google/wiki40b huggingface dataset:
Vytautas Valius

Biografija

V. Valius mokėsi Telšių Žemaitės gimnazijoje, vėliau Kauno I-ojoje berniukų vidurinėje mokykloje (dab. Kauno Aušros gimnazija). 1950 – 1956 m. studijavo grafiką Lietuvos valstybiniame dailės institute (dab. Vilniaus dailės akademija). Baigęs institutą dirbo estampo, tapybos ir knygų iliustravimo srityse.
1965 – 1971 m. V. Valius dėstė grafiką ir kompoziciją Vilniaus dailės institute. Vėliau atsidėjo vien kūrybiniam darbui.

Kūryba

Dar studijuodamas V. Valius susidomėjo tapyba. Jis sukūrė tapybos darbų ciklus "Lietuvių liaudies dainų motyvai", "Istorinės parafrazės", "XX amžius". Sieninės tapybos darbais dekoravo Kauno "Medžiotojų užeigą" (1974 m.), Vilniaus universiteto lituanistikos Kristijono Donelaičio skaityklą (1979 m.), kūrė dekoracijas spektakliams. V. Valius iliustravo daugelį poezijos knygų, pasakų, pedagoginės ir mokslinės literatūros leidinių. Yra sukūręs dekoracijas Kazio Sajos dramų triptikui "Oratorius", "Maniakas", "Pranašas Jona" (1967 m.). Mišria technika sukūrė estampų ciklus "1863 metai Lietuvoje", "Planeta", "Literatūrinės parafrazės", "Vilniaus architektūra", "Muzikinės temos", "Kultūros ekologija" ir kt.
Nuo 1956 m. V. Valius yra dalyvavo daugelyje tarptautinių parodų (Vokietijoje, Italijoje, Lenkijoje, Prancūzijoje, Rusijoje, Norvegijoje, JAV, Kanadoje ir kt.). Asmenines parodas yra surengęs Vilniuje (1967, 1982, 1995 – 1996, 1997 m.); Kaune (1982, 1990 – 1991 m.); Šiauliuose (1991 m.), Plungėje (1995 m.), Panevėžyje, Alytuje, Telšiuose, Mažeikiuose (1996 m.), Toronte (Kanada), Čikagoje (JAV) (1988 m.), Detmolde (Vokietija) (1993 m.).
Ona Vytautienė

Biografija

Ona gimė Eišiškių kunigaikščio Sudimanto šeimoje ir iki santuokos vadinosi Ona Sudimantaite. Ištekėjo už Vytauto apie 1370 m.
Ona du kartus padėjo savo vyrui Vytautui ypač sunkiomis jo gyvenimo aplinkybėmis: pirmą kartą išvaduodama jį iš Krėvos pilies (1382 m.), kur jam grėsė jo tėvo Kęstučio likimas arba ilgametis kalėjimas, ir antrą kartą (1389 m.) po nepavykusio sąmokslo paimti klasta Vilnių.
Didžioji kunigaikštienė Ona buvo Astravos (1392 m.) ir Salyno (1398 m.) derybų dalyvė. Ji gerai išmanė aukštosios Lietuvos politikos reikalus. Vokiečių ordinas, visuomet turįs tikslių žinių apie Lietuvos visuomeninius ir politinius santykius, labai aukštai vertino didžiosios kunigaikštienės Onos politinį vaidmenį Lietuvoje. Jis įvairiomis dovanomis stengėsi pelnyti jos palankumą, pavyzdžiui, 1408 m. Ordino magistras Ulrichas fon Jungingenas pasiuntė jai muzikos instrumentus − klavikordą ir portatyvą. 1413−1414 m. žiemą ji priėmė flamandų keliautoją ir diplomatą Žilberą de Lanua.
Gavęs žinią apie jos mirtį, Vokiečių ordino magistras įsakė atlaikyti už jos vėlę šv. mišias ir vigilijas visose Ordino bažnyčiose.
Ona Vytautienė palaidota Vilniaus katedroje.
Plikakalnio atodanga

