google/wiki40b huggingface dataset:
Giacomo Leopardi

Biografija

Grafas. Savarankiškai istoriją, klasikinę filologiją mokėsi namuose, mokėjo senovės graikų ir lotynų kalbas. Iki 1822 m. gyveno Rekanatyje, vėliau – Romoje, Bolonijoje, Florencijoje, Neapolyje.

Kūryba

Apie 14 metų pradėjo kurti, versti antikos autorių veikalus. Sukūrė tragediją „Pompėjus Egipte“ (Pompeo in Egitto, 1812 m.), poemą „Mirties artėjimas“ (L'Appressamento della morte, 1816 m., parašyta tercinomis), kanconas „Italijai“ (All'Italia), „Prie Dantės paminklo“ (Sopra il Monumento di Dante che si prepara in Firenze, abu 1818 m.). Parašė „Astronomijos istoriją“ (Storia dell'Astronomia, 1813 m.; tai gyvenamojo laikotarpio astronomijos žinių santrauka). 1815 m. iš graikų kalbos išvertė „Pelių ir varlių karą“, 1816 m. – Vergilijaus „Eneidos“ paskutinę knygą ir Homero „Odisėjos“ pirmą knygą, Mosko, Hesiodo kūrinių fragmentų. Ankstyvosios jo kūrybos ir vertimų buvo paskelbta italų periodinėje spaudoje.
Italų literatūroje vykstant klasicistų ir romantikų polemikai jis palaikė klasicistus. Kūrė įvairių žanrų ir temų klasicistinę poeziją (išleista rinktinėje „Giesmės“, Canti, 1831 m., papild. leid. 1835 m. ir 1845 m.), įvedė laisvąją kanconą. Jo satyros dialoguose proza „Dvasios veikalėliai“ (Operette morali, 1827 m., papild. leid. 1834 m.) reiškiamas vadinamasis pasaulio sielvartas. Satyros poemoje oktavomis „Varlių ir pelių karo kronikos“ (Paralipomeni alla Batracomiomachia, par. 1831–1835 m., išl. 1842 m.) vaizduojamas 1815–1821 m. Italijos gyvenimas.
Leopardžio kūryboje reiškiamas kraštutinis pesimizmas, negatyvus požiūris į žmogaus lemtį ir istoriją. Jo pasaulėžiūros ir kūrybos raida atsispindi memuaruose „Dienoraščio sąsiuviniai“ (Zibaldone di pensieri, par. 1817–1832 m., išsp. 7 t. 1898–1907 m. pavadinimu „Įvairios mintys apie filosofiją ir literatūrą“, Pensieri di varia filosofia e di bella letteratura), juose yra jo filosofinių pastabų, filologijos analizių, literatūros kritikos.
Leopardžio pažiūros iki 1824 m. tyrinėtojų vadinamos istorijos pesimizmu. Jis teigė, kad žmogaus ir gamtos ryšys, teikęs laimės iliuziją ir valią gyventi, nutrūko dėl mokslo ir civilizacijos įtakos. Šį ryšį reikią atkurti, o literatūroje tai padaryti galima laikantis antikinės poezijos ir klasicizmo poetikos tradicijų. Nuo 1824 m. jo požiūris ir į gamtą tapo negatyvus: ją laikė mechaniškai veikiančia destruktyvia jėga, abejinga žmogaus ir kitų būtybių kančiai. Poezija, anot Leopardžio, turinti liudyti šią tiesą, o žmonės, ją suvokę, atsisakyti tuščių ambicijų, gyventi santarvėje ir užjausti vieni kitus.
Leopardžio kūrinių paskelbta lietuvių kalba.
Pamplona

