google/wiki40b huggingface dataset:
Juozas Bieliūnas

Biografija

Lankė Panemunėlio liaudies mokyklą, pas Juozą Katelę išmoko vargonuoti. 1906–1908 m. vargonininkavo Panemunėlyje, 1908–1910 m. – Salose, 1910–1912 m. – Preliuose. Visur turėjo suorganizavęs nemažus chorus, kurie giedojo bažnyčiose, dalyvavo vakaruose – vaidinimuose. 1911 m. Kaune lankė Juozo Naujalio vargonininkų kursus.
1912–1916 m. dainuoti mokėsi Maskvos konservatorijoje, grojo įvairiuose orkestruose, vertėsi privačiomis dainavimo pamokomis. 1916–1917 m. tarnavo Rusijos imperijos kariuomenėje, kontrabosu griežė Voluinės pulko simfoniniame orkestre Peterburge. 1917–1920 m. dainavimo studijas tęsė Peterburgo konservatorijoje, dėstė muziką ir dainavimą lietuvių bendrojo lavinimo kursuose, lietuvių ir lenkų gimnazijose ir lietuvių darbo mokykloje. Lietuvių klube „Proletkultas“ suorganizavo chorą, rengė koncertus, vadovavo dramos kuopelei, koncertavo kaip solistas. 1920 m. pakviestas dainuoti į Peterburgo valstybinį komiškos operos teatrą, sukūrė keletą pagrindinių vaidmenų.
Grįžęs į Lietuvą, 1920–1921 m. Kauno muzikos mokykloje dėstė solinį dainavimą, aktyviai įsitraukė į lietuviškosios operos teatro organizavimą. Įkūrus operos teatrą, jo solistas, 1920–1921 m. ir 1923–1926 m. Meno tarybos narys, 1922–1923 m. direktorius. Pirmajame 1920 m. Džiuzepės Verdi operos „Traviata“ spektaklyje sukūrė Barono vaidmenį, vėliau ir kitų įsimintinų vaidmenų: Demonas Antono Rubinšteino operoje „Demonas“ (1921 m.), Figaro Džoakino Rosinio operoje „Sevilijos kirpėjas“ (1924 m.), Oneginą ir Jeleckį Piotro Čaikovskio operose „Eugenijus Oneginas“ (1923 m.) ir „Pikų dama“ (1925 m.), Eskamilio Žoržo Bizė operoje „Karmen“ ir kt.
1926–1930 m. Italijoje (Milane) pas prof. Grini studijavo dainavimą. 1930–1933 m. Valstybės teatro chormeisteris ir akompaniatorius. Parengė Dž. Pučinio operų „Skraistė“, „Sesuo Andželika“ ir „Džanis Skikis“ chorus.
Pasitraukęs iš teatro, buvo kino filmų cenzorius. 1932–1933 m. knygų ir laikraščių leidyklos bendrovės „Naujas žodis“ direktorius, 1934–1938 m. Kauno radiofono direktorius, įkūrė 54 muzikantų radiofono simfoninį orkestrą. 1940–1941 m. Vilniaus muzikos mokyklos dainavimo dėstytojas, 1941–1949 m. Kauno konservatorijos dėstytojas, 1945–1949 m. Vokalinio ir choro dirigavimo fakulteto dekanas, Vokalinės katedros vedėjas, nuo 1946 m. docentas, vėliau einantis profesoriaus pareigas. 1945–1955 m. ir Kauno Juozo Gruodžio muzikos mokyklos dainavimo dėstytojas, 1949–1953 m. vokalinio skyriaus vedėjas, išugdęs būrį gerų dainininkų.
Balčiškės

Lietuviai

XX a. viduryje 25 apylinkės kaimų, tarp jų ir Balčiškės, senieji gyventojai kalbėjo lietuviškai. 2000 m. Balčiškės vidurinėje mokykloje 12 vaikų lankė lietuvių kalbos pamokas.
Vygantas Dilys

