google/wiki40b huggingface dataset:
Komsomolskas prie Amūro

Istorija

1860 m. miesto vietoje buvo rusų gyvenvietė Пермское ir nanajų Дземги. 1932 m. staigiai imtas statyti naujas miestas, darbuose, pagal oficialiąją versiją, dalyvavo daug komjaunuolių (rus. комсомольцы). Anot A. Solženicyno, Komsomolskas buvo pastatytas Gulago kalinių rankomis .

Pramonė

Mieste išplėtota medienos, laivybos, aviacijos, naftos, lengvoji, statybų pramonė.
Nikolajus Tomskis

Nikolajus Tomskis (rus. Никола́й Васи́льевич То́мский, tikroji pavardė-Grišinas, 1900 m. gruodžio 19 d. Novgorodo gubernijoje – 1984 m. lapkričio 22 d. Maskvoje) – tarybinis skulptorius-monumentalistas, daugelio tarybinės epochos oficialių paminklų autorius, TSRS Dailės akademijos prezidentas (1968-1983 m.), Socialistinio darbo didvyris (1970 m.), penkiskart Stalino premijos laureatas (1941, 1947, 1949, 1950 ir 1952 m.), Lenino premijos (1972 m.) ir TSRS Valstybinės premijos (1979 m.) laureatas.
1964–1970 m. buvo Maskvos valstybinės V. Surikovo vardo dailės akademijos rektorius. N. Tomskis buvo daugumos klasikinių pokarinių Lenino paminklų TSRS teritorijoje autorius, sukūrė daugumą antkapinių paminklų palaidotiems prie Kremliaus sienos Maskvoje.
Nilo slenksčiai

Nilo slenksčiai – seklumų ruožas Nilo upėje tarp Asuano ir Chartumo (Sudanas), kur gausu rėvų, riedulynų, sraujymių.

Istorija

Pirmasis Nilo slenkstis senovėje buvo riba tarp Egipto ir Kušo. Vėliau egiptiečiai užkariavo žemes iki pat šeštojo slenksčio.
Nilo slenksčiai buvo viena pagrindinių priežasčių XIX a. trukdžiusių britų keliautojams pasiekti Nilo aukštupį.
Smurto siaubo filmas

Smurto siaubo filmas (angl. slasher) – siaubo filmų žanras, kurio pagrindinis veiksmas sukasi apie žudiką psichopatą, tykantį savo aukų, jas persekiojantį ir žudantį smurtiniu būdu. Vienu žymiausiu tokio tipo filmu laikomas „Klyksmas“.
Dvylikos kalnų grandinė

Dvylikos kalnų grandinė arba Dvylika smeigtukų (air. Na Beanna Beola) – kalnų grandinė Konemaroje, vakarinėje Airijos salos dalyje, Golvėjaus grafystėje. Didžiausias kalnas – „Binn Bhán“ yra apie 729 m. Netoli yra Maumturko kalnai.
Imperatorius Go-Momozono

Genealogija

Prieš tai, kai Go-Momozono tapo imperatoriumi, jo vardas buvo Hidehito (英 仁). Jis buvo pirmasis Imperatoriaus Momozono sūnus.
Go-Momozono susilaukė dviejų sūnų, kurie mirė būdami labai maži. Taip pat susilaukė ir dukters, princesės Yoshiko (欣子内親王). Imperatorius mirė, kai jai nebuvo suėję nė vienerių metų. Go-Momozono sosto įpėdiniu paliko savo įvaikintą sūnų princą Tomohito (兼仁親王), kuris 1780 m. tapo 119-uoju Japonijos imperatoriumi Kokaku (光格天皇).
Matrica. Revoliucijos

