google/wiki40b huggingface dataset:
Albert Kesselring

Biografija

Gimė mokytojo šeimoje mažame Bavarijos šiaurės vakarų miestelyje. 1904 m. baigęs Bairoito gimnaziją, pradėjo fanenjunkerio karo tarnybą Vokietijos imperijos 2-ajame Bavarijos artilerijos pulke. Nuo 1905 m. iki 1906 m. mokėsi karo akademijoje, kurią baigęs gavo leitenanto laipsnį. Nuo 1909 m. iki 1910 m. mokėsi Miuncheno artilerijos ir inžinerijos mokykloje. 1912 m. baigė aerostatų, turėjusių stebėti dirižablių judėjimą, kursą. 
Prasidėjus Pirmajam pasauliniam karui, iki 1914 m. pabaigos tarnavo tam pačiam pulke Lotaringijoje, kai buvo paskirtas 1-ojo Bavarijos artilerijos pulko vado adjutantu. 1916 m. gegužę pakeltas į kapitonus. Tais pačiais metais perkeltas tarnauti į 3-iąjį Bavarijos artilerijos pulką. 1917 m. pasižymėjo Vakarų fronto Araso mūšyje. 1917 m. perkeltas į Generalinį štabą, vėliau tais pačiais metais tarnavo 1-osios Bavarijos pėstininkų divizijos, kovojusios Rytų fronte, štabą. 1918 m. sausį vėl buvo perkeltas į Vakarų fronte veikusių Bavarijos 2-ojo ir 3-ojo korpusų štabus. Nuo 1919 m. iki 1922 m. tarnavo 24-ojo artilerijos pulko baterijos vadu. Po karo liko tarnauti Reichsvere. Nuo 1922 m. iki 1929 m. dirbo Karo ministerijos Mokymo departamente. Prisidėjo prie Vokietijos kariuomenės slapto perginklavimo. 1930 m. pakeltas į pulkininkus leitenantus. 1933 m. paleistas į atsargą ir paskirtas Aviacijos komisariato administracinio departamento viršininku. Turėjo pulkininko rangą. Buvo atsakingas už Vokietijos aviacijos pramonės atkūrimą. 1934 m. pakeltas į generolus majorus. Nuo 1936 m. liuftvafės štabo viršininkas. Tais pat metais pakeltas į generolus leitenantus. 1937 m. birželį paskirtas 3-osios oro apygardos vadu, o 1938 m. spalį pakeltas į aviacijos generolus ir paskirtas vadovauti 1-ajai oro armijai, dislokuotai Berlyne. 
Antrojo pasaulinio karo pradžioje vadovavo Vokietijos pajėgų oro atakoms prieš Lenkiją ir Prancūziją. 1940 m. liepos 19 d. jam, kaip ir dar 11 Vermachto aukščiausio rango generolų, buvo suteiktas feldmaršalo laipsnis už jų veiksmus žaibiškai nugalint Prancūziją. 1940–1941 m. vadovavo 2-osios oro armijos atakoms prieš Jungtinę Karalystę. Siūlė intensyviai bombarduoti Londoną. 1941 m. birželį Barbarosos operacijos metu vadovavo 2-ajai oro armijai, iš oro dengusiai puolančią armijų grupę Centras. 1941 m. lapkritį paskirtas vadovauti Pietų krypties armijoms. Vadovavo Liuftvafės oro atakoms prieš Maltą. Sėkmingai priešinosi Sąjungininkų puolimui Italijoje. 1944 m. kovo 24 d. A. Hitlerio įsakymu ir A. Keselringui pritariant, Romoje buvo sušaudyti atsitiktinai atrinkti 335 italai, atkeršijant už tai, kad išvakarėse, kovo 23 d., italų partizanai Romoje susprogdino bombą ir nužudė 33 vokiečių policininkus. 1945 m. kovą Vakarų fronto vado pareigose pakeitė G. fon Rundštetą. 1945 m. gegužės 9 d. amerikiečių paimtas į nelaisvę. 
1947 m. už Jungtinės Karalystės karo tribunolo Venecijoje už karo nusikaltimus nuteistas mirti, tačiau bausmė vėliau pakeista įkalinimu iki gyvos galvos. 1952 m. dėl pablogėjusios sveikatos paleistas. 1953 m. parašė atsiminimų knygą.
Bronislovas Liesis

