google/wiki40b huggingface dataset:
Genovaitė Burneikienė

Biografija

1959 m. baigė Žeimių vidurinę mokyklą, 1961 m. Kauno statistikos technikumą, 1972 m. Vilniaus universiteto Istorijos fakultete įgijo žurnalistikos specialybę.
Nuo 1972 m. Vilniaus universiteto Žurnalistikos katedros jaunesnioji mokslinė bendradarbė, 1984 m. Periodinės spaudos mokslinio tyrimo laboratorijos mokslinė bendradarbė. Nuo 1991 m. Žurnalistikos instituto mokslo darbuotoja. Dėstė žurnalistikos teorijos ir praktikos speckursus „Žurnalistikos auditorija“. Tyrinėjo periodinės spaudos funkcionavimo ypatumus, žurnalistikos auditorijos požiūrį į žiniasklaidą, kitus lietuvių periodinės spaudos raidos aspektus.  Paskelbė mokslinių straipsnių leidiniuose „Žurnalistika“, „Žurnalist“ ir kt. moksliniuose leidiniuose. Rašiniai spausdinti leidiniuose „Šeima“, „Literatūra ir menas“, „Kalba Vilnius“.  Žurnalistikos enciklopedijos straipsnių autorė.
Anechas

Istorija

Anechas – istoriškai svarbiausia genų etninės grupės teritorija, kurioje reziduoja net trys karališkosios linijos. Manoma, kad seniausia karalystė XVII a. buvo įkurta Anecho Glidži rūmuose, ir ją įkūrė išeiviai iš ga etninės grupės vakaruose (dab. Gana). XIX a. čia atskilo Lawson ir Adžigo linijos. Visos šios trys tradicinės dinastijos vis dar oficialiai valdo Aneche.
Nuo XVII a. Anechas tapo vienu svarbiausių regiono prekybinių miestų, vykdęs prekybą su portugalais. Šiems jis buvo žinomas kaip Mažasis Popo (pagal ryčiau esantį jorubų miestą Didįjį Popo). Kuomet regione įsitvirtino Vokietijos kolonijinė imperija, jie įkūrė savo Togolando koloniją. Anechas 1886 m. tapo pirmąja jos sostine ir ja išbuvo iki 1897 m., kuomet sostinė perkelta į Lomę, kadangi Anechas patyrė kranto eroziją. Iš Vokietijos kolonijos laikų išlikę keletas žymių miesto bažnyčių.
Vėliau Anechas tapo Prancūzijos Togolendo uostu. Dėl istorinės svarbos ir architektūros 2000 m. įregistruotas kaip kandidatas tapti Pasaulio kultūros paveldu.
Miestas susideda iš trijų dalių: vakarinė dalis Anechoganas driekiasi tarp Togo ežero ir jūros. Čia gausu vietinių pirklių namų ir rūmų. Zébé yra ryčiau, ir čia koncentruojasi Vokiečių kolonijiniai pastatai. Glidži yra šiauriau, ir čia yra ne tik valdovų rūmai, bet ir koncentruojasi šventosios girios, yra vudu religijos dvasinis centras.
Bilopilia

Istorija

Senovėje dabartinio miesto apylinkėse buvo Vyrės miestas. Jis suniokotas totorių antpuolio. 1672 m. minima Krygos gyvenvietė ( Крыга), o vėliau vadinama Bilopilia. 1765 m. tapo apskrities centru Charkovo gubernijoje.
Bagotoji

Pavadinimo kilmė

Bronius Kviklys teigė, kad kadaise gyvenvietė vadinta Bagotšiliu, o iškirtus miškus – Ubagšiliu. Tačiau vėliau pavadinimas vis tiek sudarytas pabrėžiant gausumą (nuo slavybės bagotas – „turtingas“).
Sauslaukis (Tauragė)

