google/wiki40b huggingface dataset:
Ikšvakų dinastija (Andhra)

Istorija

Daugybė įrašų teigia, kad Andhros Ikšvakai buvo atšaka garsios Ikšvakų dinastijos, kadaise valdžiusios Košalą. Legendos teigia, kad šios dinastijos palikuonys laivais migravo į pietus, ir, sužavėti šių kraštų grožio, išsilaipino Andhroje ir čia apsigyveno.
Metraščiai teigia, kad dinastija valdė 100 metų ir jai priklausė 7 valdovai, tačiau tik keturių jų vardai yra žinomi. Valdovai titulavosi mahatalavara. Jų valstybė ne kartą kovojo su abhirais vakaruose, ir gali būti, kad šie ir sunaikino šią dinastiją apie 278 m. Vėliau teritorijoje įsigalėjo brihatpalajanai.

Kultūros pasiekimai

Nors ikšvakai valdė telugų gyvenamas sritis, valstybėje naudojama kalba buvo sanskritas.
Valdovai buvo budizmo propaguotojai. Ypač čia pasižymėjo karališkosios dinastijos moterys, kurios pastatydino šventyklų ir vienuolynų kompleksus sostinėje. Tuo metu Andhra tapo svarbiu budizmo centru ir per savo uostus palaikė glaudžius santykius su Šri Lanka.
Teisės akto projektas

Teisės akto projektas - norminio (t. y. nustatančio teisės normas) arba individualaus teisės akto (teisės taikymo akto) ruošinys; projektas. Pagal teisinę galią gali būti įsakymo, sprendimo, nutarimo, įstatymo projektas ir kt.

Rengėjai

Pasiūlymus dėl teisės akto projekto rengimo turi teisę teikti įvairūs asmenys.
Teisės akto projekto paskirtį ir jo rengimo užduotį turi teisę nustatyti asmenys, turintys įstatymų leidybos iniciatyvos teisę Seime, taip pat teisėkūros proceso subjektai pagal teisės aktuose nustatytą kompetenciją.
Teisės akto projekto rengėjais gali būti teisėkūros proceso subjektų paskirti ar konkurso tvarka parinkti asmenys ar jų grupė, taip pat asmuo arba asmenų iniciatyvinė grupė. Į teisės akto projekto rengimą gali būti įtraukti institucijų, kurios derins teisės akto projekto nuostatas, ir subjektų, kurie įgyvendins ir kuriems bus taikomas teisės aktas, atstovai, taip pat gali būti įtraukti ir mokslininkai.
Atlyginimo už teisės aktų rengimą ir ekspertizę komisijų ir darbo grupių, kurias sudaro Seimas, Seimo valdyba, Respublikos Prezidentas, Vyriausybė ar Ministras Pirmininkas, nariams tvarką Lietuvoje tvirtina Vyriausybė.
Operacija Osen

Operacija „Osen“ (rus. Операция «Осень», liet. „Ruduo“) – Lietuvos TSR 1951 m. rudenį įvykdyta trėmimo operacija, per kurią į atokius TSRS rajonus ištremtos 5139 šeimos (20357 žmonės).

