google/wiki40b huggingface dataset:
Pardžanja

Pardžanja (skr. पर्जन्य = Parjanya) – vedinė šventybė, liūties debesies, perkūnijos įasmeninimas. Nors Vedose už audras ir liūtį atsakingas vaizduojamas Indra, šis dievas akivaizdžiai įasmenintas, turi didvyrio savybių, tuo tarpu Pardžanja tiksliai atitinka gamtos reiškinį – perkūniją. Jam paskirti Rigvedos himnai 5.83, 7.101 ir 7.102, taip pat keletas Atharvavedos užkalbėjimų lietui iššaukti. Pardžanja, kaip ir lietuvių mitologijoje, lyginamas su baubiančiu jaučiu, vandens kapšu, jis laikomas Žemės apvaisintoju, žolynų atgaivintoju, galvijų maitintoju. Jis tranko medžius ir nelabuosius (rakšasus), jo bijosi kiekvienas. Gretinamas su Vajumi, Marutais.
Višnaus Puranoje Pardžanja priskiriamas prie 12 Aditjų ir yra kartiko mėnesio saugotojas.
Pavadinimas Pardžanja reiškia „lietaus debesis, griaustinis“. Šis pavadinimas vedamas iš šaknų pṛj, pṛc, reiškiančių „sotinti, maišyti“. Nors žodis Pardžanja nėra tiesioginė ide. *perkwunos tąsa, iš kurios kilo baltų Perkūnas, slavų Perunas, hetitų Pirva, trakų Perkas, germanų Ferguna, bet galimai yra tos pačios šaknies *per- (atitinka lietuvių „perti“) atmaina.
Jonas Karčiauskas (1921)

Jonas Karčiauskas (1921 m. spalio 16 d. Kuršėnų valsčiuje, Padvarninkuose – 2005 m. Punske Lenkijoje) – Lietuvos ir Lenkijos lietuvių mokytojas, poetas, „Aušros“ žurnalo redaktorius.

Biografija

Baigė Šiaulių mokytojų seminariją, vėliau – Šiaulių pedagoginį institutą. Dirbo Papilės progimnazijos, vėliau Tryškių progimnazijos vedėju. 1958 m. su šeima persikėlė į Lenkiją ir mokytojavo Punsko pradžios mokykloje, vėliau Punsko licėjuje dėstė lietuvių kalbą bei fizinį lavinimą. Nuo 1972 m. liepos mėnesio dvejus metus redagavo Lenkijos lietuvių dvisavaitinį žurnalą „Aušrą“. Vėliau dirbo režisieriumi Punsko lietuvių kultūros namų Klojimo teatre, rinko tautosaką ir ugdė jaunuosius literatus. Rašė eiles, kurias spausdino Lenkijos lietuvių spaudoje. Kūryba skelbta ir poezijos rinkiniuose „Būki mums motina“, „Balsai iš toli“, „Lietuvių kurybos antologijoje“. Dalyvaudavo „Poezijos pavasario“ renginiuose.
Armando Sadiku

Tarptautinė karjera

2010 m. buvo pakviestas atstovauti Albanijos U-19 rinktinei UEFA iki 19 m jaunimo čempionato atrankoje. Sužaidė tik kartą. 2011 m. rugsėjo 7 d., 2013 m. UEFA Europos iki 21 m rinktinių čempionato atrankoje, pelnė du įvarčius prieš Moldova U-21 rinktinę. Iš viso už Albanijos U-21 rinktinę sužaidė 6 kartus bei pelnė 7 įvarčius.
Pakvietus naujajam treneriui Gianni De Biasi, Albanijos rinktinėje debiutavo 2012 m. vasario 29 d. išvykos draugiškose rungtynėse prieš Gruziją. Pirmąjį įvartį pelnė 2012 m. rugsėjo 7 d., 2014 m. pasaulio čempionato atrankoje prieš Kiprą. Rungtynės baigėsi 3–1 albanų naudai.
2015 m. spalio 11 d., paskutinėse atrankos rungtynėse, 59-tą min. buvo pakeistas, o 76-tą min pelnė pergalingą įvartį, padėjusį Albanijai patekti į UEFA Euro 2016 m. čempionatą.
2016 m. birželio 19 d. Parc Olympique Lyonnais, Lione, pelnė vienintelį rungtynių įvartį prieš Rumuniją. Tapo pirmuoju albanu, pelniusiu pirmąjį įvartį UEFA Europos futbolo čempionate.
Janas Klemensas Branickis (1624)