Biografija

Dvyniai Bronislovas ir Antanas Liesiai gimė 1922 m. balandžio 16 d. Ramygalos progimnazijos direktoriaus Broniaus Liesio šeimoje. Vėliau visa šeima persikėlė gyventi į Jurbarką, nes tėvas buvo paskirtas Jurbarko gimnazijos direktoriumi. Broliai dvyniai baigė Jurbarko gimnaziją. Vytauto Didžiojo universitete Bronislovas studijavo žurnalistiką, Antanas – mediciną.
1941 m. birželio 14 d. tėvas Bronius Liesis buvo išvežtas į Rešiotų lagerį (Krasnojarsko kr. Nižnij Ingašo r.), kur 1942 m. kovo 25 d. mirė tardomas. Motina Marijona, seserys Danutė ir Stefanija ištremtos į Komiją. Čia 1944 m. motina ir sesuo Stefanija mirė.
Nacių okupacijos metais Bronislovas priklausė Laisvės gynėjų sąjungai. 1944 m. kartu su broliu Antanu Lietuvos laisvės armijos (LLA) nurodymu išvyko į Vokietijos karinę žvalgybos mokyklą FAK-203, kur mokėsi partizaninio karo taktikos. 1944 m. gruodžio 21 d. desantu nuleisti Kėdainių apskrities Gudžiūnų valsčiaus Padruskalnio kaime, Liesiai pasiekė Jurbarko apylinkes. Nuo 1945 m. pradžios abu partizanavo Jungtinės Kęstučio apygardos Lydžio rinktinėje. 1947 m. lapkričio mėn. Jungtinės Kęstučio apygardos vadas Jonas Žemaitis-Vytautas Bronislovą kartu su Petru Bartkumi-Žadgaila paskyrė organizuoti Prisikėlimo apygardą. Nuo 1948 m. liepos 27 d. Bronislovas buvo šios apygardos štabo viršininkas. Redagavo laikraštį „Prisikėlimo ugnis“, rašė eilėraščius Ėglio slapyvardžiu. Jo kūrybos spausdinta rinkinyje „Kovos keliu žengiant“, periodinėje partizanų spaudoje.
Bronislovas 1949 m. vasario 2–22 d. Prisikėlimo apygardos teritorijoje tarp Radviliškio ir Baisogalos esančiuose Minaičiuose dalyvavo visos Lietuvos partizanų vadų suvažiavime, kuriame buvo paskelbta apie vieningos pasipriešinimo organizacijos – Lietuvos Laisvės Kovos Sąjūdžio (LLKS) įkūrimą, vasario 16 d. priimta Lietuvos laisvės kovos sąjūdžio tarybos deklaracija. Suvažiavime Bronislovas paskirtas LLKS Tarybos prezidiumo nariu ir visuomeninės dalies Tautinio skyriaus viršininku, jam suteiktas laisvės kovotojo partizanų kapitono laipsnis.
Bronislovas žuvo 1949 m. rugpjūčio 13 d. Radviliškio apskrities Grinkiškio valsčiaus Užpelkių miške įrengtoje partizanų stovykloje per kautynes su MGB kariuomenės kareiviais. Kartu žuvo majoras P. Bartkus-Žadgaila (LLKS Tarybos prezidiumo sekretorius), Vytautas Šniuolis-Svajūnas (Prisikėlimo apygardos štabo viršininkas) ir du neatpažinti partizanai. Žuvusiųjų palaikai niekinti ir užkasti Radviliškyje. 1991 m. rugsėjo 25 d. rasti ir palaidoti Radviliškio m. kapinėse.
2T Stalker

Ugnies valdymo sistema

Šarvuotis turi dvikanalį dieninį ir naktinį optinį elektroninį ugnies valdymo kompleksas. Šarvuotis gali vienu metu apšaudyti du taikinius, pvz., prieštankine raketa šauti į šarvuotį, o granatsvaidžiu apšaudyti pėstininkus.

Patranka

Šarvuočio 2T Stalker pagrindinis ginklas yra stabilizuota 30 mm automatinė patranka 2A42. Patrankos automatika varoma dujomis, šaudymo sparta dvejopa – 200–300 ar 550–800 šūv./min.
Patranka skirta naikinti technikai, žemai skrendantiems orlaiviams, lengvajam transportui, gyvajai jėgai. Patrankos žiočių greitis 960 m/s, tad patranka leidžia naikinti šarvuočius 1,5 km, automobilius – 4,0 km, lėtai skrendančius orlaivius iki 2000 m aukščio ir 2,5 km nuotoliu.

