google/wiki40b huggingface dataset:
Mažeikių specialioji mokykla

Istorija

1961 m. vasario 2 d. duris atvėrė Mažeikių mokykla-internatas. Į mokyklą-internatą buvo priimami našlaičiai ir toliau nuo miesto gyvenantys vaikai. 1964 m. išleista pirmoji abiturientų laida (24 auklėtiniai). Nuo 1981 m. rugsėjo 1 d. mokykla tapo aštuonmetė ir pervadinama į Mažeikių pagalbinę mokyklą-internatą. 1981–1982 m. m. 1-5 specialiosiose klasėse mokėsi 112 mokinių ir 5-8 bendrojo lavinimo mokyklos klasėse – 113 mokinių. Vėliau čia mokėsi tik specialiųjų poreikių turintys vaikai.
1991 m. įkurtos pirmosios lavinimo klasės vidutinio intelekto sutrikimo vaikams. 1993 m. mokykla pavadinta Mažeikių specialiąja internatine mokykla. 1997 m. birželio 18 d. pasikeitė steigėjas – juo tapo Telšių apskrities viršininko administracija. 2005 m. spalio 11 d. mokykla pervadinta į Mažeikių specialiąją mokyklą. Nuo 2010 m. liepos 1 d. steigėju vėl tapo Mažeikių rajono savivaldybė.
Bočia

Bočia – rutulių sportas. Dėl savo universalumo populiarus ir tarp neįgaliųjų. Nuo 1984 m. įtrauktas į Parolimpines žaidynes.
Lietuvoje bočios žaidėjus vienija Lietuvos bočios žaidimo federacija.

Taisyklės

Bočia žaidžiama tarp individualių varovų, poromis arba komandomis. Kiekviena pusė turi savo spalvos odinius rutulius (mėlynos arba raudonos). Žaidimo tikslas – numesti rutulį kuo arčiau baltojo rutulio. Standartinės aikštelės išmatavimai 12,5 m × 6 m. Bočios kamuolio svoris yra apie 275 gramus.
Medvežjegorskas

Istorija

1915–1916 m. pastatyta Medvežja Goros (Медвежья Гора) geležinkelio stotis ir prieplauka. Pradėjo augti gyvenvietė. 1927 m. ji tapo rajono centru. 1930 m. Medvežja Gora buvo Belbaltlago, vykdžiusio Baltosios ir Baltijos jūrų kanalo statybą, būstine. 1938 m. gyvenvietei suteiktas miesto statusas ir Medvežjegorsko pavadinimas.
Ketvirtoji ranka

Siužetas

Niujorkas televizijos žurnalistas Patrikas Valingfordas atvyksta į Indiją daryti reportažo, kurio metu liūtas suėda jam kairės rankos plaštaką - tai pamato milijonai televizijos žiūrovų ir Patrikas akimirksniu tampa "liūto vaikiu". Garsus chirurgas Bostone Nikolas Zajakas laukia galimybės atlikti pirmąjį plaštakos persodinimą Jungtinių Amerikos istorijoje. Po įvykio jis suranda Patriką ir gavęs sutikimą atlikti jam persodinimą ima ieškoti tinkamo donoro.
Viskonsine gyvenanti ištekėjusi moteris nori padovanoti vienarankiui jos vyro kairę plaštaką kai šis mirs, tačiau jos vyras ir gyvas, ir sveikut sveikutėlis. Iškart po nelaimingo atsitikimo kai žūva jos vyras, ji paskambina chirurgui ir susitaria dėl rankos pervežimo į Bostoną. Laukiant procedūros, Dorisa apturi intymius santykius su Patriku, paaiškindama tai tuo, jog visada norėjo turėti vaiką. Plaštaka sėkmingai persodinama.
Patrikas įsimyli Dorisą, kuri turi kūdikį Otą Klauzeną jaunesnįjį. Deja, Dorisa neatsako jam tuo pačiu, išskyrus tai, kad leidžia intymiai liesti ją su kairiąja ranka, kuri priklausė jos vyrui. Po vienerių metų ranka "nebenori" Patriko kūno ir tenka pakartotinai lankytis pas chirurgą. Procedūrų metu Dorisa vėl pasimyli su Patriku, o vėlia ir išteka už jo.
Kūrinys "Ketvirtoji ranka" yra labai įdomus ir keistas kūrinys, kuriame Džonas Irvingas analizuoja svarbias temas - praradimą, meilę, sielvartą. Kūrinys taip pat verčia susimąstyti ar verta suteikti kitam žmogui antrą galimybę pasitaisyti.
Olga Kaniskina

