google/wiki40b huggingface dataset:
Neptūno grota

Neptūno grota (it. Grotta di Nettuno, sard. Grutas de Nettunu) – stalaktitų urvas netoli Algero miesto Sardinijoje (Italija). Grota išsidėsčiusi vienoje Kačijos (it. Capo di Caccia) kyšulio briaunų. Kačijos kyšulyje yra dar šešios mažesnės grotos: Grotta della Madonnina, Grotta di Nereo, Grotta del Sifone, Grotta del Tunnel, Grotta dei Portici o di Punta Salinetto, Grotta del Belvedere o del Soffio.
Grotą XVIII a. atrado žvejys, šiuo metu tai labai gausiai turistų lankoma vieta. Pavadinta romėnų jūros dievo Neptūno vardu.
Persijos danielius

Aprašymas

Persijos danielius yra šiek tiek didesnis už europinį, taip pat turi didesnius ir mažiau išsikerojusius ragus. Šiuo metu jie yra nykstantys, gyvena tik mažoje Kazachstano dalyje, pietų Irane, dviejose saugomose teritorijose Mazenderano provincijoje, šiaurės Izraelyje, Urmijos ežero pakrantėje ir kai kuriose Irako dalyse. Vis dėlto, Iranui pavyko stabilizuoti populiacijos skaičių, daugėja saugomų teritorijų ir zoologijos sodų, kuriuose gyvena šie gyvūnai.
Zindelfingenas

Istorija

Zindelfingenas rašytiniuose šaltiniuose minimas nuo 1155 m.
Tadeušas Goreckis

Biografija

Gimė 1825 m. birželio 5 d. Dusinėnuose, poeto Antano Goreckio šeimoje. Pirmąsias piešimo pamokas gavo iš Kanuto Rusecko. 1841 m. įstojo į Sankt Peterburgo imperatoriškąją dailės akademiją, mokėsi pas dailininką Karlą Briulovą. Už savo kūrinius apdovanotas įvairiais medaliais. Daugiausiai tapė portretus, istorinio žanro kūrinius. Nuo 1856 m. gyveno ir kūrė Paryžiuje, kur 1857 m. vedė Adomo Mickevičiaus dukrą Mariją Mickevičiūtę (1835-1922). Mirė 1868 m. sausio 31 d. Viši, plaidotas šalia tėvo Paryžiaus Monparnaso kapinėse.
Rhos Aelwyd FC

Istorija

Klubo ištakos siekia 1943 m. 1958 m. klubas susijungė su Ponciau Aelwyd FC. 
1992 m. žaidė Cymru Alliance, bet neįsitvirtino. Iškrito į Welsh National League. 2010 m. vėl grįžo į Cymru Alliance, bet antras sezonas lėmė, kad vėl iškrito į žemesnį divizioną.
Liudmila Barauskienė

Liudmila Barauskienė-Stankevičiūtė (g. 1927 m. sausio 18 d. Kaune) – Lietuvos gydytoja mikrobiologė, habilituota biomedicinos mokslų daktarė.

Biografija

1950 m. baigė Kauno universitetą. 1978 m. medicinos mokslų daktarė.
1955–1968 m. dirbo Eksperimentinės ir klinikinės medicinos institute. 1968–1976 m. Tuberkuliozės instituto Mikrobiologijos laboratorijos vedėja. 1976–1982 m. dirbo Botanikos institute, 1982–1992 m. Epidemiologijos, mikrobiologijos ir higienos institute.

Mokslinė veikla

Sukūrė naujų tuberkuliozės ir kitų sąlygiškai patogeninių mikobakterijų diferencijavimo ir identifikavimo metodų. 2 išradimų autorė. Vadovėlio „Medicininės klinikinės laboratorijos praktika“ (1959 m.) viena autorių.
Jūros lygis

