google/wiki40b huggingface dataset:
Kapsulė (vaistai)

Minkštosios kapsulės

Minkštosios kapsulės daromos iš želatinos. Jos paprastai užpildomos skysčiais ar pusiau skystomis medžiagomis. Dažniausiai tai aliejai (pvz., žuvų taukai) ar eteriniai aliejai, vaistinių preparatų ar vitaminų (A, D, E, F) aliejiniai tirpalai, emulsijos ar suspensijos aliejuose. Kartais naudojami hidrofiliniai tirpikliai.

Į minkštąsias kapsules dažniausiai dedami neskanūs geriamieji vaistai.

Gaminamos ir minkštosios kapsulės rektaliniam ir vaginaliniam vartojimui.
1834 m. Mothes ir Dublanc gavo patentą vientisų želatininių kapsulių gamybos būdui, kai kapsulės užsandarinamos želatinos tirpalo lašu. Jų metode buvo naudojama forma vienai kapsulei, kapsules užpildydavo ranka medicinine pipete. Vėliau imta naudoti formavimo plokštes su lizdais daugeliui kapsulių išsyk. Kai kurios kompanijos šį metodą dar naudoja, tačiau įranga tam jau komerciškai nebegaminama.

Dabar plačiai naudojamas 1933 m. R. P. Šererio (R. P. Scherer) sukurtas metodas. Jis kapsulėms formuoti panaudojo sukamąją matricą (rotary die), kur kapsulės formuojamos pūtimu, kartu jas užpildant preparatu. Ėmus naudoti šį metodą labai sumažėjo atliekų, o dozavimo į kapsules tikslumas labai padidėjo.

1949 m. American Cyanamid Company padalinys Lederle Laboratories sukūrė vadinamąjį Accogel metodą želatininėms kapsulėms tiksliai užpildyti milteliais.
Šie metodai plačiau aprašyti čia.
Fondiu

Fondiu – patiekalas, valgomas keliese iš vieno indo, kuris yra šildomas iš apačios žvakės ar degiklio pagalba. Terminas paveldėtas iš prancūziško žodžio fondre (tirpti), būtajame laike fondu (ištirpęs).
Valgytojai, naudodamiesi šakutėmis, mirko maisto gabalėlius (dažniausiai duonos) į pusskystį karštą padažą (dažniausiai sūrių mišinį). Padažas šildomas naudojant žvakę, želės ar dujų degiklį.
Nors sūrių fondiu ir yra populiariausi, naudojami ir kiti ingredientai.
Minkeliai

Aplinkinės gyvenvietės

Baronai – 1,5 kmBatviniškės – 1,5 kmSUŽIONYS – 5 km
Ponasai – 2 kmŠarkiškės – 1 kmJaučiavariai – 1,5 kmStakinės – 1 km
Sakūnai

Istorija

XX a. viduryje priklausė Lenkijos Respublikos Vilniaus vaivadijai. Nuo 1939 m. pateko į Baltarusijos TSR: 1940 m. sausio–lapkričio mėnesiais buvo priskirtas Adutiškio rajonui, vėliau – Pastovių rajonui. Adutiškio parapijoje kunigavusio Julijono Steponavičiaus 1948 m. duomenimis, apie 77 % sakūniškių tuo metu tvirtindavo esą lietuviai.
Buvęs gatvinis kaimas išsidėstęs 29 km nuo rajono centro Pastovys ir 15 km nuo apylinkės centro Kamojys. Obeliskas žuvusiems Antrajame pasauliniame kare. 1965 m. buvo 27 sodybos su 63 gyventojais, kolūkio „Družba“ padalinys. 2001 m. stovėjo 39 sodybos su 84 kaimiečiais. Veikia parduotuvė, felčerio punktas ir Žemės ūkio bendrovės „Kamaiskij-Agro“ remonto dirbtuvės.
Berteškiai

Istorija

Tarybiniais metais Berteškiai buvo Janonio kolūkio centrinė gyvenvietė.
Vandėja (departamentas)

Vandėja (85) (pranc. La Vendée, puatvinų – sentonžų tarme – Vendàie) – Prancūzijos departamentas šalies vakaruose, Luaros krašto regione, pavadintas pagal to paties pavadinimo upę. Administracinis centras – La Rošas. Generalinės tarybos pirmininkas Philippe de Villiers (MPF).
Departamente 3 apskritys, 31 kantonas, 32 municipaliniai susivienijimai ir 282 komunos. Plotas – 7 015 km². 1999 m. – 559 888 gyventojai, 80 gyv./km² .

