google/wiki40b huggingface dataset:
Aidas Kėsas

Biografija

1994 m. baigė Kauno technologijos universitetą, Mokslų magistras, elektronikos inžinierius. UAB „Strategas“ direktorius.
Lietuvos liberalų sąjungos, 2003 m. Liberalų ir centro sąjungos, Plungės rajono skyriaus narys.
2003–2007 m., 2007–2011 m. ir nuo 2011 m. Plungės rajono savivaldybės tarybos narys. 
Plungės Lions klubo narys. Sutuoktinė Diana, vaikai Vasarė, Jokūbas.
Prancūzijos imperatorius

Prancūzijos imperatorius (pranc. Empereur des Français) – Prancūzijos vadovo titulas, naudotas Bonapartų. Pirmuoju imperatoriumi 1804 m. gegužės 18 d. Prancūzijos Senate buvo išrinktas Napoleonas Bonapartas. 1804 m. gruodžio 2 d. Paryžiaus Dievo Motinos katedroje jis karūnuotas Napoleonu I. Titulas pabrėžė, kad imperatorių „valdo“ Prancūzijos žmonės. Titulas buvo sukurtas išsaugoti Prancūzijos Respublikos įvaizdį ir parodyti, kad po Prancūzijos revoliucijos panaikinta feodalinė sistema, ir kad Prancūzijos imperatorius turi tokias pat teises kaip ir Prancūzijos žmonės. 1809 m. sausio 1 d. valstybė oficialiai pradėta vadinti Prancūzijos imperija.
Turkistanas (miestas)

Istorija

Archeologiniai radiniai rodo, kad gyvenvietė egzistavo jau IV a. Šis miestas galėjo būti „Hanšu“ kronikoje minima Kangdžu sostinė Beitanas. Žlugus Otratui, šis miestas tapo svarbiausiu prekybiniu centru prie Šilko kelio regione. Viduramžiais miestas buvo žinomas Jasio, Šavgaro arba Hazare Turkestano pavadinimu. Pradžioje priklausė Chorezmui, čia XII a. gyveno ir buvo palaidotas žymus sufijų mistikas Chodža Achmedas Jasavis. Jo kapavietė tapo svarbiu piligrimystės objektu. Užėjus mongolams, Timūras čia pradėjo didelio mauzoliejaus statybas. XVI a. Turkestanas tapo Kazachų chanato sostine. XIX a. miestą užvaldė uzbekai, jis tapo Kokando chanato dalimi, o valdant rusams sunyko visiškai. Vėliau atsikūrė naujoje vietoje kaip stotis prie Transaralo geležinkelio.
Švenčionių Švč. Trejybės cerkvė

Istorija

Pirmoji medinė cerkvė Švenčionyse buvo pastatyta 1743 m. stačiatikių kapinėse ant kalnelio. 1842 m. Švenčionyse buvo įsteigta stačiatikių parapija. 1895 m. buvo užsakytas mūrinės cerkvės projektas. Carinėje Rusijoje buvo įsteigtas cerkvių statybos komitetas, kuriam vadovavo M. Muravjovas. Komitetas privalėjo peržiūrėti ir patvirtinti visų pateiktų statyti cerkvių projektus. Šiaurės Europos krašte cerkvių architektūroje atsispindėjo bizantinio stiliaus tendencijos ir kryptys. Bizantinio stiliaus architektai, tokie kaip Konstantinas Tonas ir kt. sakraliniuose statiniuose naudojo tradicinius Maskvos ir Jaroslavlio cerkvių planavimą, tūrio formas ir stiliui būdingų išorės formų elementus.
1898 m. pagal rusų architekto Michailo Prozorovo projektą, valstybės iždo ir vietinių mecenatų lėšomis, buvo pastatyta Švenčionių Švč.Trejybės cerkvė.
1928 m. atliktas cerkvės kapitalinis remontas. 1945 m. parapijoje buvo 158 tikintieji. Sovietų valdžia ją įregistravo 1947 m., tuo metu tebuvo 85 parapijiečiai.
2016 m. pradėtas vykdyti keletą metų truksiantis cerkvės remontas.

