Flamenko

Flamenko (isp. flamenco) – tradicinis ispanų muzikos – šokių stilius, susiformavęs XVIII a. šalies pietų regione Andalūzijoje. Folkloriškoji flamenko istorija siekia arabiškus laikus. Granadoje senieji Albayzín ir Sacromonte rajonai mena pačias šio žanro ištakas: čia susikūrė solea ir granó, Antonio Chacón Šventojo kalno (Sacro Monte) zambrose (flamenko urvuose) išgirdęs vietinį folklorą sukūrė flamenko dainavimo stilių.
Flamenko šokamas ir dainuojamas pritariant gitarai, ritmingai plojant delnais.
Flamenko apima muzikinę ir kultūrinę tradiciją. Nors laikomas Ispanijos kultūros dalimi, flamenko faktiškai kilęs iš vieno Ispanijos regiono: Andalūzijos. Tačiau ir iš kitų Ispanijos regionų, pavyzdžiui, Ekstremadūrijos (Extremadura) ir Mursijos (Murcia) yra kilę daug flamenko menininkų, taip pat ten susikūrė keletas flamenko muzikos formų. Apskritai pripažįstama, jog flamenko išaugo iš unikalios Arabijos, Andalūzijos, žydų ir čigonų kultūrų sąveikos, kurios egzistavo Andalūzijoje iki ir po Ispanų įsiveržimo į Naująją Granadą (Spanish Invasion of New Granada). Svarbią įtaką formuojant rumba flamenko stilių darė Lotynų Amerika ir Kuba.
Flamenko šokio žinovai neturėjo jokių akademinių žinių istorijos ar muzikologijos srityse. Jie linkę pasikliauti ribotais šaltiniais (daugiausia XIX a. folkloristo Demófilo laiškais ir užsienio keliautojų užrašais). Tendencingumas taip pat dažnai būdingas flamenkologijoje. Tai pradėjo keistis 1980-aisiais, kai flamenkas pamažu pradėjo būti įtrauktas į muzikos konservatorijų mokymo programas ir daugiau muzikologų ir istorikų pradėjo tyrinėti flamenko.
Kyla klausimų ne tik apie flamenko muzikos ir šokio kilmę, bet ir apie paties žodžio „flamenko“ atsiradimą. George Borrow rašo, kad žodis „flemenc“ yra žodžio „gypsy“ sinonimas.
Flamenko atlikėjai: šokėjas (bailador), dainininkas (cantador) ir gitaristas (toquador).
Flamenko muzika ypač domina šiuolaikinius choreografus, nes šie ritmai jiems leidžia daug improvizuoti, įnešti naujovių, palieka laisvės kūrybai.

Istorija

Flamenko ištakų reikėtų ieškoti dar Mauritanijos muzikinėje kultūroje. Be jokios abejonės, šiam muzikos stiliui įtakos turėjo ir romų muzika. Ši tauta į Ispaniją atvyko XV amžiuje, kai pradėjo byrėti Bizantijos imperija ir įsikūrė šalies pietuose esančioje Andalūzijoje. Įsilieję į visuomenę romai pamažu pradėjo į vietos kultūrą integruoti savo muziką. Susimaišę Europos, Mauritanijos ir romų ritmai davė pradžią flamenko.
Daugelį metų šis muzikinis stilius girdėjosi tik požemiuose, mat romai, vietinių ispanų nebuvo labai gerbiami, tačiau XVII amžiaus pabaigoje, jų santykiams sušiltėjus, prasidėjo pergalingas flamenko žygis tablao, kavinėse ir įvairiose šventėse.
XX – ojo amžiaus pabaigoje į flamenko įsiliejo kubietiškos melodijos bei džiazo motyvai. Vienas žymiausių flamenko šokėjų Joaquín Cortés, pamiršęs kanoninius standartus šokiui suteikė gyvumo ir išraiškingumo. Improvizacinio šokio elementai visais laikais geriausiai buvo perduodami iš kartos į kartą arba mokytojo mokiniui.

Šokio atributai

Flamenko  šokėja (bailadora) vilki tradicine, grindis siekiančia suknele, ispaniškai vadinama bata de cola. Apdaras būna pasiūtas iš spalvoto taškuoto audinio. Šios suknelės modelis primena romų moterų tradicines suknias. Šokėja gundančiai žaidžia su suknelės šleifu ir dideliu šaliu. Kartais jos rankose yra vėduoklė arba kastanjetės.
Flamenko šokėjo (bailador) apranga – juodos kelnės, platus diržas ir balti marškiniai su plačiomis rankovėmis. Kartais vyras vilki berankove, kuri vietos kalba vadinama chaleco.

Stiliai

Egzistuoja kiek daugiau nei 50 skirtingų flamenko stilių (palos). Jie skiriasi ritmu, šokių dinamika. Populiariausi 4 stiliai – Toña, Soleá, Fandango y Seguiriya. Visi jie priklauso cante jondo kategorijai. Antra didelė kategorija – cante flamenco.
Flamenko darė didelę įtaką pasaulio šokių kultūrai. Ilgainiui pasaulyje susikūrė labai daug integruotų flamenko stilių, tokių kaip flamenko – pop, flamenko – džiazas, flamenko – rokas ir kiti.

Flamenko festivaliai

Garsiausias pasaulio flamenko festivalis Bienal de Flamenco vyksta Ispanijos mieste Sevilijoje. Jis pradėtas rengti 1980 metais. Iš viso pasaulio čia atvažiuoja flamenko mylėtojai, kurie šiame pietų Ispanijos regione pamato geriausius šios muzikos šokėjus, dainininkus bei gitaristus. Ispanų Kordoboje kasmet rengiamas gitarų flamenko muzikos festivalis Guitarra. Čia savo karjerą pradėjo dabar žinomi šiam muzikos stiliui atsidavę gitaristai Vicente Amigo ir Paco Serrano.
Garsūs festivaliai vyksta ir kituose Ispanijos miestuose – Kadise, Granadoje, Barselonoje ir Madride. Kiekvienas iš šių miestų turi savą flamenko specifiką, savo tradicijas ir ypatumus.