Jūros lygis – judriojo pasaulinio vandenyno paviršiaus padėtis, laikoma sausumos aukščio matavimų (altitudės) atskaitos tašku bei jūrų gelmės matavimų atskaitos tašku. Ši padėtis yra nulemta traukos dėsnio, Žemės sukimosi momento, temperatūros, potvynių ir atoslūgių bei kitų faktorių. Jūros lygis yra nepastovus dydis – jis kinta veikiamas vėjo krypties, temperatūros, garuojamumo, vandens prietakos. Pačiame pasauliniame vandenyne tuo pat metu jūros lygis taip pat nėra visiškai vienodas – ~1 m amplitudėje jis svyruoja dėl potvynių ir atoslūgių (dėl jų kai kuriose pakrantėse amplitudė viršija 10 m), vandens cirkuliacijos, atmosferinių reiškinių.
Matuojant altitudę, naudojama sutartinė jūros lygio atžyma, kuri įvairiose valstybėse kiek skirtinga. Lietuvoje nuo carinės Rusijos laikų (1840 m.) naudojama atžyma yra Kronštato mieste (šalia Sankt Peterburgo) esantis jūrmatis, kuris vadinasi „Kronštato futštokas“ (rus. Кронштадтский футшток). Kitos svarbios atžymos yra Amsterdame, Alikantėje, Marselyje ir kt. (visuotinių atžymų nėra dėl skirtingų litosferos plokščių padėčių).
Dėl XX a. antrojoje pusėje prasidėjusio visuotinio klimato atšilimo ir jo sukelto ledynų tirpsmo bei vandens plėtros pasaulinio vandenyno lygis kyla (~2,6–2,9 mm/m., skaičiuojant nuo 1993 m.) ir grasina užlieti žemas salas ir pakrančių plotus.
Hendrick Avercamp

Hendrikas Averkampas (ol. Hendrick Avercamp, 1585 m. sausio 25 d. (?), Amsterdamas − 1634 m. gegužės 15 d.(?), Kampenas) – XVII a. pradžios Nyderlandų tapytojas-peizažistas. Pasižymėjo „mažojo ledynmečio“ Olandijos žiemos peizažais.

Biografija

Hendrikas Averkampas gimė Amsterdame. Pakrikštytas 1585 m. sausio 25 d. Po metų jo šeima persikėlė į mažą Kampeno miestelį prie Zeider Ze įlankos (dabar nebeegzistuojančios). Jo tėvas Barentas buvo vaistininkas ir vėliau gydytojas. Motina Beatriks Piters pagimdė dar 6 vaikus ir 1602 m. perėmė šeimos verslą po tėvo mirties nuo maro. Hendrikas Averkampas mokėsi Amsterdame, kur gyveno kartu su danų portretistu Pieter Isaacks (1569 − 1625). 1607 m. jis dokumentuotas tarp Pieter Isaacks inventoriaus pirkėjų po to, kai danas turėjo išvykti į Daniją pakviestas karaliaus Kristijono IV.
Pagal to meto liudijimus, dailininkas buvo nebylys (tikriausiai kurčnebylys). Tai minima Pieter Isaacks aukciono dokumentuose. 1622 m. dailininkas minimas pravarde „Nebylusis“ ir paminėtas nebyliu 1633 m. motinos testamente, kuriame taip pat paminėta, kad jis buvo nevedęs ir nelaimingas. Amsterdame Averkampas buvo paveiktas to meto miesto peizažistų, kurie propagavo manieristinį stilių: Gillis van Coninxloo (1544 − 1607) ir David Vinckboons (1576 − apie 1632). 1613 m. sausį Averkampas grįžo į Kampeną ir tikriausiai niekuomet iš jo nebeišvyko iki mirties 1634 m. gegužės mėnesį. Kampene dailininkas gyveno atsiskyręs nuo to meto Olandijos meninės aplinkos ir visiškai atsidėjo žiemiškų peizažų kūrybai, kuriuose dažniausiai vaizdavo žmonių grupes, čiužinėjančias ar kitaip leidžiančias laiką ant upių ir įlankų ledo. Tokį peizažo vaizdavimą Nyderlandų dailėje buvo pradėjęs Piteris Breigelis Vyresnysis. Žinomi keli Averkampo mokiniai: sūnėnas Barent Avercamp (c. 1612 – 1679), Arent Arentsz (1585/1586 – 1635) ir Dirck Hardenstein (1620 – po 1674).
Kas nori nužudyti Mią?

