google/wiki40b huggingface dataset:
Ozono sluoksnio apsaugos konvencija

Ozono sluoksnio apsaugos konvencija (dar žinoma kaip Vienos konvencija) yra tarptautinė sutartis, kuria siekiama skatinti valstybių bendradarbiavimą tiriant žmogaus veiklos poveikį ozono sluoksniui ir priimti sprendimus, kuriais būtų mažinama neigiama įtaka. Ji buvo pasirašyta 1985 metais ir įsigaliojo 1988-tųjų rugsėjo 22 d. Ją yra pasirašiusios visos Jungtinių Tautų šalys narės.
Konvencija veikia kaip bendro pobūdžio susitarimas dėl pasiryžimo spręsti problemą ir nereikalauja, kad valstybės imtųsi konkrečių veiksmų mažinti ozono sluoksnį ardančių medžiagų išmetimą į aplinką. Konkrečius reikalavimus nusako vėliau priimtas Protokolas dėl medžiagų, naikinančių ozono sluoksnį.
Konvencijos valdomasis organas yra kas trejus metus vykstanti ją pasirašiusių valstybių atstovų konferencija.
Alfonsas Švirinas

Biografija

Mokėsi Krokialaukio pradžios mokykloje, Ūdrijos progimnazijoje, Alytaus berniukų gimnazijoje, Simno vidurinėje mokykloje. 1970 m. baigė Vilniaus aukštąją partinę mokyklą, ekonomistas.
1990–1996 m. etatinis Lietuvos demokratinės darbo partijos Ignalinos tarybos pirmininkas, nuo 1996 m. Seimo nario Česlovo Juršėno padėjėjas sekretorius.
Nuo 1990 m. Lietuvos demokratinės darbo partijos, nuo 2001 m. Lietuvos socialdemokratų partijos narys, LSDP tarybos narys, Ignalinos rajono skyriaus pirmininkas. 1990–1995 m. Ignalinos rajono tarybos deputatas, 1995–1997 m., 1997–2000 m., 2000–2003 m., 2003–2007 m. ir 2007–2011 m. Ignalinos rajono savivaldybės tarybos narys.
Nusipelnęs kultūros-švietimo darbuotojas, LSDP Ignalinos rajono skyriaus Garbės pirmininkas.
Vedęs; žmona Stasė, dukros Gražina, Loreta, sūnus Kęstutis Švirinas, teisininkas, verslo teisės advokatas. 
Buvo renkamas deputatu Druskininkuose, Varėnoje ir Ignalinoje. Juo dirbo virš 40 m. Nepriklausomoje Lietuvoje 22 m. Dalyvavo daugelyje Sąjūdžio renginių Vilniuje, "Baltijos kelio" akcijoje, sausio 13-ąją budėjo prie Lietuvos AT rūmų.
Gimė 1918-23 m. Lietuvos savanorio - kariuomenės kūrėjo Jono Švirino šeimoje. 
Šiuo metu gyvena Ignalinoje.
Ali Jurtas

Gyventojai

2010 m. 98,12 % Ali Jurto gyventojų buvo ingušai.

Istorija

Senovėje dabartinio miesto apylinkėse būta alanų miesto, išlikę daug piliakalnių. 1944 m. ištrėmus vietos čečėnus ir ingušus, gyvenvietė buvo pervadinta į Naroną. Vėliau grąžintas senasis pavadinimas.
Andrychuvas

Istorija

Pirmą kartą paminėtas 1344 m., kaip nedidelė gyvenvietė Zatoro kunigaikštystėje. 1325 m. paminėta Andrychuvo bažnyčia. 1345 m. gyveno 105 žmonės. Manoma, kad pirmieji gyventojai buvo iš Klatovų, pietų Bohemijos. Valdant Žygimantui Augustui tapo rajono administraciniu centru. Andrychuvas priklausė Šilingų (vok. Schilling) šeimai, kurie palaikė reformaciją. 1767 m. suteiktos miesto teisės.
Kumysas

