google/wiki40b huggingface dataset:
Spaghetti alle vongole

Spagečiai su geldelėmis, arba  su moliuskais, širdelėmis ir pan. (it. Spaghetti alle vongole) – populiarus itališkos virtuvės makaronų patiekalas su dvigeldžiais moliuskais, ypač Kampanijos regione.
Patiekalui ruošti naudojami moliuskai Ruditapes decussatus arba maži Viduržemio jūros ir Vakarų Europos Atlanto pakrančių moliuskai Donax trunculus, dar žinomi kaip Tellina. Abu moliuskai Ligūrijoje ir Toskanoje vadinami Arselle. Amerikoje juos galima pakeisti mažomis cherrystone geldelėmis.

Gaminimas

Moliuskai pamirkomi sūriame vandenyje, kad kriauklelės „išspjautų“ smėlį. Tada jie perskalaujami šaltu vandeniu. Moliuskų kokybė patikrinama sudavus kietu daiktu – gyvi atsivėrę moliuskai bematant užsiveria. Spagečius reikia sudėti į jau verdantį vandenį su trupučiu alyvuogių aliejaus. Makaronai išverdami kietai – al dente. Ant keptuvės alyvuogių aliejuje pakaitinamas sukapotas česnakas, įberiama smulkintų petražolių, porų, druskos, pipirų (juodųjų, raudonųjų), sudedami moliuskai. Įpilama šiek tiek sauso vyno, uždengus trumpai paverdama. Kaitinamos geldelės atsiveria, išskiria aromatingas sultis. Gali būti užpilamos grietinėle. Lėkštėje patiekiami makaronai (spagečiai, linguine ar vermišeliai) su ant viršaus uždėtomis geldelėmis ir padažu.
Petras Budzeika

Petras Budzeika (1841 m. sausio 18 d. Suvalkijoje – 1907 m. spalio 4 d. Garliavoje) – kunigas, knygnešys.

Biografija

Kunigu įšventintas 1865 m. kovo 5 d.
Pirmosios kunigavimo vietos nežinomos. Vėliau iki 1873 m. buvo Seinų katedros vikaras. Vienu metu buvo Seinų kunigų seminarijos ekonomas.
1873–1881 m. kunigavo Lenkijoje.
1882 m. paskirtas Garliavos klebonu ir Marijampolės dekanu. Šias pareigas užėmė iki mirties.

Knygnešio veikla

Važiuodamas į Seinus pas vyskupą dekanato reikalais seminarijos klierikams nuveždavo lietuviškos spaudos, kurios gaudavo iš Kalvarijoje gyvenusio knygnešio kunigo Adomo Grinevičiaus. Grįždamas atgal Kalvarijoje gaudavo lietuviškos spaudos Kauno kunigų seminarijos auklėtiniams.
Jeravnojės ežerai

Jeravnojės ežerai (rus. Еравнинские озёра) – ežerų grupė Rusijoje, Užbaikalėje, Buriatijoje. Sudaro Didžiosios Jeravnojės (plotas 104 km²), Mažosios Jeravnojės (60,5 km²), Sosnovojės (24 km²) ir kt. ežerai. Ežeryne ištakas gauna Cholojaus upė (Vitimo intakas).
Žvejyba (lydekos, ešeriai, kuojos, rainės, įveistos peledės, karšiai, sazanai).
Tom Cleverley

Klubinė karjera

Kleverlis gimė Basingstoke, tačiau vėlia šeima persiklaustė į Bredfordą, kur sulaukęs 11 jis ėmė lankyti Bradford City AFC jaunimo komandos treniruotes. Dar po 2 metų jis persikėlė į Manchester United FC futbolo akademiją.
2009 m. sausį Kleverlis buvo išnuomotas Leicester City FC klubui, su kuriuo laimėjo Pirmosios lygos pirmenybes.
Tų pačių metų rugpjūtį jis visam sezonui buvo išnuomotas į Watford FC komandą, kuriai per 35 rungtynes pelnė 11 įvarčių (nuo balandžio mėnesio jis negalėjo rungtyniauti dėl patirtos traumos).
2010-11 m. sezoną Kleverlis praleido Wigan Athletic FC klube.
2011-2014 m. jis rungtyniavo pagrindinėje Mančesterio klubo sudėtyje, tačiau dėl dažnų traumų 2011-12 m. sezone sužaidė tik 15 rungtynių. 2014 m. klube pasikeitus treneriui ir atvykus naujiems žaidėjams, Kleverlis tapo nereikalingas ir buvo išnuomotas Aston Villa FC klubui, kuriame sužaidė 31 rungtynes ir pelnė 3 įvarčius.
2015 m. vasarą pasibaigus sutarčiai su Manchester United FC, Kleverlis be perėjimo mokesčio persikėlė į Everton FC klubą, su kuriuo pasirašė 5 metų trukmės sutartį.

