google/wiki40b huggingface dataset:
Talkas

Savybės

Kietumas pagal Moso skalę yra 1. Talkas gali būti baltos, pilkos, žalsvos ir beveik sidabrinės spalvos. Dažniau skaidrus, tačiau pasitaiko ir neskaidrus. Skalumas tobulas, lūžis nelygus. Riebus, atsparus kaitrai, rūgštims, šarmams. Pasitaiko natrio, aliuminio, kalcio, titano, mangano priemaišų.

Susidarymas

Talkas – metamorfinis mineralas susidaro metamorfizuojantis magnio mineralams tokiems kaip serpentinas, piroksenas, amfibolas, olivinas ir kitiems kai juos veikia anglies dioksidas ir vanduo.
Serpentinas + Anglies dioksidas → Talkas + Magnezitas + Vanduo 
Talkas taip pat formuojasi kai reaguoja dolomitas ir silicio dioksido mineralai (kvarcas, chalcedonas ir t. t.). Ši reakcija yra tipinė skarnifikacijos reakcija.
Dolomitas + Kvarcas + Vanduo → Talkas + Kalcitas + Anglies dioksidas 
Talkas taip pat susidaro magnio turtingiems chloritams reaguojant su kvarcu
Chloritas + Kvarcas → Kianitas + Talkas + H₂O

Panaudojimas

Talkas naudojamas sumaltas ir barstomas ant gaminių, kad pastarieji nesuliptų. Taip pat naudojamas popieriaus ir gumos pramonėje, parfumerijai, kosmetikai.

Radimvietės

Talko telkiniai yra Indijoje, Italijoje, JAV, Kanadoje, Rusijoje, Vokietijoje, Pietų Afrikos Respublikoje.

Pavojai

Dažnai įkvepiant talko dulkes išsivysto liga talkozė. Ją dažniausiai serga žmonės, kasantys talką.
Juodosios vapsvos

Ginkluotė

Ginklai daugiausia tiekti buvusių Varšuvos sutarties organizacijos sąjungininkų. Dalis ginklų yra gaminti Kuboje arba Kuboje patobulinti.
Valdemaras Žukauskas

Biografija

2014 m. atstovavo Lietuvai Pasaulio žirginio sporto žaidynėse konkūrinio jodinėjimo rungtyse. Konkūrinio jojimo greičiui rungtyje Žukauskas užėmė 77-ą vietą tarp 143 dalyvių. Olimpinio standarto konkūrinio jojimo rungtyje Žukauskas liko 114-ą vietą iš 137 dalyvių.
Asmenybės kultas

Asmenybės kultu yra vadinamas reiškinys valstybėje, dažniausiai autoritarinėje ar totalitarinėje, kuomet yra ypač garbinamas tos šalies vadas. Asmenybės kultai gali būti skirtingo lygio, bet dažniausiai tam vadui yra priskiriama daugiau nuopelnų, nei jis padarė išties, jis yra liaupsinamas per žiniasklaidą, daug net ir nereikšmingų dalykų apie jį gali būti įtraukti į švietimo sistemą kaip privalomi mokėti dalykai, vadui statoma daug statulų, jo vardu pavadinama daug gatvių ir kitų visuomeninių objektų, jam dedikuojami muziejai. Jei asmenybės kultas yra dar didesnis, gali būti, kad vadas bus paminėtas valstybiniame himne, gali būti privaloma turėti pasikabinus jo paveikslą ar nuotrauką, jo atvaizdas ir kiti jo simboliai gali būti atvaizduojami ir visiškai nesusijusiose sferose, atskirais atvejais vadas netgi gali būti paskelbtas pranašu. Po mirties tokie vadai dažnai palaidojami mauzoliejuose.
Asmenybės kultas, naudojamas kartu su informacijos iš užsienio ribojimu, gali išties priversti kai kuriuos žmones manyti, kad vadas yra toks galingas ir puikus.
Dabar didelio masto asmenybės kultai klesti Šiaurės Korėjoje, Turkijoje ir Turkmėnijoje, praeityje jų buvo Tarybų Sąjungoje. Tačiau mažesnio masto asmenybės kultai egzistuoja dar daugelyje valstybių.
Lietuvos geologijos tarnyba