Gamyba

Kumysas daromas fermentuojant šviežią nepasterizuotą kumelių pieną. Fermentacija trunka nuo keliolikos valandų iki kelių parų. Produktas periodiškai maišomas ir plakamas, panašiai kaip sukant sviestą (aukštoje siauroje statinaitėje su specialiu menturiu plakimui). Fermentacijos metu skaidomas pieno cukrus, laktozė. Rauge esančios laktobacilų bakterijos, veikdamos pieną, išskiria pieno rūgštį, o mielės – anglies dvideginį ir etilo alkoholį. Taigi gaunamas rūgštaus pieno, gazuotas, šiek tiek alkoholinis gėrimas.
Kumelės pienas yra sunkiai gaunamas produktas. Vienu kartu primelžiama ne daugiau 1 litro pieno, bet melžiama gana dažnai, kas valandą ar pan. Melžiant kumelė turi matyti kumeliuką arba jis atvedamas žindyti, o paskui melžiama.
Tradiciškai kumysas būdavo fermentuojamas odiniuose maišuose, kurie būdavo vis pavartomi. Dabar, atsisakant klajokliško gyvenimo būdo, paplito rauginimas mediniuose induose su menturiu plakimui.
Pramoniniu būdu gaminamas kumysas parastai daromas ne iš kumelių, o iš karvių pieno.
Mišėnų apylinkė

Istorija

1954 m. prijungta Stirbaičių apylinkė. 1956 m. gegužės 15 d. Mišėnų apylinkė prijungta prie Šateikių apylinkės.
Chaibero perėja

Chaibero perėja (pušt. د خیبر درہ = Rotali Xyber, urd. درۂ خیبر = darrae-Khaybar) – kalnų perėja, jungianti Afganistaną ir Pakistaną. Yra Spingharo kalnagūbryje, 1070 m aukštyje. Ilgis 53 km, plotis 15-130 m. Aukščiausias perėjo taškas yra Pakistano teritorijoje, 5 km iki sienos.
Perėja prasideda nuo Pakistano miesto Džamrudo (491 m), apie 15 km į vakarus nuo Pešavaro. Perėja nutiestas geležinkelis, einantis nuo Pakistano pusės link sienos, taip pat Pešavaro-Kabulo automobilių kelias. Kelias tęsiasi 48 km iki Afganistano miesto Torchamo, kur perėja baigiasi. Kelią britai nutiesė 1879 m., o geležinkelio atšakos nuo Džamrudo iki Landikotalo tiesimas užtruko 6 m. ir buvo pabaigtas 1925 m.
Chaibero perėja žinoma nuo gilios senovės, šia perėja ėjo šilko kelias, tai buvo svarbiausia jungtis tarp Centrinės ir Pietų Azijos. Šia perėja žygiavo Aleksandro Makedoniečio, Čingischano armijos, pro Chaibero perėją į Pietų Aziją veržėsi musulmonų kariuomenės, tiurkų ordos. Britų imperijos valdymo Indijoje laikotarpiu Chaibero perėja naudotas trijuose karuose su Afganistanu 1838-42, 1878-80 ir 1919 m. Perėjos šlaituose išsidėstę paminklai ir fortai, kuriuos britai pastatė tuo laikotarpiu.
Darmštatis

Atradimas

Darmštatis sukurtas 1994 metais lapkričio mėnesio 9 dieną Sunkiųjų jonų tyrimo centre (Gesellschaft für Schwerionenforschung, GSI) Darmštate (Vokietija). Jį sukūrė Peteris Armbrusteris ir Gotfrydas Münzenbergas, vadovaujami prof. Sigurdo Hofmanno. Keturi šio elemento atomai buvo aptikti vykstant branduolinei sintezės reakcijai, kurią sukėlė švino-208 bombardavimas nikelio-62 jonais.
Vaiduoklis

