google/wiki40b huggingface dataset:
Vidiškių Švč. Trejybės bažnyčia

Istorija

Jurgis Vidiškis 1562 m. Vidiškių filijai dovanojo 300 grašių. 1664 m. pastatyta nauja medinė bažnyčia. XVIII a. pabaigoje veikė parapinė mokykla. Iki 1840 m. bažnyčia sudegė. Vietoj jos pastatyta laikina medinė (be grindų). Šventupio ir Vidiškių savininkas, Ukmergės apskrities bajorų maršalka Anupras Koska 1844 m. pradėjo statyti mūrinę bažnyčią. Dėl lėšų stokos darbai 1849 m. nutrūko. Vyskupas Motiejus Valančius 1851 m. ragino tęsti statybą, bažnyčia pastatyta 1853 m. 1856 m. įkurta parapija.

Architektūra

Bažnyčia neoklasicistinė, su lėkštu stogu ir bokšteliu. Viduje 3 vienodo aukščio navos, su lygiomis medinėmis lubomis. Šventoriaus tvora mūrinė. Jame stovi žema mūrinė varpinė.
Bažnyčios šventoriuje stovi du kryžiai. Vienas iš jų skirtas Lietuvos krikščioniškojo jubiliejaus atminimui (1987 m.), o antrasis – Didžiojo kunigaikščio Kazimiero atminimui (2000 m.), kurį pastatė Vidiškiuose gimęs, JAV, Floridoje gyvenantis Kazimieras Linkevičius ir jo žmona Mėta.
Sala (galvos smegenys)

Sala (lot. insula) – galinių smegenų skiltis. Ji yra šoninės smegenų vagos dugne. Sala panaši į kūgį, kurį juosia žiedinė vaga (lot. sulcus circularis unsulae), atskirianti salos ilgąjį vingį (lot. gyrus longus insulae), esantį salos užpakalinėje dalyje, nuo trumpųjų vingių (lot. gyri breves insulae), kurie sudaro salos priekinę dalį. Manoma, kad sala yra skonio žievinis centras.
Dujūnas

Istorija

Iki XX a. vid. Dujūnas buvo nedidelis miestas, bet komunistinės Kinijos laikais ėmė sparčiai augti plėtojant pramonę.
Aston Martin DB7

Aston Martin DB7 – GT klasės kupė ir kabrioletas pristatytas 1994 metais ir gamintas iki 2003. Šis Aston Martin buvo pats populiariausias bendrovės istorijoje – jo pagaminta daugiau nei 7000 vienetų.

Savybės

Pigiausias variantas turėjo šešių cilindrų variklį ir buvo klase žemesnis nei V8 Virage. DB7 platforma buvo sukurta naudojant senojo Jaguar XJS pagrindą tik su daugeliu pakeitimų. Automobilio dizainas buvo kurtas kaip Jaguar F-type modelis, tačiau Ford (tuo metu tiek Jaguar, tiek Aston Martin priklausė Ford bendrovėi) panaikino šį modelį, o projektas modifikuotas taip, kad atrodytų kaip tipiškas Aston Martin. Pirmas kartos Jaguar XK-8 taip pat naudoja šią XJ-S/DB-7 platformą, tačiau Aston Martin DB7 yra ženkliai brangesnis ir labiau išskirtinis. 1999 metais DB7 gavo galingą V12 variklį, šis 6.0 litrų, 48 vožtuvų motoras išvysto 420 AG (313 kW) ir 540 Nm sukimo momentą. Variklis komplektuojamas su šešių pavarų mechanine greičių dėže arba penkių pavarų automatine. Aston Martin tvirtina, kad automobilis pasiekia didžiausią 299 km/h greitį ir spurtuoja nuo 0-60 mylių per valandą (97 km/h) per 4.9 sekundės. Šis DB7 yra 4692 mm ilgio, 1830 mm pločio, 1243 mm aukščio ir sveria 1.8 tonos.
Loreta Stonienė