Biografija

2006 m. lengvaatletė sudalyvavo IAAF organizuojamoje pasaulio sportinio ėjimo taurėje, kur pasiekė aukštąją penktąją vietą. Tais pačiais metais Olga tapo Rusijos nacionaline čempione. Po puikių pasirodymų įvairiuose čempionatuose ėjikė įveikė Europinį normatyvą ir pateko į 2006 m. Europos lengvosios atletikos čempionatą, kur iškovojo savo pirmąjį stambaus masto varžybų sidabrinį medalį. Po metų sportininkė jau dalyvavo 2007 m. Pasaulio lengvosios atletikos čempionate, kur savo pasaulio čempionatų debiuto metu laimėjo aukso medalį. 2008 m. Kaniskina pirmą kartą laimėjo pasaulio ėjimo taurę ir pasiekė čempionato rekordą. Tais pačiais metais ji padarė savo olimpinį debiutą. 2008 m. vasaros olimpinėse žaidynėse 20 km ėjimo rungtyje ji pelnė aukso medalį ir net pasiekė olimpinį rekordą. Po metų sportininkė antrą kartą dalyvavo pasaulio čempionate, kur vėl laimėjo aukso medalį.
Lietuvos pienininkų ir kontrolasistentų draugija

Lietuvos pienininkų ir kontrolasistentų draugija, 1927–1936 m. Lietuvos pienininkų ir kontrolasistentų sąjunga – Lietuvos profesinė organizacija, veikusi 1927–1940 m.

Istorija

Lietuvos pienininkų ir kontrolasistentų draugija vienijo gyvulininkystės ir pienininkystės specialistus, rūpinosi jų profesiniais, socialiniais, ekonominiais, teisiniais ir kultūriniais reikalais, organizavo narių savišalpą, padėdavo rasti darbo jį praradusiems ir paremdavo. 1937 m. draugija turėjo 304 narius.
Išleido Grietinės nugriebimo punktų vedėjams vadovėlį (1934 m., 2 leid. 1941 m.), 1930–1940 m. leido mėnesinį žurnalo „Pieno ir gyvulių ūkis“ (redaktoriai A. Daukša, 1933–1940 m. – Kazimieras Jasiūnas).
Ilgamečiai draugijos nariai: J. Grumžlys, K. Jasiūnas, K. Petrikas, Stasys Ramonas, J. Petraitis, A. Reventas.
Kazimieras Dranginis

Kazimieras Dranginis (g. 1956 m.) – buvęs Lietuvos futbolininkas, treneris.

Biografija

Didžiąją karjeros dalį žaidė „Kelininko“ klube, taip pat žaidė „Granito“ (1986), „Inkaro“, „Bangos“ komandose.
Nuo 1994 m. „Savingės“ klubo vadovas ir vyr. treneris, taip pat žaidžia FK Divenda veteranų klube.
Jonas Klemensas Sungaila

