google/wiki40b huggingface dataset:
Akademijos galerija (Florencija)

Apie galeriją

Galerijos ištakos siekia 1561 m., kai Florencijoje buvo įkurta Meno ir dizaino akademija, pirmoji tokio pobūdžio institucija Europoje. Tarp akademijos įkūrėjų buvo žymūs to meto Florencijos menininkai: Giorgio Vasari, Agnolo Bronzino, Bartolomeo Ammanati ir kt. Akademijos globėjais buvo Mikelandželas ir Toskanos kunigaikštis Kozimas I Medičis.
1784 m. visos Florencijos dailės mokyklos buvo suvienytos į šią akademiją. Tuo pat metu buvo pradėti kaupti kūriniai akademijos dailės kolekcijai. 1873 m. į Akademiją buvo perkelta originali Mikelandželo „Dovydo“ statula (dabar yra specialiai jai sukurtoje patalpoje). Buvo sumanymas čia įkurti Mikelandželo muziejų. Šiuo metu galerija labiau orientuota į ankstyvąjį XIV-XV a. florentietiškąjį meną. Yra senovinių muzikinių instrumentų galerija. Iš skulptūrų galerijoje yra Mikelandželo „Išsilaisvinančių vergų“ statulos ir Džambolonjos originalus „Sabinės pagrobimo“ statulos modelis.
2008 m. galeriją aplankė per 1,3 mln. lankytojų.

Galerijos eksponatai

Keletas iš žymiausių galerijos eksponatų:
Austrijos herbas

Aprašas

Raudoname lauke sidabrinė juosta.
Skydą ant krūtinės laiko juodas pakeltus sparnus demonstruojantis erelis auksiniais snapu ir kojomis, raudonu liežuviu, kurio galvą puošia auksinė miesto karūna. Dešine koja laiko auksinį pjautuvą, kaire – auksinį kūjį. Ant kojų nutrauktos sidabrinės grandinės.

Istorija

Anksčiau Austrijos-Vengrijos laikotarpio naudotą herbą su dvigalviu ereliu po I pasaulinio karo pakeitė herbas, kuriame erelis su viena galva. Jo krūtinę papuošė Austrijos kunigaikštystės herbinis skydas. Taip pat papildomai buvo įkomponuoti auksiniai simboliai bokštinė karūna, pjautuvas ir kūjis. Jie simbolizavo buržuazijos, valstiečių ir darbininkų klasių vienybę. Nutraukta grandinė atsirado po II pasaulinio karo kaip išsivadavimo simbolis.
Herbas įteisintas 1919 m. gegužės 8 d. 1934 m. šio herbo buvo atsisakyta, o 1945 m. nedaug pakeistas jis buvo vėl grąžintas.
Herbas taip pat naudojamas ant nacionalinės Austrijos vėliavos.
Kuria

Kuria (rus. Куря) – pečenegų chanas, kuris buvo sudaręs sąjungą su Kijevo kunigaikščiu Sviatoslavu Igorevičiumi žygiui į Balkanus. Vėliau, po nesėkmingo Sviatoslavo žygio į Bizantiją, Kuria surengė pasalą Sviatoslavui prie Dnepro slenksčių, išžudė kunigaikščio družiną ir nukovė patį kunigaikštį.
Pagal Повести временных лет Kuria iš Sviatoslavo kaukolės pasidarė taurę, iš kurios gerdavo. Eurazijos klajoklių kultūroje tai buvo pagarbos priešui, kuris narsiai kovėsi, ženklas.
Ted Turner