Biografija

Baigė A. Vienuolio vidurinę mokyklą bei vaikų muzikos mokyklos fortepijono klasę. 1988 m. baigė Vilniaus universitetą, biologijos specialybę, 2006 m. VU suteiktas biomedicinos mokslų daktaro laipsnis (daktaro disertacijos tema „ŽIV užsikrėtusių nuteistųjų vidinė darna, streso įveika ir gyvenimo kokybė”).
1988 m. Anykščių Antano Baranausko vidurinės mokyklos chemijos mokytoja, 1995 m. Anykščių Antano Vienuolio vidurinės mokyklos vyr. biologijos mokytoja, 1998 m. Lietuvos AIDS centro švietimo skyriaus vedėja.
2003 m. stažavosi Ilinojaus universitete Čikagoje. Kartu su bendraautoriais yra parengusi 15 knygų ir paskelbusi 6 mokslinius straipsnius.
1993–1998 m. Lietuvos krikščionių demokratų partijos narys. 1995–1997 m. Anykščių rajono savivaldybės tarybos narė, Etikos, kultūros ir švietimo komiteto pirmininkė, pakomitečio Anykščių miesto vizijai kurti vadovė.
2006 m. Anykščių A. Vienuolio gimnazijos bendruomenės išrinka į Garbės galeriją (10 sėkmingiausių mokyklos abiturientų sąrašą).
Buvo Anykščių Šv. Mato bažnyčios choro narė. Sūnus Liudas, dukra Ugnė.
Adam Darski

Biografija

Adam Darski gimė Gdynėje, Lenkijoje. Užaugo katalikų šeimoje. Gitara pradėjo groti būdamas aštuonerių. Jis turi sceninį vardą Nergal. Jis yra grupės Behemoth įkurėjas ir dainų rašytojas. Grupę jis įkūrė, kai dar buvo paauglys. Nergal mėgsta bendrauti su publika gyvų pasirodymų metu. 2009 metais, ESP išleido pirmą Nergal firminę gitarą. Tai yra 7 stygų, V-stiliaus gitara, pavadinta "Hex-7"
Kaišiadorių Kristaus Atsimainymo katedra

Istorija

1906 m. susikūrė Kaišiadorių bažnyčios statybos komitetas. Stasiūnų (Vladikiškių) dvaro savininkas būsimai bažnyčiai dovanojo 2 dešimtines žemės. Patvirtintas mūrinės bažnyčios projektas, pašventinti jos pamatai. 1907 m. buvusiame grūdų sandėlyje įrengta bažnyčia. Pirmasis Kaišiadorių klebonas Valerijonas Goliakas atsisakė turimo bažnyčios projekto. 1908 m. parengtas ir patvirtintas naujas gelžbetoninės bažnyčios projektas.
1912 m. klebonas Alfonsas Varnas sutarė statyti akmenų mūro bažnyčią. Per Pirmąjį pasaulinį karą statybinės medžiagos išvogtos. 1914 m. inžinierius Vaclovas Michnevičius parengė trečiąjį mūrinės bažnyčios projektą. 1913 m. įsteigtas „Ryto“ draugijos skyrius, kuris 1914 m. birželio 28 d. Kiemelių kaime surengė pirmą viešą vaidinimą. 1920 m. Kaišiadoris aplankė Šv. Tėvo atstovas Lenkijai ir vizitatorius arkivyskupas A. Ratis (būsimasis popiežius Pijus XI). 1922 m. Kaišiadoryse įsikūrė Lietuvos Respublikoje esančios Vilniaus vyskupijos dalies administracija, Kaišiadorys 1926 m. tapo vyskupijos centru.
1932 m. pastatyta bažnyčia, 1934 m. – kurijos namai. Bažnyčia 1936 m. gegužės 10 d. bažnyčia įšventinta katedra (konsekravo vyskupas Juozapas Kukta), šia proga popiežius Pijus XI atsiuntė dovaną – monstranciją. Kapitulos kanauninku ir katedros rektoriumi paskirtas Alfonsas Varnas (1884–1952; palaidotas prie katedros). 1944 m. apgriautas katedros bokštas po karo suremontuotas. Kaišiadoryse 1956–1966 m. klebonavęs Petras Laskauskas (1903–1988) pastatė kleboniją, ūkinį pastatą. Kaišiadoryse 1962–1980 ir 1983–1989 m. vargonininkavo Anastazas Janulis (1917–1989), kalintas už pogrindinės spaudos platinimą.