Siužetas

Filmo veiksmas prasideda iškart nuo įvykių filme „Matrica. Perkrauta“ pabaigos. Neo, sustabdęs mašinas ankstesnėje filmo dalyje, yra keistoje būsenoje: jo sąmonė yra tarpinėje stotelėje tarp Matricos ir realaus pasaulio, o kūnas yra „Hamerio“ laive. Šalia jo kūno paguldytas Beino kūnas. Norėdami išsiaiškinti, kas vyksta, Morfėjus ir Trinitė Matricoje susitinka su Orakulu. Dabar jau ir Morfėjus su Trinite žino, kad Orakulas tėra Matricos programa, kuri nebūtinai jiems padeda. Orakulas praneša, kad Neo yra tarpinėje stotelėje, kurią pasiekti gali tik Palydovas, kita „išvytoji“ Matricos programa, kuri paklusni Merovingui - programai su kuria Morfėjus nenorėtų dar karta susidurti.
Bandydami sučiupti Palydovą, Morfėjus, Serafas ir Trinitė jį prarandą. Kitos išeities kaip apsilankyti pas Merovingą nėra. Neo pats negali pasipriešinti palydovo galiai tarpinėje stotelėje. Orakulo sargas Serafas palydi Morfėjų ir Trinitę tartis dėl Neo išlaisvinimo. Tuo metu Trinitė sugeba pristatyti pistoletą Merovingui prie kaktos ir priversti pasirinkti: išlaisvinti Neo arba mirti. Neo sėkmingai grįžta iš Matricos atgal į realųjį pasaulį.
Tuo tarpu laive papasakojama istorija, kad didelė dalis Ziono laivų buvo surengę išpuolį prieš mašinas, besigręžiančias miesto link. Tačiau išpuolis nepavyko, kažkas pajungė elektromagnetinių impulsų ginklą anksčiau laiko ir visi laivai liko be apsaugos nuo mašinų. Mašinos sunaikino visus laivus ir žmones, buvo gyvas rastas tik vienas - Beinas. Tik filmo žiūrovas žino, kad Beinas jau nebe žmogus, o persikūnijusi Matricos programa Agentas Smitas. Mašinos toliau gręžiasi Ziono link, Neo supranta, ką turi atlikti, kad išgelbėtų miestą ir paprašo skirti jam vieną laivą. Tuo tarpu iš komos atsigauna Beinas...
Vytautas Šimkūnas

Biografija

1974 m. baigė Švenčionių I-ąją vidurinę mokyklą. 1983 m. baigė Vilniaus valstybinį pedagoginį institutą, geografijos mokytojas.
1980–1993 m. Tytuvėnų žemės ūkio technikumo dėstytojas. Nuo 1993 m. agroserviso kooperatyvo „Kuršių kraštas“ valdybos pirmininkas, administracijos vadovas.
1990–1995 m. Tytuvėnų apylinkės tarybos pirmininkas. 1995–2015 m. Kelmės rajono savivaldybės tarybos narys. 
Tėvynės sąjungos Kelmės rajono skyriaus narys, Kelmės skyriaus pirmininko pavaduotojas, nuo 2003 m. – pirmininkas.
Žemės ūkio rūmų, kooperacijos tarybos ekspertas, kooperacijos plėtros koordinavimo tarybos narys. Sutuoktinė Irena, vaikai Rasa, Andrius, Laura.
Romainių koplyčia

Istorija

Romainių koplyčia atidaryta ir parapijos klebono pašventinta 1995 m. lapkričio 29 d. Ji buvo įkurta Romainių katalikiškos bendruomenės iniciatyva kartu su Romainių tuberkuliozės ligoninės vadovybe buvusiose Kaulų tuberkuliozės sanatorijos klubo patalpose. Iškėlus ligoninę, koplyčioje kiekvieną sekmadienį buvo ir iki šios dienos sekmadieniais ir švenčių dienomis yra aukojamos Šv. Mišios.
Retsina

Retsina (gr. Ρετσίνα) – graikiškas vynas į kurį įdėta sakų.
Pagrindinis yra baltasis vynas. Mažiau populiarus rožinis, gaminamas naudojant analogiškas technologijas. Stiprumas 11,5 % alkoholio tūrio.

Istorija

Gamybos istorija siekia apie 2700 metų. Senovės Graikijoje indai, kuriuose buvo laikomas šis vynas (pvz., amfora) buvo užsandarinami pušies sakais, jie neleisdavo į indą patekti orui ir tuo pačiu gėrimui suteikdavo sakų aromatą. Sakų taip pat būdavo dedama dar vykstant fermentacijai.