Siužetas

Serialui dar nepasirodžius eteryje, jis jau tapo Lietuvos pramogų pasaulio naujiena, pakursčiusią aibę klausimų: ar iš tiesų dainininkė Mia visiems laikams išsižadėjo seno mylimojo ir susirado naują, ar aktorius Ramūnas Rudokas jos kelyje – tik kolega? Kodėl, anksčiau noriai dalijusi interviu, dabar Mia atsitveria tylos siena? Populiariausias klausimas – ar tikrai dainininkės gyvybei kilo pavojus?
Kai kurie pasakojimo momentai taip susipynę, kad sunku atskirti, kur – Mios realaus gyvenimo aidas, o kur – fantazijos vaisius. Personažai šioje istorijoje išgyvena ne tik jos, bet ir savo audringas dramas. Čia nestinga meilės, neapykantos, karštų emocijų. Mios bute ir dar keliose vietose yra sumontuotos sekimo vaizdo kameros, todėl žiūrovai serialą daugeliu atveju žiūri kaip realybės šou, patys galėdami pasijusti detektyvais.
Žmonių, linkėjusių Miai bloga, būta nemažai. Privatus detektyvas Rimas (akt. Aleksas Kazanavičius) pasamdomas išsiaiškinti, kas trokšta Mios mirties. Įtariamųjų ratas – platus. Šešėlis krinta ant visų iš eilės: ir ant Mios mylimojo, plastikos chirurgo (akt. Ramūnas Rudokas), ir ant jo slaptos meilužės, kuri dedasi gera dainininkės drauge (akt. Donata Kielaitė). Tarp įtariamųjų nestinga ir tokių asmenų, kurių pavardės kone kasdien linksniuojamos pramogų skiltyse. Keistoje istorijoje dalyvauja pamišęs gerbėjas (akt. Mindaugas Ancevičius), nuolatinis Mios pakeleivis vadybininkas (akt. Algirdas Gradauskas), keistus patarimus dainininkei dalijantis senas, gudrus lapinas (akt. Adolfas Večerskis). Sąmokslo teorijoje netikėtai blyksteli detektyvo žmonos (akt. Monika Bičiūnaitė) akys. Pasirodo, ji neretai vieši kito vyro lovoje. Be to, moters brolis (akt. Tomas Kliukas) kaltina Mią iš jo pavogus hitą ir sugadinus karjerą… Aiškumo į šią nešvarią istoriją įneša įveltos gražiosios detektyvo sekretorės mama (akt. Larisa Kalpokaitė).
Darja Švajger

Darja Švajger (g. 1965 m. Maribore) – viena Slovėnijos populiariausių dainininkių, tarptautiniu mastu labiausiai žinoma dėl du kartus dalyvavimo Eurovizijoje.
Darja Švajger atstovavo Slovėnijai Eurovizijoje du kartus: 1995 metais su daina „Prisluhni mi“, su kuria užėmė 7 vietą su 84 taškais. Antrą kartą šiame konkurse ji dalyvavo 1999 m. Daina „For A Thousand Years“ su 50 taškų užėmė 11 vietą.
Skaistis (fizikinis dydis)

Skaistis – fotometrijos dydis, kuriuo matuojamas šviesos stipris, tenkantis šviesos, sklindančios nurodyta kryptimi, ploto vienetui. Jis nurodo kiekį šviesos, kurį išspinduliuoja bet kurio paviršiaus ploto vienetas nurodytu erdviniu kampu. Skaistis nusako, kaip akis jaučia šviesos srautą skleidžiančius paviršius. Jis yra betarpiškai surištas su paviršiaus atspindžio koeficientu. Skaistis priklauso nuo kampo, kuriuo žiūrima į paviršių, jei paviršius matinis jo ryškumas visomis kryptimis vienodas.
Skaisčio matavimo vienetas SI sistemoje yra kandela kvadratiniam metrui (cd/m²). Ne SI sistemos skaisčio vienetas yra nitas (nt). CGS sistemos skaisčio vienetas yra stilbas, kuris lygus vienai kandelai vienam kvadratiniam centimetrui arba 10 kcd/m².
Aleksandras Kezys

