google/wiki40b huggingface dataset:
Kazachstano kalvynas

Kazachstano kalvynas arba Saryarka (rus. Казахский мелкосопочник, kaz. Сарыарқа) – gamtinė sritis šiaurinėje Kazachstano dalyje. Tęsiasi iš vakarų į rytus 1200 km, iš šiaurės į pietus 950 km. Iš vakarų riboja Turgajaus lovys, iš šiaurės bei rytų – Irtyšiaus slėnis ir Vakarų Sibiro lyguma, iš pietvakarių – Turano žemuma. Vakarinė masyvo dalis gan lygi, ten yra du masyvai – Ulytau (1133 m) ir Kokšetau aukštuma (iki 947 m, Siniuchos k.). Rytinės dalies reljefas labiau suskaidytas – jos centre yra Karkaralo kalnai (iki 1403 m), Kyzyltaso žemukalniai su Aksorano masyvu (1566 m) ir Čingiztau kalnagūbris (1469 m).
Kazachstano kalvynas įeina į Uralo-Mongolijos geosinklinų juostą. Atskiri dariniai priklauso kaledoninei (vakaruose) ir hercininei (rytuose) kalnodarai. Dėl išpustymo ir denudacijos procesų, kalnynas įgavo dabartinę formą, kuriai būdingi žemukalniai ir apvalios viršukalnės (sopkos) bei lygumų plotai. Masyvą sudaro daugiausia metemorfinės uolienos. Taip pat yra intruzinių ir efuzinių uolienų, kurios sudaro naudingųjų iškasenų (geležies, vario, mangano, polimetalų rūdų, aukso, akmens anglies) telkinius.
Klimatas ryškiai žemyninis, einant į pietus – sausringas. Vidutinė sausio temperatūra yra tarp -14 ir -18 °C, liepos – +20–24 °C. Žiemos speigų metu temperatūra gali nukristi iki -40 °C, o vasarą įkaisti iki +35 °C. Vidutinis metinis kritulių kiekis – ~300 mm.
Per Kazachstano kalvyną eina Irtyšiaus ir nenuotakių Vidurinės Azijos baseinų riba. Svarbiausios upės – Išimas, Nura, Sarysu. Labai gausu ežerų, tarp kurių didžiausias yra Tengizas. Būdingos eraičinų-ašuočių stepės, kurios pietuose pereina į pusdykumes ir kiečių-druskių dykumas. Kalnuose auga pušų miškai ir kadagynai. Dauguma stepių išdirbta. Dalis neliestų Kazachstano kalvyno vietų yra saugoma kaip UNESCO pasaulio paveldo objektas „Saryarka – šiaurės Kazachstano stepės ir ežerai“.
Krištolinė naktis

Krištolinė naktis (vok. Kristallnacht) – pogromas 1938 m. lapkričio 9-10 d. naktimis, kai Vokietijos naciai planingai puolė žydus ir naikino bei grobė jų turtą. Ironiškas pavadinimas prigijo dėl rytą po pogromo gatvėse likusių sudaužytų žydų krautuvių vitrinų stiklo šukių.
Krištolinės nakties pretekstu tapo Paryžiuje jauno Vokietijos žydo H. Grynszpano, nepatenkinto, kad SS iškeldino jo tėvus į Lenkiją, pasikėsinimas prieš Vokietijos diplomatą E. vom Rathą. Adolfui Hitleriui pritarus dvi paras hitlerjugendas, SA ir SS siaubė bei degino žydų namus, parduotuves, sinagogas, ligonines, mokyklas. 91 žydas buvo užmuštas, šimtai sužeista, per 30 000 suimta ir išsiųsta į koncentracijos stovyklas (per tris mėn., iki buvo paleisti, 2000–2500 jų mirė). Po Krištolinės nakties žydai dar turėjo sumokėti 1 mlrd. reichsmarkių baudą (draudimo kompanijoms įstatymu uždrausta kompensuoti žydams prarastą turtą), be to, buvo konfiskuota 20 % kiekvieno žydo nuosavybės. 1938 m. lapkričio 15 d. žydų vaikams uždrausta lankyti Vokietijos mokyklas.
Krištolinė naktis tapo Trečiojo Reicho žydų naikinimo politikos pradžia.
Klaipėdos Žaliakalnio gimnazija