Plikakalnio atodanga – atodanga Vilniuje, Karoliniškių mikrorajone. Tai antroji pagal aukštį (58 m) Lietuvoje atodanga, susidariusi Vilniaus miesto teritorijoje, miškingame dešiniajame Neries krante priešais Vingio parką.
LR Aplinkos apsaugos departamentas 1992 m. kovo 23 d. atodangą paskelbė valstybės saugoma. 2000 m. kovo 20 d. paskelbta geologiniu gamtos paminklu.
Plikakalnio atodanga yra bene labiausiai keliautojus viliojantis objektas Karoliniškių kraštovaizdžio draustinyje. Skardžio viršuje įrengta apžvalgos aikštelė, kur galima pasigrožėti nuo atodangos atsiveriančia puikia miesto panorama. Gerai matyti 162 ha užimantis Vingio parkas, jo žalumoje išryškėja baltas estrados puslankis. Netoliese matosi stadiono ir Vilniaus universiteto Botanikos sodo kontūrai. Kairėje matyti dvi upės srovę skiriančios salos, ties jomis šiame slėnio šlaite – Karoliniškių griova, dešinėje – parodų centras „Litexpo“. Pavasarį skardžio šlaitus dengia mėlynas žibučių kilimas.

Atodangos tvarkymas

Pasitelkus Europos Sąjungos paramą, Lietuvoje iš Europos regioninės plėtros fondo finansuojamas projektas „Saugomų teritorijų tvarkymas (II etapas)”, kurio vienas iš vykdomo projekto veiklų yra paveldo objekto – Plikakalnio atodangos tvarkymo darbai. Projekto įgyvendinimo metu išmontuota susidėvėjusi įranga, atnaujintas dekoratyvusis medinis stulpas, atlikti kraštovaizdžio formavimo kirtimai, teritorijos valymo darbai, pastatyta nauja apžvalgos aikštelė ir apžvalgos pakyla, įrengti informaciniai stendai, įrengtos informacinės nuorodos bei ženklai, įrengti dviračių stovai, suoliukai, nuovažos žmonėms su negalia.
Maksimas Saburovas

Išsilavinimas

1923–1926 m. J. Sverdlovo vardo komunistinis universitetas;
1928–1933 m. Maskvos N. Baumano vardo mechanikos – mašinų gamybos institutas.

Karjera

1920–1921 – tarnavo Ypatingos paskirties daliniuose;
1921–1923 – komjaunimo, profsąjungų funkcionierius Ukrainos TSR;
1926–1928 – VKP(b) CK propagandistas Donbase;
1933 – gamyklos technloginio biuro vedėjas Maskvoje;
1933–1937 – Novokramatorsko mašinų gamyklos instrumentinio skyriaus vedėjas, vyr. technologas;
1937–1938 – TSRS Mašinų gamybos liaudies komisariato vyr. valdybos inžinierius;
1938–1940 – TSRS Liaudies komisarų tarybos (LKT) Plano komisijos mašinų gamybos sektoriaus viršininkas;
1938–1940 – TSRS LKT Valstybinės plano komisijos pirmininko pavaduotojas, 1940–1941 m. – pirmasis pavaduotojas, 1941–1942 – komisijos pirmininkas; 1941–1944 m. – TSRS LKT pirmininko pavaduotojas;
1944–1945 m. buvo Valstybinės gynybos tarybos specialusis įgaliotinis Vengrijoje, Silezijoje, Berlyne, Mandžūrijoje ir Korėjoje. 1945 – tarybinės karinės administracijos Vokietijoje vadovo pavaduotojas;
1945–1949 – TSRS LKT Valstybinės plano komisijos (vėliau – plano komiteto) pirmininko I-asis pavaduotojas, 1949–1953 m. – pirmininkas; 1947–1953 m. – TSRS Ministrų tarybos pirmininko pavaduotojas bei MT mašinų gamybos biuro pirmininkas;
1953 m. gegužės – rugpjūčio mėn. – TSRS mašinų gamybos ministras;
1953–1955 – TSRS MT Valstybinio plano komiteto pirmininkas, TSRS Ministrų tarybos pirmininko pavaduotojas;
1955–1957 m. liepos mėn. – TSRS Ministrų tarybos pirmininko I-asis pavaduotojas;
1957 m. vasarą palaikė Molotovo-Kaganovičiaus-Malenkovo "antipartinę grupuotę", siekusią nuversti N. Chruščiovą ir neteko aukštų postų:
1957–1958 – TSRS Užsienio ekonominių ryšių komiteto pirmininko pavaduotojas;
1958–1966 – Syzranės specializuotos sunkiųjų mašinų gamyklos, plastmasių perdirbimo gamyklos direktorius.