Kapinės

Išlikusios senos kapinaitės (apie 10 arų ploto). Jos dar vadinamos Siratkapiais, ir 1972 m. buvo įtrauktos į kultūros paminklų sąrašą. 1984 m. rudenį valstybinė komisija patikrino Sauslaukio senkapį, ir remdamasi tuo metu surinkta archyvine medžiaga bei vietinių gyventojų apklausos, žvalgymo duomenimis nustatė, kad tai yra senos kaimo kapinaitės, o ne archeologijos paminklas. Kapinaitės išbrauktos iš archeologijos paminklų sąrašo, tačiau liko kultūros paveldo objektas. 1990 m. tautodailininko Vidmanto Lietuvninko sukurtą ąžuolinį kryžių pašventino dabartinis Panevėžio vyskupas Jonas Kauneckas, tačiau 2006 m. jis dingo.
Apeliavimas į baimę

Apeliavimas į baimę (angl. fear appeal) – pastangos pakeisti žmonių elgesį ar jų požiūrį teigiant, kad tai sukelia pavojų jiems svarbioms vertybėms (gyvybei, sveikatai, turtui).
Žmonės labai skiriasi tiek jautrumu pačiam bauginimui, tiek ir polinkiu keisti elgesį vengiant pavojaus. 
Apeliavimo į baimę efektyvumas daug mažesnis nei yra ar buvo įsitikinę daugelis politikų, rinkodaros specialistų bei mokslininkų.  Metodas naudojamas ir kilniais tikslais, pavyzdžiui, spausdinant mirtimi grasinančius įspėjamuosius užrašus ant cigarečių pakelių. Psichologai nustatė jog tokie užrašai veikia, tačiau ne visada ir ne visus. Bandant bauginimais įtikinti vartoti kremą nuo saulės, nustatyta jog tie bauginimai padeda tik jei grasinama ne mažiau nei mirtimi. 
Jei dėl vienų ar kitų priežasčių metodas neveikia efektyviai, jis kai kada veikia priešingai. Žmonės imasi veiklos nuo kurios bandoma atgrasinti nes tai padidina jų savo vertės suvokimą.
Algis Viktoras Mekas

Algis Viktoras Mekas (g. 1928 m. liepos 6 d. Biržuose) – Lietuvos inžinierius energetikas, Garbės energetikas, ilgiausiai vienoje įmonėje dirbęs vyriausiuoju inžinieriumi.

Biografija

1936–1940 m. lankė Biržų pradžios mokyklą. 1938 m. su tėvais persikėlė į Šlepščių kaimą. 1946 m. aukso medaliu baigė Biržų gimnaziją. 1946 m. įstojo ir 1951 m. gruodžio 13 d. su pagyrimu baigė Kauno politechnikos institutą, suteikta inžinieriaus elektriko kvalifikacija.
Studijų metais dirbo. Nuo 1947 m. gruodžio 10 d. Kauno politechnikos instituto Technologijos fakulteto Fizikos katedros vyr. preparatorius, nuo 1949 m. lapkričio 16 d. katedros vyr. laborantas, nuo 1951 m. sausio 1 d. iki lapkričio 1 d. Kauno medicinos instituto Fizikos katedros vyr. laborantas. 1949 m. įstojo į komjaunimą, bet tėvai buvo ištremti į Irkutsko sritį. Ir nors šis faktas nuolat buvo primenamas gamybinėse charakteristikose, gabus inžinierius neliko nepastebėtas.
1951 m. gruodžio 20 d. Lietuvos energijos rajoninės valdybos „Lietuvos energija“ vyriausiasis inžinierius Antanas Gruodis pasirašė nukreipimą jį paskirti į Rėkyvos-Bačiūnų valstybinę rajoninę elektros stotį Šiauliuose. Nuo 1952 m. vasario 15 d. Rėkyvos-Bačiūnų VRES Kapitalinės statybos skyriaus inžinierius, nuo 1952 m. liepos mėn. laikinai skyriaus viršininkas. Rugsėjo 1 d. įmonės direktorius Andrejus Nesterenko jį paskyrė inžinieriumi konstruktoriumi, nuo 1953 m. balandžio 27 d. – Eksploatavimo – derinimo skyriaus viršininku. 
1956 m. Maskvoje su pagyrimu baigė šiluminių elektrinių vyriausiųjų inžinierių pasitobulinimo kursus. 1957 m. įkūrus Liaudies ūkio tarybos Energetikos ūkio tarybą ir centralizavus Lietuvos energetikos valdymą, 1957 m. rugpjūčio 5 d. paskirtas naujai formuojamo Elektros tinklų ir elektros stočių Šiaulių rajono, būsimųjų Šiaulių elektros tinklų, vyriausiuoju inžinieriumi.
Nuo 1962 m. balandžio 4 d. Lietuvos valstybinės rajoninės elektrinės Elektrėnuose vyriausiasis inžinierius, nuo 1991 m. technikos direktorius, nuo 1996 m. direktoriaus pirmasis pavaduotojas, nuo 2002 m. generalinio direktoriaus pirmasis pavaduotojas. 
Yra paskelbęs straipsnių respublikinėje ir rajoninėje spaudoje.
Alanas Chošnau