Biografija

1976 m. baigė Vilniaus politechnikumą, šilumininkas – technikas, 1981 m. baigė Lietuvos valstybinis kūno kultūros institutą, dėstytojas.
UAB „Gentainiai“ valdybos pirmininkas, Lietuvos ir Ukrainos UAB „Kijevhidromontaž“ direktorius.
Lietuvos centro sąjungos narys, Ignalinos skyriaus pirmininkas, 2006 m. Lietuvos Respublikos liberalų sąjūdžio narys, Ignalinos skyriaus pirmininkas. 2003–2007 m., 2007–2011 m. ir nuo 2011 m. Ignalinos rajono savivaldybės tarybos narys. 
Elektrėnų „Senjorų“ rankinio klubo komandos treneris, Lions klubo narys. Sutuoktinė Violeta, vaikai Erika, Lina, Dalia.
Valdivijos drėgnieji miškai

Valdivijos drėgnieji miškai (isp. Bosque húmedo pluvial valdiviano) – vidutinių platumų plačialapių ir mišriųjų miškų ekoregionas Pietų Amerikoje, Patagonijoje (Čilė ir Argentina). Priklauso neotropikų ekozonai. Pavadinimas kilo nuo Čilės miesto Valdivijos.

Geografija

Valdivijos miškai auga siaurame ruože tarp Ramiojo vandenyno ir Patagonijos Andų, taip pat apima Čilės salyno salas. Šiaurėje pereina į Viduržemio tipo krūmynus, pietuose – į subpoliarinius Magelano miškus. Miškų susiformavimui didelę įtaką daro didelis kritulių kiekis, stiprūs vėjai, žemos oro temperatūros, ledynų ir vertikaliojo zoniškumo įtaka.
Valdivijos drėgnieji miškai yra vieni iš nedaugelio pasaulio drėgnųjų miškų, augančių vidutinių platumų srityje.

Biologija

Čia apie pusę medingų regiono augalų yra endeminiai. Auga notofagai (kvapusis, skėstašakis, blizgusis, antarktinis ir kt.), alyvokšniai, eukrifijos, lumos, mirteugenijos, čiliniai podokarpai, puošnieji drimiai. Kalnuose auga spygliuočiai – čilinės araukarijos, kiparisinės ficrojos. Valdivijos miškuose gyvena mažiausi pasaulio elniai pudu, čilinės katės, čiliniai oposumai, šernai. Valdivijos miškai Antarkties floros prieglauda ir daugelis augalų šeimų turi bendrus bruožus su Naujosios Zelandijos, Tasmanijos ir Australijos vidutinių platuimų bei subtropikų drėgnaisiuose miškuose augančiais augalais.
Armaviro sritis

Geografija

Sritis įsikūrusi į šiaurės rytus nuo Ararato kalno, daugiausia Ararato lygumoje. Srities riba teka Arakso ir Achurjano upės.
Vija Rožlapa

Vija Rožlapa (g. 1942 m. sausio 8 d. Liepojoje) – Latvijos šachmatininkė, Latvijos moterų šachmatų čempionė, šachmatų trenerė.

Biografija

Šachmatais pradėjo žaisti būdama 12 metų. 1958 metais ji laimėjo Latvijos mergaičių čempionatą, 1960 metais – SSRS mergaičių čempionatą. 1961 metų SSRS mergaičių vicečempionė. Nuo 1964 metų Rygos šachmatų mokyklos trenerė. Tarp auklėtinių – didmeistris Aleksejus Širovas (g. 1972 m.) ir Laura Rogule (g. 1988 m.), WGM.
Persėjas (žvaigždynas)

Persėjas (Perseus, Per) – 24-as pagal dydį šiaurinio pusrutulio žvaigždynas Paukščių Take. Lietuvoje matomas rudenį. Žvaigždynas žinomas nuo seniausių laikų (aprašytas dar Ptolemėjaus). Persėjas randamas pratęsus Andromedos trijų žvaigždžių lanką Vežėjo kryptimi (į priešingą pusę nei Pegasas). Ryškiausios žvaigždės sudaro lankelį. Lietuviškas pavadinimas – Kūlėjai ir Spragilas (V. Straižio identifikacija). Ryškiausia žvaigždyno žvaigždė Algolis ryškumą keičia kas keletą dienų.
Nubrėžus liniją per ε Per ir ζ Per surandame Sietyną, o pratęsus lanką iš žvaigždžių γ Per, α Per bei δ Per, pataikome į Kapelą.