Raketų leistuvai

Šarvuočio raketinę ginkluotę sudaro du įtraukiami dvirakečiai leistuvai – prieštankinis ir zenitinis. Dešinysis leistuvas yra zenitinis, o kairysis – prieštankinis. Prieštankinis leistuvas turi 2 raketas pačiame leistuve ir 6 – šarvuotyje. Zenitinis leistuvas turi 2 raketas leistuve.

Prieštankinės raketos (AT-6 Spiral)

Šarvuotis naudoja prieštankines valdomas raketas 9K114 Šturm (NATO pavadinimas – AT-6 Spiral), kurios yra leidžiamos iš vamzdžio, SACLOS taikymo tipo.
Šios raketos leidžiamos iš 130 mm kalibro vamzdžių. Raketos tinka šaudyti į taikinius, esančius už 400-5000 m.
Įprastinė kumuliacinė „Šturmo“ kovinė galvutė, manoma, gali pramušti 560–600 mm šarvo,, o tandeminės kovinės galvutės (su dviem nuosekliais kumuliaciniais užtaisais) gali pramušti 600–700 mm storio valcuotą homogeninį plieno šarvą.

Zenitinės raketos (SA-18 Grouse)

9K38 Igla (NATO pavadinimas SA-18 Grouse) yra 72,2 mm kalibro nešiojamoji zenitinė raketa, sverianti 10,6 kg ir turinti 1,3 kg kovinę galvutę.
Raketa yra 1,67 m, raketos tūba – 1,708 m ilgio. Visa sistema sveria 17 kg.
Raketos tinka kovai su lėktuvais ir sraigtasparniais, sparnuotosiomis raketomis ir bepiločiais aparatais, kurie artinasi 360–400 m/s greičiu ar tolsta 320 m/s greičiu tiesioginio matymo zonoje, tiek dieną, tiek naktį.
Urlacis

Gyventojai

1860 m. Urlacyje gyveno 1 645 gyventojų. 2002 m. Rumunijos gyventojų surašymo duomenimis, miestas turėjo 11 778 gyventojus, iš kurių 11 589 buvo rumunai ir 178 romų.
Blue Star SC

Istorija

Klubo ištakos siekia 1978 m.
Drohičino valsčius

Istorija

Nuo V a. pr. m. e. iki X a. šiose vietovėse gyveno lietuviams artima baltų gentis - jotvingiai. XIII a.-XIV a. šias žemes užėmė Lietuvos Didžioji Kunigaikštystė. Nuo XIII a.-XIV a. iki 1513 m. priklausė Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės Trakų vaivadijai, nuo 1513 m. iki 1569 m. Liublino unijos Palenkės vaivadijai. Nuo 1569 m. iki 1795 m. buvo Abiejų Tautų Respublikos Mažosios Lenkijos provincijos Palenkės vaivadijos valdose. Nuo 1795 m. iki 1807 m. priklausė Prūsijos karalystės Naujosios Rytų Prūsijos Balstogės departamentui. 1807-1842 m. priklausė Rusijos imperijos, Balstogės sričiai, 1842-1914 m. Gardino gubernijai. Nuo 1914 m. iki 1919 m. priklausė Vokietijos imperijos Oberosto sričiai. 1919–1939 m. priklausė Lenkijos tarpukario Balstogės vaivadijai. 1919-1934 m. dalis valsčiaus kaimų priklausė Narojkų valsčiui. 1939–1941 m. priklausė Tarybų Sąjungos, Baltarusijos TSR, Balstogės sričiai. 1941-1944 m. priklausė Trečiojo reicho, Balstogės sričiai. Nuo 1945 m. priklauso Lenkijai. 1952-1954 m. dalis valsčiaus kaimų priklausė Ostrožanų ir Šledzianuvo valsčiams. 1945–1999 m. priklausė Balstogės vaivadijai.

