google/wiki40b huggingface dataset:
Raketų bandymų instrumentinis laivas

Raketų bandymų instrumentinis laivas, RBIL (angl. Missile Range Instrumentation Ship; Range Ship; Tracking Ship) – JAV pagalbinis laivas su pajėgia antenų ir elektronikos įranga, pritaikytas stebėti JAV gamybos raketų paleidimą ir skrydį, matuoti ir užrašyti skrydžio duomenis, kad šie būtų panaudoti raketoms tobulinti. Kadangi daugelis raketų poligonų dėl saugumo raketas leidžia virš vandenyno, raketų bandymų instrumentiniai laivai praplečia raketų stebėjimo, kurį atlieka sausumoje įtaisyta įranga, galimybes.
Šie laivai panaudojami ir stebėti užsienio šalių raketų bandymams stebėti.
Jungtinės Amerikos Valstijose pirmuosius raketų bandymų instrumentinius laivus sukūrė JAV armija, po to – JAV Karinės oro pajėgos savo raketų kūrimo programoms paremti. Tada juos įrengdavo panaudodami atliekamus Liberty klasės ir Victory klasės krovininius laivus. 1964 m. JAV Karinis jūrų laivynas perėmė visus RBIL, taip pat pats pastatė dar keletą jų.
Paviršinių nuotekų užterštumas

Paviršinės nuotekos (angl. urban runoff) – į gruntą nesusigėręs kritulių vanduo, patenkantis į nuotakyną nuo nelaidžių paviršių (šaligatvių, gatvių, aikščių) ar nuo pastatų stogų, taip pat sniego tirpsmo vanduo. Kadangi šios nuotekos formuojasi skirtingai nei buitinės ir pramoninės, todėl ir jų taršos šaltiniai skiriasi.

Paviršinių nuotekų užterštumas

Didelę įtaką paviršinių nuotekų užterštumui turi atmosferiniai kritulių. Lietus ir sniegas, pereidamas per žemutinius atmosferos sluoksnius, sugeria orą teršiančias medžiagas ir tokiu būdu ant žemės paviršiaus patenka jau dalinai užteršti krituliai. Pagrindinis oro teršalų šaltinis Lietuvoje yra autotransportas, išskiriantis apie 95 % anglies monoksido ir 75 % azoto oksidų.
Kritulių užterštumo šaltiniai yra: sieros dioksidas (SO₂) – susidarantis pramonės ir energetikos įmonėse deginant sieringą kurą. Azoto dioksidas (NO₂) – susidarantis autotransporto naudojime ir kuro deginime. Kietosios dalelės – susidaro kuro deginime (transportas, energijos gavyba, pramonė), dirvos erozijoje, vėjo pustomos dulkės ir mechaninis smulkinimas (kasyba, statybos darbai). Antrasis šaltinis tai kietųjų dalelių formavimasis atmosferoje tarpusavyje reaguojant kitiems teršalams, pvz., sieros dioksidui, azoto oksidams ir amoniakui, kurie suformuoja kietus sulfatus ir nitratus.
Kita dalis lietaus nuotekų teršalų surenkama jau ant žemės paviršiaus. Dažniausiai randami šie teršalai: skendinčios medžiagos (SM), naftos produktai, biologinis deguonies suvartojimas (BDS₅), vandenilio potencialas (pH), cheminis deguonies suvartojimas (ChDS), sulfitai, chloridai, bendrasis fosforas, bendrasis azotas, bendrasis kietumas, sunkieji metalai – dažniausiai švinas (Pb), varis (Cu), kadmis (Cd), cinkas (Zn), geležis (Fe), kurie atsiranda dėl automobilių naudojimo (išmetamosios dujos, plovimo skysčiai, tepalai ir kelių dangų irimas, padangų dėvėjimosi produktai ir kt.).
Madman Across the Water

Pasiekimai

„Madman Across the Water“ buvo vienas iš mažiausiai Eltono Džono pelniusių albumų. Su juo jis užėmė 41-ąją vietą Jungtinės Karalystės albumų sąraše, pabuvęs ten porą savaičių. Tačiau jis buvo sėkmingesnis Šiaurės Amerikoje, Billboard top pop albumų sąraše užėmęs 8-ąją vietą. 1972 m. albumas tapo auksiniu, kai Amerikos Valstijose uždirbo net 1 milijoną dolerių. 1998 m. albumas tapo net multiplatininiu, pasiekęs daugiau kaip 2 milijonų kopijų pardavimų.
Konstancas