Architektūra

Architektas M. Prozorovas panaudojo senosios Rusijos ir Bizantijos architektūros elementus. Cerkvėje centrinė dalis su varpine apjungta į vientisą statinį. Centrinė dalis yra graikiškojo kryžiaus plano su apside rytinėje cerkvės dalyje. Virš centrinės dalies iškyla didysis kupolas, vaizduojantis dangiškąją sferą, žemiau jį supa 4 mažesni puskupoliai. Prie centrinės cerkvės dalies, vakarinėje dalyje, harmoningai prisišlieja varpinė su kupolu, šiek tiek mažesniu už centrinį kupolą. Vakarinėje dalyje įrengtas įspūdingas arkinis įėjimas su nedideliu kupolu, į kurį veda trys arkiniai įėjimai.
Cerkvės fasado sienas puošia siauros, ritmiškai besikartojančios baltos ir mėlynos horizontalios linijos. Arkiniai cerkvės langai dekoruoti arkatūra, t. y. tarpusavyje sujungtų dekoratyvių arkų eile. 12 langų simbolizuoja 12 apaštalų. Monumentalių formų Švč. Trejybės cerkvė yra svarbus Švenčionių miesto architektūros akcentas.
Lauko sienoje (nuo gatvės pusės) įrengta cerkvės statytojo protojerėjaus Joano Kuznecovo (1840–1882) antkapinė plokštė.
Olchonas

Olchonas (rus. Ольхон, bur. Ойхон) – sala Rusijoje, Sibire, Baikalo ežero šiaurės vakaruose, nuo sausumos atskirta Mažosios Jūros įlanka ir Olchono Vartų sąsiauriu. Tai ketvirta pagal dydį (antra jei skaičiuojant tik savaimines) ežerinė sala pasaulyje. Plotas 730 km². Nusidriekus šiaurės rytų–pietvakarių kryptimi 71 km, didžiausias plotis 15 km. Krantai uolėti. Paviršius kalnuotas, iškyla iki 1276 m (Žimos k.). Sala susidariusi iš gneiso, marmuro, kvarcito, granito, klinties. Būdingi karstiniai reiškiniai. Olchono šiaurėje auga maumedžių taiga, pietuose plyti stepės. Dažni smarkūs šiaurės vakarų vėjai sarma. Ežere esančioje saloje yra keletas kitų ežerų (Chanchojus, Šara Nuras). Olchonas su aplinkinėmis salelėmis paskelbtas Priebaikalės nacionaliniu parku (nuo 1986 m.).
2017 m. Olchone gyveno 1682 gyventojai, daugiausia buriatai. Administraciškai sala priklauso Irkutsko sričiai, Olchono rajonui. Pagrindinė gyvenvietė – Chužyras. Veisiamos avys, vystomas turizmas. Į Olchoną kelia keltai iš Sachjurtos, priplaukia laivai iš Irkutsko, Severobaikalsko. Žiemą į salą galima patekti per ledą.
Salos pavadinimas buriatų kalba reiškia „miškelis“. Buriatų mitologijoje sala yra ypatinga šventvietė, kurioje gyvena nuožmūs Baikalo dievai. Saloje yra keletas buriatų šventviečių, iš kurių svarbiausia – Šamankos uola (Burchanas). Čia atnašaujama Olchono salos dvasiai-sergėtojai. Chužyre veikia krašto muziejus. Yra išlikusios Kurykanų kultūros (VII–VIII a.) statytos sienos liekanos. Pesačnajos giraitėje, prie vaizdingų kopų, pokariu būta GULAGo padalinio, dirbusio žuvies pramonėje. Dabar toje vietoje pastatytas kryžius.
Simonetta Stefanelli

