google/wiki40b huggingface dataset:
Targovicos konfederacija

Priežastys

Konfederacijos tikslas buvo su Rusijos parama likviduoti Ketverių metų Seimo pažangias reformas ir Gegužės trečiosios konstitucijos nustatytą Abiejų Tautų Respublikos santvarką. 
Konfederacijos iniciatoriai buvo S. F. Potockis (Stanisław Szczęsny Potocki), Lenkijos lauko etmonas S. Ževuskis (Seweryn Rzewuski), etmonas P. K. Branickis (Franciszek Ksawery Branicki) su kitais lenkų magnatais (iš viso 14 žmonių) Peterburge 1792 m. balandžio 27 d. pasirašė konfederacijos manifestą ir prisiekė jo laikytis.
Manifeste konfederatai protestavo prieš Seimo reformas, ypač prieš monarcho sosto paveldimumą, Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės (LDK) ir Lenkijos unijos sąlygų pažeidimą, bežemių bajorų nušalinimą nuo politinės veiklos. Taip pat konfederatai pareiškė, kad jie yra už Abiejų Tautų Respublikos teritorijos neliečiamumą. Buvo skelbiama, kad Rusijos kariuomenė įžengia į Respubliką konfederatų prašymu. Manifestas su suklastota data (1792 m. gegužės 14 d.) buvo viešai paskelbtas Targovicoje (Ukraina). LDK konfederacijos šalininkai pasivadino LDK generaline laisvąja konfederacija.

Kariniai veiksmai ir veikla

Per 1792 m. gegužės 23 d. − liepos 25 d. kovas Rusijos kariuomenė (~64 000) sumušė Respublikos kariuomenę (~45 000) ir birželio 14 d. užėmė Vilnių, o rugpjūčio pradžioje − Varšuvą.
Okupuotoje teritorijoje valdžia atiteko konfederatams. Vilniuje jų vadovybės pirmininkas buvo LDK kancleris A. Sapiega. 1792 m. liepos 24 d. konfederatų valdžią pripažino ir Abiejų Tautų Respublikos karalius S. A. Poniatovskis (Stanisław August Poniatowski).
1792 m. rugsėjo 11 d. Breste konfederatai ir LDK konfederacija susijungė į Abiejų Tautų generalinę konfederaciją.

Rezultatai ir pasekmės

Konfederatai atkūrė Respublikoje santvarką, buvusią iki 1788 m., persekiojo Ketverių metų Seimo pažangiuosius veikėjus, kovojo prieš revoliucinės Prancūzijos įtaką.
Targovicos konfederacijos ir Rusijos kariuomenės įvedimo rezultatas − Antrasis Abiejų Tautų Respublikos padalijimas. Oficialiai Targovicos konfederacija panaikinta 1793 m. rugsėjo mėnesį. Nuo rugsėjo 15 d. ją pakeitė Gardino Seimo konfederacija, panaikinusi daugelį Targovicos konfederacijos nutarimų. Prieš įvestą režimą įvyko 1794 m. sukilimas, per kurį daugelis Targovicos konfederatų buvo pakarti.
Exposed

Turinys

Izabelė, grįždama po naktinės pamainos, metro pamato vyrą, kuris jai pasirodo esąs angelas. Tuo pat metu joje pačioje metro stotelėje nužudomas policininkas Kulenas. Šio porininkas, detektyvas Galbanas, bando rasti užpuoliką, iki kurio, kaip jis tiki, gali atvesti tuo pat metu metro buvusi mergina.
Galbanas ieško Izabelos, tačiau niekas nėra suinteresuotas tyrimu: miręs kolega buvo korumpuotas policininkas ir tiesos atskleidimas gali pakenkti ir šio reputacijai, ir išmokų šeimai panaikinimu.
Tuo tarpu Izabela, dirbanti su vaikais, pati gyvena su savo vaikino šeima, o pastarasis tarnauja Artimuosiuose Rytuose ir ryšį palaiko tik per kompiuterį. Vieną vakarą jis neprisijungia sutartu laiku ir šeima sužino, kad vaikinas žuvo. Kaip tik tą dieną Izabela sužino esanti nėščia. Ji pasakoja šeimai, kad tai ženklas, kurį jai davė metro matytas angelas, tačiau tuo niekas netiki. Vaikino šeima apkaltina ją neištikimybe ir išveja merginą į gatvę.
Tuo metu Izabela pradeda įtarti, kad viena iš mergaičių, lankančių jos grupę, namie patiria seksualinę prievartą. Tai pažadina jos pačios prisiminumus apie vaikystėje patirtą smurtą ir apie užslėptus prisiminimus metro stotelėje, kuomet ją užpuolė ir išprievartavo vėliau nužudytas policininkas Kulenas. Izabela eina kartu su mergaite į šios namus, kur, kilus konfliktui, nužudo šios tėvą. Į įvykio vietą atvyksta detektyvas Galbanas, kuris supranta radęs merginą, kurios taip ieškojo...
Sniego riba

