google/wiki40b huggingface dataset:
Orientalistika Lietuvoje

Orientalistikos pradžia Lietuvoje siejama su romantikų iniciatyva įkurta Rytų kalbų katedrą Vilniaus universitete 1810 m. To laiko žymus intelektualas Kazimieras Kontrimas 1822 m. Vilniaus Apygardos švietimo kuratoriui įteikė memorandumą dėl Rytų kalbų instituto prie VU įkūrimo. Tačiau ši idėja nesusilaukė didelio palaikymo, o vėliau uždarytas ir pats Vilniaus universitetas. 1819 m. žymus orientalistas, poliglotas ir keliautojas buvo Juozapas Senkovskis, kuris 1819 m. - 1822 m. keliavo po Egiptą, Siriją, Etiopiją, Turkiją ir Jordaniją.

Tarpukaris

Tarpukaryje orientalistika garsėjo Vytauto Didžiojo universitetas, kuriame buvo dėstomas sanskritas (dėstė Kazimieras Būga, Alfredas Senas, Francas Brenderis, Ričardas Mironas ir kt.), skaitytas egiptologijos kursas, veikė mitologijos katedra. 1922 m. universitete įkurta hebraistikos katedra, jos dalykus dėstė, paskelbė hebraistikos darbų Nachmanas Šapira. Tarp profesionalių orientalistų išgarsėjo egiptologė Marija Rudzinskaitė-Arcimavičienė (1885–1941 m.), dėsčiusi Rytų šalių istoriją, paskelbusi darbų iš Egipto istorijos, Karo muziejuje sukaupusi turtingą Egipto meno kolekciją.
Rytų kultūromis domėjosi ir to meto lietuvių inteligentija. Rytietiškų motyvų ir vertybių apmąstymų galima sutikti Stasio Šalkauskio, Jurgio Baltrušaičio, Vydūno, Vinco Krėvės kūryboje. Keliautojai Matas Šalčius ir Antanas Poška 1929–1937 m. rengė keliones po Rytų šalis, vėliau jas aprašė savo kelionių knygose.

Nepriklausomybės laikotarpis

Sovietmečiu Lietuvoje Rytų kultūrų studijoms nebuvo sąlygų. Orientalistika atgimė tik atgavus Nepriklausomybę.

Vilniaus universitetas

1993 m. buvo įkurtas Orientalistikos centras. Nuo 2000 m. centre pradėta Lyginamųjų Azijos studijų bakalauro programa. Kasmet siūlomos vis kitos programos, organizuojamos šių krypčių studijos: sinologija, japonologija,arabistika, indologija, turkologija, iranistika.

Vytauto Didžiojo universitetas

Vytauto Didžiojo universitete ypač stiprios yra Rytų Azijos regiono studijos, kurioms pirminį impulsą, matyt, davė tamprus Kauno ryšys su Čiunės Sugiharos asmenybe. 1994 m. įkurtas Japonų kalbos metodologinis kabinetas, kuris 2000 m. tapo Japonistikos centru, vadovaujamu A. Ališausko. Prof. A. Prazausko vadovaujamas Azijos studijų centras veikė nuo 2001 m. 2009 m. juos sujungus suformuotas Azijos studijų centras.
Centras dalyvauja tarptautiniuose moksliniuose tyrimuose, prisideda kaupiant vieną didžiausių Azijos studijoms skirtų knygų kolekcijų Lietuvoje, bendradarbiauja su kitais padaliniais skatindamas Azijos studijų plėtrą VDU.
2007 m. VDU Regionistikos katedra pradėjo naują politologinę Rytų Azijos regiono studijų programą (magistrantams), kurioje dėstoma Rytų Azijos šalių (Kinijos, Japonijos ir Korėjos) kultūra, politika, ekonomika. 2012 m. HMF Kultūros studijų ir etnologijos katedra pradėjo vykdyti bakalaurinę programą Rytų Azijos šalių kultūros ir kalbos, kuri koncentruojasi ties šių trijų šalių istorija, kultūra ir kalbomis.
VDU Užsienio kalbų institute dėstomos arabų kalba, turkų kalba, japonų kalba, kinų kalba ir korėjiečių kalba.