Vaiduoklis (dar kitaip žinomas kaip šmėkla, vėlė, dvasia, bildukas, šešėlis, pamėklė, fantomas, poltergeistas ar spektras) – būtybė, tautosakoje apibūdinama kaip po pasaulį klaidžiojanti mirusiojo vėlė. Tačiau tai gali būti ne tik žmogaus, bet kartu ir gyvūno dvasia. Vėliosakoje šios būtybės būna labai įvairios: vieni vaiduokliai nuožmūs ir piktanoringi, kiti – geraširdiški, išmintingi; vieni panašūs į gyvus žmones, kiti – permatomi ir iškraipyti, o dar treti – beformiai, tamsesni už tamsą. Dėl šios priežasties yra labai sunku sukurti vieningą apibūdinimą visiems vaiduokliams.
Bandymas susisiekti su mirusiųjų dvasiomis vadinamas spiritizmo seansu; rečiau – nekromancija. Yra ištisa virtinė religinių papročių, susietų su dvasiomis. Vienas žinomiausių tokių papročių – egzorcizmas. Manoma, jog vaiduokliai yra prisirišę prie tam tikros vietos ar žmonių.
Dauguma mokslininkų sutinka, jog vaiduokliai – fikcija. Šmėklų egzistavimas negali būti paneigtas ar įrodytas ir nepaisant begalės mokslinių tyrimų – nėra jokių konkrečių įrodymų, jog vaiduokliai iš tiesų egzistuoja. Dėl šios priežasties vaiduoklių medžioklė yra laikoma pseudomokslu.
Tur Bielsk Podlaski

Istorija

Įkurtas 1923 metais. Tuo pačiu pavadinimu vadinasi ir futbolo ir krepšinio klubai. Spalvos – mėlyna, balta ir geltona. Futbolo klubas (2011–2012) metų sezone žaidžia IV Lenkijos futbolo lygos, Palenkės divizione. 1923 m. vadinosi Legia Bielsk Podlaski. 1926 m. BKS (Bielski Klub Sportowy) Bielsk Podlaski, 1929 m. Strzelec Bielsk Podlaski, 1937 m. KS Rezerwa Bielsk Podlaski. 1959, 1960, 1960–1961, 1961–1962 ir 2009–2010 sezonų metu žaidė III lygoje. Krepšinio klubas 2011–2012 m. sezone žaidė II Lenkijos krepšinio lygoje. 2009–2010 m. sezone žaidė I Lenkijos krepšinio lygoje.
Spalvingosios papūgos

Išvaizda

Tai geros skrajūnės. Jų uodega žymiai ilgesnė nei sparnai. Vidurinės vairuojamosios plunksnos ilgesnės už kraštines ir į galą susiaurėja. Snapas raudonas.

Paplitimas

Paplitusios Australijoje.

Gyvenimo būdas

Gyvena stepėse ir savanose. Maitinasi įvairių krūmų ir žolių sėklomis.
Martynas Vainilaitis

Biografija

Gimė valstiečių šeimoje. 1940–1953 m. mokėsi Mergežerio, Varėnos, Griškabūdžio mokyklose. 1957 m. baigė Lietuvos valstybinės konservatorijos Teatrinį fakultetą, įgijo aktoriaus specialybę.
Porą metų dirbo aktoriumi tuometiniame Kapsuko dramos teatre. 1955–1957 m. dirbo žurnalų „Žvaigždutė“, 1958 m. „Moksleivis“, 1959–1960 m. laikraščio „Lietuvos pionierius“ redakcijose, 1965–1966 m. respublikinėje bibliotekoje.
Nuo 1965 m. rašytojas profesionalas. 1973–1995 m. žurnalo „Genys“ redaktoriaus pavaduotojas. Vasaromis gyveno ir kūrė Vaitakarčmio (Varėnos raj.) kaime. Palaidotas Mergežerio kapinėse.