Istorija

1950–1952 m. pastatyta Klaipėdos 3-os vidurinė mokykla, spalio 1 d. dviejų aukštų pastatas priėmė pirmuosius mokinius. 1979–1984 m. mokyklos pastatas uždarytas kapitaliniam remontui, mokiniai mokėsi 11-os vidurinės mokyklos (dab. Klaipėdos Aitvaro gimnazija) pastate. 1985 m. mokykloje pradėjo veikti pirmos sustiprinto anglų kalbos mokymo klasės.
1992 m. mokyklai suteiktas „Žaliakalnio“ vardas. 1999 m. mokykla pradėjo dalyvauti projekte „Gera pradžia“. 2000 m. atidarytos 11-os profiliuotos klasės. Nuo 2007 m. rugsėjo 1 d. mokyklai suteiktas gimnazijos statusas.
Tautų draugystės ordinas

Ordino aprašymas

Ordinas pagamintas iš sidabro, išgaubtos penkiakampės žvaigždės formos. Paviršius paauksuotas, padengtas tamsiai raudona emale. Žvaigždė įrėminta sidabrine juostele ir penkiais besiplečiančiais auksiniais spinduliais. Žvaigždės centre pritvirtintas paauksuotas ir dviejų spalvų emale padengtas TSRS herbas. Aplink jį – sidabrinė juosta, kurioje vaizduojami rankų paspaudimai, o apačioje pritvirtinta paauksuota ir raudona emale padengta juostelė su užrašu СССР („TSRS“).
Balta emale padengto ploto tarp herbo ir rėminančios juostelės viršuje – užrašas Дружба народов („Tautų draugystė“), apačioje – žalia emale padengta lauro lapų juosta.
Ordinas žiedeliu sujungtas su muaro juostele aptraukta penkiakampe kaladėle. Muaro juostelė – 24 mm pločio, jos viduryje – 13 mm raudona juosta su dviem geltonom siaurom juostelėmis centre. Kairėje nuo raudonos juostos – mėlyna, o dešinėje – žalia 4 mm pločio juostelė. Muaro juostelės kraštai įrėminti balta 1,5 mm pločio juostele.
Atstumas tarp žvaigždės spindulio galų – 47 mm. Sidabro kiekis ordine – 38,998±1.388 g. Bendras ordino svoris – 42,9±1,8 g.

