google/wiki40b huggingface dataset:
Retažiedė miglė

Aprašymas

Daugiametis šakniastiebis žolinis augalas. Stiebas stačias arba kylantis, 60 – 120 cm aukščio, suplotas. Lapai šviesiai žali; apatinių lapų makštys plačios, plokščios. Šluotelė reta; ilgakotės šakelės beviek stačiai atsilenkusios nuo žiedyno ašies, į visas puses išsiskėtusios. Pražysta birželio pabaigoje ir liepos mėnesį. Žiedus apdulkina vėjas. Dauginasi palaipomis ir sėklomis. Paprastai auga trąšiuose puveninguose arba durpinguose drėgnuose ir šlapiuose dirvožemiuose. Aptinkamas ūksminguose šaltiniuotuose miškuose, miškingose upelių pakrantėse, drėgnose pakrūmėse.
Populiacijos dažniausiai negausios, augalai auga paveiniais kereliais arba nedidelėmis grupėmis. Retkarčiais sudaro kelių kvadratinių metrų ploto sąžalynus. Dėl miškų kirtimo ir sausinimo tinkamos buveinės nyksta. Taip pat augimvietės kartais yra užtvindomos, ypač bebrų.
Įrašyta į Lietuvos raudonąją knygą.

Paplitimas

Arealas apima Šiaurės, Rytų ir Vidurio Europą, Centrinę Aziją, Vakarų Sibirą. Atskiros radimvietės žinomos Rytų Sibire ir Tolimuosiuose Rytuose.
Aptinkama visoje Lietuvoje, retesnė vakarų ir šiaurės rajonuose.

Šaltiniai

Rašomavičius Valerijus, Lietuvos raudonoji knyga, Kaunas: „Lututė“, 2007. psl. 615. ISBN 978-9955-692-71-3
Vjasa

Vjasa (skr. व्यासः = Vyāsaḥ – „aprašytojas, pasakotojas“) arba Ved Vjasa – svarbus indų mitologijos veikėjas, rišis, tradiciškai laikomas „Mahabharatos“ epo autoriumi bei vedų sistemintoju. Dalyje vaišnaviškų tradicijų Vjasa laikomas Višnaus įsikūnijimu.
Mahabharatoje Vjasa taip pat yra ir veikėjas. Jis yra nesantuokinis karaliaus Šantanu žmonos Satjavatės ir išminčiaus Parašaros sūnus. Gimė ir gyveno Jamunos upės saloje, pasižymėjo baisia išvaizda, tamsia oda. Kuomet karalius Vičitravyrja miršta bevaikis, Satjavatė pakviečia Vjasą, kad šis susilauktų palikuonių su Vičitravyrjos žmonomis. Su jomis jis susilaukia dviejų sūnų – aklo Dhritaraštros (nes Ambika iš baimės užsimerkė) ir išblyškusio Pandaus (nes Ambalika iš baimės pabalo). Taip pat nuo tarnaitės jam gimsta sveikas sūnus Vidura. Tokiu būdu Vjasa tampa Kauravų ir Pandavų seneliu. Vjasos dėka Sandžajai suteikiamas dieviškas regėjimas, dėl kurio jis atpasakoja Kurukšetros mūšį.
Tradicijoje laikoma, kad Vjasa iš vienos Vedos sudarė 4 vedų skirstymą – Rigvedą, Samavedą, Jadžurvedą ir Atharvavedą. Jam priskiriama Mahabharatos, visų 18-os Puranų autorystė, kartais atributuojami ir kiti kūriniai. Pasakojama, kad Mahabharatą užrašęs dievas Ganeša, pasakojant Vjasai. Žinant šių kūrinių apimtis, akivaizdu, kad vienas žmogus to atlikti nesugebėjęs, todėl yra laikoma, kad „Vjasa“ personifikuoja anoniminius šių indų literatūros kūrinių pasakotojus.
Mykolas I Rangabėjus