Biografija

Kine Simoneta Stefaneli debiutavo sulaukusi 14-os – filme „La moglie giapponese“. Keletą metų gaudavusi nedidelius vaidmenis įvairių Italijos režisierių filmuose, 1972 m. ji nusifilmavo Francis Ford Coppola kriminaliniame epe „Krikštatėvis“, kuriame suvaidino į Siciliją ištremto Maiklo Korleonės (akt. Al Pacino) jaunąją žmoną Apoloniją Viteli. Prie šio vaidmens jai teko grįžti 1977 m., kuomet buvo kuriamas serialas, o jos vaidmuo tapo kur kas svarbesnis.
Po „Krikštatėvio“ Stefaneli sulaukė pasiūlymo tęsti karjerą Holivude, tačiau atsisakė, baimindamasi tapti tipiškų vaidmenų atlikėja ir liko gimtinėje.
Aštunto dešimtmečio viduryje Stefaneli susipažino su aktoriumi Michele Placido, su kuriuo kartu filmavosi kelete juostų. Kartu jie susilaukė 3 vaikų, iš kurių 2 tapo aktoriais (Brenno Placido ir Violante Placido). 1989 m. Stefaneli ir Placido oficialiai susituokė, tačiau jau 1994 m. išsiskyrė. Būtent Placido režisuotame filme „Le amiche del cuore“ 1992 m. ji atliko savo paskutinį vaidmenį kine.
Po skyrybų Stefaneli kartu su vaikais kurį laiką gyveno Londone, tačiau po to grįžo į Romą. Šiuo metu jai priklauso parduotuvė „Simo Bloom“, kur ji kuria rankines bei avalynę.
Puerta del Sol

Puerta del Sol – viena iš Ispanijos aikščių, Madrido centras. Šioje vietoje anksčiau buvo rytiniai miesto vartai. Buvo įrengta pilis, vėliau jos vietą užėmė bažnyčios. XIX a. pabaigoje buvo įrengta aikštė, kuri tapo kavinių centru.
Aikštė turi pusmėnulio formą. Centre yra pastatytas paminklas Karoliui III. Pietų pusėje yra buvęs miesto paštas. Jį buvo pastatęs Karolis III 1760 m. 1808 m. gegužės 2 d. čia vyko sukilimas prieš prancūzų okupacinę kariuomenę. 1847 m. joje įsikūrė Vidaus reikalų ministerija. 1866 m. buvo pastatytas laikrodžio bokštas. Francisco Franco diktatūros metais buvusiose policijos kameruose buvo kankinami režimo priešininkai. Dabar pastate yra įsikūrusi Madrido provincijos savivaldybė. Vyksta renginiai.

Galerija

</gallery>
Morona Santjago provincija

Geografija

Didesnioji provincijos dalis yra Amazonės žemumoje, kurią dengia Amazonės džiunglės. Vakaruose paviršius kyla į Andų kalnus – jie apaugę rūko miškais, ten gausu krioklių, upokšnių. Vakariniame pakraštyje stūkso nutolęs nuo kitų, aktyvus Sangajaus ugnikalnis. Aplink jį įsteigtas Sangajaus nacionalinis parkas yra UNESCO pasaulio paveldo objektas.
Provincijos upės priklauso Amazonės baseinui: Pastasa, Pautė, Santjagas, Upanas, Samora.
Bronius Aras

Bronius Aras, Bruno Aras, Čekauskas (g. 1921 m. rugpjūčio 23 d. Kaune) – JAV architektas, inžinierius.

Biografija

1943–1944 m. studijavo Vytauto Didžiojo universitete, 1944 m. pasitraukęs į Vokietiją – Hanoverio aukštojoje technikos mokykloje. Nuo 1950 m. gyvena JAV. 1969 m. Silver Springse įkūrė bendrove „Bruno Aras“; nuo 1977 m. Los Andžele vadovavo prekybos centrų, bankų, gyvenamųjų namų projektavimui. Jo suprojektuotas butų kompleksas Vašingtone 1974 m. pripažintas geriausiu. 1981–1993 m. „Ralph M. Parsons“ bendrovės, nuo 1989 m. ir Federalinės aviacijos valdybos vadovaujantysis architektas, įvairių gynybos pramonės įrenginių projektų rengėjas ir vadovas.
Aš fotogeniškas