Istorija

Tarnyba įsteigta 1940 m. spalio 16 d.
Nuo 1941 iki 1991 m. tarnyba ne kartą keitė savo pavadinimą, organizacinę struktūrą, priklausomybę, bet geologinio tyrimo darbai buvo vykdomi intensyviai ir kryptingai.
Lietuvai atkūrus nepriklausomybę, Lietuvos Respublikos Vyriausybės nutarimu ir Aukščiausiosios Tarybos Atkuriamojo Seimo pritarimu 1991 metų kovo 11 dieną vietoj iki tol buvusių Geologijos darbų gamybinio susivienijimo ir Gamtos išteklių departamento įsteigta Valstybinė geologijos tarnyba.
Naujojo modelio Lietuvos geologijos tarnyba pradėjo savo veiklą turėdama 15 etatų ir žemės gelmių naudojimo reguliavimo funkcijas. Valstybinius geologinius tyrimus atliko geologijos įmonės. Tuometinio tarnybos direktoriaus Gedimino Motuzos dėka, geranoriškai padedant Norvegijos geologijos tarnybai, tarnyba buvo transformuojama į europietiško modelio nacionalinę geologinių tyrimų tarnybą, be žemės gelmių naudojimo reguliavimo, dar ir tiesiogiai vykdančią valstybei reikalingus geologinius tyrimus ir valdančią geologinės informacijos sistemą. Tai leido vienoje organizacijoje sukaupti valstybiniams geologiniams tyrimams skiriamas biudžeto lėšas ir sutelkti profesionalius geologus.
Nuo 1994 metų tarnyba yra Europos geologijos tarnybų forumo (FOREGS) narė.
Motina

Motina (t. p. mama, mamytė, motulė, motutė, močia ir kt.) – moteris, turinti vaikų. Motina vadinama vaiką pagimdžiusį, jį žindanti, globojanti moteris. Moteris, atliekanti biologinės motinos socialinę paskirtį vadinama įmote (įvaikinimo atveju) arba pamote (vaikui gyvenant su nauja tėvo sutuoktine).
Ankstyvuoju kūdikystės laikotarpiu tarp motinos ir vaiko paprastai išsivysto prieraišumas ir meilė. Motinos meilė svarbi vaiko psichikos vystymuisi, jausminei raidai. Visapusiškos motiniškos meilės stygius ankstyvoje vaikystėje dažnai nulemia šizofreniją, psichopatiją, perdėtą nerimastingumą ir kitas psichologines ydas. Svarbus yra ne tik motinos fizinis rūpinimasis vaiku, bet ir jausminis – motinos irzlumas, šaltumas, nekantrumas tiesiogiai veikia vaiko pasąmonę ir neleidžia pajausti visapusiškos globos. Pasak psichiatrų, kūdikystėje ir ankstyvoje vaikystėje vaikas turėtų patirti šiltus, jaukius ir nenutrūkstamus santykius su savo motina, kurie abiem pusėms teiktų pasitenkinimą ir džiaugsmą.

Mitinė-religinė simbolika

Motina – visuotinis simbolis pasaulio kultūrose. Motina – tai archetipinė moteris, visos gyvasties pradas,  primum mobile ir pirminė pilnatvė, sutalpinanti visas esmes. Ji simbolizuoja visus kosminės gyvybės tarpsnius, apjungia tiek dangiškąją, tiek chtoninę plotmę. Kaip vaisingumo įsikūnijimas, motina metaforiškai lyginama su žeme, gamta, karve (indų tradicijoje), mėnuliu (Viduržemio jūros srityje), gėle (lelija, rože, lotosu). Motinos įsčios – tiek visa ko pradas, tiek mirties žiomenys. Motinos prigimtis dvejopa – ji ir gimdytoja, ir marintoja: viena vertus ji – maitintoja, gynėja, užuovėja, šiluma, tačiau tuo pat metu – baisinga naikinančioji galia, žudikė. Ji – visa ko gimdytoja ir kapas. Ilgą laiką pasaulyje gyvavo paprotys mirusįjį laidoti žemėn suriestą tarsi gemalą – taip kapo duobė prilyginta mirties ir atgimimo įsčiomis.
Mituose, religinėje sąmonėje motinos archetipas išryškėja per Deivės-Motinos simboliką. Tokia deivė laikoma visos kūrinijos gimdytoja arba Dievo motina (dažnai ir vaizduojama kaip madona, žindanti Dievą-kūdikį). Ryškūs šio archetipo pavyzdžiai – krikščionių Marija, egiptiečių Izidė, graikų Demetra, indų Parvatė, Mesopotamijos Ištar.
Dvasiškai motina – archetipinė pilnatvė, savimi pakankama ir iš savęs pilnoji, mergelė, gimdanti sūnų – Šviesą. Motina – išminties metafora, pirminis slėpinys. Su motina religinėje sąmonėje tapatinama visa, kas yra pagrindas, įsčios, erdvė kam rastis: su motina tapatinama bažnyčia, šventykla, šventasis tekstas, garsas.
Gunibas (plynaukštė)

