google/wiki40b huggingface dataset:
Kinų raštas

Kilmė ir istorija

Pasak legendos, kinų rašto išradėjas yra Cangjie (Cangdzie, apie 2650 m. pr. m. e.), tačiau tai greičiausiai tėra tik mitas. Pasak kitos tradicijos, šis išradimas priskiriamas legendiniam personažui Fuxi.
Seniausi mokslininkams žinomi kinų rašto pavyzdžiai yra iš XVIII a. pr. m. e.
Per savo ilgą istoriją hieroglifai ne kartą keitė išvaizdą, iš piešinių virsdami brūkšnių sistemomis. Seniausi hieroglifai, naudoti Šang dinastijoje, vadinti „kaulų rašmenimis“, mat dažniausiai buvo rašomi ant būrimo kaulų. Džou dinastija išvystė „metalo rašmenis“, kurie pasižymėjo vingiuotomis, grakščiomis linijomis.
Kinijai susiskaldžius, VI-III a. pr. m. e. šie metalo rašmenys ganėtinai skyrėsi skirtingose valstybėse, ir, Čin imperatoriui suvienijus Kiniją, viena pirmųjų reformų buvo rašmenų unifikavimas. Tada ir gimė visai Kinijai vieningas 隷書 lishu (lišu) stilius, sugalvotas išminčiaus Li Si. Lishu ir dabar kartais yra naudojamas, ypač oficialiuose antspauduose ir įrašuose.
Kiti trys, apie mūsų eros pradžią išsivystę rašto stiliai, vadinami tikraisiais hanzi, yra 楷書 kaishu (kaišu; kietasis stilius, vartojamas dažniausiai), 行書 hangshu (hangšu; kursyvas) ir 草書 caoshu (caošu; kaligrafinis „žolių“ stilius). Jie labai stipriai paveikė kinų kaligrafiją.
1949 m. Kinijos Liaudies Respublikoje raštas, siekiant jo mokymosi palengvinimo, buvo smarkiai supaprastintas: palikta kur kas mažiau hieroglifų, supaprastinti dažniausiai naudojami elementai. Tai – vadinamieji supaprastinti hanzi. Taivanas, tuo metu nebuvęs Kinijos sudėtyje, atsisakė pripažinti šią reformą, ir jame tebenaudojamas nereformuotas kinų raštas. Nereformuotas raštas naudojamas ir kai kuriose kinų emigrantų bendruomenėse.

Žodynų sudarymas

Akivaizdu, kad antrosios dvi kategorijos yra sudėtiniai hieroglifai, sudaryti iš pirmųjų dviejų kategorijų ženklų. Kilę iš paveikslėlių ir iš simbolių hieroglifai, būdami kitų ženklų sudėtyje (kartais tokiu atveju jų pirminė forma šiek tiek pakinta), vadinami hieroglifo elementais. Vienas iš hieroglifo elementų (dažniausiai kairysis arba viršutinysis) yra svarbiausias, ir vadinamas raktu. Tokių raktų rūšių tradiciškai priskaičiuojama 214, ir pagal juos visi hieroglifai yra suskirstyti į 214 grupių. Tarp populiariausių grupių yra „vandens“ raktas „medžio“ raktas, „žmogaus“ raktas ir pan. Pvz., iš pavaizduotų viršuje hieroglifų „žmogus“ ir „ilsėtis“ priklauso vienam raktui.

214 raktų išdėstomi tradicine seka, ir tokiu būdu hieroglifai išsidėsto žodyne.
JAV valstybės sekretorius

JAV Valstybės sekretorius (angl. United States Secretary of State) – JAV Valstybės departamento (Užsienio reikalų ministerijos atitikmuo) vadovas. Departamentas įkurtas 1789 m. JAV Valstybės sekretorius atitinka daugelio šalių Užsienio reikalų ministro pareigas. JAV Valstybės sekretorius – ketvirtas pagal svarbą ir eilę pavaduoti prezidentą, pareigūnas.
Kandidatą į šį postą skiria JAV prezidentas, tvirtina – JAV Senatas.
Šiuo metu JAV Valstybės sekretoriaus pareigas eina Michael Pompeo. Jis yra 70-asis istorijoje JAV Valstybės sekretorius.
Buivėnai (Rokiškis)