Šeima

Tėvas: Janas Klemensas Branickis, motina: Ana Beata Vapovska. Vedė Aleksandrą Kotryną Čarnecką, kuri buvo ATR etmono Stefano Čarneckio dukra. Vaikai: Stefanas Mikalojus Branickis ir Konstancija Tekla. Po Stefano Čarneckio mirties, šis paliko savo dukrai Balstogės mieste turėtus rūmus, kurie vėliau tapo Balstogės Branickių rūmais.
Jonas Antanas Tiškevičius (1898)

Biografija

Kilęs iš Lietuvos didikų Tiškevičių giminės antrosios Biržų šakos. Tėvas Juozapas Tiškevičius. Motina Izabelė Emilija Loncka-Tiškevičienė. Broliai Vladislovas, Juozapas Steponas ir Steponas Jonas Tiškevičiai.
Medės Krikštai

Aplinkinės gyvenvietės

BaubliaiŽutautaiŽutautų MedsėdžiaiPikteikiaiMikoliškiai

Kultūros paveldas

Mikoliškių koplytstulpis su Marijos Maloningosios skulptūra (XIX a.).
Aika

Istorija

Iki 1865 m. Ajkos regiono pagrindinės ūkio šakos buvo žemdirbystė, amatai ir prekyba. 1865 m. pradėjus veikti pirmajai rusvosios anglies kasyklai ėmė plėtotis pramonė.
Miestas sukurtas 1960 m. sujungus kelis kaimus.
2010 m. spalio 4 d. įvyko Aikos aliuminio oksido gamyklos avarija.
Darbo Lietuva

Darbo Lietuva – komunistinis dienraštis, ėjęs 1935 m. Kaune.

Istorija

Leido S. Užupienė tris kartus per savaitę. Pirmasis numeris išėjo 1935 m. rugsėjo 26 m. Spausdino „Varpo“ spaustuvė. Išėjo 39 numeriai. 1936 m. vietoj „Darbo Lietuvos“ pradėjo eiti „Darbas“.
Informavo apie Lietuvos ir užsienio įvykius, nagrinėjo įvairias darbo, sveikatos apsaugos ir socialinio aprūpinimo problemas, svarstė bedarbystės situaciją Lietuvoje, spausdino praktinių patarimų, skelbė literatūros kūrinėlius.
Bendradarbiavo Pulgis Andriušis, V. Bičiūnas, T. Ivanauskas, Liūnė Janušytė, V. Labunaitis, V. Laukaitis, A. Steponaitienė ir kt.
Redaktorius Antanas Bružas. 
1940 m. liepos 16 - rugsėjo 30 d. „Darbo Lietuvos“ pavadinimu, buvo leidžiamas dienraštis, ėjęs vietoj „Lietuvos aido“. Tų pačių metų spalio mėnesį jį pakeitė dienraštis „Tarybų Lietuva“.
Jonas Gojcevičius

Biografija

Pirmąkart minimas 1433 m. Trakų sutartyje su Lenkija.
Kilmė nėra aiški. Broliai – Jurgis (Juška) ir Teodoras (Fedka). Buvo vedęs kunigaikščio Vasilijaus Ostrogiškio dukterį Agripiną (Kotryną), kuri vėliau ištekėjo dar du kartus. Palikuonių neturėjo.
Tėvoninės žemės geičiausiai driekėsi Naugarduko paviete.