Architektūra

Katedra neogotikinė, su trisiene apside, aukštu centriniu bokštu ir bokšteliais kampuose. Vidus 3 navų, atskirtų daugiabriauniais pilioriais. Skliautai kryžminiai. Šventorių juosia geležinių stulpelių tvora. Jame stovi keletas kryžių, čia palaidotas muzikologas kunigas Teodoras Brazys (1870–1930).
Rokiškio dvaras

Istorija

Pirmą kartą Rokiškio dvaras paminėtas 1499 m. Lietuvos didžiojo kunigaikščio Aleksandro privilegijoje dėl girios kirtimo. XVI a. Žygimantas Senasis dvarą padovanojo kunigaikščiams Krošinskiams. Senieji mediniai dvaro rūmai neišliko. Jie stovėjo dešinėje tvenkinio pusėje, kur dabar stovi dvaro bravoro pastatas. Kartais Krošinskiai vietovę išnuomodavo arba užstatydavo skolas kitiems didikams. Pagal paskutiniojo vyriškosios giminės linijos atstovo Juozapo Krošinskio 1715 m. sudarytą testamentą, Rokiškio dvaras atitenka jo patėviui Jonui Tyzenhauzui. Tyzenhauzai pradžioje Rokiškio dvarą taip pat nuomodavo kitiems dvarininkams. Tik XVIII a. pab. Ignoto Tyzenhauzo iniciatyva buvo perkelta giminės rezidencija iš Pastovių į Rokiškį, pradėtos naujo dvaro statybos bei miesto perstatymo darbai.
Rokiškio dvaro rūmai pabaigti statyti 1801 metais. Tai buvo klasicizmo stiliaus iš akmenų, akmens skaldos ir plytų mūro, vieno aukšto pastatas su mezoninu ir aukštu pusrūsiu. Keturių kolonų portikas, vainikuotas trikampiu frontonu, ir virš keturšlaičio stogo iškeltas kupolas pabrėžė rūmų centrą. Spėjama, kad rūmų architektas buvo Laurynas Stuoka-Gucevičius, tačiau jokių įrodymų pagristi šiam faktui kol kas nerasta.
Už rūmų 1797 m. įkurtas 16 ha parkas, šalia įrengtas tvenkinys ir pradėtas kurti zoologijos sodas. 1880 m. mirus grafui Reinoldui Tyzenhauzui ir visus turtus paveldėjus jo seserei Marijai Tyzenhauzaitei-Pšezdzieckienei, kuri buvo 1842 m. ištekėjusi už lenkų kilmės istoriko grafo Aleksandro Pšezdzieckio, dvaras atiteko Pšezdzieckių giminei. 1905 m. Jono Pšezdzieckio iniciatyva centrinis pastatas buvo perstatytas pagal architektų K. Jankovskio ir P. Lilpopo projektą ir įgijo baroko elementų: paaukštintos ir perplanuotos vidaus erdvės, pristatytas antras aukštas, pristatyti šoniniai fligeliai, fasadams ir interjerui suteikta romantizmo bruožų. 1940 m. prasidėjus sovietinei okupacijai paskutiniai kilmingi dvaro savininkai grafai Pšezdzieckiai pasitraukė iš Lietuvos.
1952 metais suremontuotuose dvaro rūmuose įsikūria Rokiškio krašto muziejus. Muziejuje yra virš 100 tūkst. eksponatų, veikia dvaro kultūros, Rokiškio krašto istorijos, unikalių L. Šepkos medžio darbų, prakartėlių ekspozicijos.
XVIII a. pab. - XX a. pr. Rokiškio dvaro sodyba yra vienas iš vertingiausių klasicizmo-istorizmo laikotarpio sodybinių ansamblių Lietuvoje.
Jonas Mikalojus Radvila

Biografija

Kunigaikštis, kilęs iš Gediminaičių Radvilų giminės Olykos-Nesvyžiaus linijos Klecko šakos, tėvas Dominykas Mikalojus Radvila, motina Ona Marijana Palubinskytė. Broliai Mykolas Antanas Radvila ir
Mikalojus Faustinas Radvila.

