google/wiki40b huggingface dataset:
Kinetinė energija

Kinetinė energija (gr. kinema 'judėjimas') – kūno energija, susijusi su to kūno judėjimu. Ji apibūdinama kaip darbas, kurio reikia išjudinti tam tikros pastovios masės kūną iš ramybės būsenos iki tam tikro judėjimo greičio. Kinetinė kūno energija nekinta, kol nekinta kūno judėjimo greitis ir masė.
Jos turi, pvz., bėgantis žmogus, skriejantis kamuolys, besisukantis ratas, oro masės. Ant nejudančios plokštumos gulintis akmuo kinetinės energijos neturi, nes nejuda.
Kūno kinetinės energijos didumas priklauso nuo kūno masės ir greičio. Kinetinės energijos, kaip ir bet kokios energijos, matavimo vienetas yra džaulis.
Greičiui padidėjus dvigubai, kinetinė energija padidėja keturgubai. Į tai atsižvelgiama nustatant leistiną transporto priemonių greitį.
Vida Savičiūnaitė

Biografija

1963–1967 m. mokėsi Akmenos pradinėje mokykloje, 1967–1970 m. – Andrioniškio aštuonmetėje mokykloje, 1970–1974 m. – Kauno A. Mickevičiaus vidurinėje mokykloje. 1974–1979 m. studijavo Kauno politechnikos institute. 1980–1986 m. neakivaizdžiai tęsė studijas Leningrado valstybiniame teatro, muzikos ir kino meno institute, įgijo menotyrininkės išsilavinimą.
1979–1982 m. dirbo Kauno 23-osios technikos mokyklos dėstytoja. 1982–1988 m. – Kauno lėlių teatro Literatūros skyriaus vedėja, 1988–1993 m. – Kauno Valstybinio akademinio dramos teatro Literatūros skyriaus vedėja. 1993 m. – dienraščio „Kauno laikas“ žurnalistė. 1994–2008 m. dienraščio „Lietuvos rytas“ žurnalistė. Nuo 2005 m. interneto svetainės www.kamane.lt vyriausioji redaktorė.

Apdovanojimai

„Stiklinė plunksna“, 2005 m.
Indiana Džounsas ir lemties šventykla

Siužetas

Veiksmas prasideda Kinijoje. Indiana Džounsas Šanchajuje įsivelia į konfliktą su mafijos vadeiva Lao Če, kuriam turėjo perduoti Mingų imperijos pradininko palaikus. Jis drauge su 11-mečiu pagalbininku Šorti ir Lao dainininke Vili lėktuvėliu pasprunka iš Šanchajaus. Pakeliui pilotai Lao nurodymu palieka lėktuvą, todėl keliautojai priversti nusileisti kalnuose.
Jie išsigelbėję patenka į vieną Indijos kaimą. Vietiniai atvykėlius laiko Šivos pasiuntiniais, kurie turi kaimui grąžinti Šivalingą ir vaikus, pagrobtus Pankoto rūmų valdovų. Indiana su bendražygiais iškeliauja į Pankoto rūmus. Ten juos priima karalystės ministras ir jaunasis maharadža. Rūmuose vyrauja keisti papročiai – žmonės vaišinasi gyvatėmis, vabzdžiais, gyvūnų kūno dalimis, aplink pilna šikšnosparnių, vabzdžių, mūrti su kraujo aukomis.
Indiana patenka į slaptą patalpą, kur po įvairių kliūčių (daugybės vabzdžių, užsiveriančių kambarių) patenka į požeminę salę, kur atliekamos deivės Kali garbinimo apeigos. Karalystės nariai yra thugių sektos nariai ir vedami žynio Molaramo atlieka žmonių aukojimo apeigas. Po jų, Indiana pagrobia tris Šankaros Šivalingas, bet yra sulaikomas thugių. Jis yra prigirdomas ir paverčiamas Kali tarnu, o Šorti įdarbinamas kasyklose, kur daugybė vaikų-vergų ieško dar dviejų Šivalingų.
Indiana dalyvauja Vili aukojimo ceremonijoje, bet paskutiniu momentu jį iš apžavėjimo prižadina Šorti. Toliau kompanija kovoja su Pankoto kariais, Molaramu ir jaunuoju maharadža, galinčiu valdyti Indianą su vudu lėle. Kasyklų geležinkeliais jie ištrūksta lauk, bet ant virvinio tilto apsupami. Indiana nukerta tiltą ir stoja į paskutinę kovą su Molaramu. Žynys nugarma į krokodilų pilną upę, o Pankoto armiją priverčia pasiduoti atkerėto maharadžos pakviesti britai. Indiana grąžina Šivalingą ir vaikus į kaimą.
Mihaly Csikszentmihalyi