Pasiruošimas

Okupacinė sovietų valdžia, siekdama greičiau pabaigti priverstinę kolektyvizaciją LTSR, 1951 m. rudenį pradėjo organizuoti kolektyvizacijai nepasiduodančių ūkininkų trėmimo operaciją. 1951 m. rugsėjo 5 d. TSRS Ministrų Taryba priėmė nutarimą „Dėl buožių su šeimomis iškeldinimo iš Lietuvos teritorijos“. Potvarkį pasirašė TSRS Ministrų Tarybos Pirmininkas Josifas Stalinas ir Ministrų Tarybos reikalų valdytojas Michailas Pomaznevas. Potvarkiu nutarta „visiems laikams iškeldinti į Krasnojarsko kraštą ir Tomsko sritį apie 4000 priešiškai prieš kolūkius veikiančių buožių su šeimomis“. Rugsėjo 6 d. įvyko LTSR MGB vadovybės posėdis ir instruktažas. Tremiamųjų sąrašus pavesta sudaryti vietinei administracijai ir partijos komitetams. Iki rugsėjo 28 d. MGB sričių valdybos parengė sąrašus, kuriuose 4215 šeimų (14950 žmonių) surašyti kaip buožės, nors į kolūkius įstoję buvo daugiau nei pusė jų. Sudaryti pagrindiniai (4007 ūkininkai su šeimomis) bei rezerviniai (998 ūkininkai su šeimomis) tremiamųjų sąrašai. Sąrašus patvirtino LTSR Ministrų Taryba. Rugsėjo 29 d. LKP(b) CK sekretorius Antanas Sniečkus pasirašė nutarimą „Dėl buožių ir jų šeimų iškeldinimo iš Lietuvos SSR teritorijos“: „iškeldinti už Lietuvos SSRS ribų maždaug 4000 buožių su šeimomis, kenkiančių kolūkiams“. MGB pavesta atlikti trėmimų operaciją, sričių komitetų sekretorius – Danijilą Šupikovą, Eduardą Ozarskį, Kazimierą Liaudį ir Motiejų Šumauską – organizuoti propagandinę kampaniją.
Kadangi nuo sąrašų patvirtinimo rugsėjo 29 d. iki trėmimo pradžios spalio 2 d. tepraėjo kelios dienos trėmimai pradėti nesudarius formalių trėmimo bylų. Trėmimo bylos sudarytos jau po ištrėmimo.
Europos teisės magistras

Europos teisės magistras (lot. Magister Legum Europae, MLE, LL.M. Eur.; pažodžiui - Europos teisių mokytojas) – kvalifikacinis teisės magistro laipsnis, suteikiamas baigus podiplomines studijas Europos (ES, ES valstybių) teisės bei Europos studijų (European Studies) srityje. Studijų programa, struktūra panaši kaip ir LL.M. programos atveju.
Greta ES teisės studijų gilinamasi į ES šalių teisines sistemas, nagrinėjama politinė, ekonominė bei socialinė santvarka. Studijos baigiamos kvalifikaciniu magistro egzaminu. Kai kuriuose universitetuose privalomas studijų semestras užsienio aukštojoje mokykloje.
Ptujus

Istorija

Romėnai įkūrė įtvirtinimus I a. Rašytiniuose šaltiniuose miestas pirmą kartą paminėtas 69 m. Viduramžiuose jis tapo vienu svarbiausių ekonominių centrų Europoje. Miesto teisės suteiktos 977 m. 1376 m. miestui buvo suteikta teisė rengti turgus. Miestas klestėjo iki turkų atakų XVI–XVII a. Po jų Ptujus prarado savo reikšmę kaip prekybos centras.
Gustavas Čechovičius

Biografija

Rusijos imperijos kariuomenės kapitonas. Prasidėjus sukilimui, tapo Švenčionių apskrities sukilėlių kariniu viršininku. Prie Strūnaičio suorganizavo sukilėlių būrį, su juo išvyko į Naročiaus ežero apylinkes, kur susijungė su brolio L. Čechovičiaus būriu. 1863 m. [[birželio mėn. kovėsi prie Liubkų (Baltarusija). Veikė Švenčionių, Vilniaus apskrityse. Susijungęs su K. Jasevičiaus būriu rugpjūčio 28 d. kovėsi prie Lavoriškių, rugsėjo 15 d. prie Klevyčios, rugsėjo 29 d. – prie Rūdiškių ir Pirčiupiu, spalio 19 d. – prie Rūdninkų, spalio pab. – tarp Seirijų ir Lazdijų. Su būreliu likusių gyvų kovotojų pasitraukė į Augustavo miškus, vėliau į užsienį.
Briedžių sala

Briedžių sala (dar vad. Šv. Elenos sala) yra viena iš salų, kurios priklauso Nemuno deltai. Ši sala yra šalia Rusnės salos, Šilutės rajone. Sala yra negyvenama.
Eugenijus Butkus (1951)

Biografija

1974 m. baigė Vilniaus universitetą. 1995 m. habilituotas fizinių mokslų daktaras.
1974–2017 m. Vilniaus universiteto dėstytojas; 1991–1996 m. Chemijos fakulteto Organinės chemijos katedros vedėjas; nuo 1997 m. profesorius; 2013–2015 m. Vilniaus universiteto Mokslo reikalų prorektorius. 2003–2013 m. Lietuvos mokslo tarybos pirmininkas.
2016–2017 m. Vilniaus universiteto Gyvybės mokslų centro valdybos pirmininkas.
Nuo 2017 m. švietimo ir mokslo ministro patarėjas.