Tarptautinė karjera

Kleverlis žaidė U-20 (1 rungtynės, 2 įvarčiai) ir U-21 (16 rungtynių) rinktinėse. 2012 m. jis rungtyniavo Didžiosios Britanijos rinktinėje olimpinėse žaidynėse (5 rungtynės).
2012 m. rugpjūčio 15 d. Kleverlis debiutavo nacionalinėje rinktinėje rungtynėse su Italija (pergalė 2-1).
Azerbaidžano ekonomika

Pramonė

Azerbaidžanas yra augančios ekonomikos šalis. Pasiekta daug laimėjimų pramonės sektoriuje. Spartus naftos ir dujų pramonės augimas. Labiausiai plėtojamos šakos yra: elektroninių prietaisų gamyba, naftos, chemijos pramonė.
Apdirbamosios pramonės Plėtojasi perdirbamoji pramonė: Azerbaidžane pradėta gaminti kasos aparatus, mikrokalkuliatorius, telefonus, buitinius elektroninius prietaisus, plastikines duris ir langus, naftos vamzdžius bei kitus gaminius.

Finansai

Azerbaidžanas yra augančios ekonomikos šalis. 2014 m. prekybos apyvarta siekė 7 141,60 milijono JAV dolerių. Azerbaidžanas bendradarbiavo su 116 šalių, o teigiamas užsienio prekybos balansas siekė 3 613,08 milijono USD.

Žemės ūkis

Fundamentalių pokyčių įvyko ir žemės ūkio srityje. Žemė iš valstybės nuosavybės perėjo į individualią (privačią) nuosavybę.
Stasys Makūnas

Biografija

1963 m. pradėjo lankyti Zapyškio aštuonmetę mokyklą, 1971–1974 m. mokėsi Kauno 2-oje vidurinėje mokykloje. 1974–1980 m. studijavo Kauno medicinos instituto Gydomajame fakultete.
1980–1981 m. Vilniaus miesto 2-osios klinikinės ligoninės gydytojas internas, 1981–1984 m. Trakų rajono Aukštadvario tuberkuliozinės ligoninės gydytojas. Nuo 1984 m. Jurbarko rajono centrinės ligoninės gydytojas psichiatras, 1992–1993 m. – vyriausiojo gydytojo pavaduotojas gydymo reikalams. Nuo 2003 m. UAB „Jurbarko šeimos klinika“ direktorius. Jurbarko rajono psichikos sveikatos centro gydytojas psichiatras.
1995–2007 m. ir 2016–2019 m. Jurbarko rajono savivaldybės tarybos narys, 1995–1997 m. Jurbarko rajono savivaldybės meras.
Nuo 1988 m. vasaros dalyvavo Lietuvos Persitvarkymo Sąjūdžio veikloje. Buvo išrinktas Sąjūdžio Jurbarko tarybos pirmininku, Sąjūdžio seimo nariu. 1993–1995 m. Tėvynės sąjungos Jurbarko skyriaus narys.
Žmona Onutė, gydytoja. Vaikai Darius, Skirmantė, Viktorija.
Teisės principas

Teisės principas, teisinis principas, juridinis principas – pamatinė teisės nuostata, abstrahuota taisyklė, principas.
Ščetininos kyšulys