Biografija

Admirolo Teofilakto Rangabėjaus sūnus. Imperatoriaus Nikiforo I žentas. Nikiforui I žuvus per karą su Bulgarija jėga privertė jo sunkiai sužeistą sūnų Staurakijų atsisakyti sosto. Tapęs imperatoriumi pertvarkė mokesčių sistemą, pinigais stipriai rėmė kariuomenę, biurokratiją ir Bažnyčią, ypač ikonoklastų priešininką įtakingo Konstantinopolio Studiono vienuolyno vyresnįjį Teodorą Studioną. 812 m. pripažino frankų valdovą Karolį Didįjį imperatoriumi mainais už Venecijos ir Istrijos sugrąžinimą Bizantijai. 813 m. prie Adrianopolio Bizantijos kariuomenė pralaimėjo Bulgarijai ir buvo priversta bėgti. Iškilus grėsmei būti nuverstam atsisakė sosto karvedžio Leono Armėno naudai ir pasitraukė į vienuolyną.
Taddeo Gaddi

Tadejas Gadis (it. Taddeo Gaddi, apie 1300 – 1366 m.) – italų Protorenesanso dailininkas iš Florencijos.

Biografija

Tadejas Gadis gimė apie 1300 m. Jo tėvas Gaddo Gaddi buvo dailininkas. Florencijoje Tadejas Gadis tapo Džoto mokiniu. Anot Cennino Cennini, kuris buvo Tadejo sūnaus Anjolo mokinys, Džotas buvo Tadejo krikštatėvis ir Tadejas Gadis su juo dirbo 24 metus, iki Džoto mirties 1337 m.
Žinomi 2 pasirašyti Tadejo darbai. Anksčiausias datuojamas 1334 m., tačiau jau dar anksčiau, apie 1330 m. Tadejas dirbo kartu su Džotu Santa Croce bažnyčioje Florencijoje. Čia Tadejas iki 1338 m. sukūrė geriausiai žinomus savo darbus − freskas Giugni (kitaip Baroncelli) koplyčioje Mergelės Marijos gyvenimo tema. Zakristijos durims Tadejas Gadis sukūrė seriją panelių Kristaus gyvenimo tema (dabar išsklaidytos tarp muziejų). Dailininkas dirbo Florencijoje ir gretimuose miestuose - Pizoje, Arece, tačiau daug jo darbų, garsių tuo metu, neišliko. 1347 m. Tadejas Gadis minimas, kaip geriausias gyvenantis dailininkas parenkant Pizos katedros didžiojo altoriaus tapytoją. Kitas žinomas jo darbas buvo sukurtas Santa Felicita bažnyčioje Florencijoje.
1347-1353 m. Tadejas Gadis nutapė poliptiką Pistojos San Giovanni Fuorcivitas bažnyčiai. 1355 m. jis nutapė ir datavo paveikslą „Madona šlovėje“ San Lucchese bažnyčiai Podžibonsyje (dabar Uficių galerijoje). 1366 m. Tadejas Gadis paminėtas paskutinį kartą. Spėjama, kad maždaug tuo metu jis mirė. Gyvenimo metu jis buvo tapęs turtingu dailininku. Palaidotas Santa Croce bažnyčioje, tačiau tiksli kapo vieta nežinoma. Kaip dailininkas, Tadejas Gadis buvo reikšmingiausias Džoto pasekėjas tarp Florencijos menininkų. Tadejas Gadis minimas architektu, kuris suprojektavo ir iš naujo perstatė Florencijos Pontė Vekijo tiltą, bei dar vieną tiltą Florencijoje. Dailininkas susilaukė 4 sūnų, iš kurių trys tapo dailininkais, tarp jų − Agnolo Gaddi.
Tarptautinė standartizacijos organizacija

