google/wiki40b huggingface dataset:
Emilio Estevez

Jaunystė

Emilijus Estevesas gimė Steiteno saloje, Niujorke. Jis vyriausias aktoriaus Martino Šyno ir menininkės Džanetos Templton (Janet Templeton) sūnus. Turi brolius Ramoną ir Karlosą (Čarlis Šynas) bei seserį Renė. Iš pradžių Estevesas pradėjo lankyti valstybinę Niujorko mokyklą, bet įsibėgėjus tėvo karjerai, persikėlė į prestižinę privačią akademiją.
Šeimai persikėlus į Malibu (Kalifornija), jis pradėjo lankyti Santa Monikos vidurinę mokyklą. Kai Emilijui buvo 11, tėvas namo parsigabeno nešiojamą kino kamerą. Emilijus kartu su Čarliu ir draugais iš mokyklos, Krisu ir Šonu Penais bei Čadu ir Bobu Lou, ėmė kurti trumpametražius mėgėjiškus filmus, kuriems dažniausiai scenarijų rašė Emilijus.
Emilijui buvo 14, kai jis su tėvu išvyko į Filipinus, kur tėvas filmavosi filme „Šių dienų apokalipsė“. Estevesas filme nusifilmavo kaip statistas, tačiau scenos buvo iškirptos. Jiems grįžus į Los Andželą, Estevesas suvaidino vidurinės mokyklos pjesėje apie Vietnamo karo veteranus, pavadinimu „Echoes of an Era“. Šynas buvo priblokštas sūnaus pasirodymu. 1980 m. baigęs mokyklą, Emilijus atsisakė stoti į koledžą ir nusprendė siekti aktoriaus karjeros. Kitaip nei jo brolis Čarlis, Emilijus pasiliko tikrąjį vardą.

Aktoriaus karjera

Emilijus Estevesas kine debiutavo 1983 m. su filmu „The Outsiders“.
Andrius Bartkevičius

Andrius Bartkevičius – lietuvių vadybininkas, AB Geonafta vadovas.

Biografija

Baigė procesų valdymo inžinerijos studijas Kauno politechnikos instituto Automatikos fakultete. Buvo AB Kraft Foods Lietuva klientų aptarnavimo vadovas Baltijos regionui. 2005 m. gegužės mėn. pradėjo eiti AB Snaigė logistikos ir pirkimų departamento vadovo pareigas. Nuo 2006 m. liepos mėn. – AB Geonafta generalinis direktorius.
Juciūnų koplyčia

Istorija

Koplyčios istorija nėra aiški, bet iš kartos į kartą teperduodami pasakojimai, esą ją 1817 m. pastatė tais laikais kaime gyvenę dvarininkai. Tačiau niekas neprisimena jų pavardžių. Vieni įsitikinę, kad tai buvo grafai Zabielos, kiti geru žodžiu mini Gulbinskius, treti – 1828 m. mirusį dosnų lenką Adomą Vieličkį (Adam Wieliczki).
Kalbama, kad koplyčią dvarininkai statė kunigystę pasirinkusiam sūnui – tam, kad šis, parvykęs namo, turėtų kur pasimelsti. A. Vieličkiui kaip fundatoriui koplyčios sienoje įtaisyta speciali lenta su įrašu lenkų kalba.
1879 m. koplyčia buvo perstatyta.
Sovietmečiu koplyčia buvo paversta kolūkio sandėliu, bet dėl to labai nenukentėjo – išliko net juose buvę paslėpti vargonėliai. Maldos namais statinys vėl tapo Sąjūdžio laikų išvakarėse – dar iki Nepriklausomybės atgavimo.
Koplyčia buvo bešeimininkis turtas, o Kauno arkivyskupija jos neprisiėmė, todėl po keleto metų juridinių procedūrų ji atiteko Kėdainių rajono savivaldybei, o pastaroji perdavė Pelėdnagių seniūnijai. 2005 m. statinys buvo suremontuotas. 2013 m. prieš tradicinius Šv. Onos atlaidus koplyčia ir varpinė buvo perdažytos.