Mitologija

Žvaigždynas pavadintas mitinio graikų didvyrio Persėjo vardu.
Nkajis

Istorija

Miestas ant Niari (Kvilu) upės 1887 m. buvo pavadintas Žakobu (Jacob) prancūzų inžinieriaus, projektavusio Okenininę Kongo geležinkelio magistralę, garbei. Po to miestas augo, plėtojant cukranendrių plantacijas, augant cukraus pramonei. 1975 m. miestas pervadintas į Nkajį (senasis vietinis pavadinimas), tuo metu jau buvo 25 000 gyventojų.
Čagosiečiai

Deportacija

1965 m., rengiant Mauricijaus nepriklausomybės suteikimą, Čagoso salynas buvo atskirtas nuo Mauricijaus kolonijos ir sudarė Britų Indijos vandenyno teritoriją. Naujoji konstitucija buvo priimta vienpusiškai, be referendumo ar konsultacijų su čagosiečiais. Ji draudė gyventi salose be leidimo.
Dabar dauguma čagosiečių gyvena Mauricijuje ir Jungtinėje Karalystėje, nes D. Britanijos vyriausybės buvo deportuoti iš tėvynės. Nuo 1967 iki 1973 m. čagosiečiai, kurių tada buvo 2 tūkstančiai, D. Britanijos vyriausybės buvo perkelti į Peros Banjoso salą, o 1973 m. – į Mauricijų. Ištisinė deportacija buvo atlikta tam, kad būtų ištuštinta Diego Garsijos sala, kurioje gyvena didžiuma čagosiečių. Diego Garsijoje buvo statoma karinė bazė, kurioje dabar bazuojasi D. Britanijos ir JAV kariniai daliniai. Šiandien Diego Garsijoje čagosiečių nėra, joje yra tik karinė bazė Camp Justice.

Byla Aukščiausiajame Teisme

2006 m. pradžioje maždaug 100 čagosiečių grupei buvo leista apsilankyti Indijos Vandenyno Britų Srityje. Tai buvo pirmasis čagosiečių apsilankymas tėvynėje per 30 metų. Kelionę organizavo ir finansavo D. Britanijos užsienio reikalų ministerija.
2006 m. gegužės 11 d. čagosiečiai Aukščiausiajame Teisme laimėjo bylą kai Teismas nutarė, kad čagosiečiai turi teisę grįžti į Čagoso salyną. Belko sulaukti ir pamatyti, kada ir kaip sprendimas bus įgyvendintas. D. Britanijos vyriausybė padavė apeliaciją Apeliacijų Teismui siekdama 2006 m. gegužės 11 d. nutarties atšaukimo. Užsienio reikalų ministerija rėmėsi atveju, kai Antrojo pasaulinio karo metais po Perl Harboro puolimo Kanadoje buvo internuoti japonų kilmės kanadiečiai.
2008 m. spalio 22 d. D. Britanijos Apeliacinis teismas priėmė sprendimą, kuris palaikė D. Britanijos užsienių reikalų ir sandraugos ministro Deivido Milibendo apeliaciją. Apeliacinio teismo sprendimas nutraukė teisminį nagrinėjimą D. Britanijoje ir sugriovė čagosiečių viltis grįžti į tėvynę.
Bandužių kapinynas

Bandužių kapinynas – I a. – XIII a. kapinynas Klaipėdos pietrytinėje miesto dalyje, prie Bandužių kaimo kapinių.