Gunibas – plynaukštė Didžiajame Kaukaze, pietų Dagestane (Rusija), tarp Avarų Koisu ir Karakoisu upių, į vakarus nuo Gunibo aūlo. Aukštis iki 2354 m. Viršutinis sluoksnis sudarytas iš smiltainio, plynaukštės šlaitai labai statūs ir sudaro gamtinę tvirtovę. Gunibe gausu šaltinių, yra krioklių, nedidelių miškų ruožų.
Sabališkių koplyčia

Istorija

Mauzoliejinė koplyčia pastatyta XIX a. viduryje. Joje laidoti gretimo Abromiškių dvaro savininkai. XVIII-XIX a. šį dvarą valdė prancūzų kilmės grafai de Raesai. XIX a. viduryje Kazimiera de Raes (1818–1893) ištekėjo už grafo Pranciškaus Pliaterio. Abromiškės priklausė Pliateriams iki 1937 m. Dauguma dvarą valdžiusių Raesų ir Pliaterių giminės palikuonių amžinam poilsiui atgulė netoliese esančiose Sabališkių kapinaitėse ir čia esančioje mauzoliejinėje koplyčioje.

Architektūra

Statinys kompaktinis, kvadrato plano, dviejų tarpsnių, su laidojimo rūsiu (šiuo metu užbetonuotas). Piramidinį keturšlaitį stogą`vainikuoja meniškas ornamentuotas kryžius. Tinku dengtiems fasadams būdingos arkinės nišos su viršutinėje dalyje įkomponuotomis langų angomis, pusapskritimių sąramų arkinės angos. Tarpsnių pastogėse suformuoti tinkuotų plytų mūro profiliuoti karnizai. Galiniame fasade įrengta juodo šlifuoto granito memorialinė lenta, apjuosta profiliuotu tinko apvadu, viršuje dekoruotu trikampiu sandriku, su įrašu lenkų kalba: „Ś. † P. / WILHELM i ANTONINA Z CHLEWIŃSKICH / UR. 1787 R. ZM. 1854 R./ de RAES UR. 1798 R. ZM. 1852 R. / JAŚ Hr. BROEL-PLATER / UR. I ZM. 5/VI 1882 R. / BOGDZIO / Hr. BROEL-PLATER / UR. 21/VI 1883 R. ZM. 16/1 1884 R. / WILHELM / Hr. BROEL-PLATER / UR. 10/III 1850 R. ZM. 27/X 1911 R.“ Papėdėje – metalinė ažūrinė tvorelė.
Koplyčios perdenginiai – pirmo ir antro tarpsnių tinkuotų plytų mūro cilindriniai skliautai. Į patalpą veda metalinės dvivėrės, dekoruotos metalo juostomis durys su įstiklintu viršulangiu. Viduje prie sieninio altoriaus iš raudonų plytų sudėta ir nutinkuota mensa. Išlikusi sienų ir lubų tapyba (augalinė ornamentika su embleminėmis simbolinėmis kompozicijomis). Antrajame statinio tarpsnyje patalpinta medinė skulptūrėlė „Skausmo vyras“.
Didžiosios Lenkijos žemuma