Mihalas Čiksentmihalis yra vengrų psichologas, emigravęs į JAV būdamas 22 metų amžiaus. Jis yra Claremont Graduate universiteto Gyvenimo kokybės tyrimų centro direktorius. Praeityje vadovavo Čikagos universiteto psichologijos katedrai ir Lake Forest Collegge psichologijos, sociologijos ir antropologijos katedrai. Jis yra žinomas savo tyrimais laimės ir kūrybingumo srityse, bet labiausiai žinomas kaip psichologinės būsenos, vadinamos tėkme, koncepcijos kūrėjas. Jis yra daugybės knygų ir daugiau nei 120 straipsnių bei knygų skyrių autorius. Martin Seligman, buvęs Amerikos psichologijos asociacijos prezidentas ir pozityviosios psichologijos įkūrėjas pavadino Csikszentmihalyi pirmaujančiu pasaulio  pozityviosios psichologijos mokslininku. Jo darbai yra plačiai cituojami ir turintys didelę įtaką.
Žemaičių Alkas

Žemaičių Alka – 1998 m. birželį Šventojoje atstatyta pagoniška šventvietė su paleoastronomine observatorija, XV amžiuje stovėjusi ant Birutės kalno Palangoje. Menininkų išdrožti baltų dievų stulpai: Perkūnas, Aušrinė, Žemyna, Austėja, Ondenis, Patrimpas, Patulas, Velnias, Lada. Saulei leidžiantis į jūrą, stulpų pagalba galima apskaičiuoti kalendorines šventes: Rasas, Gandro dieną, Užgavėnes, Kalėdas ir kt.

Istorija

1966–1976 m. netoli Šventosios archeologinius kasinėjimus atliko dr. Rimutė Rimantienė. Ji rado vieną įdomiausių akmens amžiaus gintaro lobį. Žemaičių alkos skulptūra atkartoja kasinėjimų metu rastą 5000 metų senumo 2 metrų aukščio medinį stulpą su pelėdos bruožų deivės kauke.
Aida Ndoci

Aida Ndoci – Albanijos dainininkė. Atstovavo Albaniją 2007 m. Eurovizijoje Helsinkyje su daina Balada e Gurit, kurią atlieka drauge su savo vyru Frederik Ndoci.
Semera

Istorija

Semera pradėta statyti XX a. pab., kaip būsima Afarų regiono sostinė. Regiono administracija iš Asajitos į Semerą persikėlė ~2007 m.
Marijampolės herbas

Aprašas

Auksiniame lauke šokantis rudas žirgas su šv. Jurgiu – raiteliu sidabriniais šarvais ir raudonu apsiaustu. Balnas raudonas, pakinktai ir kamanos juodi. Raitelis sidabrine ietimi smeigia po žirgo kojomis šliaužiantį juodą sparnuotą slibiną surangyta uodega, alsuojatį raudona ugnimi. Raitelio veidas ir rankos natūralios spalvos, šalmo plunksnos – raudonos, žąslai ir slibino akis - sidabriniai.

Istorija

1997 m. gruodžio 18 d. herbą Lietuvos Respublikos Prezidentas patvirtino dekretu Nr. 1480. Herbo etalono autorius – dailininkas Raimondas Miknevičius, herbą sukūręs pagal piešinį iš Lietuvos Metrikos.
Petras Jonas Čapskis

Šeima

Nuo santuokos su Konstancija Gninska turėjo keturis sūnus; Tomą, Lenkijos armijos generolą majorą Povilą Tadą (1721-1783), Antaną ir Janą, taip pat dvi dukteris Evą Rozaliją ištekėjusią už Adomo Tado Chodkevičiau ir Magdeleną ištekėjusią už Jeronimo Florijono Radvilos.