Vartojimas

Dėl egzotiško skonio Retsina tinka gerti su daug prieskonių turinčiais patiekalais, kurie būdingi Viduržemio jūros virtuvei. Patiekiama atšaldyta iki 7–9 °C temperatūros.
Tradiciškai retsinai gerti naudojami 0,25, 0,5 arba 1 litro talpos cilindriniai variniai puodeliai.
Fatu Hiva

Fatu Hiva (pranc. Fatu Hiva) – sala Prancūzijos Polinezijoje, toliausiai į pietus nutolusi iš visų Markizų salų. Plotas – 85 km². Paviršius kalnuotas, centrine dalimi driekiasi Tauauoho kalnagūbris, iškylantis iki 1125 m aukščio. Šiaurės vakaruose yra Fa‘e One masyvas, siekiantis 820 m aukštį. Vakarinėje pusėje įsiterpia 2 įlankos – Hana Vave (Mergelių įlanka) ir Omo’a. Rytinė pakrantė skardinga, išraižyta slėnių. Sala apaugusi pandanų miškais ir aukštažolėmis pievomis.
2007 m. Fatu Hivoje gyveno 587 žmonės. Pagrindiniai kaimai – Hana Vavė, Omoa ir Uia. Sala sudaro atskirą komuną Markizų salose (administracinis centras – Omoa).
Salą XVI a. atrado ispanų keliautojai ir pavadino Magdalena (isp. Isla Magdalena). XX a. 4-ajame dešimtmetyje saloje gyveno žymus norvegų keliautojas Turas Hejerdalas. Apie savo nuotykius saloje jis 1938 m. išleido knygą Fatu Hiva.
Kęstutis Makariūnas

Biografija

Brolis Jaunutis Makariūnas, žmona Eglė Dalia Makariūnienė. 1955 m. su pagyrimu baigė Vilniaus universitetą (VU). 1955–1956 m. VU dėstytojas. 1959 m. baigė SSRS mokslų akademijos Leningrado fizikos ir technikos instituto aspirantūrą, fizikos ir matematikos mokslų kandidatas. 
1959–1976 m. dirbo LSSR mokslų akademijos Fizikos ir matematikos institute, 1961–1976 m. Radioaktyviojo spinduliavimo sektoriaus vedėjas, 1977–1999 m. Fizikos institute, 1977–1989 m. Radioaktyviojo spinduliavimo skyriaus vedėjas, 1989–1999 m. Branduolio tyrimų laboratorijos vedėjas, 1989–1999 m. vyriausiasis mokslo darbuotojas. 1987 m. fizikos ir matematikos mokslų daktaras.
1992–2002 m. Fizikos instituto tarybos pirmininkas. 1993–1999 m. Vytauto Didžiojo universiteto dėstytojas, nuo 1991 m. profesorius. 1999–2003 m. Lietuvos mokslo tarybos pirmininkas.  1999–2006 m. Lietuvos mokslo premijų komiteto pirmininkas.

Mokslinė veikla

Mokslinių tyrimų sritys: branduolio fizika, branduolio spektroskopijos metodų naudojimas kietojo kūno mikroskopinės sandaros tyrimams, sužadintųjų branduolių hipersmulkioji sąveika ir Mosbauerio spektroskopija, radioaktyviųjų atomų cheminės aplinkos įtaka radioaktyviojo skilimo konstantoms. Pirmasis išmatavo daugelio branduolių radioaktyviųjų virsmų tikimybių pokyčius. Daugiau kaip 250 mokslinių straipsnių autorius. Paskelbė studijų mokslo istorijos ir mokslo politikos klausimais.
Rytų regionas (Marokas)

Geografija

Rytų regionas yra Viduržemio jūros pakrantėje ir ribojasi su Ispanijos miestu Melilja, Alžyru bei Maroko regionais: Feso-Bulmano ir Tazo-Alhoseimo-Taunato vakaruose, Mekneso-Tafilaleto pietuose.
Tolerancija