Klaipėdos universitetas

1996 m. Orientalistikos centras įkurtas ir Klaipėdos universitete.
Platuonė (gyvenvietė)

Istorija

Gyvenvietė kūrėsi apie buvusį Senojo Platonio (Alt-Platon) dvarą. Tarybiniais metais buvo apylinkės centras, veikė Jelgavos mokomasis miškų ūkis.
Revoliucinis darbininkas

Revoliucinis darbininkas – nelegalus komunistinis laikraštis, ėjęs 1932 m. rugpjūčio 25 d. – 1937 m. rugsėjo 17 d. Kaune.

Istorija

Leido LKP Kauno rajono komitetas. Spausdintas rotatoriumi. Išėjo 39 numeriai.
Bendradarbiavo Zigmas Angarietis, Chanonas Levinas, Icikas Meskupas, V. Pušinaitis ir kt.
Redakcinė komisija: Juozas Bulavas, Vladas Niunka, Antanas Petrauskas, Jankelis Vinickas ir kt.
FK Irtyš Pavlodar

Istorija

Klubas įkurtas 1965 m. žaidė sovietų čempionatuose. Nuo 1992 m. kazachų elito lygoje. Penkis kartus tapo šalies čempionais.
Česlava Leonida Lenkauskaitė

Česlava Leonida Lenkauskaitė (g. 1928 m. vasario 9 d. Puodkaliuose, Skuodo valsčius) – Lietuvos gydytoja infektologė, parazitologė, biomedicinos mokslų daktarė.

Biografija

1953 m. baigė Vilniaus universitetą. 1972 m. medicinos mokslų kandidatė.
1953–1954 m. Varėnos raj. ligoninės vyr. gydytoja. 1954–1962 m. dirbo Vilniaus infekcinėje ligoninėje. 1963–1971 m. Respublikinės sanitarijos ir epidemiologijos stoties Parazitologijos skyriaus vedėja. 1971–1993 m. Vilniaus universiteto dėstytoja, nuo 1977 m. docentė.

Mokslinė veikla

Mokslinio darbo kryptis – žmogaus parazitinių ligų (amebiazės, balantidiazės, opistorchozės, fascioliozės, maliarijos, leišmaniozės) diagnostika, gydymas, epidemiologija ir profilaktika. 1987 m. pirmoji Lietuvoje išaiškino užsikrėtusiuosius kriptosporidijomis. Su akušeriais ginekologais profilaktiškai tyrė nėščiąsias įvairiais nėštumo periodais ir jų naujagimius dėl toksoplazmozės. Kartu su P. Čibiru pasiūlė ir įdiegė klinikoje metodų, kaip skubiai kraujuje nustatyti meningokokus. Paskelbė apie 80 mokslinių straipsnių.
Lobis

Lobis – žemėje užkastos ar kitaip paslėptos materialinės vertybės (kaip pinigai, juvelyriniai dirbiniai, brangakmeniai, brangieji metalai ir kt.), kurių savininkas nežinomas, negali būti rastas arba į vertybes prarado teises.
Lobiai žemėje gali išbūti nuo kelių tūkstančių iki keliolikos metų. Asmenys lobių ieško tiek pavieniui, tiek ir burdamiesi į grupes. Veikia įvairūs internetiniai forumai , kuriuose pateikiama informacija apie aptiktus antikvarinius daiktus bei archeologinius radinius.