Apdovanojimai

1732 metais apdovanotas Baltojo erelio ordinu.
Basumas

Istorija

Pirmą kartą paminėtas rašytiniuose šaltiniuose 1202 m. Apie 1230 m. čia pastatyta pilis.
Nuo 2009 m. bendradarbiaujama su Lietuvos miestu Telšiais.
Gynybos mechanizmas

Gynybos mechanizmas (angl. defence mechanism) – psichoanalizės mokyklos aprašyti psichikos reguliavimo būdai, turintys apsaugoti žmogų nuo vidinių konfliktų, nerimo, kaltės, bet iškreipiantys tikrovės supratimą.
Vicemeras

Vicemeras (lot. vice + maīor 'didesnis') – daugelyje valstybių politikas, atliekantis realias arba simbolines vykdomosios valdžios vadovo pavaduotojo funkcijas savivaldos objekte, dažniausiai miesto ar rajono savivaldybėje. Tiek pareigų pavadinimas, tiek funkcijos skirtingose šalyse labai skiriasi. Lietuvoje priklausomai nuo gyventojų skaičiaus savivaldybėse gali būti paskiriamas vienas ar keli vicemerai.
Jeroen Krabbé

Biografija

Gimė dailininko ir kino vertėjos šeimoje, turi 2 brolius. Motina yra žydų kilmės, jos visa šeima buvo išžudyta holokausto metu Sobibore 1943 m.
Krabbe tapo jauniausiu studentu, kada nors priimtu į Amsterdamo meno akademiją. Kine debiutavo 1977 m., atlikęs vieną pagrindinių vaidmenų filme „Soldaat van Oranje“, kuris padėjo išgarsėti režiasieriui Paul Verhoeven ir kitam aktoriui Rutger Hauer. Krabbe plačiai tapo žinomas to kito Verhoeveno filmo „Ketvirtasis vyras“ 1983 m. ir sulaukė kvietimo į Holivudą, kur 1986 m. kartu su Whoopi Goldberg nusifilmavo juostoje „Jumpin‘ Jack Flash“. 1987 m. jis sukūrė Džeimso Bondo priešininko vaidmenį filme „Į dienos šviesą“ ir tapo žinomas visame pasaulyje. Kiti jo žinomi darbai: „The Punisher“ (1989), „The Fugitive“ (1993), „Oušeno dvyliktukas“ (2004) ir „Transporteris 3“ (2008).
Krabbe taip pat yra režisavęs 3 filmus. 1999 m. jis buvo Berlyno kino festivalio žiuri nariu.

Šeima

Krabbe yra vedęs nuo 1964 m., su žmona Herma turi 3 vaikus. Domisi tapyba (2004 m. apie tai išleido knygą), jo darbai buvo panaudoti ir Nyderlandų pašto ženkluose.
Philip Jessup

Filipas Džesapas (angl. Philip Caryl Jessup; 1897 m. sausio 5 d. Niujorke, JAV – 1986 m. sausio 31 d. Niujorke) – amerikiečių teisininkas, teisėtyrininkas tarptautininkas, Kolumbijos universiteto profesorius, diplomatas, Tarptautinio Teisingumo Teismo (ICJ) teisėjas (1961–1970).  

Biografija

Hamiltono koledžo teisės bakalauras. 1924 m. Jeilio universiteto teisės magistras. 1927 m. Kolumbijos universitete apgynė disertaciją, teisės daktaras.
1925–1946 m. Kolumbijos universiteto dėstytojas, vėliau tarptautinės teisės profesorius, nuo 1946 iki 1961 m. Hamiltono Fish tarptautinės teisės ir diplomatijos katedros vedėjas. Nuo 1948 m. Institut de Droit international narys. Jo vardu pavadintas tarptautinės teisės teismo inscenizacijų konkursas (angl. Philip C. Jessup International Law Moot Court Competition).
Cegelnios akmuo