Administracinis suskirstymas

Arbasi Duže, Arbasi Male, Brikai, Bujakai, Bužiskai, Chechlovas, Chrolovice, Chutkovice, Drohičinas, Klepače, Klizuvka, Kočerai, Lisovas, Lisovo Januvekas, Lopuše, Milevas, Milkovice Jankai, Milkovice Mačkai, Milkovice Paškai, Milkovice Stavkai, Minčevas, Narojkai, Obniže, Ostrožanai, Putkovice Nadolne, Putkovice Nagurne, Pžeseka, Rotkai, Runice, Sadai, Sekierkai, Senevice, Sitkai, Skiervinai, Smarklice, Smorčevas, Šledzianuvas, Tonkiele, Viežchuca Nadbužna, Viežchuca Nagurna, Vulka Zamkova ir Zajenčnikai.
St. Jakob-Park

Euro 2008

Euro 2008 čempionato metu stadione buvo sužaistos šešerios rungtynės – 3 grupės rungtynės (įskaitant čempionato atidarymą), 2 ketvirtfinaliai ir pusfinalis.
JAV–Kanados valstybinė siena

Istorija

1783 m. buvo sudaryta Paryžiaus sutartis, kuria buvo užbaigtas JAV nepriklausomybės karas tarp Didžiosios Britanijos ir Jungtinių Valstijų. Abi pusės susitarė dėl Jungtinių Valstijų sienų su Britų Šiaurės Amerika. Ši riba vakaruose daugiausiai ėjo per 45-ąją šiaurės lygiagretę, rytuose riba nustatyta pagal Didžiuosius ežerus ir Šv. Lauryno upę. Šios ribos daugmaž išliko iki šiol.
Kauno IX forto žudynės

Istorija

Žudynių išvakarėse gestapininkai Kauno gete mirčiai atrinko apie 10 tūkst. žydų. Sušaudyti atrinktos daugiavaikės šeimos, fiziškai silpni asmenys, seneliai ir ligoniai. 1941 m. spalio 29 d. pasmerktieji iš Kauno geto buvo išvaryti į IX fortą ir ten sušaudyti iš anksto iškastuose didžiuliuose grioviuose. Žudynės vyko visą dieną ir baigėsi temstant. Daugiausia šaudė Tautinio darbo apsaugos bataliono 3-ioji kuopa ir apie 20 vokiečių gestapininkų. Pagal Karl Jäger ataskaitą, 1941 m. spalio 29 d. IX forte nužudyta 9200 žydų: 2007 vyrai, 2920 moterų ir 4273 vaikai. Šias žudynes Karl Jäger ciniškai pavadino „geto valymu nuo nereikalingų žydų“.
Visureigis monstras

Monstras visureigis (angl. Monster Truck) yra modifikuotas ar specialiai sukurtas automobilis (dažniausiai pikapas) su ypač dideliais ratais ir pakaba. Automobiliai yra naudojami pramoginiais tikslais lenktynėms purve, svorių tampymui ir automobilių traiškymui dideliais visureigių monstrų ratais.
Kaikuriuose šou vienu metu dalyvauja tik vienas automobilis, tačiau dažniausiai rengiamos dviejų visureigių monstrų lenktynės, kuriose du automobiliai važiuoja lygiagrečiai esančiais lenktynių takais eliminavimo rungtyje.

Istorija

Modifikuoti pikapai išpopuliarėjo XX a. aštuntojo dešimtmečio pabaigoje, kartu su lenktynėmis purve. Keletas rungtynių dalyvių specialiai šioms rungtims sukūrė automobilius su paaukštinta pakaba ir greitai imta varžytis dėl „didžiausio automobilio“ titulo.
Jablono valsčius

Administracinis suskirstymas

Davidai, Genšas, Holendernia, Jablonas, Kalinka, Kolanas, Kolano Kolonija, Kudrai, Lubnas, Pašenkai, Puchova Gura, Vantopolis.
Pranciškus Poniatovskis

Biografija

Buvo Stanislavo Poniatovskio ir Konstansijos Čartoriskos sūnus, vėliausio Lenkijos karaliaus Stanislovo Augusto Poniatovskio broliu. Mokėsi Vokietijos ir Prancūzijos seminarijose. Nuo aštuoniolikos metų Pranciškaus kentėjo nuo epilepsijos, kurią bandė gydyti užsienio gydyklose. 1745 metais  grįžo į Lenkiją, kur po trejų metų tapo Gniezno kancleriu. Prieš mirtį jis tapo pastorius Vavelio katedroje.
Upytės Šv. Karolio Baromėjaus bažnyčia

Istorija

Iki 1595 m. Upytėje pastatyta evangelikų reformatų bažnyčia. Ji sunyko po 1665 m., mirus paskutiniam Čičinskų giminės palikuoniui. Upytės katalikų koplyčiai 1742 m. paskelbti atlaidai. Nuo 1849 m. rašytos metrikų knygos.
Klebonas Felicijonas Bytautas su parapijiečiais 1878 m. pastatė dabartinę medinę bažnyčią. 1895 m. įsigyti Kryžiaus kelio stočių paveikslai. 1927 m. stogas apdengtas skarda. 1937 m. nudažytas bažnyčios vidus ir išorė. Bažnyčia dedikuota Šv. Karoliui Boromėjui (1538−1584).