Reglamentavimas Lietuvoje

Aptikus lobį valstybės (savivaldybės) žemėje, turi būti pranešta Mokesčių inspekcijai, kuri įvertina lobį ir surašo turto apskaitos ir perdavimo aktą. Po to lobio radėjas gauna 25 % lobio vertės atlyginimą. Į jį neturi teisės žmonės, kuriems tokių vertybių paieška yra jų tarnybinių pareigų vykdymas (pvz., archeologai).
Jeigu lobis turi istorinę, kultūrinę ar archeologinę vertę, lobis perduodamas Kultūros ministerijos nurodytam (nacionaliniam) muziejui ar kitai kultūros įstaigai. Jeigu lobis tokios vertės neturi, Valstybinė mokesčių inspekcija jį parduoda bendra tvarka (kaip ir kitą mokesčių inspekcijai perduotą turtą).
Svetimoje žemėje ar kitame svetimame daikte ieškoti lobio be savininko sutikimo draudžiama, o toks sutikimas turi būti duotas rašytine forma (CK 4.65). Dažniausiai tokio sutikimo lobių ieškotojai neturi, o vėliau to neįmanoma nustatyti, kvalifikuoti bei įrodyti, kad padarytas teisės pažeidimas. Teisės pažeidimus meno ir kultūros vertybių vagysčių srityse tiria Lietuvos kriminalinės policijos biuro (LKPB) specializuotas struktūrinis padalinys – Kultūros ir meno vertybių vagysčių tyrimų poskyris. Lietuvos kriminalinės policijos biuras apie pavogtas meno ar kultūros vertybes skelbia internetinėje duomenų bazėje „Pavogtos meno vertybės“. Šioje bazėje saugoma apie 716 įrašų apie pavogtas (dingusias) meno ar kultūros vertybes (2008 m.). LKPB šiais duomenimis keičiasi su Interpolu .
Retransliatorius

Retransliatorius – telekomunikacijų įrenginys, kuris jungia du ar daugiau radijo siųstuvų, nutolusių vienas nuo kito dideliais atstumais.
Tokijo aukštesnysis teismas

Tokijo aukštesnysis teismas (jap. 東京高等裁判所, Tōkyō kōtō-saiban-sho) - teismas, esantis Japonijoje, Tokijo miesto Kasumigaseki dalyje (Čijoda seniūnija-apygarda).
2005 m. balandžio 1 dieną įkurtas Aukštesnysis intelektinės nuosavybės teismas kaip filialas intelektinės nuosavybės klausimais.
Aukštesnė instancija - Aukščiausiasis Teismas.
Švedų tvanas

Švedijos frontas

Švedija 1655 m. užėmė Žemaitiją, Upytę, dalį Kauno ir Breslaujos pavietų. Švedų įgulos buvo Kretingoje, Palangoje, Vainute, Plungėje, Tauragėje ir kt. Švedai pradėjo rinkti mokesčius – 5 taleriai nuo valako.
Švedijos kariuomenė taip pat įsiveržė ir užėmė didelę dalį Lenkijos, išskyrus Gdanską. Lenkų bajorija paskelbė Tišoveco konfederaciją.
1655 m. pabaigoje Rusija pasirašė paliaubas su Lietuva. 1656 m. Rusija pradėjo kariauti su Švedija, norėdama užimti Livoniją.
1656 m. vasario 2 d. išleistame atsišaukime Jonas Kazimieras ragino kovoti su švedais. Apie 1656 m. balandžio mėnesį prasidėjo žemaičių bajorų sukilimas, buvo sunaikintos švedų įgulos. Taubės vokiečių eskadroną sukilėliai sutriuškino. Birželio mėnesį švedai pasiliko tik Biržuose. Vienas iš pagrindinių konfederacijos prieš švedus organizatorių buvo P. Sapiega. Jis kovojo su Jonušu Radvila, kuris buvo pasidavęs švedams (Kėdainių sutartis). Biržų apgultis sukilėliams ilgai nesisekė. Tik 1657 m. sausio mėnesį Vincentui Gosievskiui pavyko priversti Biržus kapituliuoti. 1657 m. rugsėjo mėnesį į Abiejų Tautų Respublikos pusę perėjo Brandenburgo kurfiurstas. 1658 m. lietuvių kariuomenę švedai išstūmė iš Livonijos, puldinėjo Žemaitiją.
Finansų teismas

Finansų teismas – specializuotas teismas.

Vokietija

Vokietijoje (vok. Finanzgericht) finansų teismai sprendžia mokesčių ir muitų bylas. Skundžiama mokesčių inspekcija, Muitinė. Bylas nagrinėja 3 etatiniai teisėjai ir žodinio nagrinėjimo metu dar 2 garbės teisėjai (ehrenamtlicher Richter). Aukščiausios instancijos teismas - Vokietijos Federalinis Finansų Teismas (Miunchenas).
Domeikavos herbas

Aprašas

sidabriniame skydo lauke iš žalios skydo papėdės augantis žalias trišakis spygliuotas erškėtis su trimis raudonais keturlapiais heraldiniais žiedais, turinčiais žalius taurėlapius. Šoninės šakos išsilenkusios puslankiu taip, kad žiedas atsiduria priešingoje skydo pusėje, kiek aukščiau už papėdės liniją.