Ščetininos kyšulys (rus. мыс Щетининой) – kyšulys Amūro įlankos (Japonijos jūra) pakrantėje. Koordinatės 43°05′ š.pl. 131°51′ r.ilg.
Kyšulys gavo šį pavadinimą 2006 m. spalio 20 d. Suteikiant šį pavadinimą buvo pagerbta tolimojo plaukiojimo kapitonė Ana Ščetinina. Ragas yra Vladivosotoko miesto teritorijoje, Fiodorovo užutėkyje, netoli admirolo Nevelskio vardo Jūrų valstybinio universiteto, kuriame daug metų dėstė A. Ščetinina.
Iki tol kyšulys buvo bevardis.
Šiopingas

Istorija

Minimas nuo XIII a. XVII a. imta išgauti geležis, XX a. įsikūrė automobilių ir baldų pramonė.
Borgezių galerija

Istorija

Borgezių vila buvo pastatyta 1609−1613 m. architekto Flaminio Ponzio pagal kardinolo Scipionės Borgezės užsakymą. Scipionė Borgezė buvo pradėjęs kaupti nuosavą meno darbų kolekciją, buvo skulptoriaus Berninio globėjas ir Karavadžo dailės mėgėjas. Padedamas savo pusbrolio popiežiaus Pauliaus V Scipionė greitai sukūrė solidžią kolekciją. Pvz., popiežius 1607 m. perleido jam apie 100 konfiskuotų dailės darbų, o 1608 m. „palaimino“ Rafaelio darbo „Nuėmimas nuo kryžiaus“ pagrobimą iš bažnyčios Perudžoje.
Princo Markantonijo IV Borgezės iniciatyva apie 1775 m. vila buvo atnaujinta ir apsupta angliško tipo parku (arba sodu). Maždaug tuo pat metu galerija tapo viešai lankomu muziejumi, tiesa, neoficialiai. 1808 m. princas Kamilo Borgezė buvo priverstas Napoleono (kurio vasalas buvo) nurodymu parduoti daugiau nei 300 antikinių darbų Luvrui už žymiai mažesnę nei rinkos kainą. Tokiu būdu žymiausios antikinės Borgezių skulptūros atsidūrė Luvre (jas galima pažinti iš priedėlio „Borghese“ Luvro muziejuje). Kaip atsaką Kamilo suaktyvino kasinėjimus Borgezėms priklausančiose Romos vietovėse ir greitu laiku beveik atstatė antikinę kolekciją, o 1827 m. netgi nusipirko vieną kolekcijos šedevrų − Koredžo paveikslą „Danają“.
1903 m. muziejus atidarytas oficialiai ir 1995 m. kapitaliai atnaujintas. 2005 m. restauravus Fra Bartolomeo paveikslą „Kūdikėlio pagarbinimas“ jame aptiktas piršto antspaudas, tyrėjų teigimu, sutapo su pirštų antspaudais ant kitų 2 paveikslų, priskiriamų Leonardui da Vinčiui, kas leido teigti esą paveikslas gali būti Leonardo ankstyvųjų dienų darbas. Pats paveikslas savo laiku buvo priskirtas įvairiems autoriams ir tik 1926 m. − Fra Bartolomeo, tačiau ir minėtų 2 paveikslų Leonardo autorystė irgi diskutuotina.

Dailės galerija

Galerijoje yra vertinga italų Aukštojo ir Vėlyvojo Renesanso bei Baroko epochų dailės meistrų kolekcija.
Bėk, žmogau, bėk

Turinys

Už įstatymo ribų esantis Manuelis Sančesas, dėl gebėjimo puikiai valdyti peilį visų vadinamas Kučiliju, grįžta į gimtąjį miestelį Meksikoje ir netrukus atsiduria kalėjime. Kameroje jis susipažįsta su Ramiresu, kuris paprašo pagalbos organizuojant pabėgimą. Kučilijo stebisi, kad iš kalėjimo nori bėgti žmogus, kurį jau sekančios dienos ryte ir taip išleis į laisvę, tačiau paaiškėja, kad Ramiresas buvo atsakingas už 3 milijonų JAV dolerių, skirtų Meksikos revoliucionieriaus, apsaugą ir dabar yra medžiojamas daugelio suinteresuotų asmenų.
Kučilijo su Ramiresu pabėga, tačiau vėliau per susišaudymą šis žūva. Dabar visi, su kuo tik Kučilijo tenka susidurti – buvusiu šerifu, o dabar samdiniu Kesidžiu, revoliucionieriumi Santiljana, valdžios atstovu pulkininku Sevinji, vargšams padedančios organizacijos nare Pene, Meksikos banditais ir net sužadėtine Doloresa – visi stengiasi bet kokiomis priemonėmis gauti iš jo žinių apie paslėptą turtą. Vienintelis kelias Kučilijo likti gyvam – bėgti ir tikėtis, kad lenktynėse dėl pinigų jis bus pirmas...
Juozas Petkevičius (1924)