Žymūs žmonės

Buivėnuose 1934 m. sausio 5 d. gimė Lietuvos filologas, poetas, radijo žurnalistas, redaktorius Boleslovas Povilas Dačiulis.
Izaijo knyga

Izaijo knyga – viena iš Senojo Testamento knygų, priskiriama pranašų knygų grupei. Tai pranašysčių, kurios apima daugiau nei 200 metų įvykius, rinkinys.
Izaijas veikė paskutiniais VIII a. pr. m. e. dešimtmečiais ir galbūt VII a. pr. m. e. pradžioje.
586 m. pr. m. e. Jeruzalę užėmė babiloniečiai, daugumą jos žmonių išvarė nelaisvėn. Apie šį laikotarpį kalbama 40–55 knygos skyriuose. Praėjus kuriam laikui, tremtiniai sugrįžo ir ėmėsi atkurti savo tautos gyvenimą. Greičiausiai paskutiniai Izaijo knygos skyriai siejasi su šiuo laikotarpiu.
Visos knygos prasmė sukaupta didžiajame Izaijo Dievo regėjime (6 skyrius). Svarbiausia tema – Dievo didybė, šventumas. Tauta privalanti pasikliauti juo vienu. Pranašas turįs įspėti apie Dievo teismą visus, kurie nuo jo nusigręžia. Tačiau Dievas esąs atlaidus, knygoje gausu ateisiančio mesijo ir būsimosios gerovės pažadų.
Poličnos valsčius

Istorija

Valsčius įkurtas 1952 m. liepos 1 d. Bielsko apskrityje, Balstogės vaivadijoje prijungus dalį kaimų iš Kleščelės ir Hainuvkos valsčių. 1954 m. sausio 1 d. valsčius buvo priskirtas Hainuvkos apskričiai. Vykdant Lenkijos valsčių reformą 1954 m. rugsėjo 29 d. valsčius buvo panaikintas.
Bamakas

Istorija

Malio imperijos laikais (XI-XV a.) miestas buvo svarbus musulmonų mokslo centras, tačiau palaipsniui jo svarba mažėjo, o 1883 metais, kai miestą užėmė prancūzų karinės pajėgos, vadovaujamos Žozefo Simono Galjenio (Joseph Simon Gallieni), Bamakas tebuvo kaimas. Tačiau jau 1908 m. jis buvo paskelbtas Prancūzijos Sudano (kolonijinis Malio pavadinimas) administraciniu centru, o 1960 m. tapo nepriklausomo Malio sostine.
Amalija

Istorija

Radvilonių dvarui priklausęs Amalijos palivarkas buvo įkurtas XIX a. II pusėje. Pavadintas barono Vilhelmo von Ropo dukters Anos Amalijos Julijos Luizos, gimusios 1859 m., vardu. Iki XX a. 3 dešimtmečio priklausė baronų von Ropų šeimai. Paskutinė palivarko savininkė Elena von Rop po žemės reformos likusią palivarko dalį su pastatais pardavė Radvilonių dvaro ūkvedžiui Mykolui Mengatui. Išparceliuotoje Amalijos palivarko žemėje buvo įkurtas Birutės kaimas.
Kazys Alyta