Biografija

1955 m. Vilniaus universitete baigė žurnalistikos specialybę. 1950–1952 m. dirbo Lietuvos mokslų akademijoje Lietuviškosios enciklopedijos sekretoriumi, archyvininku, nuo 1952 m. iki 1991 m. laikraščio Tiesa redakcijos literatūrinis bendradarbis, žemės ūkio, mokslo ir ekonomikos skyrių vedėjas. Dvidešimt metų organizavo kaimo aplinkos apžiūrą „Duona ir grožis – iš vienų rankų“.
Nuo 1957 m. Lietuvos žurnalistų sąjungos narys.  Dalyvavo 1991 m. sausio įvykiuose Vilniuje, savo įspūdžius skelbė to meto spaudoje.
Perseru Serui

Istorija

Klubo ištakos siekia 1970 m.
2019 m. kovo mėn. Perseru klubą nusipirko verslininkas iš Lampungo. Klubas buvo perkeltas į Lampungą. Pavadinimas iš Perseru pakeistas į Badak Lampung FC.
Ignotas Abramavičius

Biografija

Baigė Kauno kunigų seminariją. Kunigo įšventinimai suteikti 1897 m. Paskirtas vikaru į Rumšiškes (Kaišiadorių raj.). Čia kunigaudamas platino lietuvišką spaudą, ypač daug išplatindavo „Tėvynės sargo“. Padėjo parapijiečiams lietuviams išsikovoti, kad bažnyčioje vyktų lietuviškos pamaldos.
Nuo 1899 m. – Raseinių vikaras. Tais pačiais metais iškeltas vikaru į Paberžę (Kėdainių raj.). 1902 m. perkeltas į Truskavą (Kėdainių raj.). 1904 m. dingo be žinios.
Marija Natkevičaitė-Ivanauskienė

Biografija

1922 m. baigė Marijampolės gimnaziją. 1923–1928 m. Kaune studijavo biologiją naujai įkurto Lietuvos universiteto Matematikos-gamtos fakultete pagal Biologijos skyriaus Zoologijos ciklo programą. 1942 m. apgynė disertaciją „Genetiškai-sistematiški Verbascum ir Celsia genčių tyrinėjimai“, už kurią jai suteiktas gamtos filosofijos daktaro mokslo laipsnis, nepripažintas tarybiniais laikais. 1948 m. apgynė disertaciją „Lietuvos TSR adventyvinė flora“, už kurią suteiktas biologijos mokslų kandidato mokslo laipsnis. 1967 m. savo botaninių tyrimų rezultatus apibendrino kompleksiniame apžvalginiame darbe „Genetiniai-sistematiniai (gentys Verbascum ir Celsia), floristiniai-sistematiniai (Lietuvos varpiniai) ir geobotaniniai tyrimai“. Už šį darbą suteiktas biologijos mokslų daktaro (dab. habilituoto daktaro) laipsnis. 
1926-1930 m. mokytojavo įvairiose Lietuvos mokyklose. 1930–1940 m. Vytauto Didžiojo universiteto Botanikos katedros laborantė, nuo 1935 m. – asistentė. 1940–1993 m. Vilniaus universiteto dėstytoja, 1949–1952 m. Aukštesniųjų augalų katedros vedėja, nuo 1954 m. docentė, nuo 1968 m. profesorė. 1945–1946 m. dar ir Vilniaus pedagoginio instituto dėstytoja, 1945–1950 m. dirbo Biologijos institute.