Sniego riba – linija, aukščiau kurios arba nuo kurios poliaus link sniego ir ledo danga išsilaiko visus metus. Jos aukštis priklauso nuo temperatūros ir atmosferos drėgmės.
Sniego riba leidžiasi krentant temperatūrai ir didėjant kritulių kiekiui. Ji taip pat yra žemesnė arčiau jūros, dėl vėsesnių vasarų jūrinio klimato zonose.
Prie pusiaujo jos aukštis – ~4,5 km. Kyla artėjant link atogrąžų. Tibeto plynaukštėje – iki 5,7 km, Anduose – iki 6,5 km. Artėjant link polių nusileidžia iki jūros lygio.
Oxford English Dictionary

Oxford English Dictionary (OED) – žodynas, kurį leidžia Oksfordo universiteto leidykla. Laikomas išsamausiu ir autoritetingiausiu anglų kalbos žodynu.
2005 m. lapkritį jame buvo 301 100 pagrindinių įrašų, 350 milijonų ženklų. Paskutinė išleista visa žodyno versija (1989 m.) buvo 21 730-ties puslapių.
Reveka Levina

Biografija

Gimė 1899 m. lapkričio 13 d. Žagarėje. 1918 m. tapo Tarybų Sąjungos komunistų partijos nare. Iki 1926 m. gyveno Saratove, vėliau Maskvoje. Baigė Maskvos J. Sverdlovo komunistinį universitetą bei Maskvos raudonosios profesūros institutą. Nuo 1931 m. iki 1948 m. dirbo TSRS mokslų akademijos agronomijos skyriuje, 1939-1947 m. skyriaus direktorė. 1939 m. tapo TSRS mokslų akademijos korespondente atsakinga už ekonomiką. 1948 m. suimta ir įkalinta iki 1954 metų. 1955 m. vėl pakviesta dirbti TSRS mokslų akademijos korespondente. Mirė 1964 m. gruodžio 18 d. Maskvoje. Vyras buvo medikas, patofiziologas Levas Karlikas (1898-1975), sūnus fizikas Michailas Levinas (1921-1992).
Kelionių teisė

Kelionių teisė - teisės šaka; visuma teisės normų, reguliuojančių keliavimą, turizmą.

Pošakiai

Privatinė kelionių teisė reguliuoja privatinius santykius. Pvz., kai sudaromos turizmo paslaugų teikimo sutartys (pvz., Keleivių vežimo, dėl apgyvendinimo paslaugų teikimo ir kitos sutartys, susijusios su kelionių organizavimu).
Viešoji kelionių teisė (iš esmės administracinė teisė) nustato keliavimo reikalavimus. Pvz., įtvirtina kelionės dokumentų (tokių, kaip, pvz., pasas, Asmens grįžimo pažymėjimas, Vaiko kelionės dokumentas) reikalavimus.