Šeima

Žmona Henrika Darata Pšebendovskytė (Henryka Dorota z Przebendowskich). Vaikai Juozapas Albertas ir Ana Malgožata mirė maži, sūnus Martynas Mikalojus Radvila
VI Klecko valdytojas, nuo 1699 m. LDK didysis raikytojas, nuo 1709 m. Naugarduko vaivada. Lydos, Jurbarko ir Sudovo seniūnas.
Už nuopelnus apdovanotas Baltojo erelio ordinu.
Diplomatinis korpusas

Diplomatinis korpusas – įvairių valstybių diplomatinio personalo, diplomatų, reziduojančių vienoje užsienio valstybėje, visuma.
Kybartai

Pavadinimo kilmė

Miesto vardas neabejotinai yra asmenvardinės kilmės – nuo pavardės Kybartas. 1561 m. inventoriuje ne tik minimas miesto vardas, bet ir gyventojų pavardės: 26 valakų kaime gyventa bene 24 ūkininkų, tarp kurių ketvirtadalis turėjo pavardes Kibortaitis arba Kibortowicz. Gali būti, kad ir kaimas iš pradžių vadinosi Kybartaičiai ar Kibortaičiai, o XVI a. viduryje tapo Kybartai (panašiai kaip ir Šakiai). Galbūt kartu sutrumpėjo ir pavardė, kadangi dabar Kibortaičių neaptinkama.

Gamta ir geografija

Pro miestą teka Liepona, Ėglupis.
1995 m. liepos 10 d. Kybartuose užfiksuota stambiausia Lietuvoje kruša – jos ledėkų skersmuo siekė 120 mm.
Lahti-Saloranta M/26

Konstrukcija

Kulkosvaidis šaudo tiek serijomis, tiek po vieną šūvį. Vamzdžio gale yra liepsnos slopintuvas, kuris svarbus dėl trumpo (50 cm) vamzdžio. Tūtelės išmetamos dešinėn. Įkaituiso vamzdžio pakeitimas atsarginiu trunka 25-30 sekundžių. Uokso dalyje esantis taikiklis leidžia taikytis 300–1500 m nuotoliu. Saugiklis yra prieš nuleistuko lankelį.
Buvo gaminamos dviejų rūšių dėtuvės – 20 šovinių rageliai ir 75 šovinių būgnai, tačiau Suomijos armija, atrodo, naudojo tik 20 šovinių dėtuves.
Labai svarbus kulkosvaidžio reikmuo buvo dėtuvių užtaisytuvas. Be jo pilnai užtaisyti dėtuves praktiškai neįmanoma dėl labai stiprių spyruoklių dėtuvėse. Yra du užtaisytuvo variantai. Didesnysis yra labai efektyvus, bet griozdiškas, prieš naudojant ji reikia pritvirtinti, pvz., prie rąsto. Mažesnysis telpa į delną, tačiau juo užtaisinėjama gerokai lėčiau.
Kabuscorp SCP

Istorija

Įkurtas 1994 m. Luandos mieste, šalies sostinėje. 
Namų rungtynes žaidžia Estádio dos Coqueiros stadione.
Kruosto hidroelektrinės tvenkinys

Kruosto hidroelektrinės tvenkinys – buvęs vandens telkinys Kėdainių rajone, 9 km į šiaurę nuo Kėdainių miesto centro, 2 km į šiaurės rytus nuo Sirutiškio. Buvo sudarytas 1953 m., patvenkus Nevėžio upę 71,3 km nuo jos žiočių, kiek žemiau santakos su Kruostu.
Tvenkinys buvo 42 ha ploto, 10,5 km ilgio, 0,4 km pločio. Vidutinis gylis siekė 3,5 m, didžiausias – 8 m. Kranto linijos ilgis – 28 km. Tvenkinį nuleidus jo plotas sumažėjo iki 14,7 ha, kranto linija iki 7,72 km, ilgis - iki 2,7 km ir plotis iki 0,2 km. Krantai vietomis užpelkėję, apaugę medžiais ir krūmais.
Užtvankos pralaida buvo slenkstinė. Pačios užtvankos ilgis – 52 m, plotis 5 m. Tvenkinio vanduo naudotas hidroenergijai ir laukų drėkinimui.
Dėl mažo upės vandeningumo 1975 m. hidroelektrinė sustabdyta, o tvenkinys išleistas 1995 m. Yra planų elektrinę atkurti.
Šalia tvenkinio buvusios gyvenvietės: Gineitai, Šlaitkalnis, Lomeikiškiai, Tiskūnai, Šeteniai, Vitėnai, Kalnaberžė.
Igoris Djakonovas