Šaltiniai

Rimvydas Petrauskas. Lietuvos Diduomenė XIV a. Pabaigoje – XV a. – 238 psl.
Ieva Juozapaitytė

Biografija

Gimė 1992 m. birželio 23 d. Vilniuje (Lietuva) garsių muzikų doc. Eglės Juozapaitienės ir prof. Vytauto Juozapaičio šeimoje. 
2011 m. baigė Vilniaus m. Versmės katalikiškąją gimnaziją. 
2011–2012 m. dainavimo mokėsi Vilniaus kolegijoje pas doc. Eglę Juozapaitienę. 2012-2018 m. baigė magistro studijas Lietuvos muzikos ir teatro akademijoje, prof. Vladimiro Prudnikovo dainavimo klasėje. 
2017-2018 m.  dainavimo mokėsi Helsinkio menų universiteto Sibelijaus akademijoje (Suomija).
I.Juozapaitytė savo profesinius įgūdžius nuolat tobulina įvairiuose meistriškumo kursuose Lietuvoje ir Užsienyje. 2017 m. dalyvavo Londono Meistriškumo Kursuose (angl. London Master Classes) Mančesteryje (Jungtinė Karalystė).  
Turi dvi seseris Vaidą ir Vaivą. Sutuoktinis - Donatas Parulis.

Muzikinė veikla

2009 ir 2010 m. tapo „Dainų dainelės“ diplomantė (vadovė – Alfreda Cechanovičienė). 
2016 m.  debiutavo LMTA operos studijos meno projekte „One G In“ Tatjanos vaidmeniu (P. Čaikovskio opera "Eugenijus Oneginas") kultūros festivalyje PIN Diena 2016: Kultūros martonas Kablyje.   
Solistė koncertuoja su LVSO, Lietuvos valstybiniu pučiamųjų instrumentų orkestru „Trimitas“ (dir. Ugnius Vaiginis). 2013 m. debiutavo Lietuvos nacionalinėje filharmonijoje su Lietuvos kameriniu orkestru (dir. Modestas Barkauskas). Nuo 2012 m. dirba Lietuvos nacionaliniame operos ir baleto teatre, debiutavo Grizetės vaidmenyje F. Leharo operetėje „Linksmoji našlė“. 2014 m. kartu su Lietuvos valstybiniu simfoniniu orkestru (dirigentas prof. Gintaras Rinkevičius) ir Vilniaus miesto opera pasirodė premjerinėje Dalios Ibelhauptaitės režisuotoje Dž. Verdžio operoje „Trubadūras“.
2016 m. koncertavo su LMTA liaudies instrumentų orkestru (dir. E. Ališauskas). Dainavo LRT 2016 m. Naujametiniame koncerte drauge su Lietuvos valstybiniu simfoniniu orkestru (dirigentas prof. Gintaras Rinkevičius). 
Solistė pasirodo koncertinėse programose drauge su pianistais prof. Nijole Ralyte, Justu Čeponiu, Aleksandru Vizbaru, Mihai Diaconescu, vargonininke Renata Marcinkute-Lesieur.
I.B.Juozapaitytė nuolat dalyvauja įvairiuose televizijos koncertuose ir muzikiniuose projektuose, veda muzikinius renginius ir TV laidas.

Šaltiniai

https://artistdb.eu/lt/nousr/contests/booklet?competition_id=13&stagepass=0&participant=766
Klavišinis instrumentas

Klavišinis instrumentas – muzikos instrumentas, kuriuo grojama naudojant klaviatūrą.
Pianinas – labiausiai paplitęs klavišinis. Kiti klavišiniai instrumentai: čelesta – struktūrinis idiofonas, valdomas klaviatūra; kariljonas – muzikos instrumentai, dažniausiai kabantys varpinėse, bažnyčiose arba savivaldybės pastatuose; taip pat visi kiti ne akustiniai instrumentai, kaip įvairūs elektroniniai vargonai, sintezatoriai ir klavišiniai, imituojantys kitus akustinius instrumentus arba kuriantys naujus muzikos garsus. Jei atlikėjo pirštai jautrūs, klaviatūra gali būti naudojama ir dinamikai, frazuotėms, artikuliacijai ir kitiems išraiškos metodams valdyti. Tai priklauso nuo dizaino ir instrumento galimybių.