Apdovanotieji

Dauguma apdovanotųjų Tautų draugystės ordinu – įmonės, įstaigos ir visuomeninės organizacijos. Pirmieji apdovanojimai buvo suteikti 1972 m. gruodžio 29 d. – tądien TSRS Aukščiausiosios Tarybos Prezidiumo įsaku Tautų draugystės ordinu apdovanotos visos TSRS sąjunginės ir autonominės respublikos, autonominės sritys ir nacionalinės apygardos (iš viso 53 apdovanojimai). Pirmąjį ordiną gavo Rusijos TFSR, antrąjį – Ukrainos TSR.
Pirmieji apdovanoti piliečiai – 199 civilinės aviacijos darbuotojai (1973 m. vasario mėn.). Netrukus – kovo mėn. – Tautų draugystės ordinu apdovanota pirma visuomeninė organizacija (Tarybinių moterų komitetas).
Lietuvoje šiuo ordinu buvo apdovanoti Sofija Veiverytė, Konstantinas Bogdanas, Romualdas Budrys, Mykolas Žilinskas, Pranciškus Budrius, Juozas Miltinis, Juozas Macevičius, Robertas Žulpa, LTSR Mokslų akademija, Vilniaus universitetas, Vilniaus valstybinis pedagoginis institutas, LTSR Valstybinė konservatorija, Panevėžio gamybinis susivienijimas „Linas“, baldų kombinatas „Vilnius“
Pirmasis užsienio pilietis, apdovanotas šiuo ordinu- Pietų Vietnamo laikinosios vyriausybės užsienio reikalų ministrė Nguen Thi Din (1973 m. kovo mėn.).
Tautų draugystės ordinu buvo apdovanojami kapitalistinių šalių kosmonautai, dalyvavę bendruose su TSRS programos „Interkosmos“ skrydžiuose.
Žinomi septyni atvejai, kai šis ordinas suteiktas antrą kartą.
Iš viso Tautų draugystės ordinas įteiktas 72 760 kartų. Paskutinis apdovanotasis – Kazachijos TSR kalnakasių ekspedicijos vadovas Kamilis Valijevas (1991 m. gruodžio 21 d.).
Po TSRS žlugimo jau kaip Rusijos Federacijos ordinu buvo apdovanota 1212 piliečių. 1994 m. kovo mėn. vietoje jo įsteigtas Draugystės ordinas.
Kolekcionierių tarpe šiuo metu ordino kaina – apie 2000 Lt.
Julie Payette

Biografija

Po vidurinės mokyklos baigimo Monrealyje toliau mokėsi Didžiojoje Britanijoje, tarptautiniame Atlanto koledže (Šiaurės Velsas). Grįžusi į Kanadą, baigė elektrotechnikos studijas Makgilio universitete (Monrealis).
1986–1988 m. dirbo inžiniere kompanijoje „IBM Canada“, vėliau – Toronto universitete, kur dirbo prie didelio našumo kompiuterių kūrimo programos. 1991 m. dirbo IBM laboratorijoje Ciuriche (Šveicarija), 1992 m. - inžiniere kompanijoje „Bell-Northern Nortel Research“ (Monrealis). 
1992 m. priimta į Kanados kosmoso agentūros astronautų būrį, kur praėjo pilną parengimo programą. 1996 m. gavo leidimą skraidyti Kanados oro pajėgų reaktyviniais mokomaisiais lėktuvais, jai suteiktas kapitonės laipsnis. 1996 m. pradėjo treniruotis NASA Džonsono kosminiame centre. 1998 m. suteikta skrydžio specialistės kvalifikacija, paskirta į skrydžio ekipažą STS-96. 
Ji du kartus skrido į Tarptautinę kosminę stotį: 1999 m. su erdvėlaiviu „Discovery“  ir 2009 m. su „Endeavour“. Kosmoso erdvėje praleido daugiau kaip 25 dienas. Ji dirbo Kanados kosmoso agentūros vyresniąja astronaute, buvo skrydžių vadove NASA misijų centre Hiustone.
2013 m. liepos mėn. Ž. Pajet buvo paskirta Monrealio mokslų centro vyriausiąja operacijų pareigūne, o 2014 m. balandį tapo Kanados nacionalinio banko valdybos nare.
Fudžeira

Geografija

Fudžeiros kurorte nuo smėlėtų paplūdimių šiek tiek toliau stūkso įspūdingi Hadžaro kalnai. Kalnų tarpekliuose visus metus telkšo vanduo – toks neįprastas šiam pasaulio kampeliui. Pati gražiausia kalnų vieta – Varea krioklys. Emyrate gausu jūros draustinių, kur koralinių rifų džiunglėse gyvena pačios rečiausios ir gražiausios jūros gyvūnų rūšys.
Eduardas Jonušas