Didžiosios Lenkijos žemuma arba Didžiosios Lenkijos–Kujavijos žemuma (lenk. Nizina Wielkopolsko-Kujawska) – Vidurio Europos lygumos dalis, esanti Lenkijoje, tarp Odros ir Vyslos upių. Sudaryta iš ledyninių ir vandeninių–ledyninių nuogulų. Būdingos moreninės kalvos ir kalvagūbriai, pakylantys iki 227 m aukščio. Yra senslėnių, ežerynų.
Vyrauja pušynai ir mišrieji miškai, pasėliai (bulvės, javai, daržovės).
Pagrindiniai miestai: Poznanė, Bydgoščius, Torūnė.
KK218

Maršrutas

Kelias prasideda Kretingoje, Šventosios gatvėje, sankryžoje su  A11  Šiauliai–Palanga  ( E272  Vilnius-Panevėžys-Šiauliai-Palanga-Klaipėda ) ir  168  Klaipėda–Kretinga . Eina Kretingos ir Skuodo rajonuose. Prie kelio yra šios gyvenvietės: Tarvydai, Darbėnai, Nausėdai, Senoji Įpiltis, Juodeikiai, Lenkimai, Luknės, Kulai I. Baigiasi Skuode, sankryžoje su  169  Skuodas–Plungė . Kelią kerta geležinkelis Klaipėda – Telšiai, į vakarus nuo kelio, iki Darbėnų eina Kretingos–Skuodo geležinkelis, Darbėnų šiaurėje ir Skuodo pietvakariuose jis dukart kerta kelią. Šiauriau Lenkimų kelias kerta Šventosios upę, Skuode – Bartuvos tvenkinį.
Crystal Reports

Crystal Reports – programinė įranga, skirta ataskaitoms iš įvairialypių duomenų šaltinių rengti. Įrangą kuria Business Objects įmonė. Crystal Reports taip pat yra pateikiama kaip bendrojo pobūdžio ataskaitų kūrimo priemonė įmonės planavimo sistemoms, tokioms, kaip PeopleSoft, arba integruota programų kūrimo aplinkose, pvz., Microsoft Visual Studio.
Menandras

Menandras – vienas žymiausių naujosios antikinės komedijos autorių. Būtent atėnietis Menandras (343–291 m. pr. m. e.), kurio veikalų išliko daugiausiai, įvedė buitinę tematiką: santykiai tarp vaikų ir tėvų, karių, vergų ir ponų. Įdomesni jo tipažai: gudrus vergas, karys pagyrūnas. Nors tuo metu laikai buvo neramūs, Menandro komedijose konkretūs politiniai įvykiai nėra vaizduojami. Dramaturgas išreiškia naujosios helenizmo epochos nuostatas. Kaip viena aukščiausiųjų įvardijama dorybė.
Teigiama, jog kaip tik humanizmo idėja ir yra Menandrui svarbiausia. Galima pastebėti, jog kartais jo komedijose vyrauja ne komiškasis, o melodraminis pradas. Štai komedijoje „Nukirptoji“ vyrauja moralinė problematika, sutirštinami neigiami reiškiniai, tačiau pabaiga laiminga. Be to, išlikusiose Menandro komedijose (pvz., „Bambeklis“) dažnas yra meilės motyvas, kuriam kartais priešpastatomas neapykantos jausmas.
Wilhelm Kuhr

Biografija

Gimė 1865 m. rugpjūčio 9 d. Verdainėje. Baigė gimnaziją Luke. Studijavo teisę ir ekonomiką Karaliaučiaus universitete. Trumpai buvo Burgo miestelio netoli Magdeburgo meru. 1906-1914 m. buvo Pankovo miestelio, kuris šiuo metu priklauso Berlynui meras. Būdamas miestelio meru žymiai pagerino švietimo ir sveikatos apsaugos sąlygas, įkūrė miestelio parką. Prasidėjus I pasauliniam karui savanoriškai ėjo į frontą ir žuvo mūšyje Lengo kaime prie Mazovijos Tomašuvo 1914 m. gruodžio 23 dieną. Jo garbei Pankove ir Burge pavadintos gatvės.
Kurskas