Tolerancija (lot. tolerantia „pakėlimas, kantrybė, ištvermė“), pakanta – sociologinis terminas, reiškiantis pakantumą kitokiai pasaulėžiūrai, gyvenimo būdui, elgesiu ir papročiams. Tolerancija nėra tolygi abejingumui. Ji taip pat nereiškia, kad kitokia pasaulėžiūra ar gyvenimo būdas turi būti perimtas, tolerancija reiškia tik teisės kitiems gyventi pagal savo pasaulėžiūrą suteikimą.
Toleracija reiškia kitų kultūrų, saviraiškos priemonių ir žmogiškojo individualumo reiškimosi gerbimą, priėmimą ir teisingą supratimą. Tolerancijos pasireiškimu nėra pakantumas socialiniam neteisingumui, savo įsitikimų atsisakymas ar nuolaidžiavimas svetimiems įsitikinimams, taip pat savo įsitikinimų primetimas kitiems žmonėms.
Pagrindinės sritys, kuriose vartojamas tolerancijos terminas, yra religija, politika, sociologija, psichologija.

Istorija

1579 m. sausio 24 d. Utrechto unijoje pirmą kartą Europos istorijoje buvo įteisinta pozicija, kad negalima persekioti žmonių už jų tikėjimą. Šią datą galima vadinti tolerancijos įteisinimo pradžia. Nyderlandai – pirmoji šalis Europoje, kurioje buvo įteisinta kitamanystė: nustoti deginti eretikai ir raganos, liautasi persekioti kitamanius ir žydus.
1689 m. anglų filosofas Džonas Lokas paskelbė „Laišką apie toleranciją“. 1763 m. pasirodė Voltero „Traktatas apie toleranciją“.
1995 m. UNESCO paskelbė lapkričio 16-ąją tarptautine tolerancijos diena.

Sociologinės teorijos

Tolerancijos problemą mikrosociologijos lygmenyje buvo tirta George Herbert Mead ir Herbert Blumer.
Antanas Baltrušaitis

Biografija

Mokėsi Barzdų ir Griškabūdžio pradžios mokyklose, Marijampolės gimnazijoje.
1902 m. dalyvavo Lietuvos socialdemokratų partijos Suvalkų organizacijos steigiamajame susirinkime Pilviškiuose, Stasio Matulaičio sodyboje. Padėjo broliui Andriui gabenti slaptą lietuvišką spaudą.
1904 m. emigravo į JAV, Šenandoa, Pa, kur dirbo laikraštyje „Darbininkų viltis“, vėliau, persikėlęs į Filadelfiją bendradarbiavo laikraštyje „Kova“. Pitsburge kartu su broliu Juozu leido satyrinį laikraštį „Dilgėlės“, 1920 m. dirbo laikraštyje „Laisvė“. 
1921 m. grįžo į Lietuvą, redagavo laikraštį „Poligrafijos darbininkas“. Slapyvardžiai spaudoje: Kvėšelis, K. – lis, A. B. – tis, Narys.
Ezekiel Kemboi

Biografija

Kemboi savo tarptautinę karjerą pradėjo 2001 m. sudalyvavęs Afrikos jaunimo čempionate. Mauricijuje vykusiose varžybose jis iškovojo ausinį apdovanojimą. Po metų sportininkas pradėjo varžytis ir suaugusiųjų lygio čempionatuose. Afrikos lengvosios atletikos čempionate ji užėmė ketvirtą vietą, o Sandraugos žaidynėse bėgikas iškovojo sidabrą. 2003 m. Pasaulio lengvosios atletikos čempionatas bėgikui atnešė sidabro medalį. Nuo auksinio medalio jį teskyrė mažiau nei viena sekundė tarp Kataro bėgiko Saif Saaeed Shaheen. 2004 m. Kemboi įveikė olimpinį normatyvą ir debiutavo 2004 m. vasaros olimpinėse žaidynėse, kuriose tapo čempionu. Po metų jis iškovojo antrąjį pasaulio pirmenybių sidabro medalį. 2006 m. bėgikas vėl startavo Sandraugos varžybose, kuriose šįkart aplenkė visus varžovus ir iškovojo auksą. 2007 m. pasaulio čempionate Kemboi nepavyko aplenkti savo tautiečio Brimin Kipruto ir vėl pelnė sidabro medalį. 2008 m. vasaros olimpinėse žaidynėse sportininkas užėmė tik septintą vietą. Tai jo blogiausias pasiekimas tarptautinėje arenoje. Po metų bėgikas pirmą kartą tapo pasaulio čempionu.
Makedonijos futbolo taurė