Biografija

Neturėdamas nė dešimties kartu su tėvais pasuko į Vokietiją, kur siekė išvengti sovietų tremties. Ten Eduardas kurį laiką ir mokėsi. Gyveno Kulminuose, Mohringene, Berlyne. Pasibaigus karui, jis išvyko į gimtinę. Pakeliui, Lenkijoje, buvo suimtas ir pateko į Gardino kalėjimą. Po kurio laiko jį apgyvendino vaikų namuose. Iš ten Eduardas pabėgo ir šiaip taip pasiekė Mažeikius, kur gyveno jo seneliai. Čia jis susijungė ir su grįžusia šeima.
Išvyko į Klaipėdą, kur neakivaizdiniu būdu mokėsi vidurinėje mokykloje. 1951 m. jį pašaukė į sovietinę armiją. Paaiškėjus jo gyvenimo istorijai, tarnybos laiku buvo nuteistas „už antitarybinę agitaciją“ 25-iems metams kalėjimo ir penkeriems metams tremties. Taip 1952 m. jis atsidūrė Čitoje, vėliau buvo išvežtas prie Amūro, kur tiesė geležinkelį. Taip pat kalėjo Angarske, Irkutske. 1956 m. gavo leidimą sugrįžti į Lietuvą, apsistojo Klaipėdoje. Dirbo apšvietėjo, elektriko, architekto darbus.

Kūryba

Nuo 1956 m. apsigyvenęs Neringoje, E. Jonušas sukūrė ir čia pastatė įvairių medinių bei vario skulptūrų. Vienas iš pirmųjų darbų – rodyklė „Burės“ su vėtrungių smailėmis Smiltynėje. Ji pasitinka įvažiuojančius į Neringą.  Be to, rinko ir restauravo nykstančius kuršių antkapinius krikštus, senąsias laivų vėtrunges. Sutvarkė kopų apželdintojo Georgo Dovydo Kuverto kapą, Pervalkoje įamžino kalbininką Liudviką Rėzą 7 m aukščio ąžuoliniu koplytstulpiu. Prisidėjo tvarkant Nidos bažnyčios interjerą, restauravo Nidos etnografines kapines. Pirmuoju gyvenimo Nidoje laikotarpiu E. Jonušas inventorizavo Preilos, Pervalkos ir Juodkrantės kapines, pastarosiose išgelbėjo senąsias metalines kapų tvoras, kurių sovietmečiu niekas nevertino. Rūpinosi kapinių atkūrimu Karaliaučiaus srityje – Rasytėje ir Pilkopiuose.
Vienas ryškiausių jo darbų – senovinio kurėno atkūrimas pagal senuosius 1875 m. brėžinius, parvežtus iš Vokietijos Brėmerhafeno muziejaus. Šį kurėną, vardu „Kuršis“, 11 m ilgio ir 3,3 m pločio, nuo 1993 m. dažniausiai galima išvysti mariose ties Nida plukdantį turistus ar vietos gyventojus.  „Kuršio“ statybos su pagalbininkais užtruko beveik trejus metus, buvo statomas remiantis senosiomis technologijomis, o joms perprasti reikėjo laiko.
E. Jonušas nutapė žymiausių kuršių žemės asmenybių portretus – Martyno Jankaus, Vydūno, Adomas Brako, Eduardo Gizevijaus, Liudviko Rėzos, Ievos Simonaitytės. Pirmosiose E. Jonušo pastelėse dominavo etnografinė tema – krikštai, vėtrungės, kurėnai, nerijos kraštovaizdžiai.
1995 m. Vokietijoje išleista Evaldo Heino sudaryta knyga „Cymbala“, kurioje išspausdintas E. Jonušo sukurtas septyniolikos paveikslų ciklas.  2012 m. sukurtas dokumentinis filmas „Pažadėtoji žemė. Eduardo Jonušo gyvenimo ir kūrybos pėdsakais“.
Orenburgas

