google/wiki40b huggingface dataset:
Londono universiteto koledžas

Istorija

1826 metais Londono centre buvo įkurtas universitetas. Nuo 1999 iki 2009 metų UCL buvo labiausiai cituojamas universitetas Europoje ir užėmė 13 vietą pasaulyje.
2011 metais UCL užėmė 7 vietą pasaulyje (ir 4 Europoje) pagal QS World University Rankings, 20 pasaulyje (ir 3 Europoje) pagal Academic Ranking of World Universities ir 17 pasaulyje (5 Europoje) pagal Times Higher Education World University Rankings vertinimą.
Raziūnai

Istorija

Raziūnai  priklausė Deltuvos apylinkei, panaikinti LTSR AT Prezidiumo įsaku 1979 m. lapkričio 28 d. Nr. IX-4171.
East Express

The East Express (liet. Rytų ekspresas) – nepriklausomas Lietuvos mėnraštis, ėjęs 1989–1992 m. Vilniuje anglų kalba.

Istorija

Įsteigė ir leido UAB „Intakas“. Tiražas 1991 m. – 1400 egz., 1992 m. – 3000 egz.
Spausdino analitinio ir reklaminio pobūdžio rašinius, įvairią informaciją apie Lietuvą.
Prancūzijos lietuviai

Prancūzijos lietuviai – lietuviai, laikinai ar nuolat gyvenantys Prancūzijoje.

Istorija

Prancūzijoje lietuvių gausiau pradėjo kurtis po 1831 m. sukilimo. Po 1863 m. sukilimo Prancūzijoje padaugėjo lietuvių pabėgėlių, kartu su lenkų tautine sąjunga 1886 m. jie įkūrė draugiją „Želmuo“, kuri veikė iki Pirmojo pasaulinio karo. XX a. trečiame-ketvirtame dešimtmetyje Prancūzijos universitetuose mokėsi nemažai iš Lietuvos atvykusių studentų. Baigiantis Antrajam pasauliniam karui Prancūziją lietuviai pasiekė įvairiais būdais: vieni buvo patekę į DP stovyklas Prancūzijos okupacinėje zonoje (Tarptautinės pabėgėlių reikalų organizacijos, arba IRO, duomenimis, šioje zonoje gyveno 2397 lietuviai) ir pasirinko tolesniam gyvenimui šią šalį, kiti norėjo čia tęsti karo nutrauktas studijas, treti stojo į Prancūzijos svetimšalių legioną, kai kurios lietuvės ištekėjo už prancūzų karių.
Lietuvai 1990 m. atkūrus nepriklausomybę Prancūzijoje pradėjo gausėti laikinai iš Lietuvos atvykusių lietuvių, 2000 m. įkurta sekmadieninė lietuvių mokykla. 1953 m. Prancūzijoje gyveno apie 1000, 2007 m. – apie 300 lietuvių.

Organizacijos

1926 m. Paryžiuje buvo įsteigta Lietuvių studentų draugija. 1944 m. rugsėjo mėn. buvo įkurta Prancūzijos lietuvių šalpos draugija, jos veiklą rėmė BALF, kurio iniciatyva 1952 m. buvo sudarytas Laikinasis organizacinis komitetas, 1953 m. įkurta Prancūzijos lietuvių bendruomenė. Prancūzijos lietuvių bendruomenė stengiasi, kad Prancūzijoje gyvenančios mišrios šeimos (Prancūzijoje gyvena apie 700 lietuvių kilmės asmenų) dalyvautų įvairiuose kultūros renginiuose.
Nuo 1949 m. lietuvių ir prancūzų kalbomis leidžiamas informacinis leidinys „Prancūzijos lietuvių žinios“.
Pylas

Geografija

Pylas yra vakariniame Meno salos krante, šiek tiek į rytus nuo Nebo upės žiočių. Šiauriau yra Šv. Patriko sala, su Meno sala sujungta pylimu, o vakaruose Pylo kalva (angl. Peel hill). A1 kelias jungia Pylą su Daglasu, A3 kelias – su Kirk Maiklo (Kirk Michael) kaimu ir Ramsio miestu. Į pietus nuo Pylo yra Kasltaunas, buvusi senoji Meno salos sostinė. Rytuose yra Daglasas.

