google/wiki40b huggingface dataset:
Andreso Ibanjeso provincija

Istorija

Andreso Ibanjeso provincija buvo įkurta kartu su Santa Kruso departamentu 1826 sausio 26 d. Provincija įpavadinta Bolivijos politiko Andrés Ibáñez garbei. Iki 1944 gruodžio 6 d. provincija buvo vadinama Cercado.

Geografija

Šiaurėje Andreso Ibanjeso provincija ribojasi su Ignasijaus Varneso ir Saros provincijomis, šiaurės vakaruose su Ičilo provincija, pietvakariuose su Floridos provincija, pietryčiuose su Kordiljeros provincija, rytuose su Čikitoso provincija.
Provincija įsikūrusi Andų kalnų papėdėse. Didžiausios teritoriją kertančios upės - Grandė (arba Guapay) rytinėje dalyje ir Río Piraí centrinėje provincijos dalyje.
Provincijai būdingas pusiau drėgnas tropinis klimatas. Liepos-rugpjūčio mėnesiais provincijoje būna sausra, kiti mėnesiai pasižymi gausiais krituliais, kurių maksimumas iškrenta sausio mėnesį. Vidutinė metinė temperatūra 23.9 °C.
Sui Northern Gas Pipelines Limited FC Lahore

Istorija

Klubo ištakos siekia ? m.
Bad Mergentheimas

Istorija

Mergenthaimas minimas kronikose jau 1058 m., kaip grafų Hohenlochų rezidencija. Ši giminė didesnę savo žemių, esančių aplink Mergenthaimą, dalį XIII amžiuje padovanojo Teutonų ordinui. 1340 m. Mergenthaimas gavo miesto teises. 1525 m., sekuliarizavus Teutonų ordiną Prūsijoje, Mergenthaimas tapo didžiojo magistro rezidencija, ir ja išliko iki 1809 m., kai Napoleonas galutinai paleido ordiną.
Patilčių Šv. Petro Išvadavimo bažnyčia

Istorija

Kunigo J. Danieliaus rūpesčiu 1920 m. įkurta Patilčių parapija (iš dalies Daukšių, Igliaukos, Marijampolės parapijų kaimų). Pastatyta laikina bažnyčia, klebonija, ūkiniai trobesiai. Vėliau šventorius aptvertas gulsčių lentų tvora, pastatyta stulpinė varpinė. Po Antrojo pasaulinio karo bažnyčiai pristatytas bokštas.
Dar 1940 m. buvo parengtas projektas čia statyti naują, mūrinę bažnyčią, nes senoji medinė buvo tik laikina. Parapijiečiai rengėsi statyti naują bažnyčią, nupirko statybinių medžiagų, bet sovietinės valdžios nurodymu jos buvo panaudotos statant mokyklą. 
Senoji bažnyčia buvo nugriauta, nes padarius ekspertizę komisija nusprendė jos neberemontuoti. Maldoms buvo pritaikyta paremontuota senoji klebonija. Patilčių parapiją aptarnavo klebonas Juozas Pečiukonis. 2009-2010 m. buvo pastatyta nauja, šiuolaikinių formų mūrinė bažnyčia.
Naujosios bažnyčios projektą sukūrė architektas Arūnas Lukoševičius. Jos pamatai buvo pašventinti 2009 m. birželio mėn. Jų įrengimui panaudoti akmenys iš 1905 m. pradėtos, bet 1915 m. vokiečių sugriautos Zapyškio bažnyčios. Per pusmetį iškilo sienos ir langai. Pirmosios pamaldos vyko dar statomoje bažnyčioje per šv. Kalėdas ir 2010 m. per šv. Velykas.