Pamplonos katedra

Pamplonos mieste yra katedra. Ji pastatyta iš ochros spalvos akmens. Gotikinio stiliaus katedra buvo pastatyta ant XII a. pirmtakės pamatų. Ji turi bokštus ir XVIII a. fasadą. Viduje yra choro stalės, Karolio III ir karalienės Leonoros alebastrinis antkapis.
XIV a. katedros virtuvėje ir refektoriume įsikūrusiame Museo Diocesano yra gotikinių altoriaus fragmentų, polichromuotų medinių skulptūrų iš Navaros bei XIII a. prancūzų relikvinė iš Šventojo kapo.
Vakaruose nuo katedros yra senamiestis, žydų kvartalas. Šalia Plaza del Castillo yra barokiniai Palacio de Navarra rūmai. Šalia rūmų stovi 1903 m. pastatyta statula, kuri vaizduoja simbolinę karalienę, tvirtinančią Navaros fueros (istorinius įstatymus).
Eugenija Untulienė-Kreft

Eugenija Untulienė-Kreft (g. 1933 m. balandžio 20 d. Anykščių rajone, Paluknių kaime) – Lenkijos lietuvių rašytoja.

Biografija

Gimė ir augo neturtingoje daugiavaikėje ūkininkų Veteikių šeimoje. Mokėsi Pašilių pradinėje mokykloje. Kai šeima buvo ištremta į Sibirą, Eugenija liko dirbti kolūkyje. 1950 metais išvažiavo į Rusijos Karaliaučiaus sritį, kur 1956 m. ištekėjo. Baigė rusų vakarinę vidurinę mokyklą. Dirbo vairuotoja įvairiose darbovietėse, tarp jų ir taksi parke. 1974 metais įstojo į Maskvos universitetą studijuoti literatūrą ir žurnalistiką. 1977 m. parašiusi, anot dėstytojų, netinkamą romaną, iš universiteto buvo pašalinta. Pasikeitus aplinkybėms, vėl susidomėjo literatūra. Persikėlė gyventi į Lenkiją. Kuria rusų kalba.
Vilnietis (dienraštis)

Vilnietis – politikos ir visuomenės gyvenimo dienraštis, leistas 1921–1922 m. Vilniuje.

Istorija

Leistas vietoje laikraščio „Vilnius“. Leido ir redagavo Mykolas Biržiška, P. Gaidelionis. Spausdino Žaibo spaustuvė Vilniuje. Išėjo 168 numeriai. Nuo 1922 m. birželio 29 d. vietoje „Vilniečio“ pradėjo eiti „Rytų Lietuva“.
Bendradarbiavo Pranas Augustaitis, Jonas Basanavičius, A. Kasakaitis, J. Krikščiūnas, A. Morovskis, Albinas Rimka, Ksaveras Sakalauskas-Vanagėlis, T. Šulcas ir kt.
Vilniaus Žaros gimnazija

Istorija

Mokykla buvo įkurta 1980 m. 1999 m. mokyklai suteiktas „Žaros“ vidurinės mokyklos vardas. Mokykloje įrengti fizikos, chemijos, biologijos, rusų, anglų, vokiečių, matematikos kabinetai, 2 informatikos kabinetai, 12 pradinių klasių kabinetų, didžiausia rajone sporto salė, graži ir erdvi aktų salė, biblioteka su kompiuterizuota skaitykla, 200 vietų valgykla, medicinos punktas, technologijų kabinetai. 2015 m. balandžio 4 d. mokykla oficialiai pripažinta gimnazija. Dabar ji vadinasi Vilniaus „Žaros“ gimnazija.

„Žaros“ gimnazijos pastato atnaujinimo darbai

Parengtas „Žaros“ gimnazijos renovacijos projektas:

Vilniaus „Žaros“ gimnazijos pastato Karklėnų g. 13 atnaujinimo (modernizavimo) darbai.

Projektas įgyvendintas pagal Klimato kaitos specialiąją programą, sumažinant energijos suvartojimo sąnaudas.
Darbų pradžia: 2015 m. lapkričio 2 d.
Darbų pabaiga: 2016 m. III ketv.
Finansavimo šaltiniai: Lietuvos apsaugos investicijų fondo ir Vilniaus miesto savivaldybės biudžėto lėšos.
Statytojas: Vilniaus miesto savivaldybė
Projektuotojas: UAB „Irdaiva“
Rangovas: AB „Panevėžio statybos trestas“
Statybos vadovas: Andrius Grigas
Statybos valdytojas: UAB „Vilniaus Vystymo Kompanija“
Musninkai

Pavadinimo kilmė

Miesteliui vardą davė pietiniu pakraščiu tekanti Musės upė, dešinysis Neries intakas.