Partinė ir visuomeninė karjera

1952–1961 – TSKP CK narys 1952–1957 – TSKP CK Politinio biuro narys
TSRS Aukščiausiosios Tarybos 2–4 šaukimų deputatas.
Apolinaras Grabys

Biografija

Užaugo valstiečio Motiejaus Grabio šeimoje. Mokėsi Skuode, vėliau įstojo į Palangos gimnaziją, įsijungė į pogrindinę antisovietinę veiklą. Juo susidomėjus MGB Palangos poskyrio saugumiečiams, pasitraukė į mišką, tapo Palangos valsčiuje veikusios Lietuvos laisvės armijos Žemaičių apygardos Kardo rinktinės Narimanto kuopos partizanu Vaidila, 1947 m. paskirtas kuopos vadu.
Žuvo 1947 m. balandžio 27 d. Žiogeliuose (Darbėnų vls., Kretingos aps.), kartu su partizanu Albertu Jurevičiumi-Sakalu patekęs į MGB Darbėnų skyriaus stribų ir kareivių apsuptį netoli Pagenčių (Genčų) dvaro.
Atminimas įamžintas žuvimo vietoje 2007 m. pastatytame paminkle
Borovecas

Istorija

Vietovė įkurta 1896 m., buvo Bulgarijos didikų medžioklės vieta. Vėliau įsikūrė kurortas. Iki XX a. vid. vadinta Čamokrija (Чамкория). Čia 1981 ir 1984 m. vyko pasaulio slidinėjimo čempionato etapai.
Kriminologinių studijų centras

Kriminologinių studijų centras - 2006-2008 m. vykdomas ES struktūrinių fondų remiamas projektas „Tarpkryptinės plečiamosios kriminologijos studijos Vilniaus universitete“. Projektas įgyvendinamas Vilniaus universitete (VU), bendradarbiaujant su valstybės mokslo įstaiga Teisės institutu. Projekto vadovas - prof. Aleksandras Dobryninas.
Povilas Bagdonavičius

Biografija

Mokėsi Polocko kadetų korpuse, Sankt Peterburgo artilerijos karo mokykloje.
1863 m. kovo mėn. įstojo į B. Dluskio sukilėlių būrį, veikusį prie Kėdainių. Vėliau sukilėlių būrio vadas Šiaulių apskrityje. Šiaulių ir Telšių apskrityse suorganizavo 4 sukilėlių būrius. 1863 m. balandžio kovėsi prie Lenkaičių, birželio 2 d. – prie Užvenčio, birželio 6 d. – prie Tytuvėnų, birželio 26 d. – prie Varnių. Jo būrys užpuolė Pakruojo ir Linkuvos valsčių valdybas, sunaikino jų dokumentus, iš kasos paėmė pinigus. 1863 m. rugsėjo mėn. paleido būrį, rengėsi emigruoti. Suimtas ir sušaudytas.
Šilalės valsčius

Šilalės valsčius buvo vakarų Lietuvoje. Centras – Šilalė.
Osvaldas Janonis

Biografija

1966 m. baigė Troškūnų vidurinę mokyklą (Anykščių raj.), 1970 m. baigė Vilniaus universiteto Istorijos-filologijos fakultetą. 1976–1979 m. Leningrado N. Krupskajos kultūros instituto aspirantas. 1979 m. pedagogikos mokslų kandidatas.
1970–1971 m. dirbo Lietuvos valstybinėje respublikinėje bibliotekoje (nuo 1989 m. Lietuvos nacionalinė Martyno Mažvydo biblioteka), 1993–2000 m. – jos Bibliografijos ir knygotyros centre, 1973–1974 m., 1989–2001 m., 2002–2004 m. – Kauno viešojoje bibliotekoje. 1971–1993 m. Vilniaus universiteto Kauno humanitarinio fakulteto (iki 1989 m. – Kauno vakarinis fakultetas) dėstytojas, 1981–1982 m. – Bibliotekininkystės ir bibliografijos katedros vedėjas, nuo 1993 m. dėstė Komunikacijos fakulteto Knygotyros ir dokumentotyros institute. 2001–2002 m. dirbo moksliniu bendradarbiu docentu Klaipėdos universiteto Humanitarinių mokslų fakulteto Bibliotekininkystės katedroje. Nuo 2005 m. profesorius. Nuo 2012 m. kovo mėn. Vilniaus universiteto afiliuotasis profesorius.

