Korėjiečių kalbos gramatika

Korėjiečių kalbos gramatika yra korėjiečių kalbos morfologija ir sintaksė. Ji daugeliu atžvilgių skiriasi nuo indoeuropiečių kalbų gramatikos, pasižymi agliutinacinėms kalboms būdingais bruožais.

Sintaksė

Korėjiečių kalba yra agliutinacinė. Afiksai yra atskiri, paprastai jie yra priesagos ir keičia žodžio reikšmę. Dėl to bendra sakinio struktūra nėra griežta, išskyrus visuomet pabaigoje esantį veiksmažodį arba būdvardį ir pažyminio buvimą prieš pažymimąjį žodį. Paprastai iš pradžių pateikiamos laiko aplinkybės, tada veiksnys, papildomos aplinkybės, papildinys ir galiausiai tarinys. Veiksnys neretai gali būti praleidžiamas, jeigu jo reikšmė suprantama iš konteksto.
Pavyzdys: 오늘 가게에서 사과를 샀어요 (oneul kageeseo sagwareul sassaeoyo) – „šiandien parduotuvėje nupirkau obuolį“ (pažodžiui: šiandien parduotuvė [vietos aplinkybės priesaga  – 에서] obuolys [papildinio priesaga – 를] „pirkti“ šaknis [būtojo laiko priesaga– ㅆ] [mandagumo priesaga – 어요]).

Kalbos dalys

Korėjiečių kalboje yra devynios kalbos dalys: daiktavardžiai, veiksmažodžiai, būdvardžiai, įvardžiai, skaitvardžiai, dalelytės, prieveiksmiai, jungtukai ir jaustukai.

Daiktavardžiai

Daiktavardžiai korėjiečių kalboje gali susidėti arba iš vienos (pvz.: 물 (mul) – „vanduo“), arba iš kelių (pvz.: 눈물 (nunmul) – „ašara“ (akis + vanduo)) morfemų. Jos gali būti kilusios tiek iš daiktavardžių, tiek ir iš veiksmažodžių, būdvardžių ar kitų kalbos dalių.
Apie 35% daiktavardžių yra korėjietiškos kilmės, 60% – atėję iš kinų kalbos, ir 5% – iš kitų kalbų.
Daiktavardžiai neturi tiksliai išreikštos vienaskaitos ar daugiskaitos. Pavyzdžiui, 사과 (sagwa) gali reikšti tiek „obuolys“, tiek ir „obuoliai“. Norint išskirtinai paryškinti daugiskaitą, galima pridėti dalelytę 들 (deul), tačiau ji vartojama nedažnai.
Daiktavardžių linksnį nurodo prie jo kamieno prijungtos priesagos. Pvz.: 사과를 (sagwa-reul) daugeliu atvejų būtų verčiama kaip „obuolį“.
Dviejų daiktavardžių tarpusavio ryšys išreiškiamas pirmiausia pasakant „savininką“, o tada jam priklausantį objektą. Pvz.: 학생 책 (haksaeng chaek) – „studento knyga“. Tarp jų gali būti įterpiama dalelytė 의 (eui), tačiau neretai ji praleidžiama.

Veiksmažodžiai

Veiksmažodis korėjiečių kalboje susideda iš šaknies ir prieš ją arba po jos pridedamomis laiko, mandagumo, nuosakos ir kitas reikšmes turinčiomis priesagomis ir priešdėliais, šie afiksai tarpusavyje gali būti jungiami į grupes. Kai kurias gramatines forma nulemia ir tam tikro funkcinę reikšmę įgavusio veiksmažodžio prijungimas. Pavyzdžiui, 있다 (itta), reiškiantis „būti“, vartojamas tęstinei formai sudaryti.
Veiksmažodžiai turi bendraties formą, sudarytą iš šaknies ir priesagos 다 (da). Pavyzdžiui: 가다 (kada) – „eiti“, 가 (ka) – šaknis, 다 (da) – priesaga), 먹다 (mokta) – „valgyti“, 먹 (mok) ir 다 (da)). Bendraties forma vartojama tik išvardinant žodžius ir nefigūruoja rašytinėje arba šnekamojoje kalboje.
Veiksmažodis neasmenuojamas ir nekaitomas skaičiais. Pavyzdžiui: 가요 (kajo, mandagi „eiti“ forma) gali reikšti „einu“, „eini“, „einame“ ir t. t. Tai galioja visiems toliau pateikiamiems veiksmažodžių pavyzdžiams.