Architektūra

Miestelis spindulinio plano. Svarbiausias pastatas – neogotikinė Musninkų Švč. Trejybės bažnyčia, pašventinta 1865 m., kurioje yra vertingi mediniai neobarokiniai altoriai (XVIII a. pirmoji pusė – XIX a. pirmoji pusė), vitražas „Švč. Mergelės Marijos karūnavimas“ (1933 m.), paveikslas „Švč. Mergelės Marijos Ėmimas į dangų“ (XIX a.), neobarokinė medinė skulptūra „Nukryžiuotasis“ (XIX a. vid.).
Šventoriuje yra medinė dviejų tarpsnių varpinė, statyta 1868 m. su piramidiniu stogu, užsibaigiančiu aštuonkampiu bokšteliu ir ornamentuotu geležiniu kryžiumi (kryžius padarytas 1868 m.); mūrinė šventoriaus tvora su 14 Kryžiaus kelio stočių koplytėlių (1882 m.).
Karalienei Barborai Radvilaitei (1520–1551) atminti pastatyta baroko stiliaus mūrinė Barboros koplytėlė (XVIII a.). Pasakojama, kad Barboros koplytėlę pastatė pati Barbora Radvilaitė, stebuklingai išsigelbėjusi persikėlimo per patvinusią Musę metu. Išliko XIX a. antrosios pusės – XX a. pradžioje Musninkų dvaro sodybos fragmentų – 2 svirnai, kluonas, dvaro rūmų rūsys, vandens malūno liekanos.
Donatas Lukoševičius

Biografija

1955 m. baigė Varnių vidurinę mokyklą. 1961 m. baigė LSSR dailės institutą.
1961–1966 m. Telšių taikomosios dailės technikumo dėstytojas. 1966–1971 m. Šiaulių miesto vyriausiasis dailininkas. 1973–2002 m. Šiaulių pedagoginio instituto (nuo 1997 m. Šiaulių universitetas) dėstytojas, Dailės fakulteto Piešimo katedros vedėjas, nuo 1989 m. docentas. 
Lietuvos dailininkų sąjungos narys.

Kūryba

Nuo 1961 m. dalyvavo per 70 respublikinių ir tarptautinių parodų, kuriose demonstravo monumentaliosios dekoratyvinės dailės darbus, skulptūrinius portretus iš marmuro, granito, bronzos, keramikos, medžio. Kūrybai būdinga monumentalumas, raiški plastika.
Sukūrė daugiau kaip 100 skulptūros darbų, iš jų svarbesni: Bronius Pundzius (su Juozu Kalinausku, 1960 m.), Jovaro ąžuolinis biustas (1965 m.), Bronius Grigas (su Aloyzu Toleikiu, Šiauliai, 1968 m.), Leninas (su Aloyzu Toleikiu, Šiauliai, 1970 m.), Žemaitė (1973 m.), Feliksas Baltušis-Žemaitis (Šiauliai, 1975 m.), Karolis Didžiulis (1976 m.), Aloyzas Toleikis (1980 m.), Rimantas Buivydas (1981 m.), Kazys Preikšas (1983 m.), Juozas Dumša (1984 m.), „Poetas Miglovara“ (1987 m.), Vyskupas Motiejus Valančius (1988 m.), Juozapas Melchioras Giedraitis (1991 m.), dr. Jonas Šliūpas (su Aloyzu Toleikiu, Palanga, 2003 m.), dekoratyvinės skulptūros „Rytas“, „Diena“, „Vakaras“, „Berniukas ir liūtas“ (visos Šiauliuose, 1982 m.), „Susitikimas“ (1985 m.), antkapinis paminklas filosofui Stasiui Šalkauskiui (su Aloyzu Toleikiu, 2000 m.) ir kt.
Saudogalos piliakalnis

Piliakalnis

Piliakalnis įrengtas Mūšos upės kairiajame krante, Mūšos ir Kamaties upelio santakoje. Iš vakarų jį juosia Mūša, iš šiaurės ir rytų – Kamatis. Šlaitai nuo upių slėnių statūs, daugiau kaip 10 m aukščio, pietuose pereina į aukštumą. Aikštelės ilgis šiaurės – pietų kryptimi – 85 m, plotis pietiniame gale – 40 m, šiauriniame – 7 m., aikštelės pakraštyje supiltas pylimas, kuris išskleistas, vos žymus. Jos šiaurinėje dalyje yra kaimo kapinaitės.