Turizmo teisė

Turizmo teisė reguliuoja turizmo veiklą (pvz., kas yra gidas, ekskursija, Kelionių agentūra, turistas).
Lietuvoje turizmo verslo organizavimo principus reguliuoja LR turizmo įstatymas. Jis nustato reikalavimus turizmo paslaugų teikimui ir turistų (vartotojų) teisių apsaugai bei valstybės, savivaldybių institucijų kompetenciją turizmo reguliavimo, planavimo ir turizmo išteklių naudojimo srityje.
Truskavos valsčius

Truskavos valsčius buvo vidurio Lietuvoje. Centras – Truskava.
Albanijos vėliava

Albanijos vėliava – raudoname fone juodas dvigalvis erelis.
Jis paimtas iš Albanijos nacionalinio didvyrio Gregorijaus Kastrijoto (dar žinomo kaip Skanderbegas), XV amžiuje vadovavusio albanų sukilimui prieš Osmanų imperiją ir trumpam iškovojusiam nepriklausomybę (1443–1478), antspaudo. Spėjama, kad Skanderbego erelis paveldėtas iš Bizantijos imperijos herbo. Erelis turi 25 plunksnas, simbolizuojančias 25 metus, kuriuos Skanderbergas kovojo prieš turkus ir 25 Skanderbego surengus mūšius prieš juos.
1911 metais Dede Gjon Luli, būdamas su savo vyrais tarp dviejų frontų (su slavais ir turkais), šiaurės Albanijos Alpėse nuo Deçic viršūnės paskelbė Albanijos nepriklausomybę. Tai buvo pirmas kartas po 500 metų, kai buvo iškelta Albanijos valstybinė vėliava. 1912 Vloroje Albanijos buvo oficialiai paskelbta nepriklausomybė. Albanijos Karalystės ir komunistinės Albanijos laikais buvo naudota vėliava labai panaši į dabartinę. Pirmojoje virš erelio buvo pavaizduotas Skanderbego šalmas, antrojoje – raudona žvaigždė su geltonu apvadu. Dabartinė vėliava oficialiai patvirtinta 1992 metų balandžio 7 dieną.
Tokią pačią vėliavą, kaip tautinę vėliavą naudoja Kosovo ir Makedonijos albanai.
Albanijos prekybos ir karinė jūrų vėliava skiriasi nuo valstybinės vėliavos. Prekybos vėliavą sudaro trys horizontalios juostos: raudona, juoda ir raudona. Karinė jūrų vėliava panaši į valstybinę vėliavą, tačiau čia erelis pavaizduotas baltame fone, o apatinėje vėliavos dalyje yra raudona juosta.
Nausodžio piliakalnis

Piliakalnis

Piliakalnis ir papilys įrengti Babrungo kairiojo kranto slėnyje esančiose atskirose kalvose, 700 m į šiaurę nuo Gandingos piliakalnio. Piliakalnio aikštelė beveik keturkampė, 16x14 m dydžio, 1 m žemesniu pietrytiniu šonu. Šiaurės rytų šlaite, 2 m žemiau aikštelės yra 2 m pločio terasa, 4 m žemiau kurios yra kita 4 m pločio terasa. Šlaitai statūs, 16 m aukščio.
Vakarinė ir šiaurinė piliakalnio pusės nuplautos, aikštelėje iškasta duobė. Aikštelė dirvonuoja, šlaitai apaugę lapuočiais.

Papilys

Papilys, Pilalė arba antrasis piliakalnis (55°53′42.8″N 21°46′27.7″E) įrengtas 200 m į šiaurės rytus nuo piliakalnio. Aikštelė netaisyklingo ovalo formos, pailga rytų – vakarų kryptimi, smailėjančiu vakariniu galu, 2 m aukštesne vakarine puse, 110 m ilgio, 54 m pločio. Rytiniame šlaite, 3 m žemiau aikštelės yra 20 m ilgio, 76 m pločio terasa.
Papilys apaugęs lapuočiais.

Aplinkiniai piliakalniai

Sauserių piliakalnis 15 km
Pakutuvėnų piliakalnis 6 kmGintališkės piliakalnis 17 km
Stirbaičių piliakalnis 10 kmSurblių piliakalnis 8 km
Lieplaukalės piliakalnis 5 kmMišučių piliakalnis 23 km
Kartenos piliakalnis 18 kmPlungės piliakalnis 4 km
Lauko Sodos piliakalnis 25 kmVieštovėnų piliakalnis 3 km
Antkalnio piliakalnis 22 kmGandingos piliakalnis 0,7 km
Varkalių piliakalnis 0.8 kmStalgėnų piliakalnis 8 km
Lekemės piliakalnis 6 km
Lapkričio 13