Architektūra

Koplyčios statinio tūrinė erdvinė kompozicija – kompaktiško tūrio, sudėtinio plano, vieno aukšto, su trisiene apside. Po dalimi pastato įrengtas rūsys su plytų mūro cilindriniu skliautu. Langų ir durų angos stačiakampės, frontono anga apvali. Fasadai – liaudiškos architektūros. Plokščia choro siena su frontonu paremta keturiais žemais, kresnais stulpeliais. Ant stogo iškelti ornamentuoti metaliniai kryžiai. Varpinė – kompaktiška, simetrinė, kvadratinio plano, jos fasadų apdaila ir puošyba – apkalimas medinėmis lentomis.
Artimiausios gyvenvietės: Juciūnai, Nartautai, Akmeniai.
Riširio-Rebuno-Sarobecu nacionalinis parkas

Sarobecu lyguma

Sarobecu lyguma (サロベツ原野 Sarobetsu Gen’ya?) yra pelkėta lyguma šalia Japonijos jūros, kurią užlieja Sarobecu ir Tešio upės. Lygumos ilgis – 17 km, plotas – 150 km². Lygumoje yra subarktinis klimatas, didžiąją jos dalį sudaro pelkės. 2005 m. Sarobecu lyguma buvo įtraukta į tarptautiniu mastu svarbių pelkių Ramsaro sąrašą.

Riširio sala

Riširio salą (利尻島 Rishiri-tō?) nuo Hokaido skiria Riširio sąsiauris. Ją suformavo kūginis užgesęs ugnikalnis, dabar Riširio kalnas (1721 m). Salos perimetras yra 63 km, plotas – 183 km².

Rebuno sala

Rebuno sala (礼文島 Rebun-tō?) yra 30 km į vakarus nuo Vakanajaus. Salos perimetras 72 km, plotas – 82 km². Aukščiausias taškas – Rebuno kalnas.
Babytės ežeras

Geologija

Babytės ežeras yra lagūnos tipo, susiformavęs prieš maždaug 3000-4000 metų, nuo Litorinos jūros atsiskyrus sekliai įlankai. Ežere yra viena 27 hektarų ploto sala. Ežero dugnas dumblinas, dumblo sluoksnis gali siekti net penkis metrus. Kranto linijos ilgis – 33 km. Šiaurinis krantas užtvertas pylimu. Į ežerą įteka Nerina.

Biologija

Babytės ežere gyvena 17 žuvų rūšių. Tai seklus, meldais ir nendrėmis užžėlęs ežeras, o jo aplinka yra svarbi paukščių koncentracijos vieta. Čia pastebėtos 184 paukščių rūšys, iš kurių 36 peri ežero apylinkėse. 15 iš šių paukščių rūšių yra Europoje laikomos beišnykstančios: didysis baublys, mažasis baublys, raguotasis kragas, nendrinė lingė, griežlė ir kitos. Todėl 1957 m. buvo įkurtas Babytės ežero ornitologinis draustinis. Zoologinio draustinio statusas su ornitologinio draustinio režimu yra 385 ha plote, likusi ežero dalis yra sezoninis draustinis nuo sausio 1 iki birželio 30 d.

Turizmas

Babytės ežere yra kelios valčių bazės.
Stanislovas Mačius

Biografija

1980 m. baigė Ventos vidurinę mokyklą.
UAB „Ventos meistrai“ direktorius.
Liberalų ir centro sąjungos Akmenės rajono skyriaus narys.
2000–2003 m. ir 2003–2007 m. Akmenės rajono savivaldybės tarybos narys. 
Bendruomenės centro „Prie Ventos“ pirmininkas. Žmona Genovaitė, vaikai Kornelijus, Karolina.
Džinsų diena