Aplinkiniai piliakalniai

Kamardės piliakalnis 13 kmAuželių piliakalnis 18 kmRinkuškių piliakalnis 19 kmPeleniškių piliakalnis 27 kmKlausučių piliakalnis 18 kmŠimonių piliakalnis 17 kmKiūčių piliakalnis 46 kmĄžuolpamūšės piliakalnis 9 km
Londono Taueris

Londono Taueris (angl. Her Majesty's Royal Palace and Fortress, Tower of London) − istorinė tvirtovė Londono senamiesčio rytinėje dalyje, Temzės kairiajame krante. Šiuo metu − muziejus.
Anglijos istorijoje Taueris ypatingai svarbus. Čia saugomos karališkosios šeimos brangenybės, gausi įvairių laikų ginkluotės kolekcija, atkurtas viduramžių karalių kambarių interjeras. Iki XVII a. Londono Taueris buvo viena karaliaus rezidencijų. Čia taip pat buvo kalėjimas (iki 1820 m.). Taueryje įvykdyta mirties bausmė daugybei Anglijos valstybės veikėjų − karaliams Henrikui VI ir Eduardui V su broliu Ričardu, Henriko VIII žmonoms Anai Bolein (Ane Boleyn) ir Katerinai Hovard (Catherine Howard), Škotijos karalienei Marijai Stiuart, humanistui Tomui Morui (Tom Moor).
Seniausioji Tauerio dalis − stačiakampio plano romaninio stiliaus Baltasis bokštas su šv. Jono koplyčia.
Raseinių piliakalnis

Piliakalnis

Piliakalnis įrengtas aukštumos krašte, Prabaudos kairiajame krante. Aikštelė ovali, pailga šiaurės vakarų – pietryčių kryptimi, 25x16 m dydžio. Jos šiaurės vakarų krašte yra 1,5 m aukščio, 14 m pločio pylimas. Šiaurės rytų pašlaitėje, 6 m žemiau pylimo yra 6 m pločio, 1 m gylio griovys, vakarų pusėje – 2 m gylio griovys-įduba. Šlaitai statūs, 8-15 m aukščio.
Pietrytinė piliakalnio dalis ir šiaurės rytų šlaitas iškasinėti apkasų. Piliakalnis apaugęs mišriu mišku. Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečiu – II tūkstantmečio pradžia. Lietuvos Respublikos Vyriausybės nutarimas dėl paskelbimo kultūros paminklu – 1998-05-19; Nr.612. Paminklo teritorijos plotas 26000 m².

Aplinkiniai piliakalniai

Galkaičių piliakalnis 11 km
Molavėnų piliakalniai 18 kmLyduvėnų II piliakalnis 15 km
Šiaulelių piliakalnis 17 kmZvėgių piliakalnis 19 km
Padubysio piliakalnis 7 kmBatakių piliakalnis 38 kmBetygalos piliakalniai 15 kmKalnujų piliakalnis 4 km
Eržvilko piliakalnis 29 kmGabrieliškių piliakalnis 8 kmKejėnų piliakalnis 12 km
Ročiškės piliakalnis 16 km
Vadi Keltas

Vadi Keltas (arab. وادي القلط = Wadi al-Qult) arba Nahal Pratas (hebr. נחל פרת) – vadis ir jo sudarytas gilus tarpeklis Vakarų Krante (Palestina), Judėjos dykumoje (ją kerta iš vakarų į rytus). Prasideda netoli Jeruzalės, užsibaigia Jericho apylinkėse, netoli Negyvosios jūros.
Vadi Keltas žymus savo senovinėmis šventyklomis. Slėnyje įsikūręs V a. stačiatikių Šv. Jurgio vienuolynas, yra I a. Vadi Kelto sinagogos liekanos, Kubur Bani Izraino megalitinė kapavietė.
Vadi Keltas siejamas su Jeremijo knygoje (13:5) minima Perath vietove.
Oreso kalnai