Šventės

(kol kas neįvestos)

Vardadieniai

Arkadijus – Eirimė – Norvydas
Kaitinančioji cigaretė

Kaitinančioji cigaretė, kaitinamasis tabakas – rūkymui skirtas produktas, susidedantis iš kaitinančiojo prietaiso ir į jį įstatomos tabako lazdelės.
Lazdelė, kuri įstatoma į laikiklį, yra pagaminta iš mažų tabako šakelių, kurios gruntuojamos, o po to ištirpinamos pridėtu glikolu, sulankstomos į tabako lakštus, kurie vėliau suvyniojami suteikiant lazdelės formą. Tabako lazdelę įstačius į ją kaitinantį laikiklį, šis įkaitina tabaką iki sąlyginai žemesnės temperatūros (~260 °C) nei įprastinėse cigaretėse (iki 900 °C). Rūkančiajam įtraukus susidariusius tabako dūmus, savo sudėtyje turinčius nikotino ir kitokių chemikalų, įskaitant kancerogenus, patiriamas panašus pojūtis lyg rūkant įprastinę cigaretę.
Nėra patikimų duomenų, įrodančių, jog šie gaminiai daro mažiau žalos sveikatai nei kitos cigaretės.

Poveikis sveikatai

Vieši pareiškimai, jog kaitinamojo tabako gaminiai nėra žalingi sveikatai tėra paremti tik pačios tabako pramonės atliktų tyrimų rezultatais, nėra patikimų nepriklausomų įrodymų, patvirtinančių tokius teiginius. Nepakanka esamų mokslinių tyrimų šių gaminių daromos žalos sveikatai lygiui įvertinti. Anot kai kurių mokslininkų, kaitinamojo tabako gaminiai yra tokie pat žalingi kaip ir tradicinės cigaretės.

Istorija

Pirmasis rinkoje 1988 m. pasirodęs kaitinamojo tabako produktas buvo kompanijos „R. J. Reynolds“ bedūmės cigaretės „Premier“. Daugumos rūkančiųjų cigaretės buvo apibūdintos kaip nepatogios ir nemalonaus skonio. Savo išvaizda jos priminė įprastines cigaretes ir įkaitintos išskirdavo nikotino aerozolį.
„Philip Morris International“ 1998 m. pristatė į Accord kaitinantį prietaisą įstatytą cigaretę. Baterijomis maitinamas įrenginys buvo pranešimų gaviklio dydžio. 2007 m. „Philip Morris“ rinkai pristatė produktą Heatbar. Šis mobiliojo telefono dydžio prietaisas įkaitindavo specialiai sukurtas cigaretes, užuot jas pridegdamas. Vienintelis šių cigarečių privalumas buvo sumažėjusi pasyvaus rūkymo rizika.
Didėjantis nepasitenkinimas silpnu elektroninių cigarečių suteikiamu pojūčiu gerklei skatina didžiąsias tabako kompanijas kurti ir tobulinti kaitinamojo tabako produktus.
Leonas Jonikas

Biografija

1911 m. atvyko į JAV. Dirbo plieno liejykloje, anglių kasyklose, automobilių gamykloje, 1931–1969 m. – laikraščio „Vilnis“ redakcijoje. Dalyvavo Amerikos lietuvių kongreso, įkurto 1936 m., veikloje. Nuo 1946 m. Lietuvių meno sąjungos sekretorius. 1950–1951 m. – žurnalo „Liaudies menas“ redaktorius. Sudarinėjo ir redagavo „Vilnies“ kalendorius. Daugiausia rašė tarptautiniais klausimais.
Abdoulaye Wade