Mokslinė veikla

Pagrindiniai moksliniai darbai iš statinės ir dinaminės stereochemijos, organinių reakcijų mechanizmo tyrimų, biciklinių ir policiklinių junginių sintezės. Parašė mokomųjų knygų.
Rintė

Rintė (rumbė) – praeityje kiekvienuose namuose plačiai naudotas namų apyvokos daiktas, rinčiuota (dantyta) siaura pailga lentelė, kurios pagalba moterys skalbė skalbinius, taip pat juos išdžiovintus lygindavo, raičiodamos volelį – kočėlą, kočėtuvę. Rintę spaudžiant ir stumiant, kočėlas su audiniu sukdavosi ir skalbiniai išsilygindavo. Rankomis išgręžtais skalbiniais apvyniodavo kočėlą ir rinte kočiodavo tol, kol „išspausdavo“ visus nešvarumus.
Rintė buvo gaminama iš kietos medienos su rankena viename ilgos lentelės gale (kartais – viršutinėje dalyje). Darbinėje, lygiu paviršiumi plokštumoje buvo išpjaustomi skersiniai užapvalinti „randai“. Priešinga rintės pusė dažniausiai likdavo lygi, neretai buvo pagražinama raižiniais ar piešiniais, geometriniu ar augaliniu ornamentu. Įvairiuose regionuose skyrėsi išpjovų forma ir dydis, įnagio dekoras. Puošnioji pusė kartais įgydavo reljefišką formą, kuri kočiojant tarnaudavo kaip papildoma atrama kitai rankai.

Lietuvoje

Mediniai įrankiai baltiniams, audiniams lyginti, kočioti lietuvių buityje naudoti iki XX a. vidurio. Buvo įprasta merginoms ar jaunamartėms dovanoti moteriškų darbų įnagius, išdailintus, išpuoštus raižytais ornamentais, ženklais, inicialais. Kadangi nemažai moteriškų darbų būdavo atliekama talkomis arba draugėje, buvo svarbu nepamesti, išskirti savąjį darbo įnagį. Keičiantis buities sąlygoms šie darbo įrankiai tapo tik praeitį liudijančiais eksponatais, jų gaminimas nutrūko. šiandien senuosius moterų darbo įrankius – kultuves, kočėlus su rintėmis – naujam gyvenimui prikelia folklorinių ar etnografinių ansamblių instrumentalistai, sukuriantys originalų medinių instrumentų skambesį, žaismingą ritmiką. Rinte grojama per jos išpjaustytą kočiojimo paviršių braukant mediniais šaukštais ar lazdelėmis.
Mockava

Istorija

Mockava Punsko parapijos kaimų sąrašuose minima nuo 1744 m. Vietovė atsirado anksčiau už Sangrūdą. XIX a. 1-ojoje pusėje iki 1842 m. priklausė rusų generolui Suvorovui, po jo mirties drauge su Sangrūda perėjo pulkininkui K. Svidai. Prie dvaro buvo kaimas Mockai. Mockavoje 1868 m. rusai įkūrė valsčiaus centrą, arklių sustojimo punktą ir smuklę. Nepriklausomybės pradžioje apie 1919 m. Mockavos valsčius buvo panaikintas ir buvusiuose valsčiaus valdybos namuose įkurdinta mokykla. Apie 1922-1925 m. Mockavos dvaras, kurį tuo metu valdė ponas Svida, buvo išparceliuotas. Žemės atiteko naujai parapijai. Dvare Svida turėjo biblioteką. Po tėvo mirties Mockų dvarą valdė jo sūnus verslininkas Karolis Svida. Prieš Antrąjį pasaulinį karą Mockavos-Mockų apylinkėse buvo 40 ūkių ir gyveno apie 250 gyventojų.
Čarlio Vilsono karas (filmas)