Mokslinė veikla

Dar mokytojaudama parašė pirmąjį mokslinį straipsnį „Kraujo grupės ir jų suskirstymas Lietuvos gyventojų tarpe“, kuriame apibendrino diplominio darbo rezultatus. Savarankiškus mokslinius tyrimus pradėjo 1935 m., gilinosi į kryžminimosi ir mutacijų reikšmę augalų rūšių susidarymui bei augalų evoliucijos problemas. Svarbiausios vėlesnio mokslinio darbo sritys – augalų genetika, augalų sistematika, floristika, geobotanika. Svarbiausios mokslo darbų kryptys – upių (Nemunas, Nevėžis, Merkys, Mituva ir kt.) užliejamųjų pievų floros ir augalijos analizė, Lietuvos botaninis-geografinis rajonavimas, floros ir augalų bendrijų chorologinės struktūros nustatymas, floros mėginių metodo taikymas rūšių įvairovės ir dažnio tyrimams, naujų mokslui taksonų ir sintaksonų išaiškinimas. Metodiniu požiūriu reikšmingiausi dalykai buvo Vakarų Europoje priimtų J. Brauno-Blankė floristinės-fitosociologinės mokyklos metodų taikymas augalijos tyrimams, rūšių grupės reikšmingumo augalų bendrijoje rodiklio pasiūlymas ir taikymas augalijos analizei, floristinio dažnio koeficiento pasiūlymas floros ir jos tipologinių grupių dinaminei būsenai įvertinti.
Dar Vytauto Didžiojo universitete pradėjo rinkti, sisteminti bei tvarkyti herbariumą, vėliau buvo Vilniaus universiteto herbariumo induočių augalų rinkinių kuratorė, daug prisidėjo, kad Lietuvos nacionalinis turtas – Vilniaus universiteto herbariumo rinkiniai, kuriuose esama dar XIX a. pradžioje surinktų augalų pavyzdžių, būtų išsaugoti iki mūsų dienų.
Profesorės kūrybinį palikimą sudaro 125 įvairaus pobūdžio mokslo darbai.
Jonas Varkalys

Biografija

1957–1961 m. mokėsi Kyvaičių pradinėje mokykloje, 1961–1965 m. Tverų aštuonmetėje mokykloje, 1968 m. baigė Rietavo vidurinę mokyklą. 1973 m. baigė Lietuvos žemės ūkio akademiją, inžinierius – hidrotechnikas. 1999–2001 m. studijavo Lietuvos žemės ūkio universitete, turi magistro laipsnį.
1975–1976 m. Plungės melioracijos statybos valdybos meistras, 1976–1981 m. darbų vykdytojas, 1981–1982 m. viršininko pavaduotojas gamybai, 1982–1992 m. vyriausias inžinierius, 1992–2004 m. UAB „Plungės Jonis“ direktorius, nuo 2004 m. generalinis direktorius, valdybos pirmininkas.
Liberalų ir centro sąjungos Plungės rajono skyriaus narys.
2000–2003 m., 2003–2007 m., 2007–2011 m. ir nuo 2011 m. Plungės rajono savivaldybės tarybos narys. 
Laimėjo 2016 m. Lietuvos Respublikos Seimo rinkimuose.
Plungės pramonininkų sąjungos prezidentas, Plungės Rotary klubo narys. Sutuoktinė Nijolė, vaikai Eglė, Vytautas, Ieva.
Eugenijus Šepetys

Eugenijus Šepetys (g. 1965 m. rugsėjo 19 d. Mantagailiškio kaime, Biržų raj.) – Lietuvos kariškis, pasižymėjęs Sausio 13-osios įvykių Vilniuje metu.

Veikla

Krašto apsaugos departamento Pasienio tarnybos Rokiškio užkardos vadas (1990–1992). Televizijos bokšto gynybos vadas per TSRS spec. tarnybų puolimą užimant televizijos bokštą 1991 m. sausio 13 d.
Krašto apsaugos ministerijos Imuniteto tarnybos (kontržvalgybos) skyriaus viršininkas (1992–1993).

Apdovanojimai

Apdovanotas Vyčio Kryžiaus Riterio kryžiumi, Sausio 13-osios atminimo medaliu, Lietuvos kariuomenės kūrėjų savanorių medaliu, II-ojo laipsnio medaliu „Už nuopelnus Vilniui ir Tautai“.
Stasys Nastopka