Biografija

Alanas 7 metus kartu su tėvais gyveno Bagdade. Lietuvių kalbos tuo metu nemokėjo, kalbėjo tik arabiškai.
1995 m. baigė Užsienio kalbų ir ekonomikos koledžą.
Muzikinę karjerą pradėjo 1992 m. gegužės mėn. pop grupėje „Naktinės personos“ kartu su Aru Vėberiu.
1997 m. pavasarį vyko grupės „Naktinės personos“ koncertinis turas po Lietuvą, tačiau vienos kelionės metu grupės nariai nesuvaldė dideliu greičiu skriejančio automobilio ir pateko į avariją. Alanas ligoninėje buvo priverstas išbūti ilgiau nei pusę metų.
1999 m. lapkričio mėn. Alanas Chošnau išvyko į Iraką aplankyti tėvo, kurio garbei pasivadino Ibrahimu. Tris mėnesius apie dainininką nebuvo jokių žinių, o jam grįžus pradėjo sklisti kalbos, kad grupė „Naktinės Personos“ gali iširti. Alanas Chošnau išvykoje aplankė Omaną, Jemeną ir Iraką. Kaip tik tuo metu kai kuriose dainose atsiranda rytietiškų motyvų, kas tikriausiai buvo išvykos į Iraką įtaka (daina „Atleisk“, kurioje skamba temperamentinga flamenko gitara bei smuikas – prodiuseris Žeraldas Povilaitis).
2001 m. grupė „Naktinės Personos“ nutraukė muzikinę veiklą.
2002 m. gegužės mėn. Alanas Chošnau pradėjo pirmojo solinio albumo įrašus, rugsėjo mėn. radijo eteryje skambėjo pirmoji solinė Alano Chošnau daina „Ar tai tu?“. 2002 m. lapkričio mėn. populiarumo sulaukė daina „Laiškas ant sniego“. Tais pačiais metais Alanas Chošnau sudalyvavo televizijos realybės šou „Akvariumas 2” .
2003 m. pradžioje pasirodė Alano Chošnau vaizdo klipas „Laiškas ant sniego“. Tais pačiais metais vasario mėn. išleistas pirmasis solinis albumas „Pusiau atmerktos akys“, už kurį Alanas Chošnau 2003 m. rugpjūčio mėn. gavo Auksinio disko apdovanojimą.
2003 m. gruodį išleistas antrasis Alano Chošnau albumas „Mintimis su tavimi“. Lietuvos radijo muzikiniuose apdovanojimuose geriausia metų daina pripažintas Alano Chošnau kūrinys „Laiškas ant sniego“.
2004 m. sausį „Radiocentro“ muzikiniuose apdovanojimuose Alanas Chošnau išrenkamas metų atlikėju. 2004 m. taip pat vyko koncertinis turas „Mintimis su tavimi“ po Lietuvą.
2004 m. liepos mėn. Alanas Chošnau sudalyvavo TV3 realybės šou „Džiunglės“ (Malaizija).
2005 m. vasarį išleistas trečiasis A. Chošnau albumas „Iš dangaus“, o 2005 m. gruodį – ketvirtasis – „Akustinis koncertas tamsoje“ (DVD, CD ir MC formatu).
2006 m. sausį „Radiocentro“ muzikiniuose apdovanojimuose metų atlikėju vėl išrenkamas Alanas Chošnau. Alanas dalyvavo Karlshamno dainų festivalyje (Švedija), o Eurovizijos konkurso atrankoje sulaukė puikių įvertinimų, pristatęs su JAV prodiuseriais sukurtą r’n’b ritmais persmelktą dainą „The Heat“.
2007 m. išleistas studijinis albumas „Aš kaip ir tu“, kuriame eksperimentuojama su šokių muzika.
2008 m. vasario–birželio mėn. kartu su muzikos pedagoge Vaida Genyte dalyvavo LNK televizijos projekte „Žvaigždžių duetai 2“ ir laimėjo 2-ąją vietą.
2009 m. išleido studijinį albumą „Geri laikai“.
2011 m. spalio mėn. vedė Valdą Rukštelytę, po santuokos žmona pasirinko vyro pavardę Valda Chošnau. 2012 m. vasario mėn. porai gimė sūnus Augustas Alanas. 2013 m. lapkričio mėn. porai gimė dukrytė Izabelė Atėnė.
Medicina ir gamta