Istorija

Pirmą kartą rašytiniuose šaltiniuose Kurskas minimas Teodosijaus iš Pečioros gyvenime (Житие Феодосия Печерского), datuojamame ne anksčiau kaip 1036 m., kai kairiakrantis Dnepras perėjo Jaroslavo Išmintingojo valdžiai. Metraščiuose pirmą kartą minimas 1095 m. Pavadinimas kilęs iš gyvenvietės išsidėstymo prie Kuros upelio įtekėjimo į Tuskarės upę. Kuros hidronimas susijęs su liaudišku terminu курья – „upės įlanka, siaura upės prataka“.
Nuo 1360 m. iki XV a. Kurskas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei.
XVI-XVII a. Kurskas priklausė Maskvos valstybei ir buvo pasienyje su Abiejų Tautų Respublika ir neapgyvendinta stepe. 1596 m. pastatyta nauja tvirtovė. XVII a. Kurską ne kartą puolė lenkų-lietuvių kariuomenė, Krymo totoriai, nogajai.
1708 m. priskirtas Kijevo gubernijai, 1727 m. – Belgorodo gubernijai, nuo 1779 m. Kursko vietininko būstinė, 1797 m. Kursko gubernijos centras.
Nuo XIX a. 7-to dešimtmečio Kurskas – geležinkelio mazgas. XIX a. pb. Kurskas tampa stambiu pramonės centru.
Nuo 1934 m. Kursko srities centras.
Kurske gimė lietuvių kilmės kino aktorius Sergejus Puskepalis.
Beretė

Berečių konstrukcija

Uniforminių berečių apatinis kraštas paprastai apsiūtas oda, kartais šilku, gali turėti įvertą virvelę ar juostelę, kurią patraukus galima pritaikyti beretę prie galvos dydžio. Pareguliavus dydį virvelė surišama ir nukerpama, arba įkišama į beretės vidų, arba paliekama laisva.
Kai kurių modelių beretės vietoje, kur segamas ženkliukas (kokarda ar pan.), būna pastandinta įsiūta sąstanda.
Dažnai beretės turi natūralaus ar dirbtinio šilko pamušalą. Kai kuriuose daliniuose kareiviai išima savo berečių pamušalus, kad suteiktų neoficialią madingą formą, nors tai oficialiai būna neleidžiama.
Europos Sąjungos Taryba

Kompetencija

Viršūnių taryba sprendžia pačius svarbiausius ES klausimus: priima politinius sprendimus, tvirtina parengtus susitarimus ir dokumentus, nubrėžia pagrindines kitų institucijų veiklos gaires. Visi sprendimai priimami bendru sutarimu, todėl į darbotvarkę paprastai įtraukiami tie klausimai, dėl kurių nuomonės yra iš anksto suderintos arba jos labai artimos kompromisui. Europos Sąjungos Viršūnių Tarybos susitikimai vyksta reguliariai nuo 1974 m., kadangi Europos Bendrijų steigimo sutartyse šios politinės institucijos nebuvo numatyta.
Teisiškai ji įforminta tik Suvestiniam Europos akte, įsigaliojusiame 1987 m. 1993 m. Europos Sąjungos (kitaip dar vadinama Mastrichto) sutartyje ji oficialiai pripažinta Europos Sąjungos politine institucija.
Alternative metal

