google/wiki40b huggingface dataset:
Jonas Vanagaitis

Biografija

Įgijęs pradinį išsilavinimą tarnavo Prūsijos kariuomenėje. Padėjo Mortai Zauniūtei rengti lietuviškų knygų katalogą 1900 m. Paryžiaus parodai. Nuo 1903 m. „Birutės“ draugijos narys. 1903–1914 m. vadovavo „Birutės“ draugijai. 1904 m. Vincui Kapsukui padėjo leisti laikraštį „Draugas“, oficialusis šio laikraščio redaktorius Bitėnuose. 1904–1905 m. iš tėviškės persikėlęs į Tilžę, revoliucinio sąjūdžio Lietuvoje metu padėjo gabenti per sieną atsiunčiamus iš Vakarų Europos lietuviškus atsišaukimus bei iš Šveicarijos, Belgijos ginklų fabrikų gaunamus revolverius ir šautuvus. 1905 m. įsteigtame knygyne slapstė ir politinius pabėgėlius iš Lietuvos bei Prūsijos. 1905 m. dalyvavo Didžiajame Vilniaus Seime kaip Prūsų Lietuvos atstovas. Jo siūlymu šis visų kraštų lietuvių suvažiavimas pavadintas seimu.
Po 1905-1907 m. revoliucijos dėl nepastovaus politinio nusistatymo bei vokiečių valdžios represijų nuo politikos nutolo ir daugiausiai jėgų atidavė kultūrinei „Birutės“ draugijai. 1910–1912 m. leido laikraštį „Allgemeine Litauische Rundschau“, 1913–1914 m. redagavo satyrinį laikraštį „Sūkurys“. 1909–1913 m. ir 1920 m. redagavo laikraštį „Birutė“, pasirūpino, kad „Birutės“ draugijos biblioteka ir senienų muziejus būtų perduotas Lietuvių mokslo draugijai Vilniuje. 1912–1913 m. turėjo išeivių biurą, padėdavo jiems išvykti iš Lietuvos arba patekti į Lietuvą be paso. Vienas iš „Santaros“ steigėjų.
Nuo 1918 m. lapkričio 16 d. Prūsų Lietuvos tautinės tarybos, apeliavusios į lietuvišką mažlietuvių kilmę ir šios kilmės pagrindu siekusios sujungti lietuvių gyvenamas žemes, narys. 1918 m. lapkričio 30 d. pasirašė Tilžės Aktą, vėliau, 1936 m. „Ryto“ spaustuvėje Klaipėdoje išleido meniškai paruoštą spalvotą didelio formato šio Akto variantą. 1922 m. gruodžio 18 d. įsteigto Mažosios Lietuvos gelbėjimo komiteto narys, jo pirmasis sekretorius. 1923 m. Namų savininkų sąjungos pirmininkas, jo partija dalyvaudavo rinkimuose į Klaipėdos miesto seimelį, bet 1924 m. išsikovojo vieną atstovą į Klaipėdos miesto tarybą. Viktoro Gailiaus pasiūlymo susijungti su jo vadovaujama „Visuomenės sąjunga“ nepriėmė. 1923–1940 m. Šaulių sąjungos Klaipėdos komiteto sekretorius. 1938 m. Klaipėdos sukilimo dalyvių prisiminimų almanacho „Kovos keliais“ iniciatorius. Bendradarbiavo periodiniuose leidiniuose „Lietuvos ūkininkas“, „Trimitas“ ir kt.
Kooperacijos bankas

Kooperacijos bankas – istorinis Lietuvoje veikęs bankas.