Cegelnios akmuo – stambus riedulys Šalčininkų rajone, Gerviškių seniūnijoje, Karalinos kaime, apie 4 km į pietvakarius nuo Šalčininkų. Teritorija vietos žmonių vadinama Cegelnios mišku, priklauso Šalčininkų miškų urėdijos Visinčios girininkijai (462 kv., 14 skl.).
Riedulys slūgso tankiame miške, nepažymėtas informacinėmis rodyklėmis, sunkiai surandamas. Pasiekiamas iš kelio  126  Šalčininkai–Butrimonys–Eišiškės , ties Švenčiaus kaimu pasukus į pietryčius apie 1 km. Pervažiavus žvyrkeliu tvenkinio užtvanką, sustoti ant kalnelio prie dirbamo lauko ir miško pakraščio, toliau paeiti pamiške į šiaurės rytus apie 130 m, iki lauko kampo, nuo kurio miškas palauke driekiasi statmenai į kairę, šiaurės vakarus. Nuo šio lauko kampo į mišką veda užžėlęs krūmokšniais keliukas, juo paėjėti apie 100 m. Riedulys guli eglyne, lėkštoje nuokalnėje.
Cegelnios akmuo yra geologinis gamtos paveldo objektas, paskelbtas valstybės saugomu Lietuvos Respublikos Aplinkos apsaugos departamento 1992 m. kovo 23 d. įsakymu Nr. 30.

Apibūdinimas

Riedulys nuolaidžiais šonais, turi įskilimų, nuskaldytų vietų, yra apaugęs žaliomis samanomis, gausiai apkritęs eglių skujomis. Manoma, kadaise jis buvo atkasinėjamas, nes greta yra išlikusi nedidelė žemių sąvarta. Vienas riedulio galas remiasi į dvi storas egles. Atokiau nuo riedulio (į miško gilumą), eglyno žemesnėse vietose, apstu seniai apleistų duobių, kuriose buvo kastas molis plytoms gaminti (taip atsirado ir Cegelnios miško pavadinimas). Apie riedulį gausiai želia kiškio kopūstai, avietės, nedideli lazdynų krūmai ir kitokie sąžalynai. Apsaugos zonos riboženklių sąžalynuose nematyti.
Trutnovas

Istorija

Trutnovas įsikūręs ant XII a. slavų gyvenvietės, vadintos Úpa, pagal šalia tekančią upę. Pirmą kartą paminėta 1260 m. Gyvenantys vokiečiai gyvenvietę pavadino Trautenau, iš kurio kilo dabartinis miesto pavadinimas. Iki 1945 m., vokiečiai sudarė gyventojų daugumą.
Kraukliai

Aplinkinės gyvenvietės

Nemunėlio Radviliškis – 3,8 km
Šilagala – 1,2 km
Jokūbiškis – 3 km
Bėčiūnai (Biržai) – 1,7 km
Bliūdžiai (Biržai) – 2,3 km
Ločiai – 2 km
Razališkis – 3,3 km
Dagiškis – 2,6 km
BIRŽAI – 20 km
Lujėnai I – 3,2 km
Atlantiko departamentas

Geografija

Departmentas išsidėstęs pajūrio žemumoje, einant į pietus paviršius kyla. Aukščiausia vieta – Cerro Alto 523 m. Klimatas karštas ir ganėtinai sausas. Per departamentą teka Magdalenos upė.
Algirdas Dovydėnas

Biografija

1948 m. su motina buvo ištremtas, 1948–1956 m. augo tremtyje Krasnojarsko krašte. 1956 m. grįžęs į Lietuvą, mokėsi ir 1962 m. baigė vidurinę mokyklą rusų kalba. 1962–1971 m. studijavo LSSR dailės institute vitražo dailę (dėstytojai Algimantas Stoškus ir Kazys Morkūnas). Studijų metais 1964–1967 m. atliko privalomąją karinę tarnybą sovietinėje kariuomenėje.
Po studijų dirbo reklamos dailininku, buvo paminklų restauravimo dirbtuvių vitražų restauratorius, restauravo Vilniaus Šv. Jonų bažnyčios vitražus. Nuo 1990 m. Vilniaus dailės akademijos dėstytojas, nuo 1994 m. docentas, nuo 2003 m. Monumentaliosios dailės katedros vedėjas, einantis profesoriaus pareigas, nuo 2005 m. Vaizduojamosios ir taikomosios dailės fakulteto dekanas.
Nuo 1973 m. dalyvavo parodose Lietuvoje ir užsienyje; 1993 m. surengta individuali paroda Pasvalyje. Nuo 1976 m. Lietuvos dailininkų sąjungos narys. Nuo 1999 m. jo iniciatyva rengiami tarptautiniai vitražo simpoziumai Vilniaus dailės akademijoje.
Jachtininkas, 1988 m. SSRS jūros jachtų lenktynių (II vieta) ir tarptautinės regatos Varnemiundėje (Vokietija, I vieta) dalyvis.
Žmona keramikė Nora Blaževičiūtė.