Biografija

T. Terneris gimė pasiturinčioje šeimoje. Buvo griežtai auklėjamas, išsilavinimą gavo internatinėje mokykloje. Mokėsi karo akademijoje, buvo įstojęs į JAV rytinės pakrantės universitetų sporto lygą. 1989 m. baigė Brauno universitete ekonomiką.
Tėvas nusižudė turėdamas klestinčią reklamos stendų kompaniją. Prie šio verslo buvo prisidėjęs ir sūnus Tedas. Galiausiai jis pradėjo verslą radijo bei televizijos srityje. 1975 m. vienas pirmųjų panaudojo kosminį palydovą transliuoti savo WTBS kanalui. 1977 m. jis įkūrė televizijos kanalą CNN, kuris 1980 m. pradėjo veikti visą parą. Perpirko ABC kanalą - pagrindinį CNN konkurentą. Taip dar dešimt metų CNN veikė be varžovo šioje rinkoje. 1986 m. įsigijo „MGM/UA Entertainment Company“. Prisidėjo prie vaikų kanalo „Cartoon Network“ kūrimo.
1990 m. įkūrė savo vardo labdaros fondą.
T. Terneris daug investavo į sportą. 1976 m. nusipirko Atlantos „Braves“ beisbolo komandą, 1977 m. – NBA krepšinio komandą Atlantos „Hawks“. Siekdamas mažinti šaltojo karo įtampą, 1986 m. įkūrė Geros valios žaidynes, kuriose varžėsi atletai iš didžiųjų šalių: Didžiosios Britanijos, Rusijos, JAV. Po 2001 m. šios žaidynės buvo nutrauktos dėl kritusio populiarumo.
Nuo jaunystės užsiėmė buriavimu, 1977 m., būdamas jachtos kapitonu, laimėjo Amerikos taurę.
Violeta Dilienė

Biografija

1978 m. baigė Kauno medicinos institutą, gydytoja.
VŠĮ Ignalinos raj. ligoninės, iki 2019 m. VŠĮ Visagino ligoninės gydytoja otorinolaringologė. Nuo 2014 m. VŠĮ Visagino pirminės sveikatos priežiūros centro direktorė.
2011–2014 m. Ignalinos rajono savivaldybės tarybos narė.
Lietuvos Respublikos liberalų sąjūdžio narė.
Sutuoktinis Vygantas Dilys, vaikai Saulius, Vida, Dalia.
Fidžio sportas

Fidžyje populiariausiu sportu laikomas regbis. Antru pagal populiarumą laikomas futbolas.

Fidžio sporto konsulatas

Visas tarptautines sporto varžybas Fidžyje organizuoja šalies sporto konsulatas. Jis buvo įkurtas 1978 m. ir nuo to laiko yra atsakingas už visos šalies sporto vystymąsi, sporto populiarinimą ir pan. 1979 m. sporto konsulatas suorganizavo Pietų Ramiojo vandenyno sporto žaidynes. 2007 m. buvo suplanuota Fidžyje surengti netbolo pasaulio čempionatą, tačiau dėl 2006 m. karinio perversmo šalies vyriausybėje Fidžis prarado teisę surengti iki šiol didžiausią sporto renginį.

Regbis

Atsižvelgiant į gyventojų skaičių, šalis yra daug pasiekusi tiek vietiniuose, tiek pasaulio čempionatuose. Fidžio regbio rinktinė du kartus pasiekė pasaulio regbio taurės ketvirtfinalį. Iš viso nuo 1987 m. pasaulio taurės čempionatuose ji dalyvavo penkis kartus. Pasaulio reitinge Fidžio regbio rinktinė užima 9 vietą (2009 m. rugpjūčio 24 d.). Daug pasiekimų turi ir nacionaliniai regbio klubai. Du kartus pasaulio čempionų titulus yra laimėjusios regbio septynių (kai žaidžia 7 žaidėjai, vietoj įprastų 15) varianto komandos.

Futbolas

Kita populiari sporto šaka Fidžyje yra futbolas. Jį žaidžia visos etninės grupės. Fidžio rinktinė dalyvauja FIFA organizuojamame pasaulio čempionate ir Okeanijos konfederacijų taurės varžybose. Nacionalinė Fidžio futbolo rinktinė FIFA reitinge užima 101 vietą (2009 m. rugpjūčio 5 d.).