Demografija

2006 m. gyventojų surašymo duomenimis Pyle gyveno 4280 žmonių. Gyventojų skaičius nuo 2001 m., kai gyveno 3785 žmonės, padidėjo 11,57%.

Miesto valdymas

Vietos valdžia yra Pylo miesto komisionieriai (angl. Peel Town Commissioners), įsikūrę rotušėje Derby Road gatvėje.
Dabar yra devyni komisionieriai. Kasdieninę komisionierių veiklą tvarko miesto klerkas.
Konstancija Brundzaitė

Konstancija Brundzaitė (1942 m. vasario 6 d. Dotnuva – 1971 m. birželio 12 d. Vilnius) – Lietuvos kompozitorė, dailininkė.

Biografija

Tėvas Kazys Brundza, brolis Stasys Brundza. 1964 m. baigė Lietuvos konservatoriją, E. Balsio klasę).
Sukūrė simfonijetę styginių orkestrui (1963 m.), simfoninę poemą „Baltosios viršūnės“ (1964 m.), „Šventinį rondo“ liaudies instrumentų orkestrui (1965 m.), „Dialogus“ vargonams ir kameriniam orkestrui (1970 m.), vokalinių ciklų, instrumentinių pjesių, romansų, radijo spektaklių muzikos. Kūryba lyriška, kameriška. Sukūrė dailės kūrinių.
Videniškių valsčius

Videniškių valsčius (arba Videniškio valsčius) buvo rytų Lietuvoje. Centras – Videniškiai.
Biafra

Istorija

Dėl politinio nestabilumo ir etninių konfliktų Nigerijoje 1967 m. gegužės 30 d. Rytų Nigerijos gubernatorius Chukwuemeka Odumegwu Ojukwu paskelbė nepriklausomą, daugiausia igbų, ibibijų, idžų tautybės žmonių gyvenamą ir igbų dominuojamą Biafros Respubliką. Šalį pripažino Dramblio Kaulo Krantas, Haitis, Gabonas, Tanzanija ir Zambija, taip pat rėmė Prancūzija, PAR, Rodezija, Izraelis, Vatikanas.
Nigerijos vadovas generolas Yakubu Gowon nepripažino Biafros ir įsakė kariuomenei kraštą apsupti ir izoliuoti. 1967–1970 m. tarp šių šalių vyko pilietinis karas. Nigerijos vyriausybę rėmė ir jai ginklus tiekė Jungtinė Karalystė bei TSRS. Biafra buvo nualinta ir 1970 m. sausio 15 d. kapituliavo. Biafra buvo prijungta prie Nigerijos.
Drakaras

Drakaras, kitaip ilgasis laivas (angl. longship, dan. Langskib) – vikingų ir saksų plokščiadugnis irklinis laivas, greitas ir manevringas todėl viduramžiais naudotas pakrančių gyvenviečių plėšimui, Jis tiko plaukioti ir jūromis, ir ežerais, ir upėmis. Prireikus laivą per sausumą pernešdavo arba pertempdavo rąsteliais. Šio laivo priekį puošė drakono galva. Vikingai tikėjo, kad ji įbaugina priešus, saugo nuo piktųjų dvasių. Grįždami namo, drakono galvą nuimdavo, kad neišgąsdintų gerųjų dievų - gimtosios šalies globėjų. Drakarai dar buvo naudojami ir ilgų atstumų prekybai bei jūrų tyrinėjimui. Anglai šiuos laivus vadino drakonlaiviais – dragonship.
Umanakas

Geografinė padėtis

Umanakas įsikūręs 590 km šiauriau šiaurinio poliarinio rato esančioje Umanako saloje, išsidriekusioje Umanako fjorde, kuris įsiterpęs tarp Grenlandijos ir Nusako pusiasalio. Saloje yra širdies formos Hjertefjeldeto kalnas, kurio aukštis 1 175 m.
Miestelio bendruomenės gyvenime dalyvauja kaimyninių Satuto, Ilorsjuto, Ikerasako, Kvarsuto, Ukusisato, Niakvornato, Nugatsiakvo kaimų gyventojai.