Istorija

1920 m. kooperatyvams finansuoti įsteigtas Lietuvos Kooperatyvų bankas, vėliau pervadintas į Lietuvos Kooperacijos banką. Daugiausia vertėsi indėlių ir einamųjų sąskaitų sumomis, finansavo kredito kooperatyvus ir centralines organizacijas, išduodavo paskolas ir atskiriems asmenims.
1936 m. Bankas buvo reorganizuotas į akcinį banką; jo pajininkai tapo akcininkais. Lietuvos Respublikos finansų ministerija įsigijo 2,5 mln. litų vertės akcijų paketą. Po šios reorganizacijos bankas tapo beveik vieninteliu kooperatyvų finansavimo šaltiniu.
Lietuvos okupacijos metais sovietai Banką nacionalizavo. Aktyvai ir pasyvai 1940 m. gruodį perduoti Žemės ūkio banko Lietuvos Respublikos kontorai.
Teisutis Zikaras

Biografija

Gimė 1922 m. liepos 5 d. Panevėžyje. Baigė Kauno dailės mokyklą. 1944 m. sovietams artėjant link Lietuvos pasitraukė į vakarus. 1946-1948 m. dėstė Breisgau Freiburgo dailės mokykloje. 1949 m. išvyko į Australiją, kur apsigyveno Melburne. 1952-1956 m. dirbo skulptoriumi Melburno karo memoriale. Dėstė karališkajame Melburno technologijų institute. Priklausė Viktorijos skulptorių draugijai. 1960-1967 m. kartu su skulptoriais Clifford Last, Inge King, Lenton Parr ir Vincu Jomantu sudarė Centre Five modernistų skulptorių kolektyve, dalyvaudavo parodose. Mirė 1991 m. gegužės 10 d. Melburne.
Straugaliai

Aplinkinės gyvenvietės

Skaistkalnė – 1,7 km
Germaniškis – 1,1 km
Nemunėlio Radviliškis – 10 km
Rudzišiai – 1,7 km
Kukuliai – 1,6 km
Putniai – 1,8 km
BIRŽAI – 20 km
Kuldūnai – 1,3 km
Gužai (Biržai) – 1,5 km
Štreimelis

Štreimelis (jidiš k. שטריימל) – kailinė kepurė, kurią dėvi haredinio judaizmo judėjai, dažniausiai hasidinio judėjimo vyrai per šabą ir kitas judėjų šventes. Izraelyje štreimelį berniukai gali devėti tik po vestuvių.
Ši kepurė gaminama iš reto (dažniausiai sabalo) kailio ir yra brangiausia hasidų aprangos dalis. Dažnai štreimelį jaunikiui dovanoja nuotakos tėvas. Vis dėlto teigiama, kad štreimelis tėra tradicinis prabangos atributas ir neturi jokios specialios religinės reikšmės.
Akivara

Akivara – neužėlusi, klampi vieta pelkėje, neturinti tvirto pagrindo.
Tuzų seniūnija

Istorija

Įkurta 1919 m., priklausė Salantų valsčiui (Kretingos apskritis). Prasidėjus Lietuvos sovietizacijai, 1940 m. pavadinta Tuzų apylinke. TSRS-Vokietijos karo pradžioje 1941 m. atkurta. Grįžus sovietų valdžiai, 1944 m. vėl pavadinta Tuzų apylinke.
Seniūnijai vadovavo seniūnijos kaimų atstovų sueigoje (krivūlėje) renkamas seniūnas, o jį pavadavo seniūno padėjėjas.
Administracinis centras: Tuzai.
Seniūnai: Kazys Pocius (1932 m.)
James Watson Cronin

Džeimsas Votsonas Kroninas (angl. James Watson Cronin g. 1931 m. rugsėjo 29 d. Čikaga) – JAV fizikas eksperimentatorius, Nobelio fizikos premijos laureatas.
Borkenas

Istorija

Miesto teisės Borkenui buvo suteiktos 1222 ir 1226 m. Iki 1803 m. priklausė Miunsterio vyskupijai. 1803–1805 m. buvo Šalmo kunigaikštystės centras. Nuo 1815 m. tapo Prūsijos dalimi. Borkenas antrojo pasaulinio karo metais smarkiai apgriautas.
Petras Keidošius

Biografija

1968 m. baigė Vilniaus universiteto Istorijos ir filologijos fakulteto žurnalistikos specialybę.
1941–1949 m. Kauno Jaunojo žiūrovo (vėliau Jaunimo) teatro aktorius. Nuo 1950 m. savaitraščio „Literatūra ir menas“, laikraščių „Sportas“, „Vakarinės naujienos“, „Tėvynės balsas“ literatūrinis darbuotojas, 1967–1992 m. nuolatinis „Literaturnaja gazeta“ korespondentas Lietuvoje. 
1959–1989 m. TSKP narys. 1957 m. priimtas į Lietuvos rašytojų sąjungą, 1973 m. tapo Žurnalistų sąjungos nariu.