Istorija

Leido ir redagavo Stasys Matulaitis. Išspausdinti straipsniai medicinos, farmakologijos klausimais. Spausdino K. Strazdo spaustuvė ir A. Vėgelės spaustuvė Vilniuje. Išėjo 2 numeriai.
Bendradarbiavo Petras Avižonis, Jonas Basanavičius, Domininkas Bukantas, Andrius Domaševičius.
Rudoji mirmika

Aprašymas

Rudosioms mirmikoms būdinga ruda spalva, tačiau vyriškos lyties individai yra juodi. Jos artimai primena M. kotokui skruzdėles . Dažnai jas sunku atskirti, nes pastarųjų morfologijos ir spalvų variacijos labai panašios abiem rūšims. Be mitybos didžiąją dalį sudarančių įvairiausių vabzdžių, šios mirmikos minta ir amarinių vabzdžių išskiriamu nektaru, todėl visapusiškai jais rūpinasi, gina nuo priešų.

Paplitimas

Paplitusios Europoje ir Azijoje, taip pat (kaip invazinės rūšys) Šiaurės Amerikoje, Japonijoje.
Eugenijus Ignatonis

Biografija

Mokėsi Kauno J. Gruodžio muzikos mokykloje. 1953–1958 m. studijavo LSSR konservatorijoje (Stasio Vainiūno klasė). Nuo 1958 m. LSSR konservatorijos (nuo 2004 m. LMTA) dėstytojas. 1974–1986 m. Pedagogikos katedros vedėjas, 1989–1994 m. Fortepijono ir muzikologijos fakulteto dekanas, 1994–2005 m. mokslo ir meno prorektorius; 1977 m. docentas, 1993 m. profesorius. Dėstė metodikos disciplinas, vadovavo moksliniams darbams.  Nuo 1958 m. dar ir Čiurlionio menų mokyklos dėstytojas. 1975 m. menotyros mokslų kandidatas. 
Koncertavo kaip solistas, su įvairiais atlikėjais, tarp jų smuikininkai Kazimieras Kanišauskas, Petras Kunca, dainininkė Danguolė Juodikaitytė. Rengė Aleksandro Skriabino fortepijono muzikos vakarus.  1979–1986 m. dalyvavo „Žinijos“ draugijos veikloje. Visuotinės lietuvių enciklopedijos straipsnių autorius. Palaidotas Petrašiūnų kapinėse.
Rytų Pirėnai

Geografija

Rytų Pirėnų departamentas ribojasi su Odo ir Arježo departamentais, Ispanijos Žeronos provincija, Andora ir Viduržemio jūra.

Klimatas

Klimatas tipiškas viduržemiškas, su švelniomis žiemomis ir karštomis vasaromis. Tačiau vėjas, ypač šiaurės vakarų, būna labai stiprus, siekia 100 km per valandą. Vėjui papūtus nuo jūros paprastai prapliumpa lietus.

Turizmas

Tai vienas iš nedaugelio departamentų, galinčių suteikti ir kalnų, ir jūros malonumus. Pakrantėje ir kalnuose pastatyta daug kempingų, jachtų prieplaukų, įvairių žaidimų aikštelių, laukų ir stadionų.