Architektūra

Bažnyčia liaudies architektūros formų, turi neobaroko bruožų, kryžminio plano (19,2 × 8,5 m), su trisiene apside ir 2 bokšteliais, įrengti trys altoriai, yra 8 registrų vargonai. Šventoriaus tvora akmenų mūro. Prie jos prišlieta medinė 3 tarpsnių varpinė.
Sudetų kraštas

Sudetų kraštas (vok. Vokiškai, ček. Sudety, svk. Sudety, lenk. Kraj Sudecki) – pavadinimas šiaurinių, pietinių ir vakarinių buvusios Čekoslovakijos vietovių, kuriose gyveno etniniai vokiečiai. Vokiečiai buvo apsigyvenę Bohemijos, Moravijos ir Čekų Silezijos pasienyje nuo Austrijos imperijos laikų.
Žodis „Sudetų kraštas“ nebuvo naudojamas iki XX a. pradžios ir išpopuliarėjo tik po Pirmojo pasaulinio karo, kai Austrijos-Vengrijos imperija buvo išformuota ir Sudetų krašto vokiečiai atsidūrė naujos valstybės, Čekoslovakijos sudėtyje. Sudetų krizė 1938 m. buvo išprovokuota Nacistinės Vokietijos reikalavimo perleisti Sudetų kraštą Vokietijai, o tai ir įvyko po Miuncheno sutarties pasirašymo. Dalis pasienio buvo užimta ir aneksuota Lenkijos. Kai Čekoslovakija buvo atkurta po Antrojo pasaulinio karo, Sudetų krašto vokiečiai buvo deportuoti iš regiono, o regionas dabar yra daugiausiai apgyvendintas čekų.
Sudetų krašto pavadinimas kilo nuo Sudetų kalnų, kurie stūkso prie pat šiaurinės Čekijos sienos ir Žemutinės Silezijos (dabartinė Lenkija), bet Sudetų kraštas buvo žymiai toliau nuo tų kalnų.
Dalys dabartinės Čekijos regionų, tokių kaip Karlovi Varai, Liberecas, Olomoucas, Moravijos-Silezijos kraštas ir Ūstis prie Labės yra buvusio Sudetų krašto teritorijoje.
Tomas Daumantas

Biografija

Faktiškai visą profesionalaus žaidėjo karjerą praleido užsienyje, Lietuvoje žaidė tik FC Vilnius (2006–2007) komandoje. Yra žaidęs Lietuvos rinktinėje, turi ir Belgijos pilietybę.
Richard von Weizsäcker

Biografija

Buvo ketvirtas vaikas aristokratų šeimoje. Tėvas – diplomatas. Richardas vaikystę praleido įvairiuose Europos miestuose. 1937 m. Bismarko gimnazijoje baigė abitūrą. 1938 m. pašauktas į Reicho darbo tarnybą (vok. Reichsarbeitsdienst), nuo rudens atliko karinę tarnybą. Studijavo Oksfordo universitete Didžiojoje Britanijoje ir Grenoblyje, Prancūzijos pietryčiuose.
1950-1953 m. Mannesmann AG (Gelsenkirchene) mokslinis pagalbininkas, 1953 m. Mannesmann AG Teisės departamento Diuseldorfe tarnautojas, nuo 1955 m. liepos prokuristas, nuo 1957 m. iki 1958 m. birželio pabaigos „Mannesmann“ Ekonominės politikos departamento vadovas, iki 1962 m. asmeniškai atsakingas banko Waldthausen dalininkas (įmonininkas), 1962-1966 m. chemijos ir farmacijos bendrovės Boehringer Ingelheim Ingelheme prie Reino vadovybės narys.
Afektų teorija

Afektų teorija (lot. affectus – susijaudinimas) – XVIII a. teorija, teigianti, jog dailės, muzikos ir teatro vaizdavimo objektas yra tik konkretūs žmogaus jausmai ir aistros.