Biografija

Mokėsi Liepojos gimnazijoje, baigė 6 gimnazijos klases. 1915 m. baigė Peterhofo praporščikų mokyklą, 1925 m. – Aukštuosius karininkų kursus.
1901–1905 m. Rusijos imperijos kariuomenės Kronštato tvirtovės artilerijos fejerverkeris (puskarininkis). 1905 m. paleistas iš tarnybos grįžo į Lietuvą, į Vilnių ir pasinėrė į lietuvių kultūrinį gyvenimą. Greitai tapo vienu aktyviausių Vilniaus lietuvių vaidintojų būrelio „Rūta“ dalyvių. Pagarsėjo kaip žymiausias komiškų vaidmenų atlikėjas. Režisavo spektaklių (Kaminkrėtys ir malūnininkas, 1913 m.) Išvertė A. Fredo komediją „Žvakutė užgeso“, 1914 m. ir T. Brandon. „Karolio teta“, 1923 m. Vilniaus lietuvių artistų bendrovės steigėjas ir vienas žymiausių jos aktorių, nuo 1912 m. jos direktorius.
1914 m. prasidėjus Pirmajam pasauliniam karui, mobilizuotas tarnavo Kauno tvirtovės artilerijoje. Čia jis 1915 m. vasarą pasiųstas į Peterhofo praporščikų mokyklą, 1915 m. rugsėjo mėn. baigęs mokyklą, paskirtas į 22-ąjį Sibiro pulką jaunesniuoju karininku, vėliau kuopos vadas. 1917–1918 m. 7-ajame Sibiro mirties batalione kariavo vokiečių-austrų fronte. Prasidėjus Rusijos armijoje suirutei, grįžo į tuo metu dar vokiečių okupuotą Lietuvą. Bolševikams artėjant prie Vilniaus, stojo savanoriu į Lietuvos kariuomenę. 1918–1919 m. tarnavo Vilniaus komendantūroje. 1919 m. mobilizuotas į artilerijos pulką, baterijos vyresnysis karininkas, baterijos vadas, 1920 m. kapitonas, 1924 m. majoras, kurį laiką Antrojo artilerijos pulko vadas. 1923–1925 m. lankė Aukštuosius karininkų kursus, 1925–1937 m. tarnavo Lietuvos kariuomenėje, pulkininkas leitenantas.
Nuo 1935 m. gyveno ūkyje Šveicarijos dvare netoli Jonavos. Vokietijos okupacijos metais Jonavos butų ūkio inspektorius, Jonavos burmistras. Sovietinių partizanų nužudytas.
San Marino futbolo varžybos 2003–2004 m.

2003–2004 m. San Marino futbolo pirmenybės

Tai buvo 19–asis San Marino futbolo čempionatas.
Nickelodeon

Istorija

Kanalo istorija siekia 1977 m., kai tų metų gruodžio 9 d. Kolumbe, Ohajuje, buvo įkurtas vaikams skirtas kanalas pavadinimu „The Pinwheel Network“. 1979 m. balandžio 1 d. kanalas buvo pervadintas į „Nickelodeon“ ir nuo tada tai yra laikoma oficialia kanalo įkūrimo data.
Nuo pat įkūrimo kanalo logotipas keitėsi ne vieną kartą. Žymusis oranžinis logotipas pradėtas naudoti nuo 1985 m., nuo tada jis keitėsi keletą kartų, o dabartinė versija įsigalėjo nuo 2009 m.

Programos

„Nickelodeon“ kanalu daugiausiai transliuojami įvairūs animaciniai serialai, situacijų komedijos ir draminiai serialai, vaikams skirtos muilo operos, televizijos filmai, žaidimų laidos, realybės šou ir įvairių kitų tipų televizijos programos. Visa produkcija skirta jaunesnio amžiaus žiūrovams, griežtai atsisakoma rodyti sumurtą ir prievartą. Visa, kas yra rodoma per „Nickelodeon“ ir jos dukterinius kanalus, yra originali produkcija, sukurta būtent pagal šio kanalo pageidavimus.
Žymesnės per „Nickelodeon“ rodomos arba anksčiau rodytos programos:
Buldurių konferencija

Buldurių konferencija arba Rygos konferencija – Estijos, Latvijos, Lenkijos, Ukrainos, Lietuvos ir Suomijos atstovų konferencija, įvykusi 1920 m. rugpjūčio 6 d. – rugsėjo 6 d. Bulduriuose (latv. Bulduri, dab. Jūrmalos dalis).

Lietuvos pozicija

Lietuva, kuriai grėsė Lenkijos agresija, siūlė Latvijai ir Estijai vietoj 5 sudaryti 3 šalių sąjungą, tačiau pasiūlymas nebuvo priimtas. Lietuvos atstovai, pasirašydami politinę sutartį, pareiškė, kad kol nebus sureguliuoti jos santykiai su Lenkija, Baltijos šalių sąjunga, kuriai priklausytų ir Lenkija, negalima. Lietuva atsisakė prisijungti prie karinės konvencijos. Lenkija siekė sudaryti karinę sąjungą, bet trukdė konfliktas su Lietuva. Konferencija priėmė rezoliuciją, rekomenduojančią abiejų šalių vyriausybėms nedelsiant pradėti derybas dėl tarpusavio santykių.