Kūryba

Dar studijų metais pradėjo spausdinti eilėraščius periodikoje. 1960 m. išleido pirmąją knygą – eilėraščių rinkinį „Vyturiai palydi plūgą“. Tai pirma ir vienintelė jo knyga, skirta suaugusiesiems. 1963 m. pasirodė pirmas eilėraščių rinkinys vaikams „Pupų pėdas“. Poeto knygose atskleidžiamos geriausios lietuvių poezijos vaikams ypatybės: jautrus melodingumas, vaizdo ir jausmo gyvumas, personifikacijų patrauklumas, lyrizmas, humoras, tautosakos ir mitologijos elementai.
1976 m. už rinktinę „Mano volungėlė“ paskirta valstybinė premija. 2003 m. knyga „Sidabrinė kultuvėlė“ pripažinta geriausia metų poezijos knyga vaikams. 2003 m. birželio 25 d. prezidentas Rolandas Paksas apdovanojo Vytauto Didžiojo ordino Karininko kryžiumi.
Zičiujfalu

Istorija

Zičiujfalu šaltiniuose minimas nuo 1239 m.
Sanhadži

Sanhadži – viena didesnių berberų genčių sąjungų, gyvenusių kartu su zenata ir masmudų gentimis Magrebe.

Istorija

Ši klajoklių gentis pamažu išplito į Sacharos dykumos gilumą ir pasiekė net Senegalo pietus. Čia VIII a. viduryje Sanhadži genties šaka Lemtunai įkūrė galingą Almoravidų imperijos valstybę.
Islamą Sanhadži priėmė IX a. ir pradėjo šventą karą su Sudano negrais. XI a. viduryje kartu su Almoravidais dalyvavo Magrebo ir Andalūzijos užkariavime.
Šiaurės Lietuva (savaitraštis)

Šiaurės Lietuva – tautiškos minties visuomeninis, iliustruotas savaitinis laikraštis, ėjęs nuo 1930 m. vasario 14 d. iki 1933 m. gruodžio 24 d. Šiauliuose.

Istorija

Leido Lietuvių tautininkų sąjungos Šiaulių apskrities komitetas. Redakcija buvo įsikūrusi Aušros al. 17, nuo 1931 m. Varpo g. 18, 1932 m. – Pagyžių g. 98, vėliau Aušros al. 15. Spausdino B. Fridmano spaustuvė bei Vilties spaustuvė Šiauliuose. Tiražas 1933 m. – 3000 egz. 1934 m. „Šiaurės Lietuva“ sujungta su laikraščiais „Biržų žinios“, „Mūsų balsas“ ir „Mūsų kraštas“, buvo leidžiamas laikraštis „Mūsų kraštas“.
Informavo apie Šiaulių apskrities, Lietuvos ir pasaulio įvykius. Bendradarbiavo Vytautas Alantas-Jakševičius, J. Baltrušis, J. Kutra, Jonas Minius, J. Pladis, Juras Arnas Šaltenis, Juozas Šiaučiūnas, Jonas Vedegys, Aleksandras Vitkauskas ir kt.
Jungtinių Tautų Ekonominė ir socialinė taryba

Jungtinių Tautų Ekonominė ir socialinė taryba (dažnai žinoma pagal anglišką sutrumpinimą ECOSOC) yra vienas iš šešių pagrindinių Jungtinių Tautų organų, įsteigtas kartu su JTO 1945 m. Ji koordinuoja ekonominę ir socialinę veiklą, kurią vykdo 14 Jungtinių Tautų specializuotųjų agentūrų, 10 funkcinių komisijų ir penkios regioninės komisijos. ECOSOC veikia kaip pagrindinis forumas tarptautinių ekonominių ir socialinių klausimų aptarimui bei sprendimų priėmimui.
Tarybai priklauso 54 valstybių atstovai, kurie kasmet renkasi į keturias savaites trunkančią sesiją, vykstančią arba Niujorke, arba Ženevoje.

Narystė

Tarybai priklauso 54 valstybės, išrenkamos Generalinės Asamblėjos trejų metų laikotarpiui. Vietos taryboje padalintos pagal geografinį suskirstymą: 14 skiriama Afrikos valstybėms, 11 – Azijai, 6 – Rytų Europai, 10 – Lotynų Amerikai ir Karibams, 13 – Vakarų Europai, Šiaurės Amerikai ir Okeanijai.
Val d'Orča

XIX a. geležinkelis

Slėnį kerta XIX a. geležinkelio linija. Jos garvežiai, stotelės ir bėgiai buvo atkurti ir turizmui funkcionuoja iki šiol. Geležinkelis jungia mažus Ašano ir Monte Atiko miestelius.