Istorija

Įsteigtas pagal Didžiosios Prancūzijos revoliucijos 1789 m. gruodžio 22 d. įstatymą nuo 1790 m. kovo 4 d. kartu su kitais 82 departamentais Puatu provincijos dalyje, prijungus Nuarmutjė salą ir 16 Bretanės komunų. Pirmuoju administraciniu centru buvo Fontenė.
Vandėjos valstiečiai, karaliaus šalininkai 1791 m. rugpjūčio mėn. pradėjo priešintis revoliucijai, kilo Vandėjos karai, kuriuose kontrrevoliuciją palaikė Anglija. 1793 m. kovo 10 d. maištas kilo visoje Atlanto pakrantėje, išsiplėtė į pietus nuo Luaros ir apėmė 2/3 Prancūzijos. Jakobinai, atėję į valdžią 1793 m. birželio mėn. paskelbė agrarinius dekretus, kurie nuramino valstiečius ir sumažino maištininkų gretas. Tačiau Vandėja dar ilgai priešinosi ir vėl bandė maištauti 1799, 1815 ir 1832 m.
Napoleonas krašto administraciniu centru 1804 m. paskelbė La Rošą.

Geografija

Vandėjos departamentas ribojasi su Atlanto Luaros, Meno ir Luaros, De Sevro, Pajūrio Šaranto departamentais ir Atlanto vandenynu.

Klimatas

Klimatas okeaninis, švelnus, įtakos turi Atlanto vandenynas. Netgi žiemą lietaus būna mažai. Vasaros vidutinė temperatūra siekia 30 laipsnių C.

Ekonomika

Departamente išplėtotas žemės ūkis, nors gyventojų dauguma (58,5 %) jau dirba trečiajame sektoriuje. Pramonėje dirba 33,1 % dirbančiųjų. Pasaulyje garsėja Bénéteau S.A. gaminami pramoginiai laivai.
Vandėjos žvejai pagauna didžiąją dalį sardinių. Šiame sektoriuje užimti 1400 jūrininkų ir 4000 kranto darbininkų.

Turizmas

Vandėja užima antrą vietą Prancūzijoje pagal priimamų turistų skaičių – daugiau, kaip 2 mln. per metus. 250 km Atlanto pakrantėje įsikūrę per 140 pliažų. Rytinėje dalyje turistus traukia parkai ir pilys.

Politika

Departamentui Prancūzijos senate atstovauja Filipas Darnišas ir Brunas Retajo (abu MPF) ir Žanas Klodas Merseronas (UDF), Atstovų rūmuose – 5 nariai. Generalinę tarybą sudaro 31 narys, kurie renkami kas trejus metus šešerių metų kadencijai. Net 25 jų atstovauja dešiniosioms partijoms.
Romas Bubnelis

Romas Bubnelis (g. 1955 m. gegužės 1 d. Veisiejuose) – Lietuvos dainininkas, verslininkas.