„Džinsų diena“ (dar žinomas kaip kasdienis penktadienis (angl. Casual Friday), arba tiesiog paprastoji diena (angl. Casual day)) – savaitės diena (paprastai penktadienis), kurios metu biurų tarnautojai leidžia sau truputį atsikvėpti nuo formalaus apsirengimo kodo suvaržymų. Paprastomis darbo dienomis vilkimi marškiniai, kostiumai, kaklaraiščiai ir prie jų derantys batai, „džinsų penktadienį“ keičiami į kasdienius drabužius.
„Džinsų penktadienis“ – iš Šiaurės Amerikos (Kanados bei JAV) verslo atėjusi tradicija. Šią dieną nevilkėti kostiumų leidžiama ir vadovaujamus postus užimantiems darbuotojams.
Kai kurios kompanijos „kasdienį penktadienį“ savo darbuotojams leidžia vilkėti džinsus, sportinius marškinėlius ir sportbačius. Tačiau kitur vis dėlto reikalaujama puošnesnio kasdienio apdaro. Dar kituose biuruose „džinsų penktadienis“ turi teminį aprangos kodą. Kai kurios kompanijos ir mokyklos rengia specialią „išsidabinimo“ dieną. Jos metu už mažą mokestį darbuotojams leidžiama vilkėti kasdienius (arba ypač puošnius) drabužius, o akcijos metu surinkti pinigai aukojami labdarai.
„Džinsų penktadienis“ pradėtas minėti 1950 m. kaip bandymas pakelti biuro klerkų darbinę nuotaiką. Tačiau anuomet tik kelios kompanijos parėmė šią iniciatyvą ir ji itin neišplito. 1970 m., kai pigių drabužių produkcija išsiplėtė už JAV ribų, drabužių pramonės atstovai, siekdami „džinsų penktadienį“ padaryti kassavaitiniu įvykiu, surengė masinę kampaniją. Drabužių gamintojai tikėjosi, kad tokiu būdu jiems pavyks nukonkuruoti oficialaus stiliaus drabužių gamintojus Europoje ir sukurti didesnę rinką savo gaminamiems pigiems drabužiams.
Lietuvoje ir privačiame, ir valstybiniame sektoriuje taip pat po truputį formuojasi „džinsų penktadienio“ tradicijos. Iš privačių kompanijų, penktadienį savo darbuotojams vilkėti laisvesnio stiliaus drabužius leidžia SEB Vilniaus bankas, taip pat – „Hansabankas“.
Lietuvoje valstybės tarnautojai ir darbuotojai, tiesiogiai neaptarnaujantys piliečių ir kitų asmenų, nedalyvaujantys posėdžiuose, komisijų ar kitoje veikloje, susijusioje su atstovavimu įstaigai ar institucijai arba jos reprezentavimu, taip pat penktadienį gali dėvėti laisvalaikio stiliaus drabužius.
Tačiau ne visi darbuotojai penktadieniais gali pasinaudoti galimybe vilkėti laisvalaikio stiliaus drabužius. Tai daryti leidžiama tik tiems, kurie tiesiogiai nedirba su klientais (pavyzdžiui, banko salėje dirbančios uniformuotos tarnautojos) bei tiems, kurie „džinsų penktadienį“ neturi susitikimų su klientais.
Teigiama, kad „džinsų penktadienio” tradicija darbuotojams leidžia labiau atsipalaiduoti ir dirbti produktyviau.
Ukrainos futbolo varžybos 1999–2000 m.

Istorija

Devintasis Ukrainos futbolo čempionatas buvo žaidžiamas nuo 1999 m. liepos 12 iki 2000 m. birželio 20 d. 
Nugalėtojais tapo Kijevo „Dinamo“, kurie šiame sezone nepralaimėjo nei vienerių rungtynių.
Donecko „Šachtar“ buvo antri.
Kryvyj Riho „Krivbas“ užėmė trečią vietą.
Kirovohrado "Zirka" šiame sezone pasiekė elito lygos antirekordą, nes nė karto nesugebėjo laimėti. 
Po sezono Federacija nusprendė turnyro dalyvių skaičių sumažinti iki 14 komandų.
Kosovo futbolo varžybos 2017–2018 m.