Politinė veikla

Afrikos sąjungos viršūnių susirinkime 1974 m. Wade susitarė su tuometiniu prezidentu Leopoldu Sedar Senghoru dėl naujos partijos steigimo. Senegalo Demokratų partija buvo įkurta tų pačių metų liepos 31 d. Pagal galiojančius įstatymus šalyje galėjo būti tik trys partijos su skirtingomis ideologijomis. Wade’o partija pasirinko liberalizmą.
Pirmą kartą prezidento rinkimuose Wade’as dalyvavo 1978 m. vasarį, surinkdamas 17,38 % balsų, pralaimėdamas Senghorui. Tais pačiais metais jis buvo išrinktas į Nacionalinę Asamblėją, kurioje dirbo iki 1980 m. Dar kartą jis dalyvavo prezidento rinkimuose 1983 m. ir 1988 m., kaskart užimdamas antrą vietą, šiuos kartus likdamas už Senghoro pasekėjo Abdou Dioufo nugaros. Per 1988 m. rinkimus Wade’as buvo suimtas už protestus prieš rinkimų rezultatus. Tada jis išvyko į Prancūziją ir ten gyveno iki 1990 m.
1993 m. vasarį prezidento rinkimuose Wade’as vėl buvo antras, su 32 % balsų, likdamas už Dioufo, surinkusio 58 %. Po 1993 m. gegužės mėn. viceprezidento Babacaro Seye nužudymo, Wade’as kartu su kitais partijos lyderiais buvo apklausiami policijoje. Spalio 1 d. Wade’as, jo žmona ir du partijos nariai buvo apkaltinti bendradarbiavimu žmogžudystėje, tačiau jie nebuvo suimti. Per 1994 m. riauŠes Wade’as buvo suimtas ir apkaltintas darantis grėsmę valstybei. Dalyvavimo žmogžudystėje kaltinimai buvo panaikinti tų pačių metų gegužės mėn., o Wade’as su savo bendražygiais pradėjo bado streiką. Iš kalėjimo jie buvo paleisti liepos 4 d., o visi kaltinimai panaikinti rugpjūčio 30 d.
Wade’as porą metų praleido Prancūzijoje, o į Senegalą sugrįžo 1999 m. spalio 27 d. Pirmajame 2000 m. prezidento rinkimų ture jis surinko 31 %, o jo priešininkas nesugebėjo surinkti daugumos, tad buvo surengtas antras turas. Šiame ture Wade’a palaikė dauguma partijų, tad jis surinkęs 58,49 % balsų tapo Senegalo prezidentu. Eiti šias pareigas jis pradėjo balandžio 1 d., o premjeru paskyrė Moustapha Niasse.
Naujoji konstitucija buvo priimta 2001 m., kuri sumažino prezidentavimo terminą nuo 7 iki 5 metų. 2006 m. balandžio 13 Wade’as pranešė, kad nauji rinkimai įvyks 2007 vasario 25 d.
Senovės Korintas

Senovės Korintas – senovės Graikijos miestas-valstybė, egzistavęs istoriniame Korintijos regione XII–IV a. pr. m. e. Tai buvo stipriausias Korintijos polis. Jo centras (Korinto miestas) buvo kitoje vietoje nei dabartinis Korintas. Rytuose polis lietėsi su Megara, vakaruose – su Sikijonu, pietuose – su Tenėja.

Senovė

Senovės graikai Korinto įkūrėju laikė Helijo palikuonį Korintą. Korinto valdovų pirmtakas buvo Sizifas. II tūkstantmetyje pr. m. e. Senojo Korinto vietoje egzistavo Mikėnų kultūros miestas-valstybė. Pasak Homero mito, Korinte Medėja nužudė savo vaikus.
XII a. pr. m. e. Korinte jau įsitvirtino vietinė Bakchiadų dinastija, kuri viešpatavo mieste iki pat VII a. pr. m. e. Korintas buvo pagarsėjęs Bakcho (graikų tapatinamo su Dionisu) garbinimo centras. Jo centrinė šventykla Akrokorintas buvo skirta Afroditei. Taip pat Korinte buvo rengiamos Istmo žaidynės.
Nuo VII a. pr. m. e. Korinte valdė tironų Kapselidų dinastija, tarp kurių buvo Kapselas, Periandras. Tai buvo Korinto suklestėjimas, kuomet korintiečiai steigė savo kolonijas už Graikijos ribų, tokias, kaip Sirakūzai, Epidamnas, Ambracija, Kerkyra, Apolonija. Tuo metu buvo atrastas korintinis orderis.
Korintas aktyviai dalyvavo senovės prekyboje. Jis valdė du uostus – Lechaioną prie Korinto įlankos ir Kenchreai prie Sarono įlankos. Jau tada buvo suplanuotas Korinto kanalas, tačiau vietoj jo pastatytas diolkas – kelias pervilkti valtis per Istmo sąsmauką.