Biografija

1940 m. liepos mėn. įstojo į LKJS. 1942 m. Norske (Jaroslavlio sritis) baigė LKP(b) CK komjaunimo darbuotojų kursus. 1942–1944 m. dirbo VLKJS Kostromos miesto komitete.
1944–1945 m. Ukmergės, 1945–1946 m. Marijampolės apskrities, 1948–1950 m. Šiaulių miesto, 1950–1952 m. Šiaulių srities komiteto I-asis sekretorius. 1948 m. baigė Respublikinę partinę mokyklą. 1952 m. gruodžio mėn. – 1960 m. vasario mėn. LLKJS CK I-asis sekretorius.
1961–1967 m. Lietuvos SSR Valstybės saugumo komiteto (KGB) pirmininko pavaduotojas, 1967–1987 m. pirmininkas. 1962 m. baigė neakivaizdinę aukštąją partinę mokyklą prie SSKP CK. 1983 m. generolas leitenantas. 1974 m. LTSR nusipelnęs kultūros veikėjas.
1954–1960 m. ir nuo 1971 m. LKP CK narys. 1954 m. vasario mėn. – 1960 m. kovo mėn. ir 1976 m. sausio mėn. – 1985 m. kandidatas į LKP CK Biuro narius. 1985–1987 m. gegužės 23 d. LKP CK Biuro narys. 1951–1955 m. ir 1959–1980 m. Lietuvos SSR AT, 1954–1958 m. ir nuo 1979 m. SSRS AT deputatas.
Kriklinių pagrindinė mokykla

Istorija

Kriklinių bažnytinėse knygose išlikęs įrašas liudija, kad parapijinė mokykla čia jau veikė 1863 m. ir joje mokėsi 35 mokiniai. 1924 m. valdžia įsteigė vieno komplekto pradžios mokyklą. Po keleto metų mokykla iš Kriklinių perkelta į Moliūnus, į buvusio Karpio dvaro pastatą. Čia veikė dviejų komplektų mokykla.
1949 m. Krikliniuose įkurta septynmetė mokykla, o Moliūnuose liko tik pradinės klasės. 1950 m. mokykla persikėlė į buvusį klebonijos pastatą, 1959 m. tapo aštuonmete. 1968 m. pastatytas naujas mokyklos pastatas. 2009 m. rugsėjo 1 d. Kriklinių pagrindinė mokykla reorganizuota į Pasvalio rajono Daujėnų pagrindinės mokyklos Kriklinių pradinio ugdymo skyrių.
Kulono dėsnis

Kulono dėsnis teigia, jog dviejų taškinių elektros krūvių elektrostatinės sąveikos jėga (jėga, kuria vienas krūvis veikia kitą) yra tiesiogiai proporcinga tų krūvių sandaugai ir atvirkščiai proporcinga atstumo tarp jų kvadratui.

Istorija

1785 m., eksperimentiškai matuodamas įelektrintų kūnų sąveikos jėgą naudodamasis sukamosiomis svarstyklėmis, Šarlis Ogiustenas Kulonas (pranc. Charles-Augustin de Coulomb) atrado dėsnį: du sąveikaujantys taškiniai krūviai q₁ ir q₂, esantys vakuume atstumu r vienas nuo kito, veikia vienas kitą jėga. Tais pačiais metais prancūzų fizikas Š. O. Kulonas publikavo savo tris pirmus pranešimus apie elektrinius ir magnetinius reiškinius, kuriuose buvo aprašomas šis dėsnis. Šios publikacijos padėjo pagrindus elektromagnetizmo teorijai.
Povilas Valinčius