Tarptautinė standartizacijos organizacija (angl. International Organization for Standartization, ISO arba iso) įkurta 1947 metų vasario 23 dieną. Organizacija kuria tarptautinius standartus. Glaudžiai bendradarbiauja su Tarptautine elektrotechnikos komisija (angl. International Electrotechnical Commission (IEC)), kuri atsakinga už elektrinės įrangos standartizavimą.
Chanty Mansijskas

Istorija

Gyvenvietė prie Obės ir Irtyšiaus santakos šaltiniuose minima nuo 1582 m. (vadinta Samarovu). Čia 1740 m. pastatyta observatorija, XIX a. pradėta statyti Dievo Motinos Globėjos cerkvė. 1931 m. pradėjo kurtis darbininkų gyvenvietė, pavadinta Ostiako Vogulsku (Остяко-Вогульск). Tais pačiais metais tapo Chantų mansių nacionalinės apygardos, nuo 1977 m. – Chantų Mansių autonominės apygardos centru. Chanty Mansijsku pervadinta 1940 m. Miesto teisės suteiktos 1950 m. XX a. pab. Chanty Mansijskas tapo svarbiu Vakarų Sibiro bei Sibiro tautų kultūriniu centru.
Panerių piliakalnis II

Aplinkiniai piliakalniai

Panerių piliakalnis 200 m
Gariūnų piliakalnis 1 km
Gedimino pilis 8 km
Varnikų piliakalnis 15 km
Leoniškių piliakalnis 30 km
Senųjų Trakų piliakalnis 14 km
Tetervinų piliakalnis 38 km
Papiškių piliakalnis 15 m
Kitty van Male

Biografija

2012 m. dalyvavo savo debiutinėse 2012 m. vasaros olimpinėse žaidynėse, kuriose kartu su Nyderlandų rinktine pelnė aukso medalius. 2016 m. vasaros olimpinėse žaidynėse pelnė sidabro medalį.
2018 m. pasaulio moterų žolės riedulio taurėje Kitty pelnė savo pirmąjį pasaulio pirmenybių medalį - auksą kartu su Nyderlandų komanda. Taurėje sportininkė pasižymėjo aštuonis kartus: 2 įvarčiai prieš Pietų Korėją, 1 įvartis prieš Kiniją, 4 įvarčiai prieš Italiją, 1 įvartis prieš Airiją didžiajame finale. Iš viso surinkusi 8 įvarčius Kitty van Male tapo rezultatyviausia turnyro žaidėja.
Savivaldos teisė

Savivaldos teisė - administracinės teisės pošakis; visuma teisės normų, reguliuojančių valstybės teritorijos administracinių vienetų pagrindus, funkcionavimą ir statusą (vietos savivaldą).

Lietuvos savivaldos teisė

Lietuvoje savivalda įgyvendinama per atitinkamas savivaldybių tarybas. Savivaldybių tarybų nariais Lietuvos Respublikos piliečius ir kitus nuolatinius administracinio vieneto gyventojus pagal įstatymą ketveriems metams renka Lietuvos Respublikos piliečiai ir kiti nuolatiniai administracinio vieneto gyventojai, remdamiesi visuotine, lygia ir tiesiogine rinkimų teise, slaptu balsavimu. Savivaldos institucijų organizavimo ir veiklos tvarką nustato LR vietos savivaldos įstatymas. Lietuvos Respublikos įstatymams, Vyriausybės bei savivaldybės tarybos sprendimams tiesiogiai įgyvendinti savivaldybės taryba sudaro jai atskaitingus vykdomuosius organus (LR Konstitucija, 119 straipsnis).
Valentinas Mazuronis