Klasikinis laikotarpis

Persų karų laikotarpio pradžioje Korintas rėmė Atiką, dalyvaudamas įvairiuose karuose. Tačiau vėliau Spartos iniciatyva iš Korinto buvo išvyti tironai, ir Korintas įstojo į Peloponeso sąjungą.
Peloponeso karų laikotarpiu Korintas palaikė Spartos pusę, tačiau ilgainiui jis su Tėbais buvo nepatenkintas Spartos hegemonija, todėl pradėjo Korinto karą, kuris dar labiau nusilpnino šį polį.
Karai atnešė Korintą į Makedonijos glėbį. 338 m. pr. m. e. Makedonija suvienijo visas Graikijos valstybes į Helenų sąjungą, kurios sostine tapo Korintas. Dėl to ši sąjunga dar vadinama Korinto sąjunga. Tačiau tai reiškė ir Korinto, kaip nepriklausomo polio, pabaigą.
Šiaurinis baltakrūtis ežys

Lietuviškas pavadinimas

Lietuvoje gyvenančius šiaurinius baltakrūčius ežius, lietuvių tauta savo pasakojimuose, pasakose, tautosakoje, padavimuose nuo seno įprastai vadindavo tiesiog ežiais.
Vėliau, lietuvių kalba atsiradus švietimui, mokslinėje literatūroje buvo rašomas rūšies pavadinimas ir skliausteliuose lotynų kalba nurodomas mokslinis atitikmuo - ežys (Erinaceus europaeus), arba išsamiau, kaip Rytų Europoje gyvenantis ežio porūšis - ežys (Erinaceus europaeus roumanicus), ir tai buvo gana ilgai nusistovėjęs jo pavadinimas su lotyniškais atitikmenimis.
XX amžiaus pabaigoje, po atliktų išsamių genetinių ir morfologinių, plačiai Eurazijoje gyvenančių ežių tyrimų, jie buvo išskirti į dvi atskiras, bet morfologiškai ir genetiškai artimas rūšis - šiaurės vakarų Europos ežį (Erinaceus europaeus) ir baltakrūčio ežio (Erinaceus concolor) rūšį. Dar vėliau ir baltakrūčiai ežiai (Erinaceus concolor) buvo išskirti į dvi rūšis - pietinį baltakrūtį ežį Erinaceus concolor) ir šiaurinį baltakrūtį ežį (Erinaceus roumanicus).
Anksčiau, iki genetinių ir morfologinių Eurazijoje gyvenančių ežių tyrimų, visos trys išvardintos rūšys buvo laikomos vienos ežio (Erinaceus europaeus) rūšies porūšiais.
Lietuvoje gyvenanti vienintelė ežių rūšis lotynų kalba mokslinėje klasifikacijoje buvo pavadinta Erinaceus roumanicus, kuris ankstesnėse klasifikacijose kaip rūšis, lotyniškai buvo užrašomas Erinaceus europaeus, arba kaip rūšies porūšys - Erinaceus europaeus roumanicus.
Visų paminėtų paprastųjų ežių (Erinaceus) genties rūšių išskirimas biologinėje literatūroje yra oficialiai pripažintas ir iki šiol nusistovėjęs.

Paplitimas

Savaiminis arealas labai platus. Paplitę Rytų ir Vidurio Europoje. Europos šalys, kuriose aptinkami - Albanija, Austrija, Gudija, Bulgarija, Čekija, Estija, Graikija, Vengrija, Lenkija, Latvija, Lietuva, Moldova, Rumunija, Serbija, Slovėnija, Ukraina, Turkijos Trakijoje. Rusijoje paplitę iki Obės upės.

Paplitimas Lietuvoje

Vienintelė paprastųjų ežių (Erinaceus) genties rūšis, paplitusi Lietuvoje.

Buveinė

Pastebimi tiek natūralioje gamtoje, tiek urbanizuotose vietovėse. Gyvena miškų pakraščiuose, krūmynuose, soduose, parkuose.