Kitos sporto šakos

Šalyje populiarios ir kitos sporto šakos - kanojų irklavimas, golfas, krepšinis.
Ernestas Denhofas

Biografija

Lenkijos bajorų Denhofų giminės atstovas, herbo „Vepr“ savininkas. Prenu kašteliono ir vaivados Ernesto Magnuso Denhofo (1581–1642) ir Jekaterinos fon Donos (1606–1659) vyresnysis sūnus. Jaunesnieji broliai – Lietuvos didysis pastalininkis Gerardas (apie 1632–1685) ir Prūsijos generolas-leitenantas Frydrichas (1639–1696).
ATR su Ukrainos kazokais (1648–1654), su Švedija (1655–1660), Maskva (1654–1667) karų dalyvis. Nuo 1666 metų – Karaliaus gvardijos pėstininkų pulko pulkininkas. 1670 ir 1672 metais buvo renkamas pasiuntiniu (deputatu) į seimus. 1670 metais – Karūnos armijos generolas-majoras.
1671–1676 metais Ernestas Denhofas dalyvavo kariniuose veiksmuose Ukrainoje prieš turkus, osmanus ir kazokus. 1676 metais gavo Lietuvos didžiojo medžioklio pareigybę. 1683–1685 metais Ernestas Denhofas nešiojo Vilniaus kašteliono titulą.
Nuo 1683 metų – Krokuvos komendantas ir Karūnos armijos generolas-majoras. Vienos mūšyje 1683 metais vadovavo pėstininkų įgulai. 1685 metais Ernestas Denhofas gavo Malborko vaivados pareigybę. 1687 metais buvo paskirtas Lenkijos karalienės Marijos Kazimieros rūmų maršalka.
Naudojosi ATR karaliaus Jono Sobieskio pasitikėjimu. Perėjo iš kalvinizmo į katalikybę ir gavo vietą ATR senate.
Petras Deltuva

Biografija

Mokėsi Jablonskio gimnazijoje, Kauno dailės mokykloje, 1960 m. baigė LSSR dailės institutą. Nuo 1958 m. dalyvauja parodose. 1988 m. pasiprašė Švedijos politinio prieglobsčio. Nuo 1992 m. gyveno Švedijoje, Vesterhaningėje.

Kūryba

Sukūrė skulptūrinių portretų (ciklas „Lietuvos kultūros darbuotojai“, 1958–1984 m.), biustų (Jonas Avyžius, 1971 m.; Loreta Bartusevičiūtė, 1983 m.), antkapinių paminklų (Pranas Povilaitis, 1962 m.; Vladas Mozūriūnas, 1966 m., Rasų kapinės), paminklinių skuptūrų (Kristijonas Donelaitis, 1973 m., Klaipėda; Jonas Jablonskis, 1975 m., Vilnius; Feliksas Dzeržinskis, 1980 m., Vilnius), dekoratyvinių skuptūrų („Baltija“, 1980 m., Kokala, Suomija; „Baltoji madona“, 1992 m., Kauno įgulos bažnyčia), medalių. Kūriniai santūrios plastinės raiškos, uždaros kompozicijos, lakoniškų, apibendrintų formų, būdinga darnus ryšys su architektūra.  Skulptoriaus darbų yra Lietuvoje, Švedijoje, Prancūzijoje, JAV, Rusijoje.
Mindaugas Barysas

Biografija

1958 m. baigė Vilniaus universitetą. 1956–1990 m. dirbo laikraščio „Tiesa“ redakcijoje: 1978–1987 m. redaktoriaus pavaduotojas, 1988–1990 m. redaktorius.  Parašė knygų apie olimpines žaidynes.
Alfonsas Bukontas

Biografija

1941 m. tėvus nužudė naciai, užaugo lietuvių Bukontų šeimoje.  Baigė Židikų vidurinę mokyklą. 1963–1965 m. mokytojavo. 1964 m. Vilniaus universiteto Istorijos ir filologijos fakultete baigė lietuvių kalbą ir literatūrą. 1966–1976 m. dirbo savaitraščio „Literatūra ir menas“, žurnalo „Jaunimo gretos“ redakcijose, vėliau redagavo žurnalus „Naujoji sąmonė“ ir „Indra“. 
1967 m. išleido pirmąjį poezijos rinkinį „Slenkančios kopos“. Parašė sonetų, baladžių, esė bei straipsnių apie rašytojus. Eilėraščiai išversti į vokiečių, anglų, moldavų, ukrainiečių, gruzinų, latvių, azerbaidžianiečių ir rusų kalbas. Lietuvos kompozitoriai pagal jo eiles sukūrė per 100 dainų. Gyvena Vilniuje. Nuo 1972 m. Lietuvos rašytojų sąjungos narys.
Šelo rikiavimo algoritmas