Mokslinė veikla

Svarbiausios mokslinės veiklos kryptys: bibliografijos mokslo metodologija, bibliografinės apskaitos istorija ir metodika. Lietuvos bibliografijos C serijos „Lietuviškų periodinių leidinių publikacijos 1912-1918“ metraščių vienas sudarytojų, 1891–1892 m. ir 1904–1905 m. metraščių redaktorius, nuo 1999 m. tarptautinio bibliografijos leidinio „ABHB: Annual Bibliograhy of the History of the Printed Book and Libraries“ ir tarptautinės bibliografinės duomenų bazės „BHO: Book History on Line“ vienas sudarytojų, enciklopedinio žodyno „Knygotyra“ (1997 m.) vienas rengėjų. Parengė mokomųjų leidinių. Sudarė 2004 m. A. Šeškevičiaus, kt. personalines bibliografijos rodykles, 2012 m. sudarė istorijos ir kraštotyros žinyną „Сурдегский в честь Сошествия Св. Духа на апостолов мужской монастырь“ .
Ostrolenkos apskritis

Istorija

Nuo V a. pr. m. e. iki XII a. dabartinės apskrities šiaurinėse žemėse, į šiaurę nuo Narevo upės, gyveno baltų gentis galindai. XI a.-XIII a. vykstant aršioms galindų kovoms su jų pietiniais kaimynais mazoviečiais, dalis galindų pasitraukė į rytus, į jotvingių žemes.
Nuo X a.-XI a. iki 1526 m. priklausė Lenkijos karalystės Mazovijos kunigaikštystei. Nuo 1529 m. iki 1569 m. Liublino unijos Mazovijos vaivadijai. Nuo 1569 m. iki 1795 m. buvo Abiejų Tautų Respublikos Didžiosios Lenkijos provincijos Mazovijos vaivadijos valdose.
Nuo 1795 m. iki 1807 m. priklausė Prūsijos karalystės Naujosios Rytų Prūsijos Plocko departamentui. Nuo 1807 m. iki 1815 m. priklausė Varšuvos kunigaikštystės Plocko departamentui. Nuo 1816 m. iki 1837 m. priklausė Rusijos imperijos Lenkijos Kongreso karalystės Plocko vaivadijai, nuo 1837 m. iki 1866 m. Plocko gubernijai, nuo 1867 m. iki 1914 m. Lomžos gubernijai.
Nuo 1914 m. iki 1919 m. priklausė Vokietijos imperijos Varšuvos generalgubernijai. 1919–1939 m. priklausė II Lenkijos Respublikos Balstogės vaivadijai. 1939–1945 m. priklausė Trečiojo reicho Rytų Prūsijai. 1945–1975 m. priklausė Varšuvos vaivadijai. 1975–1999 m. priklausė Ostrolenkos vaivadijai.
Stanislovas Ramelis

Biografija

Sportinį kelią 1953 m. pradėjo Utenos „Žalgirio“ komandoje, 1959-1973 m. Vilniaus „Žalgirio“ komandos žaidėjas, saugas, sužaidė 441 rungtynes ir įmušė 33 įvarčius. Vienintelis žaidėjas su sostinės meistrų komanda žaidęs visose keturiose buvusios TSRS pirmenybių klasėse ir lygose. 1966 m. gegužės 25 d. draugiškose rungtynėse su Libijos komanda – Lietuvos rinktinės kapitonas. 
1977-1985 m. Vilniaus „Žalgirio“ trenerio asistentas, su ekipa 1977 m. tapo TSRS II lygos čempionu ir 1982 m. TSRS I lygos čempionu.
Senoji Goa