Apžvalga

Terminas „Alternatyvusis metalas“ – labai plati sąvoka, dažniausiai naudojama aprašyti muzikantus, grojančius stiliumi, kuris turi unikalią ir tik jam būdingą sąsają su metalo muzika ir kurį sunku priskirti tipiniam metalui ar alternatyviajai muzikai (dėl šios sąvokos platumo). Faith No More ar Tool geras grupės, kuri sąvo muzikoje įdiegusi abu šiuos kriterijus, pavyzdys.
Sunkusis metalas – neatskiriamas komponentas, bet ji labai skiriasi nuo 9-to dešimtmečio thrash metalo (treš metalo) pogrindinės muzikos. Pradžioje altenatyvusis metalas buvo nukreiptas patraukti alternatyviojo roko gerbėjus, kadangi faktiškai visos 9-to dešimtmečio alternatyvaus metalo grupių šaknys siekia Amerikos indie muzikos pogrindinę sceną. Alt-metalo grupės dažniausiai kilusios iš hardcore punk (tipinė grupė: Corrosion of Conformity), post-punk/gotinio roko (tip. grupė.: Jane’s Addiction), noizinio roko Big Black ir Sonic Youth „pigfuck“ (kiaulių kergimosi) garsas (tip. grupės.: Helmet, White Zombie), grandžo muzikos (tip. grupės.: The Melvins, Soundgarden), industrinės muzikos (tip. grupės.: Ministry, Nine Inch Nails), ir kiti indie muzikos judėjimai pogrindinėje scenoje, nors ir nebuvo taip jau neįprasta grupėms sujungti plataus spektro žanrus į vieną visumą (tokios grupės kaip Soundgarden, kuri nurodo Bad Brains, Bauhaus, ir Butthole Surfers kaip pagrindinius šią grupę įtakojusius ansamblius). Šios grupės niekada nesuformavo atskiro individualaus muzikinio judėjimo, jos buvo apribotos tradicinio metalo skambesio jungimu su atviresniu eksperimentavimu su panašiomis šio stiliaus formomis. Pavyzdžiui, Jane's Addiction panaudojo performansą ir bohemišką estetiką. Kitos grupės, kaip Corrosion of Conformity, The Melvins ir dabar iširusi grandžo grupė Soundgarden, mėgo įvairiai savo muzikoje traktuoti 8-to dešimtmečio metalą, o Faith No More įdiegė funky ir repo elementų, tuo tarpu Primus apjungia funką, progresyvųjį roką, thrash metalo ir pankroko stilistiką.
SHB Đà Nẵng FC

Istorija

Klubo ištakos siekia 1976 m.
Elektrinė orpūtė

Elektrinė orpūtė – įrankis, naudojamas karšto oro srovei pūsti. Savo forma primena plaukų džiovintuvą, tačiau ja išgaunama aukštesnės temperatūros oro srovė. Dažnai naudojama fizikos, medžiagų mokslo, chemijos, inžinerijos ir kitokio pobūdžio laboratorijose ir dirbtuvėse.
Elektrinė orpūtė naudojama dažams džiovinti ir nuimti, plastikui lankstyti ir suvirinti, klijams suminkštinti, nuo šilumos susitraukiančiai plėvelei įšildyti, užšalusiems vamzdžiams atitirpdyti, komponentams nuo plokščių išlituoti (elektronikoje). Pučiamo oro temperatūra dažniausiai siekia nuo 100 iki 550 °C, galingesniais modeliais galima išgauti ir apie 760 °C temperatūrą. Jei oro srove norima pašalinti švino turinčių dažų sluoksnį, saugi yra tik apie 315–404 °C temperatūra, kadangi 538 °C išsiskiria nuodingi švino garai.
Į kai kurio tipo elektrines orpūtes montuojama speciali atrama tam, kad jas būtų galima pastatyti ant darbastalio, taip atlaisvinant vieną besinaudojančiojo įrankiu ranką. Oro srovei maišyti gali būti naudojami įvairūs pūstukai – tai priklauso nuo darbo tikslo. Jais galima nukreipti oro srovę į tam tikrą paviršių ar atitirpdyti vamzdžius neįkaitinant už jų esančios sienos.
1 euro moneta