Kūryba

Pirmuosius eilėraščius pradėjo skelbti 1938 m. Parašė kūrinių vaikams, inscenizavo A. Gaidaro apysaką „Timūras ir jo būrys“ (pastatyta 1949 m.), su A. Venclova ir J. Gustaičiu parašė libretą operai „Marytė“ (past. 1953 m.), su I. Mikšyte – operai „Paskenduolė“ (past. 1958 m.).
Išvertė rusų, baltarusių, armėnų, čekų rašytojų kūrinių.
Gerzos kultūra

Arealas

Gerzos kultūra buvo paplitusi 3500–3200 m. pr. m. e. Egipte. Susiklostė po Amros kultūros.

Kultūra

Gerzos kultūros žmonės gyveno didelėse, apie 2 km² dydžio gyvenvietėse, statėsi stačiakampius 7,5 x 5,5 m dydžio pastatus. Vertėsi gyvulininkyste, amatais, žemdirbyste – 4 tūkstantmečio pr. m. e. pabaigoje pradėjo naudoti arklą, aptikta drėkinimo įrenginių liekanų.
Naudojo akmeninius, titnaginius ir varinius dirbinius (rasta daug durklų), mokėjo pasigaminti gipso ir fajanso. Keramika dažyta raudonai arba tamsiai geltonai su raudonai tapytais žmonių, gyvulių ir valčių piešiniais, gamtos vaizdais. Rasta molinių ir akmeninių moterų figūrėlių.
Mirusiuosius laidojo kapinynuose su gausiomis įkapėmis (indais, titnago ir vario dirbiniais); aptikta gentinės diduomenės kapų. Jie buvo įrengti panašiai kaip gyvenamieji kambariai, su buities reikmenimis. Rasta ritualinių reikmenų: amuletų, figūrėlių, daiktų, puoštų gyvūnų (liūtų, jaučių, galvijų, hipopotamų, sakalų) atvaizdais.
Gerzos kultūros žmonės prekiavo su Pietvakarių ir Vakarų Azijos šalimis. Gerzos kultūros vėlyvuoju laikotarpiu Aukštutiniame ir Žemutiniame Egipte susiklostė du dideli gentiniai junginiai, apie 3000 m. pr. m. e. susikūrė Egipto valstybė.
Skopjė regionas

Populiacija

Pasak 2002 m. daryto visuotinio surašimo, Skopjė regione gyvena 571 040 žmonių. Tai didžiausias pagal gyventojų skaičių regionas.
Valstiečių ir Naujosios demokratijos partijų sąjunga

Valstiečių ir Naujosios demokratijos partijų sąjunga, VNDS – Lietuvos politinė partija, veikusi 2001–2006 m. Ją sudarė Lietuvos valstiečių partija ir Naujoji demokratija - Moterų partija.