Siužetas

Kongreso narys Čarlis Vilsonas, viskio ir gražių padėjėjų mėgėjas, gyvena nerūpestingo lobisto gyvenamą. Vienintelė jo problema − išvengti prokuratūros, dėl viešo kokaino vartojimo. Tuo metu TSRS įveda savo armiją į Afganistaną. Sena Vilsono pažįstama politikė, gražuolė Džoana Hering, priverčia jį nuvykti į Pakistaną, susitikti su šalies prezidentu, bei aplankyti pabėgėlių stovyklas. Sukrėstas pamatytų vaizdų, Vilsonas nusprendžia padaryti viską, kas padėtų afganų pasipriešinimui. Ypač jį domina galimybės kovoti su rusų malūnsparniais Mi-24, kurie sėjo mirtį Afganistane. Grįžęs į Vašingtoną, Vilsonas susitinka su CŽV karininku G. Avrakotu ir jo grupe. Kartu jie sukuria finansavimo ir ginklų tiekimo Afganistano kovotojams schemą (operacija „Ciklonas“). Per kelerius metus finansavimo mastai nuo 5 mln. dolerių išauga iki 500 mln. Už šiuos pinigus perkami šiuolaikiniai ginklai, tarp jų ir raketos FIM-92 Stingeriai, kuriais galima numušti Mi-24.
Filmas baigiasi pesimistine gaida: po TSRS armijos išvedimo iš Afganistano, Kongresas nutraukia Afganistano programos finansavimą.

Filmas Rusijoje

2008 m. vasario pradžioje tapo aišku, kad Rusijoje šis filmas nebus rodomas. BBC duomenimis, filmo teises nupirko Universal Pictures International (UPI) Russia. Kaip žurnalistams paaiškino UPI platinimo skyriaus vadovė Vlada Jefimova, filmas buvo išimtas dėl „filmo kryptingumo“, kur TSRS parodyta ne iš pačios geriausios pusės.
Pasaulio tautų teisuolis

Pasaulio tautų teisuolis (angl. Righteous among the Nations, hebr. חסיד אומות העולם) – tai garbės vardas, kurį suteikia Izraelio valstybė kitų šalių piliečiams, gelbėjusiems holokausto aukas.

Teisuolių įvertinimas

Įrodymų dėl Pasaulio Tautų teisuolio vardo suteikimo pradedama ieškoti tik tuomet, kai kreipiasi  pats išgelbėtas žydas arba jo vaikai, anūkai ar giminaičiai. Pasaulio tautų teisuoliai pagerbiami įteikiant jiems specialius diplomus, medalius. Šiais medaliais įvertinami asmenys, per Antrąjį pasaulinį karą labai rizikingomis aplinkybėmis gelbėję persekiojamus žydų tautybės asmenis, kuomet už tokią pagalbą mirtis grėsė ne tik gelbėtojui, bet ir jo šeimai. 1953 m. Izraelyje specialiu Kneseto nutarimu buvo įkurtas „Yad Vashem“ Holokausto ir didvyriškumo atminties institutas, kuris žydų gelbėtojams suteikia Pasaulio tautų teisuolio vardus, apdovanoja medaliu ir jų garbei Izraelyje esančioje Teisuolių alėjoje (nuo 1962 m.) pasodina medį. Pasaulio tautų teisuoliams taip pat suteikiama privilegija ant Teisingumo sienos „Yad Vašemo“ Teisingumo sode Jeruzalėje iškalti savo vardą. Visame pasaulyje iki 1999 m. Teisuolio vardai buvo suteikti 16 540 žmonėms.