Biografija

1967 m. baigė Smalininkų žemės ūkio mechanizacijos technikumą. 1981–1986 m. – Lietuvos žemės ūkio akademiją, ekonomistas.
1967–1969 m. Kulvos kolūkio vedėjas, 1969–1972 m. – vyr. mechanikas. 1972–1980 m. Liepių kolūkio pirmininkas, 1980–1986 m. Kulvos kolūkio pirmininkas. 1986–1990 m. Jonavos rajono Liaudies deputatų tarybos vykdomojo komiteto pirmininko pavaduotojas.
1990–1997 m. ir 2000–2011 m. AB „Beržų kompleksas“ direktorius. 1997–2000 m. Jonavos rajono savivaldybės meras 2011–2016 m. Jonavos rajono savivaldybės administracijos direktorius.
1997–2011 m. Jonavos rajono savivaldybės tarybos narys.
1995 m. Lietuvos valstiečių partijos, 2001 m. Valstiečių ir Naujosios demokratijos partijų sąjungos narys, 2005–2010 m. Lietuvos valstiečių liaudininkų sąjungos narys, Jonavos skyriaus pirmininkas.
Veteranų krepšinio klubo „Beržas“ prezidentas.
Žmona Stefanija. Sūnūs – Audrius ir Marius.
Ataskaitinis laikotarpis

Ataskaitinis periodas – laiko tarpas apibrėžtas buhalterinę apskaitą reglamentuojančiais normatyviniais aktais, kuris apima ūkio subjekto veiklos rezultatus ir ūkinius įvykius.
Valstybė nustato už per kokį periodą reikia pateikti duomenis apie ūkio subjekto veikos rezultatus. Jie įforminami ataskaitomis. Paprastai už tokius pačius ataskaitinius periodus sudarytomis ataskaitomis naudojasi ir kiti informacijos vartotojai: ūkio subjekto vadovybė, akcininkai ir kt.
Įprastai ataskaitinis laikotarpis sutampa su kalendoriniais mėnesiais ar metais. Įmonės bankroto atveju jis gali baigtis bet kurią dieną. Atskaitomybėje nurodomas turimas turtas ir įsipareigojimai. Į ataskaitinį periodą įtraukiami tik tuo periodu įvykę ūkiniai veiksmai. Į ataskaitinį periodą negalima įtraukti vėliau įvykusių ūkinių veiksmų, anksčiau įvykusius veiksmus galima įtraukti tik tada, kai jie nebuvo įtraukti į praeito periodo atskaitomybę.
Balstogės vaivadijos herbas

Balstogės vaivadijos herbas (lenk. Herb województwa białostockiego) – Balstogės vaivadijos heraldinis simbolis.

Aprašas

Raudono lauko heraldiškai dešinėje pusėje žiūrintis į priekį baltas Lenkijos erelis be karūnos, kairėje pusėje – Pagaunės herbas, naudotas Lietuvos Didžiojoje kunigaikštystėje.
FC Politehnica Iași

Istorija

Klubas įkurtas 1945 m. Išformuotas 2010 m. Namų rungtynes žaisdavo "Emil Aleksandresku" stadione, kuris talpino 12 500 žiūrovų.
Chrystina Sayers

Asmeninis gyvenimas

Sayers yra kilusi iš San Diego, Kalifornijos. Ją įsivaikino afrikiečių ir japonų kilmės Ron Sayers ir Nancy Sayers, jos įbroliai yra Solomon ir Gabriel. Tačiau jos gimdytojai yra airių, jamaikiečių ir afrikiečių kilmės. Chrystina lankė La Jolla Country Day School mokyklą, kurią pabaigė 2005 metais. Jos tėvas yra NFL profesionalus futbolininkas Ron Sayers, taip pat ir jos dėdė Gale Sayers. Crystina pradėjo dainuoti nuo 14 metų, o mokėsi šokti šešerius metus.
Chrystina draugavo su modeliu ir dainininku Joe Slaughter, su kuriuo susipažino per realybės šou. Tačiau po kurio laiko jie išsiskyrė.
Didysis margasis genys

Išvaizda

Patino kakta balta, viršugalvis raudonas. Ilgis apie 23-26 cm. Svoris apie 100 g. Nugara balta su juodu skersiniu raštu. Sparnai juodi su skersinėmis baltomis juostelėmis. Vairuojamosios plunksnos (išskyrus 2 juodas vidurines) baltos su juodomis skersinėmis juostomis. Skruostai balti, nuo žiočių kampo eina juodas dryželis. Apatinė kūno pusė balsva, o plunksnos prie uodegos raudonos. Snapas juodas. Kojos pilkos. Patelė nuo patino skiriasi tik tuo, kad patelės viršugalvis juodas.