Istorija

2001 m. gruodžio 15 d. bendrame Valstiečių ir Naujosios demokratijos partijų suvažiavime buvo pasirašyta jungimosi sutartis. Valstiečių ir Naujosios demokratijos partijos pirmininke išrinkta prof. Kazimiera Prunskienė, pirmininkės pirmuoju pavaduotoju – Lietuvos valstiečių partijos lyderis Ramūnas Karbauskis.
Valstiečių ir Naujosios demokratijos partijų susivienijimas buvo pradėtas po Lietuvos valstiečių partijai skaudžių 2000 m. Seimo rinkimų rezultatų. Nors 2000 m. kovo 19 d. vykusiuose savivaldybių tarybų rinkimuose Lietuvos valstiečių partija iš viso gavo net 209 mandatus (daugiau gavo tik Naujoji sąjunga – 270), Seimo rinkimuose Lietuvos valstiečių partija nesugebėjo susitarti su krikščionimis demokratais ir nepateko į Seimą pagal partijų sąrašus.
Susijungiant Naujosios demokratijos ir Lietuvos valstiečių partijoms buvo siekta užsitikrinti daugiau galimybių būsimuosiuose rinkimuose ir tapti parlamentine partija. Kitaip Valstiečių partija būtų rizikavusi likti regionine partija, turinčia įtakos tik rajonų savivaldybių tarybose. Susijungimas pasiteisino.
2004 m. Europarlamento rinkimuose VNDS gavo 7,14 proc. balsų ir vieną mandatą – Europos Parlamento nariu tapo Gintaras Didžiokas. 2004 m. Seimo rinkimuose Valstiečių ir Naujosios demokratijos partijų sąjunga laimėjo 10 mandatų ir kartu su Lietuvos lenkų rinkimų akcija sudarė 12 narių frakciją.
2005 m. VNDS suvažiavimo delegatai priėmė sprendimą pasivadinti Lietuvos valstiečių liaudininkų sąjunga (LVLS), tuo pabrėžiant 1922 m. įkurtos partijos darbų tęstinumą.
Eku

Eku – medinis irklo pavidalo Okinavos kobudo ginklas. Okinavos žvejai irklus naudodavo kaip savigynos priemones nuo užpuolikų, ginkluotų įprastiniais ginklais. Eku paprastai būdavo apie 160 cm ilgio.
Kautynių eku technika panaši į karties bo techniką. Vienas veiksmų, galimų su eku, yra mente pasemti smėlio ir sviesti į priešą. Eku yra sunkesnis už bo, o jo masės centras paslinktas, todėl kaunantis su eku yra būdingos plačios mostinės atakos. Kadangi mentė turi gana aštrų kraštą, juo galima kirsti ir sukelti kirstines žaizdas.
Giurza (pistoletas)

Istorija

Pistoleto kompleksas „Giurza“ (pistoletas ir šovinys) buvo sukonstruotas pagal Rusijos armijos reikalavimus – buvo užsakytas galingas pistoletas, kurio efektyvus šaudymo nuotolis didesnis kaip 50 m. Tam buvo sukurtas specialus naujas 9×21 mm šarvamušis šovinys SP-10, kurio kulkos turi plieninę šerdį. Kulkos turi nukauti žmones, apsaugotas neperšaunamomis liemenėmis arba besislepiančius automobiliuose. 100 m atstumu beveik 100 % tikimybe pramuša „sluoksniuotį“ iš 30 kevlaro sluoksnių ir iki 2,8 mm storio titano plokštę.
Pistoletą sukonstravo konstruktoriai Piotras Serdiukovas (Петр Сердюков) ir Igoris Beliajevas (Игорь Беляев) iš CMTI „TočMaš“ (Центральный научно исследовательский институт Точного машиностроения 'Centrinis Tiksliosios mašinų pramonės mokslinio tyrimo institutas') Klimovsko mieste (Rusija).
Paskutinio XX a. dešimtmečio viduryje Rusijos armija nutarė, kad jai reikia pistoleto, naudojančio 9×19 mm šovinius, tad „Giurza“ jai pasirodė netinkama. Tačiau pistoletu susidomėjo spectarnybos, jį ginkluotėn 1996 m. priėmė Federalinė Saugumo Tarnyba (FSB) ir kelios kitos organizacijos. Tada jis buvo pavadintas SR-1 Vektor.
2003 m. patobulintą pistoletą Rusijos vyriausybė priėmė kariuomenės ginkluotėn ir policinėms operacijoms. Dabar jis imtas vadinti SPS (СПС; Самозарядный Пистолет Сердюкова 'savitaisis Serdiukovo pistoletas'). Šiuo metu pistoletą naudoja FSB ir FSO (vyriausybės apsaugos tarnyba).