Kalba

Dauguma gyventojų kalba katalonų kalba, bet departamento šiaurėje išlikusi okitanų kalba, priklausanti Langedoko (langues d’Oc) kalbų grupei. Paplitus literatūrinei prancūzų kalbai šios kalbos vis labiau lieka tik kaimo rajonų šnekamąja kalba.

Politika

Departamentui Prancūzijos senate atstovauja Žanas Polis Aldui ir Polis Blankas, Atstovų rūmuose – 4 deputatai. Generalinę tarybą sudaro 37 nariai, kurių po pusę renkami kas trejus metus šešerių metų kadencijai.
The Circus Starring: Britney Spears

Istorija

Netrukus, kai Niujorko radijo stotis „Z100“ pristatė pirmąjį Britney singlą „Womanizer“, Spears atvyko į studiją, ir pranešė, jog bus surengtas pasaulinis koncertinis turas 2009 m. pavasarį. Turas oficialiai buvo praneštas 2008 m. gruodžio 2 d. Wade Robson ir jo žmona Amanda turėjo režisuoti turą, bet vėliau atsisakė dėl savo darbų. 2009 m. sausį prasidėjo repeticijos.  Dar neprasidėjus turui, jau buvo išparduota 1 000 000 bilietų Londono koncertams.
Kovo 3 d. turas debiutavo Spears gimtame mieste Naujajame Orleane.
„Las Vegas Deluxe“ žurnalas pranešė, jog pati scena kainuoja $10 milijonų. Turo įranga yra įpakuota 3 000 lagaminų, o šie vežami 34 sunkvežimiuose.
Yra 200 turo darbuotojų, 50 iš jų šokėjų, magų, akrobatų ir klounų. Yra 6 žmonės, kurie prižiūri 350 kostiumų. Ant visų kostiumų yra iš viso $150 000 dolerių vertės Swaroski kristalų. 150 technikos darbuotojų, per 12 valandų pastato sceną. 34 sunkvežimiai gabena 60 tonų svorio įrangos.
Turo biudžetas yra 50 milijonų JAV dolerių.

Koncerto turinys

Šou prasideda video, kuriame Perez Hilton parodijuoja Elžbietą I. Spears pasirodo ir nutrenkia jį. Kai video pasibaigia, pakyla uždanga ir pasirodo Spears, atlikdama dainą „Circus“. Baigiantis dainai, Britney įlipa į auksinį narvą, kuriame paskui atlieka dainą „Piece of Me“. Paskui būna pertrauka, per kurią pasirodo akrobatai. Po jų į scena vėl pakyla Britney ir atlieka dainą „Radar“, per kurią šoka ant stulpo.
Antrajame koncerto pasirodyme, keli šokėjai parodo kelis kovos menų veiksmus. Spears vėliau pasirodo ant scenos kaip mago asistentė, ir atlieka dainą „Ooh Ooh Baby“. Po to, ji atlieka dainą „Hot as Ice“. Apsirengusi kariška apranga, ji atlieka Co-Ed dainos „Boys“ remiksą. Po „If U Seek Amy“ Spears Bolivudo stiliumi atlieka dainą „Me Against the Music“. Spears po šios dainos pakyla didžiuliu lietsargiu ir atlieka dainą „Everytime“.
Trečiąją koncerto dalį pradeda video, kuriame Marilyn Manson dainos koveris „Sweet Dreams“ atliekamas Spears šokant vakarėlyje. Po video klipo Spears atlieka dainą „Freakshow“. Po to seka daina „Get Naked (I Got a Plan)“, per kurią šokėjai nusimeta beveik visus drabužius. Po šios dainos pasirodo video klipas pavadinimu „Britney’s Hotline“. Britney vėl pasirodo ant scenos ir sudainuoja dainą „Breathe on Me“ žmogui paimtam iš minios, po to uždedamas raištis ant Spears akių ir ji pakeliama atlieka dainą „Touch of My Hand“.
Ketvirtasis pasirodymas po grupės pertraukos, Spears atlieka dainą „Do Somethin'“, po to dainos „I'm a Slave 4 U“ remiksą, per kurį ji pakeliama platforma, o po ja pasirodo ugnis. Po „Heartbeat“, Spears pasirodo ant scenos ir sudainuoja „Toxic“ ir „…Baby One More Time“ remiksą.
Paskutinė koncerto dalis prasideda „Break the Ice“ video pertrauka, per kurią rodomos Spears vaizdo klipų ištraukos. Spears atlieka paskutinę dainą „Womanizer“. Dainos pabaigoje pasirodo fejerverkai.
Grybiškių ąžuolas