Kūryba

Kūrė plonastiklius vitražus interjerams ir vitražines kompozicijas. Vitražai tektoniškos, motyvais ir stilistika su architektūra susietos kompozicijos. Ankstyvieji kūriniai realistiniai, vėlesni – sąlygiškesnio, ornamentinio pobūdžio, sudaryti iš spalvoto stiklo ritmiškų segmentu.
Jaunystei žydint

Jaunystei žydint – iliustruotas pozityviosios ir praktiškos krikščioniškos minties žurnalas, leistas 1936–1940 m. Šiauliuose.

Istorija

Leidėja ir redaktorė Dorotėja Inkėnaitė. Ėjo kartą per tris mėnesius. Skirtas evangelikų bendruomenės tikybos reikmėms. Spausdino pamokslus, rašė apie evangelistų bendruomenės gyvenimą. Skelbė daugiausia verstus rašinius. Išėjo 11 numerių. Spausdino Vilniaus spaustuvė Kaune.
Jon Bon Jovi

Ankstyvieji metai

Jon Bon Jovi gimė katalikiškoje šeimoje Pert Ambojuje, Naujajame Džersyje, JAV. Kartu su juo augo du broliai – Anthony ir Metthew, jis yra italų kilmės amerikietis.
Paauglystėje vaikinas dažnai praleidinėdavo pamokas, kad galėtų užsiiminėti muzikine veikla. Būdamas 16-os metų, su vietinėmis grupėmis grodavo klubuose. Kartu su David Bryan (grupės Bon Jovi nariu) muzikavo ritmenbliuzo grupėje „Atlantic City Expressway“, taip pat rengdavo pasirodymus su grupėmis „The Rest“, „The Lechers“ ir „John Bongiovi and the Wild Ones“.
„Power Station“ muzikos įrašų studijoje, Jon kartu su Hugh McDonald (dabartiniu Bon Jovi bosistu) ir Dave Sabo (dabartiniu hard roko grupės Skid Row nariu) įrašė savo kūrybos dainą „Runaway“. Įrašą nunešė į vietinę Niujorko radijo stotį „WAPP-FM“, kurios didžėjus sutiko transliuoti „Runaway“. Netrukus ši daina tapo vietiniu radijo hitu ir Jon pavyko gauti kontraktą su „Mercury Records“. Tada jis nusprendė suburti pastovią grupę, į kurią pakvietė gitaristą Richie Sambora, pianistą David Bryan, bosistą Alec John Such bei būgnininką Tico Torres. Grupė pasivadino Bon Jovi.

Solo karjera

1990 m. Jon Bon Jovi išleido debiutinį solo albumą „Blaze of Glory“, kuris panaudotas filmo „Young Guns II“ garso takeliui. Albumas palankiai įvertintas kritikų ir klausytojų, du kartus tapo platininiu. Titulinis singlas, „Blaze of Glory“, pasiekė #1 vietą JAV Billboard Hot 100 tope, buvo nominuota Oskaro statulėlei bei laimėjo Auksinį gaublį.
1997 m. išleistas antrasis atlikėjo solinis albumas „Destination Anywhere“, tapęs sėkmingu Europos šalyse bei padėjęs jam gauti BRIT ir MTV Europos muzikos apdovanojimą.

Aktoriaus karjera

Jon suvaidino vaidmenis tokiuose filmuose kaip „Mėnesiena ir Valentinas“,„Pagrindinis vaidmuo“, „Žolytė“, „Nesižvalgant atgal“, „Vampyrai. Mirusieji“, „U-571“, „Sėkmė avansu“, „Verkiantis vilkas“ ir kt. Nusifilmavo televizijos serialuose „Seksas ir miestas“, „Eli Makbyl“.