Istorija

Įkurtas 1734 m. prie Orės žiočių (vok. Oren Burg – „Orės pilis“; dabar šioje vietoje yra Orskas), vėliau perkeltas už 300 km į šiaurės vakarus ir dabartinėje vietoje įkurtas 1743 m. balandžio 30 d. 1744 m. Orenburgas tapo Orenburgo gubernijos centru. Nuo 1773 m. spalio 5 d. iki 1774 m. kovo 23 d. Orenburgą buvo apgulę Jemeljano Pugačiovo sukilėliai.
1920 m. Orenburgas tapo pirmąja Kazachijos (kuri tada vadinosi Kirgizijos ATSR) sostine. Netrukus, 1925 m. Kazachstano sostinė buvo perkelta į Kzyl-Ordos miestą (dabar Kyzylorda), o Orenburgas įjungtas į Rusijos TFSR sudėtį. 1934 m. gruodį Orenburgas tapo Orenburgo srities centru. 1938–1957 m. miesto pavadinimas buvo Čkalovas (rus. Чкалов), taip pavadintas garsaus tarybinio lakūno bandytojo Valerijaus Čkalovo garbei.
Dainius Burokas

Biografija

1988 m. baigė Vilniaus politechnikumą, studijuoja Vilniaus pedagoginiame universitete, kūno kultūros mokytojas. Papildomo ugdymo centro – sporto klubo treneris, Švenčionių vaistažolių fabriko sargas.
Darbo partijos Švenčionių rajono skyriaus narys.
Nuo 2007 m. Švenčionių rajono savivaldybės tarybos narys.
VŠĮ sporto klubo „Liūto narvas“ vadovas, VO pankrationo klubo „Rumbas“ prezidentas. Sutuoktinė Irina, vaikai Natas, Jovita.
Notėnai

Etimologija

Kaimo vardas kilo iš hidronimo Notė. Vietovardis rašomas liet. Notėnai, žem. Nuotienā, lot. Nateye, lenk. Nociany, Naciany, vok. Natjany, rus. Натяны, Нотенай.
Miesto gyvenvietė

Miesto gyvenvietė (rus. Городское поселение) – vienas iš Rusijos municipalinių darinių, miestas arba gyvenvietė, kurių gyventojai vietos savivaldą įgyvendina tiesiogiai ar per renkamus vietinės valdžios organus.

Statusas

Miesto gyvenvietės statusas numatytas 2003 m. įstatyme „Apie Rusijos Federacijos vietinės savivaldos bendruosius principus“ ir įvestas vykdant 2008 m. municipalinę reformą. Į miesto gyvenvietę gali įeiti tik vienas miestas arba gyvenvietė ir teritorija, to administracinio vieneto generaliniame plane numatyta jo plėtrai, įskaitant gyvenvietes ir kaimo gyvenamąsias vietoves, kurios nėra municipalinis darinys.
Miesto gyvenvietė, jeigu ji nėra miesto apygarda, įeina į municipalinio rajono sudėtį. Miesto gyvenvietės statusą suteikia Rusijos Federacijos subjektai.
2010 m. sausio 1 d. Rusijos Federacijoje buvo 1739 miesto gyvenvietės statusą turintys municipaliniai dariniai.
Zervynos

Gamta

Zervynas iš visų pusių supa Dainavos girios miškai. Pro kaimą vinguriuoja Ūla (per ją įrengtas medinis tiltas bei metalinis geležinkelio tiltas) bei nedidelis šaltiniuotas Pavilnio upelis. Link Mančiagirės prie Ūlos atsiveria Mančiagirės skardžiai (gamtos paminklas). Miške, kitapus geležinkelio, telkšo pora ežerų – skaidraus melsvo vandens Mekšrinis bei žalsvo, stovinčio vandens Išrūginis. Be to, yra nedidelių pelkėtų daubų.
Kaime auga saugomas Zervynų ąžuolas, o pietiniame paribyje – dvi Zervynų drevėtos pušys.

Etimologija

Vietovardis laikomas jotvingiškos kilmės, padarytas iš šaknies žerv-. Ši šaknis sietina su žodžiu žerventi („tekėti, greitai bėkti“; plg. rus. жерело „upės žiotys“, rus. жорло „upės vaga“, ukr. жерело, джерело „šaltinis“). Kita versija sieja vietovardį su žodžiu gervė (plg. žiemg. dzerve).