Transportas

Grenlandijos aviokompanija "Air Greenland" vykdo nuolatinius sraigtasparnių skrydžius iš Umanako į netoliese esantį Kvarsuto kaimą. Umanako kaimyninius kaimus aptarnauja krovininiai sraigtasparniai.
Mindaugas Baužys

Biografija

1982-1990 m. mokėsi Vilniaus M. K. Čiurlionio meno mokyklos Choreografijos skyriuje. Nuo 1990 m. Lietuvos operos ir baleto teatro artistas. Sukūrė vaidmenų Rygos operos ir baleto teatre, Klaipėdos muzikiniame teatre. Nuo 2001 m. šoka Arlingtono (Teksasas) baleto trupėje.
Jonavos rajono savivaldybės taryba 2015–2019 m.

Jonavos rajono savivaldybės taryba – Jonavos rajono savivaldybės atstovaujamoji institucija (Jonavos rajono savivaldybės taryba), išrinkta 4 metams Savivaldybių rinkimuose, vykusiuose 2015 m. kovo 1 d.

Rinkimų organizavimas

Rinkimai surengti 1994 m. liepos 7 d. Lietuvos Respublikos savivaldybių tarybų rinkimų įstatymo Nr. I-532 2010 m. liepos 20 d. redakcijos nustatyta tvarka daugiamandatėje rinkimų apygardoje, remiantis visuotine ir lygia rinkimų teise, slaptu balsavimu proporcine rinkimų sistema, pagal Lietuvos Respublikoje registruotų politinių partijų pateiktus kandidatų sąrašus bei iš išsikėlusių kandidatų, jeigu jų išsikėlimą parašais parėmė ne mažiau kaip dešimt procentų skaičiuojant vienam savivaldybės tarybos nario mandatui, bet ne mažiau kaip 100 tos savivaldybės rinkėjų.

Partijos Taryboje

Į Tarybą pateko Lietuvos socialdemokratų partija, Lietuvos Respublikos liberalų sąjūdis, Tėvynės sąjunga – Lietuvos krikščionys demokratai, Lietuvos valstiečių ir žaliųjų sąjunga, Darbo partija, Tvarka ir teisingumas. Rinkimuose kitas partijas aplenkusi LSDP įgijo teisę formuoti valdančiąją daugumą. Liberalų Sąjūdis tapo opozicine partija. Opozicijos lyderiu išrinktas liberalas Remigijus Osauskas.
Vytautas Mikalauskas (1955)

Biografija

1968–1973 m. mokėsi Mažeikių 1-oje vidurinėje mokykloje, 1973–1975 m. studijavo Lietuvos valstybinėje konservatorijoje, 1975–1977 m. tarnavo tarybinėje armijoje. 1991–1994 m. studijavo režisūrą Lietuvos muzikos akademijos Klaipėdos fakultete.
1977–1979 m. – Mažeikių naftos perdirbimo gamyklos santechnikas, 1979–1984 m. – Tauragės Kultūros rūmų vyr. metodininkas, 1984–1986 m. – Trakų kultūros namų direktorius, 1986–1989 m. – Vaickūniškių (Trakų rajonas) kultūros namų direktorius. 1989–1990 m. – Vilniaus profsąjungų kultūros rūmų teatro „Ąžuolas“ darbuotojas, 1989–1996 m. – Trakų masinių renginių režisierius, nuo 1991 m. – Trakų karališkojo rūmų teatro įkūrėjas ir režisierius. Nuo 2001 m. – Trakų rajono Kultūros rūmų direktorius.
Nuo 1993 m. – Lietuvos socialdemokratų partijos narys, 1994–1996 m. – Trakų skyriaus pirmininkas. 1996 m. – LSDP šešėlinės vyriausybės kultūros ministras.
1995–2003 m. – Trakų rajono savivaldybės tarybos narys, 1995–1996 m. – Trakų rajono vicemeras, 1996–2001 m. – Trakų rajono meras.
1981 m. – festivalio „Draugystės rampa“ laureatas už geriausią vaidmenį, 1990 m. – Lietuvos skaitovų konkurso laureatas.
Nagibas Mahfuzas