Tyrimai

1935 m. kapinyną tyrinėjo Klaipėdos krašto ir miesto muziejaus vedėjas Emilis Nauburas. 1931–1939 m. Klaipėdos Kraštotyros muziejaus (dabar Klaipėdos Mažosios Lietuvos istorijos muziejus) archyvų knygoje įrašytas 101 dirbinys iš Bandužių kapinyno. Tačiau didžioji dalis šio rinkinio dingo Antrojo pasaulinio karo metais. Spėjama, kad išlikę 6 radiniai yra iš Bandužių kapinyno. Tai tordiruota žalvarinė antkaklė su kabliuku ir kilpele (VII a. – IX a.), žalvarinė lankinė segė aguoniniais galais (VIII a. – IX a.), žalvarinė pasaginė segė gyvuliniais galais, pasaginė žalvarinė segė žvaigždiniais galais (X a. – XIII a.), žalvarinis emaliuotas kamanų apkalas (II a.), žalvarinė emaliuota apskritine segė (II a.).
Lietuvos istorijos institutas kapinyną tyrė 1974 m. (vadovė Laima Vaitkunskienė) ir 1985–1989 m. (vadovas Jonas Stankus). Ištirtas daugiau, kaip 3500 m² plotas, rasta daugiau, kaip 100 I a. – XIII a. kapų.
I a. – VIII a. kapuose rasta papuošalų – 1,25 m ilgio ir 1,12 kg sveriantis krūtinės papuošalas, segių, antkaklių, įv. smeigtukų, apyrankių. II a. – III a. kapuose rasta Romos monetų, darbo įrankių (dalgių, įmovinių kirvių), ginklų (įmovinių ietigalių). Kai kurie kapai su akmenų vainikais. IX a. – XIII a. kapuose mirusieji sudeginti, rasta bronzinių papuošalų (antkaklių, segių), ginklų (plačiaašmenių pentinių kovos kirvių, kalavijų ar jų dalių, įmovinių ietigalių), įvairių darbo įrankių, buities ir prekybos reikmenų (kirvių, skaptų, spynų su raktais, svarstyklių ir svarelių). Dalis kapinyno sunaikinta statant Bandužių mikrorajoną.
Notarinis aukcionas

Notarinis aukcionas (pranc. Vente notariale) - aukcionas (viešas pardavimas) Prancūzijoje, vykdomas notaro turto savininko prašymu. Notaro pareiga - parengti pardavimo dokumentus pardavimui aukcione.
Notarinis aukcionas vykdomas savanoriškai, o ne teismine tvarka (prievarta), pvz., po turto arešto.
Savininkai, kurie naudojasi jų notaras rasti pirkėją jų paveldėtojams yra dažnai sureguliavimo turto kursą.
Aukcionų vieta yra laikomi Notarų rūmai, ne prefektūra.
Apie notarinius aukcionus Notarų rūmai skelbia specialiame leidinyje (Journal d'annonces légales), tačiau tai nėra privaloma.
Somalio globojamoji teritorija

Raida

Iki 1941 m. šias teritorijas valdė Italijos karalystė, kurias administravo kaip Italijos Somalį. 1941 m. jį užėmė Britų imperijos armija, kuri čia administravo iki 1949 m. pabaigos. Tik 1949 m. iš šios teritorijos suformuota Jungtinių Tautų globojamoji teritorija, kurios kontrolė vėl atiduota Italijai.
Globojamoji teritorija gavo didžiulę ekonominę paramą iš Jungtinių Tautų, o šalyje kūrė patyrę italų kilmės ekspertai. Tai laikoma sklandaus šalies vystymosi ir ekonominio bei kultūrinio klestėjimo laikotarpiu. Teritorijos administraciniame centre Mogadiše pradėtos kurti aukštojo mokslo institucijos, turėjusios ugdyti vietinius specialistus teisės, ekonomikos, politikos, kitų socialinių mokslų srityse. Italų kalba buvo oficiali kalba.
1960 m. gegužės mėn. Britų kontroliuota somalių dalis (Britų Somalilendas) paskelbė nepriklausomybę kaip Somalio valstybė. Tų pačių metų liepos 1 d. nepriklausomybė suteikta ir Somalio globojamajai teritorijai, ją sujungiant su Somalio valstybe. Taip suformuota nepriklausoma Somalio Respublika.
Jonas Jankus

Jonas Jankus (1888 m. rugsėjo 18 d. Sidabrave, Panevėžio apskr. – 1944 m. sausio 21 d. Brukline, JAV) – Lietuvos vargonininkas ir chorvedys.