Istorija

Seniausi žinomi klavišiniai instrumentai yra vamzdiniai vargonai, ryla, klavikordas, klavesinas. Be abejo vargonai yra seniausias klavišinis instrumentas iš visų, minimi jau III a. pr. m. e., nors šis instrumentas (vadinamas hidrauliniais vargonais) neturėjo tokios klaviatūros, kokią įsivaizduojame dabar. Nuo jo išradimo iki XIV a. vargonai buvo vienintelis klavišinis instrumentas. Dažniausiai vargonai turėdavo ne klaviatūrą, o mygtukus arba didelius svertus, kuriuos valdyti reikėdavo ne pirštais, o ranka. iki XV a. beveik kiekviena klaviatūra turėdavo bekarus kiekvienai oktavai.
Klavikordas ir klavesinas atsirado XIV a. (klavikordas anksčiau nei klavesinas). Iki XVIII a., plačiai paplitus pianinui, tiek klavesinas, tiek klavikordas buvo labai populiarūs instrumentai. Pianinas buvo revoliucija, nes pianistas galėjo valdyti dinamiką, parinkdamas, kokia jėga spausti klavišą. Pianino pilnas pavadinimas yra gravicèmbalo con piano e forte, kas reiškia klavesinas su tyliu ir garsiu, tačiau gali būti sutrumpinamas į piano-forte, kas itališkai reiškia tyliai-garsiai. Dabartinė pianino forma yra sukurta XX a. ir jo garsas ir išvaizda yra labai pakitę nuo tų „pianinų“, kuriais grojo Mocartas, Haidnas ir Bethovenas. Iš tiesų, dabartinis pianinas labai skiriasi ir nuo XIX a. pianinų, kuriais grojo Listas, Šopenas ir Bramsas.
Vėliau klavišiniai instrumentai tobulėjo ankstyvajame XX a. Ankstyvieji elektromechaniniai instrumentai tokie, kaip ondes Marteno, atsirado praeito amžiaus pradžioje. Tai buvo labai svarbus indėlis klavišinių instrumentų istorijoje.

Šiuolaikiniai klavišiniai

Įdėta daug pastangų sukurti instrumentą, skambantį taip, kaip pianinas, tačiau mažesnį ir lengvesnį. Elektrinis pianinas ir elektroninis pianinas buvo pirmieji bandymai, kurie, nors ir buvo naudingi kaip atskiri instrumentai, buvo nesėkmingi, nes jų tembras nebuvo pakankamai panašus į pianino. Tuo metu buvo tobulinami ir elektriniai bei elektroniniai vargonai.
Juozas Laimutis

Biografija

1978 m. baigė Lietuvos žemės ūkio akademiją, inžinierius mechanikas. 1972-2007 m. – Vilkijos Žemės ūkio mokyklos direktorius.
Tėvynės sąjungos narys. 1990–1995 m. Kauno rajono tarybos deputatas, 2000–2003 m., 2003–2007 m. ir nuo 2007 m. Kauno rajono savivaldybės tarybos narys.
LTSR nusipelnęs inžinierius. Sporto klubo „Vilkas“ pirmininkas, Bažnyčios pastoracinės tarybos pirmininkas. Sutuoktinė Veronika, vaikai Ingrida, Dovilė.
Gulbinai (Radviliškis)

Istorija

Gulbinai minimi 1619 m. Šiaulėnų dvaro ir miestelio inventoriuje.
Galina Kuzmienė

Biografija

1978 m. baigė Vilniaus universitetą, teisininkė.
Valstybinio socialinio draudimo fondo valdybos Panevėžio skyriaus vyr. specialistė
Darbo partijos Panevėžio miesto skyriaus narė. Nuo 2011 m. Panevėžio miesto savivaldybės tarybos narė.
Kentas

Istorija

Apie 200 m. apgyventas išeivių iš žemyno. 43 m. e. Kentą prisijungė Romos imperija. V a. pradžioje nukariavo jutai ir saksai, tapo viena iš septynių Britanijos anglosaksų karalysčių. Šv. Augustinas 597 m. apkrikštijo Kento karalių Etelbertą ir įkūrė Kenterberio vienuolyną, kuris tapo krikščionių Bažnyčios centru Anglijoje. 1170 m. Kenterberio katedroje nužudytas arkivyskupas Tomas Beketas, ši vieta tapo piligrimų traukos centru. 1381 m. Kente kilo pirmasis Anglijoje Vato Tailerio vadovaujamų valstiečių sukilimas. Dėl strateginės padėties pakrantėje buvo statoma daug gynybinių užtvarų, nuo 1278 m. grafystėje buvo 4 iš 5 Anglijos uostų (Doveris, Haitas, Romnis, Sendvičas), kur bazavosi karališkasis laivynas. Per Antrąjį pasaulinį karą Vokietijos kariuomenei puolant vakarų fronte, 1940 m. gegužės mėn. iš uostų išplaukę tūkstančiai nedidelių upių ir pakrantės laivų evakavo Sąjungininkų kariuomenę (Dunkerko operacija).