Duomenys

Ąžuolo kamieno apimtis 4,98 m, skersmuo apie 1,6 m, aukštis apie 26 m.
Petras Juodelis

Petras Juodelis (1909 m. liepos 1 d. Aukštadvaris – 1975 m. rugpjūčio 24 d. Vilnius, palaidotas Naujosios Vilnios kapinėse) – Lietuvos dailės istorikas, muziejininkas, literatūros kritikas.

Biografija

Mokslus pradėjo Aukštadvario vidurinėje mokykloje, Vilniaus lietuvių gimnazijoje, vėliau Kauno „Aušros“ gimnazijoje, kurią baigė 1927 m. 1927–1931 m. Vytauto Didžiojo universitete (iki 1930 m. Lietuvos universitetas) studijavo slavistiką, 1942 m. baigė Vilniaus universitetą.
1929–1931 m. leido ir redagavo literatūrinį žurnalą „Pjūvis“, jame skelbė neoromantizmo idėjas, kritikavo keturvėjininkus. Žurnale bendradarbiavo Jonas Aistis, Juozas Banaitis, Henrikas Ernestas Blazas, Viktoras Katilius, Antanas Miškinis ir kiti. Vėliau pirmosios žmonos Onos Kmitaitės veikiamas bendradarbiavo LKP remiamuose literatūriniuose žurnaluose „Literatūra“, almanache „Prošvaistė“. 1931–1940 mokytojavo Virbalio, Panevėžio, Vilniaus mokyklose. 1940–1941 m. Švietimo liaudies komisariato Meno reikalų valdybos viršininkas. Nuo 1941 m. su pertrauka dirbo Vilniaus dailės muziejuje, 1944–1946 m. direktoriaus pavaduotojas, 1961–1969 m. Tapybos ir skulptūros skyriaus vedėjas. Vokiečių suimtas ir kelis mėnesius išlaikytas Lukiškių kalėjime, kankintas, kaip nepagydomas psichinis ligonis išleistas laisvėn. Pasveikęs grįžo dirbti į muziejų ir skaitė meno istorijos paskaitas ten prisiglaudusioje nelegalioje meno mokykloje. 1944–1946 m. dėstė Vilniaus universitete, dalyvavo pasipriešinime sovietiniam okupaciniam režimui. Po triukšmingo rašytojų suvažiavimo, kuriame jis drąsiai stojo ginti literatus Petrą Vaičiūną, Putiną ir kitus, suimtas, kalintas Vorkutoje. Antroji žmona Danutė Gumovskytė su dvejų metų dukrele Vandute ir senais savo tėvais buvo išvežti į Krasnojarsko krašte, pas juos nuvyko ir P. Juodelis. 1959 m. šeima grįžo į Lietuvą.
Parengė dailės albumų, Vilniaus dailės muziejaus katalogų. Parašė straipsnių apie lietuvių ir užsienio literatūrą, knygų recenzijų. Išvertė lenkų rašytojų romanų.
Kaljavajai