Biografija

1960–1971 m. mokėsi Utenos 1-ojoje vidurinėje mokykloje, 1971–1976 m. studijavo LSSR dailės institute, architektas. 1976–1977 m. tarnavo sovietinėje armijoje. 1978–1979 m. Šiaulių televizorių gamyklos estetikos grupės vadovas. Nuo 1979 m. „Komprojekto“ Šiaulių skyriaus architektas, grupės vadovas, projektų vadovas, skyriaus vyriausiasis architektas. Vienas iš Šiaulių Vilniaus pėsčiųjų gatvės projekto autorių. 1991 m. įkūrė individualią įmonę „Valentino Mazuronio projektavimo biuras“. Nuo 1994 m. UAB „Dailės studija“ direktorius.
Lietuvos architektų sąjungos narys. Rotary klubo narys, 1995–1996 m. Šiaulių skyriaus prezidentas. Moka rusų ir anglų kalbas.
Žmona Danutė, psichologė. Sūnūs: Andrius (g. 1979), inžinierius statybininkas, Rokas (g. 1983), architektas.

Politinė veikla

1993 m. Lietuvos liberalų sąjungos narys, LLS Šiaulių miesto skyriaus pirmininkas. 2001 m. skilus Lietuvos liberalų sąjungai, Liberalų demokratų partijos narys, partijos pirmininko pavaduotojas, 2002–2003 m. Liberalų demokratų partijos pirmininkas, nuo 2003 m. pirmininko pavaduotojas, nuo 2006 m. partijos Tvarka ir teisingumas pirmininko pavaduotojas.
1990–1995 m. Šiaulių savivaldybės tarybos deputatas, 1995–1997 m. ir 1997–2000 m. ir 2000–2003 m. Šiaulių miesto savivaldybės tarybos narys. 2004–2008 m., 2008–2012 m. ir 2012–2014 m. LR Seimo narys.  2009 m. kandidatavo LR Prezidento rinkimuose. 2012–2014 m. Algirdo Butkevičiaus Vyriausybėje – LR aplinkos ministras.  2014 m. išrinktas į Europos Parlamentą. 
V. Mazuronis teistas už tai, kad 2003 m. gruodžio 22 d. pasirašytame ir išplatintame partijos pareiškime apkaltino tuometinį Seimo pirmininką Artūrą Paulauską atsiuntus į Rolando Pakso rėmėjų mitingą ant sostinės Tauro kalno buvusios antivalstybinės organizacijos „Jedinstvo“ lyderį Valerijų Ivanovą. 
2015 m. vasario 17 d. V. Mazuronis paliko Rolando Pakso vadovaujamą Tvarkos ir teisingumo partiją, kurią sausio viduryje buvo palikęs ir jo sūnus Andrius Mazuronis.
2015 m. gegužės 30 d. Europarlamentaras V. Mazuronis tapo Darbo partijos pirmininku - pasitraukus Loretai Graužinienei iš Darbo partijos pirmininko pareigų.
2016 m. spalio 10 d. po Seimo rinkimų, Darbo partijai neįveikus 5% rinkėjų balsų barjero, V. Mazuronis atsistatydino iš Darbo partijos pirmininko pareigų.
Radioelektronika

Radioelektronika – radijo elektronika, elektronikos sritis.

Lietuvoje

Lietuvoje veikia Vilniaus radioelektronikos ir tiksliosios mechanikos mokykla – valstybinė ugdymo institucija, ruošianti kvalifikuotus II-os ir IV-os pakopos kompiuterinės įrangos derintojus, radijo ir televizijos aparatūros taisytojus, bei pramonės mechanikus. Kaune anksčiau XX a. 7 dešimtmetyje veikė 1964 m. įkurtas Kauno politechnikos instituto (nuo 1990 m. Kauno technologijos universitetas) Radioelektronikos fakultetas (dabar – KTU Telekomunikacijų ir elektronikos fakultetas). Fakulteto įkūrimo iniciatoriai – Kauno universiteto Elektrotechnikos fakulteto dekanas, Kauno politechnikos instituto pirmasis ir ilgametis rektorius akademikas prof. K. Baršauskas, Radiotechnikos katedros įkūrėjas ir vedėjas doc. J. Stanaitis, pirmasis fakulteto dekanas doc. E. Vaineikis.
Lietuvių kalba yra išleistas radioelektronikos terminų žodynas. Jame be pagrindinių elektronikos ir mikroelektronikos terminų yra teikiama per 3000 ryšių technikos ir radiotechnikos, per 1000 televizijos, per 1000 lazerių fizikos, per 2000 elektrotechnikos ir per 1000 kompiuterijos terminų.
Avantasia