Istorija

Šiose vietovėse gyventa dar akmens amžiuje. Apie 100 m. dabartinio miesto veitoje įkurta romėnų gyvenvietė Constantia (pavadinta imperatoriaus Constantius Chlorus garbei, kuris čia įkūrė tvirtovę). 585 m. Konstance įkurta vyskupija, viduramžiais miestas tapo svarbiu religiniu centru. 780 m. gavo miesto teises. Konstance buvo plėtojama linų prekyba. Čia buvo nutiestas vienas iš nedaugelio tiltų per Reiną regione. 1183 m. mieste sudaryta Konstanco taika tarp Šventosios Romos imperijos imperatoriaus Frydricho Barbarosos ir Lombardijos Lygos miestų. Nuo 1192 m. – laisvasis Šventosios Romos imperijos miestas. Nuo XIV a. miestas vadovavo Reino miestų konfederacijai. 1414–1418 m. mieste įvyko religinis Konstanco susirinkimas, išsprendęs eilę religinių nesutarimų (pasmerktas myriop Janas Husas, išspręsta popiežių schizma). 1531 m. Konstancas prisidėjo prie protestantiškos Šmalkaldeno lygos, kuriai pralaimėjus 1547 m. vėl tapo katalikišku.
Antrojo pasaulinio karo metu miestas beveik nenukentėjo, kadangi bombardavimų metu naktimis mieste buvo paliekamos degti šviesos; taip lakūnai buvo suklaidinami, kad čia jau Šveicarija, kurios visi miestai būdavo apšviesti naktį.

Architektūra

Mieste išliko daug viduramžių pastatų, tarp jų: XI a. romaninė gotikinė katedra ir šv. Mauricijaus rotonda, XIII a. dominikonų vienuolynas ir Švč. Trejybės bažnyčia, XIV a. prekybos namai Kaufhaus, XV a. šv. Stepono bažnyčia, patriciato namai ir cechai.

Žymūs žmonės

Konstance gimė F. Cepelinas (1838–1917), standžiojo dirižablio išradėjas.
Džaulio efektas

Pirmasis Džaulio dėsnis

Nuo 1840 iki 1843 m. Džaulis atidžiai ištyrė šilumą, kurią sukuria elektros srovė. Remdamasis šiuo tyrimu, jis sukūrė Džaulio dėsnius šildymui, kurių pirmasis paprastai vadinamas Džaulio efektu. Džaulio pirmasis dėsnis išreiškia ryšį tarp šilumos, sukurtos laidininko, ir srovės srauto, varžos ir laiko.

Magnetostrikcija

Magnetostrikcijos efektas apibūdina feromagnetinių medžiagų savybę, kuri pasižymi magnetinamo kūno formos ir matmenų kitimu arba deformuojamo kūno įmagnetėjimo kitimu. Džaulis pirmą kartą pranešė apie feromagnetinių strypų ilgio kitimo stebėjimą 1842 m.

Džaulio plėtimasis

1845 m. Džaulis ištyrė laisvą dujų plėtimąsi į didesnį tūrį. Tai tapo žinoma kaip Džaulio plėtimusi. Dujų aušinimas, leidžiant jas laisvai išplėsti, kartais vadinamas Džaulio efektu.

Gafo-Džaulio efektas

Jei elastinga juosta iš pradžių ištempiama ir po to šildoma, ji susitrauks, o ne išsiplės. Šį poveikį pirmą kartą 1802 m. stebėjo Džonas Gafas, o 1850-aisiais tyrinėjo Džaulis, kol vėliau šis reiškinys tapo žinomas kaip Gafo-Džaulio efektas.
Skėtinė korifa