Šelo ir burbuliuko metodų palyginimas

Šelo rikiavimo algoritmas išsprendžia vieną iš problemų, kylančių naudojant burbuliuko metodą, t. y.: didelės reikšmės greitai juda į savo vietas, o mažos - lėtai. Tai rikiavimo keitimu (exchange sort) metodas, kur atliekamos serijos palyginimų ir keitimų. Tarp lyginamų elementų yra fiksuotas atstumas („gap“). Pradinis atstumas dažniausiai imamas lygus pusei masyvo elementų. Kai su einamuoju atstumu nebeatliekama daugiau pakeitimų, jis mažinamas per pusę. Šis procesas tęsiamas, kol atstumas pasidaro 1 ir nebepakeičiama nė viena pora elementų.
Šelo rikiavimo algoritmas (pseudokodas)

nustatyti pradinį Atstumą lygų pusei rikiuojamo masyvo elementų
REPEAT
   REPEAT
      FOR elementams nuo pirmo iki elementų skaičius minus Atstumas DO
         IF einamasis ir elementas nutolęs einamuoju atstumu yra bloga tvarka
            THEN sukeisti juos vietomis
   UNTIL nebuvo atlikta pakeitimų
     sumažinti Atstumą dvigubai
UNTIL Atstumas yra mažesnis už 1
Iš esmės Šelo metodas atlieka rikiavimą burbuliuko metodu ir lygina elementus nutolusius einamuoju atstumu, kol atliekamas burbuliuko rikiavimas su žingsniu 1. Šelo metodas efektyvesnis už surikiuotą paieška (selection sort), burbuliuko ir rikiavimo įterpimu (insertion sort) metodus atsitiktiniams masyvams, ypač, jei jie dideli. Mažiems masyvas efektyvumas neišryškėja. Šelo metodo tikėtinas sudėtingumas yra O(N1.2), kas yra žymiai geriau už O(N²). Pavyzdžiui, jei N yra 128, tai O(N1.2)=337.8, o O(N²)=16384. Taigi kuo didesnis masyvas rikiuojamas, tuo Šelo metodas efektyvesnis už burbuliuko (1000 elementų masyvui apie 10 kartų).
Ragaišių piliakalnis

Piliakalnis

Piliakalnis įrengtas apylinkėje dominuojančioje atskiroje kalvoje. Aikštelė keturkampė, pailga rytų – vakarų kryptimi, 70x40 m dydžio, iki 1,5 m aukščio iškilusiais galais. Pietvakariniame šlaite, 6 m žemiau aikštelės yra 14 m pločio terasa. Šlaitai vidutinio statumo, iki 10 m aukščio.
Piliakalnis labai apardytas arimų, apkasų. Aikštelė dirvonuoja, šiaurės vakarų šlaite auga praretinti medžiai.
Archyvuose yra minima, jog ant piliakalnio buvo akmuo su ženklais.

Aplinkiniai piliakalniai

Šakių piliakalnis 1,8 kmŠukių piliakalnis 10 kmKaupiškių piliakalnis 7 kmKumelionių piliakalnis 32 kmPilupėnų piliakalnis 11 kmDabravolės piliakalnis 6 kmPajevonio piliakalnis 2 km
Pastaba:
Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną
Dominykas Butėnas

Dominykas Butėnas (Bubenis, Bubnys, Bubinas, 1856 m. lapkričio 18 d. Dūseikiai – 1940 m. lapkričio mėn. Ubiškė) – Lietuvos knygnešys.