Metalo operos (1999–2002)

1999 m. pavasarį koncertinio turo „Theater of Salvation“ su grupe Edguy metu, Tobias Sammet ėmė rašytis idėjas apie metalo operą, teminį albumą su daugybe kviestinių muzikantų. Pasibaigus turui, ėmėsi įgyvendinti savo idėją, įkalbindamas prisidėti gerai žinomus metalo scenos atlikėjus – buvusį Helloween daininką Michael Kiske, Andre Matos, Kai Hansen ir Rob Rock (buvusį grupių Axel Rudi Pell, Angelica ir Impellitteri narį). Projektas buvo įrašytas keturių pagrindinių narių – Sammet grojo klavišiniais ir aranžavo instrumentavimą, Henjo Richter grojo gitara, Markus Grosskopf grojo bosine gitara, o Alex Holzwarth grojo būgnais. 2001 m. buvo išleistas singlas tuo pačiu pavadinimu kaip ir projektas, o kiek vėliau ir studijinis albumas The Metal Opera. Projektas užbaigtas 2002 m. rugsėjį išleidus antrą albumą The Metal Opera Part II.

Baidyklė (2006–2008)

2006 m. pabaigoje Sammet patvirtino gandus apie ketvirtą Avantasia albumą, planuojamą išleisti 2008 m. 2007 m. kovo 24 d. buvo paskelbtas ir jo pavadinimas – „The Scarecrow“. Tai nauja istorija apie baidyklę ieškančia draugų kompanijos. Istorija nesusijusi su ankstesniu Avantasia darbu. Studijinis albumas buvo išleistas 2008 m. sausio 25 d., prie įrašų prisidėjo nemažai kviestinių atlikėjų – gitaristai Rudolf Schneker ir Sascha Paeth, būgninkas Eric Singer ir vokalistai Bob Catley, Jørn Lande, Michael Kiske, Alice Cooper, Roy Khan, Amanda Somerville ir Oliver Hartman.

Pikta simfonija ir Babilono angelas (2009–2010)

2009 m. rudenį Sammet paskelbė apie du naujus albumus, kurie bus išleisti 2010 m. kovo 3 d. – The Wicked Symphony ir Angel of Babylon. Albumų istorija tęsia pradėtą albume The Scarecrow temą ir visi trys albumai neretai vadinimi „The Wicked Trilogy“. Šiuose albumuose kaip kviestiniai atlikėjai sudalyvavo: būgnininkai Eric Singer, Alex Holzwarth ir Felix Bohnke, klavišininkai Jens Johansson iš Stratovarius bei vokalistai Michael Kiske, Bob Catley, Jørn Lande, Tim "Ripper" Owens, Klaus Meine, Russell Allen, Andre Matos ir Jon Olivia.
Hyakkai Zukan

Hyakkai-Zukan (jap. 百怪図巻, „Šimto Demonų iliustracijų knyga“) – iliustracijų rinkinys, Edo laikotarpio japonų menininko Savaki Suuši kūrinys, baigtas 1737 m. Tai antgamtiškų būtybių bestiarumas – vaizduojantis vaiduoklius, dvasias ir pabaisas. Iliustracijas Savaki piešė remdamasis japonų literatūra, folkloru bei kitų menininkų kūriniais. Šis rinkinys tapo pagrindu tolimesnėms, vėlesnių kartų menininkų yōkai iliustracijoms.
Bas Teras