Aprašymas

Skėtinė korifa yra viena aukščiausių pasaulio palmių, atskiri individai siekia iki 25 m aukščio ir 1,3 m storio. Lapai plaštakiški, iki 5 m skersmens. Lapkočio ilgis iki 4 m, o plaštakišką vėduoklę sudaro iki 130 lapelių.
Žiedynai irgi didžiausi iš žinomų, iki 6-8 m ilgio, juos sudaro nuo vieno iki kelių milijonų mažų gelsvai baltų žiedelių. Žiedai abilyčiai, su trimis taurėlapiais, trimis vainiklapiais ir 6 kuokeliais. Mezginė trilizdė. Skėtinė korifa yra monokarpinė, žydi vieną kartą gyvenime, būdama 30-80 m. amžiaus. Po žydėjimo per maždaug metus subrandinusi vaisius – žalsvai rudus sultingus kaulavaisius – ši palmė žūsta. Kiekviename 3-4 cm skersmens vaisiuje yra po 1 sėklą. Viena palmė gali subrandinti iki 2 tonų vaisių.
Lapūkavo riedulių draustinis

Gamta

Draustinio kraštovaizdis unikalus savo galine morena, kuri susidarė paskutinio Baltijos apledėjimo metu. Ši morena yra tarp Ančios ežero ir Šešupės upės. Dėl savo geologinės sandaros, amfiteatro formos, beveik nepaliesta erozijos ši morena yra viena iš geriausiai išsilaikiusių morenų pavyzdžių ne tik Lenkijoje, bet ir visoje Europoje. Geologų nuomone šis Skandinaviško tipo riedulynas yra labai retas reiškinys šioms vietovėms. Šiaurinėje draustinio dalyje yra (258,75 m.) aukščio virš jūros lygio galinė morena. Šiose vietovėse yra apie 40 m. velenai skiriantys galinės morenos sausuosius slėnius. Draustinyje daugiausiai auga šios medžių rūšys: eglė, pušis, ąžuolas ir alksnis. Dirvos storis yra ganėtinai mažas. Saugomi augalai yra: paprastasis žalčialunkis (Daphne mezerum), miškinė lelija (Lilium martagon), vėjalandė šilagėlė (Pusatilla patens), dėmėtoji gegūnė (Orchis maculata).
Vaira Vīķe-Freiberga

Biografija

Vairos Vykės-Freibergos tėvai buvo karo pabėgėliai. 1944 m. jie emigravo iš Latvijos; Vokietija, Marokas ir Kanada vėliau tapo jų laikinaisiais namais. Tėvas – jūreivis Kārlis Vīķis, motina – Annemarija Vīķe (mergautinė pavardė Raņķe).
Kanadoje Toronto universitete bei McGill universitete studijavo psichologiją, 1965 m. apgynė psichologijos mokslų daktarės vardą. 1965–1998 m. dėstė psichologiją Monrealio universitete. Greta mokslinės veiklos aktyviai veikė Išeivijoje, tyrinėjo latvių dainas. 1998 m. grįžo į Latviją, ėmė vadovauti Latvijos institutui.
1999 m. birželio 10 d. išrinkta Latvijos Respublikos Prezidente. Birželio 17 d. inauguruota. 2003 m. birželio 20 d. išrinkta antrai kadencijai.
2005 m. gavo Hannah Arendt apdovanojimą už savo politinę mąstyseną.
2006 m. rugsėjo 15 d. – trijų Baltijos valstybių iškelta jos kandidatūra JTO generalinio sekretoriaus postui užimti. Spalio 5 d. Prezidentė atšaukė savo kandidatūrą.

Šeima

Ištekėjusi, vyras – Imants Freibergs, informatikos profesorius, dėstantis Kvebeko universitete Monrealyje. Pora turi du vaikus: sūnų Karlį (Kārlis) ir dukrą Indrą.

Asmenybė

Nepartinė prezidentė nuo pat pradžių pasisakė už vakarietišką kryptį bei integraciją į euroatlantines struktūras. Dėl savo laisvo, nevaržomo, betarpiško bendravimo mėgstama Latvijos gyventojų.
Be gimtosios latvių kalbos, Vaira Vykė-Freiberga laisvai šneka angliškai, prancūziškai ir vokiškai. Taip pat moka ispanų kalbą, truputį itališkai ir portugališkai. 1999 m. pradėjo mokytis rusų kalbos, tačiau išmokti jos Prezidentei nepavyko.
Sestroreckas