Architektūra

Senoji bažnyčia buvo tradicinio gyvenamojo namo formos, stačiakampio plano, vienabokštė.
Kipras olimpinėse žaidynėse

Istorija

Kipro nacionalinis olimpinis komitetas įkurtas 1974 m., bet tarptautinis olimpinis komitetas jį pripažino tik 1978 m.
1980 m. vasarį Kipras debiutavo 1980 m. žiemos olimpinėse žaidynėse, kuriose šaliai atstovavo trys kalnų slidininkai. Kipras per visą savo istoriją žiemos olimpinėse žaidynėse dalyvavo tik kalnų slidinėjimo varžybose.
1980 m. liepą Kipro Respublika pirmą kartą dalyvavo vasaros olimpinėse žaidynėse. Kipro atstovai vasaros žaidynėse dažniausiai pasirodo buriavimo, sportinio šaudymo, dziudo, lengvosios atletikos varžybose.
2008 m. Kipras per plauką nelaimėjo savo pirmojo olimpinio medalio. Vyrų apvaliosios aikštelės sportinio šaudymo rungtyje Antonis Nikolaidis tik po trijų papildomų peršaudymo etapų nusileido bronzos medalį laimėjusiam prancūzui Anthony Terras. 2012 m. Londone vykusiose olimpinėse žaidynėse šalis iškovojo savo pirmąjį olimpinį medalį – sidabrą vyrų Laser klasės burlaivių varžybose pelnė Pavlos Kontides.
Panaros mūšis

Priežastys

Žinios apie tai, kad Merkinės valsčiaus Kibyšių kaime dislokuota didelė partizanų grupė, NKVD pasiekė iš keturių partizanų sulaikytų ir vėliau paleistų reguliariosios armijos kareivių. Partizanų nakvynės vieta vasario 27-28 d. ir tolimesni veiksmai sužinoti iš vietos gyventojų.

Eiga

1945 m. vasario 28 d. ryte, 4 val., 298-tasis NKVD šaulių dalinys patraukė į Panaros mišką persekioti partizanų. Po pusvalandį trukusio susišaudymo prie Panaros miško partizanai buvo išstumti link Vilkiautinio. NKVD sekė partizanus dar 8 km. Partizanai, sulaukę pastiprinimo, atsitraukė į mišką. Vilkiautinyje partizanų daliniai buvo užėmę pozicijas ir surengė pasalą. Sutemus NKVD pajėgos iš puolimo perėjo į gynybą ir atsitraukė.
Baltromiškės sentikių cerkvė

Istorija

XVIII a. 2-ojoje pusėje kaime įsikūrė sentikiai.
1907 m. užregistruota Baltromiškės sentikių bendruomenė („obščina“).
1909 m. kaimas priklausė Vilkmergės apskričiai (Kauno gubernija), jame buvo medinė cerkvė. Buvo planuojama pastatyti akmeninę šventovę, tačiau sutrukdė Pirmasis pasaulinis karas.
1937 m. parapijai priklausė apie 1 500 tikinčiųjų, dabar telikę apie 50.
Bendruomenės kapinės yra Kuniškiuose.
Nordisk familjebok

Nordisk familjebok – visuotinė enciklopedija švedų kalba.
Apimtis – 20 tomų. Pirmasis leidimas pasirodė 1876–1899 m. Antrasis (36 t.) išleistas 1904–1926 m. Kiti leidimai buvo išleisti iki 1957 m.
Senieji leidimai yra viešo naudojimo; jie yra digitalizuoti (žr. Runebergo projektas).
Blaind Riveris

Istorija

Blaind Riveris susikūrė XIX a. kaip kailių prekybos centras prie svarbaus kelio. Vėliau suklestėjo medienos pramonė, taip pat pradėtas kasti varis. Tačiau po gaisro 1948 m. medienos pramonė žlugo. Nuo XX a. vid. tapo urano gavybos centru.
Jonavos rajono savivaldybės viešoji biblioteka

Jonavos rajono savivaldybės viešoji biblioteka - biblioteka Jonavos rajone. Adresas: Žeimių g. 9, Jonava, LT-55158. Internetinis puslapis: http://jonbiblioteka.lt/lt/

Istorija

1939 m. (dab. Prezidento gatvėje) buvo įsteigta Jonavos valstybinė viešoji biblioteka.
1941 m. prasidėjus Antrajam pasauliniam karui, biblioteka buvo uždaryta, knygų fondas sunaikintas.
1945-1946 m. biblioteka buvo atkurta.
1950 m. tapo rajonine biblioteka (Jonavai tapo rajono centru).
1952 m. perkelta į buvusias vaistinės patalpas (Kauno g.).
1992 m. Jonavos rajono centrinė biblioteka persikėlė į dabartines patalpas.

