Antalieptės Šv. Kryžiaus Atradimo bažnyčia

Istorija

Antalieptės bažnyčia pastatyta iki 1685 m. (nuo tų metų pradėtos rašyti metrikų knygos). Naujos bažnyčios ir basųjų karmelitų vienuolyno fundatoriai buvo Strutinskai. 1732–1734 m. pastatytas vienuolynas, 1732–1760 m. – bažnyčia (pašventinta 1763 m.). Vienuoliai buvo įkūrę parapinę mokyklą.
1804–1832 m. pastatytas mūrinis vienuolynas. Rusijos valdžia 1832 m. vienuolyną, parapinę mokyklą ir bažnyčią uždarė. Liturginiai reikmenys išdalyti 13-ai (daugiausia Vencavų ir Jūžintų) parapijų. Vienuolynas pertvarkytas į kareivines. Bažnyčia 1832 m. paversta cerkve, architektas Tomas Tišeckis 1846 m. parengė bažnyčios pertvarkymo į cerkvę projektą, 1887 m. pašalintas Didysis altorius. Cerkvė įrengta 1846–1850 m., remontuota 1858–1861 ir 1873 m. 1893 m. įkurtas moterų stačiatikių vienuolynas, įsteigta mergaičių mokykla, rengusi pradinių mokyklų mokytojus.
Per Pirmąjį pasaulinį karą vokiečiai nuniokojo bažnyčią ir jos rūsius, buvo pavertę bažnyčia automobilių garažu. 1918 m. bažnyčia grąžinta katalikams. Klebonas Stanislovas Stakelė ėmėsi ją remontuoti: parūpino religinių rūbų, indų. Klebonas D. Vaitkevičius atstatė altorius. Klebonas Pranciškus Strakšas bažnyčią nutinkavo ir nudažė. Kunigo Petro Remiazo rūpesčiu dailininkas Vytautas Pranas Bičiūnas išdažė bažnyčios vidų. Klebonas Antanas Kripaitis pastatė suolų, parūpino paveikslų. Per Antrąjį pasaulinį karą bažnyčia apgriauta. Po karo suremontuota. Klebonas Jonas Bubas (1901–1969) 1951 m. vasario 9 d. suimtas, nuteistas 10 m. kalėti (į Lietuvą grįžo 1956 m.).
1952–1956 m. kalintas kunigas Juozapas Lomanas (1899–1959).

Architektūra

Bažnyčia barokinė, vienanavė, su 2 fasado bokštais. Presbiterija siauresnė ir žemesnė už bažnyčios navą. Už presbiterijos yra žemesnė koplyčia su bokšteliu. Šventoriaus tvora aukšta, mūrinė. Jame palaidotas 1970–1988 m. Antalieptėje klebonavęs kunigas Jonas Jatulis (1908–1989), 1946–1956 m. kalintas.

Basieji karmelitai

Basieji karmelitai Antalieptėje apsistojo apie 1700 m. Ukmergės pavieto stalininko, infliantų kašteliono, pulkininko Jono Mykolo Berlič Strutinskio globojami.
1732-1734 m. pastatytas basųjų karmelitų vienuolynas. Po 1831 m. sukilimo bažnyčią ir vienuolyną Rusijos imperijos valdžia 1832 m. uždarė, 1844 m. rūmus paėmė karinės žinybos, nuo 1877 m. stovėjo apleisti, tušti ir grobstomi, 1880 m. vienuolyną perėmė Kauno gubernijos valstybės turtų valdyba.
Siekdamas išgelbėti vienuolyno rūmus, Lietuvos stačiatikių vyskupas 1889 m. pasiūlė čia įkurti vienuolyną. Pasiūlymas priimtas ir 1893 m. įkurtas Šv. Dievo Motinos Gimimo stačiatikių moterų vienuolynas su mokykla. 1918 m. bažnyčia sugrąžinta katalikams, o vienuolyno pastatas 1920 m. atiduotas Švč. Jėzaus Širdies kongregacijos vienuolėms, kurios įkūrė ir prižiūrėjo, vaikų darželį, prieglaudą vaikams, pradžios mokyklą ir žemesniąją žemės ūkio mokyklą, kuri 1920-1924 m. buvo mišri, vėliau mergaičių, sovietinės okupacijos metais vienmetė namų ruošos ir bitininkų mokykla, žemės ūkio technikumas, moksleivių gamybinio mokymo ir profesinio orientavimo kombinatas. Vasarą vienuolyne buvo kunigų poilsio namai (čia kurį laiką gyveno 1933 m. iš SSRS grįžę kunigai).
Miestelio aikštėje palaidota 365 kareiviai, žuvę 1944 m. liepos 10-28 d. Pastatytas paminklas sovietų kariams (architektas Š. Petrauskas).
Vietoje karmelitų įkurtos parapinės mokyklos 1865 m. įsteigta valdiška pradžios mokykla, 1906 m. - mergaičių mokytojų seminarija ir ūkio mokykla, kurias lankė tik rusų vaikai. 1924 m. įsteigta Antalieptės progimnazija, nuo 1949 m. vidurinė, nuo 2001 m. pagrindinė mokykla.