google/wiki40b huggingface dataset:
Anja Pärson

Biografija

Anja Person gimė 1981 m. balandžio 25 d. Ternabi kaime Švedijos šiaurėje, iš kurio jau buvo kilęs geriausias Švedijos kalnų slidininkas Ingmaras Stenmarkas. Jos pirmuoju treneriu buvo tėvas Andersas Personas, pats neblogas praeityje kalnų slidininkas. 1997 m. kovo 15 d. A. Person debiutavo FIS Pasaulio taurės varžybose, 1998 m. laimėjo pasaulio jaunių čempionato aukso medalį didžiajame slalome, po to iškovojo aukso medalius 1999 ir 2000 metais. Pirmąjį pasaulio taurės etapą laimėjo 1998 m. gruodį slalomo rungtyje. Kadangi Ternabio kalvos nebuvo aukštos, tad A. Person iš pradžių geriausiai šliuožė techniškose rungtyse, tačiau ilgainiui pradėjo pasiekti aukštų rezultatų greičio ruožuose. Pagrindine jos varžove buvo kroatų slidininkė Janica Kostelič, propagavusi labiau graciškesnį nusileidimų stilių, nei į riziką linkusi A. Person. 2001 m. Sankt Antone A. Person iškovojo pirmąjį pasaulio čempionės titulą slalomo rungtyje. Ji debiutavo 2002 m. Solt Leik Sičio olimpiadoje laimėdama sidabrą didžiajame slalome ir bronzą slalome. 2004 m. laimėjo bendrosios įskaitos Pasaulio taurės nugalėtojos titulą, bet šį sezoną J. Kostelič buvo praleidusi varžybas dėl traumos.
2005 m. pasaulio čempionate J. Kostelič laimėjo tris aukso medalius, A. Person − du ir sidabrą. Po paskutinio 2005 m. Pasaulio taurės etapo A. Person tik 3 taškais aplenkė J. Kostelič bendrojoje įskaitoje. 2006 m. vasario 22 d. Turino olimpiadoje ji iškovojo vienintelį savo olimpinį aukso medalį slalomo rungtyje bei pasidabino 2 bronzos medaliais dvikovės ir greitojo nusileidimo rungtyse. 2007 m. pasaulio čempionatas Orėje, Švedijoje, virto jos triumfu su trim pasaulio čempionės titulais. Ji tapo pirmąja moterimi, kuri laimėjo visų 5 kalnų slidinėjimo rungčių pasaulio čempionės titulus ir po 2008 m. pergalės Sankt Morice dvikovės rungtyje − viena iš nedaugelio moterų, nugalėjusių visų rungčių etapuose Pasaulio taurės varžybose. 2008 ir 2009 m. A. Person neblogai pasirodė Pasaulio taurės etapuose, bet rimtai niekuomet nemetė iššūkio bendrojoje įskaitoje Lindsei Kildou-Von. 2010 m. Vankuverio olimpiadoje A. Person dramatiškai griuvo greitojo nusileidimo rungtyje, bet vėliau sugebėjo iškovoti bronzą dvikovėje. 2012 m. pradžioje A. Person paskelbė pasitraukianti iš sporto ir patvirtino gandus apie savo lesbietiškus santykius.
Užventis

Pavadinimo kilmė

Miesto vardas kilęs prie upėvardžio Venta, pridėjus priešdėlį už- – būtent Ventos aukštupyje ir įsikūręs Užventis. Venta išteka už 10 km į pietvakarius nuo Užvenčio.
XX a. tarpukariu vartota lytis Užventys.
Teismo klaida