Oreso kalnai (pranc. Aurès) – kalnagūbrių sistema Atlaso kalnuose, šiaurės rytų Alžyre bei šiaurės Tunise. Susidarė vakarinėje dalyje susiliejus Tel Atlaso ir Sacharos Atlaso kalnagūbriams. Aukščiausia vieta – Kaltumo kalnas (2328 m) netoli Šelijos miesto.
Tai vienas menkiausiai išsivysčiusių Magribo regionų. Čia daugiausia gyvenantys berberai šavijai verčiasi gyvulininkyste, vaisių, sorgų auginimu.
Bradeliškės

Aplinkinės gyvenvietės

Dūkštos
XIV amžius

Keturioliktas mūsų eros amžius – šimto metų laikotarpis, prasidėjęs 1301 metų sausio 1 dieną ir pasibaigęs 1400 metų gruodžio 31 dieną.
Tūkstantmečiai: 1 tūkstantmetis – 2 tūkstantmetis – 3 tūkstantmetis
Amžiai: XIII amžius – XIV amžius – XV amžius
Dešimtmečiai: 1-as 2-as 3-as 4-as 5-as 6-as 7-as 8-as 9-as 10-as
Planko epocha

Visatos evoliucijoje Planko epocha (arba Planko era), pavadinta Makso Planko garbei, yra ankstyviausias laiko tarpas visatos istorijoje, skaičiuojamas nuo nulio iki apytiksliai 10⁻⁴³ sekundžių (Planko laikas). Manoma, kad būtent šiame laikotarpyje vyravę kvantinės gravitacijos reiškiniai buvo reikšmingi.
Aštuntasis pėstininkų Kauno Kunigaikščio Vaidoto pulkas

Aštuntasis pėstininkų Kauno Kunigaikščio Vaidoto pulkas – Lietuvos kariuomenės karinis dalinys, veikęs 1919–1940 m., nuo 1921 m. dislokuotas Šiauliuose.

Istorija

1919 m. gegužės 12 d. karininkas Jurgis Kubilius Ukmergėje pradėjo organizuoti savanorių dalinį, kuris netrukus buvo pavadintas Ukmergės batalionu. Nuo liepos mėn. batalionas kovojo su bolševikais prie Salako, vėliau Zarasų krašte, prie Turmanto. Nuo spalio 14 d. batalionui vadovavo karininkas Julius Čaplikas. Gruodžio 10 d. batalionas pertvarkytas į 8-ąjį pulką, 1920 m. vasario 16 d. pulkui suteiktas Kauno kunigaikščio Vaidoto vardas. O netrukus, 1920 m. vasario 23 d. pulkas numalšino Kauno įgulos maištą.
Po mūšių su bolševikais pulkas buvo dislokuotas Kaune, vėliau Kaišiadoryse saugojo demarkacinę liniją. Liepos mėn. pulkas buvo perkeltas į Vilnių ir Trakus, vėliau pasiųstas į frontą su lenkais Augustavo apylinkėse. Po pralaimėjimų lenkų fronte pulkas perkeltas į Ukmergę ginti nuo lenkų Širvintų-Giedraičių ruožo. Įeidamas į Pirmosios pėstininkų divizijos sudėtį dalyvavo Giedraičių mūšyje.
Pasibaigus mūšiams su lenkais, 1921 m. pulkas dislokuotas Šiauliuose. 1923 m. pulko kariai dalyvavo Klaipėdos sukilime. Kuopa, kuriai vadovavo leitenantas Viktoras Burokevičius, prasiveržė per visą miestą iki prancūzų komisaro prefektūros, kur kuopos vadas žuvo. Tačiau prefektūra buvo užimta, prancūzai pasidavė.
1929 m. liepos 29 d. pulkui įteikta vėliava su įrašu „Drąsa, ištvermė ir Tėvynės meilė tevadovauja mums“. Įėjo į Trečiosios pėstininkų divizijos sudėtį. Pulke buvo du batalionai ir apie 1100 karių. Pulko vadas tapdavo ir Šiaulių įgulos vadu.