Vadovybė

Direktorė - Skirmutė Gajauskaitė, direktorės pavaduotoja - Dalia Plaktonienė.
Paprastasis strepetys

Savybės

Nugara apvali, tamsiai pilka. Šonai pilkšvai mėlyni arba gelsvi, pilvas sidabriškas. Nugarinis ir uodeginis pelekai pilki, o kiti gelsvi arba oranžiniai. Nugarinis prasideda šiek tiek į priekį nuo pilvinių pelekų pamatų vidurio. Analinio viršūnė dažniausiai įlinkusi. Uodeginis pelekas ilgas. Šoninėje linijoje – žvynai. Burna pusiau apatinė, jos viršūnė viename lygyje su akies apatiniu kraštu. Rykliadančiai lygūs, jų dažniausiai būna 2,5-5,2.
Strepečiai baikštūs, vikrūs, plauko būriais, retai pavieniui. Sunkiai sugaunami, nes greit pasitraukia iš įtartinos vietos. Auga lėtai, ypač nuo trečiųjų – ketvirtųjų gyvenimo metų. Dažniausiai esti 20–25 cm ilgio ir 50–150 g svorio, retai – apie 30 cm ilgio ir 300–400 g svorio. Subręsta 3 metų (apie 12 cm ilgio). Neršia balandžio mėn. Vislumas – 1,6-15 tūkst. ikrelių.
Minta vėžiagyviais, vabzdžiais ir jų lervomis, kirmėlėmis, augaliniu maistu, kitų žuvų ikrais ir mailiumi.
Gyvena upėse ir upeliuose, mėgsta švarų, tekantį vandenį, smėlėtą arba molingą dugną. Pasitaiko pratekančiuose ežeruose.
Ūkinė reikšmė nedidelė. Pradedamas meškerioti pavasarį, geriausiai kimba nuo rugpjūčio mėn. Sėkmingiausiai gaudomas palaidyne. Masalas – kaip kuojai. Dažnai užkimba ir ant muselinės, žvejojant kiršlius ir upėtakius.
Eidis

Istorija

Eidis įkurtas XVIII a. 2-ojoje pusėje.

Pavadinimo kilmė

Kaimo vardas fareriškai reiškia „sąsmauka“ – jis buvo įkurtas šiaurinėje sąsmaukoje tarp Eisturojaus ir Streimojaus salų.
Sebežas

Susisiekimas

Sebežas yra svarbus transporto mazgas – plentai į Maskvą, Rezeknę, Verchnedvinską, Sankt Peterburgą, Vitebską. Taip pat eina Maskvos-Rygos geležinkelis.

Architektūra

Yra Šv. Trejybės cerkvė (barokinė, pastatyta 1648 m. kaip katalikų bažnyčia), XVI a. tvirtovės liekanos. Apylinkėse gausu miškų ir ežerų, įsteigtas Sebežo nacionalinis parkas.

Istorija

Sebežas minimas nuo 1414 m. kuomet jį nusiaubė Vytauto valdoma LDK. 1535 m. kunigaikštis Ivanas Šuiskis pastatė medinę tvirtovę. Abiejų Tautų Respublikos kariuomenė miestą buvo užėmę Livonijos karo metu ir išlaikė savo sudėtyje iki valstybės padalijimų. Miesto statusas suteiktas 1772 m.
Brother E

Brother E – JAV repo stiliaus atlikėjas.
Krašto apsauga

„Krašto apsauga“ – periodinis Lietuvos Respublikos Krašto apsaugos ministerijos informacinis leidinys, rengiamas Lietuvos kariuomenės kanceliarijos Karinės periodikos redakcijoje (taip pat leidžia žurnalus „Karys“ ir „Kardas“). Leidinyje „Krašto apsauga“ yra pateikiama informacija apie tarptautinį karinį bendradarbiavimą, karių kovinį rengimą, dalyvavimą tarptautinėse operacijose, karių kultūrinį ir sportinį gyvenimą, ryšius su visuomene ir kitas Krašto apsaugos sistemos aktualijas. Leidinį spausdina Lietuvos kariuomenės Karo kartografijos centras, Domeikavoje, Kauno r. „Krašto apsauga“ įprastai leidžiama kartą per dvi savaites. Leidinio tiražas – 1100 egz. Apimtis - apie 28 psl. Leidinys platinamas nemokamai.