Simbolika

Naujame Domeikavos herbe nutarta pavaizduoti erškėtrožių krūmą, iš dalies susijusį su seniūnijos ribose buvusia Rožių apylinke. Spygliuota erškėtrožė - tai kančios, pasiaukojimo bei prisikėlimo simbolis, įprasminantis vietinių gyventojų kovą už laisvę tiek Rusijos imperijos, tiek tarybinės valdžios metais.

Istorija

Lietuvos Respublikos Prezidentas patvirtino herbą 2002 m. liepos 30 d. (VŽ, 2002, Nr. 77-3293)
North American F-86 Sabre

Viršgarsinis greitis

F-86 maksimalaus greičio duomenys svyruoja apie 1 000 km/h. Tačiau neriant žemyn ir išnaudojant žemės trauką ir puikią orlaivio aerodinamiką buvo galima skristi ir greičiau. Pilotas bandytojas George Welch su XP-86 prototipu nėrė į viršgarsinį greitį 1948 balandžio 26 ir tapo pirmuoju lėktuvo pilotu skridusiu greičiau už garsą.

Viso F-86 pagerino pasaulio greičio rekordą tris kartus paskutinįjį kartą 1953 pasiekta 1 151 km/h.

Svarbu paminėti, kad su pilotuojama raketa X-1 garso greitis buvo viršytas dar 1947.

Taivano krizė

Tikras iššūkis taivano oro pajėgoms teko, kai reikėjo kautis su kinų komunistais. Tiesa JAV čia išnaudoja progą išmėginti Sidewinder persekiojančias raketas. Rezultatai buvo atitinkami. Daugiau nei 29 MIG'ai nepatyrus nuostolių sunaikinti.

Vietnamo karas

Čia F-86 skraidė, bet be kontaktų su priešu.
Vyžuonėlės

Istorija

Vyžuonėlių dvaras įsikūrė XIX a., atkirtus nuo Vyžuonų dvaro grafo E. Čapskio žemės.
Mergelės bokštas

Istorija

Pagal mokslinius šaltinius, Mergelės bokštas yra Irano ir Azerbaidžano zoroastrizmo ir iki islamo architektūros pavyzdys. Tai patvirtina archeologiniai ir architektūriniai įrodymai, kad bokštas yra zoroastrizmo ugnies šventykla, turinti septynis išėjimus ant stogo. Septyni lygiai simbolizuoja septyneriopą dangų zoroastrų mitologijoje.
Tėvas Stanislovas

Biografija

Baigė Kauno jėzuitų gimnaziją. 1936 m. įstojo į Plungės kapucinų vienuolyną. 1944 m. baigė Kauno tarpdiecezinę kunigų seminariją, įšventintas kunigu. Per Antrąjį pasaulinį karą gelbėjo žydus. Iki 1947 m. kunigavo Plungėje. Perkeltas į kapucinų vienuolyną ir parapiją Petrašiūnuose, Lietuvos bažnyčiose pradėjo sakyti pamokslus, kuriuose ragino tikinčiuosius nepasiduoti sovietinės valdžios įtakai, nebendradarbiauti su MGB, remti antisovietinį pasipriešinimą. 1948 m. jam uždrausta pamokslauti Kauno arkivyskupijoje, apkaltintas antisovietine propaganda, suimtas, Ypatingojo pasitarimo nuteistas 10 metų griežto režimo lagerio, kalėjo Intoje.
1956 m. rugpjūčio mėn. paleistas, grįžo į Lietuvą. 1957 m. kovo mėn. vėl suimtas, kalintas Vorkutlage. 1957 m. rugpjūčio mėn. paleistas. Grįžęs į Lietuvą kunigavo Joniškio, Ukmergės, Raseinių dekanatų bažnyčiose. Nuolat buvo sekamas sovietinio saugumo, darytos kratos, kurių metu konfiskuoti pamokslų konspektai, R. M. Rilkės eilėraščių vertimai, uždrausta dėvėti kapucinų drabužius. 1960–1961 m. drausta aukoti Mišias, sakyti pamokslus. 1966 m. perkeltas i Paberžę (dab. Kėdainių rajono savivaldybė).
Greta sielovadinio darbo rinko bažnytinio meno ir etnologinę medžiagą. Laikė ir platino draudžiamą literatūrą („Lietuvos katalikų bažnyčios kronika“, „Aušra“, pogrindinius leidinius iš Rusijos ir kt.). Pas jį lankėsi daug žmonių, ypač jaunimo, disidentų iš SSRS. 1976 m. tardytas KGB būstinėje Vilniuje.
1978 m. su Kauno arkivyskupijos kunigais pasirašė pareiškimą dėl naujos LSSR konstitucijos straipsnių apie tikinčiųjų teises, 1983 m. – pareiškimą, reikalaujantį nutraukti kunigų Alfonso Svarinsko ir Sigito Tamkevičiaus kalinimą. 1990 m. atkūrė kapucinų namus Dotnuvoje, paskirtas kapucinų gvardijonu, pradėjo vienuolyno restauravimą. 1992–1994 m. spausdino pamokslus laikraštyje „Diena“. Nuo 2002 m. bažnyčios Paberžėje administratorius.

