google/wiki40b huggingface dataset:
Kazimieras Simaška

Biografija

1932 m. baigė Jono Vaičkaus kino – teatro studiją, 1933 m. privačią Andriaus Olekos-Žilinsko studijaą.
1933–1934 m. Jaunųjų teatro (vadovas A. Oleka-Žilinskas), 1934–1937 m. Valstybės teatro, 1937–1939 m. Valstybės teatro Klaipėdos, 1939–1950 m. Šiaulių skyriaus, Šiaulių dramos teatro, 1950–1965 m. LTSR valstybinio dramos teatro aktorius. Be to, dėstė Vilniaus Kultūros mokykloje.
ASU stadionas

Istorija

2007 m. lapkričio 27 d. Lietuvos žemės ūkio universiteto Centriniuose rūmuose Senato posėdžių salėje buvo paminėta LŽŪU sporto aikštyno statybos pradžia. LŽŪU rektorius prof. Romualdas Deltuvas Seimo nariui, Jaunimo ir sporto komisijos pirmininkui Algimantui Salamakinui, atstovams iš Kauno apskrities viršininko administracijos, Kauno rajono savivaldybės merui Valerijui Makūnui ir kitiems garbiems svečiams pristatė aikštyno koncepciją. Pasak rektoriaus, sporto aikštynas buvo naujas universiteto plėtros etapas: „Visiems rajono gyventojams, ne tik studentams, bus suteikta galimybė čia lavintis. Džiaugiamės, kad Seimo Jaunimo ir sporto komisija pritarė aikštyno statybai, kurią planuojame baigti kitų metų rugsėjį.“ Seimo nario A. Salamakino žodžiais, visų Lietuvos universitetų sporto bazių būklė prasta, tačiau komisija nusprendė lėšas – 18 mln. Lt – skirti projektui kaimiškoje teritorijoje. Sporto komplekso plotas – daugiau nei 3000 m².
2014 m. balandžio mėn. duomenimis, neužbaigtame sporto komplekse statybos darbai nebuvo vykdomi.
NBA naujokų birža

NBA naujokų birža – nuo 1950 metų organizuojamas kasmetinis renginys, kurio metu NBA klubai renkasi krepšininkus, su kuriais norėtų pasirašyti sutartis. Dažniausiai klubai renkasi jaunus, koledžus pabaigusius krepšininkus, tačiau biržoje taip pat pašaukiami ir užsieniečiai.
Birža organizuojama dviem ratais. Pirmajame rate pirmosios žaidėjus šaukia 14 komandų, pasibaigusiame sezone nepatekusių į atkrintamąsias varžybas, po jų žaidėjus šaukia likusios 16 komandų. Į atkrintamąsias varžybas nepatekusios komandos žaidėjus šaukia burtų keliu nustatyta tvarka, atkrintamosiose varžybose žaidusios komandos – pagal reguliariojo sezono rezultatus, pirma šaukia prasčiausiai reguliariajame sezone žaidusi komanda, paskutinė – geriausiai.
Antrame rate pradinė šaukimų tvarka yra tokia pati kaip pirmojo rato, tačiau po kai kurių sandėrių komandos susikeičia šaukimo vietomis, dėl to dažnai šaukimų tvarka skiriasi.
Titaniko lietuviai

Turinys

Knygoje aprašomi keturi su „Titaniko“ katastrofa susiję lietuviai: iš Marijampolės kilęs kunigas Juozas Montvila; Ignalinos žydas šaltkalvis Eliezeras Gilinsky; galimai „Titaniko“ įgulai priklausęs Simas Baniulis ir žemaičių kapitonas Liudvikas Stulpinas Liudvikui Stulpinui], su laivu „Birma“ ketinęs prisidėti prie „Titaniko“ gelbėjimo operacijos. Visi knygoje aprašomi „Titaniku“ plaukę lietuviai žuvo.