Istorija

Nuo 1991 m. vasario 9 d. iki 1992 m. kovo mėn. Krašto apsaugos departamentas (KAD) ir laikraščio „Lietuvos aidas“ redakcija leido laikraštį „Savanoris“.
Nuo 1992 m. balandžio 30 d. Krašto apsaugos ministerija (KAM) pradėjo leisti savaitraštį „Krašto apsauga“. Leidinio numeracija buvo perimta iš „Savanorio“, todėl pirmasis „Krašto apsaugos“ numeris buvo pažymėtas Nr. 17(44). Leidinio redakcija įsikūrė Krašto apsaugos ministerijos patalpose, Totorių g. 25/3, Vilniuje. Leidinys tuo metu buvo spausdinamas 5000 egz. tiražu.
1995 m. balandžio 25 d. Krašto apsaugos departamento penktosioms įkūrimo metinėms paminėti buvo išleistas proginis leidinio „Krašto apsauga“ numeris. Tai buvo pirmasis spalvotas savaitraščio numeris. Jame buvo pateikta veiklos kronika, pirmųjų KAD darbuotojų prisiminimai, aprašyta kariuomenės pajėgų, dalinių ir tarnybų kūrimosi istorija.
1996–2001 m. vietoj „Krašto apsaugos“ Krašto apsaugos ministerija leido svarbiausius Krašto apsaugos sistemos įvykius atspindintį „Informacinį biuletenį“.
Nuo 2001 m. gruodžio pradžios buvo pradėtas leisti naujo dizaino leidinys „Krašto apsauga“. Leidinį 1500 egz. tiražu spausdino Leidybos centro prie KAM „Senamiesčio spaustuvė“.
Nuo 2007 m. rugsėjo leidinys pradėtas spausdinti Lietuvos kariuomenės Karo kartografijos centre.
Dedpulas

Veikėjo biografija

Veidas Vilsonas susirgo vėžiu ir nebegalėjo nieko pakeisti, tik laukti mirties. Tačiau jam pasiūlė operaciją, kuri jį paverstų neįveikiamu herojumi, tačiau ir bjaurios išvaizdos žmogumi. Veidas sutiko ir po operacijos, užsidėjęs kaukę pradėjo gelbėti pasaulį.

Galios ir įranga

Dedpulas turi raudoną kostiumą, papuoštą juodais vingiais. Taip jis gali paslėpti savo bjaurų veidą ir kibti blogiukams į atlapus.

Televizija

Dedpulas taip pat pasirodė kai kuriuose animaciniuose serialuose.
JAV vyrų futbolo rinktinė

Istorija

Pirmąsias neoficialias tarptautines rungtynes JAV rinktinė žaidė dar 1885 metų lapkričio 28 d. prieš Kanados rinktinę, tačiau pirmosios oficialios rungtynės įvyko tik 1916 metais.
Pirmajame pasaulio čempionate JAV pasirodė gana sėkmingai ir iškopė į pusfinalį. Rinktinė taip pat pateko į 1934 ir 1950 metų čempionatus, tačiau čia neįveikė I etapo, o vėliau iki pat 1990 metų neįveikdavo atrankos barjero. XX a. pabaigoje – XXI a. pradžioje komanda žymiai sustiprėjo, 2002 metų pasaulio čempionate iškopė į ketvirtfinalį, o 2006 m. FIFA sudarytame komandų reitingų sąraše pakliuvo tarp 10 stipriausių komandų.
2006 metų pasaulio čempionate rinktinė pralaimėjo Čekijos ir Ganos rinktinėms, su Italija sužaidė lygiosiomis ir užėmusi trečią vietą grupėje, į aštuntfinalį nepateko.
Rugpjūčio 15

Vardadieniai

Napalys – Napoleonas – Rugilė – Sigita – Visvilas – Visvydas – Vydenė
Varėnos valsčius