Dalyviai

Pečo „Besa“ 
 Drenica  
 „Drita“ 
 „Feronikeli“ 
 „Flamurtari“ 
 Gjilanio KF 
 „Liria“ 
 „Llapi“ 
 Prištinos FC 
 „Trepça'89“ 
 „Vëllaznimi“ 
 Požerano „Vllaznia“
Audrius Saulynas

Biografija

1993 m. baigė Vilniaus pedagoginį universitetą, istorikas politologas.
Varėnos „Ąžuolo“ vidurinės mokyklos, nuo 2010 m. gimnazijos direktoriaus pavaduotojas ugdymui.
Nuo 1997 m. Lietuvos centro sąjungos (nuo 2005 m. Lietuvos centro partijos) narys.
2000–2003 m., 2003–2007 m., 2007–2011 m. ir nuo 2011 m. Varėnos rajono savivaldybės tarybos narys. 
Sutuoktinė Vilma, vaikai Aivaras, Arnas
Robertas Endrikas

Biografija

1987 m. baigė Plungės statybos technikumą, statybininkas – technikas.
UAB „Plungės kooperatinė prekyba“ Statybos padalinio vadovas; UAB „Vičiūnai ir partneriai“ inžinierius; UAB „Plungės prekyba“ nekilnojamojo turto projektų vadovas.
1999–2000 m. Lietuvos centro sąjungos, partijos Tėvynės sąjunga Plungės rajono skyriaus narys. 2009–2011 m. ir nuo 2011 m. (koalicija „Vieninga Plungė“) Plungės rajono savivaldybės tarybos narys. 
Lietuvos inžinierių sąjungos narys. Žmona Jūratė, vaikai Osvaldas, Giedrius.
Delmenhorstas

Istorija

1254 m. šaltiniuose minima Oldenburgo grafų statyta pilis, aplink ją ėmė kurtis gyvenvietė. Jai 1371 m. suteiktos miesto teisės. Delmenhorstas ėmė augti XIX a. pabaigoje, pradėjus vystyti vilnos pramonę.
Australijos klimatas

Australijos klimatas skirtingose šalies dalyse labai skiriasi, tačiau didžiajai Australijos daliai būdingos dykumos ir pusdykumės – 40 % teritorijos dengia smėlio kopos. Prie žemyno dykumėjimo galėjo prisidėti ir pirmieji žemyno gyventojai atvykę čia prieš 50 000 metų. Reguliarus augmenijos deginimas galėjo neleisti musonams pasiekti vidinių žemyno sričių.
Retkarčiais dalyje šalies kyla smėlio audros, pasitaiko tornadų. Aukščiausia temperatūra gali pasiekti 50 °C, žemiausia – nukristi žemiau nulio.
Australija dalinama į keletą klimato juostų. Šiaurinė Australijos dalis yra tropinio klimato juostoje su vidutine metine temperatūra siekiančia 26 °C. Dalis šios teritorijos dengiama tropikų drėgnųjų miškų, dalis yra pievos, dalis – dykuma. Australijos tropikus veikia pietryčių sausas pasatas ir drėgnas šiaurės vakarų musonas, dėl to sausasis ir drėgnasis sezonai yra gana reguliarūs.
Pietrytinė Australijos dalis priklauso vidutinio klimato juostai. Čia yra ir vidutiniškai derlingi dirvožemiai.
Likusi dalis yra sauso subtropinio klimato juostoje, kur vidutinė temperatūra yra 14–20 °C. Žemyno viduryje klimatas ryškiai kontinentinis.

Krituliai

Kritulių kiekis labai skiriasi skirtingose žemyno dalyse ir priklausomai nuo metų laiko. Dažnos sausros greičiausiai sukeliamos El Niño. Vidutinis visos Australijos kritulių kiekis – 650 mm. Daugiausia kritulių iškrenta rytinėje dalyje – 1000 mm, kai kur iki 3500 mm per metus. Čia pakrančių kalnai sulaiko nuo vandenyno pasatų nešamus vandens garus; orui kylant per kalnus jis atvėsta ir iškrenta krituliai. Vakarinės dalies pakrantes veikia šaltoji vandenyno srovė. Nuo vėsesnio vandens oras patenka į įkaitintą sausumą ir jame esanti drėgmė neiškrenta. Tropinėje dalyje lyja žiemą arba rudenį, vasara visada sausa. Žemyno centrinėje dalyje nuolat sausa, per metus iškrenta ne daugiau 250 mm kritulių.
Švelnų, pakankamai drėgną ir šiltą klimatą turi tik Tasmanija. Žiemą iškrenta sniego, kuris ištisus metus išsilaiko Australijos Alpių viršūnėse.
Julijanas Bialozoras