Lietuvoje

Pagal „Yad Vashem“ 2019 m. sausio 1 d. duomenis Teisuolių sąraše buvo 24811 žmonių, iš jų – 891 Lietuvos piliečiai. Ilgą laiką žydų gelbėjimo faktai Lietuvoje buvo nutylimi. Nors Tarptautinė studijų apie Holokaustą mokykla „Yad Vashem“ žydus gelbėjusius asmenis pradėjo apdovanoti jau nuo 1963 m., šios tautybės asmenis išgelbėję Lietuvos gyventojai tai nustojo slėpti tik po 1990 m.  Lietuvai atkūrus Nepriklausomybę. Tik tuomet Lietuvoje Teisuolių galėjo pradėti ieškoti per Holokaustą išgyvenę žydai, jų vaikai. Daugelis žydų gelbėtojų, pripažintų Pasaulio tautų teisuoliais, yra gavę ir Lietuvos Valstybės apdovanojimą – Žūvančiųjų gelbėjimo kryžių.
Viežbiškės

Istorija

Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. 1975-1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.
Guntuliai

Istorija

Pirmą kartą kaimas paminėtas 1607 m. didikų Radvilų valdų aprašyme. Po 1863 m. sukilimo carinė valdžia į Samaros guberniją Čiornaja Padinos kaimą ištrėmė Joną Čiegį(Joną Čegį) su žmona Rozalija ir vaikais: Vincu, Juozu, Jonu ir Mykolu. 2007 m. kaimo gyventojų atminimui verslininkas Kęstutis Vasauskas pastatė atminimo kryžių.
Augalų genų bankas

Augalų genų bankas (AGB) – Lietuvos Respublikos aplinkos ministerijos administruojama biudžetinė įstaiga, kurios paskirtis įgyvendinti gamtos išteklių naudojimo politiką, koordinuoti augalų nacionalinių genetinių išteklių išsaugojimo ir tyrimo darbus ir saugoti augalų genetinę medžiagą. Buveinės adresas – Stoties g. 2, Akademija, LT-58343 Kėdainių rajonas.

Sėklų saugojimas

1997 m. Šiaurės šalių genų bankas suteikė finansinę paramą ir Nacionaliniame augalų genetinių išteklių koordinaciniame centre, Lietuvos žemdirbystės institute buvo įkurta ilgalaikė sėklų saugojimo saugykla. Nuo 2004 m. saugykla priklauso Augalų genų bankui. Sėklos į Augalų genų banką priimamos kiekvienais metais, vieną kartą per metus. Remiantis AGB nuostatomis sėklos turi būti išvalytos, neligotos, nepažeistos kenkėjų bei ne mažesnio kaip 75 % daigumo.
2017 m. saugykloje laikyta 3318 pavyzdžių iš 201 augalų rūšių.
Rumunijos futbolo supertaurė

Rumunijos futbolo supertaurė – futbolo trofėjus, dėl kurio nuo 1994 metų kasmet varžosi šalies čempionai ir taurės laimėtojai.
Konditerija

Konditerija – cukriniai ir miltiniai saldumynai. Pagrindinės žaliavos naudojamos konditerijoje yra šios: miltai (kviečiai, mažiau kukurūzai, ryžiai, avižos, kt.), cukrus, medus, vaisiai ir uogos, pienas ir grietinėlė, riebalai, kiaušiniai, mielės, krakmolas, kakava, riešutai, maistinės rūgštys, standikliai, kvapiosios medžiagos ir aromatiniai priedai, maisto dažikliai ir kepimo milteliai.

Konditerinių gaminių tipai

Priklausomai nuo panaudotų sudedamųjų dalių, visos konditerijos gaminių rūšys yra suskirstytos į dvi pagrindines grupes: cukriniai ir miltiniai.
Operacija Argo