Varėnos valsčius buvo pietryčių Lietuvoje. Centrai – Varėna I (iki II pasaulinio karo) ir Varėna II (iki 1950 m.). Tai vienas didžiausių šalies valsčių, užėmęs kelių dabartinių seniūnijų teritoriją.
Šukioniai (Kėdainiai)

Istorija

Šukioniai minimi nuo 1585 m. Tarybiniais metais priklausė Truskavos apylinkei.
Liudvikas Abraitis

Liudvikas Abraitis (g. 1938 m. rugpjūčio 16 d. Šiauliai) – Lietuvos energetikas, informatikas, habilituotas daktaras, profesorius.

Biografija

1960 m. baigė Kauno politechnikos institutą. Nuo 1965 m. Kauno politechnikos instituto, nuo 1990 m. Kauno technologijos universiteto dėstytojas. 1973 m. technikos mokslų daktaras, nuo 1976 m. profesorius. Nuo 1978 m. universiteto Skaičiavimo technologijos laboratorijos mokslinis vadovas.
Ludivine Sagnier

Biografija

Karjeros pradžioje dažnai buvo vadinama viena perspektyviausių Prancūzijos aktorių ir dažnai filmuodavosi pas populiarų režisierių François Ozon: „Gouttes d'eau sur pierres brûlantes“, „8 femmes“ ir „Baseinas“. Pastarasis filmas, 1960 m. filmo su Alain Delon nauja interpretacija, kuriame Sagnier didžiąją laiko dalį ekrane buvo rodoma apsinuoginusi, patraukė ir užsienio režisierių dėmesį bei suteikė galimybę vaidinti filmuose ir anglų kalba („Toothache“ 2006 m.).
2016 m. ji atliko vaidmenį Paolo Sorrentino seriale „Jaunasis popiežius“.
Sagnier buvo susižadėjusi su aktoriumi Nicolas Duvauchelle, su kuriuo susilaukė dukters Bonnie (g. 2005). Šiuo metu aktorė gyvena su režisieriumi Kim Chapiron, su kuriuo augina dar 2 dukteris: Ly Lan (g. 2009) ir Tam (g. 2014 m.).
Aktorė yra kairiarankė.
Algirdas Sabaliauskas (1949)

Biografija

1977 m. Vilniaus universiteto Istorijos fakultete baigė žurnalistikos specialybę.
1977–1993 m. Lietuvos telegramų agentūros ELTA fotokorespondentas. 1993–1995 m. laikraščio „Vakarinės naujienos“, 1995–1996 m. dienraščio „Diena“ fotokorespondentas.
Nuotraukos sporto, kultūros, karine tematika demonstruotos parodose šalyje ir užsienyje.
Lietuvos jaunimo brolybės sąjunga

Lietuvos jaunimo brolybės sąjunga (lenk. Związek Bratni Młodzieży Litewskiej) – slapta anticarinė organizacija, veikusi Vilniuje 1846–1849 metais, jos įkūrėjai yra broliai Pranciškus Dalevskis ir Aleksandras Dalevskis.

Istorija

Organizacija buvo įkurta Vilniaus gimnazijoje, jos idėjos išplito Lydoje, Naugarduke ir Minske, jai priklausė apie 200 moksleivių. Organizacijos tikslas buvo stabdyti vykdomą rusifikaciją, skatinti tautos priešinimąsi Rusijos imperijos režimui. 1848 m. per Europą nuvilnijus Tautų pavasario bangai organizacija pradėjo rengti sukilimo planus prieš carinę valdžią. Sukilimo pradžia buvo numatyta 1849 m. balandžio 4 d., tačiau kovo mėnesį organizacijos planai buvo išduoti ir visi jos nariai suimti ir ištremti į Rusijos gilumą. Liucijaus Želigovskio tėvas Gustavas taip pat priklausė šiai organizacijai.
Zinas Al Abidinas Ben Ali