Asmeninis gyvenimas

1989 m., koncertinio turo „New Jersey“ pertraukos metu, Jon Las Vegase slaptai vedė mokyklos laikų mylimąją Dorothea Hurley. Pora kartu gyvena iki šiol bei augina keturis bendrus vaikus: Stephanie Rose, Jesse James, Jake ir Romeo.
Jon kartu su Richie Sambora yra amerikietiškojo futbolo komandos „Philadelphia Soul“ savininkas. Taip pat jis yra komandos „New York Giants“ gerbėjas.
Kostanajaus sritis

Geografija

Kustanajaus sritis yra prie Rusijos sienos ir šių Rusijos sričių – Orenburgo, Čeliabinsko, Kurgano, yra šalia Uralo kalnų. Taip pat yra kaimynė šioms Kazachstano sritims: Aktiobės, Karagandos, Astanos ir Šiaurės Kazachstano.
Srityje teka Tobolas, Turgajus, Ubaganas ir mažesnės upės. Gausu ežerų, didžiausi ežerai yra Kušmurunas, Sarykopa, Žarmanas, Aksuatas.
Lietuvių radijo žurnalas

Lietuvių radijo žurnalas (lenk. Litewski Magazyn Radiowy) – Lenkijos lietuviams skirta radijo laida, kurią transliuoja Balstogės radijas tris kartus per savaitę. Bendra laidų trukmė – 60 minučių per savaitę.

Istorija

Lenkijoje pirmąsias lietuviškas radijo laidas buvo galima išgirsti 1990 m., kai, Lietuvai paskelbus Nepriklausomybę, Balstogės radijas nuo kovo 1 d. ėmė transliuoti dvi po 30 minučių trunkančias savaitines programas. 1991 metais Balstogės radijuje susikūrė Tautinių mažumų programų redakcija ir Lenkijos ukrainiečiams, baltarusiams ir lietuviams skirtos laidos tapo dažnesnės bei ilgesnės. Šiandien lietuviškos radijo laidos girdimos antradieniais ir ketvirtadieniais (po 15 min.) bei sekmadieniais (po 30 min.). Galima klausytis žinių apie bendruomenės gyvenimą, komentarus aktualiomis temomis ir muzikinę dalį. Programą ruošia žurnalistai Robertas Slovikas, Rūta Burdinaitė ir Zita Vasiliuk. Laidos visada būna originalios, temos nesidubliuoja su Lietuvos radijo ir Lenkijos valstybinio radijo programomis, vengiama politikavimo. Lietuvių radijo žurnalas girdimas visoje šiaurės Lenkijoje, jį skleisti eteryje padeda ir ant Kšemianuchos kalno stovintis radijo retransliacijos bokštas.
Čiantla

Istorija

Čiantla 1881–1885 m. buvo departamento centru.
Knišino karalių rūmai

Istorija

Pusiau medinius-mūrinius rūmus su aplink supančiu parku XVI a. viduryje pastatė Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės ir Lenkijos karalystės karalius Žygimantas Augustas. Rūmų architektas buvo Hiob Bretfus, kuris panašiu metu vadovavo ir Tikocino pilies statyboms. Šie rūmai buvo vieni iš labiausiai mėgstamų karaliaus Žygimanto Augusto. Rūmai buvo įrengti ir kaip gynybinė tvirtovė. Rūmų apylinkėse vykdavo karališkosios medžioklės. Kai atvykdavo karalius rūmų viduje buvo pakabinami arasai, kurių buvo apie 350. Kai karalius išvykdavo arasai būdavo pervežami į Tikocino pilį. Iš viso karalius lankėsi šiuose rūmuose 22 kartus, iš kurių ilgiausia viešnagė užtruko 495 dienas. 1572 m. liepos 7 d. karalius ir mirė šiuose rūmuose. 1580 m. rūmai atiteko Abiejų Tautų Respublikos kancleriui Jonui Zamoiskui. 1630 m. atiteko princui Vladislavui, nuo 1632 m. karaliui Vladislovui Vazai. XIX a. antrojoje pusėje dailininkas Napoleonas Orda nutapė rūmų griuvėsius.
Viktoras Ševaldinas