Karinė konvencija

Karinės konvencijos projekte buvo numatyta, kad kilus vienos ar kelių konvencijos dalyvių konfliktui su Sovietų Rusija, kitos konvencijos šalys paskelbs jai karą ir pradės karo veiksmus visomis karinėmis pajėgomis. Turėjo būti paskirtas jungtinių karinių pajėgų vyriausiais vadas ir štabo viršininkas. Latvijos vyriausybė sutiko leisti Konferencijos šalių laivams įplaukti į Latvijos uostus ir plaukioti jos teritoriniuose vandenyse per mokomąsias pratybas. 
1920 m. rugsėjo 1 d. buvo tartasi sudaryti Estijos, Latvijos, Lenkijos ir Lietuvos karinę sąjungą prieš Vokietiją, bet Suomija dalyvauti atsisakė.

Sutartis

1920 m. rugpjūčio 31 d. buvo pasirašyta politinė sutartis, pagal kurią šalys susitarė: pripažinti viena kitą de jure (jei tai dar nepadaryta); taikiai sureguliuoti ginčijamus pasienio ir teritorinius klausimus (nepasisekus kreiptis į trečiųjų teismą arba į Tautų sąjungą); nedalyvauti susitarimuose, priešiškuose kitoms sutarties šalims; sudaryti karinę konvenciją, iš esmės skirtą apsaugai nuo bolševikų valdomos Rusijos.

Pasekmės

1920 m. spalio 9 d. Lenkijos kariuomenės rinktinei, vadovaujamai L. Želigovskio, užgrobus Vilnių, Lietuvos ir Lenkijos santykiai nutrūko. Lietuvos vyriausybė atsisakė ratifikuoti politinę sutartį, dėl to jos neratifikavo ir kitos valstybės. 
Konferencija parengė Baltijos valstybių delegacijų tarybos statutą; taryba veikė 2 m., bet Lietuva joje nedalyvavo. Teisinė Konferencijos komisija parengė teisinių konvencijų (konsulų, pašto ir telegrafo, civilinio proceso) projektų, kurie vėliau buvo priimti ir pasirašyti.
Induras

Pavadinimo kilmė

Miestui vardą davė dvi istorinės šventyklos – Indreshwar ir Indrapur.
Balingrado Dievo Apvaizdos bažnyčia

Istorija

Punžonių dvaro savininkai Ignas Balinskis ir Elžbieta Balinskienė 1827 m. pastatė dabartinę mūrinę bažnyčią. Ji buvo Karkažiškių parapijos filija. Vietovę, vadintą Bageliškėmis, dvarininkai pavadino Balingradu.
XIX a. viduryje Balingrado apylinkėmis ir bažnyčia domėjosi grafo Konstantino Tiškevičiaus mokslinė ekspedicija. Savo veikale K. Tiškevičius pateikia informacijos apie bažnyčioje buvusią paveikslų kolekciją, skrupulingai ir nuosekliai aprašė bažnyčios paveikslus, kurie grafui paliko teigiamą įspūdį. Paminėtas senas italų mokyklos tapytas Šv. Sebastijano paveikslas, taip pat bažnyčioje, choruose, nedidelis paveikslėlis, puiki gero originalo kopija, vaizduojantis rašantį Matą evangelistą. Abipus didžiojo altoriaus buvo du nedideli Peterburgo mokyklos paveikslai, o didžiajame altoriuje – nemažas paveikslas, kuriame nupieštas natūralaus dydžio Šv. Ignotas.
Rusijos valdžia bažnyčią 1870 m. uždarė. Po carinės valdžios įsakymo uždaryti bažnyčią, buvo stengtasi kuo greičiau sugriauti ir parduoti ją statybinėms medžiagoms. Kaimo gyventojai to padaryti neleido, bet tuometinis Punžonių valdytojas Maciejus Stabrovskis gyventojų norų nepaisė. Savo reikmėms jis panaudojo bažnyčios duris, o iš geležinių kryžių pasigamino noragus žemei arti. Legenda byloja, kad už tokį poelgį dvarininkas susilaukė bausmės. Darbų metu perkūnas nutrenkė darbininką, kuris arė žemę iš bažnyčios kryžių pasigamintais noragais. Pats M. Stabrovskis susirgo silpnaprotyste ir mirė didelėse kančiose.
Lenkams okupavus Vilniaus kraštą, padėtis Balingrade šiek tiek pasikeitė. Atsirado galimybė atstatyti Dievo Apvaizdos bažnyčią. 1927 m. Petras Strabovskis (M. Strabovskio sūnus) iš Punžonių ėmėsi bažnyčios remonto darbų. Savo lėšomis jis atstatė bažnyčią ir išskyrė jai 14 ha. žemės. 1928 m. įkurta parapija. Suremontuotą bažnyčią 1928 m. rugsėjo 30 d. konsekravo arkivyskupas Romualdas Jalbžikovskis.
2009 m. bažnyčioje vyko renovavimo darbai.