Biografija

Gimė 1862 m. sausio 10 d. Švenčionyse, kilmingoje šeimoje. Mokėsi Vilniaus realinėje mokykloje. 1878-1881 m. mokėsi Vilniaus karo mokykloje ir baigęs mokslus tapo praporščiku. 1888 m. suteiktas poručiko laipsnis, 1889 m. štabskapitono, 1893 m. kapitono. Vadovavo įvairiems Rusijos imperijos kariniams daliniams Rusijos-Japonijos kare. 1908 m. pulkininko, 1913 m. generolo majoro. Prasidėjus I pasauliniam karui vadovavo įvairiems Rusijos imperijos kariuomenės daliniams. 1915 m. tapo generolo leitenantu. Apdovanotas įvairiais medaliais už karinius nuopelnus. 1920 m. iš Rusijos pabėgo į Vilnių, kur apsigyveno Žvėryne. Mirė 1942 m. balandžio 13 d. Vilniuje.
Čečeliai

Istorija

1672 m. Pienionių seniūnijos Dvaro vaivadijos inventoriuje kaimas minimas kaip Skreitas arba Skreitavičius. Nuo XVIII a. minimas dabartiniu pavadinimu, amžiaus pabaigoje jau priklausė Subačiaus valstybiniam dvarui, 1861–1915 m. – Ukmergės apskrities Subačiaus valsčiui, o 1919–1940 m. – valsčiaus Paviešinčių seniūnijai.
Pokariu priklausė „Šviesos“ kolūkiui.
Poliaminai

Funkcijos

Žinoma, kad poliaminai yra sintetinami ląstelėse stipriai reguliuojamuose apykaitos takuose, tačiau jų funkcija nėra visiškai aiški. Jie prisiriša prie DNR ir svarbūs histonų struktūrai. Transliacijos metu jie veikia kaip programuotos ribosomų formos pokyčių promotoriai. 
Sustabdžius poliaminų sintezę sustoja arba sutrikdomas ir ląstelės augimas. Tai poliaminus daro ir terapiniu taikiniu 
Poliaminai, taip pat, yra svarbūs daugybės jonų kanalų reguliatoriai, veikiantys NMDA receptorius ir AMPA receptorius. Jie blokuoja sodos kanalą taip saugodami ląstelės energiją K₊ pavidale.
Poliaminai gali didinti ir smegenų-kraujo barjero pralaidumą.
Jie moduliuoja ir augalų senėjimą, todėl yra laikomi ir augalų hormonais.
Kvapusis lipikas

Paplitimas

Kvapusis lipikas auga Europoje, Vidurio Azijoje ir Šiaurės Amerikoje. Šis augalas gausiai paplitęs ir Lietuvoje: auga puveninguose miškuose.
Vaivadynė

Aplinkinės gyvenvietės

Variakojiškiai – 1,1 kmSkrebiškis (Parovėja) – 1 km
Mikališkis – 2 kmBIRŽAI – 17 kmSimaniai – 3 kmVaiginai – 2,4 km
Gajūnai – 1,9 kmVerdinė – 1,2 kmSkrebiškis (Biržai) – 1,5 km
Vladas Kalvėnas

Biografija

1953 m. baigė Pakruojo vidurinę mokyklą, 1954–1958 m. Vilniaus universitete studijavo žurnalistiką.
1953 m. pradėjo dirbti Pakruojo rajono laikraščio „Žvaigždė“ redakcijoje korektoriumi, vėliau jo korespondentas, 1961–1962 m. Varnių rajono laikraščio „Komunizmo pergalė“ redaktorius, vėliau dirbo Telšių rajono laikraščio „Komunizmo švyturys“ redakcijoje. 1967–1982 m. – Plungės rajono laikraščio „Kibirkštis“ redaktorius, 1982–1991 m. – Panevėžio miesto laikraščio „Panevėžio tiesa“ (nuo 1990 m. „Panevėžio balsas“) vyriausias redaktorius. 1991 m. įkūrė ir ėmė redaguoti savaitraštį „Panevėžio savaitė“. 1992 m. šiam susijungus su laikraščiu „Aukštaitijos rytas“, vietoje jo įsteigto dienraščio „Panevėžio rytas“ vyriausiojo redaktoriaus pavaduotojas.
Rašė ekonomikos, savivaldos, socialinėmis temomis.
FL Technics