Tarnyba Šiauliuose

Pulkas buvo dislokuotas Didždvaryje, jo štabas įsikūrė grafų Zubovų dvaro pagalbinėse patalpose Aušros alėjoje. Pulko karininkai aktyviai įsijungė į miesto gyvenimą, dalyvaudavo, arba ir patys rengdavo šventes bei paradus miestiečiams Turgaus, vėliau Parodos aikštėje. Pulko orkestras savaitgaliais grodavo parko rotondoje. Pulke buvo susibūrusi Karių scenos mėgėjų grupė, kuri savo pastatytus spektaklius parodydavo ir miesto gyventojams. Nuo 1937 m. ypač gausiai lankomos buvo kariuomenės suartėjimo su visuomene šventės. 1937 m. Parodos aikštėje buvo inscenizuotas tikras mūšis tarp Aštuntojo pulko karių, šaulių, gimnazijos moksleivių, įkūrusių karo stovyklą ir iš Zoknių aerodromo atskridusių „priešo“ lėktuvų.
1933 m. buvo įsteigtas Šiaulių įgulos sporto klubas „Sakalas“, kurio futbolo komanda 1933–1936 m. tapo Šiaulių apskrities pirmenybių nugalėtoja, o nuo 1937 m. kovojo Lietuvos futbolo lygoje.
Pulko tradicijas nuo 1992 m. tęsia Lietuvos ginkluotųjų pajėgų Kunigaikščio Vaidoto mechanizuotasis pėstininkų batalionas.
USS George Washington (CVN-73)

Istorija

Pirmą kartą „George Washington“ buvo dislokuotas 1994 m. balandžio 20 d. Užduotį atliko Viduržemio jūroje ir Persijos įlankoje. Grįžo į uostą tų pačių metų lapkričio 17 d.
1996 m. sausio 26 d. – liepos 23 d. – antra dislokacija Viduržemio jūroje ir Persijos įlankoje.
1997 m. spalio 3 d. – 1998 m. balandžio 3 d. – trečia dislokacija Viduržemio jūroje ir Persijos įlankoje.
1998 m. gegužės 11 d. – 1999 m. kovo 17 d. – 10 mėnesių nuodugnus patikrinimas ir remontas Norfolko uoste.
2000 m. birželio 1 d. – gruodžio 19 m. – ketvirta dislokacija Viduržemio jūroje ir Persijos įlankoje.
2001 m. rugsėjo 12 d. – rugsėjo 15 d. – rūpinosi saugumu Niujorke po rugsėjo 11 d. teroristų išpuolių.
2002 m. birželio 20 d. – gruodžio 20 d. – penkta dislokacija Viduržemio jūroje ir Persijos įlankoje. Taip pat dalyvavo operacijoje „Tvirta taika“.
2004 m. sausio 20 d. – liepos 26 d. – penkta dislokacija Viduržemio jūroje ir Persijos įlankoje.
2005 m. sausio 28 d. laivas pristatytas apžiūrai ir remontui. Buvo atnaujinta dauguma laivo sistemų, sutvarkytas korpusas. Pakeista gynimosi ginkluotė: vienas Phalanx CIWS stovas ir vienas Sea Sparrow raketų leistuvas pakeisti dviem RIM-116 RAM raketų leistuvais. Į Norfolką lėktuvnešis grįžo 2005 m. gruodžio 17 d.
Gruodžio 14 d. „George Washington“ kapitoną Garry R. White pakeitė David Dykhoff.
Dzimdzi drimdzi

Dzimdzi drimdzi – Kaune 1924–1926 m. veikusi estradinė grupė.
Vadovas Antanas Vanagaitis.
Estradinės grupės programa buvo rodoma Amerikos lietuvių kolonijose. 1926 m. Viktorui Dineikai ir Jonui Dikiniui iš JAV grįžus į Lietuvą, grupė iširo, tačiau Juozas Olšauskas ir Antanas Vanagaitis JAV tęsė atnaujintus pasirodymus.
Bičiulystė (laikraštis)

„Bičiulystė“ – savaitraštis, einantis nuo 1990 m. spalio 22 d. Vilniuje.