DOC vynuogynai

Val d’Orča slėnio vynuogynuose auginamos vynuogės, iš kurių spaudžiamas Sangiovese ir Trebbiano veislės vynas. Šie vynuogynai auginami ir tikrinami kokybės ženklo „Denominazione di origine controllata“. Tokį raudoną vyną bent 60 procentų turi sudaryti Sangiovese veislė, kita dalis gali būti Abrusco veislės ar kitos. Sausą baltą vyną ir Vin Santo sudaro mažiausiai 50 procentų Trebbiano veiaslės vynuogių. Visi „Denominazione di origine controllata“ paženklinti vynuogynai turi sudaryti ne daugiau 10 tonų hektare, o galutinio produkto minimalus alkoholio stiprumas turi būti 12 procentų.
Bergkamenas

Istorija

Bergkamenas įkurtas 1966 m., sujungus keletą angliakasių gyvenviečių.
Filipas Bonoskis

Filipas Bonoskis (tikroji pavardė Baranauskas, angl. Phillip Bonosky, 1916 m. kovo 7 d. Dukesnas, Pensilvanijos valstija) – JAV lietuvių rašytojas.

Biografija

Kilęs iš lietuvių emigrantų šeimos. Mokytojavo, dirbo profsąjungose, 1947-1964 m. „Mainstream“, 1964-1968 m. JAV komunistų partijos savaitraštyje „The Worker“. 1959 m., 1960 m., 1965 m. lankėsi Lietuvoje.
Parašė sociologizuotų romanų, apsakymų (lietuvių k. rinkinys „Iškyla“ 1969 m.), apybraižų apie socialstines šalis, publicistinių straipsnių. Kūrinių išversta į rusų, lenkų, vokiečių, čekų kalbas.
Raudonskardžio atodanga

Raudonskardžio atodanga – – valstybės saugomas geologinis gamtos paveldo objektas Ventos regioniniame parke Akmenės rajone, Papilės miestelio rytiniame pakraštyje, dešiniajame Ventos upės krante. Skardžio lankas ties upės vingiu nutolęs vos 50 m nuo artimiausių gyvenamųjų namų. Priklauso Mažeikių miškų urėdijos Papilės girininkijos (kv. Nr.640 skl. Nr.5) teritorijai. Pasiekiama iš Raudonskardžio gatvės (yra informacinės rodyklės, stendas).
Raudonskardžio atodanga – valstybinis geologinis gamtos paveldo objektas, paskelbtas saugomu Lietuvos Respublikos aplinkos ministro 2015 m. sausio 9 d. įsakymu Nr. D1-19. Ji unikali savo reta atvira Nemuno apledėjimo Baltijos stadijos Vidurio Lietuvos fazės ledyno nuogulų atodanga. Turi didelę mokslinę, pažintinę, turistinę, rekreacinę vertę. Perspektyvi tolimesniems moksliniams morenų litostratigrafiniams tyrimams. Atodanga yra vertinga ir kaip kraštovaizdžio objektas, gerai demonstruojama, nuo jos atsiveria gražus vaizdas į Ventos slėnio terasas. Ši atodanga dažnai lankoma tiek Lietuvos, tiek ir užsienio geologijos mokslo specialistų.