Nesutarimai su fundamentalistais

Dėl Nagibo Mahfuzo paramos Egipto prezidento A. Sadato 1978 m. sudarytai taikos sutarčiai su Izraeliu, jo knygos buvo uždraustos daugelyje arabų šalių, kol jis laimėjo Nobelio premiją. Kaip dauguma Egipto rašytojų ir intelektualų, jis buvo fundamentalistų mirties sąraše. Jis gynė Salman Rushdie, kai Ajatola Chomeinis pasmerkė jį mirčiai 1989 m., bet teigė, kad jo Šėtoniškosios eilės įžeidžia Islamą. Jis gynė Rushdie, nes tikėjo žodžio laisve. Nagibas Mahfuzas pavadino Chomeinį teroristu ir su kitais 80 intelektualų paskelbė, kad „jokia šventvagystė taip nežaloja Islamo ir musulmonų kaip reikalavimas užmušti rašytoją“.
Zita Užlytė

Biografija

Mokėsi Švenčionėlių 1-ojoje vidurinėje mokykloje, studijavo Vilniaus pedagoginiame universitete, Lituanistikos fakultete, kuriame įgijo lietuvių filologijos bakalauro laipsnį ir mokytojo kvalifikaciją. Studijuoja M. Romerio universiteto Strateginio valdymo ir politikos fakulteto Europos Sąjungos politikos ir administravimo magistrantūroje.
Nuo 2002 m. Vilniaus apskrities viršininko administracijos Riešės vidurinės mokyklos lietuvių kalbos mokytoja.
2008 m. Tautos prisikėlimo partijos narė. Nuo 2008 m. Seimo narė.
Buenos Airių provincijos vėliava

Buenos Airių provincijos vėliava (isp. Bandera de la Provincia de Buenos Aires) – Argentinos Buenos Airių provincijos vėliava patvirtinta 1997 m. rugpjūčio 12 d., o lapkričio 14 d. inauguruota Luchano bazilikoje.
Sudaro dvi horizontalios dalys, atskirtos raudona fimbra. Viršutinė dalis mėlyna, simbolizuoja provincijos upes, vandenyną, dangų. Apatinė dalis žalia, simbolizuoja provincijos pievas ir lygumas, žemdirbystę. Raudona fibra vaizduoja šalies federalizmą. Vėliavos centre yra sudėtinis simbolis: saulė, apsupta laurų vainiku vaizduoja provincijos šlovę, dantyta apatinė dalis simbolizuoja pramonę ir žemės ūkį, raudonas pusapskritimis – begalinius provincijos žemių horizontus.
Argentinos pilietinio karo metu XIX a. pab. provincija turėjo savo vėliavą, bet vėliau ji panaikinta. 1991 m. buvo badoma suteikti provincijai vėliavą, tačiau ši nepriimta dėl nepankamo provincijos istorijos atspindžio.
Antanas Ulpis

Biografija

1923–1940 m. „Kultūros“ bendrovės Šiauliuose buhalteris, Liaudies namų direktorius, Dramos teatro statybos vadovas. 1929 m. įsteigė teniso klubą su dviem aikštelėmis Šiauliuose. 1937–1938 m. Kultūros švietimo draugijos valdybos narys. Dalyvavo Lietuvos Raudonosios pagalbos organizacijos veikloje.
1940–1941 m. Šiaulių miesto vykdomojo komiteto pirmininkas. 1941 m. Šiaulių dramos teatro direktorius. Karo metais pasitraukė į Rusiją. 1942–1944 m. 16-osios lietuviškos divizijos kovotojas.
Nuo 1946 iki 1980 m. buvo LTSR knygų rūmų direktorius, po karo daug dėmesio skyrė senovinių knygų rinkimui iš nykstančių dvarų, kitų bibliotekų ir visas jas vežė į Vilniuje vadovaujamos įstaigos žinion perduotos Vilniaus Šv. Jurgio bažnyčios patalpas, kur buvo įrengta saugykla. 1959 m. LTSR nusipelnęs kultūros veikėjas.
Parengė pokario laikotarpio „Lietuvos TSR knygų katalogą“ (1953 m., rusų k.). Su kitais sudarė bibliografines rodykles „V. Lenino raštai lietuvių kalba, 1914–1969“ (1970 m.), „Lietuvos komunistų partijos spauda, 1917–1940“ (1981–1985 m., 2 d.).
Eurovizijos dainų konkursas 2008

Konkurso vieta

Serbija įgijo teisę rengti konkursą po Marijos Šerifović laimėto 2007 m. konkurso Helsinkyje, Suomijoje. Belgrado arena pasirinkta kaip konkurso vieta ir yra viena didžiausių uždarų arenų Europoje, kuri talpina daugiau kaip 20 000 žmonių.