Biografija

Tėvas 1938 m. pateko į Stalino represijų sąrašus ir pokelių mėnesių po suėmimo sušaudytas. Tai atsiliepė būsimojo mokslininko karjerai. Taip pat suimti ir žuvo Gulaguose dauguma jo kurso draugų. 1938 m. baigė Leningrado universitetą. 1960 m. istorijos mokslų daktaras.
1936–1959 m. dirbo Ermitaže, nuo 1954 m. – Rusijos mokslų akademijos Orientalistikos institute Leningrade. Tyrė senųjų tautų (šumerai, huritai, elamitai, semitai, urartu) istoriją ir kalbas. 1961 m. išvertė į rusų kalbą Gilgamešo epą.
Emalis

Sudėtis

Cheminiu požiūriu emalis yra silikatų, boratų ir fluoridų lydinys su metalais – natriu, kaliu, švinu ir aliuminiu. Spalva išgaunama naudojant įvairių metalų oksidus: geležies, chromo, kadmio, kobalto, nikelio, titano, aukso, urano, stibio.

Gamyba

Emalis išgaunamas kaitinant įvairių medžiagų mišinius tam tikromis proporcijomis: maišomas kvarcinis smėlis, kreida, soda ir kitos medžiagos, spalvai išgauti įmaišomas pigmentas. Taip pat naudojamas vanduo arba lipni rišamoji medžiaga – derva, molis ar kt.

Poveikis oranizmams ir aplinkai

Spalvotiems emaliams gaminti naudojami sunkieji metalai įvairių oksidų pavidale. Esant mechaniniam paviršiaus pažeidimui, nekokybiškam padengimui ar dengimui pažeidžiant technologinius reikalavimus, per sąlytį su šiltu vandeniu ar rūgštimis šie patenka į aplinką, maistą, organizmus. Šių junginių į aplinką bei organizmus gali patekti ir dirbant su emaliniais junginiais garų ar dulkių pavidalu: atliekant apdailos darbus, tapant, emalio bei emalinių produktų gamybos pramonėje. Dalis emaliuose naudojamų metalų gali sukelti įvairaus sunkumo alerginių reakcijų. Švinas, nikelis, chromas bei kobaltas yra toksiški organizmams metalai, galintys sukelti reprodukcinės ir nervų sistemos pažeidimų bei alerginių reakcijų, plačiai naudojami emaliuose. Emalių gamyba, kokybė ir naudojimas paprastai stebimas ir reguliuojamas įvairių institucijų, ypač numatant sąlytį su maistu.
Navininkų piliakalnis

Piliakalnis

Piliakalnis buvo įrengtas atskiroje kalvoje, Šaltinio dešiniajame krante. Piliakalnio aikštelė buvo pailga šiaurės – pietų kryptimi, pietinėje pusėje buvo pylimas. Daugiau duomenų apie ją nėra, nes didžioji piliakalnio dalis XX a. pradžioje nukasta ir nuvežta į geležinkelio Alytus–Suvalkai sampilą. Išliko tik 8 m aukščio viršuje šiaurės vakarinio šlaito apatinė dalis su dirbtinai suformuota 10x15 m dydžio aikštele viršuje. Piliakalnio liekanos dirvonuoja, rytiniame ir šiaurės vakariniame šlaituose auga medžių guotai.