Istorija

Afektų teorijos pradmenų būta jau antikos (Aristotelio, Platono) ir viduriniųjų amžių (Šv. Augustino) estetikos veikaluose. Didelės reikšmės afektų teorijos susidarymui turėjo Renė Dekarto veikalas „Traktatas apie sielos aistras“ (1649 m.). Muzika galimus išreikšti afektus (dvasios būsenas) aprašė ir suklasifikavo A. Kircheris veikale „Musurgia universalis“ (1650 m.).
XVI–XVIII a. buvo konkretizuotos melodinės, ritminės, harmoninės išraiškos priemonės (figūros), kuriomis gali būti perteiktas vienas ar kitas jausmas. Afektų teorija turėjo nemaža reikšmės muzikinei raidai, tačiau mėginimas taikyti intervalus, tonacijas, ritmą, tempą konkrečiam jausmui perteikti lėmė schematizmą, vienpusiškumą.
Nemaitonių akmuo

Nemaitonių akmuo – Kaišiadorių rajono savivaldybės saugomas geologinis gamtos paveldo objektas Nemaitonių kaime. Stūkso gyvenvietės prieigose (šiaurės pusėje), kelyje  1812  Žiežmariai–Nemaitonys–Stakliškės . Paskelbtas saugomu 1995 m.
Chevrolet Monza

Brazilijoje

Brazilijoje Chevrolet Monza pavadinimas buvo naudojamas General Motors braziliškam J-automobiliui, kuris buvo perdarytas Opel Ascona 3-durų hedžbekas. Vėliau buvo pristatytas 4-durų sedanas, o 2-durų kupe pakeitė hedžbeką, kuris buvo gaminamas nuo 1982 iki 1996 ir Chevrolet Vectra.
Iliustruotasis mokslas

Iliustruotasis mokslas – tarptautinis mokslo populiarinimo žurnalas.

Žurnalas

Lietuvoje žurnalą leidžia UAB Verslo žinios, jo vyr. redaktorius yra Rolandas Barysas. Jis leidžiamas Danijoje, Norvegijoje, Švedijoje, Suomijoje, Lietuvoje, Olandijoje, Belgijoje, Islandijoje, Graikijoje, Latvijoje, JAV, Australijoje, Naujojoje Zelandijoje, Austrijoje ir Slovėnijoje.
Straipsnius leidiniui rašo astronomai, fizikai, gydytojai, geologai, biologai, antropologai, archeologai ir mokslo populiarinimo žurnalistai.
Gojasas

Geografija

Visa valstijos teritorija yra Brazilijos plokščiakalnyje, kurio vidutinis aukštis siekia 750–900 m. Aukščiausia dalis yra Šapada Veadeiroso kalnai, kurių aukštis siekia 1676 m (Poso Alto k.). Gojase yra trijų didžiausių Brazilijos upinių baseinų – Amazonės, Paranos ir San Fransisko – vandenskyra. Svarbiausios upės yra Paranaiba, Aragvaja, Tokantinsas, Meja Pontė, Maranjanas, Parananas. Upės, kirsdamos plokščiakalnį sudaro daug vaizdingų kanjonų, krioklių ir slenksčių.
Klimatas tropinis, žemyninis. Karščiausio mėnesio vidutinė temperatūra 26 °C, šalčiausio – 22 °C. Lietingasis sezonas trunka nuo spalio iki kovo, sausasis – nuo balandžio iki rugsėjo. Vidutinis metinis kritulių kiekis – 1700 mm.
Didžiąją dalį valstijos dengia tropinė savana su krūmokšniais ir miškeliais, vadinama seradu. Upių slėniuose yra išlikę tropinių miškų. Gojase esantys Šapado de Veadeiroso ir Emaso nacionaliniai parkai bei Gojaso miestas įtraukti į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą.
Grikis

Žodžio kilmė

Lietuviai žodį perėmė iš slavų kalbų. Slavai savo ruožtu šį augalą pavadino graikiškomis kruopomis (pvz., rus. греческая крупа, vėliau tiesiog гречка), kadangi kruopos slavų kraštuose paplito nuo VII a. jas atvežus iš Graikijos ir Bizantijos, nors gali būti, kad ir ir dėl to, jog graikų vienuoliai augino grikius savo vienuolynuose.
Jonas V Paleologas