Biografija

1973 m. baigė Veisiejų vidurinę mokyklą, 1978 m. – Lietuvos žemės ūkio akademiją.
1989–1995 m. firmos „LitPoliinter“ generalinis direktorius. 1992–1993 m. „Ancorobank“ prezidentas. 1994–1995 m. kalėjo Lukiškių tardymo izoliatoriuje-kalėjime.
1997–1998 m. „Lietuvos žinių“ fotografas. 1998–1999 m. „Respublikos“ marketingo direktorius. 1999–2001 m. kapinių priežiūros reikalų tvarkytojas, dėvėtų drabužių parduotuvės direktorius. 2001–2007 m. UAB „Naujasis aitvaras“, dienraščio „Vakaro žinios“ direktorius. 2007–2009 m. alaus daryklos „Gubernija“ direktorius. 2010–2012 m. „Spauda“ generalinis direktorius.
Sakualpa

Istorija

Sakualpa įkurta XVI a. Diego de Robledo.
Šakių Aukuro pagrindinė mokykla

Istorija

1972 m. gruodžio 9 d. įsteigta Zigmo Angariečio vidurinė mokykla. 1990 m. Šakiuose pastačius dar vieną mokyklą, ji pavadinta 1-ąja vidurine, nuo 1993 m. „Žiburio“ vidurine mokykla. 1998 m. įsteigus Šakių „Žiburio“ gimnaziją, tapo Šakių vidurine mokykla. 2002 m. pavadinta „Aukuro“ pagrindine mokykla. 2012 m. rugsėjo 1 d. Šakių „Aukuro“ pagrindinė mokykla prijungta prie Šakių „Varpo“ vidurinės mokyklos.
Niagara Folsas (JAV)

Istorija

Europiečiai pradėjo keltis nuo XVII a., o pats miestas įkurtas 1892 m. XIX a. Niagara Folsas buvo svarbus metalurgijos, chemijos, tekstilės, popieriaus pramonės centras, krioklio vandens galia buvo pajungta pramonei. XX a. vid. miesto pramoninė reikšmė sumenko.
Lietuviai Niagara Folse ėmė kurtis XIX a. pab. Jie 1902 m. įsteigė Šv. Jurgio šalpos draugiją. 1960 m. lietuvių būta apie 500. Veikė katalikų ir Amerikos susivienijimo kuopos.
FSTK Sūdavija Vilkaviškis

Istorija

Klubas įsteigtas pirmajame Lietuvos nepriklausomybės atstatymo 10-metyje. 1937 m. ir 1943 m. žaidė regioninėje lygoje. Be futbolo, dar turėjo krepšinio ir stalo teniso komandas.
Atkurtas po Nepriklausomybės atgavimo, turi ir stalo teniso sekciją.
Agnus Dei

Agnus Dei (lotyniškai „Dievo avinėlis“) – penktoji nekintamoji mišių dalis, giedama tarp duonos laužymo ir komunijos, po ramybės palinkėjimo. Tai viena žinomiausių krikščioniškų maldų. Agnus Dei kaip duonos laužymo giesmę į Romos katalikų liturgiją VII a. pabaigoje įvedė popiežius Sergijus I. X–XII a. susiklostė iki šiol gyvuojantis Agnus Dei modelis.
Agnus Dei yra sudėtinė Šv. Mišių dalis, paprastai giedama arba kalbama balsu (visai bendruomenei, ne tik pamaldas vedančiam asmeniui).
Agnus Dei tematika yra sukurta nemažai išvestinių giesmių, maldų, sukurta daugybė įvairiausių muzikos melodijų bei aranžuočių.
Nemajūnų piliakalnis

Piliakalnis

Piliakalnis įrengtas Nemuno viršutinės terasos pakraštyje esančioje atskiroje kalvoje. Aikštelė ovali, pailga pietų – šiaurės kryptimi, 37x23 m dydžio. Šlaitai statūs, 10 m aukščio. Vėliau, aikštelėje, atrodo, buvo įrengtos kapinaitės. Piliakalnis apaugęs krūmokšniais.
Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečiu. Lietuvos Respublikos kultūros ministro įsakymas dėl pripažinimo valstybės saugomu – 2005-04-29; Nr. ĮV-190. Paminklo teritorijos plotas 5000 m².