Biografija

Nuo jaunų dienų dalyvavo Tuniso išvadavimo judėjime. Baigė Prancūzijos Sen Syro karo mokyklą, Šalono prie Marnos artilerijos mokyklą, studijavo JAV Merilendo ir Teksaso karo mokyklose, elektronikos inžinierius.
1964 m. grįžęs į Tunisą, buvo paskirtas Gynybos ministerijos karinės žvalgybos direktoriumi. 1974–1977 m. karinis atašė Maroke. 1977–1980 m. Nacionalinio saugumo direktorius, 1980–1984 m. Tuniso ambasadorius Varšuvoje. 1984 m. valstybės sekretorius, 1985 m. Valstybės ministras, 1986 m. užsienio reikalų ministras.
1987 m. spalio 1 d. prezidentas Habibas Bugriba jį paskyrė Ministru pirmininku, o 1987 m. lapkričio 7 d., buvo paskelbta, kad dėl sveikatos prezidentas nebegali eiti pareigų. Pasiskelbė Tuniso prezidentu. Tą pačią dieną buvo paskelbta demokratinė konstitucinė reforma.
Tęsė pirmtako provakarietišką politiką. Įgyvendinami didžiuliai automagistralių, oro uostų, gyvenamųjų namų statybos projektai, tačiau nedarbas liko svarbiausia valstybės problema. Nepaisant to, 1994, 1999 ir 2004 m. buvo vėl renkamas šalies prezidentu.
Nuo 1998 m. socialistų partijos generalinis sekretorius.
2010 m. gruodžio 18 d. Sidi Bouzido miesto gyventojai išėjo į gatves dėl niekur nedirbančio studento savižudybės, po to kai vyriausybė konfiskavo jo vaisių vežimėlį. Vėliau neramumai peraugo į riaušes dėl didėjančių maisto kainų, didelio nedarbingumo. 2010 m. sausio 14 d. buvo paskelbta nepaprastoji padėtis, po kurios atsistatydino ir paliko šalį. Sausio 17 d. buvo paskirta nauja vyriausybė. Vėliau buvo nuteistas už akių 35 metams kalėti.
Bukas ir bukesnis

Siužetas

Loidas (Jim Carrey) – kvailokas limuzino vairuotojas, gyvenantis Providenso mieste, Rod Ailende. Haris (Jeff Daniels), Loido kambariokas, dirbantis augintinių prižiūrėtoju, vairuoja furgoną, perdarytą taip, kad atrodytų kaip gauruotas šuo. Jiedu ketina atidaryti gyvūnėlių parduotuvę, kurioje prekiaus kirminais, tačiau tam reikia pinigų, kurių jie kaip ir neturi.
Kartą į oro uostą veždamas moterį vardu Meri Svenson (Lauren Holly), Loidas beprotiškai ją įsimyli, o šiai oro uosto terminale palikus lagaminą, jis nė neabejodamas nusprendžia jį sugrąžinti ir į kelionę į Kolorado miestą Aspeną įtikina vykti ir savo kambarioką. Tačiau, pasirodo, to paties lagamino ieško ir pora nusikaltėlių...
Liteino tiltas

Istorija

Dar iki miesto įkūrimo šioje vietoje buvo perkėla, jungianti Naugardo ir Vyborgo kelią važiuojantiems į Švediją. XIX a. pradžioje čia pastatytas pontoninis, o 1875 m. pagal inžinieriaus A.Struvės projektą pradėtas statyti nuolatinis tiltas.
Statybos darbai vyko sudėtingomis sąlygomis: Nevos gylis šioje vietoje – net 24 metrai, pakrantėje gruntas – minkštas molis. Vienos atramos vietoje rasta nuskendusi barža su akmenimis, kitos – didžiulis riedulys. Avarijų metu žuvo keliasdešimt statybininkų.