Sestroreckas (rus. Сестрорецк, šved. Systerbäck) – miestas Rusijoje, dabar Sankt-Peterburgo dalis.
Miestas yra Karelijos sąsmaukos pietuose. Vakarinė miesto riba yra Suomių įlanka, rytinė riba – Razlivo ežero krantas. Per miestą teka kelios upės, jungiančios ežerą su įlanka – upė Sestra, Gagarino upelis ir Ržavaja kanava.
Miestas įkurtas Rusijos caro Petro I įsakymu 1714 m. 1724 m. mieste ėmė veikti Sestrorecko ginklų gamykla. 2003 m. mieste gyveno 40,3 tūkst. gyventojų.
Kosmoso mokslų ir technologijų institutas

Kosmoso mokslų ir technologijų institutas – Lietuvos kosmoso asociacijos privati tyrimų organizacija, įsteigta 2010 m.
Kosmoso mokslų ir technologijų institutas prisidėjo prie pirmojo lietuviško palydovo LitSat-1 kūrimo.
Romanas Andriuškevičius

Romanas Andriuškevičius (1931 m. gegužės 20 d. Marijampolėje – 1997 m. gruodžio 28 d. Marijampolėje) – choro dirigentas ir pedagogas.

Biografija

1949–1953 m. choro dirigavimo mokėsi Kauno J. Gruodžio muzikos mokykloje (dėst. A. Kairys). 1953–1958 m. choro dirigavimo studijas tęsė Lietuvos valstybinėje konservatorijoje (doc. K. Kavecko klasė). Studijų metais dirbo metodininku Respublikiniuose liaudies kūrybos namuose.
1958–1981 m. Šiaulių aukštesniosios muzikos mokyklos dėstytojas, choro dirigavimo metodinės komisijos pirmininkas (1959–1977 m.), moksleivių choro studijos vadovas (1960–1919 m. – 1967 m. ir 1970–1973 m.), parengė būrį jaunųjų chorvedžių. 1981–1983 m. Šiaulių pedagoginio instituto Muzikos pagrindų katedros vyr. dėstytojas, e. doc. pareigas.
1974–1983 m. Šiaulių televizorių gamyklos vyrų choro (50 dalyvių) „Tauras“ (1981) meno vadovas ir dirigentas. Kolektyvas pirmąsias vietas pelnė 1975 m. respublikinės dainų šventės, 1977 m. II ir 1979 m. IV Stasio Šimkaus chorų konkursuose, prizinės vietos pripažintos 1977 m. meno mėgėjų festivalyje ir 1980 m. respublikinės dainų šventės konkurse. „Tauras" daug koncertavo Lietuvoje, dainavo Vokietijoje, Bulgarijoje ir Vengrijoje, dalyvavo 1978 ir 1983 m. respublikiniuose moterų ir vyrų chorų sąskrydžiuose Šiauliuose. Koncertų programose buvo sudėtingesnių Vakarų Europos klasikų ir šiuolaikinių kompozitorių kūrinių. 1983–1991 m. Marijampolės kultūros mokyklos choro dirigavimo ir kitų disciplinų dėstytojas. Išėjęs į pensiją, iki mirties gyveno Trakiškių kaime (Marijampolės r.).
R. Andriuškevičius nuo 1960 m. Šiaulių miesto dainų švenčių, 1978 ir 1983 m. respublikinių moterų ir vyrų chorų sąskrydžių Šiauliuose dirigentas, respublikinių dainų švenčių konsultantas, daug metų buvo Šiaulių miesto chorvedžių tarybos pirmininkas. 1977 m. apdovanotas Kultūros žymūno ženklu. 1980 m. jam suteiktas nusipelniusio dėstytojo vardas.

Šaltinis

Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999. Informacijos publikavimui gautas žodinis autoriaus leidimas.
Balsiškių paminklas partizanams