Turinys

Antonijus Barozis, įsitikinęs, kad savo išvaizdos dėka gali padaryti sėkmingą karjerą, atvyksta į Romą iš nedidelio miestelio, tikėdamasis tapti aktoriumi, tačiau viskas, kas jam pavyksta – tai epizodiniai vaidmenys. Jis užmegzga romaną su viena iš kino žvaigždžių Čintija Pankaldi, tačiau ši turi savų tikslų ir niekaip negali įtakoti jo karjeros, o jo surastas agentas taip pat labiau rūpinasi savo reikalais ir galimybe išvilioti iš Antonijo kuo daugiau pinigų.
Kartą jis įstringa lifte su žinomu prodiuseriu del Giudicu, kuris pažada jam vaidmenį. Antonijus vyksta į Holivudą, tačiau prodiuseris pareiškia, kad šiame filme vaidmens jam nėra ir kad jis atvyktų galbūt po keleto mėnesių. Antonijus grįžta į Romą, kur tampa kaskadininku, tačiau jau pirmoje scenoje patenka į avariją ir priverstas vietoje aktoriaus karjeros pardavinėti šampūną...
Kandidatas į sporto meistrus

Kandidatas į sporto meistrus (KSM, K/SM), kandidatas į meistrus (KM, K/M) – kvalifikacinis sporto vardas (titulas), viena pakopa žemesnis už sporto meistro vardą ir viena pakopa aukštesnis už pirmą (I) atskyrį. Vardą suteikia sporto federacija, gavusi sporto mokymo įstaigos, klubo teikimą. Vardas suteikiami už rezultatus (užimtas vietas) varžybose (pvz., individualiose rungtyse ar estafetėse). Rezultatai laike pripažįstami esant elektroninei laiko fiksavimo sistemai. Kandidato į meistrus klasifikacinę normą (normatyvą) gali įvykdyti I atskyrio sportininkas pagal klasifikacijos normų reikalavimus.

Šachmatai

Šachmatų srityje Kandidato į meistrus (CM) titului gauti pagal FIDE taisykles vyrams būtinas 2200 taškų Elo reitingas. Moterims, siekiančioms Moterų kandidatės į meistres titulo (WCM) – 2000 taškų.
Verchojansko ulusas

Geografija

Uluso paviršius daugiausia kalnuotas: pietus ir centrinę dalį užima Janos plokščiakalnis, šiaurės vakarus – Kularo kalnagūbris, rytus – Čerskio kalnagūbris. Verchojansko uluso upės priklauso Janos baseinui (Jana, Adyčia, Tuostachas, Dulgalachas, Bytantajus, Sartangas, Derbekė, Nelgesė ir kt.).
Verchojansko ulusas yra šalčiausia Šiaurės pusrutulio vieta: vidutinė sausio mėnesio temperatūra yra -38–48 °C, liepos mėnesio +15–17 °C; minimali temperatūra siekia apie -70 °C. Vidutinis metinis kritulių kiekis – nuo 150 iki 300 mm.
Mistralis

Mistralis (pranc. mistral) − smarkus šaltas, sausas boros tipo vėjas, pučiantis nuo kalnų visais metų laikais (dažniausiai žiemą) Prancūzijos pietryčiuose (Ronos slėnyje, Provanse).
Mistralis visada pučia iš vakarų į rytus – štai kodėl ir dygiųjų slyvų krūmokšniai, ir pušų kamienai pasvirę kampu.
Pranašiškas ženklas