Veikla Paberžėje

Tėvas Stanislovas rūpinosi Paberžės aplinka, kapinėmis, ne tik bažnyčia ir parapija. Rinko paveikslus, dekoracijas, įkūrė muziejų. Ne be Tėvo Stanislovo pastangų Paberžė tapo svarbiu kultūrinės veiklos centru Kėdainių rajone. Tėvas Stanislovas rūpinosi visais – našlaičiais, narkomanais, alkoholikais, benamiais.
Tėvas Stanislovas mirė 2005 m. birželio 23 d. Kauno II klinikinėje ligoninėje. Palaidotas Paberžės bažnyčios šventoriuje.
Juozas Paukštė

Biografija

1984 m. baigė Lietuvos žemės ūkio akademiją, mokslinis agronomas. Ignalinos rajono savivaldybės administracijos Naujojo Daugėliškio seniūnijos seniūnas.
1993 m. Tėvynės sąjungos (Lietuvos konservatoriai), 1997 m. Lietuvos valstiečių partijos, 2006 m. Lietuvos valstiečių liaudininkų partijos narys. 2000–2003 m., 2003 m. ir 2007 m. (dėl pareigų atsisakė mandato) Ignalinos rajono savivaldybės tarybos narys.
Sutuoktinė Daiva, vaikai Lukas, Justinas.
Tabariškių Šv. arkangelo Mykolo bažnyčia

Istorija

Manoma, kad pirmąją bažnyčią šioje vietoje dar XVI a. pradžioje pastatydino Vaitiekus Taboras, nuo kurio pavardės kilo ir valdų pavadinimas. Tačiau apie šios bažnyčios likimą jokių žinių nėra. Kadangi XVI a. apylinkėse buvo įsikūrę daugiausia totoriai, gali būti, kad katalikų bažnyčia ilgainiui sunyko. Vėliau iš totorių žemes ėmė supirkinėti bajorai, išaugusios valdos ėjo iš rankų į rankas, kol XVII a. antrojoje pusėje atiteko Skarbek-Važinskiams. Ši giminė valdė Tabariškes iki Antrojo pasaulinio karo.
1770 m. Mykolas Skarbek-Važinskas pastatė medinę bažnyčią ir įkurdino basuosius karmelitus. Tuometinė Vilniaus dekanatui priklausiusi parapija jungė apie 6 600 tikinčiųjų. Naujos bažnyčios ir vienuolyno fundatorius buvo karaliaus Augusto III favoritas, Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės raštininkas. Jis apsigyveno Tabariškėse ir pastatė čia pirmąjį dvarą. Dvaro ir bažnyčios statytojas mirė netrukus, praėjus vos trejiems metams po bažnyčios pastatymo. Fundatorius buvo palaidotas jos kriptoje. Šventovė jau statant buvo numatyta kaip šeimos mauzoliejus, o prie jos įkurdinti ir dosniai aprūpinti karmelitai turėjo nuolat melstis už savo geradarius. Bažnyčios sienose išlikusios paminklinės lentos primena jų pavardes.
Dvaro paveldėtojai toliau rėmė karmelitus, kuriems XIX a. pradžioje pavesta rūpintis ir 1809 m. įkurta parapija. 1812 m. vienuolynas perstatytas. Iki vienuolyno uždarymo karmelitai rūpinosi mokykla, ligonine, vargšų prieglauda. 1832 m. vienuolynas caro valdžios uždarytas. Bažnyčia liko veikianti, nors ir ketinta ją taip pat uždaryti. 1870 m. bažnyčios sienojai buvo supuvę. Paprašius leidimo remontuoti, Vilniaus gubernatorius bažnyčią pasiūlė uždaryti. Caro vietininkas jos neuždarė, leido pakeisti supuvusius sienojus.