Klubinė karjera

Karjerą pradėjo FK Kalvarija komandoje. 
Nuo 2006 m. vasaros žaidė FK Vėtra. Iširus komandai, nuo 2010 m. vasaros rungtyniavo FK Sūduva ekipoje. 
2012 m. persikėlė i Rumunijos futbolo klubą - FC Petrolul Ploiești. Ten praleido du su puse metų.
Baigęs žaisti Rumunijoje, sugrįžo į Lietuvą, bet sezonas jau buvo prasidėjęs, todėl porai mėnesių treniravosi su FK MRU Vilnius ekipa. Spėjo sužaisti 4 rungtynes. 
Paskui karjera pakrypo į „Šiaulius“ 2015 m. ir Klaipėdos „Atlantą“ 2016 m.
2017 m. tapo FK Šilas nariu, tačiau klubui nebuvo lemta startuoti A lyga pirmenybėse, komandos žaidėjai išsiskirstė į kitas komandas.
2017 m. gegužės mėnesį tapo FK Jonava nariu.

Žaidimas Lietuvos rinktinėse

Tris kartus yra gynęs Lietuvos jaunimo iki 21 m. futbolo rinktinės vartus, buvo kviečiamas į nacionalinę futbolo rinktinę.
Fenno–Skan

Istorija

1989 m. lapkritį pradėta projekto eksploatacija. Tuo metu tai buvo ilgiausias povandeninis elektros kabelis pasaulyje (200 km). Tai taip pat buvo pirmasis aukštos įtampos tiesioginės srovės kabelis, kurio tiesioginė srovė buvo 400 kv.
2011 m. trūkstant energijos perdavimo pajėgumų tarp Suomijos ir Švedijos buvo įrengta kita tarpvalstybinė elektros jungtis Fenno–Skan 2.
Jonas Kazimieras Denhofas

Biografija

Lenkijos magnatų Denhofų giminės atstovas, herbo „Vepr“ savininkas. Karūnos didžiojo pakamario Teodoro Denhofo (m. 1684) ir Katerinos Pranciškos fon Besen (m. po 1673) sūnus. Jo krikšto tėvu tapo kardinolas ir būsimasis Lenkijos karalius Jonas Kazimieras Vaza.
Jonas Kazimieras Denhofas išsilavinimą gavo jėzuitų kolegiume, Rešliuje ir Pultuske. Baigė jėzuitų kolegiumą Varšuvoje. Užėmė Mogilos abato, Plocko dekano, Varuvos ir Krokuvos kanauninko pareigas. 1670–1674 metais studijavo teologiją ir kanauninkišką teisę Prancūzijoje. 1674 metais išvyko į Romą.
Prie Jono Sobieskio Jonas Kazimieras Denhofas atstovavo ATR interesus Vatikane.
1686 metais Jonas Kazimieras Denhofas nuo Romos popiežiaus gavo kardinolo saną, o 1687 metų lapkritį buvo paskirtas Čezeno vyskupu Italijoje. 1695–1696 metais buvo kardinolų kolegijos narys. Gyvenimo pabaigoje atsisakė vadovauti Čezenos vyskupijai.
1697 metų birželį 48-metis kardinolas Jonas Kazimieras Denhofas mirė Romoje.
Pono Poperio pingvinai (filmas)