Aplinkiniai piliakalniai

Papiliakalnių piliakalnis 11 kmKampinių piliakalnis 15 kmLakinskų piliakalnis 13 km
Būriškių piliakalnis 13 kmŽaliosios piliakalnis 8 kmElveriškės piliakalnis 12 kmAglinės piliakalnis 6 kmBuniškių piliakalnis 15 km
Pastaba:
Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną
Saulius Lukošius

Saulius Lukošius (g. 1948 m. sausio 1 d. Dotnuvoje) – Lietuvos architektas.

Biografija

1971 m. baigė Kauno politechnikos institutą. 1971–1988 m. Miestų statybos projektavimo instituto Kauno filialo architektas, 1977–1988 m. vyr. architektas, 1989–1993 m. – bendrovės „Miestprojektas“, 1993–2002 m. – bendrovės „Kauno planas“ architektas. 2003–2007 m. Kauno miesto savivaldybės administracijos Strateginio planavimo skyriaus vedėjas.
Ali ibn Umaras

Ali ibn Umaras (arba Ali II, arab.:`alī ben `umar ben idrīs علي بن عمر بن إدريس m. 883 m.) – septintasis Idrisidų dinastijos Maroko sultonas, valdęs nuo 874 m. iki mirties 883 m. Ali ibn Umaras buvo Idris II anūkas. Valdymo metais pasivadino Ali II.

Istorija

Ali II valdymo metais, susivienijo aplinkinės berberų gentys ir vadovaujami Sufritų, sumušė Ali II armiją ir užėmė Fesą.
Šuolis į aukštį

Šuolis į aukštį – lengvosios atletikos rungtis, kurioje sportininkai turi įveikti kuo didesnį aukštį, šokdami atsispyrę nuo žemės ir nekliudę aukščio kartelės. Rungtis buvo įtraukta į pirmąsias 1896 m. vasaros olimpines žaidynes Graikijos sostinėje Atėnuose ir nuo to laiko vykdyta visose olimpiadose ir pasaulio čempionatuose. 1900–1912 m. olimpinėse žaidynėse taip pat buvo paplitusi šuolio į aukštį stovint rungtis. Šuolis į aukštį yra priskiriamas tiek žiemos, tiek vasaros sezonų rungtims. Pasaulio rekordai priklauso Javier Sotomayor iš Kubos (2,45 m) ir Stefka Kostadinova iš Bulgarijos (2,09 m). Abu rekordai pasiekti atviro stadiono varžybose. Šiandieninėse varžybose visi atletai naudoja fosbury techniką.

Istorija

Pirmosios šuolio į aukštį varžybos įvyko XIX a. Škotijoje. Jose sportininkai naudojo žirklių techniką. XX a. šuolio technikos pradėjo kisti. Pirmasis atsisakęs žirklių tipo šuolio buvo JAV-Airijos lengvaatletis M.F. Sweeney ir pasiekė 1,97 m pasaulio rekordą.
1896 m. olimpinėse žaidynėse visus medalius pelnė JAV atstovai. Pirmuoju olimpiniu čempionu tapo Ellery Clark. 1928 m. apdovanota pirmoji olimpinė čempionė. Ją tapo Ethel Catherwood iš Kanados, kuri taip pat pasiekė ir pasaulio rekordą. Pirmajame 1983 m. pasaulio čempionate aukso medalius abiejų lyčių rungtynėse nuskynė Tarybų Sąjungos atstovai: Genadijus Avdenjenko ir Tamara Bykova.