Architektūra

Besiranganti gatvė yra pagrindinė kaimo ašis, nuo kurios atsišakoja šalutinės gatvelės, vadinamos dzūkų „ulyčiomis“. Prie jų išsidėsčiusios medinės sodybos. Trobos ir svirnai yra pastatyti iš tašytų rąstų, jungiant kertes arba sąsparas, o tvartai, kluonai ir kiti statiniai statyti iš apvalių rastų. Klėčių ir tvartų pamatai dažniausiai iš medinių trinkų. Trobų langai, durys, prieangiai papuošti. Pastatų stogai yra dvišlaičiai, dengti šiaudais, malkenomis (skiedromis) arba nendrėmis.
Kaimo viduryje yra skirtingu metu statytų trijų kryžių grupė. Aukštas kryžius pastatytas ant Ūlos kranto, dar vienas – kryžkelėje prie kapinių. Yra medinis tiltas per Ūlą.

Papročiai

Per Vėlines, dzūkų vadintas Uždūšinėmis, Dziedais, Ilgėmis, Zervynų kapinėse uždegami laužai. Tokio papročio Lietuvoje niekur kitur neišvysite, išskyrus dar vieną nuošalų ir išnykti bebaigiantį kaimelį, Margionis, bei miestelį, esantį Kėdainių rajone – Surviliškį.

Kultūra

Kaime veikia dzūkų etnografinis ansamblis. 1965 m. Vytauto Žalakevičiaus režisuotas filmas „Niekas nenorėjo mirti“, vaizdavęs „miškinių“ gyvenimą, buvo filmuojamas Zervynų kaime, kaip ir 1981 m. filmas apie Pirčiupių kaimo tragediją „Faktas“.
Kaime gyvena tautodailininkas Algis Svirnelis, atstatęs Zervynų kaimo kryžius, gyveno 2005 m. Nacionalinės kultūros ir meno premijos laureatas Juozas Aputis.
Kairiajame Ūlos krante stovi paminklas pokario Lietuvos partizanų vadui Adolfui Ramanauskui-Vanagui.
Prie Mekšrinio ežero kiekvienais metais vyksta ninjutsu vasaros treniruotės.
AutoCAD

AutoCAD – Autodesk kompanijos kuriama grafinė automatizuoto projektavimo sistema (angl. CAD - Computer Aided Design), veikianti Windows aplinkoje. Jos paskirtis – palengvinti projektavimą, automatizuoti, susisteminti projektavimo etapus, projektinės dokumentacijos (brėžinių) ruošimą, modeliuoti sudėtingas dvimates ir trimates erdvines konstrukcijas. AutoCAD naudojama įvairiose veiklos srityse: statyboje, mechanikoje, elektrotechnikoje, kartografijoje, drabužių, baldų projektavime ir t. t. Pati AutoCAD programinė įranga tėra tik bazė Autodesk kompanijos siūlomai, įvairioms sritims pritaikytai, programinei įrangai (AutoCAD MAP 3D, AutoCAD CIVIL 3D ir kt.). AutoCAD produktų šeima pirmauja automatizuoto projektavimo rinkoje.
AutoCAD palaiko aplikacijų programavimo sąsają (AutoLISP, Visual LISP, VBA, .NET ir ObjectARX). Tai leidžia naudotojams kurti nuosavus komandų rinkinius, automatizuoti darbą.
Motiejus Brundza

Biografija

Baigė Seinų kunigų seminariją. Įšventintas kunigu 1853 m. vikaravo Griškabūdyje, Vilkaviškyje, Pilviškiuose, Prienuose, nuo 1864 m. Plutiškių Šv. Juozapo bažnyčios klebonas. Aukštaičių vakariečių tarme parengė ir išleido elementorių Lamentorius lietuviškas dėl mažų vaikų (1859 m.) ir katekizmą Rymo mokslas, arba gražiausia diena gyvenime žmogaus (1862 m.). Nors Vincas Kudirka kritikavo Lamentorių dėl scholastikos ir perdėm religinės dvasios, bet Užnemunėje jis buvo labai populiarus. Abu leidiniai spaudos draudimo metais buvo daug kartų išleisti pakartotinai.
Geležinis prefektas