Biografija

Muziką mėgo iš vaikystės. Dvejus metus pasimokęs pas vietos vargonininką, pradėjo savarankiškai vargonininkauti Lenkimuose.
1909 m. išvyko į JAV, ten vargonininkavo ir vadovavo chorams daugelyje lietuvių parapijų: Maspethe, NY, Mt. Carmele, PA, Pitstone, PA, Pittsburghe, PA ir Filadelfijoje. Vargonininkaudamas studijavo Pittsburgh Institute of Music ir Carnegie Tech muzikos mokykloje. Studijavo vargonavimą, harmoniją ir dainavimą. 1927 m. išvyko į Romą, kur dvejus metus studijavo bažnytinės muzikos institute – studijoms vadovavo mons. prof. Raffaele Casimiri. 1929 m. grįžęs į JAV, kurį laiką vargonininkavo Šv. Antano lietuvių parapijoje Detroite, Dievo Motinos Sopulingosios parapijoje Karney, NY ir Harrisone, NY. Visur buvo subūręs ir chorus.
Nuo 1932 m. iki mirties vargonininkavo ir vadovavo chorui Apreiškimo lietuvių parapijoje Brukline. Čia išugdė skambų ir didelį chorą (60 moterų ir 35 vyrai), kuris giedojo bažnyčiose, rengė koncertus, statė operetes, dalyvavo Pasaulinių parodų Lietuvių dienų koncertuose, dainavo per radiją, dalyvavo tautinėse šventėse. 1935 m. Niujorko Evening Journal surengtame mėgėjų chorų festivalyje už Česlovo Sasnausko dainos „Karvelėli mėlynasai“ (solistė jo žmona Ieva) menišką atlikimą gavo pagyrimo raštą ir sidabro taurę. Choras kelis kartus pastatė Th. Dubois oratoriją „Septyni Kristaus žodžiai“ ir kitų stambesnių religinių kūrinių. Daugiausia J. Jankus vertėsi dainavimo bei fortepijono pamokomis.
Nuo 1914 m. ALRK Vargonininkų sąjungos narys, šios sąjungos Niujorko-Niudžersio provincijos narys, 1921 m. išrinktas Centro valdybos vicepirmininku, 1922–1925 m. buvo Centro valdybos pirmininkas, nuo 1940 m. iždininkas. Jo sūnus Justas taip pat vargonininkas.
Lietuvos futbolo federacija

Istorija

Pirmosios tarpmiestinės futbolo rungtynės surengtos 1911 m., 1919 m. gegužės 18 d. Kaune įkuriama Lietuvos sporto sąjunga (LSS), 1920 m. LSS mėgino organizuoti futbolo čempionatą, bet neatsirado pakankamai norinčių komandų.
1922 m. įkurta Lietuvos sporto lyga (LSL), tais pačiais metais surengtas pirmasis čempionatas, kuriame varžėsi 10 Kauno komandų. 1923 m. LSL tapo FIFA nare. XX a. penktojo dešimtmečio pradžioje Tarybų Sąjungai okupavus Lietuvą, federacija išformuota. Atkūrus nepriklausomybė 1991 m. gruodžio 9 d. LFF sugrąžinta į FIFA, 1992 m. balandžio 23 d. tapo UEFA nare.
Kraujo plazma

Kraujo plazma – skystoji kraujo dalis, sudaranti 55 % kraujo tūrio. Gelsvai žalsvos spalvos. Kraujo plazma perneša biologiškai aktyvias medžiagas, medžiagų apykaitos produktus, lemia organizme cirkuliuojančio skysčio tūrio pastovumą, šarmų ir rūgščių pusiausvyrą. Plazmos laboratorinis tyrimas padeda diagnozuoti ligas. Natūralios kraujo plazmos ir jos įvairių komponentų perpilama, kai organizme smarkiai sumažėja cirkuliuojančių skysčių tūris, kai kraujyje sumažėja baltymų, nukraujavus. Perpilant kraujo plazmą ar jos komponentus, donoro ir recipiento kraujo grupės neturi sutapti.