Ekonomika

Auginamos obelys, vyšnios, paplitusi avininkystė. Nusausintos Romnio pelkės laikomos vienomis geriausių pasaulyje ganyklų. Popieriaus gamyba (Darentas, Medvėjus), naftos perdirbimas (Graino sala).
Kuritiba

Istorija

Miestas įkurtas 1654 ar 1693 m. Iš pradžių vadinosi Vila da Nossa Senhora da Luz dos Pinhais, 1721 m. gavo dabartinį pavadinimą. 1842 m. tapo miestu.
Klemensas Paulius

Biografija

1964 m. baigė Panevėžio hidromelioracijos technikumą, hidrotechnikas.
Tauragės apskrities viršininko administracijos žemės ūkio ir melioracijos skyriaus vedėjas. 1995–1997 m. Tauragės rajono savivaldybės meras.
1995–2015 m. Tauragės rajono savivaldybės tarybos narys.
Nuo 1993 m. Tėvynės sąjungos narys, Tauragės rajono skyriaus pirmininko pavaduotojas.
Žmona Genė, vaikai – Gilma, Donatas.
Nemėžio mečetė

Istorija

Pirmoji totorių mečetė pastatyta dar 1684 m., buvo medinė, su bokšteliu, bet ji sudegė. Dabartinė pastatyta 1909 m. pagal inžinieriaus A. Sonino projektą, atskiros patalpos vyrams ir moterims. Karų metais bei sovietmečiu mečetė gerokai nukentėjo. Antrojo pasaulinio karo pabaigoje mečetės kapinių teritorijoje išraustose duobėse stovėjo Sovietų Sąjungos raketinės sistemos („katiušos“), apšaudančios miestą. 1956 m. sovietų valdžia mečetės vos nenugriovė su buldozeriais, tačiau totorių bendruomenė griežtai pasipriešino šiems ketinimams. 1963 m. mečetė degė, tačiau buvo spėta ją išgelbėti nupjovus atvira liepsna degantį minaretą. Iki 1968 m. mečetės patalpoje vietos kolūkis buvo įkūręs grūdų sandėlį, vėliau pastate veikė kraštotyros muziejus.
1978 m. mečetė buvo grąžinta musulmonų bendruomenei. 1993 m. ji buvo suremontuota, 2009 m. jubiliejaus proga – restauruota (pakeistos grindys, perdažyta išorė).

Architektūra

Medinė, stačiakampio plano, keturšlaičiu skardiniu stogu. Stogo viršuje yra nedidelis minareto bokštelis. Galinėje sienoje įrengtas ketursienis priestatas – michrabas su langeliu, žvelgiančiu į Mekos pusę. Viduje prie michrabo nišos, iš dešinės, pastatytas minbaras sakyti pamokslams. Antrajame aukšte yra nedidelis, svečiams skirtas balkonėlis. Vyrų ir moterų maldos patalpos atskirtos siena su ilga ertme, kurioje įstatytos nedidelės medinės kolonos. Moterims skirtas mažesnis kambarys. Vyrų salės sienas puošia plakatai su arabiškais rašmenimis, kilimas su išaustu Mekos mečetės atvaizdu.
Michele Placido