Turinys

Į Siciliją atvyksta prefektas Moris, pagarsėjęs savo užsispyrimu, nepaperkamumu ir tuo, kad kovoje su nusikaltėliais kartais naudoja ir visuomenei nepriimtinus metodus. Vietiniai gyventojai, įpratę būti valdomi mafijos bei klanų, neketina bendradarbiauti su policija, tačiau Moriui teisingusmas svarbiau už viską. Jis pasitelkia į pagalbą kariuomenę ir sodina į kalėjimą visus įtartinus asmenis, net jei šie priklauso tuometiniam elitui – fašistų partijai. Kuomet vienas iš mafijos bosų su savo žmonėmis ir šeimomis užsidaro atokioje pilyje, prefektas, nenorėdamas aukų šturmuojant pastatą, įsako blokuoti vandens tiekimą, kad badas ir troškulys priverstų banditus pasiduoti…
Irena Gintautienė

Biografija

1940 m. Kaune baigė Lietuvos operos teatro baleto studiją, Valstybės teatro solistė. 1944 m. pasitraukė į Vokietiją. 1944-1945 m. šoko trupėje „Tėvynės garsai“, 1946-1949 m. įvairiuose teatruose, karo pabėgėlių stovyklose. 1949 m. išvyko į JAV (Kaseivilis, Ilinojaus valstija). 1951-1960 m. „Cosmopolitan Opera Saint Louise“ (Misūrio valstija) baleto solistė (sceninis vardas Irene Gintautas). 1960 m. įkūrė klasikinio baleto mokyklą, kurioje pastatė kelis baletus.1970-1986 m. tautinių šokių grupės vadovė. Nuo 1974 m. baleto trupės „Community Civic“ vadovė. 1982 m. dėstė baleto mokykloje „Webster Griwes“. Sukūrė daugiau kaip 200 baleto spektaklių.
Karolis VI Mylimasis

Biografija

Kilęs iš Valua dinastijos. Tėvas karalius Karolis V Išmintingasis, motina Žana Burbonė.
Pakaniavys

Istorija

XIX a. pab. buvo Grišoniškių palivarko dalimi.
Angkor Tiger FC

Istorija

Klubas įkurtas 2015 m.
[2018]] m. žaidė elito divizione.
Gintautas Natkevičius

Biografija

1976–1981 m. Vilniaus inžineriniame statybos institute įgijo architekto specialybę. 1981–1992 m. Komunalinio ūkio projektavimo instituto Kauno filialo architektas. 1992 m. įsteigė G. Natkevičiaus individualią įmonę, nuo 1999 m. vadovauja UAB Architektų biuras G. Natkevičius ir partneriai. Priklauso Lietuvos architektų sąjungai.
Juozas Musteikis

Biografija

1916 m. baigęs Gatčinos karo mokyklą karininku tarnavo Rusijos imperijos kariuomenėje. 1918 m. grįžo į Lietuvą, 1919 m. mobilizuotas į jos kariuomenę. 1919–1922 m. – artilerijos dalies karininkas, viršininkas, viršininko padėjėjas (pavaduotojas). Organizavo ginklų ir sprogmenų pirkimą ir pristatymą Lietuvos kariniams daliniams, dalyvavo kovose su Sovietų Rusijos kariuomene ir bermontininkais. 1922 m. Šarvuotų traukinių pulko šarvuoto traukinio vadas, pulko vado padėjėjas (pavaduotojas). 1923 m. baigė Aukštuosius karininkų kursus. 1924–1926 m. Šarvuotų traukinių bataliono vadas. 1926–1940 m. Vyriausiojo kariuomenės štabo Rikiuotės skyriaus sudėties, vėliau administracinės dalies vedėjas, ypatingų reikalų karininkas prie štabo viršininko. 1940 m. pulkininkas, Rikiuotės skyriaus viršininkas. 1940 m. birželio mėn. TSRS okupavus Lietuvą pasitraukė į Vokietiją, 1949 m. persikėlė į JAV.
KK161