Aplinkiniai piliakalniai

Naravų piliakalnis 6 kmPaverknių piliakalnis 5 kmBabronių piliakalnis 3 kmStakliškių I piliakalnis 17 kmŠaltinėnų piliakalnis 5 kmPunios piliakalnis 6 kmŠilėnų piliakalnis (Birštonas) 3 km
Pastaba:Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną
Atkarpa

Atkarpa – tiesės dalis, kurią sudaro du nesutampantys tos tiesės taškai (vadinami atkarpos galais) ir visi tarp jų esantys taškai (vadinami atkarpos vidaus taškais). Atkarpos pavyzdžiai – trikampio ar kvadrato kraštinės.
Pupų Dėdė (laikraštis)

Pupų Dėdė – mėnesinis linksmas laikraštis, iliustruotas humoro ir satyros laikraštis, leistas 1935 m. sausio – gruodžio mėn. Kaune.

Istorija

Leido ir redagavo Petras Biržys. Spausdino Kauno spaustuvė Kaune. Išėjo 12 numerių.
Šventosios Mišios

Mišios (iš lot. missus – pasiuntimas, paleidimas) – dažniausiai išreiškia vakarų krikščionių liturgijos apeigas, kurių metu dalijama šv. Komunija. Šiuo vardu vadinama ir dalis su Eucharistija nesusijusių liuteronų apeigų (ypač Skandinavijos šalyse).
Purešas

Gyvenimas

Murunzos valdovas Purešas XIII a. 3-ame dešimtmetyje buvo kunigaikščio Jurijaus II ir kumanų chano Kotiano (Köten) sąjungininkas prieš Volgos Bulgarijos valdovus ir jų sąjungininkus erzius.
1237 m. rugsėjo mėn. totoriai–mongolai įsiveržė į Murunzą, o Purešas buvo priverstas prisijungti prie mongolų kariaunos žygyje į Europą. Purešo kariai tapo Mongolijos kariuomenės dalimi ir dalyvavo užimant Kijevą, Sandomežą ir Zavichostą. Purešas slaptai susitiko su Henriku II vieną dieną prieš Legnicos mūšį ir susitarė, kad mokšų armija prisijungs prie Silezijos ir Didžiosios Lenkijos karių. Subudajus atskleidė šį sąmokslą, o Purešas, jo sūnus Atamazas ir daugelis mokšų karių buvo nužudyti.
Luqa Saint Andrew's FC

Istorija

Klubo ištakos siekia 1934 m.
Lietuvos žydų bendruomenė

Lietuvos žydų (litvakų) bendruomenė (LŽB) – Lietuvos žydus vienijanti organizacija Lietuvoje.
Buveinės adresas: Pylimo gatvė 4, LT-01117, Vilnius.

Istorija

1988 m. rugpjūčio 25 d. oficialiai nutarta įkurti Lietuvos žydų kultūros draugiją.
1989 m. kovo 5 d. įvyko draugijos steigiamasis susirinkimas.
1991 m. lapkričio 17 d. Vilniuje įvyko Lietuvos žydų bendruomenės steigiamoji konferencija, kurioje buvo priimtas nutarimas, kad atkuriama Lietuvos žydų bendruomenė.
Jezdas

Paveldas

Miestas turtingas savo unikalia architektūra. Dėl regiono sausringumo čia įrengta viena didžiausių kanatų (vandentiekio) sistemų pasaulyje. Daugelyje pastatų įrengtos taip vadinamos „vėjo gaudyklės“, tiekiančios vėsesnį orą karštomis dienomis. Jezde išlikę jachčalai – senoviniai kūginiai šaldytuvai, kuriuose buvo saugomas ledas, atgabentas iš kalnų. Jezdas yra Irano zoroastrizmo centras, mieste yra ugnies šventykla kurioje dega amžinoji ugnis nuo pat 470 m.
Svarbiausi Jezdo architektūriniai paminklai: XIV a. Didžioji mečetė su įstabia mozaika ir aukščiausiais šalyje minaretais, Mula Izmailo mečetė, šacho Tahmasbo mečetė, senovinis bazaras, Dovazdeho Imamo (XI a.) ir dar keletas mauzoliejų, XIV a. Šamsijos medresė, vandens muziejus, rūmų, vilų kompleksai.
2017 m. istorinis Jezdo palikimas įtrauktas į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą.