Istorija

Senąjį Goa XV a. pastatė Bijapur sultonato Adil Shahi dinastijos sultonai, nuo XVI a. čia įsikūrė portugalų kolonizatoriai. Tai buvo krikščionybės platinimo Rytuose centras. Mieste vienu metu gyveno apie 200 000 žmonių, tačiau vėliau dauguma jų kartu su kolonizatoriais miestą paliko dėl kilusių ligų epidemijų XVIII a.
Senasis hebrajų raštas

Istorija

Senasis hebrajų raštas, kaip ir giminingas aramėjų raštas, buvo tiesiogiai kilęs iš finikiečių rašto. Jį perėmė ir savo kalbai užrašyti adaptavo izraelitai, atsikėlę į Kanaaną apie XIV a. pr. m. e. Ankstyviausias jo pavyzdys aptinkamas Zaito akmenyje (apie XI-X a. pr. m. e.), kur eilės tvarka išraižytos abėcėlės raidės. Šiek tiek vėlesnis yra Gezerio kalendorius.
Iš pradžių beveik nesiskirdamas nuo finikiečių rašto, ilgainiui hebrajų raštas galutinai atsiskyrė, įgaudamas savitas formas. Būdingiausias hebrajų raštui bruožas buvo tiesių, ryškių linijų nykimas ir kursyvinių formų radimasis. Gali būti, kad šis faktas buvo nulemtas to, jog Izraelyje nebuvo tradicijos kurti skulptūras bei akmenines stelas su įrašais. Šis raštas daugiau aptinkamas ant keramikos, antspaudų. Nors jis buvo pirmiausia naudotas hebrajų kalbai užrašyti, įrašų šiuo raštu aptinkama ir kitomis giminingomis kalbomis, pvz., moabitų.
Nuo VIII a. pr. m. e. izraelitus ištikus istoriniams kataklizmams, daug jų buvo ištremti. Tačiau raštas ir toliau buvo naudojamas dviejų etninių grupių - samariečių ir žydų.
Žydų tarpe po V a. pr. m. e. raštą beveik ištūmė aramėjų raštas ir vėliau iš pastarojo išsivystęs naujasis hebrajų raštas. Tiesa, žydai ir vėliau kelis kartus naudojo senąjį hebrajų raštą kaip tautinės tapatybės išraišką. Pvz., jis buvo naudojamas Hasmonėjų karalystės monetose (II-I a. pr. m. e.), Žydų-Romėnų karo (66–73 m.), Bar Kochbos sukilimo (132–136 m.) metu.
Samariečiai, tuo tarpu, nors ir perėmė aramėjų kalbą, ir toliau naudojo senąjį hebrajų raštą, kuris vystėsi toliau. Apie II a. pr. m. e. iš jo išsivystė gerokai sudėtingesnė forma - samariečių raštas, iki mūsų dienų naudojamas rašyti šventiesiems samariečių tekstams.
Pulčinela

Pulčinela (it. Pulcinella) – komedijos del arte personažas (tarnas), kurio kvailokas naivumas, nerangumas, savanaudiškumas susiję su prasčiokišku gudrumu ir vikrumu. Pulčinela būdavo apsirengęs pašukiniu apsiaustu bei kelnėmis, nešiojo aukštą smailagalę skrybėlę; kartais dėvėdavo sulopytą Arlekino kostiumą. Kaukė su didele kumpa nosimi; pasitaikydavo, kad Pulčinela būdavo kuprotas.
Pulčinelai būdingų bruožų turi Polišinelis (Prancūzija) ir Panšas (Didžioji Britanija).
Apkasas

Apkasas – grunte iškasta įduba, skirta apsaugoti žmones ir techniką nuo priešo ugnies.
Apkasai būna skirti žmonėms ir technikai (pabūklams, tankams, šarvuočiams, automobiliams ir kt.).
Kasant apkasą iškasta žemė dažnai panaudojama supilti brustverą, kuris pridengia apkase paslėptą techniką ir/ar žmones. Šaudymui brustvere gali būti padaromos ambrazūros. Pabūklų apkasuose gali būti supilti barbetai - paaukštintos aikštelės, ant kurių statomas pabūklas.