Santrauka

Per 1979 metų revoliuciją Irane buvęs šalies vadovas pabėga į JAV. Šaliai atsisakius jį išduoti, minia įsiveržia į JAV ambasadą ir paima įkaitais jos darbuotojus. Vis dėlto 6 iš jų pavyksta pabėgti ir pasislėpti Kanados ambasadoriaus namuose. Kadangi bėglių visi ieško, CŽV ima planuoti operaciją jų išgabenimui iš šalies.
CŽV operatyvinis darbuotojas Tonis Mendesas pasiūlo imituoti Kanados kino kompanijos ketinimus Irane kurti kino filmą, o bėgliams apsimesti jo kūrėjais. Tam jis kreipiasi pagalbos į savo pažįstamą Holivudo kostiumų meistrą Džoną Čambersą, kuris suveda jį su prodiuseriu Lesteriu Sigelu. Pastarasis sutinka prisidėti, tačiau tvirtina, kad iraniečiams apgauti paprasto melo neužteks ir reikia viską atlikti taip, tarsi filmas iš tiesų būtų planuojamas kurti.
Per trumpą laiką nusamdomi aktoriai, surandamas scenarijus, kuriamos dekoracijos, sukviečiami žurnalistai ir jiems pompastiškai pristatomas planuojamas fantastinis filmas „Argo“, o Tonis Mendesas su padirbtais Kanados pasais 6 amerikiečiams išskrenda į Iraną. Jam pavyksta susitikti su bėgliais, atlikti visus paruošiamuosius darbus, tačiau paskutiniu metu gauna įsakymą atšaukti operaciją kaip pernelyg pavojingą.
Po ilgų dvejonių ir ginčų su vadovybe Mendesas vis dėlto nusprendžia nepaklusti įsakymui ir tęsti gelbėjimo operaciją.
Fantastika. Detektyvai

Fantastika. Detektyvai (FD) – fantastikos ir detektyvų žurnalas, ėjęs 1989–1994 m. Kaune. Spausdino fantastikos ir detektyvų žanro kūrinius.

Istorija

Įsteigė ir leido M. Giedrys bei leidybinė firma „FD“. Tiražas 1989 m. – 25 000 egz., 1994 m. – 10 000 egz. Išėjo 13 numerių.
Vyr. redaktorius M. Giedrys.
Kortų žaidimas

Kortų žaidimas – bet kuris žaidimas, kuriame naudojamos žaidimo kortos. Tai gali būti tiek tradicinių kortų, tiek ir specifinių (pvz., kolekcionuojamų) žaidimas.
Rytų Majo Kebio regionas

Geografija

Regionas yra savanų gamtinėje srityje. Prateka Logonės, Šario ir Majo Kebio upės, telkšo Fiangos ežeras bei Logonės–Tupurio šlapynės.

Gyventojai

Regionas priklauso Adamavos kultūrinei zonai. Didžioji gyventojų dalis yra smulkiomis čadinėmis kalbomis kalbantys musėjai, masanai, mbarai, kerai, musgumai, kimai (pastarieji kalba Adamavos-Ubangio grupės kalba) ir kt.
Superesyvas

Superesyvas (lot. supersum, superesse 'būti viršuje') – linksnis, reiškiantis buvimą viršuje arba ant ko nors paviršiaus.
Daugumoje kalbų buvimo ant ko nors reikšmė nurodoma prielinksniais, bet keletas kalbų, pavyzdžiui, vengrų, šiam reikalui vartoja atskirą linksnį:
a könyveken 'ant knygos', pažodžiui 'knygos-ant'.
Suomių kalboje superesyvas yra vienas iš vadinamųjų prieveiksminių linksnių, pavyzdžiui:
kaikkialla 'visur' (pažodžiui 'visur-ant')
täällä '(yra) čia' (iš tämä 'šis'; pažodžiui 'šios vietos-ant' )
Lezginų kalboje superesyvas sudaromas su priesagomis -re-l, pavyzdžiui, sew-re-l 'ant lokio'.
Borneo medžių karštligė

Siužetas

Autorius (fotožurnalistas, apkeliavęs daugelį pasaulio užkampių) kartu su fotografu Polu (Paul Bailey) leidžiasi į kelionę po Borneo salą, siekdamas ištyrinėti ten gyvenančias mažai civilizuotas gentis. Jau netrukus po išvykimo iš Pontianako miesto Kapujo upėje sudūžta juos plukdęs laivas. Keliautojai pasiekę gilesnius rajonus niekaip negali rasti vedlių, galinčių pervesti juos per kalnus. Tačiau autorius su draugu dalyvauja vietinių genčių vestuvėse, yra priversti lėbauti drauge su jais. Galiausiai pavykus pradėti kelionę į kalnus juos užklumpa maliarija ir kiti džiunglių siaubai.
Svėdasų Juozo Tumo-Vaižganto gimnazija