Konstrukcija

Tiltą statant naudotos naujos tuo laiku technologijos. Plieno tvirtumas leido pusantro karto, palyginus su prieš tai statytu Nikolajaus (Blagoveščensko) tiltu, padidinti atstumą tarp atramų. Atramas jungė jungė metalinės kniedytos arkinės 53,25 m, 65,77 m, 74,55 m, 67,97 m ir 53,04 m. ilgio angos. Vienos angos svoris buvo maždaug 6550 tonų. Šeštoji 21,3 m ilgio anga buvo pasukama, ją atidarius galėjo plaukti didesni laivai. Ant vertikalios ašies pritvirtintą sparną per 20 min. pasukdavo aštuoni darbininkai (vėliau įrengta 36 a.j. galingumo vandens turbina).
Kesonai tilto atramoms statybos metu buvo didžiausi Rusijoje – 462,3 m². Atramos užpildytos butobetonu, apdailintos rožiniu granitu.
Tilto plotis tarp turėklų buvo 24,43 m (važiuojamoji dalis – 17,04 m). Turėklai išlieti iš ketaus pagal arch. K. Rachau projektą. Kiekvienos sekcijos centre pavaizduotas kartušas su miesto herbu – susikertantis skeptras, jūrinis ir upinis inkaras dviejų undinių rankose.
Liteino tiltas buvo pirmasis pasaulyje nuolatinis tiltas, apšviestas elektriniais šviestuvais.
1966–1967 m. tiltas rekonstruotas: ant senųjų atramų buvo sumontuotos 2500 tonų sveriančios plieninės sijos, pakeistos metalinės atramų konstrukcijos bei žibintai, po tiltu paupyje įrengti pėsčiųjų takai laiptai link vandens bei dviejų lygių transporto nuvažiavimas. Besisukanti anga pakeista į pakeliamą ir sumontuota gilesnėje upės vietoje. 50 metrų ilgio ir 3200 tonų sveriantis pakeliamasis sparnas šiuo metu – sunkiausias pasaulyje. Jis per dvi minutes pakyla 67 laipsnių kampu.
Rekonstrukcijos metu važiuojamoji dalis praplėsta dešimčia metrų, į abi puses galima važiuoti trimis eismo juostomis.
Vladas Urbanavičius

Biografija

1977 m. baigė Vilniaus dailės institute skulptūros specialybę.
Nuo 1983 m. Lietuvos dailininkų sąjungos narys.
Robert Delaunay

Biografija

Roberas Viktoras Feliksas Delonė gimė 1885 m. balandžio 12 d. Paryžiuje. 1902 m. pradėjo mokytis teatro dekoracijų studijoje Belvilyje, Paryžiaus priemiestyje, 1903 m. pradėjo tapyti ir 1904 m. pradėjo eksponuoti savo kūrinius. 1904 ir 1906 m. jo kūriniai buvo eksponuoti Paryžiaus Rudens salone. R. Delonė nuolat iki 1914 m. eksponavo Nepriklausomųjų parodose. Jo draugais tapo Anri Ruso ir Žanas Metsenžė. Jis studijavo E. Ševrelio spalvų teorijas ir 1905−1907 m. tapė neoimpresionistine maniera. Buvo paveiktas P. Sezano kūrybos. 1907−08 m. atliko karinę tarnybą, susipažino su kubistiniais kūriniais. Apie 1909 m. R. Delonė pradėjo išvystyti nuosavą tapybos stilių, pirmą kartą nutapė Eifelio bokštą.
1910 m. R. Delonė vedė tapytoją Sonją Terk, kuri jam padėjo įvairiuose projektuose. Nuo 1911 m. R. Delonė eksponavo Vokietijoje, į „Mėlynojo raitelio“ grupės parodą Miunchene jį pakvietė Vasilijus Kandinskis. R. Delonė draugais Paryžiuje tapo Gijomas Apolineras, Alberas Glezas ir Anri Le Fokonjė. 1912 m. įvyko pirmoji personalinė R. Delonė paroda Barbazanges galerijoje Paryžiuje. Jis pradėjo tapyti „Langų“ paveikslų seriją. 1913 m. R. Delonė pirmą kartą nutapė savo apskritųjų formų (diskų) serijos paveikslus. R. Delonė stilius buvo ryškių spalvų kubizmo atmaina, pavadinta terminu orfizmas. Jo žmona Sonja Delonė pradėjo tapyti tuo pačiu stiliumi.
1914−1920 m. R. Delonė gyveno Ispanijoje ir Portugalijoje. Jo pažįstamais tapo Sergejus Diagilevas, Diegas Rivera, Leonidas Miasinas, Igoris Stravinskis. 1918 m. R. Delonė kūrė teatro dekoracijas S. Diagilevo baletams. 1920 m. grįžo į Paryžių, kur 1922 m. įvyko jo paroda Polio Gijomo galerijoje. 1922 m. dailininkas pradėjo antrą Eifelio bokšto tapybos seriją. 1925 m. R. Delonė atliko freskų Tarptautinės dekoratyviųjų menų parodos rūmuose Palais de l’Ambassade de France. Po 1930 m. R. Delonė koncentravosi į beobjektinę tapybą. 1937 m. jis buvo užsakytas dekoruoti Palais des Chemins de Fer ir Palais de l’Air Pasaulinei parodai Paryžiuje. Jo paskutiniais darbais buvo 1938 m. skulptūrų parodos − Tiuilri salono, dekoracijos. Roberas Delonė mirė 1941 m. spalio 25 d. Monpeljė mieste. Palaidotas Gambė miestelyje netoli Paryžiaus.
Fanas (Italija)

