikogu (Estijos parlamento) nariu. 1992–1994 m. buvo Estijos Respublikos ministras pirmininkas. Būdamas premjeru radikaliai reformavo ekonominę sistemą, diegė liberalią rinkos ekonomiką. Premjero pareigų M. Laras neteko parlamente pareiškus nepasitikėjimą dėl vadinamosios „Rublių pardavimo istorijos“ (po nacionalinės valiutos kronos įvedimo likę banknotai 2,3 mlrd rublių sumai buvo parduoti Čečėnijai).
Antrą kartą premjeru M.Laras tapo 1999 m. kovo mėn., juo buvo iki 2002 m. sausio mėn.
2006 m. tapo Gruzijos prezidento M. Saakašvilio patarėju, juo buvo iki karo Pietų Osetijoje 2008 m. 2010–2011 m. jis buvo Moldovos Respublikos vyriausybės patarėju.
1998 m. M.Laras buvo išrinktas politinės partijos „Tėvynės sąjunga“ pirmininku. 2007 tapo jungtinės Tėvynės ir Res Publica sąjungos pirmininku.
2011 paskirtas Gynybos ministru A.Ansipo vyriausybėje. Atsistatydino 2012 m. gegužės mėn. po patirto insulto.
Bjelopavličių lyguma

Bjelopavličių lyguma, Zetos upės slėnis – derlingų žemumų juosta Zetos upės slėnyje (Juodkalnija), besitęsianti palei upę. Lygumos apatinė dalis yra platesnė, baigiasi ties įtekėjimo vieta į Moračą ties Podgorica.
Šioje lygumoje susiformavo Bjelopavličių klanas. Lyguma visada buvo tankiai apgyvendinta, kadangi kalnuotoje Juodkalnijoje stinga derlingų žemumų.

Bjelopavličių lyguma eina automobilių ir geležinkelio keliai, jungiantys Podgoricą ir Nikšičių. Didžiausia gyvenvietė lygumoje yra Danilovgradas.
Su Bjelopavličių lyguma kartais painioja Zetos lygumą, kuri yra ne prie Zetos upės.
Verdulių akmuo

Tvenkinio akmuo su velnio pėda

Apie kitą Verdulių Velnio akmenį, arba Verdulių akmenį su Velnio pėda, duomenis pateikia Lietuvos geologijos tarnyba. Šis akmuo guli Verdulių kaimo iškasto žvyro karjero viduryje, apie 150 – 200 m nuo kranto, 800 m į šiaurės vakarus nuo aukščiau minėto archeologijos paminklo - Velnio akmens. Sustabdžius žvyro eksploataciją, ši karjero dalis užsipildė vandeniu. Greičiausiai, riedulys pasiliko ant aukštumėlės, kuomet buvo iškastas žvyras aplink jį. Tačiau galima numatyti, kad nemaža akmens dalis yra po vandeniu, o gal dar ir po žeme. Manoma, kad riedulį buvo bandoma susprogdinti ir pašalinti iš karjero teritorijos. Šiai užmačiai nepavykus, Velnio akmuo liko gulėti dabartinėje vietoje ir buvo apsemtas gruntiniu vandeniu, kurį gausiai papildo aplinkinių versmių vanduo. Pagal A. Simanavičių, pagrindinė versmė buvusi Savicko sodybvietėje, tačiau jos ištakos buvo suniokotos ir išsiveržiantis vanduo buvo nukreiptas drenažo grioviais link patvenktinio ežero.
Riedulio būklė buvo vertinama 1998 m. spalio 15 d. Jo matmenys: aukštis – ~1,50 m (virš vandens), plotis – ~3,5-4,0 m, ilgis – ~2,00-2,50 m, perimetras – ? m, jo vietos koordinatės – x:6182781 y:476398.  Velnio akmens viršus ir didžioji šiaurinio šlaito dalis stipriai išskaldyta, dėl ko paviršius labai nelygus. 2019 m. duomenimis, Verdulių karjere gulintis akmuo informacine rodykle nebuvo pažymėtas.