Biografija

Ūkininkas. Nuo 1883 m. iš Rytų Prūsijos į Lietuvą gabeno katalikų knygas ir „Aušrą“, vėliau tik pasaulietinę literatūrą bei socialdemokratų leidinius. Draudžiama spauda aprūpindavo apie 40 knygnešių – knygų platintojų. 4 kartus suimtas. 1883 m. paskelbus caro manifestą nuo bausmės atleistas, 1895 m. šešis mėnesius kalintas Telšių kalėjime. 1899 m. sulaikytas, kai iš Rytų Prūsijos perėjo sieną, ir kalintas Kaune bei Tauragėje. 1902 m. trejiems metams ištremtas į Viatkos guberniją. Gyveno Unyje, Glazove. Panaikinus lietuviškos spaudos draudimą 1904 m. nuo tolesnės bausmės atleistas grįžo į Lietuvą.
Tefnut

Kultas

Kulto centras Heliopolis.
Sinkretizmo proceso metu Tefnut buvo tapatinama su daugeliu kitų deivių liūčių: Muta, Basta, Sekhmeta, tačiau labiausiai su Hator. Tefnut buvo garbinama, nes buvo tikima, kad ji pastatydino faraonui baseiną, jog šis nusimazgotų kojas.
Denisovo žmogus

Denisovo žmogus – priešistorinis hominidas, kurio palaikai rasti Sibire, Denisovo urve (Altajaus kraštas). Šio tipo žmonės gyveno maždaug prieš 40 tūkst. metų, o jų arealas sutapo su neandartaliečių ir šiuolaikinių žmonių (Homo sapiens) gyvenamąja teritorija. Iš Denisovo žmogaus palaikų rasta (2008 m.) tik dalis pirštakaulio ir dantis (didesnis, nei kitų hominidų). Tačiau iš šių negausių radinių pavyko nustatyti šio žmogaus DNR. Nustatyta, kad Denisovo žmogaus mitochondrinė DNR skiriasi nuo šiuolaikinio žmogaus 385 nukleotidais, tačiau neandartaliečių ir Homo sapiens skirtumas yra 202 nukleotidai. Manoma, kad Denisovo žmonės ir neandartaliečiai atsiskyrė prieš 640 tūkst. metų.
Rasta Denisovo žmogaus ir Homo sapiens hibridizacijos požymių. Melaneziečių genome rasti 5 % Denisovo žmogaus žinomo genomo dalies, kitose populiacijose šis skaičius svyruoja tarp 1-4 % (išskyrus afrikiečius, kurie neturi ir neandartaliečių genų).
Saulės energetikos teisė

Saulės energetikos teisė - saulės energijos ūkio teisė, atsinaujinančių išteklių energetikos teisės pošakis; visuma teisės normų, reguliuojančių saulės (šviesos ir šilumos) energijos ūkio visuomeninius santykius, saulės energijos tiekimo klausimus, nustatančių saugumo ir patikimumo reikalavimus, saulės energetikos valstybinio valdymo sistemą.
Bijotų Dionizo Poškos pagrindinė mokykla

Istorija

Bijotų pradinė mokykla įsteigta 1919 m., nuo 1949 m. septynmetė, nuo 1961 m. - aštuonmetė, pavaldi Šilalės raj. Liaudies švietimo skyriui. 1984 m. rugpjūčio 15 d. atidaryta nauja, dviejų aukštų mūrinė mokykla. 1987 m. mokykla iš aštuonmetės reorganizuota į nepilną vidurinę (1-9 klasės). 1990 m. gegužės 12 d. mokyklai suteiktas rašytojo Dionizo Poškos vardas ir mokykla tapo devynmete.
1999 m. mokykloje atidaryta dešimta klasė ir mokykla tapo pagrindine. 2002 m. gruodžio 18 d. į mokyklos patalpas perkelta kaimo biblioteka. 2002 m. rugsėjo 1 d. mokykloje įsteigta priešmokyklinio ugdymo grupė. 
2016 m. rugpjūčio 31 d. išregistruota.
Bronė Kazlauskienė

Biografija

Baigė Kuktiškių progimnaziją. 1946 m. baigė lietuvių kalbą ir literatūrą Vilniaus universitete. 1969 m. filologijos mokslų kandidatė.
Nuo 1945–55 m. dirbo Istorijos institute, 1955–1989 m. dirbo Lietuvių kalbos ir literatūros institute. Paskelbė studiją „Vestuvinių lietuvių liaudies dainų klasifikavimas“ (išsp. knygoje Literatūra ir kalba t.11, 1971 m.). Parengė lietuvių liaudies dainų katalogų, dainynų.
Aštragas