Makedonijos futbolo taurė – pagrindinis futbolo klubų taurės turnyras Makedonijoje.
Aukštesnysis administracinis teismas

Aukštesnysis administracinis teismas – istorinis LR administracinis teismas. Įkurtas 1999 m. pagal LR ABTĮ (kaip ir visi Lietuvos administraciniai teismai).

Apeliacinė instancija

Aukštesnysis administracinis teismas buvo apeliacinė instancija byloms, kurias išnagrinėjo apygardų administraciniai teismai, kaip pirmosios instancijos teismai.
Raubonių vandens malūnas

Raubonių vandens malūnas-karšykla-verpykla – vandens malūnas su grūdų malimo ir vilnos apdirbimo technologine įranga, esantis Pasvalio rajone, Saločių seniūnijoje, Raubonių km. Malūnas stūkso prie Tatulos upelio, 0,5 km į šiaurės vakarus nuo kelio  125  Biržai–Raubonys . Tatulos slėnis su malūnu patenka į Biržų regioninio parko teritoriją. Suremontuoto malūno vilnų karšyklos ir verpyklos mašinos įjungiamos pažintiniais tikslais, rengiami vilnos apdirbimo praktiniai mokymai.
Raubonių vandens malūnas 1992 m. pripažintas regioninės reikšmės technikos ir istorijos paminklu (unik. kodas 2399). Malūno statinys stačiakampio plano, 2 aukštų su pastoge, raudonų plytų mūro, su priestatais iš galų. Veikiant malūnui buvo suformuotas kompleksas, susidedantis iš tvenkinio, vandens kanalo ir pastato, kuriame buvo sumontuoti malūno, karšyklos bei verpyklos įrengimai. Malūno turbinas suko iš tvenkinio kanalo atitekantis vanduo. Tarp pastato ir tvenkinio buvo kiemas, kur iki šiol yra išlikęs balkonas su stogeliu maišų pakėlimui į antrą aukštą.

Istorija

Malūnas statytas XIX a. pabaigoje.
Dokumentai liudija, kad 1775 m. Raubonyse grūdus malė Tatulos upės tėkmės varomi du mediniai ratai, sukę dvejas girnas. Tuomet Raubonių vandens malūnas buvo vienintelis Krinčino parapijoje. 1860 m. dvarininkas Lui fon Ropas (1824–1897) nupirkęs Raubonių kaimą, nupirko ir senąjį Raubonių malūną bei pastatė iki šiol tebestovintį malūną. Jis pradėjo veikti 1907 m. su vilnos apdirbimo mechanizmais.
1921 m. malūnas priklausė latviui Jonui Ribei. Apie 1936–1938 m. malūnas parduotas žydui Chackeliui Zivui. 1940 m. nacionalizuotas. 1941–1944 m. jį valdė Lietuvos vokietis Henrikas Brandenburgis.
Sovietiniais metais malūnas veikė iki 1987 m., o karšykla-verpykla uždaryta 1997 m. 1991–1993 m. vilnų karšykla-verpykla priklausė Pasvalio valstybinei buitinių paslaugų įmonei. Nuo 1995 m. ji tapo UAB „Raubonių verpykla“.
Augustavo miškų bendrija