Architektūra

Bažnyčia stačiakampio plano, vienabokštė, vienanavė, be apsidės. Bažnyčios rūsyje palaidotas jos fundatorius Ignas Balinskis. Šventoriaus tvora akmenų mūro.
FK Chudža Karimov

Istorija

Įkurtas 1995 m. Žaidė aukščiausioje šalies futbolo lygoje.
2004 į užsienį išvykus klubo šeimininkui, liko be paramos ir po 22 turų buvo pašalinti iš pirmenybių.
Komanda išformuota, o klubas likviduotas.
Bransko valsčius

Istorija

Nuo V a. pr. m. e. iki X a. šiose vietovėse gyveno lietuviams artima baltų gentis - jotvingiai. XIII a.-XIV a. šias žemes užėmė Lietuvos Didžioji Kunigaikštystė. Nuo XIII a.-XIV a. iki 1513 m. priklausė Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės Trakų vaivadijai, nuo 1513 m. iki 1569 m. Liublino unijos Palenkės vaivadijai. Nuo 1569 m. iki 1795 m. buvo Abiejų Tautų Respublikos Mažosios Lenkijos provincijos Palenkės vaivadijos valdose. Nuo 1795 m. iki 1807 m. priklausė Prūsijos karalystės Naujosios Rytų Prūsijos Balstogės departamentui. 1807-1842 m. priklausė Rusijos imperijos, Balstogės sričiai, 1842-1914 m. Gardino gubernijai. Nuo 1914 m. iki 1919 m. priklausė Vokietijos imperijos Oberosto sričiai. 1919-1939 m. priklausė Lenkijos tarpukario Balstogės vaivadijai. 1919-1934 m. ir 1952-1954 m. dalis valsčiaus kaimų priklausė Topčevo valsčiui. 1939-1941 m. priklausė Tarybų Sąjungos, Baltarusijos TSR, Balstogės srities, Bransko rajonui. 1941-1944 m. priklausė Trečiojo reicho, Balstogės sričiai. Nuo 1945 m. priklauso Lenkijai. 1945-1999 m. priklausė Balstogės vaivadijai.

Administracinis suskirstymas

Bronka, Burchatai, Bžežnica, Chojevas, Chojevo Kolonija, Chrošcianka, Dembovas, Domanovas, Ferma, Glinikas, Holonkai, Jarmarkovščizna, Kadlubuvka, Kalnica, Kalnoviecas, Kiersnovas, Kiersnuvekas, Kievlakai, Klichai, Konotopa, Koševas, Lubiešče, Majerovizna, Markovas, Mienas, Novosadai, Oleksinas, Olendai, Olendzkiai, Olševekas, Olševas, Otapai, Pace, Patokai, Pietraškai, Plonovas, Poletilai, Poplavai, Prušanka Barankai, Prušanka Stara,  Puchali Nove, Puchali Stare, Spiešinas, Šcionai, Šmurlai, Šviridai, Vidžgovas, Zaluskie Korone, Zaluskie Košcelne ir Zaniai.
Kapėnai