Biografija

Baigė Ivanovo energetikos institutą. 1971–1982 m. Leningrado Atominės elektrinės meistras, Šilumos matavimo ir automatikos cecho inžinierius, energetikas, 4 – ojo bloko pamainos viršininko pavaduotojas. 1982–1986 m. Ignalinos atominės elektrinės pamainos viršininkas, 1986–1991 m. vyriausiojo eksploatavimo inžinieriaus pavaduotojas, 1991–2010 m. IAE generalinis direktorius. 2010–2011 m. IAE generalinio direktoriaus patarėjas.
Nuo 1990 m. Lietuvos demokratinės darbo partijos, nuo 2001 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Visagino skyriaus narys.
1995–2000 m. Visagino savivaldybės tarybos narys.
Walsall FC

Istorija

Klubas įkurtas 1888 metais, kai buvo kartu sujungti Walsall Town FC ir Walsall Swifts FC klubai.
Zigmantas Balčytis

Biografija

1960–1968 m. mokėsi Žemaitkiemio aštuonmetėje, 1968–1971 m. Šilutės 1-oje vidurinėje mokykloje. 1971–1976 m. Vilniaus universiteto Finansų ir apskaitos fakultete studijavo ekonominės kibernetikos specialybę, įgijo ekonomisto matematiko kvalifikaciją.
1976–1978 m. LSSR maisto pramonės ministerijos Projektavimo konstravimo biuro inžinierius. 1978–1984 m. LLKJS darbuotojas. 1984–1989 m. LSSR filharmonijos direktoriaus pavaduotojas. 1989–1991 m. Lietuvos profesinių sąjungų reikalų valdytojas ir mokymo centro direktorius. 1992–1994 m. Vilniaus asfaltbetonio gamyklos direktorius. 1994–1996 m. Vilniaus apskrities valdytojo pavaduotojas. 1996–2000 m. Lietuvos ir Vengrijos bendros įmonės „Lithun“ generalinio direktoriaus pavaduotojas. 2004 m. Vilniaus Gedimino technikos universiteto Transporto vadybos katedros lektorius.
2003 m. labdaros ir paramos fondo „Padėkime kitiems“ steigėjas. Nuo 2004 m. Lietuvos rankinio federacijos prezidentas.
Žmona – Severina Balčytienė. Turi sūnų Donatą (g. 1981 m.) ir dukrą Kamilę (g. 1988 m.).

Politinė veikla

1995 m. kovo-gegužės mėn. Vilniaus miesto savivaldybės tarybos narys. 2000–2004 m., 2004–2008 m. ir 2008–2009 m. LR Seimo narys.  Algirdo Brazausko ir Gedimino Kirkilo Vyriausybėse – 2001–2005 m. LR susisiekimo ministras, 2005–2007 m. LR finansų ministras. 2006 m. birželio-liepos mėn. laikinai ėjo LR ministro pirmininko pareigas.  Nuo 2009 m. liepos mėn. Europos Parlamento narys, Socialistų ir demokratų pažangiojo aljanso frakcijos narys. 
Nuo 1990 m. Lietuvos demokratinės darbo partijos, nuo 2001 m. LSDP Vilniaus skyriaus narys, nuo 2005 m. LSDP pirmininko pavaduotojas, 2008–2009 m. LSDP frakcijos Seime seniūnas.
Vladimiras Volčiok