Istorija

Miestas žinomas nuo Medijos laikų, kuomet vadintas Isačiu. Dabartinį pavadinimą gavo nuo Sasanidų valdovo Jezdegerdo I (V a. pr.). Sasanidų laikais tai buvo zoroastrizmo centras, į kurį dar daugiau šio tikėjimo atstovų persikėlė prasidėjus Persijos islamizacijai. Dėl savo atokios padėties Jezdas išvengė daugelio Persijoje vykusių karų ir neramumų. Miestas buvo Irano sostine valdant Muzafaridams (XIV a.). Tuo metu pastatyta daugelis miesto architektūrinių paminklų.
Willem de Kooning

Biografija

Vilemas de Koningas gimė 1904 m. balandžio 24 d. Roterdame. Jo tėvai Cornelia Nobel ir Leandert de Kooning išsiskyrė, kai Vilemui buvo penkeri metai ir jis visuomet prisiminė šiltai nesantį tėvą. 1916−1925 m. jis mokėsi Roterdamo vaizduojamųjų menų ir technikų akademijos vakarinėse klasėse ir kartu dirbo vietos dailininkų ir dekoratorių firmoje. 1924 m. jis lankėsi Belgijos muziejuose, po to mokėsi Briuselyje ir Antverpene. 
1926 m. V. de Koningas persikėlė į JAV, kur jo pavardė pagal anglišką tarimą buvo Kuningas. Jis trumpai apsistojo Hobokene Niu Džersyje, kur dirbo namų dekoratoriumi, ir 1927 m. apsigyveno Niujorke, kur jo pažįstamais tapo Aršilas Gorkis, Stiuartas Deivisas ir Džonas Grehemas. Iki 1935 m. Vilemas de Kuningas užsiėmė atsitiktiniais ir komerciniais dailės darbais. 1935 m. jis buvo pasamdytas į sienų ir molbertinių tapytojų padalinį Federalinio Meno projekte, kuris buvo skirtas menininkų paramai Didžiosios depresijos metu. Jo kūryba tuo metu buvo paveikta Pablo Pikaso kubistinių ir siurrealistinių darbų, Choano Miro kūrinių, bei A. Gorkio kūrybos, su kuriuo V. de Kuningas dalijosi studija.
1938 m. V. de Kuningas pradėjo pirmą paveikslų seriją „Moterys“. Vėliau jis ne kartą grįžo prie šios temos. 1943 m. jis vedė Elaine Fried, kuri tapo žinoma tapytoja. 1940-aisiais V. Kuningas eksponavo savo kūrinius su grupe Niujorko menininkų, kurie vėliau sudarė abstrakčiojo ekspresionizmo srovės dailininkų branduolį. Jo pirmoji personalinė paroda įvyko 1948 m. Egan galerijoje Niujorke ir susilaukė sėkmės. V. de Kuningas tuo metu tapo žymiu menininku. Dailininkas tapė abstrakčius juodai-baltus paveikslus, abstrakčius urbanistinius ir kaimo peizažus, bei paveikslų serijas „Moterys“. 1968 m. V. de Kuningas apsilankė Nyderlanduose jo retrospektyvinės parodos Amsterdamo miesto muziejuje proga. 1969 m jis Romoje sukūrė pirmąsias skulptūras iš molio, kurios vėliau buvo perliejamos iš bronzos. 1970−1971 m. dailininkas pradėjo kurti natūralaus dydžio skulptūras. 1974 m. suorganizuota V. de Kuningo kilnojamoji paroda po JAV. 1979 m. jis ir Eduardo Chillida buvo apdovanoti Andrew W. Mellon prizu ir įvyko jo kūrinių paroda Karnegio institute Pitsburge. 
Po 1980 m. V. de Kuningo kūrinių kokybė smuko, jam buvo diagnozuota Alzheimerio liga, 1989 m. menininkas nušalintas nuo savo nuosavybės valdymo. Vilemas de Kuningas mirė 1997 m. kovo 19 d. Rytų Hemptone, Niujorko priemiestyje, kur gyveno nuo 1963 m. Jis buvo pagerbtas retrospektyvine paroda Niujorko šiuolaikinio meno muziejuje. 2006 m. privataus pardavimo metu V. de Kuningo paveikslas „Moteris III“ buvo parduotas už 137,5 mln. JAV dolerių ir kaina nusileido tik už 140 mln. JAV dolerių parduoto Dž. Poloko paveikslo rekordui.
Vai, ko nusižvengei