Istorija

Kaimas buvo įsikūręs 2 km nuo Senųjų Rumšiškių miestelio. Ties juo buvo pati garsiausia ir pavojingiausia Nemuno rėva – Velnio tiltas (1 km ilgio). Anot legendų, jis buvo statomas Dvareliškių dvaro bajoraitei.
Per XX a. žemės reformą dabartinių Kauno marių pakrantėje dauguma kaimų buvo išskirstyti vienkiemiais, tačiau Aštragas iki Antrojo pasaulinio karo liko vienintelis neišskirstytas kaimas dešiniajame Nemuno krante.
Aštragų gyventojai buvo iškeldinti apie 1960 m., pradėjus statyti Kauno vandens jėgainę, dėl ko ir buvo užsemtas visas kaimas.

Pavadinimo kilmė

Kaimą pastatė gudai sielininkai. Jie čia sustodavo su sieliais nakvoti, nes bijodavo naktį per Velnio tiltą plaukti. Tik su ryto saule leisdavosi į pavojingą ruožą. Sodybas vėliau pasistatė, savas šeimas atsigabeno. Pirmasis gyventojas naujakurys buvo Navickis. O kaimas nuo žodžių ostryj rog sulietuvintai Aštragu imtas vadinti.
Oulu

Istorija

Miestas įkurtas 1605 m., kai Švedijos karalius Karlas IX pastatė pilį Linansario saloje.

Pavadinimo kilmė

Žodis Oulu išvertus iš samių kalbos reikštų patvinstantis vanduo.
Sudervė

Istorija

Rašytiniuose šaltiniuose Sudervė minima 1493 m., tada čia buvo dvaras, o 1504 m.- valsčius. XVI a. 2 pusėje – seniūnija. 1594 m. Sudervė priskirta Vilniaus stačiatikių Švč. Trejybės brolijai, ši 1669 m. ją pardavė Vilniaus jėzuitų naujokynui. XVIII a. antrojoje pusėje Sudervę įgijęs Vilniaus vyskupas I. J. Masalskis 1782 m. pastatydino bažnyčią. 1783 m. įsteigta parapija. 1833 m. Sudervės dvaras atiteko vyskupui V. Volčackiui. 1873 m. buvo 11 namų. 1920–39 m. Sudervė priklausė Lenkijos užgrobtam Vilniaus kraštui. II pasaulinio karo laikotarpiu 1944 liepą per vadinamąją Aušros vartų operaciją Armijos Krajovos brigada Sudervėje sumušė Vokietijos kariuomenės radijo perėmimo stoties įgulą. SSRS okupacijos metais Sudervė buvo apylinkės centras ir kolūkio centrinė gyvenvietė. 1873 m. buvo 69, 1959 m. – 84, 1970 m. – 147, 1979 m. – 188, 1989 m. – 397, 2001 m. – 459 gyventojai.

Aplinkinės gyvenvietės

Kernavė – 20 km 
 Dūkštos – 9 km
Čekoniškės – 5 km
AVIŽIENIAI – 7 km 
 VILNIUS – 21 km
Vilniaus Naujininkų vidurinė mokykla

Istorija

1973 m. rugsėjo 1 d. Naujininkų mikrorajone 900 moksleivių atvėrė naujos 39-osios vidurinės mokyklos duris. 1975/1976 m. pradėtas sustiprintas matematikos mokymas, išleista pirmoji 20 abiturientų laida. Iki 1994 m. buvo vadinama Vilniaus 39-ąja vidurine mokykla. 1994 m. mokykloje įsteigtos sustiprinto muzikinio ugdymo klasės. 2001 m. patvirtinta kryptingo meninio (muzikinio) ugdymo programa 2-8 klasėms, įdiegtas ankstyvasis užsienio kalbų anglų ir vokiečių mokymas nuo 2-osios klasės.
Perlamas