Siužetas

Ponas Tomas Poperis (Jim Carrey) yra išsiskyręs nekilnojamojo turto agentas, kurio tėtis keliavo aplink pasaulį savo sūnaus vaikystės metu. Kai keliautojas miršta, Tomas ant savo durų slenksčio randa dėžę, kurioje yra pingvinas. Galiausiai, dėl nesusikalbėjimo, Poperį pasiekia net šeši pingvinai. Iš pradžių jis pingvinus norėjo atiduoti vietiniam zoologijos sodui, bet Tomo vaikai įsimyli juos, tad jis nusprendžia pasilikti paukščius. Tuo pat metu Poperiui duodama užduotis nupirkti Žaliąją Taverną – seną restoraną, kuriame jis vaikystėje valgydavo su savo tėčiu. Įmonė, kurioje dirba Tomas, ketino šį pastatą nugriauti ir pastatyti naują. Tačiau šio restorano pagyvenusi savininkė parduos jį tik žmogui, kuris nusakys tikrąją pastato vertę.
Turėdamas pingvinus Poperis suartėja su savo vaikais, taip pat pradeda iš naujo susitikinėti su jų mama, buvusia savo žmona. Pingvinai padeda tris kiaušinius. Du kiaušiniai išsiperi, o likęs – ne. Poperis tampa apsėstas nuo paskutinio kiaušinio, kuris vis neišsiperi, taip pat praranda savo darbą. Suprasdamas, kad kiaušinis negali būti išsaugotas, Poperis pajaučia, kad jis negali auginti pingvinų ir dovanoja juos į zoologijos sodą. Tada jis orientuoja savo dėmesį į Žaliosios Tavernos pirkimą. Tačiau Tomo vaikai ir buvusi žmona yra nusivylę jo sprendimu.
Tuomet Poperis randa pamestą laišką nuo tėčio, kuris buvo pristatytas kartu su pirmuoju pingvinu. Jame tėtis rašo, kad sūnus laikytų savo vaikus, mylėtų juos taip, kaip šis pingvinas mylėtų jį. Tomas jaučiasi kaltas dėl savo poelgio atiduodant pingvinus ir nusprendžia vykti į zoologijos sodą ir susigrąžinti jų. Kartu su buvusia žmona ir vaikais Poperis išgelbsti pingvinus, kurie turėjo būti išskirti ir parduoti kitiems zoologijos sodams. Matydama, kaip Poperis susijungia su savo šeima ir išgelbsti pingvinus, Žaliosios Tavernos savininkė sutinka jam parduoti restoraną. Užuot griovęs, Tomas atnaujina šį restoraną ir atidaro jį iš naujo.
Filmo pabaigoje Poperis su savo šeima ir pingvinais išvyksta į Antarktiką, palikdamas paukščius su jų giminaičiais. Tomo pirmasis pingvinas, Kapitonas, padeda dar vieną kiaušinį. Poperis savo vaikams pareiškia, kad jie grįš čia kai kiaušinis išsiperės.

Produkcija

Pono Poperio vaidmenį turėjo atlikti Ben Stiller ir režisuoti turėjo Noah Baumbach; tačiau jie abu iškrito. Owen Wilson, Jack Black ir Jim Carrey buvo laikomi vieninteliais aktoriais, kurie galėjo pakeisti Stiller'į. Vaidmuo atiteko Carrey’iui. Mark Waters buvo skirtas režisieriumi. Filmavimo darbai prasidėjo 2010 m. spalį ir baigėsi 2011 m. sausį.
2010 m. rugsėjo 21d. buvo patvirtinta, kad prie komandos prisijungė Carla Gugino.
Ritmo ir atspalvių studijos (Rhythm and Hues Studios) tam tikruose kadruose pingvinus padarė animaciniais.
Gintaras Bleizgys

Gintaras Bleizgys (g. 1975 m. liepos 4 d. Druskininkuose) – Lietuvos rašytojas, poetas, literatūros kritikas.

Biografija

Gintaras Bleizgys gimė 1975 m. liepos 4 d. Druskininkuose. 1993 m. baigė Veisiejų vidurinę mokyklą, 1999 m. Vilniaus universitete baigė literatūros teorijos magistrantūros studijas, 2007 m. taip pat Vilniaus universitete įgijo verslo vadybos ir administravimo magistro diplomą. Dirbo Lietuvos rašytojų sąjungos mėnraščio „Metai“ redakcijoje, 1999-2001 m. buvo vyriausiuoju savaitraščio „Literatūra ir menas“ redaktoriumi. 2001 m. savaitraštyje „Veidas“ rašė skiltį „Aukščiau bambos“. Lietuvių PEN centro premijos mecenatas. Šiuo metu Struktūrinių investicijų konsultavimo centro (SIKC) direktorius, valdybos narys.