Geografija

Kapėnų šiauriniu pakraščiu į Virvyčią teka Trimėsėdis, pietiniu – Bugenė. Yra užtvanka per Virvytę. Į šiaurės rytus nuo kaimo yra Ventos regioninis parkas.
Krievukalnis

Aplinkiniai piliakalniai

Kruotės piliakalnis 18 kmTulčų piliakalnis 8 km
Kalvenės piliakalnis 12,5 km
Upeniekų piliakalnis 8 km
Indulių piliakalnis 3,7 km
Embutės pilis 2,8 kmAsytės piliakalnis 6,1 km
Kerų piliakalnis 11 kmSpingų piliakalnis 4,6 kmApuolės piliakalnis 28 kmBatos piliakalnis 8 km
Ritinės piliakalnis 17 km
Orlando Magic

Istorija

Komanda buvo įkurta 1989 m., kai NBA lyga plėtėsi.
Pussy Riot

Pankiška malda

Trys „Pussy Riot“ narės – Nadežda Tolokonnikova, Marija Aliochina ir Jekaterina Samucevič – buvo sulaikytos 2012 m. vasario mėn., kai pagrindinėje Maskvos Kristaus Išganytojo katedroje surengė triukšmingą protestą. Jos su kaukėmis katedroje meldėsi, kad Rusija būtų išvaduota nuo prezidento Vladimiro Putino. Merginos buvo pripažintos kaltomis dėl „chuliganizmo iš religinės neapykantos“. Areštas ir po to sekęs nuosprendis joms praleisti dvejus metus darbo stovykloje sutelkė viso pasaulio dėmesį į pilietinių teisių ribojimą ir teisinės valstybės trūkumus Rusijoje, byla sulaukė tarptautinio pasmerkimo. Dvi grupės narės išvežtos į atokias kolonijas Mordovijoje ir Permės krašte, kur atliks dvejų metų laisvės atėmimo bausmę. Šiose teritorijose sovietų laikais buvo įrengtos kalinių kolonijos, sąlygos stovyklose itin griežtos.

Įvertinimas

Tarptautinė nevyriausybinė žmogaus teisių gynimo organizacija Amnesty International pripažino nuteistąsias grupės nares „sąžinės kalinėmis“. 2012 m. grupė nominuota nacionalinei Kandinskio premijai, Andrejaus Sacharovo premijai.
Klusai (Elkas)

Istorija

Gyvenvietė pirmąkart paminėta 1551 m. kai Ryno seniūnas Georgas von Diebes pardavė Vaitiekui Mikusachui žemės sklypą prie dabartinio Lipinskio ežero. Pradėjo kurtis kaimas, kurio gyventojai aštuoneriems metams buvo atleisti nuo mokesčiu. Būdami svarbių kelių sankryžoje Klusai sparčiai augo – jau 1564 m. kaime veikė penkios smuklės. 1710 m. krašte siautėjo maro epidemija.
Klusai iki 1945 m. priklausė Rytprūsiams, vėliau įėjo į Lenkijos sudėtį. Iki 1954 m. buvo to paties pavadinimo valsčiaus centru, priklausė Suvalkų vaivadijai. Po 1975–1998 m. administracinės reformos Klusai pavaldūs Varmijos Mozūrų vaivadijai.

Bažnyčia

Dar 1354 m. apylinkėje veikė nedidelis vienuolynas Clausula Mariana, nuo kurio pavadinimo ir atsirado kaimo vardas. Spėjama, kad pirmoji bažyčia šioje vietoje iškilo 1454 m., o 1530 m. jau veikė parapijinė mokykla. 1754 m. minimas sunykęs bažnyčios pastatas, atremontuotas jis dar sulaukė 1858 m. (tais metais sudegė). Vėliau prasidėjo dabartinės bažnyčios statyba, kuri užtruko iki pat 1884 m.
Po Antrojo pasaulinio karo katalikams atiduota Klusų Dievo Motinos Tikinčiųjų Globėjos bažnyčia (lenk. Kościół Matki Bożej Wspomożenia Wiernych w Klusach) dabar priklauso Luko Šventos šeimynos dekanatui, pavaldi Luko vyskupijai. Prapija apima kelis gretimus kaimus, o parapijiečių skaičius siekia 1500 (1999 m. duomenys). Dvejos koplyčios – Skomak Vielki ir Rožynskio kaimuose. Bažnyčioje išliko Terleckio iš Karaliaučiaus pagaminti vargonai ir 1861 m. išlietas varpas.