Pabūklų apkasai

Pabūklų apkasai būna pavieniai apkasai (vienam pabūklui) arba baterijos (visos baterijos pabūklams). Šie apkasai saugo tiek pabūklų įgulas, tiek pačius pabūklus. Brustverų aukštis priklauso nuo turėto laiko ir pabūklų tipo. Gulsčia trajektorija šaudančių patrankų priekinis brustveras turi netrukdyti šaudyti, todėl negali būti aukštas. Stačia trajektorija šaudančių pabūklų (haubicos, minosvaidžiai) apkasai gali būti gilūs, su aukštais supančiais pylimais.
Pavieniai apkasai yra saugesni - pataikius sviediniui, nukenčia tik vienas pabūklas ir jo įgula. Sviediniui pataikius į bateriją (bendrą kelių pabūklų apkasą), gali būti sunaikinama visa pabūklą grupė ir jų įgulos. pavienių pabūklų apkasų trūkumas yra tai, kad jie užima gana daug vietos ir kad jiems sunkiau vadovauti.
Gretna FC

Istorija

Klubo komanda 2007-2008 m. sezone žaidė Škotijos Premier lygoje. Iki 2002 m. žaidė Anglijos futbolo sistemoje, vėliau buvo priimti į Škotijos futbolo lygą, kur iki 2007 m. pakilo iš trečiojo diviziono į aukščiausią lygą. 2008-2009 m. buvo perkelti į Škotijos trečiąją lygą dėl finansinių sunkumų.
1855 Korolev

1855 Korolev (1969 TU1) – Asteroidų žiedo asteroidas, žymimas numeriu 1855. 1969 m. spalio 8 d. Krymo astrofizikos observatorijoje jį atrado TSRS astronomė Liudmila Černych.
Absoliutinis ryškis – 12,5. Vidutinis atstumas nuo Saulės – 2,247373 astronominio vieneto. Asteroido vidutinis orbitinis greitis lygus 19,86661157 km/s, ekscentricitetas – 0,0835792, o žvaigždinis periodas per kurį jis apskrieja kitą kūną lygus 1230,83 dienoms (3,37 metų). Aplink savo ašį asteroidas apsisuka per 4 val. 39 min. ir 24 sek. 1855 Korolev posvyris siekia 3,07458° laipsnio.
Asteroidas pavadintas TSRS raketų konstruktoriaus Sergejaus Koroliovo garbei.
Lomžos valsčiaus herbas

Lomžos valsčiaus herbas (lenk. Herb gminy Łomża) – Lomžos valsčiaus heraldinis simbolis, pradėtas naudoti 1998 metais.

Aprašas

Šviesiai žydrame lauke ant žalios papėdės tupintis bebras graužia rudą medžio kamieną, kurio nugraužta mediena auksinė, o dešinėje lauko pusėje auksinė varpa.
Herbo autorė Katarzyna Szabłowska.
Bolgaras (miestas)

Istorija

Senasis Bolgaras, įkurtas IX–X a., po mongolų-totorių antpuolių ir tarpusavio kovų bei rusų puolimų galutinai apleistas 1431 m. XVII a. netoliese pastatytas stačiatikių vienuolynas, ėmė kurtis rusų gyvenvietė Spaskas, vėliau dar vadinta Totorių Spasku (Спасск, Спасск-Татарский). 1781 m. suteiktas miesto statusas, verstasi daugiausia krovinių plukdymu per Volgą. 1935 m. Spaskas pervadintas į Kuibyševą (komunistų veikėjo Valeriano Kuibyševo garbei), o 1957 m. miestas buvo užlietas sudaryto Kuibyševo tvenkinio. Jis perstatytas šalia Bolgaro kaimo (prie senojo miesto griuvėsių) ir su juo susiliejo. 1991 m. Kuibyševas pervadintas Bolgaru. Nuo 2010 m. prasidėjo Senojo Bolgaro archeologinio komplekso atkūrimo darbai.
Granada (Nikaragva)

Istorija

Granada įkurta 1524 m. konkistadoro Fransisko Hernandeso de Kordobos ir pavadinta pagal miestą Ispanijoje. Kolonijiniu laikotarpiu Granada kartu su Antigva buvo svarbiausiais politiniais centrais Centrinėje Amerikoje. Tai buvo svarbus uostamiestis, kuris per Nikaragvos ežerą ir San Chuano upę jungėsi su Karibų jūra. XIX a. miestas smarkiai nukentėjo nuo amerikiečių plėšikų (William Walker). Granada ilgą laiką varžėsi dėl įtakos Nikaragvoje su Leonu. Siekiant išspręsti šį ginčą, sostine paskelbta Managva.
Mokytojas (žurnalas)

Mokytojas – nemokamas žurnalo „Draugija“ priedas, ėjęs 1914 m. Kaune.