Biografija

Jonas VI Kantakuzinas, tėvo draugas, tapo regentu ir antruoju imperatoriumi (1347–1354 m.) po pilietinio karo 1342–1347 m. dėl regentystės prieš Jono motiną Aną Savojietę, patriarchą Joną XIV Kaleką ir didįjį kunigaikštį Aleksijų Apokauką. Po kovos su Jonu Kantakuzinu, Jonas V tapo vieninteliu imperatoriumi 1354 m. Ana Savojietė užstatė Bizantijos karūnos brangenybes už 30 tūkst Venecijos dukatų. Per jo ilgą valdymą vis labiau menko imperatoriaus valdžia. Jam valdant Osmanų imperija, vadovaujama sultono sūnaus Suleimano Pašos, užėmė Adrianopolį ir Filipolį bei privertė imperatorių sumokėti duoklę. Kai turkai užėmė Galipolį ir kėlė grėsmę Konstantinopoliui, Jonas V kreipėsi pagalbos į Vakarus ir mainais žadėjo panaikinti Stačiatikių ir Katalikų bažnyčių schizmą ir pripažinti Romos viršenybę. Nuskurdintas karo jis buvo sulaikytas kaip skolininkas, kai lankėsi Venecijoje 1369 m. O 1371 m. jis pripažino sultono Murado I viršenybę, be to, jis padėjo Jonui V atgauti sostą 1379 m., kai jį nuvertė sūnus Andronikas IV Paleologas 1376 m. Jo anūkas Jonas VII Paleologas nuvertė trumpam Joną V, bet pats buvo greitai pašalintas. Jono V įpėdiniu tapo Manuilas II Paleologas, o jaunesnysis sūnus Teodoras I Paleologas tapo Morėjos despotu 1383 m.
Valdymo pabaigoje, 1390 m., Jonas V liepė sustiprinti Konstantinopolio Auksinius vartus, panaudojant apleistų miesto bažnyčių marmurą. Prieš darbų baigimą Bajezidas I pagrasino, jog apakins Jono V sūnų Manuelį (kurį laikė įkaitu), jei darbai nebus atšaukti. Jonas V pakluso, bet teigiama, jog jis kentėjo nuo pažeminimo ir, pasak istorikų, mirė nuo nervinio šoko 1391 m. vasario 16 d.
Lee Shubert

Biografija

Gimė 1871 m. kovo 25 d. Kudirkos Naumiestyje. Tėvas David Schubert, motina Katrina Helwitzin. Būdamas 11 metų kartu su šeima emigravo į JAV, kur apsigyveno Sirakiusuose šalia Niujorko. Tėvas buvo alkoholikas, šeima turėjo finansinių problemų, todėl jaunam vaikinui teko eiti į gatvę pardavinėti laikraščius. Kartu su broliais Sam S. Shubert ir Jacob J. Shubert už skolintus pinigus įkūrė teatrą.
Sėkmingai užsiimdami teatro verslu broliai nutarė plėstis Niujorko mieste, kur 1900 m. kovo pabaigoje išsinuomavo patalpas Brodvėjuje ir Manhatane. Jauniausiasis brolis Jacob liko gyventi ir prižiūrėti teatrus Sirakiusuose, o Lee ir Sam išvyko gyventi į Niujorką, kur pradėjo kurti sėkmingiausią XX a. JAV teatrų imperiją, kuriai priklausė Winter Garden Theatre ir Shubert Theatre.
Šubertai teatrus įkurdavo cirko palapinėse, kur pritraukdavo tris kartus daugiau žiūrovų nei tipiniai teatrai. 1910 m. įkūrė Nepriklausomą Nacionalinių Teatrų savininkų asociaciją. Lee Shubert buvo kritikuojamas dėl gobšumo, nes jis siekė tiktai pelno, o į pačio teatro kokybę ir kultūrą nekreipė dėmesio. Tačiau 1905 m. nutildė kritikus pakviesdamas į savo teatrą prancūzų aktorę Sarah Bernhardt.
Buvo susituokęs su Marcella Swanson, su kuria slapta susituokė Vokietijoje 1936 m. liepos 29 d., tačiau išsiskyrė 1948 m. rugsėjį. Dar kartą su savo buvusia žmona susituokė 1949 m. Majamyje. Mirė 1953 m. gruodžio 25 d. Niujorke, palaidotas Šubertų šeimos kape, Salemo kapinėse, Brukline.