Biografija

Plačido gimė Ascoli Satriano, neturtingoje šeimoje. Po tarnybos kariuomenėje jis kurį laiką tarnavo policijoje Romoje, kol susidomėjo aktoryste ir įstojo mokytis į „Centro Sperimentale di Cinematografia“. 1969 m. jis atliko pirmąjį vaidmenį scenoje – spektaklyje „Vasarvidžio nakties sapnas“. Po poros metų Plačido pradėjo filmuotis kine ir ilgainiui dirbo su tokiais režisieriais kaip Luigi Comencini, Mario Monicelli, Salvatore Samperi,Damiano Damiani, Francesco Rosi, Walerian Borowczyk, Marco Bellocchio, Paolo Cavara and Carlo Lizzani. Pirmosios sėkmės ir įvertinimo sulaukė 1976 m., už kareivio vaidmenį filme „Marcia triofale“ pelnęs David di Donatello apdovanojimą kaip geriausias aktorius. Dar po 2 metų jis buvo įvertintas Sidabriniu lokiu Berlyno kino festivalyje už homoseksualaus darbininko vaidmenį ironiškoje dramoje „Ernesto“.
1984 m. Plačido sulaukė pasaulinio populiarumo suvaidinęs policijos komisarą Koradą Katanį televizijos seriale „Aštuonkojis“. Viso serialas buvo filmuojamas 10 sezonų, o Plačido vaidino pirmuose 4-uose. Pirmojo sezono serijas režisavo Damiano Damiani, kurio filme „Ryšys per piceriją“ 1985 m. Plačido suvaidino Katanio antipodą – samdomą žudiką.
Po vaidmens „Aštuonkojyje“, jis dar ne kartą įkūnijo teisėsaugos atstovus, kovojančius su nusikaltėliais (pvz., biografiniame filme suvaidino tesėją Giovanni Falcone, nužudytą mafijos), o 2008 m. – ilgametį mafijos bosą Bernardo Provenzano. 
Nuo dešimto dešimtmečio vidurio Plačido taip pat režisuoja filmus. Yra apdovanotas ordinu už nuopelnus Italijai, o 2006 m. buvo Venecijos kino festivalio žiuri nariu.

Asmeninis gyvenimas

Plačido ilgus metus gyveno kartu su aktore Simonetta Stefanelli, su kuria susilaukė 3 vaikų: Violantės (aktorė, g. 1976 m.), Michelangelo (režisieriaus asistentas, g. 1990) ir Brenno (aktorius, g.1991). Nors jiedu susituokė tik 1989 m., tačiau jau 1994 m. išsiskyrė.
1988 m. jis susilaukė nesantuokinio sūnaus Inigo su Virginie Alexandre.
Po 10 metų draugystės, 2012 m. Plačido vedė 37 metais jaunesnę aktorę Federica Vincenti, su kuria 2006 m. buvo susilaukęs dukters Gabriele.
Mažeikiai

Pavadinimo kilmė

Miesto vardas neabejotinai asmenvardinis, tačiau neaišku, nuo kokios lyties jis kilęs. Istorijoje minimas Mažeika, tačiau dabar Lietuvoje yra dažna pavardė Mažeikis, kurios daugiskaita visiškai sutampa su miesto vardu. Pasak kitų šaltinių, Mažeikiai pavadinti jau statant geležinkelio stotelę toje vietoje buvusios Mažeikos ar Mažeikio sodybos vardu.
1899–1918 m. Mažeikių geležinkelio stotis vadinta Muravjovo vardu – Mažeikių geležinkelio stotis taip pavadinta Michailo Muravjovo, 1863 m. sukilimo slopintojo vardu, tačiau piktnaudžiaudami caro valdžios pareigūnai taip vadino visą besikuriantį miestelį. Mažeikių vardu vadintas kaimas buvęs kitoje geležinkelio linijos pusėje. Tuo metu tai buvo daugiatautis miestas, čia kūrėsi žydai, rusai, latviai.
San Jose Earthquakes

Istorija

Įkurtas 1994 m., nuo tada kasmet rungtyniauja Major League Soccer.
Patos de Minasas

Istorija

XVII–XVIII a. dabartinio miesto vietose kūrėsi pabėgėlių iš vergijos (darbų Minas Žeraiso kasyklose) gyvenvietės. XIX a. pr. pradėjo kurtis Os Patos gyvenvietė, pastatyta Šv. Antano bažnyčia (1826 m.). Vėliau gyvenvietės pavadinimas ne kartą keitėsi (Santo Antônio da Beira do Rio Paranaíba, Santo Antônio dos Patos, Patos, Guaratinga). 1892 m. suteiktos miesto teisės. Dabartinis pavadinimas naudojamas nuo 1945 m.
Mjeiko salos