Civilinis procesas

Paskelbus byloje sprendimą, teismas, priėmęs sprendimą, neturi teisės pats jį panaikinti ar pakeisti.
Teismas gali savo iniciatyva ar dalyvaujančių byloje asmenų pareiškimu ištaisyti sprendime rašymo apsirikimus ar aiškias aritmetines klaidas, kurių ištaisymas nekeičia sprendimo esmės. Ištaisymų klausimas išsprendžiamas rašytinio proceso tvarka.
Rašymo apsirikimus ar aiškias aritmetines klaidas ištaisančios nutarties nuorašas per 3 dienas nuo jos priėmimo turi būti išsiųstas šalims ir tretiesiems asmenims.
Dėl teismo nutarties ištaisymų sprendime gali būti paduodamas atskirasis skundas (LR CPK 276 straipsnis „Rašymo apsirikimų ir aiškių aritmetinių klaidų sprendime ištaisymas“).
FK Belasica Strumica

Istorija

Klubo ištakos siekia 1922 m. Yra žaidęs elito divizione, 2002 ir 2003 tapo vicečempionais. 
Vėliau sekė nuopolis ir klubas iškrito į Trečią divizioną, kuriame žaidė pastaruoju metu. 2017/2018 m. sezone tapo Antrojo diviziono nugalėtojais ir grįžo į elito divizioną.
Užliekniai

Istorija

1872 m. Užliekniuose įsteigta pradinė mokykla, kuri veikė iki II pasaulinio karo pradžios; 1909 m. perstatytas mokyklos pastatas (tebestovi ir šiandien).
Užliekniai buvo valsčiaus centras, priklausė Vyžių parapijai. Buvo paštas.
Po karo iš esmės pasikeitė Užlieknių kaimo gyventojai. Kurį laiką buvusiame mokyklos pastate veikė pradinė mokykla, kuri vėliau perkelta į gretimą Vileikių kaimą, o mokyklos patalpos paverstos sandėliais ir gyventojų butais. 1955 m. Vileikių kaime atidaryta Užlieknių septynmetė mokykla, kuri 1962–1986 m. buvo aštuonmetė, 1986–1998 m. devynmetė, 1998–2005 m. – dešimtmetė; nuo 1995 m. mokykla vadinosi Užlieknių pagrindinė mokykla, nuo 2005 m. tapo pradine mokykla.
Užliekniuose buvo felčerių ir akušerių punktas, biblioteka (1959–1985 m.; iškelta į Pagrynius).
1997 m. buvo 72 ūkiai ir žemės ūkio bendrovė (augino mėsinius galvijus), kuri turėjo 418 ha žemės, 142 galvijus, dirbo 18 darbuotojų. 2003 m. galvijus laikė 38 ūkiai (264 vienetus).
Kirk Hammett

Ankstyvosios dienos (1962–1980)

Kirk Hammett gimė 1962 m. lapkričio 18 d. Pradėjo groti gitara būdamas 15 metų. Kai 1978 m. įsigijo elektrinę gitarą, Fender Stratocaster kopiją, bandė groti įvairias gitaros partijas. Vėliau Kirkas įsidarbino „Burger King“ užkandinėje, kad užsidirbtų pinigų ir galėtų nusipirkti „Marshall“ gitaros stiprintuvą.

Exodus (1980–1983)

Kirkui pradėjus domėtis trankiojo metalo muzika, jis buvo pakviestas prisijungti prie grupės „Exodus“. Su jais Kirkas įrašė vieną demonstracinį albumą.

Metallica (1983-)

Vos „Metallica“ išmetė iš grupės Dave Mustaine, Kirkas atvyko į naujų gitaristų perklausą. Pirma daina, kurią perklausoje Kirkas sugrojo su „Metallica“, buvo „Seek and Destroy“. Kirkas sugrojo tokį solo, kad „Metallicos“ nariai be abejonių priėmė jį grupės sudėtį. Tuo metu Kirkas mokėsi groti pas garsų gitaristą Joe Satriani.
2009 m. Kirkas kartu su „Metallica“ pateko į Rokenrolo šlovės muziejų.