Pranašiškas ženklas (lot. ōmen) – fenomenas, kaip tikima, pranašaujantis ateitį. Dažniausiai ženklas būna geras arba blogas, tačiau kartais jo reikšmė nėra įvardijama.
Tikėjimas pranašiškais ženklais sutinkamas visose kultūrose. Ženklai buvo svarbus masinės psichologijos valdymo veiksnys. Dalis ženklų yra gan įprasti, kasdieniai: pavyzdžiui, Borneo tauta dajakai tiki, kad keliaujant pamatyti skrendantį ragasnapį – geras ženklas; vakarų kultūroje – jei kelia perbėga juoda katė – blogas ženklas. Ypatinga pranašiška galia suteikiama neįprastiems, stulbinamiems reiškiniams – saulės ar mėnulio užtemimams, kometų pasirodymui, niokojančioms audroms, apsigimimams, keistoms ligoms. Senovėje pamačius tokius didelės galios blogus ženklus būdavo bandoma permaldauti dievus maldomis, aukojimais.
Senovės baltų tikėjime taip pat didelis dėmesys būdavo skiriamas burtams ir magiškiems ženklams – karo žygio sėkmė dažnai buvo sprendžiama pagal paukščių skrydį. Kelią perbėgęs kiškis buvo laikomas blogu ženklu. Mažesnės reikšmės spėjimai būdavo atliekami pagal gyvūnų elgesį, gamtos reiškinius.
Graikinių riešutų aliejus

Graikinių riešutų aliejus spaudžiamas iš graikinio riešutmedžio vaisių. 100 gramų šio aliejaus turi 63,3 g polinesočiųjų, 22,8 g mononesočiųjų ir 9,1 g prisotintų riebalų. Graikinių riešutų aliejus neturi cholesterolio.
Šis aliejus maisto gamyboje naudojamas retai, dažniausiai dėl aukštos savo kainos. Aliejaus kaitinimas sunaikina daugelį jo gerųjų savybių, dėl to geriausios būklės aliejus būna šaltuose patiekaluose (salotose ir pan.).
Graikinių riešutų aliejus buvo vienas populiariausių aliejų renesanso laikotarpiu. Greitas aliejaus džiuvimo laikas ir silpnas geltonos spalvos atspalvis puikiai tiko aliejinių dažų skiedimui ir teptukų skalavimui.
Burbiškių dvaras (Raseiniai)

Istorija

Dvaras minimas dar 1672 metais, kai jį valdė Kristupas Tarvydas. Vėliau, XVIII a., dvaras atiteko Burboms, o nuo 1771 m. valdė Adomas ir Liudvika Daugirdai. Tarp vėlesnių savininkų minimi Jonas ir Elžbieta Jankevičiai, o nuo 1902 m. - Marija, Kotryna, Johana Vetko ir Janina Sofija Skržiževska.
Žemutinės pilies lobis

Žemutinės pilies lobis – Vilniaus miesto savivaldybės Žemutinės pilies Valdovų rūmų teritorijoje, 2002 m. rastas vėlyvųjų viduramžių monetų lobis.

Atradimas

2002 m. vasarą per archeologinius tyrimus Vilniuje, Žemutinės pilies Valdovų rūmų teritorijoje, rastas unikalus XIV a. pabaigos pinigų lobis.
Pirmą kartą vienoje vietoje surastos skirtingų tipų rečiausios Lietuvos Didžiosios kunigaikštystės monetos, kurių buvo žinomi vos keli vienetai, leido tiksliai nustatyti jas kaldinusių valdovų vardus bei galimas kaldinimo datas. Svarbiausią šio lobio dalį sudarė Lietuvos didžiojo kunigaikščio Jogailos (1377-1392 m.) monetos.
Vincentas Juzumas

Biografija

Broliai Tadas Juzumas, Antanas Juzumas. 1843 m. baigęs Varnių kunigų seminariją kunigavo keliose Žemaitijos parapijose, nuo 1881 m. Varniuose.
Išvertė valstiečiams skirtą V. Vieloglovskio hagiografinį pasakojimą „Šventas Izidorius Artojas“ (1854 m. Išleido brolio Juozapo (Polikarpo Girštauto) parengtą „Žemaičių diecezijos žemėlapį“ (1855 m.). Parengė 1864 m. „Naują žemaitišką elementorių“, kelias kompiliacines knygeles („Paskutinė valanda gyvenimo žmogaus“ 1856 m., „Kelias į dangų“ 1857 m., „Aplankymas parakvijos per jos kleboną“ 1860 m., „Gyvenimas žmogaus krikščionies“ 1861 m.). Apie 1875-1879 m. parašė istorijos veikalą „Aprašymas Žemaičių vyskupystės“, pradedant Alsėdžiais ir baigiant Meškuičiais, nebaigtas, rankraštis saugomas Lietuvių literatūros ir tautosakos instituto rankraštyne, ištrauka išsp. 1918 m.
Mall of the Emirates