Istorija

Moneta į apyvartą išėjo 2002 m., kai eurų monetos ir banknotai buvo pradėti naudoti 12 euro zonos ir su ją susijusių valstybių. Bendrąją pusę (reversą) sukūrė Luc Luycx iš Belgijos Karališkosios monetų kalyklos. Monetos nuo 1 iki 5 centų vaizdavo Europos Sąjungos vietą pasaulyje (tarp Afrikos ir Azijos), o monetos nuo 10 centų iki 2 eurų vaizdavo ES narių teritorijas iki 2004 m. išsiplėtimo.
Tuo metu 15 šalių (euro zonos + Monako, San Marino ir Vatikano) monetų nacionalinės pusės buvo sukurtos pagal nacionaliniu mastu įvykusius konkursus, tačiau tam tik reikalavimai buvo privalomi ir nacionalinėms pusėms (pvz., turi būti pavaizduota 12 žvaigždžių, daugiau žr. eurų monetos). Iki 2008 m. buvo draudžiama keisti nacionalines puses, išskyrus monarcho (kurio portretas būdavo dažnai vaizduojamas) mirties ar sosto perdavimo atveju. Taip nutiko Monakui ir Vatikanui (Vatikanas turėjo dar ir tarpinį dizainą, kol buvo išrinktas naujas Popiežius). Dėl naujų taisyklių, kuriose buvo reikalaujama, jog ant monetų nacionalinės pusės būtų užrašytas šalies pavadinimas, įvyko keletas pokyčių (Suomijos ir Belgijos monetose nebuvo užrašyti šalių pavadinimai). Po 2004 m. ir 2007 m. ES išsiplėtimo bei numanomų kitų išsiplėtimų monetų nuo 10 centų vertės dizainas 2007 m. buvo pakeistas taip, kad vaizduotų visą Europos žemyną. Šis naujesnis dizainas Italijos, San Marino, Vatikano, Austrijos ir Portugalijos monetose vaizduojamas nuo 2008 m. 1, 2 ir 5 centų monetų dizainas keičiamas nebuvo, nes senųjų narių kontūrai buvo išryškinti labai blankiai, taigi nuspręsta, jog keisti dizainą neverta.

Dizainas

1 euro monetos yra pagamintos iš nikelio, žalvario ir vario. Jų skersmuo yra 23,25 mm, storis – 2,33 mm, o svoris – 7,50 g. Monetų briauna rantuota su tarpais.

Bendroji pusė (reversas)

Bendrosios pusės dizainą sukūrė Luc Luycx. Monetos dešinėje, vaizduojama Europos Sąjunga iki jos išsiplėtimo 2004 m. gegužės 1 d. arba nuo 2007 m. sausio 1 d. – geografinis Europos atvaizdas. Šešios plonos linijos vertikaliai eina už Europos arba Europos sąjungos ir abejose linijų pusėse yra po vieną žvaigždę (iš viso 12 žvaigždžių kaip ir Europos Sąjungos vėliavoje). Viduryje, kairėje, pavaizduotas didelis skaičius 1, o šalia jo mažomis raidėmis tekstas „EURO“. Dešinėje pusėje galima įžiūrėti autoriaus inicalus LL.
Panevėžio sporto vidurinė mokykla

Istorija

Panevėžio sporto vidurinė mokykla ėmė veikti 2014 m. rugsėjo 1 d. Mokyklos pastatas – buvusi sporto mokykla-internatas, kurioje mokėsi ir sportavo geriausi Lietuvos sportininkai. Ją įsteigė Panevėžio miesto savivaldybės taryba 2014 m. kovo 27 d. sprendimu Nr. 1-81. Vaikų priėmimas pradėtas gegužės 12 d. Moksleiviai priimti į 13 sporto šakų 6-11 klases. Iš viso priimta 140 vaikų, 40 palikta kandidatais. Rugsėjo 1 d. pradėjo mokytis 172 mokiniai, kurių didžioji dauguma – šio regiono vaikai. 85 mokiniai atvyko iš kitų šalies regionų, jie apsistojo sporto vidurinės mokyklos bendrabutyje. Švietimo įstaigos personalą sudarė 26 treneriai, 21 bendrojo ugdymo mokytojas.
Kauno sakralinės muzikos mokykla