Asmeninis gyvenimas

1998 m. sausio 31 d. susituokė su Lani Hammett, Havajuose. Turi sūnų Angel Ray Keala Hammett (g. 2006 m.). Kirkas domisi šiais muzikantais ir grupėmis: Jimi Hendrix, „UFO“, „Black Sabbath“, „Deep Purple“, „Led Zeppelin“, „Kiss“, John Coltrane, „Government Mule“, Chet Baker, Prez Prado, „Alice In Chains“, David Bowie, „U2“, King Crimson, Robert Johnson, „Radiohead“.
Geltonkotis skiautenėlis

Literatūra

Lietuvos grybų atlasas, Vincentas Urbonas, Kaunas, Lututė, 2007, ISBN 978-9955-692-59-1, 191 psl.
Vladislovas Martinaitis

Biografija

Tėvai kilę iš Jonavos, kur jo tėvas Petras Martinaitis dirbo geležinkelyje. 1910 m. Petras ir Pranciška Martinaičiai buvo išsiųsti tarnauti į Rostovą prie Dono, kur tais pačiais metais gimė sūnus Vladislovas. Šeimoje augo su trimis seserimis – Marija (1899–1982), Janina (1904–1991) ir Stanislava (1908–1983).
Kelerius metus dirbęs paprastu darbininku, Vladislovas gavo tais laikais reikalingas charakteristikas-rekomendacijas ir 1930 m. įstojo į Automobilių kelių institutą Rostove prie Dono, tačiau 1933 m. buvo pašauktas į Raudonąją armiją atlikti karinės prievolės, kur buvo paskirtas Tolimųjų Rytų kelių tiesimo brigados mechanizuoto skyriaus viršininku. Inžineriniame dalinyje įgijo jaunesniojo leitenanto, vėliau – leitenanto laipsnį. Po tarnybos armijoje tęsė studijas Charkovo S. Kosiovo automobilių kelių institute. Studijuodamas išlaikė 32 disciplinų egzaminus, iš kurių 29 išlaikyti „labai gerai“, „gerai“ – politinė ekonomija ir anglų kalba, „patenkinamai“ – dialektinis ir istorinis materializmas. Institutą su pagyrimu baigė 1938 m.
Baigęs institutą gavo paskyrimą dirbti Sibire. 1938–1940 m. dirbo Angaros-Lenos trakto kelių tiesimo valdyboje. Pradėjo dirbti kelių tiesimo būrio viršininku, baigė – trakto statybos vyriausiuoju inžinieriumi. Nuo 1940 m. balandžio mėn. dirbo Mongolijoje, vadovavo „Vostsibirstrojtresto“ specialiajai statybai Nr. 75. Nuo 1941 m. tapo šios statybos (tresto) viršininku. 1942 m. rugsėjo mėn. paskirtas dirbti į Čitos sritį tiesti specialios paskirties kelių, priklausiusių specialiosioms statyboms Nr. 333 ir 351.
1944–1954 m. LSSR vidaus reikalų ministerijos (iki 1946 m. Liaudies komisariato) plentų valdybos viršininkas. 1955–1976 m. LSSR automobilių transporto ir plentų ministras. Vadovavo kelių ir tiltų atstatymui po Antrojo pasaulinio karo, sukūrė kokybiškų kelių ir automagistralių tinklo viziją Lietuvoje ir užtikrino jos įgyvendinimo finansavimą iš SSRS centralizuotų fondų. 1976 m. susirgęs išėjo į pensiją. Mirė 1983 m. kovo 27 d. Vilniuje. Palaidotas Antakalnio kapinėse.
1958–1960 m. LKP Revizijos komisijos narys. 1960–1961 m. kandidatas į LKP CK narius, 1961–1981 m. LKP CK narys. 1958–1980 m. LSSR AT deputatas.

Šeima

1938 m. gegužės 9 d. Vladislovas Martinaitis vedė lietuvių kilmės rostovietę Tatjaną Aliochiną. Vaikai: Jurijus (g. 1940 m.) – inžinierius statybininkas, Eugenija (g. 1945 m.) – ekonomikos daktarė, Aleksandras (g. 1950 m.) – fizikos daktaras, dabar verslininkas, Petras (g. 1954 m.) – inžinierius kelininkas, dabar verslininkas.