Žymėtasis akmuo

Kaimo apylinkėse nuo seno gulėjo keistų formų akmuo. Jo paviršiaus įdubimai primena velnio pėdą. Pasak legendos ji atsirado 1640 m., kai kunigas Vyšnevskis išvarė nelabąjį iš vienos tekėti susiruošusios merginos. Kai 1656 m. Švedų tvano metu prie kaimo prisiartino Lenkijos karaliaus siųsta totorių kariuomenė, akmuo skleidė tokią nepakantumo atmosferą, kad kariškiai nusprendė nerizikuoti ir pasuko savo žirgus atgal. Nuo to laiko rieduliui prigijo Velnio akmens vardas.
Dabar šį riedulį galima pamatyti prie bažnyčios. Kai kurių tyrinėtojų nuomone, senovės jotvingiams jis anksčiau galėjo tarnauti kaip aukojimo altorius.
Gintaras Karosas

Biografija

1998 m. baigė skulptūrą Vilniaus dailės akademijoje. 1991 metais pastatė pirmąją skulptūrą Europos parke – „Europos parko simbolį“, kuri buvo paskata kitiems menininkams prisidėti prie Europos parko plėtros. Gintaras Karosas yra viso Europos parko 55 ha kraštovaizdžio autorius. Be šio kūrinio, Europos parke stovi šie didelio mastelio Gintaro Karoso kūriniai: „LNK Infomedis“, „Europos centro monumentas“, „Jūsų patogumui“, „Vieta“, „Pamatai/Langas“, „Nuo svajonės iki dabar“, „Besikeičiantys“, „Ženklas“, „Siena“, „Kultūra“, „Kristijonui Donelaičiui“ ir kiti. 2001-2006 m. Europos parke sukūrė skulptūrinės architektūros Edukacijos centrą. 
2009–2011 m., 2011–2015 m. 2015–2019 m. ir nuo 2019 m. Vilniaus rajono savivaldybės tarybos narys.  
Koalicijos Kartu – už pažangą Vilniaus rajone! iškeltas kaip nepartinis kandidatas 2015 m. dalyvavo rinkimuose į Vilniaus rajono merus ir surinko 17,26 proc. rajono gyventojų balsų (liko antroje vietoje po LLRA kandidato). 
Sutuoktinė Lina.

Įvertinimas

2006 m. Nacionalinė pažangos premija.
Klaudijus Ptolemėjus

Klaudijus Ptolemėjus (gr. Κλαύδιος Πτολεμαιος; ~90 – ~168 m.) – graikų geografas, astronomas ir astrologas, gyvenęs ir dirbęs Aleksandrijoje.
Svarbiausi traktatai, kelis amžius buvę vieni svarbiausių mokslo veikalų Europos ir islamiškajame moksle – „Almagestas“ ir „Geografija“. Sudarė „Karalių chronologinį kanoną“ – svarbų chronologijos šaltinį. Apie jo biografiją duomenų praktiškai nėra.

Astronomija

Svarbiausias astronominis veikalas – „Almagestas“. Į jį sudėtos visos iki tol sukauptos astronominės žinios, labai daug remtasi Hiparcho astronominiais darbais (parašytais prieš 3 amžius). Ptolemėjus suformulavo geocentrinę sistemą. „Almageste“ buvo žvaigždžių katalogas, aprašyti 48 žvaigždynai. Ilgus metus ši knyga buvo navigacijos pagal žvaigždes vadovėlis.