Augustavo miškų bendrija (lenk. Ostoja Augustowska) – miškų bendrija Baltijos aukštumose, Augustavo lygumoje, šiaurės rytų Lenkijoje, Palenkės vaivadijoje, Augustavo, Suvalkų ir Seinų apskrityse. Užima 105 766,1 ha plotą. Miškų bendrija sudaro 5,24% Palenkės vaivadijos teritorijos. Tai viena iš didžiausių miškų bendrijų Centrinėje ir Rytų Europoje. Šiaurėje ribojasi su Rytų Sūduvos aukštuma, o pietuose su Bebro upės žemuma. Vietomis ribojasi su Lietuvos ir Baltarusijos sienomis. Bendrijoje teka unikalų gamtos savitumą išlaikiusi Bebro upė, taip pat yra Vygrių ir Bebro nacionaliniai parkai. Bendrijoje yra saugoma unikali miškų ekosistema ir nykstančių gyvūnų buveinės. Dalis bendrijos teritorijos patenka į paukščių saugojimo programą Natura 2000. Bendrijoje auga įvairios miškų rūšys ir telkšo įvairios pelkės. 2009 m. Europos Komisija paskelbė miškų bendriją saugomu gamtos objektu.

Gamtos apsauga

Miškų bendrijoje yra Augustavo girių ir ežerų kraštovaizdžio parkas, Rospudos slėnis. Draustiniai: Lempio draustinis, Kuklės draustinis, Perkučo draustinis, Malų Boreko draustinis, Starožino draustinis, Kurianskių Bagno draustinis, Kozi Rineko draustinis, Kaleitų ežero draustinis, Senosios Rūdos draustinis, Glušeco draustinis, Mankynės draustinis, Bžozovų Grondo draustinis, Kalino ežero draustinis, Ostoja Bobruvo Marychos draustinis, Pamarės draustinis ir Tobolinkos draustinis. Bendrijoje gyvena sparčiai nykstantys žinduoliai: lūšis (Lynx lynx), pilkasis vilkas (Canis lupus), ūdra (Lutra lutra) ir upinis bebras (Castor fiber). Taip pat tik šioje Lenkijos teritorijoje augantis virgininis varpenis (Botrychium virginianum).
Jorko Kyšulio pusiasalis

Jorko Kyšulio pusiasalis (angl. Cape York Peninsula) – pusiasalis šiauriniame Kvynslende, Australija. Jorko kyšulys yra šiauriausias Australijos žemyno taškas, jį pavadino Džeimsas Kukas 1770 metais. Pavadinimas kilo nuo Jorko miesto.
Nuo kyšulio, yra maždaug 140 km iki Naujosios Gvinėjos, kertant Toreso sąsiaurį. Vakarinė parantė ribojasi su Karpentarijos įlanka, rytinė – su Koralų jūra. Pusiasalio plotas maždaug 137,000 km², jame gyvena maždaug 18 000 žmonių.

Reljefas

Reljefas beveik lygumos, tik vietomis – žemos kalvos, rytinėje pakrantėje, jos suformavusios Geležinius kalnus (Iron Range), žinomus dėl savo neįprastų miškų, kuriuose veisias daug gyvūnų (Eclectus papūgos, pietiniai cuscusai) aptinkamų ir Naujojoje Gvinėjoje.
Dirva labai nederlinga, ir sunkiai dirbama.
Pusiasalio vakaruose upės vingiuotos, lėtai tekančios: Mitčelo upė, Staateno upė. Jos įteka į Karpentarijos įlanką

Klimatas

Klimatas pusiasaly tropinis ir musoninis. Drėgnasis metų laikas nuo Lapkričio iki Balandžio, sausasis – nuo Gegužės iki Spalio. Temperatūra aukšta – vidutinė nuo 18 iki 27 °C. Temperatūra neviršija 40 ir nenukrenta žemiau 5 °C. Metinis kritulių kiekis viršija 2000 mm.

Kita informacija

Pusiasalio vakarinėje dalyje yra boksito telkinys.
Pagrindines pramonės šakos – turizmas, kasyba, žvejyba ir gyvulininkystė.
Kortreikas

Istorija

Kortreikas minimas nuo VII amžiaus.
1989 m. mieste nukrito MiG-23 lėktuvas, kuris autopilotu ir nevaldomas žmogaus-piloto nuskrido ~1000 km.
Rugilė Mileišytė

Biografija

Gimė 1988 m. gegužės 11 d. Kaune. Daugkartinė Lietuvos laisvojo stiliaus rungties čempionė ir rekordininkė. Studijavo socialinius mokslus Vašingtono valstijos universitete. Dalyvavo 2008 m. vasaros olimpinėse žaidynėse. Susituokusi su buvusiu plaukiku Sauliumi Binevičiumi ir kartu dirba Plimuto koledže.
Ramūnas Vyšniauskas

Ramūnas Vyšniauskas (g. 1976 m. rugsėjo 23 d. Kelmėje) yra sunkiaatletis iš Lietuvos. Varžėsi klasėje iki 105 kg. Taip pat LNK televizijoje vedė TV laidą „Lalaila“
Vendeno vaivada

Vendeno vaivada (lenk. Wojewoda wendeński) – aukščiausias Vendeno vaivadijos ir vienas iš Abiejų Tautų Respublikos Senato pareigūnų.