Istorija

Bas Teras įkurtas 1643 m.
Zdob şi Zdub

Grupės istorija

Susikūrė 1994 metais. Pirmaisiais formavimosi metais, grupės sudėtis nuolat kito ir jų kūrybos dainos daugiausiai buvo atliekamos rusų kalba.
1999 m. rugpjūčio 14 d., Zdob și Zdub dalyvavo MTV Rusijos organizuotame koncerte, vykusiame Raudonojoje aikštėje Maskvoje, su Rusijos grupėmis, tokiomis kaip Gorky Park ir IFK ir amerikiečių grupe Red Hot Chili Peppers.
2005 m. vasario 26 dieną grupė laimėjo šalies nacionalinę atranką atstovauti Moldovai Eurovizijos dainų konkurse su daina „Bunica Bate Doba“ (liet. Močiutė muša būgną).
2011 m. moldavų grupė antrą kartą pasirinkta atstovauti savo šaliai 2011 m. Eurovizijoje su daina „So Lucky“ (liet. Sėkmingas).
Šaukliai

Istorija

XV–XVII a. Šauklių kaimo apylinkėse buvo pagonių šventvietė.
1928-1951 m. veikė pradinė, 1951-1961 m. – septynmetė, 1961-1986 m. – aštuonmetė, 1986-1998 m. devynmetė, nuo 1998 m. – pagrindinė, po kelerių metų, sumažėjus mokinių skaičiui, – pradinė mokykla. 
Sovietmečiu Šaukliai buvo „Aušros“ kolūkio centrinė gyvenvietė, veikė kultūros namai, biblioteka, felčerių ir akušerių punktas, ryšių skyrius, parduotuvė (nuo 1950 m.).
Volodarskas

Istorija

Apylinkėse gausu archeologinių vietovių. 1932 m. keletas kaimų sujungta į Volodarsko miesto tipo gyvenvietę, taip pavadintą rusų revoliucionieriaus V. Volodarskio garbei. 1956 m. jai suteiktas miesto statusas.
Povilas Anikinas

Biografija

Mokėsi Vilniaus M.K.Čiurlionio meno mokykloje. 1975 m. baigė Vilniaus dailės institutą. 1993 m. Šiaulių dramos teatro dailininkas. 1993-1998 m. Šiaulių pedagoginio instituto (nuo 1997 m. Šiaulių universitetas) dėstytojas. UAB „Dailės studija“ dailininkas, reklamos firmos „Fluxus“ direktorius.
Dailės parodose dalyvauja nuo 1975 m. Surengė parodų Maskvoje, Peterburge, Latvijoje, Lenkijoje, Italijoje, Olandijoje. Svarbesni darbai: Pranašas (1990 m.), Besiilsinti moteris (1989 m.), 1941.06.14 (1989 m.), Kompozicija (1990 m.) ir kt. 
Nuo 1981 m. Lietuvos dailininkų sąjungos narys. Lietuvos kultūros fondo Šiaulių krašto tarybos narys.
Anglo-Nubian

Savybės ir eksterjeras

Tai mėsos, pieno ir kailių veislės ožkos, būna juodos, rudos bei šviesiai rusvos spalvos derinyje su balta spalva. Patelės turi trumpesnį, blizgantį plauką. Anglo-Nubijano ožkos yra didelės, sveria ne mažiau kaip 61 kg, o ožiai 79 kg. Vidutinis aukštis ties ketera 76 cm, o patinų – 88 cm. Kaip ir daugumai pieno veislės ožkų, gimusioms Anglo-Nubian ožkoms 2 savaičių laikotarpyje yra pašalinami ragų rudimentai. Ausys ilgos, plačios ir nukarusios bei išsidėsčiusios nemažiau 2,54 cm už snukio. Jos glaudžiai dengia galvą smilkinio srityje, bei palengva išplatėja. Ausys nestoros esant lanksčiai kremzlei. Tešmuo išplatėjęs ir dažniausiai nukaręs. Ožkos yra nereiklios pašarams, vandeniui bei pastogei.
Spigučiai