Geologija

Atodanga atidengia iki pat moreninės lygumos paviršiaus viršutinius kvartero nuogulų sluoksnius, apatiniai yra paslėpti po deliuviu.
Po 0,3 metro dirvožemio sluoksniu slūgso raudonas karbonatingas moreninis priemolis. Jis purus, dar nesusigulėjęs ir turi abliacinės morenos, kuri liko sutirpus šiame rajone paskutiniojo Nemuno apledėjimo Baltijos stadijos Vidurio Lietuvos fazės ledynui, požymius. Po ja yra kitas taip pat raudonos spalvos moreninis priemolio sluoksnis.
Gargždo ilgųjų ašių matavimų duomenys rodo, kad ašys moreniniame priemolyje yra ištysusios daugiausiai iš šiaurės rytų į pietų vakarus. Galima teigti, kad suklojęs šį morenos sluoksnį, ledynas į Ventos vidurupio moreninę lygumą čia atslinko iš šiaurės rytų, tai yra iš Šiaurės Lietuvos glaciodepresinio duburio, atsiskirdamas nuo Vidurio Lietuvos ledyninės plaštakos. Gargždo petrografinėje sudėtyje vyrauja devono periodo dolomitai.
Akivaizdu, kad morena šioje vietoje buvo suklota Nemuno apledėjimo Baltijos stadijos Vidurio Lietuvos fazės ledyno. Giliau 7,5 metro slūgso pilkas priemolis su gausiu gargždu. Gargždo ilgųjų ašių matavimai ryškiai rodo, kad ledynas nuguldęs šį moreninį priemolio sluoksnį plito iš rytų į vakarus. Gargždo petrografinėje sudėtyje vyrauja vietinės kilmės klintys. Šis sluoksnis yra priskirtinas Nemuno apledėjimo Baltijos stadijos Pietų Lietuvos fazės ledynui.
Aurelijus Skarbalius

Biografija

Aurelijus Skarbalius žaidė Kauno „Bangos“, Vilniaus „Žalgirio“ klubų komandose, vėliau Kauno „Inkaro“ komandoje. 1995 metais UEFA Taurėje Kauno „Inkaras“ susitiko su Danijos Brøndby IF klubu. Po šio susitikimo Aurelijus Skarbalius buvo nupirktas į Brøndby IF klubą. 1995–1996, 1996–1997, 1997–1998 m. sezonais tapo Danijos čempionu, nors per visus 3 sezonus tesužaide 17 rungtynių. 1997–1998 metų sezone Aurelijus padėjo klubui patekti į UEFA Čempionų lygos grupių etapą, kur jam teko gintis prieš tokias žvaigždes kaip David Beckham ir Luís Figo. 2000–2001 metų sezone Skarbalius iš 33 klubo rungtynių sužaidžia 28, 2001–2002 m. sezone jis įmuša vienintelius 2 savo įvarčius atstovaudamas Brøndby IF klubui – 1 lygos rungtynėse, 1 Čempionų lygos atrankoje. Išrenkamas 2002 metų geriausių Brøndby IF klubo žaidėju.
2002 metų vasarą atvykus naujam treneriui Michael Laudrup Aurelijus praranda vietą pagrindinėje sudėtyje. 2004–2005 sezono pabaigoje paskolinamas Herfølge BK klubui. Herfølge BK klubui iškritus iš Danijos aukščiausios lygos Skarbalius grįžta į Brøndby IF klubą. 2005 m. gruodžio 31 d. Klubas nutraukė kontraktą su Skarbaliumi ir jis tapo žaidžiančiu Herfølge BK klubo treneriu.
2011 m. spalio 24 d. A. Skarbalius pasirašė vienerių metų sutartį su Brøndby IF klubu, vėliau ji buvo pratęsta dar dviem.
2016 m. kovo pradžioje tapo Brøndby IF vyr. treneriu iki sezono pabaigos, po to kai savininkas Jan Bech Andersen, prisdengdamas slapyvardžiu klubo fanų puslapyje neigiamai pasisakė apie buvusį trenerį Thomas Frank.
2017 m. rugpjūčio pradžioje tapo Utenos Utenio akademijos techniniu vadovu. 2017 m. lapkričio pabaigoje tapo Vilniaus „Žalgirio“ klubo vyr. treneriu, su kuriuo pasirašė trejų metų sutartį. 2018 m. birželio gale buvo atleistas iš vyr. trenerio pareigų.
2018 m. gruodžio pabaigoje tapo FK Trakų vyr. treneriu. Liepos 18 d. pranešta, kad treneris paliko „riterius“.
Danutė Einikienė-Dovydėnaitė

Danutė Einikienė-Dovydėnaitė (g. 1926 m. spalio 13 d. Ramygaloje, Panevėžio raj.) – choro dirigentė ir pedagogė.