Konstrukcija

Pistoleto rėmo viršutinė dalis plieninė, rankena ir lankelis – polimeriniai. Vamzdžio gaubtas – plieninis. Saugikliai du, automatiniai (nuleistuko, rankenos). Rankenos saugiklis klavišo formos, jis išsijungia delnu suėmus rankeną. Antrasis saugiklis yra mažas svertelis ant nuleistuko ir išsijungia pradėjus spausti nuleistuką.
Dėtuvės plieninės, vidinės, dvieilės, jose šachmatine tvarka telpa po 18 9×21 mm šovinių.
Helene Fischer

Biografija

Helena Fišer gimė Sibiro mieste Krasnojarske, Rusijoje (tada Tarybų Sąjungoje). Helena buvo antras vaikas Pėterio ir Marijos Fišer šeimoje. Jos tėvas dirbo psichologijos mokslo mokytoju, o jos mama – universiteto inžiniere. Seneliai buvo Pavolgio vokiečiai, kurie 1941 m. buvo ištremti į Sibirą. 1988 m., kai Helenai buvo ketveri, kartu su tėvais ir šešerių metų seserimi emigravo į Velšteiną, Vakarų Vokietijoje.
Baigusi mokyklą, Helena Fišer įstojo į Frankfurto muzikos ir teatro mokyklą trejiems metams, kur studijavo dainavimą ir vaidybą. Tuo metu, kai studijavo toje mokykloje, jos mama paslapčia nukopijavo demonstracinį kompaktinį diską su šešiomis dukros dainomis ir išsiuntė į skirtingas įrašų studijas muzikos profesionalams, kur ją ir pastebėjo.
Nuo 2008 m. Helena Fišer draugauja su Florian Silbereisen, su kuriuo susipažino dar 2005 m. jo TV laidoje, kai kartu dainavo duetu. 2011 m. Berlyno Madam Tiuso muziejuje atidengta dainininkės vaškinė figūra. 2012 m. gruodį prisijungė prie kampanijos prieš nepilnamečių prostituciją. 2014 m. Miunchene ji pristatė savo parfumerijos liniją „That’s Me“.
Helena Fišer yra labai populiari ne tik Vokietijoje, Austrijoje ir Šveicarijoje, bet ir turi fanų Belgijoje, Nyderlanduose, Danijoje, Švedijoje, Norvegijoje, Didžiojoje Britanijoje ir Suomijoje. 2015 m. kartu su Britų karališkuoju filharmonijos orkestru ji įrašė sėkmingą vokiškų ir užsienio kalėdinių dainų albumą „Weihnachten“. 2013 m. išleistas singlas „Atemlos durch die Nacht“ dvejus metus neiškrito iš oficialaus Vokietijos TOP 100. Daina vis dar laikas nuo laiko patenka tarp geriausiųjų.
Atlikėja 2015 m. surengė „Farbenspiel-Tour“ koncertinį turą. Jo metu koncertuose apsilankė 800 000 žiūrovų. Nacionalinis TV transliuotojas ZDF nufilmavo du Helenos Fišer šou iš Berlyno olimpinio stadiono ir išleido DVD.
Baniškių apylinkė

Istorija

Įkurta XX a. viduryje. 1954 m. prie jos prijungtos Pupojų apylinkė, Kairėnų apylinkė ir Gailiūnų apylinkė. 1963 m. sausio 12 d. performuota į Kairėnų apylinkę.
Vasilkuvo katalikų kapinės

Vasilkuvo katalikų kapinės (lenk. Cmentarz rzymskokatolicki w Wasilkowie) - katalikų kapinės esančios Vasilkuvo mieste, ul. Rabczyńskiego gatvėje. Kapinės įkurtos XIX a. antroje pusėje. Kapinių plotas 4,5 ha. Seniausi kapinėse esantys antkapiai yra nuo 1896 metų. Kapinėse palaidotas kunigas Wacław Rabczyński, kurio iniciatyva buvo pastatyta bažnyčia, taip pat palaidoti lenkijos kariuomenės kareiviai ir karininkai bei 1943 m. vokiečių kariuomenės sušaudyti miesto gyventojai. 2002 m. rugsėjo 24 d. kapinės buvo įtrauktos į Palenkės vaivadijos saugomų istorijos paminklų sąrašą.
McKinsey & Company

McKinsey & Company, Inc. – tarptautinė vadybos konsultavimo įmonė. McKinsey teikia patarimus daugeliui bendrovių, vyriausybių bei įstaigų. Ji pripažinta, kaip viena iš prestižiškiausių įmonių vadybos konsultavimo srityje. Ji taip pat yra viena iš pirmaujančių pagal įdarbinamų verslo vadybos magistrų skaičių.
Paulius Normantas