Elgsena

Gegužės – birželio mėnesį deda po 6-7 kiaušinius. Dažniausiai peri drebulėse, rečiau ąžuoluose ir kituose medžiuose. Lizdą iškala 1-2 metrų aukštyje. Maitina abu tėvai kas 4-5 minutes per dieną apie 300 kartų.
Kazys Barysas

Kazys Barysas (1867 m. kovo 6 d. Gudakiemis – 1922 m. spalio 9 d. ten pat, palaidotas (Gudakiemyje)) – Lietuvos knygnešys, daraktorius.

Biografija

Paragintas kun. K. Jagmino Merkinės apylinkėse 1890 m. pradėjo platinti draudžiamąją lietuvišką spaudą. Daug jos gaudavo iš knygnešio J. Kanclerio. Padėjo lenkiškas maldaknyges keisti lietuviškomis, vėliau platino ir kitą lietuvišką literatūrą. Daraktoriavo. 6 mėn. kalintas Trakų kalėjime. 1905 m. rinko parašus po peticija carui dėl Lietuvos autonomijos ir lietuvių kalbos grąžinimo į mokyklas.
Kinetoskopas

Kinetoskopas (iš graikų kalbos kinētos (judantis) + skopio (žiūrėti) − aparatas greitai kintantiems fotografiniams atvaizdams stebėti, kad susidarytų fotografuotų daiktų judėjimo įspūdis; vienas kinematografijos aparatų pirmtakų. 
1891 m. Tomas Alva Edisonas (Thomas Alva Edison) užpatentavo kinetoskopą. Šis prietaisas buvo įdiegtas žaidimų salėse, žmonės galėjo pasižiūrėti trumpus filmukus. Kinetoskopas buvo viešai parodytas 1891 m. gegužės 20 d.
T. A. Edisonas buvo įsteigęs daug kinetoskopo salonų. Kinetoskopai buvo skirti žiūrėti vienam žmogui.
Kinetoskopas buvo panašus į didelę dėžę su okuliaru. Jo mechanizmą varė akumuliatorius. Čia veikė ištisa skridinių sistema. Pro skridinius slinkdavo perforuota maždaug 15 m. ilgio celiulioidinė kino juosta, kurios abu galai sujungti. Įmetus monetą į dėžės angą, variklis imdavo veikti, užsidegdavo lemputė ir pro padidinamąjį stiklą žiūrovas galėdavo matyti du besifechtuojančius vyrus, vaikų žaidimą arba sceneles iš gyvulių ar žvėrių gyvenimo.
Tumescencija

Tumescencija (lot. tumesco – didėti, pūstis, brinkti) – akytkūnių padidėjimas lytiniuose organuose esant lytiniam susijaudinimui; organai tampa kietesni. Fiziologinė priešybė – detumescencija.

Moters tumescencija

Susijaudinus moteriai, į lytinius organus priteka daug kraujo, todėl 2-3 kartus padidėja lytinės lūpos, pasikeičia jų spalva (nuo švelniai rausvos iki ryškiai ar tamsiai raudonos). Maždaug pusei moterų padidėja ir sustandėja varputė. Maždaug per 10-30 sekundžių nuo lytinio susijaudinimo pradžios moters lytiniai organai sudrėksta, makštis padengiama slidžiu skysčiu (makšties lubrikacija). Esant susijaudinimui, moters makštis pailgėja ir išsiplečia (tik išorinis trečdalis lieka siauresnis). Gimdos kaklelis ir kūnas šiek tiek pasikelia į viršų ir pasitraukia atgal. Makšties skersmuo ties gimdos kakleliu padidėja apie 2-3 kartus, panašiai pailgėja ir pati makštis.