Biografija

Tėvas Romualdas Dovydėnas (1896–1946), vargonininkas ir chorvedys, buvo baigęs Klaipėdos konservatoriją, vargonininkavo Čedasuose, Palėvenėje ir Ramygaloje. Chorus parengdavo dainų šventėms Kaune ir Klaipėdoje. 1945 m. bolševikų ištremtas į Sibirą, kur ir mirė. Jo dukterys Danutė ir Dalia tapo muzikos pedagogėmis ir chorvedėmis.
Danutė, baigusi Ramygalos gimnaziją, 1946 m. įstojo į Vilniaus universitetą ir muzikos mokyklą. Atidarius Vilniuje konservatoriją, daugiau muzikoje pažengę moksleiviai tapo studentais. 1947–1952 m. Danutė choro dirigavimą studijavo Vilniaus ir Lietuvos valstybinėje konservatorijoje (dėst. V. Žiliaus, doc. A. Budriūno ir doc. K. Kavecko klasės). Studijuodama vadovavo Vilniaus miesto vokaliniams ansambliams ir Miškų technikumo vyrų chorui.
1952–1954 m. Šiaulių muzikos mokyklos choro dirigavimo metodinės komisijos pirmininkė, dėstytoja ir moksleivių choro studijos vadovė. 1954–1984 m. Vilniaus J. Tallat-Kelpšos aukštesniosios muzikos mokyklos choro dirigavimo ir kitų disciplinų dėstytoja, kurį laiką buvo moksleivių choro studijos chormeisterė, Vilniaus kultūros mokyklos ir Vilniaus valstybinio pedagoginio instituto Muzikos katedros dėstytoja. Per 32 pedagoginio darbo metus mokyklose išugdė daugiau kaip 80 jaunųjų chorvedžių, buvo Šiaulių miesto dainų švenčių dirigentė ir 1960 m. respublikinės dainų šventės konsultantė.
Sesuo Dalia Dovydėnaitė-Vilbrantienė taip pat kvalifikuota chorvedė ir pedagogė – ilgametė Vilniaus J. Tallat-Kelpšos aukštesniosios muzikos mokyklos choro dirigavimo dėstytoja.

Šaltinis

Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999. Informacijos publikavimui gautas žodinis autoriaus leidimas.
Jurgis Byla

Jurgis Byla (1890 m. vasario 3 d. Geišiuose, Jurbarko raj. – 1947 m. kovo 28 d. Uchtos lageris, Komija) – Lietuvos karinis veikėjas, pulkininkas, teisininkas, lietuvių spaudos, visuomenės ir politinis veikėjas.