Mjeiko salos arba Mergujo salos yra salų grupė Andamanų jūroje, Malakos pusiasalio pakrantėje. Priklauso Mianmaro Tanintairio provincijai. Plotas 3500 km². Salyną sudaro ~800 salų, salelų ir uolų. Sudarytos iš kalklamenio ir granito. Salas dengia tropiniai miškai, pakrantėse – paplūdimiai ir mangrovių sąžalynai. Aukštumos ir uolos iškyla iki 767 m. Tarp salų išsišakoję koralų rifai. Mjeiko salose gausu laukinių gyvūnų: tigrų, elnių, dramblių, beždžionių, šernų, įvairių paukščių.
Dauguma salų gyventojų yra mokenai, kurie verčiasi žvejyba, perlų rinkimu, žemdirbyste.
Ąžuolijai (Vilnius)

Istorija

XX a. 6–8 deš. – viensėdis Juodšilių apylinkėje.
Žamblu

Istorija

Miestas pradėjo kurtis aplink 945 m. įkurtą Šv. Petro abatiją. 1578 m. mieste vyko Žamblu mūšis tarp Ispanijos ir olandų sukilėlių.
Meilė japoniškai (miniserialas)

Siužetas

Vitalijus ir Lilia ruošiasi švęsti vestuvių 25-metį. Prieš šventę sūnus mamai sako, kad išvyksta į Sibirą metams, dukra pasisako, kad ruošiasi vestuvėms, o po jų gyvens atskirai nuo tėvų. Galiausiai, šeimininkė nueina į virtuvę, o ten randa sumaitotą tortą. Šventė tampa skandalu. Lilia pyksta dėl torto, dėl to, kad visi ruošiasi kurti savo gyvenimus, o ji saviškį paaukojo šeimai. Vitalijus pyksta, kad paaukojo išradėjo karjerą ir dirba finansų direktoriumi, o pinigus vis tiek išleidžia šeimai. Vakaras sugadintas, tad Vitalijus su Leonidu eina į japonų restoraną. Jame susipažįsta su japone.Tik vėliau jis sužino, kad Ajmė nėra japonė.
SK Falk

Istorija

Klubas įkurtas 1917 m. Dabar tai mėgėjiško lygio komanda, žaidžianti žemesniuosiuose divizionuose.

Pasiekimai

1929 m. žaidė taurės pusfinalyje.
Nesiartink prie manęs

Turinys

Džeikobas – tarpusavio santykių specialistas, padedantis žmonėms, tačiau savo paties gyvenime esantis vienišas, nes jau daugelį metų jį persekioja dar vaikystėje vienos mergaitės išsakytas prakeiksmas, pagal kurį visas moteris, su kuriomis jis pradeda bendrauti, užklumpa nelaimės ir galiausiai neapsikentusios šios jį palieka. Kartą jis susipažino su Sara, kuri po kurio laiko apsilanko Džeikobo kabinete su vaikinu, tikėdamasi pataisyti tarpusavio santykius. Kuomet pokalbis baigiasi santykių nutrūkimu, Džeikobas ir Sara pradeda susitikinėti, ir merginą netrukus pradeda persekioti nesėkmės. Kai galiausiai neapsikentusi Sara jį palieka, Džeikobas išvažiuoja prie jūros, kur netikėtai sutinka kažkada jį prakeikusią Simoną...
Vatikano eurų monetos

Vatikano eurų monetos – oficiali Vatikano valstybės valiuta. Monetas leidžia Vatikano miesto-valstybės filatelijos ir numizmatikos tarnyba, kaldina Poligrafijos institutas ir valstybinė monetų kalykla (it. Istituto Poligrafico e Zecca dello Stato) Romoje (Italija).

Istorija

Pirmosios Vatikano eurų monetos pasirodė 2002 m., panaikinus Vatikano lirą.
2005 m. mirus popiežiui Jonui Pauliui II, buvo išleista antroji Vatikano eurų monetų partija.
2006 m. buvo išleista trečioji Vatikano eurų monetų partija, išrinkus popiežių Benediktą XVI.