Biografija

1980 m. baigė Grigiškių vidurinę mokyklą, mokėsi Vilniaus technologijos technikume. 1992 m. baigė Vilniaus universiteto (VU) Teisės fakultetą.
1981–1983 m. tarnavo tarybinėje armijoje. 1985–1991 m. Trakų rajono Buitinio gyventojų aptarnavimo kombinato fotografas. 1991 m. kovo – rugpjūčio mėn. Trakų rajono žemės ūkio įmonės „Pergalė“ juristas, 1991–1996 m. Trakų rajono Žemėtvarkos skyriaus Karijotiškių agrarinės reformos tarnybos viršininkas, 1994-1995 m. Trakų rajono savivaldybės juristas, 1997–2004 m. Vilniaus apskrities viršininko administracijos Trakų rajono žemėtvarkos skyriaus vyr. specialistas, 2004 m. UAB „Golbena“ direktoriaus pavaduotojas; 2000–2004 m. Seimo, 2004–2008 m. Seimo narys.
2000–2003 m. ir 2003–2004 m. Trakų rajono savivaldybės tarybos narys, valdybos narys, kolegijos narys.
1999–2003 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Trakų rajono skyriaus narys. Nuo 2003 m. Darbo partijos narys.
2002–2003 m. Lietuvos tradicinio karatė do federacijos viceprezidentas.
Žmona Liudmila, vadybininkė. Dukros Darja ir Aleksandra.
Ferdinand Porsche

Ferdinandas Poršė (Ferdinand Porsche; 1875 m. rugsėjo 3 d. – 1951 m. sausio 30 d.) – austrų automobilių inžinierius. Jis geriausiai žinomas dėl jo sukurto „Volskwagen Kaefer“ modelio ir jo indėlio į Vokietijos tankų modelių Tiger I, Tiger II ir Elefant plėtojimą. Adolfas Hitleris apdovanojo F. Poršė Vokietijos nacionaliniu apdovanojimu už meno ir mokslo sričių plėtojimą 1937 m.
Ferdinando Poršė sūnus Ferry Porsche pradėjo gaminti automobilius, pažymėtus „Porsche“ prekiniu vardu.

Biografija

Ferdinandas Poršė gimė 1875 m. rugsėjo 3 d. vokiškai kalbančioje šeimoje Vratislavice, buvusioje Austrijoje–Vengrijoje. 1893 m., sulaukęs aštuoniolikos metų, dirbo elektrinių automobilių gamykloje. Šioje gamykloje suprojektavo pirmąjį savo automobilį – elektromobilį, varomą keturiais ratais. F. Poršė buvo paskirta sukurti antrąjį automobilį. Tai buvo hibridinis automobilis, kurio benzininis variklis suko generatorius, o šie tiekė elektrą kiekvieno rato varikliams.
1902 m. F. Poršė pašauktas į armiją, kur dirbo asmeniniu Austrijos erchercogo Ferdinando vairuotoju.
Vėliau Vokietijos automobilių gamintojas „Daimler“ įdarbino jį vyresniuoju konstruktoriumi. Nors „Daimler“ tuo metu gamino karo techniką, F. Poršė buvo atsakingas už lenktyninių automobilių projektavimą.
1930 m. F. Poršė paliko Vokietijos automobilių gamintoją „Daimler“ ir pradėjo projektuoti automobilius pats. Ryškiausias pavyzdys – palankios kainos, nedidelis, lengvas, priekiniais ratais varomas automobilis patraukė Hitlerio dėmesį. Taigi Poršė dizainas tapo „Volkswagen Kaefer“ veidu.
Karo metu F. Poršė projektavo karines mašinas, bene žinomiausias pavyzdys – 185 tonas sveriantis tankas „Tiger“.
Karo pabaigoje F. Poršė buvo paprašytas tęsti „Volkswagen“ projektavimą Prancūzijoje. Tačiau dėl šalies valdžios ir vietinių autoindustrijos lyderių ginčų projektas buvo atidėtas. 1945 m. gruodžio 15 d. Ferdinandas Poršė, jo sūnus Ferry Porsche ir Anton Piëch buvo suimti kaip karo nusikaltėliai. Ferry Porsche buvo paleistas, tačiau kiti du buvo įkalinti Dižono kalėjime 20 mėnesių.
Ferry Porsche pradėjo gaminti ir pardavinėti automobilius, pažymėtus „Porsche“ vardu („Porsche 356“). Kai Ferdinandą Poršė paleido iš kalėjimo Prancūzijoje, jis kartu su sūnumi tęsė „Porsche“ automobilių gamybą.
Ferdinandas Poršė mirė 1951 m. sausio 31 d.
1996 m. F. Poršė buvo įtrauktas į „Tarptautinę motosporto garbės lentą“, o 1999 m. jis laimėjo „Amžiaus automobilių kūrėjo“ apdovanojimą.