Biografija

Bauskėje baigė 6 realinės mokyklos klases, 1907 m. Vilniaus pėstininkų karo mokyklą. 1907–1910 m. tarnavo Rusijos imperijos kariuomenės Kauno tvirtovės bei Varšuvos tvirtovės pėstininkų pulkuose, 1910–1918 m. 178 Vendeno pėstininkų pulke, nuo 1917 m. jo vadas, papulkininkis. 1914–1918 m. kovojo Pirmojo pasaulinio karo frontuose, du kartus buvo sužeistas. 1918 m. sausio 24 d. – balandžio 24 d. Atskirojo lietuvių bataliono Vitebske vadas, jį išformavus slapta grįžo į Lietuvą.
Nuo 1918 m. lapkričio mėn. Lietuvos kariuomenės savanoris, paskirtas Krašto apsaugos tarybos nariu. 1918 m. gruodžio mėn. – 1919 m. kovo mėn. Krašto apsaugos ministerijos tiekimo skyriaus viršininkas, nuo 1919 m. kovo mėn. Atskirosios rinktinės, nuo 1919 m. liepos 2 d. brigados, vasarą – dar ir Panevėžio rinktinės vadas. Dalyvavo kovose su Raudonąja armija prie Vilniaus, Panevėžio ir Ukmergės (Kurklių-Panevėžio operacija, Kupiškio-Utenos operacija).
1919 m. spalio 7 d. – 1920 m. liepos 13 d. Lietuvos kariuomenės Generalinio štabo viršininkas, generolas leitenantas. 1920 m. sausio-gegužės mėn. Kauno įgulos viršininkas, vasario 22–23 d. vadovavo malšinant Kauno įgulos kareivių maištą Aukštojoje Panemunėje. Nuo 1920 m. liepos 13 d. Lietuvos kariuomenės vadas, nuo rugpjūčio mėn. Pirmosios pėstininkų divizijos, kurią sudarė Antrasis, Ketvirtasis, Septintasis ir Devintasis pėstininkų pulkai vadas. 1920 m. spalio 21 d. per kovas su Lenkijos kariuomenės Liucijaus Želigovskio rinktine kartu su štabu pateko į lenkų nelaisvę. 1921 m. liepos mėn. – 1923 m. spalio mėn. kariuomenės inspektorius, 1923 m. spalio mėn. – 1924 m. liepos mėn. ypatingųjų reikalų karininkas prie kariuomenės vado.
1924 m. liepos 26 d. dėl susilpnėjusios sveikatos išėjo į atsargą ir apsigyveno Biržuose. Dalyvavo Lietuvos kūrėjų savanorių sąjungos veikloje, rūpinosi nemažu ūkiu. Palaidotas Rinkuškių evangelikų reformatų kapinėse.
Michael Bond

Biografija

Būsimasis rašytojas gimė 1926 m. Vaikystėje mokėsi dramos ir vaidybos. Vėliau įstojo į Karališkąsias oro pajėgas, tarnavo Egipte. 1945 m. pardavė pirmosios novelės autorines teises vienam anglų žurnalui ir panoro tapti rašytoju. 1947 m. Bondas pradėjo dirbti BBC: kūrė radijo vaidinimus, dirbo operatoriumi.
1957 m. viename prekybos centre Bondas pamatė pliušinį meškiuką – jis lentynoje sėdėjo vienas ir atrodė labai liūdnai. Rašytojas nupirko meškiuką savo žmonai, ir jiedu pavadino žaisliuką Pedingotonu – pagal netoli namų esančios traukinių stoties pavadinimą. Meškiukas Bondui taip patiko, jog jis ėmė kurti apie jį istorijas, net negalvodamas jų publikuoti. Visgi 1958 m. išėjo pirmoji knyga „Meškiukas, vardu Pedingtonas“ (angl. A Bear Called Paddington).
1967 m. Bondas paliko darbą BBC ir atsidėjo vien tik rašymui. Rašytojas sukūrė kelias dešimtis knygų vaikams, beveik pusė iš jų – apie meškiuką Pedingtoną.
Coventry City FC

Istorija

1967–2001 m. žaidė šalies čempionate, tačiau aukščiau nei 6-oji vieta nepakildavo. Didžiausias klubo laimėjimas – 1987 m. Anglijos futbolo taurė.
Kryčavas