Istorija

Leido ir redagavo Adomas Dambrauskas-Jakštas. Ėjo kartą per mėnesį. Spausdino S. Banaičio spaustuvė Kaune. Išėjo 11 numerių.
Katalikiškos orientacijos žurnalas rašė pedagogikos, didaktikos, psichologijos, mokymo metodikos ir kitais klausimais.
Konrad Loerke

Biografija

Gimė 1909 m. sausio 26 d. Priekulėje. 1929 m. įstojo į Vokietijos karinį jūrų laivyną, kur treniravosi torpediniuose ir eskadrinių minininkų laivuose. Nuo 1939 m. balandžio iki 1942 m. gegužės 2 d. buvo karinio laivo Z 7 Hermann Schoemann kapitonas leitenantas. 1942 m. birželį tapo torpedinio laivo Möwe komendantu, tų pačių metų rugpjūčio mėnesį paskirtas Jaguar laivo komendantu, spalio mėnesį Falke laivo komendantu. 1943 m. gegužės 19 d. apdovanotas Vokiečių kryžiumi už 148 žmonių išgelbėjimą prie Nicos kai britų karinis laivas HMS Sportsman nuskandino keleivinį lainerį Général Bonaparte. K. Loerke nepaisydamas šalia esančių britų laivų nutarė išgelbėti šiuos žmones, kurių didžiąją dalį sudarė moterys ir vaikai, kuriuos išgelbėjęs nuplukdino į Tuloną. 1943 m. rugpjūčio 21 d. paskirtas karinio laivo Z 39 kapitonu.
Po karo priklausė naujai suformuotam Vokietijos minų valytojų daliniui. Vėliau buvo paskirtas Vokietijos laivyno atašė Paryžiuje, kur 1959 m. vasario 19 d. už karo metu išgelbėtų žmonių gyvybę buvo apdovanotas Prancūzijos legiono ordinu, taip tapdamas pirmuoju Vokietijos karo laivyno karininku apdovanotu šiuo ordinu.
Sąskaitų planas

Panašias reikšmes žr. č i a
Sąskaitų planas – sąrašas sąskaitų, kurios naudojamos įmonės ar įstaigos apskaitoje.

Pavyzdinis sąskaitų planas

Sąskaitų planai įvairiose įmonėse ir įstaigose yra labai panašūs, nors iš tikro to nesiekiama. Sąskaitų planų panašumai atsiranda dėl to, kad dauguma apskaitų vedamos vadovaujantis Pavyzdiniais sąskaitų planais prieinamais metodinėmis rekomendacijomis juos pritaikant savo įmonių ir įstaigų poreikiams.

Įmonės sąskaitų planas

Įmonės sąskaitų planas, tai formalus dokumentas, esantis dalis apskaitos, kurį turi teisę naudoti kiekvienas fizinis ir juridinis asmuo vedantis apskaitą.
Įmonių ir įstaigų sąskaitų plane nurodomi sąskaitų naudojamu apskaitoje pavadinimai ir numeriai.
Sąskaitų planas turi būti sudarytas vadovaujantis įstatymais, jame turi būti pavaizduotos visos apskaitoje naudojamos sąskaitos ir jos turi būti tokios, kuriuose apskaitomas sumas nedalant būtu galima sudaryti balansą.
Turistų pagrobimas Indijoje 1994 m.