Istorija

Įsteigė Lietuvos vaikų fondas, Lietuvos invalidų draugija ir Raudonasis kryžius. Tiražas 1990 m. – 15 000 egz., 1997 m. – 8000 egz. 
„Bičiulystė“ pasirodė 1990 m. spalio mėnesį, praėjus keliems mėnesiams po Lietuvos Respublikos atkūrimo. 
Atspindi Lietuvos neįgalių žmonių gyvenimą, pristato jiems aktualius teisės aktus, spausdina neįgaliųjų kūrybos apžvalgas, informuoja apie likimo draugų gyvenimą užsienyje. 
Kaip rašoma savaitraščio „Bičiulystė“ svetainėje, pavadinimą paskatino pasirinkti Lietuvos genialaus kompozitoriaus ir dailininko Mikalojaus Konstantino Čiurlionio kūryba. Jo vieno žinomo paveikslo motyvas įkomponuotas į „Bičiulystės“ pavadinimą ir visą laiką lydi žmonių gerumą skatinantį laikraštį.
Nuo 1992 m. „Bičiulystės“ redakcijos steigėjos teisės perėmė Lietuvos invalidų draugija. Tai viena didžiausių nevyriausybinių organizacijų Lietuvoje, 2006 metais vienijusi daugiau kaip 36000 fiziškai neįgalių žmonių ir artimųjų. LID svetainė
Pirmasis „Bičiulystės“ redaktorius – žurnalistas Robertas Grikevičius, vadovavęs savaitraščiui nuo jo įsteigimo iki 2001 m. lapkričio mėn. (tada mirė).
Antiokijos departamentas

Geografija

Vyrauja kalnuotas reljefas – nusidriekusi Centrinė ir Vakarų Kordiljeros, kurias skiria Magdalenos ir Kaukos upių slėniai. Šiaurėje pereina į pajūrio žemumas. Paviršius gausiai padengtas miškais, yra daug naudingų iškasenų. Klimatas labai skirtingas. Pajūryje karšta, gruodžio-kovo mėn. tęsiasi sausasis sezonas. Aukštikalnėse vėsu ištisus metus. Slėniuose klimatas būdingas vidutinėms platumoms.
Mano Afrika

„Auksinis gaubliai“

Filmas laimėjo tris „Auksinius gaublius“: kaip geriausias filmas, garso takelis ir antraplanis aktorius.
Filikstou uostas

Istorija

1875 m. uostas pradėjo savo veiklą. Uostą visuomet valdė privačios kompanijos. 1967 m. Filikstou uoste atidarytas pirmasis Jungtinės Karalystės konteinerinis terminalas.

Susisiekimo infrastruktūra

Uostas sujungtas su vienu iš pagrindinių Anglijos magistralinių kelių – A14. 2010 m. uosto valdyba paskelbė finansuosianti A14 magistralės plėtros darbus. Nuo uosto taip pat nutiesta papildoma geležinkelio atšaka, kuri prijungta prie Birmingamo–Piterboro geležinkelio.
Diablo III

Apžvalga

Žaidimas toliau pasakos tamsios fantastikos pilno pasaulio, Sanctuary, istoriją. Prieš 20 metų šį pasaulį išgelbėjo keli bevardžiai herojai. Tie kariai, kurie išgyveno Degančiųjų Pragarų puolimą, arba išprotėjo, arba dingo, todėl atėjo laikas naujajai kartai ginti Sanctuary nuo blogio.
Žaidėjai galės pamatyti žinomas vietas, tokias kaip Tristramas. Vieninteliai seni patvirtinti veikėjai yra Archangelas Tyrael ir Deckard’as Cain’as, kuris dalyvavo visų „Diablo“ žaidimų įvykiuose. Oficialiame žaidimo puslapyje yra Cain’o dienoraštis, kuriame žaidėjai-naujokai gali sužinoti kas vyko senesniuose žaidimuose. Viena iš naujų veikėjų – mergina Leah, kuri yra Deckard’o Cain’o dukterėčia. Taip pat 2011 m. BlizzCon renginyje atskleista, jog „Diablo III“ įvykiuose dalyvaus ir Azmodan bei Belial – du likę gyvi blogiai iš pragaro, puolantys Sanctuary pro Arreat kraterį.
Pietų Korėjos karinės pajėgos