Architektūra

Bažnyčia liaudies architektūros formų, išsiskiria banguotu fasado frontonu, bandanti atkartoti mūrinių barokinių statinių plastiškumą. Bažnyčia bazilikinė, su trisiene apside, bokšteliu. Vidus 3 navų. Prieš bažnyčią stovi medinė varpinė su vartais. Šventoriaus tvora akmenų mūro. Bažnyčios pagrindinį altorių puošia dailininkės Anos Krepštul nutapytas Šv. Mergelės Marijos su kūdikiu Jėzumi paveikslas.
Sideritas

Sideritas – karbonatų klasės mineralas, sudarytas iš geležies karbonato FeCO₃. Kai sideritą sudaro daugiau kaip 48 % geležies jis tampa vertingu. Jo sudėtyje magnis ir manganas paprastai pakeisti geležimi. Kristalai sudaro heksagonalinę sistemą ir paprastai yra romboedro formos. Pavadinimas kilo iš graikiško žodžio sideros – geležis.
Pagal Moso skalę kietumas 3,5-4,0, specifinis tankis 3,8.
Blizgesys stikliškas arba perlinis. Spalva keičiasi nuo geltonos iki tamsiai rudos ar |juodos.
Sideritas paprastai randamas hidroterminėse gyslose kartu su baritu, fluoritu, galenitu ir kitais mineralais. Jis taip pat gali susidaryti sedimentacinio proceso metu.
Jonas Vidas Aleksandravičius

Biografija

1970 m. LSSR konservatorijoje baigė akordeono klasę ir dirigavimą. 1963–1970 m. dainų ir šokių ansamblio „Lietuva“ orkestro artistas, orkestro grupės vadovas, 2002–2003 m. ansamblio vadovas.  1972–2006 m. Vilniaus universiteto dainų ir šokių ansamblio meno vadovas. 1972–2006 m. Vilniaus universiteto, 1980–1985 m. LSSR konservatorijos dėstytojas, nuo 1987 m. docentas. Stažavosi 1988 m. Niujorke, 1989 m. Sidnėjuje. Palaidotas Antakalnio kapinėse.

Kūryba

Su Vilniaus universiteto dainų ir šokių ansambliu parengė daugiau kaip 15 koncertinių programų („Augo liepelė“, „Tėviškės garsai“, „Užtekėk, saulele“, „Kviečia jaunystė“, „Salve Alma Mater“). Liaudies muzikos festivalio „Skamba, skamba kankliai“ iniciatorius, 1973–1985 m. režisierius. Baltijos šalių studentų dainų švenčių „Gaudeamus“ scenarijaus autorius, 1974–1988 m. režisierius. 1988 m. pirmojo Lietuvos grožio konkurso „Gražioji vilnietė“ iniciatorius, režisierius. 1991 m. IV pasaulio lietuvių sporto žaidynių uždarymo scenarijaus autorius ir vyr. režisierius. 1994 m. ir 2003 m. Pasaulio lietuvių dainų švenčių „Ansamblių vakaro“ meno vadovas, vyr. režisierius.
Sukūrė daugiau kaip 20 kūrinių lietuvių liaudies instrumentų orkestrui, chorui, kaimo kapelai, muzikos liaudies ansamblių dainoms ir šokiams.
Vektorinis skaičiavimas