Turistų pagrobimas Indijoje 1994 m. - 1994 metais spalio 20 dieną įvykdytas Vakarų valstybių turistų pagrobimas Indijoje, N. Delyje. Nusikaltimą įvykdė Kašmyro separatistai. Pagrobėjai pareikalavo, kad Indijos vyriausybė paleistų 10 kovotojų iš Kašmyro ir pagrasino nukirsti galvas belaisviams, jei jų reikalavimas nebus patenkintas. Visi turistai buvo išlaisvinti, nė vienas nebuvo sužeistas.
Konstantinas Bogdanas

Biografija

Gimė Žeimių dvare. Mokėsi Paežerių pradžios mokykloje, 1939–1944 m. Biržų gimnazijoje. 1944 m. buvo įstojęs į Vietinę rinktinę, Marijampolės karo mokyklos kariūnas. 1944–1945 m. mokėsi Panevėžio mokytojų seminarijoje. 1947–1951 m. Kauno 6-osios ir 7-osios gimnazijų, Kauno mokytojų seminarijos mokytojas. 1951 m. su pagyrimu baigė Kauno taikomosios ir dekoratyvinės dailės institutą (dėstytojai Robertas Antinis, Bronius Pundzius, Juozas Mikėnas).
1951–1993 m. (su 1953–1956 m. pertrauka) Vilniaus dailės instituto (VDI) dėstytojas. 1953–1956 m. SSRS dailės akademijos I. Repino dailės instituto Leningrade aspirantas. 1956 m. apgynė kandidato disertaciją, menotyros kandidatas, humanitarinių mokslų daktaras, profesorius.
1956–1962 m. Lietuvos dailininkų sąjungos valdybos sekretorius, 1962–1982 m. pirmininko pavaduotojas. 1961–1988 m. VDI Skulptūros katedros vedėjas, 1962–1969 m. instituto prorektorius mokslo ir mokymo reikalams. 1982–1987 m. Lietuvos dailininkų sąjungos valdybos pirmininkas. 1983 m. SSRS dailės akademijos narys korespondentas. 1985–1989 m. LSSR Aukščiausiosios Tarybos deputatas.
Palaidotas Saltoniškių kapinėse, Vilniuje.

Kūryba

Rašė ir publikavo eilėraščius, daugelio straipsnių dailės ir kultūros klausimais respublikos ir užsienio spaudoje autorius. Atkūrė kelis bajorų herbus, dalyvavo Lietuvos herbo konkurse (II premija).
Sukūrė kelis šimtus monumentaliosios, daugiafigūrinės ir portretinės skulptūros darbų. Vienas žymiausių „leninianos“ kūrėjų Lietuvoje. Realistiniai kūriniai pasižymi kompozicijos, plastinių formų įvairove, psichologinės charakteristikos tikslumu, medžiagos (bronza, marmuras, granitas) savybių išryškinimu. 
Nuo 1951 m. dailės darodų Vilniuje, Biržuose, Maskvoje (Rusija), Helsinkyje (Suomija), Sofijoje (Bulgarija), Belgrade (Jugoslavija), Vienoje (Austrija), Rygoje (Latvija), Pekine (Kinija) ir kt. dalyvis.

Citata

Pernai man LATGA-A atsiuntė raštą, ar sutinku, kad mano darbai, kurie pateko į Grūto parką, būtų apmokestinti, – „Respublikai“ pasakojo K. Bogdanas. – Nepasirašiau, nes jau kartą valstybė man už juos sumokėjo. Už kiekvieną paminklą gavau po kelis tūkstančius rublių. Iš Viliumo Malinausko nieko nereikalavau ir nereikalauju, – tvirtino K. Bogdanas. – Juo labiau, kad sužinojęs, jog ten atsidurs mano darbai, pats nuvykau, išrinkau jiems vietą, su V. Malinausku ta proga po taurelę pakėlėme. Anksčiau kėliau triukšmą tik dėl to, kad demontuoti paminklai mėtosi, kitus sprogdina, o Kultūros ministerija tik pro pirštus žiūri. Ne mano reikalas, kad V. Malinauskas ima pinigus iš lankytojų. Man, kaip menininkui, svarbiausia, kad jis sutvarkė ir mano, ir kolegų darbus, gražiai juos pastatė. Beje, tame parke yra visi meniniu požiūriu geriausi sovietmečio darbai". K. Bogdanas teigė niekada neišsižadėsiantis savo „ideologinės“ kūrybos, nes teko išgyventi gana sunkią epochai Jo teigimu, tai, kas puošė netolimos praeities Lietuvos miestus, turi pamatyti ir dabartinis jaunimas, kuris apie sovietmetį nieko nežino.