Pietų Korėja pagal aktyviųjų karinių pajėgų dydį yra 6-a pasaulyje, pagal karines išlaidas - 12-a.
Pietų Korėjos kariuomenę sudaro armija (ROKA), laivynas (ROKN), oro pajėgos (ROKAF), jūrų pėstininkai (ROKMC) ir atsarginės pajėgos. Didžioji šių pajėgų dalis sukoncentruota Korėjos demilitarizuotoje zonoje. Visi Pietų Korėjos vyrai, sulaukę 18 metų, pagal konstituciją privalo atlikti apie dvejų metų trukmės karinę tarnybą. Tačiau iškyla debatų dėl karinės tarnybos laiko trumpinimo arba net visiško jos panaikinimo. Neseniai vyriausybės buvo leista kai kuriems studentams, studijuojantiems bakalauro ar magistro laipsnius į karinę tarnybą neiti, o toliau tęsti mokslus ir gilintis savo srityje. Be to, maišytos rasės korėjiečiai nuo šios prievolės taip pat atleidžiami, jei „atrodo išskirtinai dvirasiai“.
Pietų Korėjos armija turi eksploatavę 2300 tankų, tarp kurių K1A1 ir K2 Black Panther. Pietų Korėjos laivynas turi šeštą didžiausią pasaulyje eskadrinių minininkų flotilę, tarp kurių Karaliaus Sedžono Didžiojo klasės eskadrinis minininkas, turintis Aegis valdomą sistemą. Oro pajėgos yra devintos pagal dydį pasaulyje, įsiaktant amerikietiškus naikintuvus F-15K, KF-16 ir tenykščius T-50 Auksinis Erelis.
Lietuvos turizmo draugija

Lietuvos turizmo draugija, iki 1935 m. Lietuvos turizmo sąjunga – pirmoji Lietuvos organizuoto turizmo organizacija.

Istorija

Įkurta 1929 m. balandžio mėn. Kaune Mato Šalčiaus, Jono Vileišio ir kitų iniciatyva. Plačiau ėmė veikti tik nuo 1935 m., kai organizacijos Centro valdyba buvo sudaryta iš suinteresuotų žinybų – Vidaus reikalų, Finansų, Susisiekimo, Užsienio reikalų ministerijų, Kauno miesto savivaldybės atstovų. Turėjo skyrius Kaune, Klaipėdoje, Šiauliuose, Panevėžyje, Alytuje, Tauragėje, Telšiuose, Ukmergėje, Zarasuose, nuo 1939 m. pabaigos – ir Vilniuje. Didžiuosiuose miestuose ir vasarą Palangoje turėjo kelionių biurus, transporto priemonių. Organizavo keliones Lietuvoje ir į užsienį. Rengė turizmo darbuotojus, išleido turizmui skirtų leidinių, turizmą propagavo spaudoje, per radiją. Bendradarbiavo su Latvijos ir Estijos turizmo institucijomis. Sovietams okupavus Lietuvą 1940 m. liepos mėn. uždaryta. Centro valdybos pirmininkas Pranas Barkauskas.  Jos veiklą tęsė 1953 m. įkurta Lietuvos turizmo federacija, dab. Lietuvos turizmo plėtros agentūra.
Klaipėdos naujoji apaštalų bažnyčia

Istorija

Bendruomenė įsikūrė 1914 m. Tokios bendruomenės jau anksčiau kūrėsi 1902 m. Šilutėje, 1910 m. Priekulėje, bei kituose miestuose. Sovietų okupacijos laikotarpiu bažnyčios veikla Lietuvoje nutrūko. Lietuvai atgavus nepriklausomybę bendruomenė vėl susikūrė. Dabartinė bažnyčia buvo pastatyta 2006 m.