Lietuvos šuolininkai į aukštį

Šioje rungtyje nacionaliniai rekordai priklauso Rolandui Verkiui (2,34 m) ir Airinei Palšytei (2,01 m). Šalies šuolininkai į aukštį stambiausiose tarptautinėse varžybose pasirodė dar Tarybų Sąjungos laikais. Olimpinėse žaidynėse dalyvavęs pirmasis Lietuvos šuolininkas į aukštį buvo Kęstutis Šapka. Įveikęs 2,15 m aukštį jis pasidalijo 12-13 vietas. Kitas lengvaatlečių pasirodymas Olimpiadoje buvo jau po valstybingumo atkūrimo. 2012 m. Europos lengvosios atletikos čempionate Lietuvos šuolininkas į aukštį Raivydas Stanys pelnė sidabro medalį (2,31 m). 1992 m. vasaros olimpinėse žaidynėse pirmąja nepriklausomos šalies atstove tapo Nelė Savickytė (vėliau Žilinskienė). Ji šaliai atstovavo net tris kartus. 1993 m. Universiadoje Žilinskienė pelnė sidabro medalį. Dar viena olimpietė buvo Karina Vnukova. Ji 2008 m. vasaros olimpinėse žaidynėse liko 23 vietoje. Pasaulio čempionate daugkartinė ir vienintelė dalyvė buvo Nelė Žilinskienė. Ji taip pat parvežė ir Europos čempionato bronzą. Nuo 2010 m. puikius rezultatus demonstruoja ir šaliai tarptautinio lygio varžybose atstovauja Airinė Palšytė. Ji ne tik pakartojo Nelei Žilinskienei priklausantį rekordą, bet ir 2017 m. sausio mėnesį jį pagerino 2 centimentrais.
Danli

Istorija

Danli įkurtas XVII a. antroje pusėje. Miesto statusą gavo 1843 m.
Joachim Bublath

Biografija

Gimė 1943 m. kovo 12 d. Klaipėdoje. 1971 m. baigė teorinės fizikos studijas Miuncheno technikos universitete. Baigęs mokslus dirbo operatoriaus asistentu Hessischer Rundfunk televizijoje, vėliau rengė mokslinių laidų programas. 1981 m. persikėlė į ZDF televiziją, kur vadovavo mokslo ir technologijų departamentui. Nuo 1986 m. pradėjo vesti mokslinio pažinimo laidą Die Knoff-Hoff-Show ir iki 1999 m. parengė 79 laidas, kurios buvo rodomos du kartus per mėnesį. Apdovanotas įvairiais nacionaliniais ir tarptautiniais apdovanojimais už mokslinės žurnalistikos populiarinimą.
Šakių sporto centras

Sporto kompleksas

Sporto komplekse pirmiausiai buvo atidaryta sporto salė, pritaikyta žaisti krepšiniui ir tenisui bei treniruoklių salė. Sporto salėje vyko RKL varžybos, kuriose Šakiams atstovavo krepšinio klubas „Zanavykas“. Sporto aikštele arenoje taip pat naudojasi rajoninės lygos komandos, MKL (Moksleivių krepšinio lyga). Krepšinio aikštelėje yra virš 500 sėdimų vietų. Esant reikalui jų skaičių galima padidinti iki 800 vietų.
Sporto salėje vyksta ir nacionalinio bei vietinio lygio badmintono varžybos. Antrame aukšte yra įruošta treniruoklių salė, kuri šiuo metu yra moderniausia Šakiuose. Joje gausu treniruoklių ir kito sportinio inventoriaus. Čia lankytojams padeda patyrę treneriai.
Centre 2011 m. vasario 18 d. ėmė veikti 25 m ilgio, 14 m pločio ir nuo 1,4 iki 1,8 m gylio plaukimo baseinas. Šalia jo yra sūkurinė vonia, skirta vandens malonumus mėgstantiems žmonėms. Vaikams tarp sūkurinės vonios ir didžiojo baseino įrengtas vaikų baseinėlis (gylis - 45 cm), kuriame mažieji gali linksmai leisti laiką žaisdami vandenyje. Šalia klientams įrengtos dvi pirtys. Baseino lankytojus prižiūri patyrę gelbėtojai.
Veikfildas

Istorija

Veikfildas gyvenamas nuo senovės, 1203 m. jam suteikta turgaus teisė. 1460 m. čia įvyko svarbus rožių karų mūšis. Pilietinio karo metais buvo rojalistų tvirtovė. Nuo viduramžių Veikfildas buvo vilnos ir odų karšimo centras. XIX a. suklestėjo anglių gavyba, metalurgija.
1974 m. prie Veikfildo rajono prijungtas Kasilfordas, Pontefraktas, Osetas.
Jonas Furmanavičius