Išvaizda

Kūno ilgis iki 35 cm, kūno svoris iki 1 kg.

Elgsena

Sau lizdą sukasi tik prieš artėjančią žiemą.

Mityba

Minta vabzdžiais, sliekais, sraigėmis, paukščių kiaušiniais, pelėmis ir dvėseliena.
FC Kupsc Šiauliai

Istorija

Komanda įsikūrimas skaičiuojams nuo 2004 m. Tuometinė komanda, sudarytą iš Šiaulių miesto pietinio raj. jaunų futbolo entuziastų, pradėjo rengti bendras treniruotes ir pareiškė norą dalyvauti Šiaulių apskrities mažojo futbolo čempionate, kuris žiemos laikotarpiu buvo vykdomas Šiaulių lengvosios atletikos manieže. Komandos pavadinimas kilo iš tarmiško žodžio "kupstas" formos, kuria norėta atreikpti dėmesį į labai prastą stadionų būklę Lietuvoje. Praėjus daugiau nei dešimt metų po komandos atsiradimo, pavadinimas vis dar išlieka aktualus, nes žaidimo aikštelės ne tik Šiauliuose, bet ir Lieuvoje iš esmės nelabai ir pasikeitė. Oficialiose LFF III lygos pirmenybėse komanda dalyvauja nuo 2007 m., o LFF taurės turnyre nuo 2008 m. 2010 m. komandos istorijoje atverstas naujas puslapis. Lapkričio mėnesį įvyko steigiamasis susirinkimas ir buvo įregistruota viešoji įstaiga Futbolo mėgėjų klubas "KUPSTAS" ir komanda įgavo juridinio asmens - klubo statusą. Išrinkta klubo valdyba, o pirmuoju klubo vadovu išrinkas Andrius Bonkas. Nuo 2015 m. klubo vadovu išrinktas Mantas Tarabilda. 2016 m. klubas pateikė prašymą įstoti į Šiaulių apskrities futbolo federaciją. Prašymas buvo patenkintas ir klubas oficialiai tapo federacijos nariu. Tais pačiais metais komanda pasirašė bendradarbiavimo susitarimą su Pakruojo FK Kruoja ir ŠAFF III lygos pirmenybėse dalyvavo kaip jungtinė "Kruoja-Kupsc" komanda. Tuo pačiu pavadinimu komanda žaidžia iki šiol. Namų rungtynės vyksta Pakruojo m. centriniame stadione.
Vilkdaržė

Istorija

1950–1962 m. Kuršėnų rajono, 1962–1995 m. Šiaulių rajono Raudėnų apylinkės kaimas. 1950–1991 m. kaimas priklausė Raudėnų tarybiniam ūkiui.

Aplinkinės gyvenvietės

Kybartiškė (Šiauliai) – 0,4 km
Gelžė – 2,5 km
Šluotiškė – 3,4 km
Pabalvė (Šiauliai) – 3,8 km
ŠIAULIAI – 40 km
 KURŠĖNAI – 15 km 
 RAUDĖNAI – 1,7 km
Girininkai (Šiauliai) – 2,8 km
Luiniai – 3,2 km
Pastruikiškė – 1 km
Mijakedžima

Mijakedžima (jap. 三宅島 = Miyake-jima) – viena iš Idzu salyno salų, esanti į pietryčius nuo Honšiu; priklauso Japonijai. Administraciškai sala priskiriama Tokijui, nuo kurio yra nutolusi 180 km į pietus. Salos plotas siekia 55,50 km², aukščiausia vieta virš jūros lygio – 815 m. Kaip ir kitos Idzu salyno salos, Mijakedžima sudaro dalį Fudži-Hakonė-Idzu nacionalinio parko.
Mijakės kaimas (三宅村 Miyake-mura), įsikūręs pietrytinėje salos pakrantėje, yra salos administracinis centras. Kaimas šiuo atveju atstoja savivaldybės statusą. Jis taip pat administruoja ir keletą vakaruose išsidėsčiusių mažesnių Onoharadžimos salų. 2008 m. saloje gyveno 2 406 gyventojai.