Istorija

Pirmoji parapinė mokykla minima nuo 1574 m., vėliau uždaryta. 1777 m. vėl atidaryta parapijos mokykla, kurioje mokėsi 2 bajorų ir 4 miestiečių vaikai. 1781 m. jau buvo 8, 1800 m. – 30, 1811 m. – 40, 1828 m. – 37 mokiniai. Iki 1915 m. Svėdasuose veikė triklasė mokykla, buvo mokoma tik vėlyvo rudens ir žiemos metu, kai pasibaigdavęs gyvulių ganymas. Atskirai buvo mokomi berniukai ir mergaitės. Mergaičių triklasė mokykla vadinta „Saulės“ vardu. Mergaitėms dėstė katalikų tikybą, mokyklą šefavo katalikų klebonas, o berniukams – pravoslavų tikybą, į mokyklą atvykdavo pravoslavų kunigas. Abiejose mokyklose mokoma lietuvių ir rusų kalbomis. Paprastai mergaites mokydavo moteris, o berniukus – vyras. Spaudos draudimo laikotarpiu Svėdasuose, Kunigiškiuose ir kitose aplinkinėse vietovėse veikė slaptos liaudies mokyklos, buvo platinama spauda. 1892 m. Svėdasų slapta mokykla buvo susekta. 1915–1918 m. mokė ir vokiečių kalbos. Po Pirmojo pasaulinio karo buvo mokoma tik lietuviškai.
1925 m. priimtas pradinių mokyklų įstatymas, pagal kurį nustatyta 4 skyrių pradinė mokykla, 1936 m. reforma nustatė 6 metų kursą, mokykla vadinosi „Pragiedrulių“ vardu. Mokykla naudojosi privačių asmenų patalpomis. 1936 m. šešių skyrių pradinės mokyklos 1-3 klasės mokėsi Kapų gatvėje, buvusios klebonijos patalpose. 4 klasė – Šimonių g., Niauraitės name (karo metais sudegė), 5-6 klasės – buvusioje špitolėje. 1937 m. pastatytas šešių skyrių mokyklai tipinis dviaukštis pastatas, kuriame vėliau įkurta vidurinė mokykla. Mokykloje dirbo šeši mokytojai. 1935–1940 m. mokyklos vedėju dirbo Gimbutis, 1940–1941 m. Stasytis. Mokėsi apie 200 mokinių.
Vokiečių okupacijos metais Svėdasuose buvo 6 skyrių mokykla. 1942 m. rugsėjo 1 d. pridėtas 7-as skyrius. 1943–1944 m. įsteigtos 1-2 progimnazijos klasės, 1944–1945 m. pilna progimnazija. 1943–1944 m. mokyklos direktorius buvo Boguslovas Matulevičius, išsilavinęs, baigęs karo mokyklą, mokėjo vokiškai. Vasarą gyvendavo pas dėdę Gurniką Naujasodyje, ten 1944 m. liepos mėnesį esesininkų nušautas. Palaidotas Svėdasų kapinėse. 1943–1944 m. mokyklos patalpose, dabartiniame mokytojų kambaryje buvo įsikūrusi vokiečių žandarmerija. Vokiečių okupacijos metais dirbo mokytojai Obelevičiūtė, Petrulienė, Petrauskienė, Arnaslauskaitė, Eidukaitė-Ragauskienė, Džiugelis, Binkevičiūtė-Pakštienė, Bagdonas, Zarankaitė, Mikulkaitė, Žvirblis. Progimnazijos kapelionu dirbo Fabijonas Kireilis.
1989 m. mokyklai suteiktas Vaižganto vardas. Prie mokyklos stovi medinis S. Karanausko koplytstulpis Vaižgantui.
Pranas Lingys