Pirmoji laida (2002–2005)

Pirmoji Vatikano eurų monetų laida buvo su Jono Pauliaus II atvaizdu. Jos buvo išleistos tik numizmatiniuose rinkiniuose. Kaina viršija tūkstantį JAV dolerių.

Antroji laida (2005 m.)

Po popiežiaus Jono Pauliaus II mirties 2005 m., Vatikanas išleido specialias Sede vacante laikotarpio monetas su Apaštalų rūmų (lot. Camera Apostolica) emblema (t. y. du sukryžiuoti raktai po skėčiu) ir kamerlingo herbu.

Trečioji laida (2006–2013)

2006 m. balandžio 27 d., po naujojo popiežiaus išrinkimo, buvo išleista trečioji Vatikano eurų monetų laida su popiežiaus Benedikto XVI atvaizdu. Ant monetų yra užrašas „CITTÀ DEL VATICANO“ (liet. Vatikano miestas) ir dvylika Europos žvaigždžių. Detalus monetų dizainas paskelbtas Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.

Ketvirtoji laida (2013–2016)

Po Benedikto XVI atsistatydinimo 2013 metais buvo išrinktas naujas Popiežius Pranciškus. Vatikano eurų monetas reikėjo perdaryti su Pranciškaus portretu kaip su nauju Vatikano valstybės vadovu. Pirmą kartą monetos bus trim skirtingais valdančio popiežiaus atvaizdais.

Penktoji laida (nuo 2017 m.)

Ant penktosios serijos monetų, kurios išleistos į apyvartą 2017 m. kovo mėn., pavaizduotas Vatikano valstybės vadovo Popiežiaus Pranciškaus herbas.
Tadas Adomonis

Biografija

Mokėsi Raguvos progimnazijoje, Marijampolės marijonų gimnazijoje. Nuo 1931 m. dirbo Kauno spaudos ir švietimo skyriuje, 1937–1940 Kauno, 1940–1948 Vilniaus bibliotekose, Liaudies švietimo komisariate. 1948–1956 m. Lietuvos mokslų akademijos Centrinės bibliotekos direktoriaus pavaduotojas. 1949 m. Vilniaus universitete baigė dailės istoriją. Nuo 1949 m. dėstė Lietuvos dailės institute, 1950–1976 m. Meno istorijos katedros vedėjas, nuo 1963 m. docentas. 
Tyrinėjo senąją Lietuvos dailę ir architektūrą, XX a. Lietuvos dailę.
Edmantas Rėkus

Biografija

1991 m. baigė Lietuvos valstybinės konservatorijos Klaipėdos fakultetą, kultūros – švietimo darbo, estradinių ansamblių vadovas, 2006 m. baigė Šiaulių universitetą, švietimo vadybos magistras.
Kalvarijos vidurinės mokyklos, Kalvarijos vaikų muzikos mokyklos muzikos mokytojas. Akmenynų pagrindinės mokyklos, Alksninės pagrindinės mokyklos, Kalvarijos laisvalaikio centro choro vadovas.
Nuo 1993 m. Tėvynės sąjungos, partijos Tėvynės sąjunga - Lietuvos krikščionys demokratai Kalvarijos skyriaus narys.
2003–2007 m., 2007–2011 m. ir nuo 2011 m. Kalvarijos savivaldybės tarybos narys. 
Kapelos „Gegužio žiedai“ muzikantas. Lietuvos muzikos mokytojų asociacijos tarybos narys, Kalvarijos savivaldybės švietimo tarybos pirmininkas. Sutuoktinė Laimutė, vaikai Algirdas, Edmantas, Rugilė.
Komunist

Komunist (liet. Komunistas) – Lietuvos ir Baltarusijos KP CK dienraštis, ėjęs 1918 m. gruodžio 26 d. – 1919 m. balandžio 2 d. Vilniuje jidiš kalba.

Istorija

Išėjo 74 numeriai. Bendradarbiavo Semionas Dimanšteinas, Vincas Kapsukas, Borisas Oršanskis ir Aizikas Vainšteinas.