Maršrutas

Kelias prasideda Telšiuose, sankryžoje su  A11  Šiauliai–Palanga  ( E272  Vilnius-Panevėžys-Šiauliai-Palanga-Klaipėda ). Eina Telšių ir Mažeikių rajonuose. Prie kelio yra šie miestai ir gyvenvietės: Gaudikaičiai, Kalnėnai, Sarakai, Gailiškiai. Baigiasi Užežerėje, prie pat Sedos, sankryžoje su  164  Mažeikiai–Plungė–Tauragė . Kelias šiauriau Paplinkšės eina tarp Plinkšių ežero ir Sruojos tvenkinių.
Bernardo Rodríguez

Karjera

B. Rodriguezas visą savo karjerą rungtyniauja „Unicaja“ klube. 1997–1999 m. žaidė šios komandos dublerių ekipoje, o nuo 1999 m. žaidžia pagrindinėje klubo sudėtyje. 2011-2012 m. sezono pabaigoje paskelbė baigiantis profesionalo karjerą.
2006 m. su Ispanijos nacionaline komanda laimėjo Pasaulio čempionatą.
Digambarai

Digambarai (skr. दिगंबर = digambara-, „dangumi apsigerbę“) – didžiosios džainistų sektos nariai; jie pasekė Mahavyrą, patikėję, kad nuogumas – didi dorybė. Jų gausu šiltuose Indijos pietuose, bet viešumoje jie dėvi drabužius.
Vienuoliai nedėvi drabužių, papuošalų, gali turėti tik šluotelę ir plunksną keliui pasišluoti, kad nesumindžiotų įvairių gyvių. Nepripažįsta moterų vienuolystės (kad nebūtų pažeistas nuogumo principas). A šventyklose garbina tyrthankarų (dvasinių mokytojų, pasiekusių išsilaisvinimą) atvaizdus. Iš džainų kanono pripažįsta tik 2 tekstus – Šešių dalių agamą ir Traktatą apie aistras.
Pagėgių savivaldybės meno ir sporto mokykla

Istorija

2001 m. pradėjo veikti Pagėgių savivaldybės Papildomojo ugdymo mokykla. Pirmaisiais metais mokykloje dirbo 12 mokytojų, mokėsi 63 mokiniai. Mokykloje veikė muzikos (fortepijono, akordeono, varinių pučiamųjų instrumentų klasės) ir sporto skyrius (tinklinio, krepšinio, futbolo, žirginio, lengvosios atletikos, orientacinio sporto grupės). 2003 m. muzikos skyriuje atsidarė chorinio dainavimo klasė, o sporto skyriuje - laisvųjų imtynių grupė. 2007 m. atidarytas dailės skyrius.
Nuo 2013 m. mokyklos pavadinimas pakeistas į „Pagėgių savivaldybės Meno ir sporto mokykla“.

Programos

Muzikos skyriuje yra fortepijono, akordeono, chorinio dainavimo ir varinių pučiamųjų instrumentų klasės. Dirba 7 mokytojai, mokosi 65 mokiniai.
Dailės skyriuje dirba 3 mokytojai, mokosi 29 mokiniai. Vaikai yra mokomi piešimo, tapybos, skulptūros, kompozicijos, dailėtyros pagrindų.
Sporto skyriuje yra krepšinio, tinklinio, futbolo, laisvųjų imtynių, lengvosios atletikos grupės. Šiame skyriuje dirba 5 treneriai, sportuoja 145 mokiniai.