Kūryba

Pirmieji Gintaro Bleizgio eilėraščiai buvo išspausdinti Lazdijų r. laikraštyje „Dzūkų žinios“ 1991 m. Visuotinį pripažinimą autorius gavo 1998 m. išleidęs knygą – „Vietovė. Šiaurė“. Už šį poezijos rinkinį rašytojas 1999 m. buvo apdovanotas „Poetinio Druskininkų rudens“ Jaunojo jotvingio premija už geriausią metų debiutą. Rašytojas dažnai recenzuoja bei kritikuoja kitų poetų darbus, savo publikacijas skelbia kultūros savaitraštyje „Šiaurės Atėnai“.
Už eilėraščių rinkinį „Sodas“ G. Bleizgys apdovanotas 2012-ųjų Julijono Lindės Dobilo premija, o 2013 m. už tą patį rinkinį jam paskirta penktoji Jurgos Ivanauskaitės vardo premija – už kūrybinės sąmonės atvirumą ir intensyvumą, už poetinę drąsą ir galią kurti metafizinę tikrovę, už poetinio žodžio įtaigą, kai žodis yra daugiau negu žodis, bet „išsiplėšęs išsprogęs gyvuolis“. 2014 m. už eilėraščių rinkinį „Sodas“ autoriui skirta Antano Miškinio literatūrinė premija.
2014 m. už eilėraščių knygą „Kai sėlinsi manęs“ Gintaras Bleizgys apdovanotas Jotvingių premija.
Už dienoraščių romaną "Karmelio kalno papėdėje" 2018 m. Gintaras Bleizgys apdovanotas G. Petkevičaitės - Bitės literatūros premija.
Kazimieras Budrys (1957)

Biografija

1975 m. baigė Molėtų vidurinę mokyklą, 1979 m. Vilniaus valstybinio pedagoginio instituto Lietuvių kalbos ir literatūros fakultetą.
1979–1985 m. Avižienių vidurinės mokyklos (Vilniaus raj.) mokytojas. 1985–1988 m. laikraščio „Vakarinės naujienos“ socialinių problemų skyriaus korespondentas. 1988–1991 m. laikraščio „Komjaunimo tiesa“ (nuo 1990 m. „Lietuvos rytas“) laiškų, socialinių problemų skyriaus vedėjas. 1991–1993 m. laikraščio „Tiesa“ vyresnysis korespondentas. 1993 m. savaitraščio „Savaitės žodis“ redaktoriaus pavaduotojas, savaitraščio „Baltijos birža“ vyr. redaktorius. Nuo 1993 m. gruodžio mėn. – žurnalo „Karys“ redaktoriaus pavaduotojas. Daugiausia rašė sveikatos apsaugos, teisėtvarkos bei teisėsaugos, Lietuvos kariuomenės temomis.
PFM-1

PFM-1 (rus. ПФМ-1) – TSRS priešpėstinė fugasinė kasetinė mina plastikiniu korpusu. NATO vadinama „žaliąja papūga“ (angl. Green parrot) arba „mina peteliške“ (angl. butterfly mine). Ši mina panaši į JAV armijos naudotą miną BLU-43, bet skiriasi sprogstamoji medžiaga.

Pagaminimas ir veikimas

Miną sudaro asimetriškas korpusas iš mažo tankio plastiko, kuriame yra sprogstama medžiaga. Jos centre yra aliumininis detonatorius. Įjungta mina pradeda veikti po 1-40 minučių, ir per tą laiką jas galima išmėtyti iš oro.
Plastiko deformacija (pvz., užmynus kareiviui) sukelia detonaciją ir sprogimą. Dažniausiai jai sprogus kareivis nenukaunamas, tačiau reikia amputuoti koją. Mažiems vaikams šios dažnai mirtinos.
Minos gaminamos įvairių spalvų, daugiausia žalios ar rudos, taip pat mėlynos, raudonos, juodos ir baltos. Yra žinių apie minas su simboliu PFM-1S, kuri susinaikina praėjus tam tikram laikui, paprastai nuo 1 iki 40 valandų (80 % tokio tipo minų susinaikina po 40 valandų). Užtaisytų minų išminuoti neįmanoma.
Minos gali būti išmėtytos iš oro ar pėstininkų. Jų mėtymui iš sraigtasparnių naudojamos kasetinis barstytuvas KSF-1S, kuriame telpa 64 minos, tuo pačiu metu naudojamas elektrinis padavėjas EKV-30M.