Įdomūs faktai

Vladislavo Martinaičio iniciatyva buvo išsaugotas Rykantų ąžuolas.
Statiškė

Istorija

1863 m. birželio 29 d. kaimo laukuose įvyko Statiškės mūšis, kuriame susikovė sukilėlių dalinys, vadovaujamas P. Suzino, ir rusų armijos dalinys, vadovaujamas pulkininko Skrodulio ir kapitono Štern fon Gviazdovskio. Pasislėpęs smuklėje, sukilėlių avangardas apšaudė rusus, su kuriais vėliau susikovė pagrindinės sukilėlių pajėgos. P. Suzinas žuvo mūšyje. Vadovavimą perėmė T. Šeligovskis, kuris išvedė likusius gyvus sukilėlius Lenkijos link. Mūšyje, be vado, žuvo dar 32 sukilėliai.
Bronius Gražys (1934)

Biografija

Žmona – aktorė Nijolė Narijauskaitė. Mokėsi Užpalių gimnazijoje, 1956 m. baigė LSSR konservatoriją. 1956–1962 m. Kapsuko dramos teatro, nuo 1963 m. Klaipėdos dramos teatro aktorius, nuo 1968 m. ir režisierius. 1966–1968 m. tobulinosi Aukštuosiuose režisūros kursuose Mažajame teatre Maskvoje. 1973–1991 m. dėstė LSSR konservatorijos Klaipėdos fakultetuose. Nuo 1992 m. Klaipėdos universiteto, nuo 1997 m. ir Klaipėdos S. Šimkaus konservatorijos dėstytojas; nuo 2001 m. docentas. Dėstė vaidybos, režisūros ir grimo pagrindus choreografijos specialybės studentams.
Kūrė scenarijus, ruošė projektus ir režisavo Jūros, dainų, sporto, rašytojų, poetų, medikų šventes Klaipėdoje, Tarptautinės teatro dienos ir kt. renginius. Klaipėdos dramos teatro meno tarybos narys, Lietuvos teatro sąjungos prezidiumo narys, Klaipėdos miesto dramos sekcijos pirmininkas, pirmojo Lietuvos Persitvarkymo Sąjūdžio suvažiavimo delegatas.
Vaidyba lyriška, dramatiška, ypač raiškūs personažų charakteriai. Nutapė paveikslų, parašė eilėraščių. 
Palaidotas Duokiškyje (Rokiškio rajonas), miestelyje šalia jo gimtojo kaimo.
Sapackinė

Istorija

Miestelis žinomas nuo LDK laikų. Nuo XVI a. priklausė Trakų vaivadijos Gardino pavietui, nuo 1793 m. – LDK Gardino vaivadijai. Vėliau priskirtas Prūsijai, nuo 1807 m. – Varšuvos hercogystei, Lenkijos karalystei. Po Pirmojo pasaulinio karo atiteko Lenkijai, o nuo 1939 m. – Baltarusijos TSR Balstogės srities rajono centras. Po Antrojo pasaulinio karo priklauso Gardino sričiai, 1959 m. įėjo į Gardino rajono sudėtį.
Pokémon Sun ir Moon

Atsiliepimai

„Sun“ ir „Moon“ žaidimuose yra pagrindinė misija, kuri aiškėja žaidimo metu, ir jie buvo kritikuoti dėl perdėtai linijinės žaidimo eigos lyginant su senesniais, labiau atviros erdvės žaidimais. Taip pat buvo pastebėta, kad žaidimai neišnaudoja „3DS“ konsolės 3D vaizdo galimybės. Žaidimai sulaukė didelės komercinės sėkmės: jų pirmos savaitės pardavimai Europoje buvo 1,5 mln., Japonijoje − 1,7 mln. vienetų. Per beveik dvi pirmasias savaites JAV buvo parduota 3,7 mln. kopijų. Viso žaidimų pardavimų startui „Nintendo“ patiekė į rinką 10 mln. „Sun“ ir „Moon“ vienetų.
Rio de Žaneiras (valstija)