Biografija

Mokėsi Viekšnių vidurinėje mokykloje. Nuo 1965 m. studijavo Kauno politechnikos institute, 1971–1974 m. studijavo ir baigė mokslus Vilniaus universiteto Prekybos ekonomikos fakultete. 1982 m. vedė Vengrijos pilietę, 1983 m. lapkričio mėn. išvyko į Vengriją, 1986 m. išsiskyrė. Gyveno Nyredhazos mieste. Turėjo Lietuvos ir Vengrijos pilietybę.
Dalyvavo penkiolikoje ekspedicinio pobūdžio kelionių po Tibetą, Himalajus, Indiją, Tailandą, Mianmarą, Butaną ir kitas valstybes. Daugelio fotoalbumų, kalendorių autorius, rašantis haiku, kurios paskelbtos tarptautiniame žurnale. Vilniuje, Malūnų gatvėje ketino įrengti Tibeto sakralinio meno muziejų.
Nuo 1983 m. Lietuvos fotomenininkų sąjungos, nuo 1986 m. Vengrijos fotografų sąjungos ir Vengrijos kūrėjų asociacijos, nuo 1995 m. Lietuvos žurnalistų sąjungos ir Tarptautinės žurnalistų sąjungos narys. Buvo pirmuoju Vengrijos lietuvių bendruomenės pirmininku.
2017 m. vasario 27 d. viena urna su dalimi kremuotų P. Normanto palaikų iškilmingai palaidota Vengrijoje, Nyredhazos miesto kapinėse, o kovo 14 d. antra urna palaidota Papilės kapinėse Žemaitijoje.
Ángel Matos

Ángel Valodia Matos Fuentes (g. 1976 m. gruodžio 24 d.) – Kubos taikvondo sportininkas.
Kovojo svorio kategorijoje virš 80 kg. 2000 m. Sidnėjaus olimpinėse žaidynėse ir 2007 m. Panamerikos žaidynių čempionas.
2008 m. Pekino olimpinėse žaidynėse dėl bronzos apdovanojimo kovojo su Kazachstano sportininku Armanu Čilmanovu. Kovos metu susižeidęs Matos paprašė medikų pagalbos, tačiau beteikiant pagalbą teisėjas iš Švedijos Chakir Chelbat paskelbė, kad pagalbai skirtas laikas baigėsi ir Kazachstano sportininkas skelbiamas nugalėtoju (nors kubietis iki tol pirmavo). Tuo pasipiktinęs Ángel Matos spyrė teisėjui koja į veidą. Pasaulio taikvondo federacija diskvalifikavo Ángel Matos ir jo trenerį Leudis Gonzalez visam gyvenimui.
Dirva (žurnalas)

Dirva – JAV lietuvių katalikiškas, inteligentijai skirtas žurnalas, ėjęs 1898–1906 m. Šenandoa kas trys mėnesiai.

Istorija

Leido Antanas Kaupas, Antanas Milukas ir kt. Išėjo 44 numeriai. Dalis jų leista žurnalo turinio ir pavidalo, didesniąją dalį sudarė knygos. 1903 m. susijungė su Tilžėje leistu žurnalu „Žinyčia“ (Dirva-Žinynas). Nutrūkus jungtinio žurnalo leidybai, „Dirva“ dar ėjo 1904–1906 m.
Knygomis buvo leidžiami mokslinio pobūdžio veikalai (J. Basanavičiaus, M. Davainio-Silvestraičio, A. Pabrėžos), originalieji ir verstiniai grožinės literatūros kūriniai (J. Basanavičiaus „Lietuviškos pasakos“, I–II, „Ožkabalių dainos“, I–II, A. Burbos „Prozoiški raštai“, M. Pečkauskaitės-Šatrijos Raganos „Viktutė“, V. Pietario „Algimantas“, A. Tatarės „Pamokslai gražių žmonių“, H. Senkevičiaus „Tvanas“ ir kt.). Publicistikos, kitų sričių raštus skelbė A. Alekna, Antanas Kaupas, Antanas Milukas, Juozas Tumas-Vaižgantas ir kt.
Redagavo Antanas Milukas. Jam talkino Aleksandras Burba, Antanas Kaupas, V. Varnagiris ir kt.
FC Elva