Vyro tumescencija

Prasidėjus lytinei stimuliacijai pas vyrą, mažiau nei per minutę kraujas taip pat priteka į lytinius organus, o veninės kraujagyslės šiek tiek susitraukia, šitaip sumažindamos kraujo ištekėjimą iš lyties organų. Dėl to varpos skersmuo padidėja apie 3 kartus, pailgėja 7-8 cm ir žymiai sukietėja.
Lo (departamentas)

Lo (46) (pranc. Le Lot) – Prancūzijos departamentas šalies pietuose, Vidurio Pirėnų regione, pavadintas pagal to paties pavadinimo upę. Administracinis centras – Kahoras (Cahors). Generalinės tarybos pirmininkas Žeraras Mikelis (Gérard Miquel).
Departamente 3 apskritys, 31 kantonas, 24 municipaliniai susivienijimai ir 340 komunos. Plotas – 5 217 km². 1999 m. – 160 197 gyventojų, 31 gyv./km² .

Istorija

Įsteigtas pagal Didžiosios Prancūzijos revoliucijos 1789 m. gruodžio 22 d. įstatymą nuo 1790 m. kovo 4 d. kartu su kitais 82 departamentais, padalijus Kversi provinciją. 1808 m. dalis departamento atskirta ir prijungta prie Tarno ir Garonos departamento.

Geografija

Lo departamentas ribojasi su Tarno ir Garonos, Korezo, Kantalio, Averono, Aukštutinės Garonos, Dordonės bei Lo ir Garonos departamentais.

Klimatas

Klimatą formuoja Centrinio masyvo kalnai, jaučiama ir Atlanto bei Viduržemio jūros, ir Pirėnų kalnų įtaka. Lyja 140–150 dienų per metus, tačiau yra vietų, kur saulėta iki 2058 valandų per metus.

Ekonomika

Pagrindinė ekonomikos šaka – žemės ūkis.

Turizmas

Turistus traukia kalnų grotai, nuostabūs peizažai, gražūs maži miesteliai.

Politika

Departamentą Prancūzijos senate atstovauja Andrė Buajeras ir Žeraras Mikelis, Atstovų rūmuose – Mišelis Rumežu ir Žanas Lonė. Generalinę tarybą sudaro 31 narys, kurių po pusę renkami kas trejus metus šešerių metų kadencijai.
Kauno Šančių mokykla-daugiafunkcis centras

Istorija

1945 m. sausio 1 d. Kauno VI gimnazija padalinta į VI berniukų ir VII mergaičių gimnazijas. Mokyklų direktoriumi paskirtas Vladas Šalčiūnas. Abi gimnazijos dirbo tame pačiame pastate, mergaitės mokėsi ryte, per pirmąją pamainą.
1950 m. pertvarkius miesto mokyklų tinklą, Kauno VII gimnazija buvo pavadinta Kauno 7-ąja vidurine mokykla, o rugsėjo 1 d. perkelta į V Kranto gatvę. Tai jau buvo mišri mokykla. 1968 m. lapkričio mėn. baigtas statyti naujas tipinis mokyklos pastatas Vokiečių gatvėje Nr. 164.
1991 m. Kauno 7-toji vidurinė mokykla pradėjo dirbti be pradinių klasių, nes suformuota I-oji pradinė mokykla. 1996 m. mokyklai suteiktas Šančių vidurinės mokyklos vardas. Nuo 1998 m. mokykloje pradėtas profilinis mokymas. 2015 m. mokykla perreorganizuota į pagrindinę mokyklą.
Aleksandras Šalavėjus