Geografija

Aštuonių tomų veikale „Geografija“ apibendrino senovės graikų ir romėnų geografijos žinias, išdėstė žemėlapių sudarymo pagrindus, surašė daugiau nei 8000 geografinių vietų, nurodė daugumos jų koordinates, įdėjo 26 žemės paviršiaus žemėlapius. Traktatas sudarė vieną knygą, o koordinačių lentelės - veikalo dalį nuo antro iki septinto tomo. Šis mokslo darbas teikė instrukcijas, kaip sudaryti matematiškai pagrįstus žemėlapius. Ptolemėjus nemažai rėmėsi kitų graikų mokslininkų – Eratosteno, Hiparcho, Poseidonijo, Marino Tyriečio darbais. Veikalas „Geografija“ net 14 šimtmečių buvo laikomas svarbiausiu Europoje geografijos ir kartografijos šaltiniu.
Ptolemėjas sukūrė dvi žemėlapių projekcijas: kūginę, kurioje platumą žyminčios lygiagretės parodytos kaip koncentriniai apsriti lankai, ir pseudokūginę, kurioje ilgumą žyminčios linijos yra ne lenktos, o tiesios.
Ptolemėjus savo darbe mini Sarmatų vandenyną (Baltijos jūrą), venedus ir Venedų įlanką (Gdansko įlanka), Turunto, Rudono ir Chronono upes, kurios tapatinamos su Dauguva, Venta ir Nemunu, bei kelias baltų gentis – sudinus (sudūvius), galindus, sėlius (saloi), stavanus ir kitus.

Muzikos teorija

Ptolemėjaus veikale „Harmonija“ aprašyti muzikos garsų matematiniai santykiai. Jis pirmasis apibūdino oktavos sąvoką.
Aciety

Tinklo prasmė

IT industrija ne visada pasižymi dideliu skaidrumu. Joje gausu tarpininkų, kurie spekuliuoja projektais ir priverčia klientus mokėti kur kas daugiau nei už tai gauna konkrečius darbus atliekantys asmenys. Tarpininkai didina paslaugų kainas, apsunkina komunikaciją ir kartais sąlygoja netinkamo paslaugų tiekėjo pasirinkimą. Užsakovai dažnai nebūna idealiai patenkinti suteiktomis paslaugomis. Pavyzdžiui, 41 % įmonių vadovų ES pradeda naują IT partnerių paiešką, senajam projektui pasibaigus, o 8 % iš jų kategoriškai atsisako dirbti su buvusiais paslaugų tiekėjais. Didelė rizika, nesusikalbėjimai bei kultūriniai skirtumai nulemia, jog įmonės dažniau renkasi samdyti programuotojus vietoj to, kad patikėti šiuos darbus specializuotam partneriui – paslaugų tiekėjui. Tokiu atveju susiduriama su kita problema – vietinis aukštos kvalifikacijos specialistų kiekis yra ribotas ir pasižymi didelėmis išlaidomis tiek jų pritraukimui, tiek išlaikymui.
„Aciety“ tinklas sukurtas kaip siūlomas šios problemos sprendimas. Ši platforma tapo vystomo IT įmonių tinklo pagrindu. Veiklai plėtoti „Aciety“ tinklas finansavimą pritraukė naudodamas minios investavimo metodą, kuomet investicijos buvo pritrauktos mažomis sumomis iš didesnio pavienių investuotojų skaičiaus.
Spauda „Aciety“ apibūdina kaip efektyvų būdą surasti tinkamus IT partnerius arba programuotojus. 2015 metais kompanija tikisi pritraukti papildomo $300 000 finansavimo. „Aciety“ laikomas minios investavimo pradininku Lietuvoje. „Aciety“ siekia pritraukti papildomo kapitalo minios investavimo būdais. 2015 metais „Aciety“ savo veiklą praplėtė į San Franciską.

Pasiekimai

„Aciety“ laimėjo Briliant Young Entrepreneurs 2014 verslo konkursą ir 15 tūkst. EUR prizą Lietuvoje.
Marija Eleonora von Brandenburg

Biografija

Marija Eleonora gimė 1599 m. lapkričio 11 d. Brandenburgo elektoriaus Jono Žygimanto (vok. Johann Sigismund (Brandenburg)) ir Prūsijos kunigaikštienės Anos (vok. Anna von Preußen und Jülich-Kleve-Berg) šeimoje .