Istorija

Kryčavas rašytiniuose šaltiniuose minimas nuo 1150 m. , čia nuo seno buvo medinė pilis. XII a. – XIII a. priklausė Smolensko, XIV a. pirmoje pusėje – Mstislavo kunigaikštystei, nuo XIV a. antrosios pusės ik 1772 m. – Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei.
Nuo XV a. pabaigos valstybinio Kryčavo valsčiaus, vėliau seniūnijos centras. Valsčius atskirtas nuo Mstislavo kunigaikštės išmirus ją valdžiusiai Lengvenaičių dinastijai. Kryčavo pilis XVI a. – XVII a. buvo svarbus Lietuvos Didžiosios kunigaikštystės atramos punktas, ji atlaikė 1507 m., 1508 m., 1514 m., 1535 m., 1633 m. (tris), 1648 m., 1651 m., 1658 m., 1661 m. ir 1744 m. Rusijos kariuomenės apgultis. XVII a. pirmoje pusėje pilis restauruota, turėjo 5 šoninius ir vartų medinius gynybinius bokštus. XVIII a. čia nuolat tarnavo 17-24 patrankininkai. Nuo XVII a. vid. Kryčavo seniūniją valdė Nesvyžiaus šakos Radvilos. Per XVII a. vidurio karus su Rusija miestas nuniokotas, pilis sudeginta, todėl 1652 m. ir 1661 m. Abiejų Tautų Respublikos Seimas Kryčavo miestiečius atleido nuo mokesčių ir prievolių.
Per 1743–1744 m. Kryčavo seniūnijos valstiečių sukilimą prie Kričavo sukilėlius sumušė J. F. Radvilos sutelkti kariniai daliniai. Represijomis ir nuolaidomis sukilimas numalšintas. 1772 m. per Pirmąjį Abiejų Tautų Respublikos padalijimą miestą užvaldė Rusija, jis prarado miesto teises. Imperatorė Jekaterina II Kryčavo seniūniją, turėjusią daugiau, kaip 14 000 valdinių, 1776 m. padovanojo favoritui G. Potiomkinui.
XVIII a. Kryčave įsteigta laivų statykla, kitų manufaktūrų. XVIII a. pabaigoje pilis prarado karinę reikšme, apleista.
1919–1924 m. miestas priklausė Sovietų Rusijai, 1924 m. atiteko Baltarusijai, tapo rajono centru, o 1931 m. atgavo miesto teises. Per TSRS – Vokietijos karą naciai išžudė apie 24 000 miesto ir rajono gyventojų, daugiausia žydų. XX a. 6-9 dešimtmetyje Kričavas išsiplėtė.
Patekla

Pavadinimas

Upėvardžio Patekla kilmės ir daryba ne visai aiški. Matyt, sudaro priešdėlis pa- ir šaknis tek- („tekėti“); plg. pateklė („paupys“), patekliui („pasroviui“). Pavadinimas Tausalas siejamas su tausytis („vėjui rimti, tilti“), latv. tuset („sunkiai alsuoti“), prūs. tusnan („ramiai“), skr. तुष्यति = tuṣyati („būti nurimusiam, ilsėtis“), av. tūšni- („tyliai“).
Stepas Artiškevičius

Biografija

Stepas Artiškevičius skraidyti pradėjo 1972 m. Kauno aeroklube, o 1976 m. jau dirbo lakūnu instruktoriumi. 1978 m. lakūnas pelnė bronzos medalį SSRS daugiakovės čempionate. Tais pačiais metais pateko į Sovietų Sąjungos nacionalinę rinktinę. 1979 m. laimėjo Lietuvos akrobatinio skraidymo čempionatą bei pirmą kartą tapo SSRS daugiakovės čempionu.
1981 m. žuvo Rusijoje treniruodamasis Europos čempionatui.
Teofilo Otonis

Istorija

XVI a. dabartinio miesto apylinkėse (botokudų žemėse) pasirodė aukso ir deimantų ieškotojai. XVIII a. antroje pusėje ėmė kurtis pirmieji naujakuriai. 1853 m. įkurta Teofilo Otonio gyvenvietė, kuri pavadinta verslininko, vykdžiusio Makuri slėnio kolonizaciją, Teofilo Benedikto Otonio garbei. 1878 m. gavo miestelio teises ir savivaldą.
Libano kalnai

Libano kalnai (arab. جبل لبنان) – kalnagūbris Libane, ištįsęs lygiagrečiai su Viduržemio jūros krantu.