Biografija

1980 m. baigė Kauno medicinos instituto Gydomąjį fakultetą. VšĮ Naujosios Akmenės ligoninės vyr. gydytojas.
Tėvynės sąjungos (konservatoriai, politiniai kaliniai ir tremtiniai, krikščioniškieji demokratai) narys. 1997–2000 m., 2003–2007 m. ir 2007 m. (mandato atsisakė) Akmenės rajono savivaldybės tarybos narys.
Raudonojo Kryžiaus Akmenės komiteto pirmininkas, Lietuvos gydytojų vadovų sąjungos narys, Lietuvos endoskopuotoju draugijos narys. Rotary klubo narys. Vaikai Ignotas, Jonas.
Didžiuliai (Punskas)

Istorija

Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Nuo 1642 m. Didžíuliai minimi Seivų dvaro inventoriuose. Spaudos draudimo metais veikė slapta lietuviška mokyklėlė. Po 1905 m. lietuvių kultūrinis gyvenimas Didžiuliuose suaktyvėjo. 1920 m. kaime įvyko mūšis tarp Lietuvos ir Lenkijos kariuomenių. Lenkams laimėjus įsitvirtino jų valdžia. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. Pagal 1921 m. lenkų valdžios atliktą gyventojų surašymą kaime buvo 87 gyventojai, iš kurių 51 lenkas ir 36 lietuviai. 1930 m. įsteigtas Šv. Kazimiero draugijos skyrius, lietuvių saviveiklos būrelis parengė apie 20 kultūrinių renginių. Vytauto Didžiojo 500-osioms gimimo metinių proga Šv. Kazimiero draugija 1930 m. pastatė paminklą – kryžių. Antrojo pasaulinio karo metais 18 šeimų didžiuliškių buvo priversti išsikelti į Lietuvą. Jos apgyvendintos į Vokietiją pasitraukusių vokiečių ūkiuose, šiems per vokiečių okupaciją grįžus turėjo apleisti ūkius, atgal grįžo penkios šeimos. Po Antrojo pasaulinio karo dalis kaimo gyventojų deportuota į Lenkijos vakarines žemes. Nuo 1956 m. kurį laiką veikė lietuviška mokykla, biblioteka (uždaryta 1996 m.), choras, rengti vaidinimai. 1959 m. lapkričio 3 d. įsikūrė Lenkijos visuomeninės kultūros draugijos skyrius. 1975-1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.
Johanas Albertas Eitelveinas

Johanas Albertas Eitelveinas (vok. Johann Albert Eytelwein; 1764 m. gruodžio 31 d. Frankfurte prie Maino – 1848 m. rugpjūčio 18 d. Berlyne) – vokiečių hidrologas praktikas ir teoretikas, populiarių veikalų autorius. Mechanikoje žinoma jo kartu su Leonardu Oileriu pasiūlyta Oilerio–Eitelvaino formulė.

Biografija

Atėjęs į kariuomenę penkiolikamečiu, tarnybą užbaigė artilerijos leitenanto laipsniu. 1790–1794 m. dirbo Oderio upės inspektoriumi, atsakingu už priešpotvyninių dambų statybas. 1794 m. pakviestas dirbti Prūsijos karalystės Vyriausioje statybos taryboje, jam globojant 1799 m. Berlyne atidaryta Statybos akademija. 1798 m. išleido kapitalinį veikalą apie Karalystėje naudojamus ilgio ir svorio matus (vok. Vergleichung der in den königlich preußischen Staaten eingeführten Maße und Gewichte). Jo 1810 m. paruošta instrukcija apie vandens telkinių lygio matavimus tapo pamatiniu veikalu hidrologijos mokslui Prūsijoje atsirasti.
1816 m. paskirtas Oberlando (Rytprūsių dalis) statybų direktoriumi, tose pareigose dirbo iki pat išėjimo į pensiją 1830 m. J.A.Eitelveinas pirmininkavo bendrai Rusijos ir Vokietijos inžinierių komisijai Nemuno tėkmei sureguliuoti. 1804–1805 m. tarp Gardino ir Kauno buvo atliktas Nemuno upės niveliavimas, tai seniausieji žinomi šios rūšies geodezijos darbai Lietuvoje. Komisijos veiklą savo raštuose aprašė Rusijos pusės atstovas Teodoras Narbutas.  Johanas Albertas Eitelveinas dalyvavo sureguliuojant Vartos ir Vyslos upių tėkmę; taip pat Klaipėdos, Piliavos bei Svinemiundės uostų statybose.
J.A.Eitelveinas buvo Prūsijos mokslų akademijos, Prūsijos meno akademijos nariu, priklausė Humanizmo bičiulių ir kt. draugijoms.
Lietuvos futbolo varžybos 1982 m.