Biografija

Nuo 1895 m. gabeno draudžiamą Lietuvoje spaudą lietuviškais rašmenimis. 1905–1907 m. revoliucinių įvykių Suvalkijoje dalyvis, Lietuvos socialdemokratų partijos narys. 1905 m. išrinktas Gižų valsčiaus viršaičiu. Už tai 1905–1906 m. kalėjo Kalvarijos kalėjime.
Išėjęs iš kalėjimo emigravo į JAV, 1907–1908 m. buvo aktyvus Amerikos lietuvių socialistų sąjungos (ALSS) narys, bendradarbiavo Amerikos lietuvių spaudoje.
1908 m. grįžęs į Lietuvą atgaivino po represijų išsekusią LSDP organizaciją, buvo LSDP Suvalkijos rajono komiteto narys. 1918–1919 m. priklausė LKP. 1946 m. buvo Gižų kolūkio pirmininkas.
Politologija

Politologija (taip pat politikos mokslas arba politikos mokslai) yra socialinis mokslas nagrinėjantis politikos teoriją ir praktiką, aprašantis ir analizuojantis politines sistemas ir politinį elgesį. Kaip moderni atskira mokslo šaka susiformavo XX a. penktajame dešimtmetyje, iki tol dažniausiai laikyta viena iš filosofijos pakraipų, nors politikos analizės ir filosofijos ištakos siekia antiką ir seniausius laikus. Terminas kilo iš senosios graikų kalbos žodžio polis - „miestas, valstybė“, išvestinis žodis politikos tarp kitų reikšmių turi ir piliečio, dalyvaujančio sprendžiant miesto-valstybės reikalus, prasmę (nesidomintieji valstybiniais reikalas buvo vadinami idiotes).

Tyrimo objektas

Politologija tiria piliečių tarpusavio sugyvenimą ir kaip to sugyvenimo instituciniai, procedūriniai, teisingumo ir moralės aspektai turi būti reguliuojami visuomenės. Svarbiausioms politologijos temoms priskiriamos struktūrinės demokratijos problemos, valstybės valdymo formos ir institucijos, politinės partijos ir socialiniai judėjimai, tarptautiniai santykiai, ekonomikos reguliavimas, politinė filosofija, viešoji nuomonė, žiniasklaida ir rinkiminis elgesys. Svarbi politologijos tyrimų tema yra valstybės ir jos piliečių (pilietinės visuomenės) santykiai.
Politologijos disciplinos apima politinės filosofijos, politinių sistemų, ideologijų nagrinėjimą, žaidimo teoriją, psefologiją (rinkimų sistemos ir rinkėjų elgesys), geopolitiką, komparatyvistinius politinių sistemų tyrimus, globalizacijos studijas, tarptautinius santykius, užsienio politiką, tarptautinę teisę ir tarptautinę politiką, viešąjį administravimą, politinę psichologiją.
Politikos mokslo metodologija yra labai įvairi. Tarp metodologinių prieigų yra klasikinė politinė filosofija, struktūralizmas, biheiviorizmas, racionalizmas, realizmas, pliuralizmas ir institucionalizmas. Priklausomai nuo tyrimo objekto taikomi įvairūs metodai: pirminių šaltinių – istorinių dokumentų ir įrašų nagrinėjimas, naudojimasis antriniais šaltiniais, pvz., moksliniais straipsniais, statistinė analizė, atvejo tyrimas ir modeliavimas.
Aplinkos projektų valdymo agentūra

Veikla

2002 m. prie Lietuvos Respublikos aplinkos ministerijos įkurta ISPA programos įgyvendinimo agentūra, kuri prižiūrėjo ISPA lėšų panaudojimą ir programų įgyvendinimą. 2004 m. agentūra pervadinta į Aplinkos projektų valdymo agentūrą.
Lietuvai įstojus į Europos Sąjungą, APVA administruoja aplinkosaugos projektus finansuojamus iš ES Sanglaudos fondo ir struktūrinių fondų, taip pat toliau prižiūri, kaip vykdomi ISPA fondo finansuojami projektai.