Kaljavajai (Kallawaya) – klajojantys gydytojai žolelėmis, šamanai, gyvenantys Andų kalnuose, Bolivijoje. Gyvena keliuose kaimeliuose Bautista Saavedros provincijoje, La Paso departamente. Jie priklauso XI–XVI a. gyvavusiai Moljo kultūrai ir yra Tihuanako kultūros palikuonys. Kaljavajai greičiausiai yra išlikę dar iš priešinkinio periodo.
Kaljavajų gydytojai žolelėmis gydydavo Inkų valdovus. Jie naudoja apie 300 skirtingų rūšių augalų, išmano apie mineralus, gyvūnus. Jie keliauja Andų kalnų regionais, dažnai inkų keliais rinkdami reikalingas vaistažoles. Po gydymo, prieš palikdami sergančiojo namus kaljavajai sušoka specialų šokį. Gydimo metų ji taip pat bendrauja su dvasiomis, atlieka specialius ritualus.
Kaljavajai paprastai bendrauja kečujų kalba, tačiau gydymo apeigoms naudoja sakralinę kaljavajų kalbą.
2003 m. UNESCO kaljavajų ritualus įtraukė į pasaulio nematerialaus paveldo sąrašą.
Eugenijus Mažūnaitis

Biografija

1966 m. baigė Linkuvos (Kauno rajonas) darbo jaunimo vidurinę mokyklą, 1967–1973 m. studijavo Lietuvos žemės ūkio akademijos Ekonomikos fakultete, 1978–1980 m. Leningrado aukštojoje partinėje mokykloje.
1964–1968 m. Jurbarko, Kauno, Jonavos miškų ūkio darbininkas, girininko padėjėjas, nuo 1968 m. iki 1970 m. Jonavos rajono kolūkio „Pirmūnas“ ekonomistas, 1970–1989 m. Jonavos rajono komjaunimo, partinis darbuotojas. 1989–1990 m. AB „Achema“ vadovaujantis ekonomistas, 1990–1992 m. UAB „Nita“ direktorius. 1992–1997 m. Vyriausybės atstovo Kauno apskrityje padėjėjas, 1997–2000 m. UAB „Industrijos garantas“ Jonavos skyriaus vadovas. Nuo 2002 m. UAB „Poraistė“ direktorius.
1990 m. Lietuvos demokratinės darbo partijos, nuo 2001 m. Lietuvos socialdemokratų partijos narys, nuo 2001 m. Jonavos rajono skyriaus pirmininkas, LSDP tarybos narys.
1993–1995 m. Jonavos tarybos deputatas, 1995–2003 m. (LDDP sąraše) ir nuo 2003 m. (LSDP) Jonavos rajono savivaldybės tarybos narys, 2001–2002 m. Jonavos rajono savivaldybės meras.
Dryžių piliakalnis

Piliakalnis

Piliakalnis tai pailga kalva, kurią supa pelkėtos daubos. Šlaitai statūs, 8–14 m aukščio. Aikštelė ovali, 56 x 34 m dydžio, yra kultūrinio sluoksnio žymių. Jos rytiniame gale, manoma, buvo pylimas, ariant išskleistas. Piliakalnio rytiniame ir vakariniame šlaite, 2–3 m žemiau aikštelės, yra 34 m pločio ir 28 m ilgio terasos. Piliakalnio šiaurinėje ir rytinėje papėdėje yra senovės gyvenvietės liekanų.

Aplinkiniai piliakalniai

Gimžiškių piliakalnis 15 km
Kačiūnų piliakalnis 12 kmKamšos piliakalnis 6,5 km
Papirčių piliakalnis 5,7 kmŠeimaties piliakalnis 16 km
Taurapilio piliakalnis 12 kmVirėnų piliakalnis 11 km
Rateliakalnis 9 kmPapiliakalnės piliakalnis 12 km
Ginučių piliakalnis 12 km Budrių piliakalnis 16 kmLinkmenų piliakalnis 11 km
Klanas

Klanas (gėlų k. Clann – šeima arba palikuonis) – giminės ar kraujo ryšiu susieta grupė.
Škotijoje pagal nešiojamų kiltų tartano audinio raštus ir spalvas galima nešiojantįjį priskirti vienam ar kitam klanui.
Šiuolaikinėje entnografinėje literatūroje klanas reiškia giminę ir atv.
Terminas klanas taip pat naudojamas kaip nusikalstamos grupuotės apibūdinimas.
Deveikiškiai

Istorija

XVI a. pab. kaimas buvo vadinamas Deveikiais, jame buvo 20 valakų dirbamos žemės. 1912 m. dalis kaimo išsiskirstė į vienkiemius, šalia susikūrė Deveikiškėlių kaimas.