Aplinkinės gyvenvietės

Surviliškis – 2 km
Pakruostėlė – 0,5 km
Gojus – 1 km
Berželė – 1,5 km
Sūriškiai – 0,5-1 km
Kaliforninis rudasis lokys

Istorija

Pirmasis Kalifornio grizlio susidūrimas su europiečiais aprašomas 1769 m. Portolos ekspedicijos dalyvių dienoraštyje. Tai buvo pirmoji ekspedicija dabartinės Kalifornijos valstijoje.
Naujajai Ispanijai plečiantis į šiaurę, naujakuriai pradėjo apgyvendinti dabartinės Kalifornijos valstijos teritoriją, kartu su savimi parsigabendami dideles galvijų bandas. Galvijininkystė buvo ir svarbiausias jų pragyvenimo šaltinis. Grizliai neretai puldinėdavo galvijus, todėl vakerai juos medžiodavo arba kartais pagaudavo juos užmesdami lasą ir po to viešai supjudydavo kartu su buliais.
1848 m. prasidėjo Kalifornijos aukso karštinė, į laukinius vakarus plūdo žmonės ir grizlių mažėjo. Manoma, kad paskutinis sumedžiotas 1922 m.

Simbolika

Kalifornijoje juo buvo žavimasi. 1846 m. jis tapo Kalifornijos respublikos Amerikos sukilėlių prieš Meksikos nepriklausomybę vėliavos simboliu. Vėliau tai padėjo pagrindus Kalifornijos valstijos vėliavai.
Klaidingai manoma, kad pastarosios bulių ir meškų kautynės davė pagrindą valstryto bulių ir meškų (kylančios ir besileidžiančios) rinkos simboliams. Tai atspindėjo pastarųjų gyvulių kovos būdus. Bulius puola savo ragais smeigdamas oponentą iš apačios viršun, o meška savo letenomis bloškia savo varžovą iš viršaus žemyn.
Rigoletas (filmas)

Apie filmą

Filmų-operų pastatymai pasaulyje nėra retas reiškinys – nors ir operai, ir kinui būdinga savita specifika, o šių meno sričių jungtis, nepaisant jos efektyvumo, yra gana rizikinga. Filmai-operos turi pirmiausia didelę edukacinę vertę – vien DVD filmo pavidalu ji gali pasiekti labai daug žmonių. Ypač jei opera atliekama gimtąja kalba. „Rigoletas“ yra viena labiausiai sukrečiančių operų, o rūmų juokdario vaidmuo yra vienas charakteringiausių, dviprasmiškiausių ir psichologiškai sudėtingiausių baritonui sukurtų vaidmenų.
Operą „Rigoletas“ režisierius R. Banionis pastatė Klaipėdos muzikiniame teatre dar 2003 metais. Šio teatrinio spektaklio režisūrinis sprendimas buvo pritaikytas televizijos filmui-operai: veiksmas vyksta Kuršių nerijoje XX a. pabaigoje. Čia matyti natūralūs Nidos, Juodkrantės vaizdai, kur 2007 m. birželyje 5-7 dienomis opera ir buvo nufilmuota. Veikėjai – ne Mantujos rūmų didikai, o šiuolaikinio nusikaltėlių pasaulio atstovai, kuriems sąžinės kategorija, matyt, neegzistuoja. Filmo statytojai jau turėjo operos garso takelį (įdainuotą lietuviškai), Klaipėdos valstybinio muzikinio teatro kolektyvų ir minėtų solistų įrašytą edukaciniais tikslais prieš kelerius metus tuometinės teatro vadovės A. Žigaitytės-Nekrošienės iniciatyva.