Mall of the Emirates - Tai antrasis pagal dydį prekybos centras Dubajuje. Pastatytas 2005 m. rugsėjo mėn. 223,000 kvadratinių metrų teritorijoje veikia 476 pasaulyje garsios parduotuvės. Kasmet šioje parduotuvėje apsilanko daugiau nei 300 mln. žmonių. Čia yra įrengta įspūdinga slidinėjimo trasa - 400 metrų ilgio kalnų slidinėjimo trasa Sky Dubai. Ji viena didžiausių slidinėjimo trasų pasaulyje. Šiame prekybos centre veikia 5 žvaigždučių viešbutis. Dalies jo kambarių vaizdas atsiveria kaip tik į šią slidinėjimo trasą.
Balinka

Istorija

Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. 1975-1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.
Spalvakaitis šilkas

Spalvakaitis šilkas (angl. shot silk, changeable silk, changeable taffeta) – šilkinis audinys, audžiamas naudojant dviejų ar daugiau spalvų verpalus metmenims ir ataudams ir išgaunant spalvų kaitymo efektą (šanžaninis efektas).

Istorija

Spalvakaičio šilko purpuriniai su geltona spalva liturginiai drabužiai, datuoti 698 m., aprašyti maždaug 1170 m. dokumente. Vyko ginčas, ar galėjo būti taip, kad to meto spalvakaitis šilkas tuo metu galėjo būti vadinamas purpura. Šis lotyniškas žodis paprastai reiškia purpurinę spalvą, tačiau daug kur minima, kad purpura buvo raudona, žalia, juoda ir raudona, bei įvairiaspalvė. Purpura buvo naudojama reikšti vaivorykštinę spalvų kaitą ir šviesos žaismą. Išlikę to meto aprašymai rodo, kad audinys purpura lyg tai buvo šilko rūšis, besiskirianti nuo kitų šilkų įvairiomis spalvomis. Buvo iškelta mintis, jog Lindifarnės evangelijos (angl. Lindisfarne Gospels), parašytos apie 700 m., iliustracijose keturi evangelistai pavaizduoti apsirengę drabužiais iš spalvakaičio šilko.
Spalvakaičiai šilkai buvo populiarūs XVIII-XIX a. Juos audžiant dažnai naudojo ir metmenų marginimą, t. y., metmenis margindavo prieš imant austi.
Pajūralio dvaras

Istorija

Minimas nuo XVIII a. pradžios. 1606 m. dvaras priklausė Grigorijui Voiniatui, vėliau jį valdė Magnovskis, Ruščikas, Stongvilovičius, Pilsudskis. Pastarasis 1842 m. perdavė Stemplių dvaro savininkui Kazimierui Plateriui, kuris 1860 m. perleido savo sūnėnui, Vilkėno dvarininko Pranciškaus Platerio sūnui, Vladislovui Plateriui. Po baudžiavos panaikinimo, kai valstiečiai išsipirko savo turėtas žemes, Vladislovo Platerio Didžiojo Pajūrio dvarui liko 699 dešimtinės žemių ir 370 dešimtinių miško. Lietuvos Nepriklausomybės laike, vykdant žemės ūkio reformą dvaro centrui buvo palikta 80 ha, o kita išdalyta. Dvaro centrą nupirko iš Amerikos sugrįžęs Juozas Masaitis (1948 m. ištremtas į Sibirą).
Pramoga