Istorija

Įmonė veiklą pradėjo buvusiame „flyLAL-Lithuanian Airlines“ lėktuvų angare Vilniaus tarptautiniame oro uoste. 2009 metais įmonė praneša, kad ruošiasi kurti orlaivių techninės priežiūros nišą Lietuvoje. Kompanija teikia lėktuvų ir jų komponentų priežiūros paslaugas (atitinka tarptautinius EASA Part-145 reikalavimus), techninių mokymų, techninės priežiūros personalo egzaminavimo bei sertifikatų išdavimo paslaugas (atitinka tarptautinius EASA Part-147 reikalavimus), tęstinės priežiūros paslaugas, atlieka techninę apžiūrą (atitinka tarptautinius EASA Part-M reikalavimus), taip pat teikia orlaivių interjero dizaino paslaugas (atitinka tarptautinius EASA Part-21 reikalavimus).
Įmonė aptarnauja populiariausius tokius siauro ir plataus korpuso orlaivius, kaip:
Airbus A300, Airbus A310, Airbus A319, Airbus A320, Airbus A321, Airbus A330, Airbus A340, Airbus A380; Boeing 737 Classic, Boeing 737 NG, Boeing 747, Boeing 757, Boeing 767, Boeing 777, Boeing 787 Dreamliner.
„FL Technics“ teikia periodinės orlaivių priežiūros aptarnavimo paslaugas Vilniuje (Vilniaus tarptautiniame oro uoste), lėktuvų angaruose Kaune   (Kauno tarptautiniame oro uoste), Džakartoje (Soekarno-Hatta tarptautiniame oro uoste), nuo 2019 m. įmonė teiks paslaugas Harbino Taipingo tarptautinio oro uosto teritorijoje, šiaurės rytų Kinijoje. „FL Technics“ orlaivius taip pat  aptarnauja operatyvios priežiūros stotyse įvairiuose Rytų ir Centrinės Europos, Nepriklausomų Valstybių Sandraugos, Rusijos, Azijos-Ramiojo vandenyno regiono ir Vidurio-Rytų Azijos šalių oro uostuose. 
Įmonė nuo 2010 metų sparčiai didina darbuotojų skaičių. 2019 m. įmonėje dirbo 839 darbuotojai.  „FL Technics“ įvardinta kaip kompanija, kuriai pavyko sugrąžinti emigrantų, išvykusių iš Lietuvos.
Juozas Galdikas

Biografija

Baigė Druskininkų I-ąją vidurinę mokyklą. Tuo pat metu baigė septynmetę vaikų muzikos mokyklą, šešiametės vaikų ir jaunimo sporto mokyklos rankinio klasę ir neakivaizdinę matematikų mokyklą prie Vilniaus universiteto Matematikos fakulteto. Kauno medicinos institute ir Vilniaus universitete studijavo mediciną.
1983 m. Vilniaus universiteto Širdies ir kraujagyslių chirurgijos laboratorijos chirurgas, pirmos kategorijos angiochirurgas. 1987 m. medicinos mokslų kandidatas. 1989–1991 m. stažavosi Berno universiteto (Šveicarija) Širdies ir kraujagyslių chirurgijos klinikoje, 1989 m. tobulinosi Prahoje, 1991 m. Vokietijoje ir 1994 m. JAV. 1992 m. medicinos mokslų daktaras, 1996 m. profesorius. 1995–1996 m. Vilniaus miesto savivaldybės Sveikatos apsaugos, sanitarijos ir higienos skyriaus vedėjas. 1996–2000 m. Seimo narys.  1996–1998 m. aštuntosios Vyriausybės sveikatos apsaugos ministras.  Nuo 2001 m. Valstybinės akreditavimo sveikatos priežiūros veiklai tarnybos prie Sveikatos apsaugos ministerijos direktoriaus pavaduotojas, 2006 - 2014 m. direktorius. 
Moksliniai darbai įvertinti prizais ir premijomis Niujorke (1989 m., 1994 m.) ir Berlyne (1992 m.). Daugelio tarptautinių kraujagyslių chirurgų draugijų narys. Nacionalinės sveikatos tarybos narys. 1993 m. Tėvynės sąjungos (Lietuvos konservatorių) narys.
Žmona Vilija, sūnūs Liudas, Jonas, duktė Aistė.
Edvinas Gertmonas