Išskyrimas

Kraujo plazmos preparatas yra paruošiamas centrifuguojant. Šviežio kraujo mėginys, kuris turi antikoagulianto įpilamas į vamzdelį ir šis sukamas centrifugoje tol, kol kraujo ląstelės patenka ant vamzdelio dugno. Tada kraujo plazma yra išskiriama. Kraujo plazmos tankis ~ 1025 kg/m³ arba 1,025 kg/l.
Gudja United FC

Istorija

Klubas įkurtas 1945 m. dalyvauja žemesniųjų pakopų pirmenybėse, bei futbolo taurės turnyruose.
2017–2018 sezone užėmė pirmą vietą Antrame Divizione ir iškopė į Pirmą divizioną.
Planetiškasis ūkas

Planetiškasis ūkas – jonizuotų dujų ūkas, panašus į planetos skritulį arba žiedą. Planetiniai ūkai neturi daug bendro su planetomis; taip jie buvo pavadinti 1780 metais V.Heršelio kuriam jų matomi apvalūs kontūrai priminė planetas.  Palyginus su pačios žvaigždės amžiumi, tai trumpaamžiai dariniai, egzistuojantys tik kelias dešimtis tūkstančių metų. Jų centre būna karšta (50-100 tūkst. kelvinų) žvaigždė – O spektro klasės subnykštukė. Dujinis apvalkalas sugeria jo centre esančios žvaigždės ultravioletinius spindulius ir spinduliuoja stiprias vandenilio, helio, deguonies, neono, azoto emisijos linijas. Planetiškasis ūkas ir jo centrinė žvaigždė susidaro iš asimptotinės sekos raudonosios milžinės, jos vandenilio degimo zonai priartėjus prie išorinių sluoksnių. Tokio ūko stadija trunka apie 50 000 metų. Praėjus šiam laiko tarpui, žvaigždės šerdis virsta baltąja nykštuke, o planetiškasis ūkas pamažu išsisklaido į tarpžvaigždinę erdvę.
Planetiniuose ūkuose gali susidaryti sudėtingi anglies junginiai (fulerenai).
Acta historica Lituanica

Acta historica Lituanica (liet. Lietuvos istorijos darbai) – archeologinių ir istorinių leidinių serija, ėjusi nuo 1967 m. Vilniuje. Leido Lietuvos istorijos institutas. Tiražas 500–2000 egz.
Ernests Štālbergs

Ernests Štālbergs (1883 m. rugsėjo 3 d. – 1958 m. birželio 12 d.) – Latvijos architektas, dirbęs klasicizmo ir funktionalizmo stiliais.
Garsiausi darbai: Latvijos universitetas (1929-36) ir Laisvės paminklas Rygoje (1930-35).
Albinas Griška

Biografija

1936 m. baigė Vilniaus lietuvių gimnaziją. 1936–1939 m. Vilniaus universitete studijavo chemiją. 1943–1945 m. sovietinis partizanas. 1948 m. Maskvoje baigė Aukštąją partinę mokyklą prie VKP(b) CK. 1948–1951 m. Respublikinės partinės mokyklos direktoriaus pavaduotojas, filosofijos dėstytojas. 1954 m. baigė Visuomeninių mokslų akademiją prie SSKP CK. 1954–1992 m. Vilniaus pedagoginio instituto filosofijos dėstytojas, 1959 m. docentas, 1973 m. profesorius. 1977 m. filosofijos mokslų daktaras.
Tyrinėjimų sritis – gamtos mokslų filosofija, Lietuvos filosofijos istorija, ateizmas.
Baltagalvė žvynuotoji antis