Vektorinis skaičiavimas (arba vektorinė analizė) yra matematikos šaka, susijusi su vektorinių laukų diferencijavimu ir integravimu, pirmiausiai Euklidinėje erdvėje  Terminas „vektorinis skaičiavimas“ dažnai naudojamas kaip sinonimas daugelio kintamųjų, kuris apima vektorinį skaičiavimą, taip pat dalinį diferencijavimą ir daugialypį integravimą. Vektorinis skaičiavimas yra svarbus diferencialinėje geometrijoje ir tiriant dalinių išvestinių diferencialines lygtis. Jis naudojama fizikoje ir inžinerijoje, ypač aprašant elektromagnetinius, gravitacinius laukus ir skysčio tekėjimą.
Vektorinis skaičiavimas buvo kuriamas iš kvaternijono analizės J. Willard Gibbs ir Oliver Heaviside XIX a. pabaigoje, didžiąją dalį jo notacijos ir terminologijos sukūrė Gibsas ir Edwin Bidwell Wilson jų 1901 m. knygoje Vektorinė analizė.

Pagrindiniai objektai

Vektorinio skaičiavimo pagrindiniai objektai yra skaliariniai ir vektoriniai laukai. Tuomet naudojant skirtingas operacijas, jie yra sujungiami arba transformuojami ir galiausiai integruojami.
Ona Pleirytė-Puidienė

Biografija

Pradžios mokslus ėjo vokiečių mokykloje, vėliau mokėsi Mintaujos vokiškoje gimnazijoje, kapeliono Julijono Lindės-Dobilo paveikta, įsijungė į lietuviškos spaudos platinimą.
1903 m. pakviesta vadovauti Plungės slaptajai mokyklai, kurią įsteigė kunigaikštienė Marija Oginskienė. Oficialiai vadinta rankdarbių mokykla, bet joje turėjo būti ruošiamos mokytojos tuo metu draudžiamoms lietuviškoms mokykloms. Nepatyrusiai mokytojai darbas sekėsi sunkiai, mokykla uždaryta 1904 m. spalio mėn. Išvykusi į Šveicariją Ingenbolio Šv. Kryžiaus seserų pensione lavinosi aukštojoje pedagogikos klasėje. Ciuriche susipažino su Jonu Biliūnu, kuris paragino rašyti. 1905 m. pavasarį grįžo į Mintaują, vėliau gyveno Rygoje, Latgaloje, o rudenį gavo kvietimą dirbti „Vilniaus žiniose“, buvo vienintelė nuolatinė dienraščio darbuotoja. 1905 m. viena Lietuvių mokytojų sąjungos organizatorių, sąjungos sekretorė. Aktyviai dalyvavo Didžiojo Vilniaus Seimo rengimo darbuose.  Buvo artima Mikalojaus Konstantino Čiurlionio aplinkai, 1906 m. Lietuvių dailės draugijai padėjo organizuoti Pirmąją lietuvių dailės parodą.
1906 m. ištekėjusi už rašytojo Kazio Puidos, išvyko į Šiaulius, kur 1907–1913 m. dirbo spaudos darbą, dalyvavo „Varpo“ draugijos, teatrinėje veikloje. 1907 m. rugsėjo 23–24 d. dalyvavo I Lietuvos moterų suvažiavime Kaune, jo prezidiumo sekretorė, viena Lietuvių moterų sąjungos iniciatorių ir steigėjų. Lietuvos mokytojų sąjungos atstovė į Sankt Peterburge organizuotą Visos Rusijos švietimo lygos suvažiavimą, vienintelė moteris, pasakiusi jame kalbą ir iškėlusi aikštėn lietuvių rusinimo faktus.
Pirmojo pasaulinio karo metais gyveno Čeliabinske Rusijoje, dirbo Lietuvių Centro Komiteto įgaliotine tremtinių reikalams. 1920 m. grįžo į Kauną. 
Su Kaziu Puida turėjo tris vaikus: Mimozą (mirė Izraelyje), Algirdą ir Sigurdą (abu sušaudyti vokiečių).