Paminklas

Stovi pakelėje, kaimo šiaurinėje dalyje. Tai tipinis, trisienės Laisvės kolonos, užsibaigiančios Jogailaičių dvigubu kryžiumi, betoninis atminimo ženklas, įmontuotas į apskritą cokolį. Visų trijų fasadų pusėje yra po memorialinį užrašą: priekyje – „BALSIŠKIŲ KAIME / 1948 08 11 / ŽUVO / ŽEMAIČIŲ APYGARDOS / KARDO RINKTINĖS / BUGANTO KUOPOS / PARTIZANAI“; pietrytinėje (dešinėje) plokštumoje: „VYTAUTAS MILTAKIS / KELEIVIS / G. 1930 M. / EDVARDAS PRIŽGINTAS / GARSAS / G. 1917 M. / IGNAS SMILINGIS / LIUTAURAS / G. 1927 M. / STANISLAVA VALUŽYTĖ / MEILĖ / G. 1922 M. / ALFONSAS ŽILINSKAS / DANGIS / G. 1928 / ANTANAS ŽILINSKAS / JAZMINAS / G. 1928 M. // KUOPOS RYŠININKĖ / STANISLAVA VALUŽIENĖ / MOČIUTĖ / G. 1894 M. “; šiaurės rytinėje (kairėje) plokštumoje: „KARDO RINKTINĖS / SKIRMANTO KUOPOS / LENKIMŲ BŪRIO / VADAS / VYTAUTAS JABLONSKIS / ŠIAURYS / G. 1920 M.“ Atminimo ženklą juosia gėlių klomba.
Paminklo aukštis – 1,6 m, paminklinės teritorijos plotas – 4 m².

Istorija

Sovietų armijai 1944 m. pabaigoje užėmus Kartenos valsčių, pasipriešinimo judėjimui jame koordinuoti 1945 m. buvo įkurtas Kardo rinktinės partizanų Kadugio būrys, 1946 m. pavadintas Buganto kuopa.
1948 m. rugpjūčio 11 d. Kartenos valsčiaus Mikoliškių–Žutautų apylinkių miškuose MGB vidaus kariuomenės 24-ojo šaulių pulko kareiviai ir MGB Kartenos, Skuodo, Salantų, Darbėnų ir Kretingos valsčių poskyrių stribai vykdė baudžiamąją operaciją. Miške karinė grupė susidūrė su aštuonių partizanų grupe. Susišaudymo metu Bumbulių miško masyve prie Balsiškių kaimo žuvo septyni kovotojai: penki Buganto ir vienas Skirmanto kuopos partizanai bei jų ryšininkė. Žuvusiųjų kūnus stribai parvežė į MGB Kartenos vls. būstinės kiemą, kuriame juos niekino, o vėliau užkasė.
Lietuvos kariuomenės vado, generolo leitenanto Arvydo Pociaus ir Kovų už Lietuvos nepriklausomybę įamžinimo Kartenos draugijos pirmininko Juozapo Antano Vilucko rūpesčiu, padedant Lietuvos gyventojų genocido ir rezistencijos centrui, netoli partizanų žuvimo vietos 2013 m. buvo pastatytas, o 2014 m. birželio 6 d. iškilmingai pašventintas tipinis atminimo ženklas (autorius – dizaineris Romas Navickas, Vilnius).
Nyderlandų futbolo varžybos 2007–2008 m.

Eredivisie pirmenybės

Čempionų titulą apgynė Eindhoveno „PSV“ (21-ą kartą).
Ana Misuna

Biografija

Gimė nusigyvenusio lenkų – lietuvių bajoro šeimoje. 1887 m. baigė Rygos lenkų gimnaziją ir liko joje dėstyti lenkų kalbą bei aritmetiką. 1890–1893 m. gimtinėje lavinosi savarankiškai, surinko augalų ir vabzdžių kolekciją, kurią perdavė Varšuvos gamtininkų draugijai. 1895 m. Maskvoje baigė „Kolektyvines pamokas“, taip laikinai vadinosi Maskvos aukštieji moterų kursai, kur susidomėjo geologija.
Nuo 1906 m. dirbo Maskvos aukštųjų moterų kursų geologijos katedroje, nuo 1919 m. Maskvos universiteto docentė.

Mokslinė veikla

Savo sukurtais metodais tyrė ledyninių nuogulų stratigrafiją, skyrė keletą apledėjimų ir stambias ledyninio reljefo formas – galines morenas, drumlinus ir morenines lygumas, paplitusias Vilniaus, Gardino ir Minsko gubernijose. Išskyrė keletą galinių morenų lankų Lietuvos rytinėje dalyje ir Baltarusijos vakarinėje dalyje, sudarė geomorfologinius žemėlapius, vykdė naudingųjų iškasenų geologines paieškas. Leidinyje „Rusijos imperijos geologinė sandara“, (1899 m., 1903 m.) paskelbė Lietuvos ir Baltarusijos ledyninių nuogulų tyrimo rezultatus.
Vygriai