Karjera

Karjeros pradžia buvo žaidžiant už FK Tauras Tauragė. Pasižymėjo puikia reakcija ir puikiai skaitydavo žaidimą.
Buvo pastebėtas a.a. K.Sarasanijos ir atsidūrė FK Atlantas Klaipėda.
Vėliau parduotas į Prancūzijos lygos ekipą Stade Rennais FC. Žaidė už šio klubo jaunimo komandą. Jis 27 kartus buvo registruotas „Ligue 1“ rungtynėms, tačiau savo debiuto oficialiuose mačuose taip ir nesulaukė.
Po to, kai prancūzai sumokėjo išpirkos mokesčius už Edviną, FK Tauras Tauragė pareikalavo šimto tūkstančių eurų kompensacijos. Šias peripetijas nagrinėjo įvairūs šalies dienraščiai ir virė aistros internetiniuose portaluose.

Net po teismų nebuvo aiški situacija, nes buvo teikiamos apeliacijos.
2019 m. rugpjūčio pabaigoje pranešta, kad žaidėjas grįžta į Lietuvą ir atstovaus FK Žalgiris.

Rinktinės

Kaip pagrindinis vartininkas rungtyniavo Lietuvos U-19 ir u-21 rinktinėse.
Mika Häkkinen

Lenktynininko karjera

Nuo penkerių metų pradėjo dalyvauti kartingo varžybose. 1987 m. perėjo į automobilių lenktynes. Formulėje 1 Hakkinenas debiutavo 1991 m. atstovaudamas Lotus komandai. 1991 m. sezoną pabaigė 16 vietoje, 1992 m. – 8-oje.
1993 m. Hakkinenas tapo McLaren komandos pilotu bandytoju, o sezono pabaigoje iš komandos pasitraukus Maiklui Andretti (Michael Andretti), Hakkinenas užėmė jo vietą lenktynėse. Debiutiniame Portugalijos etape suomis kvalifikacinėse varžybose aplenkė komandos lyderį ir tris kartus pasaulio čempioną Ayrtoną Senną, o kitame etape Japonijoje pirmą kartą užėmė trečią vietą lenktynėse.
1994 m. Sennai perėjus į Williams komandą Hakkinenas tapo McLaren lyderiu, šešis kartus lipo ant prizininkų pakylos ir galutinėje čempionato įskaitoje užėmė 4 vietą. 1995 m. Hakkinenas ant podiumo lipo dar du kartus ir galutinėje įskaitoje liko septintas. Paskutiniajame sezono etape Adelaidėje sportininkas patyrė sunkią avariją ir buvo sužeistas, tačiau spėjo išgyti iki 1996 m. Formulės 1 sezono pradžios.
1996 m. Hakkinenas 4 kartus užėmė trečią vietą lenktynėse ir galutinėje čempionato įskaitoje liko penktas. 1997 m. paskutiniajame sezono etape Europos didžiojo prizo lenktynėse Ispanijoje suomis iškovojo pirmą savo pergalę Formulėje 1.
1998 m. pasikeitus Formulės 1 techniniam reglamentui McLaren inžinieriai sukūrė labai greitą MP4/13 automobilį. Jį vairuodamas Hakkinenas iškovojo pergales Australijojos, Brazilijojos, Ispanijojos, Monako, Austrijos, Vokietijos, Liuksemburgo bei Japonijos etapuose, iš viso surinko surinko 100 taškų ir tapo pasaulio čempionu. 1999 m. Hakkinenas iškovojo 5 pergales ir surinko 76 taškus, tačiau to užteko apginti čempiono titulą. 