Vizualinis dizainas

RTS konkurencijoje nuspręsta dėl 2008 m. konkurso interneto ženklo, logotipo ir scenos kūrimo. Konkurso tema buvo „Confluence of Sound“ („Garsų santakoje“). Tai buvo simbolis, reiškiantis, kad Belgradas yra ant dviejų Europos upių santakos – Savos ir Dunojaus. Pasirinktas ženklas simbolizavo raktą. Jo grafinį dizainą sukūrė Boris Miljković.

Formatas

Per spaudos konferenciją Helsinkyje EBU vykdantysis vadovas paskelbė, kad konkurso formatas gali būti išplėstas į dvi pusfinalius 2008 arba 2009 m. 2007 m. rugsėjo 28 d. EBU patvirtino, kad prieš finalą bus surengti du konkurso pusfinaliai.

Dalyviai

2007 m. gruodžio 21 d. EBU patvirtino, kad 43 šalys dalyvaus Belgrade. San Marinas, taip pat ir Azerbaidžanas, debiutavo 2008 m. konkurse, o Austrija nedalyvavo. Slovakija pasitraukė dėl biudžeto problemų.
Šios šalys varžėsi dviejuose pusfinaliuose, kurie buvo transliuojami 2008 m. gegužės 20 ir gegužės 22 dienomis. Be to, „Disysis ketvertas“ (Big Four) – Vokietija ir Ispanija naudojosi balsavimo teisėmis pirmame pusfinalyje. Prancūzija, Jungtinė Karalystė ir Serbija naudojosi balsavimo teisėmis antrame pusfinalyje.
Dygliuotasis tritonas

Mityba

Dažniausiai minta sliekais, žuvų mailiumi, uodo trūklio lervomis, vandens vabzdžių lervomis, kirmėlėmis
Tottenham Hotspur FC

Istorija

1901 metais laimėjo FA taurę, tapdami vieninteliu taurės laimėtoju, nežaidžiančiu lygoje. 1960-62 metų sezone laimėjo abi Anglijos taures – FA Taurę ir Lygos taurę. 1963 metais laimėjo Taurių laimėtojų taurę, tapdami pirmuoju Anglijos klubu, laimėjusiu Europos klubines varžybas. 1972 ir 1984 metais laimėjo UEFA taurę.
1 tūkstantmetis pr. m. e.

Pirmasis tūkstantmentis prieš mūsų erą prasidėjo 1000-aisiais m. pr. m. e. ir baigėsi 1-aisiais metais pr. m. e.

Kiti laikotarpiai

Tūkstantmečiai: 2 tūkstantmetis pr. m. e. – 1 tūkstantmetis pr. m. e. – 1 tūkstantmetis
Šimtmečiai: I amžius pr. m. e. – II amžius pr. m. e. – III amžius pr. m. e. – IV amžius pr. m. e. – V amžius pr. m. e. – VI amžius pr. m. e. – VII amžius pr. m. e. – VIII amžius pr. m. e. – IX amžius pr. m. e. – X amžius pr. m. e.
Ovario žemė

Ovaris (尾張国; Owari no kuni), dar vadinamas Bišiū (尾州) – senoji Japonijos žemė, kurios vietoje dabar yra vakarinė Aičio prefektūros pusė.
Senoji žemės sostinė buvo įsikūrusi šalia Inadzavos, vakarinėje žemės dalyje.
1872 m. pab., Ovario ir Mikavos žemės buvo sujungtos į Aičio prefektūrą.
Thimphu FC