I lyga

Teisę žaisti aukščiausiojoje lygoje kitame sezone iškovojo Mokslas Vilnius ir Nevėžis Kėdainiai.
Ugnis (šaudymas)

Durklinė ugnis

Priešas nelauktai ir intensyviai apšaudomas iš kulkosvaidžių ir kitų automatinių ginklų ar sutelkta artilerijos ugnimi iš nedidelio nutolio, viena kryptimi

Frontalioji ugnis

Priešas apšaudomas artilerijos ir/ar tankų pabūklais, šaulių ginklais iš priekio, statmenai į priešo kovos rikiuotės frontą

Kryžminė ugnis

Vienas taikinys – pavienis objektas (kareivis, automobilis, tankas ir kt.) ar objektų grupė (pvz., padalinys kovos rikiuotėje) – apšaudomas mažiausiai iš dviejų skirtingų pusių.

Masinė ugnis

Priešą apšaudo visos ar beveik visos turimos junginio artilerijos jėgos. Apšaudoma užklotine ugnimi ar padalijus taikinius artilerijos atskiriems artilerijos daliniams (pulkams, divizionams, baterijoms, pavieniams pabūklams). Siekiama nuslopinti ar sunaikinti priešą per kuo trumpesnį laiką, minimizuojant jo gebėjimą pasipriešinti ar išvengti apšaudymo pasekmių.

Tankioji ugnis

Šaudoma iš vieno pabūklo ar nedidelės jų grupės išnaudojant didžiausią šaudymo spartą, bet neprarandant taiklumo.

Trikdomoji ugnis

Priešas apšaudomas retais šūviais ar trumpomis jų serijomis. Apšaudant gali būti keičiami apšaudomi taikiniai ar plotai. Tarpai tarp šūvių ar šūvių serijų paprastai nevienodi. Tokios ugnies paskirtis – varginti priešo kareivius.

Ugnis į sparną

Šaudoma į priešo kovos rikiuotės sparną. Taip apšaudant priešo tankus ir kitas šarvuotas mašinas ar priešo laivus ugnis būna efektyvesnė, kadangi kovos technikos šoninė projekcija didesnė negu frontalioji, o ir patys šonai paprastai menkiau šarvuoti negu priekis.

Sparninė (flanginė) ugnis prieš priešo kovos rikiuotę paprastai leidžia efektyviau naikinti gyvąją jėgą ir kovos techniką, kadangi puolant stengiamasi išnaudoti vietovėje esančias priedangas, o nuo netikėtos šoninės ugnies nesislepia.

Žygio kolonų apšaudymas iš šonų leidžia vienu metu apšaudyti visus taikinius, mažinant šansus, kad šie suras priedangą ar spės atsisukti priekiu (pvz., tankai).