Daiktavardėjimas

Veiksmažodžiai gali būti paverčiami daiktavardžiais, prie jų šaknies pridėjus 기 (gi). Pvz.: 자기 (džagi) – „miegojimas“, 먹기 (mokgi) – „valgymas“.

Veiksmažodėjimas

Nemaža daiktavardžių gali virsti veiksmažodžiais, prie jų pridėjus 하다 (hada) – „daryti“. Pvz.: 공부 하다 (konbu hada) – studijuoti (studijos + daryti).

Būdvardžiai

Būdvardžių bendraties forma susideda iš šaknies ir 다 (da) priesagos. Pvz.: 작다 (džak-da) – „mažas“.
Būdvardžiai korėjiečių kalboje turi daug veiksmažodžiams būdingų savybių: jie kaitomi laikais, su jais vartojami kai kurie veiksmažodžių dalyje išvardinti afiksai. Pvz., vartojant mandagumo, laiko ir kitus afiksus, galima sudaryti formas 작아 (džaga) – „mažas“, 안 작았어요 (an džagasojo) – „nebuvo mažas“ ir kt.
Būdvardžiai nekaitomi gimine ir skaičiumi. Pvz.: 작다 (džakda) gali reikšti tiek „mažas“, „maža“, tiek ir „maži“, „mažos“.
Būdvardį iškeliant prieš pažymimąjį žodį, jis keičiamas prie šaknies pridedant ㄴ/은/는 (n/un/nun). Pvz.: 작은 사과 (džak un sagua) – „mažas obuolys“, 맛있는 사과 (mašit nun sagua) – „skanus obuolys“.

Kelintiniai skaičiai

Išreiškiant eiliškumą, prieš sinokorėjietiškus skaičius pridedama 제 (džė), o po korėjietiškų – 반째 (bandže). Pvz.: „pirmas“ – 제 이 (džė i) arba 두 번째 (du bondže).

Prielinksniai

Prielinksniai korėjiečių kalboje turi panašumų su dalelytėmis, tačiau nuo jų skiriasi tuo, kad patys vieni turi reikšmę. Jų pavyzdžiai: 위 (uy) – „ant“, 아래 (are) – „po“, 앞 (ap) – „priešais“, 뒤 (dvy) – „už“, 부터 (buto) – „nuo“, 까지 (kadži) – „iki“, 에서 (ėso) – „nuo/iš“ ir kiti.

Prieveiksmiai

Prieveiksmiai vartojami prieš veiksmažodžius, siekiant apibūdinti atliekamą veiksmą. Pvz.: 많이 (mani) – „daug“, 대단히 (dedanhi) – „labai“ ir kt.
Prieveiksmiai taip pat gali būti sudaromi prie būdvardžių šaknies pridedant priesagą 게 (gė). Pvz.: 높게 (nopgė) – „aukštai“, 맛있게 (mašitgė) – „skaniai“ ir t. t.

Jaustukai

Jaustukai išreiškia emocijas ir dažniausiai tariami sušunkant. Pvz.: 야! (ja) – "ei! ", 어! (o) – "oho! ", 안녕! (anjong) – "sveiks! ".

Klausiamieji sakiniai

Klausiamieji sakiniai dažniausiai sudaromi vien tik kylančios intonacijos pagalba. Užrašant jų gale dedamas klaustukas. Pvz.: 가도 돼요? (kado dvuėjo) – "ar galiu eiti? ", 네, 가도 돼요. (nė, kado dvuėjo) – „taip, gali eiti“.
Be intonacijos, klausimą gali parodyti klausiamieji žodžiai, kaip kad 언제 (ondžė) – „kada“, 어디 (odi) – „kur“, 누구 (nugu) – „kas“, 어떻게 (odokė) – „kaip“, 왜 (uė) – „kodėl“ ir kiti.
Formaliu kalbos lygiu, klausimas sudaromas gale esančią 다 (da) keičiant į 까 (ka). Pvz.: 갑니다 (kamnida) – „einate“, 갑니까? (kamnika) – "einate? "