Istorija

XIV a. lietuviai čia buvo pastatę medinė pilį, kurią kryžiuočių kronikininkas Vygandas Marburgietis vadino Perla. 1378 m. Balgos komtūras Teodorikas Eltneris su kariauna ją buvo užpuolęs ir papilį sudeginęs. Vėliau pilis sunyko ir šiandieną jos buvimo vieta nėra nustatyta. Egzistuoja nuomonė, kad tai galėtų būti Nemuno sala, esanti priešais Perlamą, bet hipotezę patvirtinantys archeologiniai tyrimai iki šiol nėra atlikti.
ATR laikais kaimas buvo Trakų vaivadijos Gardino apskrities seniūnijos centru. Perlamą kartu su Ašiužos dvaru valdė žinomi didikai: Ivanas Glinskis, Palenkės vaivada Jonas Kascevičius ir kt. Sutinkamai su Respublikos Seimo 1662, 1670, 1672, 1679 metų nutarimais apylinkėse leista kurtis pabėgeliams iš Smolensko ir Starodubo žemių.
XV a. pab. – XVI a. pr. buvo pradėta kolonizuoti išnaikintų jotvingių gyvenama teritorija, Perlamo dvarui paskirti milžiniški miškų masyvai. Nuo dvaro maždaug 30–50 km pločio miškais apaugusi juosta tęsėsi iki pat valstybinės siena su Kryžiuočių ordinu, per Perlamo girią nusidriekė svarbus kelias iš Gardino į Malborką. Šiaurėje Perlamo giria ribojosi su Merkinės giria, pietuose – su Perstūnio giria. Miškų plotams įsisavinti reikėjo daug pastangų, į kolonizuojamas vietas persikėlė nemažai perlamiečių.
Po Trečiojo ATR padalijimo Perlamas įėjo į Rusijos imperiją, priklausė Gardino gubernijai. Tarpukaryje atsidūrė Lenkijoje: Balstogės vaivadijos Gardino apskrities Ašiužos valsčiuje. Nuo 1939 m., išskyrus Antrąjį pasaulinį karą, – Baltarusijos TSR sudėtyje.
Dar XVIII a. ant Nemuno kranto stovėjo katalikų koplyčia, kurią vėliau upė paplovė. 1742 m. jau aukštesnėje vietoje pastatyta nauja, ji sudegė per Pirmąjį pasaulinį karą 1915 m. Tarpukariu kaime buvo įsikūrę keli vienuoliai kapucinai, kurių rūpesčiu pastatyta nauja medinė koplyčia. 1956 m. vienuoliai išvyko gyventi į Lenkiją, 1970 m. vietinės valdžios nurodymu koplyčia išardyta – iš jos gretimame Soničių kaime buvo suręsta mokykla. 1990 m. tikintieji pastatė naują šventovę, ją aptarnauja iš Ašiužos Šv. Petro ir Povilo bažnyčios atvykstantys kunigai.
Gintarė Karaliūnaitė

Gintarė Karaliūnaitė (g. 1978 m. liepos 2 d.) – pop muzikos atlikėja.
Blizgulis

Šaltiniai

Dievą mini tik Jokūbas Brodovskis kaip Schnee Gott Blizgulis.
Rokantiškių piliakalnis

Piliakalnis

Piliakalnis įrengtas aukštumos kyšulyje esančioje atskiroje kalvoje, Murlės kairiajame krante. Aikštelė ovali, pailga pietvakarių – šiaurės rytų kryptimi, 28x25 m dydžio, iki 1 m iškiliu viduriu. Aikštelę šlaituose, 4 m žemiau juosia 3,5 m pločio į išorę nuolaidėjanti terasa. Šiaurės vakarų ir rytiniame šlaite, 6 m žemiau pirmosios terasos yra antra 1-2 m pločio terasa, 8 m žemiau kurios, 6 m aukščiau papėdės, šiauriniame šlaite yra trečia 3 m pločio terasa. Pietvakariniame šlaite, 4 m žemiau aikštelės, yra 20 m ilgio, 6 m pločio, 0,2 m gylio griovys, kurio pietvakarių pakraštyje supiltas 1 m aukščio, 10 m pločio pylimas 4 m aukščio išoriniu šlaitu. Šlaitai statūs, iki 30 m aukščio, pietvakarių šlaitas 5-6 m aukščio, viršutinėje dalyje dirbtinai pastatintas.
Aikštelę apardė jos pakraščiuose iškasti apkasai, terasą pietvakarių šlaite – duobės. Aikštelė dirvonuoja, šlaitai apaugę tankiais lapuočiais.
Šiaurės rytų piliakalnio papėdėje, 0,7 ha plote yra papėdės gyvenvietė, tyrinėta 1993 m. Iki 1 m storio kultūriniame sluoksnyje rasta grublėtos ir žiestos keramikos. Apie 1 km į pietvakarius buvo X a. – XI a. pilkapiai, tyrinėti 1852–1853 m. ir 1925 m., vėliau sunaikinti. 800 m į šiaurės vakarus yra XVI a. – XVII a. Rokantiškių piliavietė.