Užklotinė ugnis

Sutelktinės artilerijos ugnies atmaina, kai apšaudomas tam tikras didelis plotas, kuriame yra ar spėjamai yra priešas. Šaudant kas kiek laiko keičiamos taikiklio nustatos, kad užkloti visą apšaudomą plotą.
Elvyra Baltinienė

Biografija

1956 m. baigė Vilniaus pedagoginį institutą. 1966 m. istorijos mokslų kandidatė (disertacija „LKP veikla, keliant respublikos darbininkų klasės kultūrinį-techninį lygį 1959–1965 m.“). 
1956–1999 m. dėstė Lietuvos konservatorijoje (nuo 1992 m. Lietuvos muzikos akademija); 1975–1988 m. Marksizmo-leninizmo, 1988–1990 m. Visuomenės mokslų katedros vedėja; 1982 m. profesorė. 1983 m. LSSR nusipelniusi kultūros veikėja.
Nuo 1991 m. bendradarbiauja su Toronto universitetu (Kanada), 1995 m. jame skaitė paskaitas. Lietuvoje ir Kanadoje paskelbė naujos archyvinės medžiagos. Rašė remdamasi oficialia sovietine ideologija.
Stanislovas Černevičius

Biografija

Gimė 1728 m. rugpjūčio 15 d. Kaune. Į Jėzuitų ordiną įstojo 1743 m. Vilniuje, čia mokėsi apaštalauti tarp vargšų, ligonių. 1747-1757 m. studijavo teologiją ir filosofiją Vilniaus universitete. 1750-1753 m. dėstė gramatiką ir poeziją Kražių kolegiją. 1756 m. įšventintas kunigu. 1761 m. davė amžinuosius įžadus.1759-1768 m. buvo ATR atstovas Romoje. 1770 m. tapo Polocko jėzuitų kolegijos vadovu. 1773 m. popiežiui uždarius jėzuitų ordiną S. Černevičius stengėsi išsaugoti ordino įtaką ATR, jo iniciatyva buvo išsaugotas jėzuitų noviciatas, o 1782 m. išrinktas generaliniu vikaru iki gyvos galvos. Mirė 1785 m. liepos 7 d. Staikuose.
Aukštutinė Silezija

Geografija

Ji apima Oderio aukštupio Neisės ir Olsos intakų baseiną. Čia buvo 56 iš 67 anglies kasyklų, 50 proc. kokso gamybos, 11 iš 16 švino ir cinko kasyklų, viso švino ir cinko liejyklos, 9 iš 14 plieno liejyklų, 5 iš 8 cinko skardos fabrikų.
Aukštutinės Silezijos paviršių sudaro 3 atskiros kraštovaizdžių zonos: Oderio klonis (žemuma) einantis abiem upės pusėmis, Sudetų prieškalnės į vakarus nuo Oderio ir aukštumos į rytus nuo Oderio. Žemumose yra derlingos dirvos, vakarinėje dalyje esančios aukštumos iškyla iki 890 m.
Naudingosios iškasenos tai daugiausia geros kokybės akmens anglis, taip pat cinkas, švinas, geležies rūda, kalkakmenis, bazaltas. Kadangi šalia iškasamų mineralų yra dideli akmens anglies ištekliai, šioje srityje anksti atsirado ir išsivystė metalurgijos pramonė. Prieš Aukštutinės Silezijos padalinimą tarp Lenkijos ir Vokietijos pramonėje dirbo 280 000 darbininkų (175 000 akmens anglies kasyklose ir kokso gamyboje, 30 000 švino ir cinko kasyklose ir liejyklose). 1926 m. Vokietijos dalyje dirbo iš viso 26 000 darbininkų.

Istorija

Iki 1919 m. sudarė vieną (Oppelno, lenk. Opole) Vokiečių Silezijos provincijos apygardą. Versalio sutartimi (1919 m.) pietinė Hulčino sritis, 316 km² su 56 438 gyv. (1924 m.) atiteko Čekoslovakijai, o 1922 m. rytinė dalis – 3 213 km² su maždaug 1 mln. gyventojų – Lenkijai. Vokietijai liko 9713 km² su 1 379 408 gyv. (1925 m.). Lenkijai atiteko turtingiausioji mineraliniais ištekliais ir svarbiausia pramone Aukštutinės Silezijos dalis.