Siužetas

Autoriai pasirinko Džiuzepės Verdžio operos „Rigoletto“ interpretaciją su veiksmu šiuolaikiname pajūryje, prabangiame jachtų klube. Tačiau herojų santykiai išlieka tokie pat, prieš 200 metų operoje užkoduotos aistros nekinta ir nesensta. Čia linksminasi šiuolaikiniai „hercogai“ ir jų „juokdariai“ bei samdomi žudikai, „rigoletiški“ mūsų laikų mafijozai ir pakliuvusieji į mafijos mėsmalę. Režisierius pasitelkė tam tikrų scenų sprendimą, kai kurių elementų perkėlimą iš teatro scenos į kino erdvę tiesmukai. Operos veiksmas perkeltas į XX a. pabaigą kiek hipertrofuotai, pavyzdžiui, kai masyviomis aukso grandinėmis apsikarstę žaliūkai abejingais veidais viduryje baltos dienos įmeta į marias savo aukos lavoną...

Kūrybinė grupė

„Rigoleto“ pastatymu muzikiniame teatre debiutavo kino, televizijos ir teatro režisierius Raimundas Banionis. Operatoriai – Vytautas Survila, Vytas Plytnikas, Algis Liutkevičius, scenografiją ir kostiumus spektakliui sukūrė Sergejus Bocullo, prodiuseriai Arūnas Stoškus ir Kęstutis Petrulis. Klaipėdos valstybinio muzikinio teatro chorui ir orkestrui diriguoja Stasys Domarkas.
Pagrindinius vaidmenis sukūrė operos solistai – Vytautas Juozapaitis (Rigoletas), Algirdas Janutas (Hercogas), Gražina Miliauskaitė (Džilda), Artūras Kozlovskis (Sparafučilė), Dalia Kužmarskytė (Madalena).
Kiti vaidmenys – Artūras Kozlovskis/Vytautas Gabrėnas (balsas/vaizdas, Monteronė), Šarūnas Juškevičius (Marulio), Viačeslavas Tarasovas (Mateo Borsa), Rolandas Einikis (Grafas Čeprano), Alina Tamošauskienė (Grafienė Čeprano), Svetlana Konstantinova (Džovana).
UEFA čempionų lyga 2009–2010 m.

UEFA čempionų lyga 2009-2010 m. – 18-asis UEFA čempionų lygos turnyras (55-asis skaičiuojant nuo UEFA čempionų taurės), prasidėjęs 2009 m. birželį. Lygos laimėtoju po 45 metų pertraukos tapo Internazionale Milano klubas. Jo treneris Žozė Morinjas tapo trečiuoju treneriu, laimėjusiu Čempionų lygą (arba taurę) su dviem skirtingais klubais.

Atstovavimas šalims

Europos šalis priklausomai nuo šalies lygos 2003–2008 m. UEFA lygų koeficiento Čempionų lygoje atstovauja 1-4 komandos, tik kai kurios šalys nėra atstovaujamos (Lichtenšteinas, UEFA nepriklausančios Monakas ir Vatikanas).
22 komandos į grupių etapą patenka be atrankos, likusios kovoja dėl 10 kelialapių į grupių etapą: ne čempionai iš 15 stipriausių federacijų kovoja 15-os turnyre dėl 5 vietų, dar dėl 5 vietų kovoja ne stipriausių federacijų čempionai.
Mitra Kukar FC

Istorija

Klubas įkurtas 1979 m.
Akvarijus

Akvarijus (lot. aquarius), akvariolas (lot. aquariolus) – vergas senovės Romoje, kuris nešiodavo vandenį maudymuisi į moterų gyvenamas patalpas. Tai buvo vienas labiausiai niekinamų vergų užsiėmimų (Juv. vi. 332; Hieron. Ep. 27; Jul. Paul. iii. 7.).
Kai kurie autoriai teigia, kad akvarijais vadino ir vergus, prižiūrėjusius soduose esančius baseinus ir fontanus (Gallus, vol. i. p. 288.) 
Akvarijais vadino ir Romos valdininkus, kurie prižiūrėjo akvedukus. Jie buvo pavaldūs edilams, vėliau - lot. curatores aquarum.