Kūryba

Rašė prie novelinės kompozicijos artėjančius lyrinius vaizdelius impresijas, eilėraščius proza, kuriuose fiksuojama moters išsilaisvinimo ir politinio bruzdėjimo sukelti įspūdžiai, paženklinti ilgesio poetizacijos, skriaudžiamojo melancholijos, romantinio nihilizmo, liūdesio ir sentimentalumo.
Romane „Tėviškė“ kronikiniu pasakojimu perteikė „Aušros“ laikų atmosferą, ypač pabrėždama luominių papročių ir asmeninio pasirinkimo laisvės koliziją, Vilniaus kultūrinio gyvenimo pulsą po spaudos grąžinimo, pirmųjų lietuviškų laikraščių ir kultūrinės veiklos organizacinius rūpesčius.
Bendradarbiavo „Vilniaus žiniose“, „Lietuvos žiniose“, „Vaivorykštė“, „Krašto balsas“, „Skaitymai“, „Gairės“, „Krivulė“. Paliko vertingų atsiminimų, dienoraštį, kurį 1938–1939 m. spausdino „Lietuvos žinios“, „Naujoji Romuva“.
Išvertė ir 1922 m. Kaune išspausdino Gavrilo Chruščiovo–Sokolnikovo romaną „Žalgiris“ („Griunvaldo mūšis“), tai buvo pirmas rusų autoriaus romanas išleistas lietuviškai.
Viktoras Giedrys

Biografija

1913 m. baigė Veiverių mokytojų seminariją, 1913–1916 m. mokytojavo. 1916 m. mobilizuotas į Rusijos kariuomenę. 1916 m. Poltavoje baigė evakuotą Vilniaus karo mokyklą. Pirmojo pasaulinio karo dalyvis, 1917 m. sužeistas ir kontūzytas.
1919 m. vasario mėn. mobilizuotas į Lietuvos kariuomenę. Nuo 1920 m. vasario mėn. 1-ojo atsargos bataliono kuopos vadas. 1919 m. rugpjūčio mėn. – 1920 m. gruodžio mėn. dalyvavo karo veiksmuose su Lenkijos kariuomenės daliniais. 1920–1924 m. bataliono vadas. 1922 m. baigė Aukštuosius karininkų kursus. 1924–1926 m. tarnavo 3-osios karo apygardos štabe, Vyriausiajame kariuomenės štabe. 1927–1932 m. Ketvirtojo pėstininkų pulko vadas. 1930 m. baigė Aukštesniųjų kariuomenės viršininkų kursus, 1934 m. baigė Vytauto Didžiojo karininkų kursų Generalinio štabo skyrių. Nuo 1934 m. gegužės mėn. Pirmosios pėstininkų divizijos štabo viršininkas, nuo 1935 m. liepos mėn. Trečiojo pėstininkų pulko vadas, ėjo divizijos vado pareigas. 1939 m. brigados generolas. 1939 m. balandžio mėn. paskirtas pėstininkų inspektoriumi.
TSRS okupavus Lietuvą nuo 1940 m. liepos mėn. Liaudies kariuomenės pėstininkų inspektorius. 1940 m. rugpjūčio mėn. paleistas į dimisiją.
Ultra-Trail Mt.Fuji

Ultra-Trail Mt.Fuji – viena iš Pasaulio bekelės ultramaratonų taurės trasų, vingiuojanti aplink Fudži kalną, Honšiū saloje, Japonijoje.
Bekelės bėgimo trasos ilgis siekia 165 km, o vertikalaus sukilimo suma – 7,5 km. Be šių varžybų vyksta ir kitos bėgikų lenktynės tuo pačiu metu aplink didžiausią Japonijos kalną, tačiau pastarasis renginys sulaukia daugiausiai susidomėjimo.
Iš lietuvių Gediminas Grinius šioje trasoje 2015 m. tapo nugalėtoju.
Masališkės

Istorija

1838 m. kaime buvo 7 kiemai, minimas dvaras.
1950–1963 m. buvo Masališkių apylinkės centras. LTSR laikais veikė aštuonmetė mokykla (įsteigta kaip pradinė 1932 m.), biblioteka (1951 m.).
Kaišiadorių rajono savivaldybės taryba 2000–2003 m.

Kaišiadorių rajono savivaldybės taryba – Kaišiadorių rajono savivaldybės atstovaujamoji institucija, išrinkta 2000 m. kovo 19 d.

Veikla

Rajono meru išrinktas Juozas Matulevičius. Jį išrinkus Seimo nariu, 2000 m. lapkričio 11 d. meru išrinktas Pranas Zaveckas.