Istorija

Klubas įkurtas 2015 m. Žaidžia elito divizione.
Włodzimierz Zawadzki

Biografija

Gimė 1901 m. rugsėjo 16 d. Marijampolėje, tėvas Tomasz Zawadzki, motina Helena Guzewicz. Vaikystėje gyveno Suvalkuose, o nuo 1910 m. Varšuvoje. Iki 1914 m. mokėsi gimnazijoje, tačiau prasidėjus I pasaulinio karui, 1914-1918 m. gyveno Sankt Peterburge, kur mokėsi vietinėje lenkų mokykloje. Grįžęs į Varšuvą mokėsi privačioje mokykloje.
1918 m. lapkritį tapo Lenkijos kariuomenės savanoriu. Dalyvavo Lenkijos-sovietų kare. Tarpukariu tarnavo įvairiuose pulkuose. Prasidėjus Trečiojo Reicho ir Lenkijos karui kovojo fronte, po kapituliacijos įsitraukė į pogrindinę veiklą. 1940-1944 m. aktyviai dalyvavo rezistensinėje veikloje Varšuvos apylinkėse. 1944 m. Varšuvos sukilimo metu buvo Bartkiewicz būrio vadas. Po sukilimo suimtas ir kalintas įvairiuose kalėjimuose, išlaisvintas sąjungininkų 1945 m. gegužės 2 dieną. Po karo trumpai gyveno Didžiojoje Britanijoje, po to grįžo į Lenkiją, kur gyveno Lodzėje ir mirė 1955 m. sausio 15 dieną.
Vuvuzela

Vuvuzela – apie 1 m pučiamasis instrumentas, naudojamas Pietų Afrikos futbolo sirgalių. Manoma, kad pavadinimas kilęs iš zulų kalbos ir reiškia „kelti triukšmą“. Gausiai stadione pučiamos vuvuzelos sukuria garsą, primenantį bičių spiečiaus zyzimą. Tradicinės vuvuzelos gaminamos iš alavo ir plačiai naudojamos vietinėse Afrikos futbolo varžybose. Į pasaulio čempionatą metalinius instrumentus neštis uždrausta, todėl jam specialiai paruoštos plastikinės vuvuzelos.
Vuvuzela turi seną kultūrinę kilmę. Nuo senovės Afrikoje ožragiai naudoti genties sąšaukoje, babuinų medžioklėje.
Dalis žaidėjų, komentatorių, sirgalių reiškė pasipiktinimą vuvuzelų keltu triukšmu XIX pasaulio futbolo čempionate, tačiau oponentai teigia, kad vuvuzelos sukuria savitą afrikietišką koloritą.
Rapalo taikos sutartis (1922)

Rapalo taikos sutartis – susitarimas pasirašytas 1922 m. balandžio 16 d. tarp Vokietijos (Veimaro respublikos) ir Tarybų Rusijos. Pagal šią sutartį abi šalys atsisakė teritorinių ir finansinių pretenzijų viena kitai, sekusių po Bresto taikos sutarties ir Pirmojo pasaulinio karo.
Abi valstybės taip pat susitarė normalizuoti diplomatinius santykius ir „kooperuotis abipuse geros valios dvasia, tenkinant abiejų šalių ekonomines reikmes“.
Sutartis buvo pasirašyta Genujos konferencijos metu Rapalo miestelyje Genujos provincijoje.
Aleksandras Dundulis

Aleksandras Dundulis (1910 m. gegužės 5 d. Trilusčiai prie Tverečiaus – 1994 m. rugpjūčio 23 d. Čikaga, palaidotas Trilusčiuose) – lietuvių kalbininkas, pedagogas.

Biografija

1937 m. baigė Slanimo mokytojų seminariją. Mokytojavo Vilniaus krašte, Vilniuje. Nuo 1939 m. Vilniaus universitete studijavo lituanistiką. Už lietuvišką veiklą lenkų valdžios tardytas ir kalintas.
1944 m. pasitraukė į Vokietiją. Studijas baigė 1949 m. Tiubingeno universitete. 1950 m. persikėlė į JAV. 1958–1980 m. dėstė lietuvių kalbą ir literatūrą Čikagos aukštesniojoje lituanistikos mokykloje, nuo 1959 m. ir Pedagoginiame lituanistikos institute, vienas jo įkūrėjų, 1959–1972 m. Pedagogų tarybos sekretorius, 1972–1980 m. stacionaro skyriaus direktorius.
Dirbo vadovėlių leidimo komisijoje, redagavo lietuviškas knygas. Parengė P. Skardžiaus „Rašybinį lietuvių kalbos žodyną“ (neišleistas, rankraštis atiduotas Vilniaus universitetui), „Tverečiaus šnektos“ aprašą. Į TSRS okupuotą Lietuvą slaptai siuntė mokslinės literatūros.
Bendradarbiavo laikraščiuose „Jaunimo draugas“. „Vilniaus rytojus“, „Vilniaus žodis“, žurnale „Gimtoji kalba“.
Locus premija