Aplinkiniai piliakalniai

Staviškių piliakalnis 11 kmNemenčinės piliakalnis 19 kmRėvos piliakalnis 26 kmPūčkorių piliakalnis 1 kmUosininkų III piliakalnis 12 kmSenųjų Trakų piliakalnis 28 kmPapiškių piliakalnis 10 kmMūrininkų piliakalnis 14 km
Pastaba:
Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną
LMFA I lyga

2017 m. sezono formatas

Pagal LMFA balandžio 7 d. patvirtintus nuostatus, 15 komandų bus suskirstytos po penkias ir žais Pietų, Rytų ir Vakarų regionuose dviejų ratų sistema. Regionuose užėmusios 1–2 vietas komandos pelnys kelialapius į ketvirtfinalį, taip pat į jį pateks dvi stipriausios 3 vietą regionuose užėmusios komandos. Stipriausiųjų aštuntukas atkrintamųjų varžybų principu kovos dėl patekimo į pirmenybių pusfinalį ir finalą.
Nepatekusios į ketvirtfinalį komandos pratęs kovas paguodos etape dėl likusių 9–15 vietų.
Pirmenynių nugalėtojoms sezono pabaigoje įteikiami medaliai bei teisė kitąmet žaisti A lygos čempionate. Laimėtojoms atsisakius, ši teisė atitenks antrą vietą pirmenybėse užėmusiai komandai.
Lietuvos socialdemokratas

„Lietuvos socialdemokratas“ – Lietuvos socialdemokratų partijos veiklos atkūrimo Lietuvoje iniciatyvinės grupės laikraštis.
Leistas nuo 1989 m. birželio 23 d. iki 1989 m. gruodžio 29 d., išėjo 13 numerių. Buvo spausdinamas hektografu draugijos „Žinija“ patalpose.
Nr. 1 redagavo Albinas Bagdonas, kitus redakcinė kolegija: Vytenis Andriukaitis, Albinas Bagdonas, Jonas Kazimieras Burdulis, Gintautas Iešmantas, Albinas Januška, Tomas Kajokas, Valdemaras Katkus, Dobilas Kirvelis, Saulius Pečiulis, Juozas Šatas. Laikraščio faktinis redaktorius nuo antrojo numerio buvo Mečislovas Šaltenis, nuo 1989 m. rugsėjo 5 d. Nr. 5 – Gintautas Iešmantas.
Atliko pagrindinį šviečiamąjį darbą LSDP atkūrimo laikotarpiu. Pirmame numeryje buvo įdėti du LSDP veiklos atkūrimo iniciatyvinės grupės kvietimai atkurti Lietuvos socialdemokratų partiją ir 1951 m. liepos 2 d. Socialistų Internacionalo Frankfurto deklaracija „Demokratinio socializmo tikslai“. Kituose numeriuose buvo išspausdinta daug teorinių straipsnių ir informacijos apie Lietuvos socialdemokratų partijos steigimąsi miestuose ir rajonuose. Paskutiniai numeriai skirti LSDP XIV suvažiavimo medžiagai.
1990 m. sausio mėn. vietoje „Lietuvos socialdemokrato“ pradėtos leisti „Lietuvos žinios“.
Gindibu

Gindibu – arabų karalius, buvęs Aramėjų Damasko karaliaus sąjungininkas Karkaro mūšyje 853 m. pr. m. e. Gindibu kariai kartu su Damasko kariuomene kovėsi prieš Naujosios Asirijos imperiją. Asirų raštininkas aprašė Asirijos priešininkų kariuomenę, ir tas aprašymas yra pirmas dokumentas, kuriame minimi arabai kaip atskira etninė grupė. Apie to meto arabus ar Gindibu daugiau niekas nežinoma.