Geografija

Valstijos paviršius daugiausia kalnuotas, iki pat vandenyno kranto prieina Brazilijos plokščiakalnio kalnai, suformuojantys vaizdingus skardžius, uolas ir slėnius. Svarbiausia kalnų grandinė yra Sera do Maras („Jūros kalnagūbris“) bei šiaurės rytuose besidriekiantys Mantikeiros kalnai, kuriuose yra aukščiausia valstijos vieta – Aguljas Negraso („Juodųjų Adatų“) kalnas (2791 m). Kranto linija labai raižyta, gausu įlankų, gilių užutėkių (pvz., Guanabaros įlanka), nedidelių uolėtų salų. Rio de Žaneiro valstijos pakrantės pasižymi savo puikiais paplūdimiais. Svarbiausia valstijos upė yra Pietų Paraiba (su intakais Paraibuna, Pomba, Pirai). Pakrantėse gausu lagūnų.
Klimatas tropinis. Vasaros lietingos, žiemos sausos. Vidutinė metinė oro temperatūra 25-32 °C, metinis kritulių kiekis 1000–1500 mm. Kalnuose klimatas vėsesnis, o žemyno lygumose – labai karštas. Aukštikalnėse kartais pasninga.
Dauguma valstijos kraštovaizdžių sukultūrinta, tačiau kalnuose yra išlikę tropinių miškų, o vietomis pakrantėse – mangrovių sąžalynų.
Rio de Žaneiro valstijoje yra keletas nacionalinių parkų: Itatiajos, Restinga de Žurubatibos, Sera da Bokoinos, Tižukos bei Sera dos Organoso (UNESCO paveldas).
Jonas Aukštuolis

Biografija

1907 m. baigė Mintaujos gimnaziją. 1908–1912 m. mokėsi Sankt Peterburgo universiteto Teisės fakultete, 1912 m. baigė Tomsko universitetą.
1912–1915 m. dirbo Kauno apygardos teisme, teismo kandidatas ir einantis tardytojo pareigas. 1915 m. pasitraukė į Rusiją, Lietuvių draugijos nukentėjusiems dėl karo šelpti CK įgaliotinis Pavolgyje. 1916 m. išvyko į Švediją, rūpinosi pabėgėliais.
Nuo 1919 m. Lietuvos atstovas Švedijoje, Norvegijoje, 1921–1922 m. ir Olandijoje. 1922–1923 m. ir 1930–1932 m. dirbo Užsienio reikalų ministerijoje, departamento direktorius. 1923 m. Lietuvos atstovas, nuo 1924 m. nepaprastasis pasiuntinys ir įgaliotasis ministras Latvijoje ir Estijoje, nuo 1927 m. tik Estijoje, nuo 1929 m. Suomijoje, 1932–1934 m. Čekoslovakijoje, 1934–1939 m. Argentinoje, Brazilijoje ir Urugvajuje (rezidavo Buenos Airėse). Nuo 1939 m. gruodžio mėn. Užsienio reikalų ministerijos protokolo direktorius.
TSRS okupavus Lietuvą 1940 m. rugpjūčio mėn. atleistas iš darbo. 1941 m. birželio 15 d. NKVD suimtas ir birželio 16 d. išvežtas į Potmos lagerį (Mordovija).
Publicistikoje pasirašinėjo Jono arba Kalnagaliečio slapyvardžiais. Rašė laikraščiams „Lietuvių balsas“ (Petrapilis), „JAV Lietuva“, „Sandara“ ir kt., t. p. Nepriklausomos Lietuvos spaudoje.
Duala

Istorija

Manoma, kad miesto pavadinimas kilo iš dualų genties – juodaodžių etninės grupės, kuri anksčiau gyveno šiose vietose. 1472 m. čia atvyko portugalai, 1884 m. tapo Vokietijos protektoratu, nuo 1919 iki 1960 m. priklausė Prancūzijai.
George Grosz