„Vai, ko nusižvengei“ – daina, sukurta pagal Adomo Kerevičiaus (1908–1977) eilėraštį „Žirgeliui“.
Eilėraštis išspausdintas 1933 m. spalio mėn. vaikų žurnale „Žvaigždutė“, pasirašytas Ad. Keraičio slapyvardžiu.  Po maždaug penketo metų pagal jį sukurta daina tapo populiariausia iš skirtų Vilniaus perėmimui iš Lenkijos propaguoti. Kaip tautosakos kūrinys, ji gerokai pasikeitė, yra keletas jos variantų.
Siuniko sritis

Geografija

Srities paviršius kalnuotas, driekiasi Zangezūro kalnagūbris. Kalnuose yra krioklių (Šakio krioklys ir kt.). Svarbiausios upės – Araksas, Vorotanas, Vochčis.
Alba Julija

Istorija

Žinomas nuo dakų laikų kaip vergvaldžių valstybės centras, vėliau – kaip romėnų laikų karinė tvirtovė. Miestas istoriškai svarbus vengrams ir rumunams.
Angliški pusryčiai

Angliški pusryčiai (angl. full breakfast) – tipinis tradicinis maisto kompleksas, paprastai patiekiamas per pusryčius, paplitęs britų virtuvėje ir kai kuriose kitose Vakarietiškose virtuvėse. Jis sudaro dabartinės tarptautinės virtuvės dalį, neretai patiekiamas viešbučiuose kaip pusryčių meniu.
Skirtingose šalyse jis gali būti vadinamas skirtingai: britiški pusryčiai (Vokietijoje) škotiški pusryčiai, airiški pusryčiai (Ispanijoje), velsietiški pusryčiai, Ulsterio kepsnys, šoninė su kiaušiniais ir pan.

Regioniniai variantai

Anglijoje dažniausiai patiekiama šoninė, pomidoras, kiaušinis, duona ir dešrelės. Kartais patiekiamos nuo vakarykščio maisto likusios keptos daržovės ar daržovių košė.
Airijoje standartinis meniu dažnai papildomas kraujine dešra ar baltuoju pudingu. Čia pusryčiai dažnai žinomi tiesiog kaip fry, t. y. kepsnys.
Šiaurės Airijoje vietos variantas žinomas kaip Ulsterio kepsnys (Ulster Fry). Prie jo dažniausiai patiekiama plokščios formos sodos duona, apkepta kiaulių taukuose.
Škotijoje duoną neretai pakeičia avižiniai blynai, o Velso pusryčiams būdingas gausus moliuskų ir jūržolių naudojimas.
Algimantas Puklevičius

Biografija

Šiaulių universiteto vidaus auditorius.
1990–1995 m. Šiaulių savivaldybės tarybos deputatas. 1992–1995 m. Šiaulių miesto savivaldybės tarybos prezidiumo narys. Nuo 1993 m. Lietuvos centro sąjungos narys.
2000 m. UNESCO Šiaulių klubo prezidentas. Žmona Bernadeta, vaikai Aidas ir Vaidotas.
Gisele Bündchen

Gisele Caroline Bündchen (liet. Gizelė Karolina Biundchen, g. 1980 m. liepos 20 d. Horizontina, Pietų Rio Grandė, Brazilija) – brazilų fotomodelis, Forbes duomenimis – geriausiai apmokamas modelis visame pasaulyje.
Gisele Bündchen šeima yra vokiečių kilmės. Gisele užaugo Três de Maio mieste (netoli Horizontina). Šeimoje buvo 3-čia iš 6 mergaičių.