Biologija

Suaugęs anties patinas turi baltą galvą, ryškiai geltoną ar oranžinį snapą su juodu nagu, geltonas ar oranžines kojas su juodais nagais. Kūną dengia pilkos plunksnos, papilvę – baltos. Šėrimosi metu snapas tampa blankesnės spalvos. Patelės galva ruda, su balta apykaklės juostele, snapas žalsvas ar geltonas.
Anties racioną sudaro moliuskai ir vėžiagyviai, kuriuos paukštis renka nardydamas, iškildamas ir surydamas kaip ir kitos antys. Taip pat ieškosi maisto ir krante, bet nenutoldamas nuo vandens.
Veisimosi periodas trunka nuo spalio iki vasario mėn. Lizdas sukamas ant žemės tarp krūmokšnių iš žolės, šakelių ir potvynių atplukdomų šiukšlių. Peri 5–6 kiaušinius. Peryklos randamos 500 km ilgio pakrantės ruože nuo Čubuto upės žiočių iki Čubuto ir Santa Kruso provincijų pasienio. Populiacijos skaitlingumas vertinamas apie 3 700 perinčių porų. Perėjimui pasirenkamos salos ir nedideli žemės lopinėliai sekliuose užutėkiuose ir įlankose, tarp krūmų augmenijos, taip apsisaugojant nuo stipraus vėjo, bangavimo, sausumos ir oro plėšrūnų.

Grėsmės

Populiacijai grėsmę kelia naftos verslovėse išsiliejanti nafta, natūralių buveinių traukimasis, invazinių rūšių gausėjimas, plėšrūnai. Pastebėta, jog žalos kiaušinių dėtims daugiausiai pridaro kirai (Larus dominicanus) ir kuoduotosios karakaros. 
Negalinčios skristi antys nuo plėšrūnų gelbėjasi greitai nuplaukdamos, panerdamos po vandeniu arba irkluodamos sparnais. Toks judėjimas vandeniu, vietoje irklų naudojant sparnus ir su kojų pagalba, leidžia išvystyti iki 24 km/h greitį.
Krebso ciklas

Krebso ciklas – mitochondrijų matrikse ratu vykstančios medžiagų apykaitos grandininės reakcijos. Šis reakcijų ciklas pavadintas sero Hanso Krebso – Vokietijoje gimusio anglų mokslininko – garbei jo vardu.
Krebso ciklo pradžioje pereinamosios reakcijos metu susidariusi C_2 acetilo grupė susijungia su C_4 molekule ir susidaro citratas – C_6 molekulė. Dėl to ciklas kartais vadinamas citrinos rūgšties ciklu. Kai acetilo grupė oksiduojama atimant iš jos elektronus, susidaro dvi anglies dioksido molekulės (CO_2). Oksidacijos metu daugelį elektronų prisijungia NAD^+ ir susidaro NADH. Tačiau vienos reakcijos metu elektronus prisijungia FAD, ir susidaro FADH_2. NADH ir FADH_2 perduoda elektronus į elektronų pernašos sistemą. Oksidacijos metu susidariusi energija panaudojama ATP sintezei substratinio fosforilinimo būdu.
Ilgučiai

Istorija

Pirmą kartą paminėtas 1701 m. Subačiaus bažnyčios metrikų knygoje, priklausė Subačiaus seniūnijai. 1784 m. minimas kaip Pliaterių valda, nuo 1843 m. priklausė Subačiaus valstybiniam dvarui.
Harperis

Istorija

Miestas 1847 m. įkurtas išlaisvintų vergų (liberų), atsikėlusių iš JAV ir pavadintas JAV politiko Roberto Harperio, pasiūliusio Liberijos įkūrimo planą, garbei.
Harperyje palaidotas vienas JAV aboliucionizmo judėjimo pradininkų – John Brown Russwurm. Čia gimė vienas šalies prezidentų William Tubman.
Aukštutinis Ufalėjus

Istorija

Aukštutinis Ufalėjus įkurtas 1761 m., pradėjus ketaus ir geležies liejimą prie Ufalėjaus upės. Miesto statusas suteiktas 1940 m.
Graubiundenas