Pramoga – pasilinksminimo ar emocinio atsipalaidavimo forma, skirta išlaikyti auditorijos ar dalyvių dėmesį. Tai tokia laisvalaikio praleidimo rūšis, kuri suteikia galimybę maloniai praleisti laiką, pasilinksminti, patirti gerų emocijų, pojūčių. Pramogos gali padėti įveikti vadinamąjį „sensorinį alkį“. Viena iš svarbiausių rekreacinės – pramoginės veiklos uždavinių, pakelti bendrą žmogaus tonusą, kurti gerą, džiaugsmingą nuotaiką. Emocinė reakcija į tai kas linksma, juokinga, pašalina nervinę įtampą, nuovargį. Nuotaikingas pramoginis renginys sukuria džiaugsmo pojūtį, sustiprina optimistinį požiūrį į gyvenimą, todėl organizuojant pramoginę veiklą svarbu, kad joje būtų efektingų, smagių, gražių renginių, humoro, žaidimų, atrakcijų.
Pramogos skirstomos: koncertai, diskotekos, naktinių klubų lankymas, sporto renginių stebėjimas ir dalyvavimas, medžioklė, žvejyba, lankymasis baruose.
Pramogos yra labai svarbus turizmo elementas.
Aleksandras Gintautas-Dzievalstovkis

Biografija

Gimė 1821 m. vasario 26 d. Vaiškoniuose. Baigė Kėdainių gimnaziją. 1839–1845 m. mokėsi Vilniaus kunigų seminarijoje. Po baigimo paskirtas dirbti į Ukmergę, 1849–1855 m. Joniškį, 1855–1861 m. Gardiną. 1861–1863 m. Balstogės arkidiakonas, 1863–1866 m. politinių kalinių nuodėmklausys. 1870 m. už per didelį katalikybės puoselėjimą dvejiems metams išsiųstas į Suvalkus, Lenkijos Kongreso karalystėje. 1872 m. popiežiaus Pijaus IX paskirtas Plocko vyskupijos sufraganu, 1876–1883 m. apaštališkuoju administratoriumi. 1883 m. kovo 3 d. popiežiaus Leonas XIII paskirtas Mogiliavo arkivyskupu. Mirė 1889 m. rugpjūčio 26 d. Sankt Peterburge. Už nuopelnus Rusijos imperijai apdovanotas Anos ginklo ordinu.
Linas Vildžiūnas

Biografija

1966 m. baigė Vilniaus S. Nėries vidurinę mokyklą, 1972 m. – istoriją Vilniaus universitete; 1972–1975 m. Istorijos fakulteto asistentas.
1975–1976 m. Respublikinės kino filmų nuomojimo kontoros Kino reklamos biuro redaktorius, 1976–1977 m. – Lietuvos televizijos Literatūros ir meno redakcijos laidų „Kino menas“ vedėjas. 1977–1979 m. ir 1981–1985 m. savaitraščio „Literatūra ir menas“ teatro ir kino skyriaus korespondentas, skyriaus vedėjas, 1979–1981 m. – Lietuvos kino studijos Scenarinės redakcijos kolegijos redaktorius, 1985–1987 m. – Kultūros ministerijos Meno reikalų valdybos Repertuaro redakcinės kolegijos narys, 1987–1989 m. – Filosofijos, sociologijos ir teisės instituto Kultūrologijos ir menotyros skyriaus mokslinis bendradarbis, 1989–1991 m. – Lietuvos kinematografininkų sąjungos atsakingasis sekretorius, 1991–1994 m. ir nuo 2008 m. – žurnalo „Kinas“ vyriausiasis redaktorius. 1992–2011 m. laikraščio „7 meno dienos“ vyriausiasis redaktorius, nuo 2000 m. – Holokausto ir žydų kultūros Lietuvoje studijų centro Atminties namai valdybos pirmininkas.
Straipsnius apie kiną, recenzijas nuo 1975 m. skelbė leidiniuose „Kinas“, „Savaitės ekranas“, „Literatūra ir menas“.
PFK Lokomotiv Plovdiv

Istorija

1926 m. įkurtas klubas. Žaidžia elito divizione.
Promilė

Pròmilė (lot. pro mille – nuo tūkstančio) – tūkstantoji kokio nors dydžio dalis (1000 promilių = 100%).
Promilėmis matuojamas druskingumas, alkoholio kiekis kraujyje.
Severouralskas

Geografija

Miestas pastatytas šiaurės Uralo kalnų rytinėje dalyje, plačiame slėnyje prie Obės baseinui priklausančių Vagrano ir Kolongo upių santakos. Apylinkėse dominuoja besidriekiančios kalvos, apaugusios spygliuočių mišku.