2000 m. dėl nepatikimo McLaren bolido pilotas nesugebėjo pelnyti trečiojo iš eilės čempionų titulo ir, surinkęs 89 taškus, galutinėje įskaitoje 19 taškų nusileido Michaeliui Šumacheriui. 2001 m. sezonas Hakkinenui susiklostė itin nesėkmingai. Pirmajame sezono etape Australijoje lenktynininkas pateko į avariją, Ispanijoje pirmaujančiam Hakkinenui dėl techninių problemų teko pasitraukti iš lenktynių paskutiniajame rate. Hakkinenas per sezoną iškovojo dvi pergales (Didžiojoje Britanijoje ir Jungtinėse Amerikos Valstijose), galutinėje rikiuotėje užėmė penktąją vietą ir pasitraukė iš Formulės 1.
Po 2001 m. baigė F1 karjerą ir nuo 2005 m. lenktyniauja DTM. Iškovojo tris pergalęs šioje serijoje ir po 2007 sezono paskelbė, kad traukiasi apskritai iš lenktynių.
2008 m. vasario 28 d. paskelbta, kad Mika Hakkinenas paskirtas „Laureus pasaulio sporto akademijos“ nariu. Šiuo metu akademijos nariais yra 45 gerai praeityje žinomi sportinininkai ir sportinininkės, tarp jų tenisininkas Borisas Bekeris, lenktynininkas Emersonas Fittipaldis, lengvaatletis Michaelas Johnsonas, tenisininkas Johnas McEnroe‘jus, golfo žaidėjas Jackas Nicklausas, kriketo žaidėjas Steve‘as Waughas ir kiti.
Kiekvienais metais akademijos nariai slaptu balsavimu išrenka „Laureus“ apdovanojimų nugalėtojus.
Baricentras

Baricentras yra dviejų arba daugiau kūnų bendras masės centras. Pavyzdžiui, tai yra taškas tarp dviejų dangaus kūnų, aplink kurį jie abu sukasi. Palydovui sukantis aplink planetą, arba planetai sukantis aplink Saulę, abu kūnai iš tiesų sukasi aplink tašką, esantį už didesniojo kūno masės centro. Pavyzdžiui, Mėnulis neskrieja lygiai aplink Žemės masės centrą, tačiau aplink tašką, esantį tarp Žemės ir Mėnulio, esantį maždaug 1710 km po Žemės paviršiumi. Tai yra taškas, aplink kurį skrieja Žemė ir Mėnulis, jiems keliaujant aplink Saulę.
Diomedas iš Trakijos

Heraklis ir Diomedo kumelės

Aštuntas iš dvylikos Heraklio žygdarbių buvo pavogti Diomedo arklius. Vienoje istorijos versijoje Heraklis pasiėmė Abderą ir kitus jo pasekėjus jam padėti. Jie pagrobė arklius ir buvo vaikomi Diomedo vyrų. Heraklis nežinojo, kad arkliai turi būti laikomi pririšti prie bronzinių ėdžių. Heraklis paliko Abderusą vyriausiu prižiūrėti arklius, kol jis kovėsi su Diomedu, bet arkliai suėdė Abderusą. Keršydamas Heraklis Diomedą sušėrė jo paties arkliams, tada įkūrė Abderą šalia vaikino kapo.
Čaros įduba

Čaros įduba arba Čaros aukštupio įduba (rus. Чарская впадина, Верхнечарская котловина) – įduba (dubuma) Rusijoje, šiaurės Užbaikalėje, Užbaikalės krašte, tarp Kodaro ir Udokano kalnagūbrių. Ilgis ~120 km. Aukštis iki 1100 m. Įduba prateka Čaros upė.
Būdingi pušynai, maumedžių miškai, besimainantys su stepių plotais. Be to, įduboje plyti Čaros smėlynai.