Aplinkinės gyvenvietės

Meironiškiai - 4 km
Pajieslys - 2 km
Medininkai - 5 km
Šmotiškiai - 1 km
Pilsupiai - 3 km
Džordžas Karnarvonas

Biografija

Lordas. Archeologo H. Karterio globėjas ir asistentas. Studijavo Kembridžo universitete. 1906–1911 m. kasinėjo Tėbus, nuo 1907 m. dirbo su H. Karteriu, nuo 1908 m. partneriai. Kasinėjo XII ir XVIII faraonų dinastijų kapavietes. 1922 m. su H. Karteriu atrado Tutanchamono kapą, 1923 m. atidarė laidojimo kambarį. Jį atidarius D. Karnarvoną įgėlė moskitas ir jis mirė nuo infekcijos. Tutanchamono sarkofagas atidengtas 1924 m.
Vytenis Buzas

Biografija

V. Buzas 2005 m. baigė Jonavos Senamiesčio gimnaziją. 2006–2010 m. studijavo aviacinę mechaniką Vilniaus Gedimino technikos universiteto Antano Gustaičio aviacijos institute, 2011 m. tęsė magistrantūros studijas Kauno technologijos universitete.
2012 m. stažavosi JAV aeronautikos ir kosmoso agentūros NASA AMES tyrimų centre Kalifornijoje, kur užsiėmė raketiniams mažiesiems palydovams skirtais varikliais. 
Nuo 2011 m. lapkričio mėn. vadovavo įmonei VšĮ „Inovatyvūs inžineriniai projektai“ Vilniuje. Ši įmonė buvo viena iš lietuviškos kosminės misijos iniciatorių, paleidžiant į kosmosą nano–palydovą, bendradarbiaujant su Vilniaus ir Vilniaus Gedimino technikos universitetais.
Monako geografija

Monakas - valstybė Pietų Europoje, Žydrajame krante (Cote d'Azur), prie Viduržemio jūros. Anklavas - iš trijų pusių supa Prancūzijos Provanso Alpių ir Žydrojo kranto regiono Pajūrio Alpių departamento teritorija. Krantas uolėtas; kranto linijos ilgis 5,2 km. Visas sienų ilgis su Prancūzija 4,4 km. Šalies ilgis 3 km, plotis 0,7 km.
Sudaro keturi susilieję miestai: Monte Karlas, Kondaminas, Fonvilis ir Monako miestas. Atstumai nuo Monako: Mantonas 10 km, Nica 21 km, Kanai 52 km, San Remas 55 km, Genuja 187 km, Marselis 215 km, Paryžius 942 km.

Kiti duomenys

Plotas – 1,95 km². Iš jūros atkovoti plotai sudaro 0,4 km² arba 20 procentų šalies teritorijos. Fonvilis, Monte Karlo vasaros sporto centras.
Aukščiausias šalies taškas Revuaras – 161 m virš jūros lygio; sostinės Monako vidutinis aukštis 60 m virš jūros lygio. Greta pajūrio alpių yra Atželio kalnas – 1109 m virš jūros lygio.

Klimatas

Klimatas Viduržemio jūros (mediteraninis) su šiltomis ir ilgomis vasaromis bei švelniomis ir lietingomis žiemomis. 62 lietingos dienos per metus. Vidutinė oro temperatūra: sausį +10 °C ir liepą +24 °C, vidutinis metinis kritulių kiekis 760 mm.
Kova (savaitraštis)

Kova – JAV lietuvių socialistų savaitraštis, ėjęs 1905 m. gegužės mėn. – 1917 m. gruodžio mėn. Filadelfijoje.

Istorija

Leido Amerikos lietuvių socialistų sąjunga.
Rašinius spausdino Zigmas Angarietis, Juozas Baltrušaitis, Pranas Eidukevičius (Baranauskas), Kleopas Jurgelionis, Vincas Kapsukas, Antanas Montvydas, Vincas Paukštys, Jonas Smelstorius, Juozas Otonas Širvydas, J. Šukys, Kazimieras Vidikas-Tauras ir kt.