Įgaliojimai

Vendeno vaivadą dažniausiai iš Infliantų bajorų šeimų skirdavo karalius ir jis pareigas eidavo iki gyvos galvos. Vaivada buvo aukščiausias valstybinės valdžios pareigūnas vaivadijoje, vaivadijos bajorų vadas ir vaivadijos bajorų pašauktinių kariuomenės vadas. Jo kompetencijai buvo priskirti administracijos, karo ir teismo reikalai. Jis taip pat rūpinosi vaivadijos miestų, kuriems suteiktos Magdeburgo teisės, apsauga ir tvarka, prižiūrėjo jų matus, saikus ir kainas. Vaivados jurisdikcijai priklausė ir miestų žydų bendruomenės.
Vaivada buvo Abiejų Tautų Respublikos senato nuolatinis narys. Senate Vendeno vaivada pagal rangą turėjo vieną žemiausių pasauliečių pozicijų. Vendeno vaivadija faktiškai nustojo egzistuoti jau 1621 m., kai kraštą užėmė Švedija. Vendeno vaivadija panaikinta po Olivos taikos 1660 m., Abiejų Tautų Respublikai likusioje rytinėje vaivadijos dalyje (Lenkų Infliantai) buvo įsteigta Livonijos vaivadija, bet Vendeno vaivados pareigybė liko centrinės valdžios pareigybių sąraše, nors atsirado ir Livonijos vaivada. Vendeno vaivados pareigybė buvo panaikinta po Trečiojo Abiejų Tautų Respublikos padalijimo 1795 m.
Kesadilija

Kesadilija (isp. Quesadilla) – meksikiečių virtuvės patiekalas iš tortilijos, daržovių, salsos ir sūrio. Dažnai gaminamas greito maisto užkandinėse.
Gorė sala

Gorė sala - viena iš 19 Dakaro, Senegalo sostinės,communes d'arrondissement (miesto suskirstymo vienetas). Salos plotas 0.182 km² (45 akrai). Gorė nutolusi 1 km atstumu nuo pagrindinio Dakaro uosto(14°40′0″N 17°24′0″W).
2005 m. sausio 31 d. saloje oficialiai gyveno 1,056 žmonės. Gyventojų tankumas - 5,802 žmonės km², o tai pusė Dakaro vidutinio gyventojų tankumo. Gorė sala mažiausia pagal plotą ir gyventojų skaičių Dakaro communes d'arrondissement.
Gorė sala anksčiau buvo garsus transatlantinės vergų prekybos centras, iš kurio daug afrikiečių buvo išgabenta į abi Amerikas.
Petras Opalinskis (1691)

Biografija

Lenkijos magnatų Opalinskių giminės atstovas, herbo „Lodzia“ savininkas. Kališo vaivados Jano Petro Opalinskio (1601–1655) ir Katerinos Leščinskos (apie 1605–1664), Karūnos didžiojo kanclerio Vaclavo Leščinskio dukters, jaunesnysis (trečiasis) sūnus. Vyresnieji broliai – Brest-Kujavijos vaivada Janas ir Kulmo vyskupas Kazimieras Janas. Seserys – Ana, Palenkės vaivados Emeriko (Vladislavo) Mleškos žmona, ir Mariana Rogozno kašteliono Stanislavo Grudzinskio žmona.
1679–1691 metais – Lenčicos vaivada, nuo 1684 metų – Didžiosios Lenkijos generalinis seniūnas. Taip pat jis nešiojo Mendzižečo seniūno titulą.
Jokūbas Minkevičius