Karjera

1994 m. išvykos į San Paulą kartu su savo tėvu metu Giselę McDonald’s restorane pastebėjo John Casablancas, modelių agentūros Elite Model Management vadovas. Po kelių mėnesių Gisele Paryžiuje laimėjo „Elite Model Look“ konkursą, po kurio sekė stulbinanti modelio karjera. 1997 m. fotografavosi „Pirelli“ kalendoriui. 1998 m. pateko į „Cover“ fotofrafijas, 60 žurnalų sesijų, 150 mados šou, 10 reklamos kampanijų. 1999 m. laimėjo „Model of the year“ („Metų modelis“) rinkimus, reiškusius galutinį „persilaužimą“ tolesnės sėkmės link. 2009 m. sausio mėn. Gisele Bündchen pranešė, kad kartu dirbsianti su Kate Moss „Versace“ reklamos kampanijos metu
Alto Velo sala

Alto Velo sala (isp. Isla Alto Velo) – negyvenama salelė Karibų jūroje, į pietus nuo Haičio salos. Išsidėsčiusi ant povandeninio kalnagūbrio, kuris driekiasi iki Beatos salos (kuri yra per 12 km į šiaurės vakarus ir atskirta Alto Velo kanalo) bei iki pietvakarinės Dominikos Respublikos pakrantės. Sala yra apvalios formos, jos plotas siekia 1,02 km², ilgis – 1,4 km. Aukščiausia vieta – 152 metrai virš jūros lygio. 1 km į šiaurę išsidėsčiusi nedidelė uolėta Piedra Negra ('juodoji uola') sala, kurios skersmuo siekia apie 200 m.
Sala nutolusi apie 220 km į pietvakarius nuo šalies sostinės Santo Domingo ir 74 km į pietus nuo Pedernaleso provincijos, todėl laikoma toliausiai į pietus nutolusia Dominikos Respublikos vieta, nors kartais piečiausia vieta laikoma Beatos sala.
Sala priskiriama Pedernaleso provincijai. Alto Velo ir Beatos salos įeina į Charagvos nacionalinio parko, didžiausios saugomos teritorijos Karibų jūros regione, teritoriją.
Salą 1494 m., antrosios kelionės metu, atrado Kristupas Kolumbas. Dėl salos strateginio svarbumo Jungtinės Valstijos 1860 m. pagal Guano salų aktą reiškė pretenzijas į šią salą.
Vilhelmas Stanikas

Vilhelmas Stanikas (g. 1953 m. Panevėžyje) – buvęs Lietuvos futbolininkas.
Romos pilietiniai karai

Į Romos pilietinių karų sąrašą patenka daug vidaus konfliktų, vykusių nuo II amžiaus pr. m. e. iki pirmojo Romos imperatoriaus Augusto įsitvirtinimo valdžioje 29 m. pr. m. e.:
Žiedėjimas

Žiedėjimas - cheminis ir fizikinis virsmas duonoje ir panašiuose produktuose, kuris mažina jų gardumą. Sužiedėjusi duona būna sausa ir odiška.

Mechanizmai

Žiedėjimas nėra vien tik džiūvimas, kaip dažnai manoma, išgaruojant vandeniui. Duona žiedėja net drėgnoje aplinkoje, ir sparčiausiai tai vyksta temperatūroje šiek tiek virš nulio.
Žiedėjimo mechanizmas iki šiol nėra žinomas. Vienas spėjamų vyksmų, atrodo, yra vandens molekulių perėjimas iš krakmolo granulių į tarpus, ir dėl to vykstanti krakmolo deželatinizacija. Taip duonos tekstūra tampa odiška.

Malonus šviežios duonos aromatas išsivadėja ore, o iš aplinkos gali būti perimami nemalonūs kvapai, ypač jei duona laikoma ankštoje erdvėje kartu su kitais produktais (pvz., šaldytuve).

Receptai

Sužiedėjusi duona naudojama kaip ingredientas kai kuriuose patiekaluose. Dalis patiekalų specialiai sukurti tam, kad sunaudoti susikaupiančios sužiedėjusios duonos atsargas. Pavyzdžiai yra duonos pudingas, duonos padažas ir daug kitų.
Viduramžiais sužiedėjusios duonos riekes naudodavo vietoj lėkščių.