Istorija

Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų tauta – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Kaimą su Merkine jungė vadinamasis Vygrių traktas, kuriuo į medžioklę atjodavo Lietuvos didysis kunigaikštis Vytautas. Beveik iki pat XX a. Vygriuose lietuviai buvo dauguma. 
1798 m. kovo 25 d. iš dalies Žemaitijos vyskupystės, dalies Vilniaus vyskupystės ir Lucko vyskupystės buvo įkurta Vygrių vyskupija su centru Vygriuose. Vyskupija panaikinta 1818 m. birželio 30 d. įkūrus Seinų vyskupiją, kurios pirmuoju vyskupu tapo paskutinysis Vygrių vyskupas. XIX a. pradžioje buvo Vygrių apskritis, priklausiusi Naujiesiems Rytprūsiams. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. Pagal 1921 m. lenkų valdžios atliktą gyventojų surašymą kaime gyveno 37 žmonės, iš kurių 34 lenkai ir 3 lietuviai. Vygriuose palaidotas Mykolas Pranciškus Karpavičius, žymus Lietuvos pamokslininkas. 1975-1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai. 1997 m. pasirašyta Vygrių deklaracija.

Pavadinimo kilmė

Tikėtina, kad kaimo pavadinimas kilęs nuo Vygrių ežero pavadinimo, kuris kilęs nuo lietuvių kalbos žodžio Vingrus. Ežero forma primena S raidę, todėl ir ežeras anksčiau vadinosi Vingriai (Wingry).

Vienuolynas

Kaime yra Kamendulų vienuolių vienuolynas. Antrojo pasaulinio karo metais jis buvo apgriautas, vėliau ilgai atstatinėjamas. Prie restauracijos daug prisidėjo savamokslis dailininkas ir drožėjas Viktoras Vinikaitis. Šiuo metu vienuolyne veikia kurybinių darbų centras. Senojoje eremitijoje yra svečių namai. Vienuolyno patalpose įrengtas restoranas, šiuolaikinio meno galerija vaikams ir Jono Pauliaus II biblioteka, kuri atsirado po jo apsilankymo 1999 m. Vyksta kultūriniai renginiai, šiuolaikinės muzikos kocertai „Półwyspa Nowej Muzyki“. Barokinio stiliaus vienuolynas yra populiarus tarp medaus mėnesį švenčiančių sutuoktinių ir grigališkojo choralo mėgėjų. kriptoje palaidoti apie 40 eremitų vienuolių, ant jos sienos nutapyta mirties šokio freska, kurioje vaizduojama giltinė kviečianti vienuolį šokti. Apylinkėse veikia daug svečių namų ir stovyklaviečių. Kasmet rugpjūčio 15–16 dienomis kaime ir vienuolyne vyksta šventinė mugė. Vienuolyne buvo filmuojamas Stanisław Tym (Stanislavo Tymo) filmas Lūšis.
Laimutė Kyguolienė

Biografija

Šeštokų pašto viršininkė.
Nuo 1990 m. Lietuvos demokratinės darbo partijos, nuo 2001 m. Lazdijų rajono skyriaus narė. 2000–2003 m. Lazdijų rajono savivaldybės tarybos narė.
Sutuoktinis Romualdas, vaikai Vilius, Valius.
Chiara Lubich

Chiara Lubich (gimė 1920 sausio 20 Triente, Šiaurės Italijoje – mirė 2008 kovo 14 Italijoje) – Fokoliarų judėjimo įkūrėja, autorė.
Jungtinė ateities pasaulio valiuta

Jungtinė ateities pasaulio valiuta (JAPV, angl. United Future World Currency - vieninga ateities pasaulio valiuta) - tarptautinė valiuta, kuria siekiama pakeisti JAV dolerį; Projektas. Monetos eskize iškalti žodžiai „Įvairovės vienybė". Monetos nukaltos Belgijoje ir išdalintos G-8 delegacijų vadovams. Darbinis monetos pavadinimas - Eurodoleris. Galutinis vardas ir naujos valiutos simbolis paaiškės po konkurso, vykdomo 1000 pasaulio mokyklų. Konkurso rengėjas - Italijos Laiko muziejus. Generalinis JAPV projekto koordinatorius - Dr. Sandro Sassoli.
Kuvasas

Kilmė ir paskirtis

Panašūs į kuvasus šunys, manoma, buvo auginami dar 375 m. pr. m. e. Manoma, kad kuvasų šunų veislė atsirado maždaug XIII a. Vengrijoje. Senovėje, pasak įvairių šaltinių, kuvasai buvo auginami kaip sodybų sargai ir lokių medžioklei.
Spėjama, kad kuvasas - Tibeto dogo giminaitis.
Pirminė kuvasų paskirtis buvo galvijų apsauga, tačiau Vengrijoje jie naudojami ir ganymui.