Locus premija (angl. Locus Award) – kasmetiniai literatūrinės premijos apdovanojimai, rengiami mokslinės grožinės literatūros ir fantastikos žurnalo „Locus“, leidžiamo kas mėnesį Oklande, Kalifornijoje. Premijų laureatai išrenkami žurnalo skaitytojų apklausos metu.
Laimėjusių kūrinių leidėjai apdovanojami sertifikatais, kas yra reta tokioje srityje.
Pirmieji apdovanojimai įteikti 1971 m. už 1970 m. kūrinius.
Sudano herbas

Sudano herbas – Sudano valstybės simbolis, priimtas 1969 m.

Herbo aprašas

Herbo skydas specifinės formos – pailgas, su nežymiu susiaurėjimu viduryje, apačia dvišaka. Laukas juodas, su plonu raudonu bordiūru. Skydo viršutinėje dalyje raudonas diskas.
Skydininkas – juodai baltas sparnus demonstruojantis paukštis sekretorius, skydas eina nuo apačios iki jo krūtinės.
Virš sekretoriaus galvos – balta juosta su devizu An-nasr lana النصر لنا 'Pergalė bus mūsų', o po skydininku – juosta su šalies pavadinimu جمهورية السودان Jumhuriyat as-Sudan 'Sudano respublika'. Rašmenys žali.

Senasis herbas

Senesniame Sudano herbe buvo pavaizduotas hipopotamas, supamas dviejų palmių. Herbe buvo juosta su užrašu Jumhuriyat as-Sudan.
Automobilių transportas

Autotransportas – transporto dalis, apimanti keleivių ir krovinių vežimą nebėginiais sausumos keliais. Autotransportas apima miesto, tarpmiestinį bei tarptautinį keleivių pervežimą, krovinių išvežiojimą į magistralinio transporto terminalus ir iš jų, žemės ūkio produkcijos išvežiojimą.
Automobilių transportas išsivystę iš kelio transporto – arklių bei vežimų, šias transporto priemones išstūmus automobiliams bei sunkvežimiams.
Om mani padme hum

Om mani padme hum (skr. ॐ मणि पद्मे हूँ = oṃ maṇi padme hūṃ, tibet. ཨོཾ་མ་ཎི་པ་དྨེ་ཧཱུྃ།  = oM ma Ni pa d+me hU~M) – žymiausia budistinė mantra, praktikuojama Mahajanos budizme (ypač Tibeto budizme). Siejama su bodhisatva Avalokitešvara.
Pažodžiui ši šešių skiemenų mantra verčiama kaip „Om, brangakmenis lotoso žiede, hum“. Tačiau pati mantros reikšmė įvairių mokytojų skirtingai interpretuojama. Kiekvienam iš mantros skiemenų suteikiama dieviškoji, dvasią apvalanti reikšmė: Om – dosnumas bei kilnumas, Ma – mandagumas bei drausmingumas, Ni – kantrybė bei pakantumas, Pad – darbštumas, Me – atsižadėjimas, Hum – išmintingumas.
Pirmas rašytinis šaltinis su šia mantra – Karandavyūhos sūtra (1050 m.). Tibete Om mani padme hum dažnai užrašoma ant akmenų, popierėlis su maldos užrašu dedamas į maldos malūnėlius.
FC Blauw-Wit Amsterdam

Istorija

1972–1983 m. buvo prisijungęs prie FC Amsterdam klubo.
Yžnė

Istorija

Yžnė (Jense) minima XIV a. kryžiuočių kelių aprašymuose.
Upėvardis greičiausiai yra -n- vedinys nuo šaknies yž-, iš yža, iža („ižas, plona ledo plėvė“).
Louis Bookman

Biografija

Gimė Buchalter žydų šeimoje, kurie emigravo XIX a. pabaigoje iš Lietuvos į Airiją ir pakeitė pavardę į Bookman. Žaidė įvairiose profesionalų komandose, taip pat Airijos futbolo rinktinėje.
Karmėlavos herbas

Aprašas

Herbo mėlyname lauke dvi auksinės ratu palei dešinįjį kaspiną plaukiančios žuvys – lašišos.