Atšviežinimas

Duonos sužiedėjimą gali iš dalies panaikinti kaitinant duoną iki 60 °C orkaitėje ar mikrobangėje. Toks kaitinimas reželatinizuoja krakmolo grūdelius. Bet nesuvalgyta ir atvėsusi taip atšviežinta duona pasidaro dar prastesnio skonio, nes praranda dalį išgaravusio vandens.
Lietuvos Respublikos administracinio proceso kodeksas

Lietuvos Respublikos administracinio proceso kodeksas (LR APK) - Lietuvos įstatymo projektas dėl administracinės teisenos; administracinio proceso kodeksas. Šiuo metu veikia LR administracinių bylų teisenos įstatymas.

Istorija

2001 m. rugsėjo 27 d. teisingumo ministro Vytauto Markevičiaus įsakymu buvo sudaryta darbo grupė naujajam LR ATPK rengti.
2003 m. sausio 23 d. šis įsakymas buvo panaikintas ir priimtas naujas, kuriame įsakyta sudaryti APK rengimo darbo grupę. Darbo grupės vadovu paskirtas Lietuvos teisės universiteto Teisės fakulteto Civilinio proceso katedros vedėjas Lietuvos vyriausiojo administracinio teismo pirmininkas doc. dr. Virgilijus Valančius. Darbo grupei APK projektą pavesta parengti iki 2003 m. liepos 1 dienos. Tačiau šis kodekso projektas nebuvo priimtas. LR teisingumo ministerija pateikė visuomenei svarstyti naujojo ATPK projektą.
Pagrindine priežastimi, lėmusia vėlesnį, nei planuota, naujųjų ATPK ir APK projektų pateikimą visuomenei svarstyti, buvo ta, kad naujųjų kodeksų projektų rengimo darbo grupėms nebuvo neaišku, kaip LR Konstitucijoje bus įtvirtinta Europos Sąjungos teisės aktų įgyvendinimo tvarka. Dėl šios priežasties idealiausia ATPK įsigaliojimo data buvo laikoma 2004 m. gegužės 1 d., kai Lietuva tapo ES nare.
Shopping and F***king

Shopping and fucking (kartais Shopping and F***king) - Oskaro Koršunovo spektaklis pagal Mark Ravenhill pjesę. Premjera – 1999 m. rugsėjo 9 d.

Trupė

Režisierius – Oskaras Koršunovas

Dailininkė – Jūratė Paulėkaitė

Kompozitorius – Gintaras Sodeika

Vaidina: Dainius Gavenonis, Rasa Samuolytė, Airida Gintautaitė, Arūnas Sakalauskas, Darius Gumauskas, Vaidotas Martinaitis, Vidas Petkevičius.
Alfred Reginald Radcliffe-Brown

Gyvenimas

1904 m. gavo bakalauro laipsnį Kembridže. Jaunystėje buvo aktyvus anarchistas, draugų vadintas „Anarchy Brown“. Po studijų (psichologija ir ekonomika) išvyko į tiriamąją ekspediciją į Andamanų salas ir Vakarų Australiją. Vėliau dėstė įvairiuose universitetuose.

Pasiekimai

Pagrindinis Radklifas-Braunas tyrimų klausimas buvo kokiu būdu žmonės galėtų gyventi be valdžios ir be valstybės.
Veikiamas savo mokytojo Emilio Diurkheimo ir filosofų Tomo Hobso ir Žano Žako Ruso jis tyrė neindustrinių visuomenių valdžios sistemą ir organizacijos formas. Radklifas-Braunas atmetė Hobso nuostatą (žmonėms reikia stiprios rankos, kitaip prasideda karas „visų prieš visus“) ir pratęsė Ruso nuostatas: žmonės gali gerai gyventi kartu ir be valstybės, jei laikosi vieną kartą priimtų kelių susitarimų.