Ojamos kalnas

Sala sudaryta iš granitinių uolienų ir kūginės formos ugnikalnio. Ojama buvo išsiveržęs keletą kartų per pastaruosius kelis dešimtmečius. 1940 m. lavos srautas nusinešė 11 žmonių gyvybes, vėlesni išsiveržimai įvyko 1962 ir 1983 m.
2000 m. liepos 14 d. Ojama vėl išsiveržė, sala buvo visiškai evakuota. Gyventojams buvo leista sugrįžti 2005 m. Po paskutinio išsiveržimo iš ugnikalnio nuolat veržiasi sieros dujos.

Kultūra ir turizmas

Mijakedžima garsėja tradiciniais taiko pasirodymais, žinomais kaip kamitsuki kiyari taiko, taip pat sala yra endeminio Idzu strazdo (akakokko) buveinė. Sala pasižymi didele floros ir faunos įvairove, keletu retų paukščių ir gyvūnų rūšių, tačiau natūralioms jų buveinėms pastovų pavojų kelia žmonių veikla ir ugnikalnio aktyvumas.
Gyventojai visuomet privalo su savimi nešiotis dujų kaukes, bet neprivalo nuolatos jų dėvėti. Įsijungusi sirena praneša apie ryškų sieros lygio ore padidėjimą.
Edo laikotarpiu saloje buvo įkurta pataisos kolonija.
Bega

Veikla

Įmonės specializacija – birių ir skystų krovinių krova ir sandėliavimas. Įmonėje sukurta visa reikiama uostinė infrastruktūra, įdiegtos modernios automatizuotos krovinių iškrovimo/pakrovimo, transportavimo, sandėliavimo technologijos, skirtos apdoroti palaidus birius ir skystus chemijos, statybos, maisto pramonės, žemės ūkio ir kitus produktus. „BEGA“ siūlo visą kompleksą logistinių sprendimų, įskaitant nuolatinių krovinių srautų uostinį aptarnavimą, krovinių ekspedijavimą, distribuciją, krovinio sukaupimą uosto terminaluose ir paskirstymą gavėjams, laivų agentavimą, palaidų birių krovinių taravimą ir kt.
Bronė Mingilaitė-Uogintienė

Biografija

Vyras Bronius Uogintas. 1936–1940 m. mokėsi Kauno meno mokykloje pas P. Kalpoką, J. Vienožinskį, 1943 m. baigė Vilniaus dailės akademiją.
1947–1953 m. Lietuvos dailės instituto (1944–1951 m. Vilniaus dailės institutas) dėstytoja.

Kūryba

Nutapė portretų (Kazys Boruta, 1963 m., Giedrė Kaukaitė, Rūta Staliliūnaitė, abu 1973 m., Barbora Radvilaitė 1975 m., Petras Rauduvė, Antanas Vengris, abu 1977 m., „Renuariška moteris“ 1979 m.), natiurmortų („Ramunės“ 1959 m., „Gėlės ir keramika“ 1964 m., „Tulpės“ 1965 m., „Kalijos“ 1968 m., „Ciklamenai“ 1973 m., „Saulėgrąžos“ 1978 m.), peizažų („Antakalnis darganoje“ 1943 m., „Prie Neries“ 1963 m., „Peizažas“ 1978 m.).
Iliustravo knygas: Mykolas Sluckis. Būsimasis kapitonas, lenkų kalba 1952 m.; Kai pavysi, tai prarysi; Lietuvių liaudies pasaka, 1955 m.; Kostas Kubilinskas. Mano spalvos, 1957 m.
Sukūrė dekoracijų Vilniaus lėlių teatro spektakliams: Balys Sruoga. Aitvaras teisėjas; Salomėja Nėris. Sigutė, abu 1946 m.
Kūrybai būdinga spalvinių dėmių ritmika, ekspresyvumas, paveikslo nuotaiką kuria koloritas, spalviniai niuansai. Nuo 1943 m. dalyvavo parodose, individualios parodos: Vilnius, Kaunas, Panevėžys, Šiauliai – visos 1969 m.; Vilnius, Kaunas – abi 1979 m. Jos kūrinių turi Lietuvos dailės muziejus.