Istorija

Klubas įkurtas 2000 m. dalyvaudavo žemesniųjų divizionų kovose.
Piteris Breigelis Jaunesnysis

Piteris Breigelis Jaunesnysis (ol. Pieter Brueghel, 1564 – 1636 m. spalio 30 d., kitais šaltiniais − 1638 m.) – Nyderlandų vėlyvojo renesanso, ankstyvojo baroko flamandų dailininkas, sekęs savo tėvo Piterio Breigelio Vyresniojo maniera.

Biografija

Piteris Breigelis gimė 1564 m. (ar 1565) Briuselyje. Buvo vyresniuoju žymaus dailininko Piterio Breigelio Vyresniojo sūnumi, todėl, kad atskirti nuo tėvo, pramintas „jaunesniuoju“. Jo jaunesnis brolis Janas Breigelis Vyresnysis, irgi tapo žymiu dailininku. Skirtingai nuo jaunesniojo brolio, Piteris Breigelis Jaunesnysis nesistengė atrasti originalių temų ar vaizdavimo formų, o įkvėpimo ir tiesioginio pavyzdžio sėmėsi iš populiarių tėvo paveikslų. Daugelis Piterio Jaunesniojo darbų buvo tėvo paveikslų kopijos arba labai artimai sekė tiek kompoziciniais, tiek temų sumanymais. Piteris Breigelis Jaunesnysis gyvenimo metu buvo pramintas „pragariškuoju“ dėl raudonos spalvos ir įvairių baidyklių vaizdavimo savo paveiksluose.
Piterio Breigelio Jaunesniojo tėvas mirė, kai jam buvo tik 5 metai. Piešimo pradmenis Piteris, kartu su broliu Janu, tikriausiai išėjo pas senelę Mayken Verhulst. Prieš 1578 m. šeima persikraustė į Antverpeną, kur Piteris tikriausiai mokėsi pas dailininką Gillis van Coninxloo. 1584 ar 1585 m. Piteris Breigelis Jaunesnysis įstojo į Antverpeno Šv. Luko dailininkų gildiją. 1588 m. vedė Elisabeth Goddelet, su kuria susilaukė bent 7 vaikų. Piteris Breigelis Jaunesnysis mirė 1636 m. spalio 10 d. Antverpene. Jo sūnus, irgi Piteris, buvo tėvo ir senelio paveikslų kopijuotojas. Fransas Sneidersas buvo tarp Piterio Breigelio Jaunesniojo mokinių.
Povilas Žagunis

Biografija

1985 m. baigė Lietuvos žemės ūkio akademiją, inžinierius – hidrotechnikas.
AB „Panevėžio melioracija“ direktorius. Nuo 2004 m. Panevėžio rajono savivaldybės meras.
1995 m. Lietuvos valstiečių partijos, nuo 2001 m. Valstiečių ir Naujosios demokratijos partijų sąjungos, nuo 2006 m. Lietuvos valstiečių liaudininkų sąjungos narys, Panevėžio skyriaus pirmininkas.
1990–1995 m. Panevėžio rajono tarybos deputatas, nuo 2003 m. Panevėžio rajono savivaldybės tarybos narys.
Rotary klubo narys. Sutuoktinė Virginija, dukros Jurgita, Modesta.
Žiemgala

