Kapitalo pritraukimas

Kredito institucijos

Tai yra pats lengviausias kelias pritraukti finansavimą. Bankai taiko griežtus reikalavimus dėl paskolų dydžių ir tvarkymo, tačiau jeigu kapitalo poreikis šių reikalavimų neviršija, banko paskolai gauti užtenka parengti trumpą projekto aprašymą ir pateikti prognozuojamus rezultatus. Skolinimosi sąnaudos dažnai būna pačios mažiausios, tačiau didėjant bendrovės įsipareigojimams ir skolintis kainuoja brangiau. Ne visi bankai riziką vertina vienodai, todėl neatitikusi vieno banko reikalavimų įmonė gali skolintis kitame. Akcininkų struktūrai, aišku, kreditai jokios įtakos neturi, tačiau bendrovės įsiskolinimo rodikliai, pvz., D/E, išauga. Tai apsunkina ir pabrangina skolinimąsi ateityje ir padidina įmonės finansinę riziką. Paprastai pinigų srautus kreditai pradeda veikti nuo pat pirmos įsiskolinimo dienos ir kasmet reikia grąžinti proporcingą paskolos dalį. Lietuvoje šis kapitalo pritraukimo būdas itin populiarus, tačiau dažnai bankai kritikuojami dėl nelankstaus požiūrio ir baimės prisiimti riziką. Galima pasidžiaugti, kad pastaraisiais metais atsirado didelis spektras bankinių produktų, jie padeda finansavimą pritaikyti prie realių bendrovės poreikių, o bankų konkurencija lemia nedidelę paslaugų kainą. Anksčiau dažniausiai bankai finansavimą suteikdavo tik su geru užstatu, dažniausiai nekilnojamojo turto; didžioji dalis įmonių turimo nekilnojamojo turto jau įkeista kredito institucijoms, todėl papildomą finansavimą gauti darosi nelengva.

Obligacijos

Obligacijos yra bendrovės išleidžiami skolos vertybiniai popieriai, kuriuos išperka investuotojai ir taip suteikia bendrovei reikalingo kapitalo. Išleisti obligacijas dažniausiai yra sunkiau nei gauti paskolą. Bet kuriuo atveju bendrovė turės į pagalbą pasitelkti konsultantą, dažniausiai finansų maklerio veikla užsiimančią įmonę, kad ši padėtų parengti visą reikalingą dokumentaciją ir išplatinti obligacijas. Jeigu platinama obligacijų emisija yra vieša, reikalingas Vertybinių popierių komisijos leidimas; taip pat reikia susitarti su vertybinių popierių birža dėl obligacijų emisijos kotiravimo. Be to, savo projekto sėkme visada sunkiau įtikinti privačius investuotojus nei banką, todėl pasidarbuoti teks iš peties. Kainos požiūriu obligacijos dažniausiai yra brangesnės (palūkanų dydį lemia labai daug veiksnių) nei didžioji dauguma kredito institucijų produktų. Dažnai obligacijos nėra padengtos jokiu užstatu, tačiau sąnaudos (į šią sąvoką reikia įtraukti ne tik palūkanų kainą, tačiau ir papildomas išlaidas, susijusias su obligacijų išleidimu, ir papildomą kiekį darbo, kurį atliks jūsų bendrovės darbuotojai) taip pat yra didesnės nei imant banko paskolą. Labai dažnai obligacijų pirkėjai bus linkę prisiimti didesnę riziką ir sutikti paskolinti pinigų, kai bankai tiesiog pasakys „ne“. Pinigai, kai jų tikrai reikia, lengvai atperka papildomą vargą. Obligacijos įtakos akcininkų struktūrai taip pat neturi, o balansą veikia kaip ir paskolos – padidina įsiskolinimo rodiklius. Esminis skirtumas – obligacijos visai kitaip veikia bendrovės pinigų srautus, o tai vienu ar kitu atveju gali būti labai didelis šios finansavimo formos pliusas. Lietuvoje obligacijų rinka nėra išvystyta, tačiau nemažai bendrovių yra pasiskolinusios pinigų būtent per obligacijas. Dažnai obligacijas leidžia bendrovės, kurios išnaudojusios kitus skolinimosi šaltinius. Galioja viena taisyklė – sėkmingai išplatinusi (ir išpirkusi) vieną obligacijų emisiją, ateityje šiuo būdu bendrovė skolinsis ir lengviau, ir pigiau. Taip pat Lietuvoje dažnėja neviešos obligacijų emisijos, jos skirtos profesionaliems investuotojams. Dažnai jos leidžiamos mažesnių bendrovių arba – kai pinigų poreikis yra labai didelis; atitinkamai jų palūkanų lygis gali būti apie 12–16 %.