Geografija

Kalnagūbrio ilgis – 170 km, plotis iki 45 km, didžiausias aukštis 3088 m (Kurnat as Sauda). Rytuose Bekos slėnis Libano kalnus skiria nuo Antilibano kalnų. Kalnyno šlaituose dar išliko Libano kedrų, iš kurių medienos finikiečiai statė savo laivus, giratės.
Nuo kalnų pavadinimo (laban), kuris aramėjų kalba reiškia balkšvą spalvą, pavadinimą įgijo ir Libanas.

Geologija

Kalnagūbris susidaręs daugiausia iš klinties ir smiltainio, suskaidytas, ypač jo vakariniai šlaitai, siaurų gilių slėnių. Yra karstinių urvų.
Edmundas Juškys

Biografija

1949 m. baigė Eržvilko gimnaziją, 1955 m. – Vilniaus valstybinį pedagoginį institutą.
1955–1959 m. dirbo pedagoginį ir partinį darbą Tauragės rajone, Panevėžyje, Vilniuje. 1959–1967 m. LKP CK Propagandos ir agitacijos skyriaus darbuotojas. 1968–1973 m. SSRS ambasados Vašingtone II-asis sekretorius. 1974 m. LKP CK Užsienio ryšių skyriaus vedėjo pavaduotojas. 1974–1979 m. LSSR kinematografijos komiteto pirmininkas. 1976–1980 m. LKP revizijos komisijos narys. 1979–1982 m. SSRS ambasados JAV I-asis sekretorius. 1982–1984 m. „Žinijos“ draugijos pirmininko pavaduotojas. 1984–1989 m. leidyklos „Mintis“ vyr. redaktorius.  1991 m. įsteigė privačią leidyklą „Egalda“. 
Lietuvos radijo ir televizijos komisijos narys. Nuo 2010 m. Lietuvos žurnalistų sąjungos pirmininko pavaduotojas, LŽS Senjorų klubo narys.
Nuo 1955 m. Lietuvos ir užsienio periodikoje paskelbė publicistinių straipsnių švietimo, kultūros ir politikos klausimais. 1996 m. Žurnalistikos enciklopedijos redakcinės kolegijos narys. Iš anglų kalbos išvertė apie 40 grožinės literatūros ir publicistikos knygų.
Amžinosios taikos sutartis (1686)

Amžinosios taikos sutartis (rus. Вечный мир, lenk. pokój Grzymułtowskiego) − ATR ir Maskvos Didžiosios Kunigaikštystės sutartis, pasirašyta 1686 m. gegužės 6 d. Maskvoje. Sutartis įtvirtino sąlygas, sutartas 1667 m. Andrusovo paliaubų sutartyje.

Derybos

1678 m. vyko derybos, jose dalyvavo Jonas Antanas Chrapovickis.
Iš ATR pusės sutartį pasirašė Poznanės vaivada Kšyštofas Gžimultovskis (lenk. Krzysztof Grzymułtowski), MDK - kancleris ir Pasiuntinių tarnybos viršininkas Vasilijus Golycinas (rus. Василий Голицын).

Pasekmės

Pagal sutartį Maskva užsitikrino teritorinius įgijimus. Kartu tai sudarė sąlygas bendrai sąjungai prieš totorių-turkų agresiją ir tapo pagrindu bendriems veiksmams Šiaurės kare (1700-1721) metais. Kartu Maskva prisišliejo prie antiturkiškosios "Šventosios lygos" - Austrijos, ATR ir Venecijos sąjungos.
DNR superspiralizacija

DNR superspiralizacija – dvigubos DNR spiralės apsisukimas aplink save pačią tam, kad ji pakeistų savo topologiją. Superspiralizacija yra svarbi DNR suspaudimui.
Kaip taisyklė – daugumos organizmų DNR yra neigiamai superspiralizuota. Tačiau yra ir organizmų, kurie turi negiamai superspiralizuotas DNR, pvz., kai kurie termofilai, mikroorganizmai, kurie gyvena ekstremaliomis sąlygomis – aukštose temperatūrose.