Teritorija

Iki IV a. pab. žiemgaliai, („archeologiniai“) žemaičiai, sėliai ir latgaliai priklausė vienai kultūrinei sričiai. V a. Lielupės baseine susidarė atskira žiemgalių gentis. Jų teritorija vakaruose siekė Ventos upę, šiaurėje – Baltijos jūrą vakariau Lielupės žiočių, rytuose – Lėvenį ir Mūšos upės baseinu pietinėje dalyje pasiekė dabartinių Šiaulių ir Panevėžio rajonų šiaurines ribas. Jiems priklausė Lietuvos Žagarės, Pakruojo, Pasvalio, Linkuvos ir Joniškio apylinkės. Žiemgalių kaimynai šiaurėje buvo finougrų gentis lyviai, šiaurės rytuose – latgaliai, rytuose – sėliai, pietų pusėje – aukštaičiai, pietvakariuose – žemaičiai, o vakaruose – kuršiai. Vakarų Žiemgalos centras buvo Tervetės pilis, o rytų Žemgalos – Mežuotnė, kurią 1220 m. sunaikino Kalavijuočių ordinas. 
XIII a. I pusėje žinomos šešios žiemgalių žemės – Duobė, Duobelė, Silenė, Sparnenė, Tervetė, Upmalė, Žagarė.

Kuršo kunigaikštystės sudėtyje

1561 m. Livonijos Žiemgala tapo tada sudarytos Kuršo-Žiemgalos kunigaikštystės dalimi. Kunigaikštystė gyvavo iki 1795 m.

Žiemgala nuo XIX a.

XIX a. latviškų Jelgavos apylinkių šnektų pagrindu susiformavo bendrinė latvių kalba.
Sartų regioninis parkas

Gamtos vertybės

Parke yra unikalus, penktasis pagal dydį Lietuvoje Sartų ežeras su 8 stambiomis atšakomis ir jų tęsiniuose esančiomis protakomis besijungiančių ežerų virtine. Stovi Sartų ežero apžvalgos bokštas. Per parką ir Sartų ežerą teka Šventoji. Įdomus kalvotas ir daubotas centrinės ir rytinės parko dalies kraštovaizdis. Vosynos rezervate saugomi seniausi Dusetų girios eglynai, pelkės, įvairios retų rūšių buveinės. Vertingos ir Antazavės šilo bendrijos. Prie žuvininkystės tvenkinių galima stebėti paukščius.

Kultūros paveldas

Parko teritorijoje stūkso Velikuškių ir Pakačinės piliakalniai, čia atsiskleidžia vakarinių ir rytinių aukštaičių etnokultūrinė sandūra, savitas ilgų paežerinių kaimų išsidėstymas. Dusetų mieste, minimame jau XIII a., išlikusi XVIII a. bažnyčia su varpine. Rokėnų kaime yra kompozitoriaus Juozo Gruodžio gimtinė, Gipėnuose – poeto Antano Vienažindžio sodyba – muziejus. Antazavėje – įdomi XVIII a. bažnyčia, dvaro pastatai ir parkas.

Laisvalaikis ir pramogos

Sartai garsėja kiekvieną žiemą ant ežero ledo vykstančiomis žirgų lenktynėmis. Čia geros sąlygos maudytis, žvejoti, keliauti dviračiais ir pėsčiomis. Vandens turistai gali pasirinkti 1–4 dienų maršrutus. Apsistoti galima stovyklavietėse bei stacionariose poilsiavietėse. Ten nuomojamos valtys. Įplaukus į pietinę Sartų ežero dalį galima aplankyti prie rytinės ežero atšakos esančius piliakalnius. Po to 7–8 km ilgio pietvakarine atšaka, prie kurios glaudžiasi Dusetų giria, vėl sugrįžtama į Šventąją. Į Sartų ežerą galima patekti ir Kriaunos upe nuo Obelių.
Parko, kuriame gausu ežerų, direkcija rekomenduoja maudytis prie esančių stovyklaviečių, poilsiaviečių ar kempingų. Geriausiai tinka buriuoti Sartų ir Zaduojo ežerai. Stovyklavietės įkurtos prie Tautesnio, Zalvio ir Sartų ežerų.
Ant Sartų ežero ledo prie Dusetų miesto kiekvienų metų pirmą vasario šeštadienį vyksta populiariausios Lietuvoje žirgų lenktynės. Parke švenčiamos Užgavėnės, Joninės, vyksta Sėlos muzikantų suėjimai, diskotekų vedėjų konkursai, Antazavės kaimo festivalis, Žirgų lenktynės (pirmą vasario šeštadienį), Galiūnų varžybos, Ūkininkų šventė.