Biografija

Motina Anelė Furmanavičienė (g. ~1921 m.). Šeimoje augo 8 vaikai. 1980 m. baigė Stakliškių vidurinę mokyklą, 1985 m. – teisės studijas Vilniaus universiteto Teisės fakultete, įgijo teisininko kvalifikaciją. Mokėjo rusų, prancūzų kalbas.
1985–1992 m. Tardymo valdybos prie Kauno miesto vyriausiojo policijos komisariato tardytojas. 1992–1995 m. gruodžio mėn. Tardymo valdybos prie Kauno m. PK vyresnysis tardytojas. 1995–1996 m. rugsėjo mėn. Tardymo skyriaus prie Kauno m. Žaliakalnio policijos komisariato viršininkas. Nuo 1996 m. rugsėjo mėn. iki 2000 m. vasario mėn. Kauno m. apylinkės teismo teisėjas, nuo 2000 m. vasario mėn. iki 2002 m. birželio Kauno apygardos administracinis teismo teisėjas, nuo 2002 m. birželio iki 2009 m. spalio 5 d. Kauno apygardos teismo Baudžiamųjų bylų skyriaus teisėjas.
Drąsiaus Kedžio buvo apkaltintas pedofilija ir, kaip įtariama, jo nušautas 2009 m. spalio 5 d. Kauno senamiestyje suvaidinto eismo įvykio metu (žr. 2009 m. pedofilijos byla).  Palaidotas savo tėviškėje – Stakliškėse (Prienų rajonas).
Nemunėlio Radviliškio evangelikų reformatų bažnyčia

Istorija

Pirmąją Nemunėlio Radviliškio evangelikų reformatų bažnyčią 1590 m. fundavo kunigaikštis Kristupas Radvila Perkūnas. 1789 m. bažnyčia sudegė. Dabartinė neoromaninio stiliaus raudonų plytų bažnyčia pastatyta 1887–1890 m. Bažnyčioje išliko jos statytojo kunigo senjoro Martyno Cumfto, mirusio 1895 m., memorialinė lenta.
Išganymas (filmas)

Turinys

Pasibaigus Danijos karui, daug pralaimėjusių kareivių, tarp kurių buvo ir Jonas su broliu Peteriu, išvyko ieškoti laimės į Ameriką. Čia įsikųręs Jonas po 7 metų pagaliau galėjo sau leisti pasikviesti atvykti žmoną su jau paaugusiu sūnumi. Nuo geležinkelio stoties jų laukė ilgas kelias diližansu, o jų pakeleiviais tapo du vyrai. Pakeliui šie ėmė gerti ir priekabiauti prie Mari. Jonas bandė priešintis, bet buvo išmestas iš diližanso. Sekdamas pėdsakais jis rado sūnaus kūną, o vėliau – sustojusį diližansą su negyvais vežėjais. Jonas nužudė abu vyrus, parsigabeno sūnų ir sužeistą žmoną namo, o šiai mirus – juos palaidojo.
Tuo metu į netoliese esantį miestelį atvyksta Henris Delarue ir jo gauja, mat vienas iš nužudytų vyrų buvo jo brolis. Visas miestelis, tarp jų meras ir šerifas, jau daug metų jų bijo, moka duoklę ir vykdo bet kokius nurodymus, todėl kai Delarue pareikalauja dviejų gyvybių mainais į nužudytą brolį, šerifas su meru išrenka du žmones, kuriuos visų akivaizdoje Delarue nužudo. Nepaisant to, jis padvigubina miestelio duoklę, kol bus surastas brolio žudikas. Jonas, atvykęs į miestelį parduoti savo žemės, išduodamas Delarue, kuris šį pradeda kankinti prieš egzekuciją. Naktį Peteris išvaduoja Joną, tačiau, bėgant nuo persekiotojų, palieka brolį kalnuose, o pats nuvilioja gaują tolyn. Galiausiai Peteris nužudomas, o Jonas išsigelbėja. Atgavęs jėgas, Jonas grįžta į miestelį atkeršyti už visų savo artimųjų žūtį, kur randa netikėtą sąjungininkę – nebylę Madeleinę, kurios vyrą jis nužudė, iš kuri dabar per prievartą yra Delarue moteris...