Biografija

Georgas Grosas gimė 1893 m. liepos 26 d. Berlyne Karl Gross ir Marie Wilhelmine Schulze šeimoje. Po to, kai tėvo restoranas bankrutavo, šeima kurį laiką gyveno Stolpe. 1900 m. mirus tėvui šeima grįžo į Berlyną, kur motina vertėsi būsto nuoma ir siuvimu darbininkų kvartale. 1902 m. vėl persikėlė į Stolpą. 1909−1911 m. G. Grosas mokėsi  Dresdeno dailės akademijoje, 1912−1914 m. − Berlyno menų ir amatų mokykloje. 1910 m. buvo publikuota pirmoji G. Groso karikatūra „Berliner Tageblatt“ priede „Ulk“. 1913 m. rudenį jis mokėsi Paryžiuje, Colarossi akademijoje. Pirmojo pasaulinio karo metu 1914 m. G. Grosas įstojo į armiją, bet buvo atleistas kitais metais dėl sveikatos, 1917 m. kviestas antrą kartą, bet vėl atleistas nuo tarnybos. G. Grosas sukūrė grupę piešinių, pašiepiančių Vokietijos kariuomenę, kurių garsiausias yra „Tinkamas aktyviai karinei tarnybai“ (1918, Niujorko šiuolaikinio meno muziejus). 1917 m. G. Grosas, kartu su John Heartfield, anglizavo savo vardus protestuodami prieš vokiškojo nacionalizmo mentalitetą. 1917 m. buvo publikuoti G. Groso litografijos rinkiniai Erste George Grosz-Mappe ir Kleine Grosz-Mappe.
1917−1920 m. G. Grosas buvo ryški dadaizmo figūra Berlyne. 1918 m. įstojo į Vokietijos komunistų partiją. Publikavo aštrius satyrinius priešinius, demaskuojančius to meto Veimaro respublikos sanklodą. Garsiausiais iš jų minimi „Valdančiosios klasės veidas“ (1921) ir „Ecce Homo“ (1922). 1920 m. Hans Goltz  galerijoje Miunchene įvyko pirmoji G. Groso personalinė paroda. Šiuo laikotarpiu G. Grosas iškilo kaip vienas fotomontažo technikos pionierių. Menininkas buvo persekiojamas už amoralumą ir šventvagiškumą. Pagrindiniais G. Groso satyros objektais buvo politikai, prostitucija, pelno siekimas. G. Grosas savo kūriniuose naudojo akvarelės techniką, kūrė portretus.
1933 m. G. Grosas paliko Vokietiją ir išvyko į JAV. Tėvynėje, kur įsigalėjo nacionalsocialistų partija, jis buvo pavadintas „kultūriniu bolševiku Nr. 1“. JAV G. Grosas mokė Niujorko dailės studentų lygoje. Jis apleido satyriką, pradėjo tapyti romantizuotus peizažus, nartiurmortus ir, retkarčiais, apokaliptinius ateities paveikslus. G. Grosas pergyveno dėl to, kad nebuvo pripažintas kaip tapytojas, ir šiuo metu visų pirma vertinamas dėl talentingų satyrinių Veimaro respublikos laikų kūrinių. 1938 m. G. Grosas priėmė JAV pilietybę. 1946 m. Niujorke buvo publikuota jo autobiografija „Mažas Taip ir didelis Ne“. 1959 m. G. Grosas grįžo į Berlyną, kur  mirė 1959 m. liepos 6 d. po to, kai nuvirto laiptais.
Pasvalio Pieno žvaigždės

Istorija

1999 m. klubas žaidė tuometinėje Lietuvos krepšinio C lygoje.
2001 m. iškovojo teisę žaisti Lietuvos krepšinio B lygoje.
2003 m. tapo LKBL nugalėtoju, įgijo teisę žaisti LKAL.

nuo 2011 m. klubas žaidžia LKL ir BBL pirmenybėse.
FK Madona

Istorija

Klubas įkurtas 2014 m. Žaidė Antros lygos pirmenybėse.
Duomenų apdorojimo sistema