Istorija

Romėnų laikais miestas buvo žinomas kaip Fanum Fortunae dėl Fortūnos šventyklos. Pirmąkart Fanas paminėtas tik 49 m. pr. m. e., kai jį užėmė Julijus Cezaris kartu su Pezaru ir Ankona. Augustas čia įkūrė koloniją ir pastatė sieną, kurios dalys išliko iki šių laikų. 2 m. e. m. Augustas prie įėjimo pastatė arką, kuri iki šiol stovi.
271 m. sausį romėnų armija sugalėjo alemanus Fano mūšyje netoli miesto. Faną sugriovė Vitigio ostgotai 538 m., bet bizantiečiai jį atstatėį ir padarė Petrapolio (kurį dar sudarė Riminis, Ankona, Pezaras ir Senigalija) sostine. 754 m. Frankų karaliai miestą padovanojo popiežiui.
Malatestos užėmė miestą, kai popiežiaus vikaras Galeotto I Malatesta čia įsitvirtino 1356 m. Pandolfo III gyveno Fane. Jo sūnui garsiam karo vadui Sigismondo Pandolfo Malatestai valdant Faną apgulė Federico III da Montefeltro vadovaujami popiežiaus kariai ir miestas buvo grąžintas popiežiui. Vėliau miestą valdė Cezaris Bordžija ir Dela Rovere šeima.
Miestas buvo nusiaubtas per Napoleono karus ir aktyviai dalyvavo Italijos suvienijime. Per Pirmąjį pasaulinį karą Faną bombardavo Austrijos-Vengrijos laivynas. Per Antrąjį pasaulinį karą sąjungininkai smarkiai bombardavo Faną, nes jame buvo svarbus geležinkelio mazgas ir plieninis tiltas per Metauro upę. Be to atsitraukdami naciai sugriovė visas varpines.
Paukštis sekretorius

Požymiai

Paukščio sekretoriaus kūno ilgis 152 (112–152) cm, išskėstų sparnų tarpugalių atstumas 215 (191-215) cm, svoris apie 4,27 (3,5–4,27) kg. Patelės šiek tiek mažesnės už patinėlius, tačiau ryškaus dimorfizmo nėra. Labiausiai į akis krintantys bruožai – ilgos kojos, ilga uodega ir juodos plunksnos ties jų galvomis. Poravimosi ritualų metu šios plunksnos išdidžiai pakeliamos.
Skleidžia į kranksėjimą ir karksėjimą panašius garsus.

Paplitimas

Paplitimo teritorija – Afrika į pietus nuo Sacharos iki pat Pietų Afrikos.

Buveinė

Jie gyvena savanose, taip pat pusdykumėse. Netoli gyvenviečių pasitaiko retai, kadangi daug lizdų išdarko kiaušinių vagys.

Elgsena

Kartais apibūdinamas kaip „Afrikos žygiuojantis erelis“, kadangi ieškodamas maisto labiau mėgsta vaikštinėti, nei skraidyti ir tokiu būdu jis per dieną lengvai nužingsiuoja tarp 20-30 kilometrų

Maistas

Mėgstamiausias maistas – driežus, gyvatės, tačiau taip pat amfibijos, vabzdžiai, mažesni paukščiai.

Taip pat skaityti

Plėšrieji paukščiai