Istorija

Miestas skaičiuoja savo istoriją nuo 1758 m., čia radus geležies bei vario rūdų telkinius ir įkūrus Petropavlovskio gyvenvietę. Vietiniai gyventojai taip pat užsiiminėjo aukso plovimu. 1908 m. čia buvo 624 gyventojai. 1931 m. rasti boksitų telkiniai. Naujoms statyboms kaip darbo jėga 1933 m. čia buvo perkelta iš daugelio TSRS vietų represuotų asmenų. 1944 m. Petropavlovskis pavadintas Severouralsku, prie jo prijungta eilė kaimyninių gyvenviečių, suteiktos miesto teisės.

Pramonė

Severouralskas - vienas iš stambiausių Rusijos boksitų pramonės centrų. 2006 m. jo šachtose iškasta 200 mln. t rūdos. Nors naudingųjų iškasenų telkiniai tėra išnaudoti 40 %, tačiau padidėjusios gavybos išlaidos dėl boksitų sunkėjančio prieinamumo mažina jų rentabilumą. Apylinkių boksitų rūdų sudėtyje esama iki 60 % aliuminio oksidų. Miesto pagrindinė įmonė – Šiaurės Uralo boksitų kasykla (Северо-Уральский Бокситовый Рудник, СУБР), kurią kontroliuoja RUSAL.
Miesto apylinkėse taip pat plėtojama geležies rūdos ir klinčių kasimo ir perdirbimo, statybinių medžiagų, miško pramonė.

Kultūra, švietimas

Mieste veikia 5 bendrojo lavinimo mokyklos, 11 darželių–lopšelių, mokykla–intenatas, meno ir dailės, profesinio mokymo mokyklos ir licėjai, tarpmokyklinis mokymo kombinatas. Taip pat atidarytas Uralo valstybinio universiteto filialas. Mieste yra kultūros klubai „Strojitel“, „Sovremennik“, kraštotyros muziejus, centrinė biblioteka. Iš kultūros paminklų pažymėtina šv. Petro ir Povilo cerkvė (1767 m.).
Voldemaras Chlebinskas

Biografija

1971 m. baigė Vilniaus m. K. Čiurlionio meno mokyklą. Nuo 1971 m. Lietuvos operos ir baleto teatro solistas. Šoko televizijos filmuose – baletuose. Vaidmenys charakteriniai, ekspresyvūs, gausu improvizacijos. Su Lietuvos operos ir baleto teatro baleto trupe gastroliavo daugiau kaip 26 šalyse.
Italijos futbolo varžybos 2017–2018 m.

2017–2018 m. Serie A čempionatas

2017-2018 m. Serie A čempionatas – 86-as aukščiausios Italijos futbolo lygos sezonas. Jis prasidėjo 2017 m. rugpjūčio 20 d. ir baigėsi 2018 m. gegužės 20 d. Juventus apgynė čempionų titulą ir nugalėjo 7 kartą iš eilės.
Pirmą kartą po 49 metų pertraukos Serie A žaidė S.P.A.L. 2013 klubas. Taip pat iš Serie B perkelti Hellas Verona FC ir Benevento Calcio klubai.
2017 m. birželio 10 d. buvo oficialiai pranešta, kad šiame sezone pilnai bus naudojama vaizdo įrašų peržiūros funkcija.
Taraso Ševčenkos skveras

Taraso Ševčenkos skveras – Lietuvos skveras, esantis Vilniuje, Senamiestyje, Bazilijonų, Arklių ir Visų Šventųjų gatvių sankirtoje. Pavadintas ukrainiečių rašytojo Taraso Ševčenkos (1814–1861) vardu. Skvere stovi paminklas T. Ševčenkai. 2011 m. rugsėjo 3 d., atidengiant skulptūrą, dalyvavo Ukrainos Aukščiausios Rados Pirmininkas Volodymyras Lytvynas.