Duomenų apdorojimo sistema – sistema, sudaryta iš vieno arba kelių kompiuterių, išorinių įrenginių bei programinės įrangos. Visa ši visuma yra skirta duomenų apdorojimui.
Duomenų apdorojimo sistemą reikėtų skirti nuo informacijos apdorojimo sistemos bei informacinės sistemos, nes duomenų apdorojimo sistema yra tik sudėtinė informacijos apdorojimo sistemos dalis.
Į duomenų apdorojimo sistemą pateikiami paruošti ir koduoti šiai duomenų apdorojimo sistemai suprantamu formatu arba sukurti ir saugomi kitame informacijos apdorojimo sistemos funkciniame vienete duomenys. Duomenų įvedimas paprastai yra atskiras informacijos apdorojimo sistemos funkcinis vienetas.
XX amžiaus 3-asis dešimtmetis

XX amžiaus trečiasis dešimtmetis prasidėjo 1921 metais ir baigėsi 1930 metais.
Tūkstantmečiai: 1 tūkstantmetis – 2 tūkstantmetis – 3 tūkstantmetis
Amžiai: XIX amžius – XX amžius – XXI amžius
Dešimtmečiai: 8-as 9-as 10-as 1-as 2-as – 3-as -4-as 5-as 6-as 7-as 8-as
Metai: 1921 1922 1923 1924 1925 1926 1927 1928 1929 1930
Litgrid

Istorija

Įmonė įkurta 2010 m., pertvarkius Lietuvos energetikos sektorių. 2010–2011 m. perėmė elektros perdavimo tinklo priežiūrą ir nuosavybę iš „Lietuvos energijos“, kurios balanse liko tik stambiausios šalies elektros jėgainės. Nuo 2010 m. pradėta prekiauti įmonės akcijomis NASDAQ OMX Vilnius biržoje. 
2010 m. pabaigoje „Litgrid“ valdė 6630 km elektros oro linijų bei 39 km požemio kabelių, 230 transformatorių pastotes ir skirstyklas.
97,50 proc. įmonės akcijų netiesiogiai valdo Lietuvos valstybė.
Tvibiukai

Istorija

TSRS okupacijos metais kaimas priklausė Šiaulių apylinkės „Energijos“ kolūkiui.

Aplinkinės gyvenvietės

Meškinė – 3,5 km
ŠIAULIAI – 22 km 
 Minaičiai – 1,3 km
Tvibiai – 1,2 km
Gudaičiai – 2,2 km
Sidariai – 5,4 km
Galminaičiai – 1,6 km
Pilveliai – 6,2 km
Žostarčiai – 3,8 km
Gintaras Striaukas

Biografija

1978 m. baigė Telšių Žemaitės vidurinę mokyklą, 1983 m. – Vilniaus inžinerinį statybos institutą. 1994 m. baigė Vilniaus Gedimino technikos universiteto inžinerijos magistro studijas.
1991–2000 m. Lietuvos automobilių kelių direkcijos direktorius.
Dalyvavo 2000 m. Lietuvos Respublikos Seimo rinkimuose (daugiamandatėje apygardoje iškėlė Lietuvos liberalų sąjunga).
Dirbo susisiekimo ministru Rolando Pakso vadovaujamoje vyriausybėje 2000–2001 m. Buvo priverstas atsistatydinti dėl viešųjų ir privačių interesų konflikto.
Džiazas (filmas)

Apie filmą

Filme atkuriama 1969 m. atmosfera, kai Lietuvoje, pasak vieno iš herojų žodžių, tekdavo laukti „dvylikos brolių, voronokais lakstančių“. „Voronokai“ – milicijos patrulių mašinos. Jos bei patys represinės santvarkos pareigūnai „Džiaze“ pasirodo ne kartą. Taikiai gyvenantys žmonės būdavo akylai prižiūrimi, kad nenusižengtų „politikai“.