Vertybinių popierių birža

Kai visos skolinimosi galimybės išnaudotos arba bendrovės savininkai nebenori prisiimti didesnės finansinės rizikos, ateina laikas mąstyti apie visai kitokį kapitalo pritraukimo būdą. Iš esmės tai yra verslo dalinimasis su kitais investuotojais – mainais už jų finansinį indėlį jiems atiteks dalis ateityje uždirbamos bendrovės vertės. Siekiant privilioti kuo daugiau investuotojų ir pritraukti kuo daugiau lėšų, atiduodant kuo mažesnę verslo dalį, akcijos yra įtraukiamos į biržą ir jomis kasdien vyksta prekyba. Šiuo būdu pritraukti kapitalo yra gana sudėtingas darbas, dažnai užtrunkantis 6–12 mėnesių. Kaip ir obligacijų atveju, neišsiversite be konsultantų (jų netgi reikės daugiau ir jų paslaugos bus brangesnės), taip pat nemažai darbo atliks ir bendrovės darbuotojai. Svarbiausia, kad nemažai pokyčių įvyks ir jūsų bendrovėje – atsiras daugiau apribojimų, reikalavimų atskleisti informaciją, procedūrų, visa tai vieniems verslininkams yra suprantami ir netgi naudingi dalykai, tačiau kitiems – skausmingos permainos. Neskaitant reikalingo kapitalo pritraukimo, įtraukimas į sąrašą gerokai padidins bendrovės vertę, žinomumą ir prestižą (pliusų yra daug daugiau). Be to, tai padidins bendrovės galimybes ateityje greitai pasiskolinti pinigų išleidžiant akcijų emisijas ir mažesne kaina išplatinti obligacijas. Taigi, dalis sąnaudų skaičiuojama pinigais, dalis sąnaudų bus laikas ir papildomi darbai, tačiau pagrindinis dalykas yra tas, kad pasikeis bendrovės akcininkų struktūra. Išplatinus naujas akcijas naujiems investuotojams, sumažės buvusių akcininkų dalis bendrovės kapitalo struktūroje. Kita vertus, padidės nuosavo kapitalo bazė, todėl sumažės D/E rodiklis, ir bendrovė gaus daugiau finansinio stabilumo bei galimybių pritraukti daugiau skolinto kapitalo. Kadangi jokios palūkanos nemokamos, pinigų srautams jokios papildomos įtakos akcijų emisija neturės. Lietuvoje vis daugiau bendrovių ketina kotiruoti savo akcijas biržoje ir taip pasinaudoti visais teikiamais pranašumais. Deja, dėl akcijų biržose užsitęsusio akcijų nuosmukio, šiais metais biržoje neišvysime kelių potencialių pretendentų. Konsultantai taip pat siūlo alternatyvas įtraykti akcijas į kitas pasaulio biržas, jeigu tai atitinka bendrovės poreikius ir dydį.

Privataus kapitalo fondai

Kapitalo pritraukimas per privataus kapitalo fondus ir rizikos kapitalo fondus (tokie fondai, kurie investuoja į veiklą pradedančias įmones) iš principo bendrovei labai panašus į įtraukimą į biržos sąrašą. Vienintelis skirtumas – bendrovės akcijos parduodamos vienam investuotojui, todėl akcijos nėra įtraukiamos į biržos sąrašus, jomis neprekiaujama viešai, taigi bendrovei netenka susidurti su daugeliu anksčiau minėtų nepatogumų. Privataus kapitalo fondai suteikia bendrovei kapitalo manais į dalį akcijų, o šias vėliau parduoda atgal pagrindiniam akcininkui arba kartu su akcininku pasirenka palankiausią traukimosi strategiją. Nors procesas pritraukti investuotoją galbūt yra lengvesnis nei įtraukimas į biržos sąrašą, tačiau dažnai vienas stambus akcininkas aktyviau domisi bendrovės valdymu, dažnai atlieka patarėjo vaidmenį. Neretai investuotojo atstovas užima valdybos nario poziciją, padeda įgyvendinti užsibrėžtus tikslus. Privataus kapitalo fondai neilgai užsibūna bendrovėje – dažnai fondų strategija lemia, kad po 3–5 metų šis investuotojas realizuos savo uždarbį, todėl privataus kapitalo fondų palanku pritraukti, kai bendrovė rengiasi įgyvendinti didelį ilgalaikį projektą (pvz., konkurento įsigijimas, naujo produkto plėtra, plati geografinė plėtra). Privataus kapitalo fondų veikla Lietuvoje labai suaktyvėjo. Kol kas dažniausiai Lietuvoje privataus kapitalo fondai domisi galimybėmis įsigyti kontrolinį akcijų paketą apie 100 % bendrovės akcijų, todėl jie nėra tinkamas partneris kapitalo ieškantiems verslininkams, kurie ketina išlaikyti bendrovės valdymą. Rizikos kapitalo fondai jau seniai investuoja į pradedančius veiklą verslus, dažniausiai informacinių technologijų srityje. Šie fondai dažnai investuoja į bendroves – įsigyja ne kontrolinius paketus.