Biografija

Baigęs Skirsnemunės pradžios mokyklą, mokėsi Palangos progimnazijoje, Kauno gimnazijoje, 1909–1914 m. studijavo Petrapilio universitete, 1926 m. baigė teisę Lietuvos universitete.
Nuo 1907 m. – Lietuvos socialdemokratų partijos narys. 1914–1917 m. per Pirmąjį pasaulinį karą Rusijos imperijos kariuomenės karininkas.
1917 m. rugsėjo mėn. dalyvavo Rusijos lietuvių seimo darbe. Jo pavedimu su V. Bielskiu, J. Tumu, A. Graurogku, J. Jankausku ir A. Voldemaru atstovavo Lietuvai Pavergtųjų tautų kongrese Kijeve.
1919–1926 m. tarnavo Lietuvos kariuomenėje, iš pradžių Generalinio štabo Vietinės kariuomenės dalies viršininkas, vėliau daugiausia teisininkas. 1919 m. birželio – gruodžio 30 d. brigados vadas. 1920–1922 m. – krašto apsaugos ministro padėjėjas. 1924–1926 m. – karo prokuroras. 1926 m. pulkininkas.
Nuo 1926 m. rugsėjo mėn. Kauno apygardos teismo prokuroras, 1933–1940 m. Vyriausiojo Tribunolo teisėjas. 1936–1940 m. Valstybės Tarybos narys. 1934 m. parengė Vyriausiojo tribunolo 1924–1933 m. visuotinių susirinkimų nutarimų rinkinį.
Bendradarbiavo laikraščiuose ir žurnaluose „Lietuvos žinios“, „Socialdemokratas“, „Mūsų žinynas“, „Kardas“, 1933–1940 m. redagavo žurnalą „Teisė“.
TSRS okupavus Lietuvą, 1940 m. spalio 1 d. atleistas iš Valstybės Tarybos. 1941–1944 m. advokatas. 1944 m. liepos mėn. NKVD suimtas, 1946 m. lapkričio mėn. LTSR Aukščiausiojo Teismo nuteistas ir išvežtas į Uchtos lagerį.
Juodežeriai (Lenkija)

Istorija

Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. 1975-1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.
MIMO

MIMO istorija

Pirmos mintys šioje srityje (daugelio antenų sistemų panaudojime) buvo išsakytos A. R. Kaye ir D. A. George (1970) bei W. van Etten (1975, 1976). Jack Winters ir Jack Salz, dirbdami Bell Laboratories kompanijoje, 1984 ir 1986 parašė keletą straipsnių apie MIMO technologijos panaudojimo galimybę.

Principinės technologijos

Arogyaswami Paulraj ir Thomas Kailath pasiūlė ir užpatentavo erdvinio sutankinimo (angl. spatial multiplexing) koncepciją panaudojant MIMO 1993 metais. 1996 metais, Greg Raleigh ir Gerard J. Foschini sumanė patobulinti MIMO: kelias siuntimo antenas prijungti prie to paties siųstuvo. Taip buvo padidintas ryšio efektyvumas. 1998 Bell Labs kompanija buvo pirmoji, kuri pademonstravo erdvinio sutankinimo prototipą “spatial multiplexing (SM)”.

Pritaikymo sferos

2001 metais rinkoje pasirodė Iospan Wireless sukurta MIMO-OFDMA technologija, kuri panaudojo tiek „diversity” kodavimą, tiek ir erdvinį multipleksavimą. 2006 metais keletas žymių pasaulio kompanijų (Beceem Communications, Samsung, Runcom Technologies ir kt.) pritaikė MIMO-OFDMA pagrįstus sprendimus kuriant IEEE 802.16e standartą, reglamentuojantį plačiajuostį bevielį IP paketinį tinklą, verslo segmente geriau žinoma kaip “WIMAX”. Galima teigti, jog visos ateities (pvz.: ketvirtos kartos) mobilios telekomunikacijų sistemos dirbs naudojant MIMO.
Irma Grebzdė

Biografija

Mokėsi Aucės pradžios mokykloje, 1930 m. baigė Rygos 2-ąją gimnaziją. Nors domėjosi filosofija ir istorija, bet įstojo į Latvijos universiteto žemės ūkio fakultetą. 1935 m. baigusi studijas dirbo laikraščių „Rīts“ ir „Brīvā zeme“ redakcijose. Dėl silpnos sveikatos persikėlė į Daugpilį, dirbo laikraštyje „Daugavas Vēstnesis“. 1940 m. mokytojavo Malnavos vidurinėje mokykloje, vėliau persikėlė į Jelgavą. Ten pradėjo rašyti, 1944 m. išleido pirmąją knygelę 1944 m. pasitraukė į Vakarus. Nuo 1948 m. gyveno Kanadoje.

Kūryba

Apsakymuose ir romanuose vaizduojami ikikarinės Latvijos įvairūs visuomeniniai sluoksniai – latvių gyvenimas Kanadoje, būdinga religinė, etinė problematika. Parašė atsiminimų.