Biografija

Mokėsi Smilgių pradžios mokykloje, 1932–1940 m. Šiaulių gimnazijoje. 1940–1941 m. NKVD Šiaulių apskrities kontržvalgybos skyriaus viršininko pavaduotojas, dalyvavo organizuojant trėmimus. 1941–1945 m. tarnavo karinėje žvalgyboje Antrojo pasaulinio karo frontuose. 1946–1954 m. Kaune dirbo partinį darbą, 1952–1953 m. LKP Kauno miesto komiteto sekretorius. 1953 m. Maskvoje baigė aukštąją partinę mokyklą prie SSKP CK, 1954–1959 m. mokėsi Visuomeninių mokslų akademijoje prie SSKP CK.
1959–1963 m. Kauno medicinos instituto Marksizmo-leninizmo katedros vedėjas. 1963–1971 m. Vilniaus aukštosios partinės mokyklos Filosofijos katedros vedėjas. 1971 m. filosofijos mokslų daktaras, disertacija „Katalikybė ir nacija“. 1971–1990 m. LSSR MA Filosofijos katedros vedėjas. Nuo 1974 m. profesorius.  1990–1996 m. žurnalo „Filosofija. Sociologija“ vyr. redaktorius. Nuo 1990 m. LMA Visuomenės mokslų akademijos sekretorius, LMA tikrasis narys. 
Nuo 1946 m. SSKP narys. 1988 m. Lietuvos persitvarkymo sąjūdžio iniciatyvinės grupės narys, Sąjūdžio Seimo tarybos narys. 1989 m. gruodžio 20 d. išrinktas savarankiškos Lietuvos komunistų partijos CK nariu. 1990 m. vienas LKP atsiskyrimo nuo SSKP iniciatorių, Lietuvos demokratinės darbo partijos ir LDDP tarybos narys. 1990–1992 m. LR AT deputatas, išrinktas Kuršėnų rinkimų apygardoje Nr. 92.
1992 m. gegužės  12 d. LR AT nutarimu Nr. I-2567, atsižvelgus į AT laikinosios tyrimo komisijos SSRS KGB veiklai Lietuvoje ištirti išvadas ir remiantis LR įstatymo „Dėl deputatų, įtariamų sąmoningu bendradarbiavimu su kitų valstybių specialiosiomis tarnybomis, mandatų patikrinimo“ 13 straipsniu bei LR įstatymo „Dėl LR AT deputato statuso“ 3 straipsniu, buvo patenkintas Jokūbo Minkevičiaus pareiškimas dėl jo atsistatydinimo iš AT deputato pareigų. 
Transnacionalinės radikalų partijos (Roma), Pilietinės ir parlamentarinės lygos už mirties bausmės panaikinimą visame pasaulyje iki 2000 m. garbės prezidiumo narys (Briuselis), Tarptautinės pagyvenusių žmonių federacijos Mokslinės tarybos narys (Paryžius), Lietuvos pagyvenusių žmonių asociacijos pirmininko pavaduotojas, Tarptautinės universalizmo draugijos valdybos (Varšuva), Lietuvos ir Lenkijos draugijos valdybos narys, kelių mokslo tarybų ir žurnalų redkolegijų, Lietuvos „Žinijos“ draugijos narys, kitų užsienio ir Lietuvos visuomeninių bei mokslo organizacijų aktyvus narys. Palaidotas Antakalnio kapinėse.

Mokslinė veikla

Tyrinėjo filosofijos istoriją ir šiuolaikinę filosofiją, filosofijos antropologijos, gamtos ir kultūros santykio, mokslo ir technologijų pažangos filosofijos problemas. Remdamasis ateizmo ir komunistinės ideologijos principais kritikavo religiją, krikščionybės filosofiją. Knygų bei straipsnių filosofijos, istorijos, kultūros bei religijos klausimais autorius. Daugelio tarptautinių ir pasaulinių simpoziumų, konferencijų ir kongresų dalyvis.
XI pasaulio futbolo čempionatas

Atrankos varžybos

Atrankinėse varžybose dalyvavo 96 rinktinės, į finalinį turnyrą pateko 16.