Geografija

Graubiundeno kantonas – didžiausias Šveicarijoje, jo plotas yra 7105 km². Naudinga žemė sudaro tik trečdalį kantono teritorijos, miškai – apie penktadalį. Kantonas yra labai kalnuotas. Daug vaizdingų vietovių priklauso Šveicarijos nacionaliniui parkui. Graubiundene labai daug aukštų viršukalnių, tokių kaip Tödi (3614 m) arba aukščiausia kantono viršūkalnė Bernina (4049 m). Daug ledynų – tokių kaip Adula, Albula, Silvretta, Bernina, Bregaglia ir Rätikon. Kalnuose slėniai labai gilūs ir ilgi – vieni ilgiausių Europoje. Graubiundenas šiaurėje ribojasi su Lichtenšteinu, šiaurėje ir rytuose – su Austrija, pietuose ir pietryčiuose – su Italija, su Urio ir Glaruso kantonais vakaruose, Sankt Galeno kantonu šiaurės vakaruose ir su Tičino kantonu pietvakariuose. Graubiundene įsikūrę daug pasaulinio garso slidinėjimo kurortų, tokių kaip Davosas, Klosters, Sankt Moricas.

Istorija

Dauguma dabartinio Graubiundeno kantono teritorijos priklausė Romos imperijos provincijai Retijai (Raetia). 1367 m. susikūrė vadinamoji Dievų Namų Lyga (vok. Gotteshausbund), siekiant pasipriešinti Kūro vyskupo valdžiai. Vėliau tokiu pat tikslu susikūrė ir Pilkoji Lyga (vok. Grauer Bund). Pagal šią organizaciją atsirado Graubiundeno pavadinimas. Trečioji lyga atsirado 1436 m. Jos pavadinimas – Dešimties Jurisdikcijų Lyga vok. Zehngerichtebund). Pirmieji Graubiundeno kaip kantono žingsniai prasidėjo, kai susivienijo Dešimties Jurisdikcijų Lyga, Dievų Namų Lyga, o vėliau ir Pilkoji Lyga. 1498 m. trys lygos susijungė su senąja Šveicarijos konfederacija. Habsburgai išprovokavo Svėbų karą, kurį laimėjo šveicarai. Kūro vyskupas galutinai neteko galių 1526 m. Po konflikto su Milano kunigaikštyste, trys Lygos dar priartėjo prie Konfederacijos. Galiausiai 1798 m. Trijų Lygų žemės prisijungė prie Šveicarijos konfederacijos kaip Retijos kantonas. Dabartinį Graubiundeno herbą sudaro trijų Lygų: Pilkosios, Dievų Namų bei Dešimties Jurisdikcijų herbai.
NK Bled

Istorija

Klubas įkurtas 1938 m. žaisdavo žemesniuose divizionuose. Dalyvauja šalies futbolo turnyruose.
Rytis Taraila

Biografija

Mokėsi Vilniaus universiteto Istorijos ir filologijos fakultete.
1971–1972 m. laikraščio „Tiesa“ literatūrinis bendradarbis, 1973–1974 m. laikraščio „Komjaunimo tiesa“ korespondentas, 1975–1976 m. savaitraščio „Impulsas“ redaktorius, 1976–1989 m. laikraščio „Vakarinės naujienos“ korespondentas. 1989 m. kartu su V. Tomkumi ir V. Lingiu įkūrė laikraštį „Respublika“; iki 1994 m. vienas iš jo leidėjų ir vyriausiojo redaktoriaus pavaduotojas, koncerno TTL direktorių tarybos pirmininkas. 1994–1996 m. dienraščio „Diena“ vyriausiasis redaktorius, UAB „Dienos leidykla“ valdybos pirmininkas, 1995–1997 m. – AB „Vilspa“ generalinis direktorius. Tarptautinės laikraščių leidėjų federacijos (FIFJ) narys. Vilniaus pedagoginio universiteto Socialinės komunikacijos instituto lektorius.
Periodinėje spaudoje paskelbė publicistinių straipsnių, rašinių socialinėmis temomis, žurnalistikos praktikos klausimais.