Siužetas

Sovietinę epochą vaizduojančiame filme – trijų džiazuojančių jaunuolių ir jų solistės Beatričės meilės ir išdavysčių istorija. Pagrindinis herojus Lukas (Rolandas Kazlas) grįžta iš Prahos, kur tarnavo sovietinėje kariuomenėje. Jo draugai renkasi senoje landynėje, kurioje smagiai leidžia laisvalaikį, groja džiazą. Džiazas – tai šių jaunuolių gyvenimo būdas, jų protestas prieš suaugusiuosius. Filme filosofuojama apie amžinus dalykus – apie gėrį, apie išsigimimo ir nužmogėjimo priežastis. Dramos herojams likimas nedraugiškas, nelengvas. Nė vienas iš jų nepatyrė nei šeimos šilumos, nei motinos meilės. Iš jų sunkiausias likimas teko Lukui: jis neturėjo nei tėvų, nei brolių, nei seserų. Šis herojus – visuomenės padugnių atstovas. Šiuos tris vaikinus vienija meilė Beatričei, bet kiekvienas ją myli savaip: Julius svajoja su Beta sukurti šeimą, Andrius iš draugės nori gauti meilės, kurios gyvenime nebuvo patyręs, o Lukui labiausiai reikia draugystės, ir tik viena Beta gali tai suteikti. Vaikinams reikia Beatričės, nes ši gera, tyra, jau dabar sušildo nejaukią jų buitį ir formuoja juos lyg savotišką šeimą. Beatričė vienintelė nebuvo nusivylusi pasauliu... Sudėtingi jaunų žmonių santykiai vienintelę kompanijos merginą Beatričę (Alantė Kavaitė) priveda prie savižudybės...
The Sound Of 2007

The Sound Of 2007 yra Didžiosios Britanijos naujienų portalo BBC News rengta apklausa apie perspektyviausius scenos debiutantus ateinantiems metams. 2007 m. sąrašas buvo paskelbtas sausio 5 d.
Juzefas Kostševskis

Biografija

1909-1914 m. studijavo archeologiją Berlyno universitete pas prof. G. Kosiną. Nuo 1952 m. Lenkijos mokslų akademijos narys.
1914-1923 m. dirbo Mielzynkicho muziejuje, 1923-1958 m. Poznanės archeologijos muziejaus direktorius. Su kitais įkūrė Poznanės universitetą, 1919-1939 m., 1945-1950 m., 1956-1960 m. jo rektorius, nuo 1919 m. profesorius.
1920 m. įkūrė Lenkijos archeologų draugiją, iki 1969 m. jos pirmininkas. Įsteigė ir 1919-1969 m. redagavo „Przegląd Archeologiczny“, 1926-1939 m. „Z Otchłani Wieków“.

Mokslinė veikla

Pagrindė Lenkijos priešistorės chronologiją ir klasifikaciją, sukūrė teoriją apie slavus kaip autochtonus Lenkijoje, populiarino archeologiją. Tyrinėjo lužitėnų kultūrą, 1934-1939 m. kasinėjo Biskupino gyvenvietę, ankstyvųjų viduramžių miestus Gniezna, Poznanę.
Viešbučio kambarys

Turinys

Trys pradedantieji kino kūrėjai mėgino kurti naują kino formatą, filmuodami žmones viešbučio kambaryje slapta kamera. Neilgai trukus jie buvo išaiškinti ir turėjo nutraukti eksperimentą, tačiau po keleto metų trijulė filmuotą medžiagą pasiūlė nusigyvenusiam prodiuseriui Achilei Mengaroniui, tikėdamiesi iš to uždirbti. Pastarasis susidomėjo medžiaga, tačiau nusprendė, kad yra būtinas siužetas ir jo pabaiga. Juostoje buvo nufilmuotas Flamianos ir Fausto, kurie tuo metu draugavo, išsiskyrimas, todėl prodiuseris juodu susirado ir pažadais bei šantažu (Flamiana jau ištekėjo už kito) privertė juos filmuotis istorijos tęsinyje. Sužinojęs Flamianos vyras pradžioje pritarė žmonos bandymui „tapti aktore“, tačiau kuomet ši vėl suartėjo su Fausto, supykęs griebėsi smurto prieš kino kūrėjus...