Panaudojimas kare

PFM-1 buvo naudojama TSRS kare per Tarybinės armijos intervenciją į Afganistaną 1979–1989 m., daugiausia siekiant sulaikyti partizanus, kurie norėjo papulti į draudžiamas vietas. 10-ame dešimtmetyje tokias minas Rusijos kariuomenė naudojo Kaukazo konflikte Čečėnijoje. Jos naudotos Armėnijoje, Azerbaidžane. Užregistruotas tokių minų naudojimas Irako ir Somalio konfliktuose.
Dažnai tokių minų aukomis tapdavo civiliai. Vienu nelauktų tokių minų naudojimo efektų buvo didelis nukentėjusių vaikų skaičius. Dėl neįprastos išvaizdos ir ryškios spalvos vaikai dažnai jas palaikydavo žaislais, rinkdavo ir žaisdavo su jomis, o susinaikinančios minos (PFM-1S) dažnai susprogdavo visai netikėtai.
Daugiausia dėl to PFM-1 minos tapo pagrindiniu Tarptautinės kampanijos uždrausti priešpėstines minas tikslu. Kampanija nedavė norimų rezultatų, nes Rusija nepasirašė 1997 m. Otavos sutarties, draudžiančios gaminti tokias minas, todėl jų armija toliau turi tokias minas. Šios sutarties nepasirašė ir JAV (gaminančios panašias BLU-43 minas), Kinijos Liaudies Respublika.
Gevaldigeris

Gevaldigeris (rus. гевальдигер) – karo policijos pareigos Rusijos armijoje 1711–1864 m., įtvirtintos 1716 m. Karių statutu bei 1812 m. „Didžiosios veikiančios armijos valdymo nuostatais“.
Gevaldigeriais vadindavo generalgevaldigerio padėjėjus, užtikrindavusius tvarką kariuomenės stovėjimo vietose ir karo veiksmų zonoje. Gevaldigerių pareigas užimdavo jaunesnieji karininkai (IX–XIV klasės pagal Rangų lentelę).
Gevaldigerių pareigos buvo panaikintos 1862–1864 m., kai vyko karinių apygardų reforma ir sausumos kariuomenėje buvo panaikinti atskiri korpusai ir atskiros armijos.
Riffa SC

Istorija

Klubas įkurtas 1953 m.
Zagłębie Sosnowiec SA

Istorija

Klubo ištakos siekia 1906 m. Pastaruosius metus klubas žaidė Pirmame divizione. 2017/2018 m. jame užėmė antrą vietą ir pateko į Ekstraklasa pirmenybes.
Elito divizione klubui sekėsi prastai. Buvo surinkę vos septynis taškus ir buvo priešpaskutinėje vietoje. 2018 m. spalio 15 d. pasiekė žinia, kad naujuoju treneriu tapo lietuvis Valdas Ivanauskas, o jam lakins Robertas Poškus.
Pagojys (Kėdainiai)

Istorija

Iki XX a. vid. buvo Pridotkų (Padgojo) palivarkas.
Pagėgių herbas

Aprašas

Herbo žaliame lauke kylanti sidabrinė gegutė, kojose laikanti auksinį raktą galvute atgal, barzdele priekin.

Simbolika

Žalia spalva heraldikoje tradiciškai simbolizuoja viltį ir gamtos grožį (Pagėgius supančius miškus). Gegutė perteikia liaudišką vietovardžio etimologiją, o raktas simbolizuoja pasienio miestą, pro kurį atsiveria pasaulio keliai į Lietuvą.

Istorija

Atkūrus Lietuvos Nepriklausomybę, miestas vėl atsidūrė prie valstybės sienos. Pagėgių atgimimo ženklu galima laikyti 1994 m. liepos 21 d. Lietuvos heraldikos komisijos oficialiai patvirtintą herbą. Herbą miestas turėjo dar vokiečių valdymo metais, bet jame vaizduotas kryžiuotis kėlė niūrias asociacijas.
Herbo etalono autorius – dailininkė Laima Ramonienė. Lietuvos Respublikos Prezidentas herbą 1994 m. rugsėjo 8 d. patvirtino dekretu Nr. 383.
Guma

Guma – tai elastinga medžiaga, kuri yra gamtinio arba sintetinio kaučiuko vulkanizacijos produktas. Gamtinis (natūralusis) kaučiukas – elastingas hidrokarbonato polimeras, kuris išskiriamas koaguliacijos būdu iš kai kurių rūšių lateksinių augalų. Komercijos reikmėms daugiausiai latekso (syvų) išgaunama iš brazilinio kaučiukmedžio (Hevea brasiliensis).