Išvaizda

Kuvaso patinų ūgis siekia 76 cm, o svoris 62 kg - tai gana įspūdingai atrodantis šuo. Žvilgsnis išraiškingas. Kūnas tvirtas ir raumeningas.
Kailis baltos spalvos, plaukai banguojasi arba garbanojasi. Labai išsiskiria juodos, įdėmiai aplinką stebinčios akys ir juodos pigmentinės dėmės aplink nosį ir nasrus.

Charakteris ir elgesys

Kadangi kuvasas yra prisitaikęs saugoti galvijų bandas, jis labai savarankiškas. Šios veislės šunų temperamentas labiausiai pasireiškia tada, kai reikia kažką saugoti ir ginti. Ideali aplinka kuvasui - namas su sodu, kur jis gali turėti "savo teritoriją".
Pasižymi aukštu intelektu. Linkęs prisirišti prie šeimininko ir jo šeimos (jaučiasi jos nariu). Labai jautrus sukrėtimams.
Jei su kuvasu nuo mažų dienų buvo elgiamasi švelniai, bet kartu jis buvo auklėjamas tvirtai ir užtikrintai (bet ne jėga), tai bus labai ištikimas ir ramus, geras namų sargas ir draugas. Šiurkštus elgesys gali sukelti agresiją - tai gali būti gana pavojinga.
Kuvasas gali būti geras kelionės draugas ir palydovas, tačiau ne visada paklūsta komandoms. Negalima šio šuns dresuoti asmenų gynybai, nes gali pasireikšti įgimtas pavojingas instinktas pulti priešą. Nuo mažų dienų kuvasas turi būti auklėjamas, kaip bendrauti su žmonėmis ir kitais gyvūnais.
Tai labai ištvermingas ir fizinį aktyvumą mėgstantis šuo.
Girstučio kultūros ir sporto centras

VšĮ Girstučio kultūros ir sporto centras – kultūros ir sporto centras Kaune, Kauno miesto savivaldybės nuosavybė; viešoji įstaiga. Įsikūrusi Girstučio rūmuose. Juose yra 569 vietų žiūrovų salė, 500 kv.m. scena, grimavimosi patalpos (30 žmonių), Girstučio baseinas, įrengtas pirčių kompleksas. Įstaigoje dirba 16 darbuotojų. Vadovas Mindaugas Skvarnavičius.

Veikla

Misija – propaguoti profesionalų teatro, muzikos, šokio, dailės meną, skatinti mėgėjų meną, ieškoti naujų turiningo laisvalaikio praleidimo, gyventojų tarpusavio bendravimo formų, atsižvelgiant į skirtingas amžiaus, pomėgių ir išsilavinimo grupes.
Organizuojami įvairūs renginiai, festivaliai (pvz., „Šokio erdvėje", „Lietuvos teatrų pavasaris – Kaunas“, kuriame pristatomi naujausi ir geriausi sezono spektakliai). Minima Kovo 11-osios gatvės bendruomenės šventė. Vyksta tradicinis Naujametinis vakaras-koncertas „Klasikos akordai“, kiti įvairūs miesto renginiai.

Istorija

1975 metais Girstučio rūmus pastatė Kauno Dirbtinio pluošto gamykla (direktorius Leonas Mackevičius). Statinys buvo suprojektuotas profesionaliajam teatrui. Girstutis – Karaliaus Mindaugo sūnaus vardas.
2003 metų vasario 28 d. buvo įregistruota Viešoji įstaiga "Girstučio" kultūros ir sporto centras.
2012 metais „Girstutyje“ suorganizuota 217 įvairaus žanro renginių, kuriuose apsilankė apie 100 tūkstančių žiūrovų.