Istorija

Mokykla įkurta 1991 m. vasario 4 d. chorų „Pastoralė“ ir „Giesmė“ vadovių – Nijolės Jautakienės ir Salvinijos Jautakaitės-Hargreaves – iniciatyva.
Nuo pat įsisteigimo mokykloje veikė 4 chorai: „Pastoralė“, „Giesmė“, jaunių ir jaunučių. Kiekvieną sekmadienį chorai giesmėmis puošė Šv. Mišias Kauno šv. apaštalų Petro ir Povilo arkikatedroje bazilikoje, daug koncertavo, dalyvavo įvairiuose muzikiniuose projektuose, Kauno miesto renginiuose, dainų šventėse. Ypač aktyvią koncertinę veiklą puoselėjo chorai „Pastoralė“ ir „Giesmė“. Jie aplankė daugybę pasaulio šalių: koncertavo buvusioje Jugoslavijoje, Portugalijoje, Čekijoje, Estijoje, Rusijoje, Vokietijoje ir Austrijoje, Anglijoje, Norvegijoje, Italijoje, Prancūzijoje (Lurdo šventovėje); 6 savaičių kelionėje po JAV ir Kanadą surengė 26 koncertus bažnyčiose ir koncertų salėse.
2008 m. Kauno sakralinės muzikos mokyklos choras „Giesmė“ (vadovė – Salvinija Jautakaitė-Hargreaves) buvo apdovanotas Lietuvos liaudies kultūros centro (dabar – Lietuvos nacionalinis kultūros centras) aukščiausiu mėgėjų meno apdovanojimu „Aukso paukštė“.
2016 m. vasario 26 d. ilgametę, net 25-erius metus sėkmingai Kauno sakralinės muzikos mokyklai vadovavusią jos įkūrėją ir direktorę Nijolę Jautakienę keitė naujas mokyklos direktorius, sakralinės muzikos magistras, teologijos mokslų daktaras kun. Vilius Sikorskas.
Naujasis vadovas subūrė naują administracijos komandą, pradėjo mokyklos reformą. Nuo 2016 m. rugsėjo mėnesio Kauno sakralinėje muzikos mokykloje mokosi 200 moksleivių (didžiausias besimokančiųjų skaičius per paskutiniuosius mokyklos gyvavimo metus), susibūrusių į keturis chorus: „Pueri I“, „Pueri II“, „Juniores“ ir „Seniores“ bei instrumentinį ansamblį, sudarytą iš atskirais instrumentais grojančiųjų grupių. Mokykloje taip pat kuriama „Improvises“ giesmininkų grupė „Neklaužados“. Pastarieji mėgsta lengvąją muziką ir laisvalaikiu nori giedoti pritariant gitaromis, elektriniais vargonais bei kitais jų skonį atliepiančiais instrumentais. Visi chorai kartu su instrumentiniais ansambliais formuoja vieną jungtinį koncertinį Kauno sakralinės mokyklos chorą „Cantores David“ („Dovydo giesmininkai“), kurio pavadinimą 2017 m. sausio 6 d. įteisino ir nauji mokyklos nuostatai.
Jonas Sidaravičius (1937)

Biografija

1974 m. baigė Vilniaus dailės institutą. 1963-1974 m. Šiaulių miesto kino teatrų dailininkas, Vaikų dailės mokyklos mokytojas, Šiaulių pedagoginio instituto dėstytojas. Persikėlęs į Vilnių dirbo Lietuvos dailės muziejuje, Vilniaus Justino Vienožinskio dailės mokyklos direktorius, Vilniaus Gedimino technikos universiteto, Vilniaus konservatorijos dėstytojas, profesorius. Redagavo žurnalą „Kolekcija“. 
Lietuvos dailininkų sąjungos narys, Lietuvos kolekcionierių asociacijos valdybos narys. Tarptautinės Napoleono atminimo draugijos Paryžiuje, Lietuvos ir Čekijos draugijos narys, Dailėtyrininkų sekcijos pirmininkas. DLK Gedimino ordinų kavalierių draugijos pirmininkas.
Agnė Marcinkevičiūtė

Biografija

Baigė Vilniaus pedagoginę mokyklą. 1992–1993 m. Agnė Marcinkevičiūtė Klaipėdos universitete studijavo lietuvių kalbą ir režisūrą, 2000 m. baigė Lietuvos muzikos akademiją (televizijos režisūrą). 1993–2003 m. dirbo Lietuvos kino studijoje.

Veikla

Sukūrė kelis dokumentinius filmus, parašė jų scenarijus. Taip pat Agnė Marcinkevičiūtė yra režisavusi radijo pjesių („Paukščiai migruoja į Asyžių“, „Mama, tavo vaikas linksmas“), buvusi Vytauto V. Landsbergio, Giedrės Beinoriūtės, Audriaus Juzėno filmų scenarijaus vadove. Yra dirbusi reklamos scenariste, žurnaliste.