Istorija

1998 m. lapkričio 24 d. herbą Lietuvos Respublikos Prezidentas patvirtino dekretu Nr. 241. Herbo etalono autorius – dailininkas Rolandas Rimkūnas.
Straż Litwy

Straž Litvy (lenk. Straż Litwy – Lietuvos sargyba) – lietuvių dienraštis, leistas 1921 m. sausio 21 d. – balandžio 1 d. Vilniuje.

Istorija

Leistas lenkų kalba vietoje sustabdyto „Dzwon Litwy“. Leido ir redagavo Mykolas Biržiška. Nuo 1921 m. liepos 1 d. vietoje „Straž Litwy“ vėl ėjo „Dzwon Litwy“.
Vandenvietė

Vandenvietė – teritorija, kurioje imamas vandentiekos reikalams tinkamas vanduo. Joje, be vandens imtuvų, būna vandens gerinimo ir dezinfekavimo įrenginių, rezervuarų vandens atsargoms laikyti, siurblinė. Didelių miestų vandentiekiai turi po kelias vandenvietes. Apie vandenvietę būna išskiriama iki trijų sanitarinės apsaugos zonų: I-oji arba griežto režimo, II-oji arba mikrobiologinės taršos, III-oji arba cheminės taršos.
FR-F2

FR-F2 (iš pranc. Fusil à Répétition modèle F2 'pertaisomas šautuvas; F2 modelis') – standartinis Prancūzijos kariuomenės snaiperinis šautuvas, skirtas šaudyti į taikinius iki 800 m nuotolio.
Šautuvas FR-F2 yra patobulintas ankstesnio modelio FR-F1 variantas. Jį gamino MAS kompanija (pranc. Manufacture d'armes de Saint-Étienne), vienas iš valstybinių Prancūzijos ginklų gamintojų, dabar priklausantis Nexter (buvusi GIAT Industries).
Mikoyan-Gurevich MiG-13

Istorija

Baigiantis II pasauliniam karui, TSRS Valstybinio gynimo komiteto 1944 m. gegužės 22 d. nutarimu pradėtas kurti naujos kartos naikintuvas.
I-250 prototipas 1945 m. pateiktas gamykliniams bandymams. Šiam prototipui buvo naudojamas kombinuoto tipo VK-107A (rus. ВК-107А) 1 650 AJ su reaktyviniu greitintuvu VRDK (rus. ВРДК) variklis, kurį sukūrė konstruktorius K. Cholščelnikovas. Sumontuotas 3,1 m skersmens trijų menčių AV-10P-60 (rus. АВ-10П-60) sraigtas.
Pirmas MiG-13 prototipo skrydis – 1945 m. kovo 3 d. Tęsiant bandymus, kovo 5 d. naikintuvas sudužo. Žuvo lakūnas-bandytojas A. Dejevas (rus. А.П.Деев). Katastrofos priežastis – dėl perkrovų subyrėjęs stabilizatorius. Avarija įvyko nedideliame aukštyje, pilotas sugebėjo iššokti iš nevaldomo aparato, tačiau žuvo nespėjus išsiskleisti parašiutui.
Sekančiame variante ankstesnės klaidos buvo ištaisytos. Sutvirtinti stabilizatoriai ir padidintas uodegos kilio plotas.
Naujasis MiG-13 variantas išvystė 825 km/h greitį, 100-150 km/h lenkdamas tų metų naikintuvus. Kombinuotas variklis leido naikintuvui pakilti nuo 400 m ilgio pakilimo tako.
1946 m. buvo pagaminti pirmieji aštuoni I-250 naikintuvai. Jiems turėjo būti suteiktas pavadinimas MiG-13, jei juos būtų ėmę naudoti kariuomenėje. A. Mikojanas bandė įsiūlyti šiuos naikintuvus Karinio jūrų laivyno aviacijai. Pirmoje serijoje buvo planuota pagaminti 50 šių naikintuvų. Iš tikrųjų naikintuvų MiG-13 pagamino tik 12.
Pasibaigus karui ir atsiradus naujesnėms pažangesnėms technologijoms, taip pat atsižvelgus, jog buvo pagaminti reaktyviniai MiG-9 ir JAK-15 naikintuvai, 1948 m. MiG-13 buvo baigti eksploatuoti.