Medžiaga

Autorės rėmėsi Vilkaviškio vyskupijos archyvuose saugomu kunigo Kazio Montvilos rankraščiu, autentiškų „Titaniko“ katastrofos aplinkybių tyrimo dokumentų elektroninėmis kopijomis, XX a. pr. Lietuvos, JAV ir Kanados periodika, šių šalių nacionalinių archyvų ir bibliotekų medžiaga, susirašinėjo su aukų giminaičiais.

Tęsiamos paieškos

„Titaniko lietuvių“ autorės nuo 2012 m. administruoja profilį „Titaniko lietuviai“ socialiniame tinkle. Jis skirtas tęsti lietuvių, susijusių su „Titaniku“, paieškas. Nemažai informacijos buvo gauta apie galimai laivu plaukusius Albiną Mačiulskį, Antaną Mickų (Mickevičių) ir Mariją Paulauskienę, tačiau duomenys nepasitvirtino.

Knygos pelnas

Dalį už knygą gauto pelno autorės paaukojo labdaros ir paramos fondo „Sūduvos ateitis“ inicijuoto koplytstulpio, skirto „Titaniku“ plaukusio kunigo Juozo Montvilos atminimui, statyboms Liubave. Taip pat Lietuvos Respublikos prezidentės Dalios Grybauskaitės globojamam projektui „Knygų Kalėdos“.
Elžbieta Laucevičiūtė

Biografija

Baigusi aktorystės studijas LTSR valstybinėje konservatorijoje, buvo Valstybinio jaunimo teatro aktorė, vėliau – fondų saugotoja Lietuvos teatro, muzikos ir kino muziejuje.
Buvo aktoriaus A.Chadaravičiaus (1935–2008) žmona.
FK Viltis Tytuvėnai

2015

Futbolo turnyras Lietuvos valstybės atkūrimo dienai paminėti- Tytuvėnų Fk „Viltis“ liko trečioje vietoje. 
Treti Tytuvėnų „Viltis“ (vad. Jonas Lebedžinskas) laimėjo prieš „Verpeną" 5:1.

2016

2016 metais sausio mėnesį Tytuvėnų FK „Viltis“ dalyvavo 16-ame a.a Lazaro Jafimovo futbolo taurės turnyre.
Per penkias valandas sužaistos šešerios rungtynės, įmušta 50 įvarčių. Po trejų metų pertraukos L. Jafimovo futbolo taurę laimėjo Šiaulių „Logika“ (trečią kartą šių varžybų istorijoje).
Šiauliečiai 7:2 nugalėjo antrąją vietą užėmusius Kelmės „Senjorus“, 9:1 – trečioje vietoje likusią Tytuvėnų „Viltį“, 9:3 – ketvirtoje vietoje likusį Šiaulių „Aitvarą“. Antrąją vietą užėmė Kelmės „Senjorai“ 6:1 nugalėjo „Aitvarą“ ir 3:6 pralaimėjo „Vilčiai“. Trečioji vieta atiteko Tytuvėnų „Vilties“ žaidėjams, kurie 0:3 pralaimėjo „Aitvaro“ futbolininkams, kurie liko ketvirti.
Varžybų organizatoriai apdovanojo keturių komandų naudingiausius žaidėjus: R. Mikočionį („Logika“), Kęs. Špuką („Senjorai“), A. Katkauskį („Viltis“), M. Morkų („Aitvaras“). Rezultatyviausiai žaidė P. Aukštikalnis, pelnęs 11 įvarčių, geriausias vartininkas- R. Klimas.

Adresas

Budraičių k., Tytuvėnų apylinkių sen., Kelmės r. sav., LT-86462
Valentina Monetta

Biografija

Karjeros pradžioje buvo grupių „Tiberio“ ir „Parafunky“ narė, kur dainavo soul, ritmenbliuzo ir hiphopo stiliaus dainas. 2002 metais su „Tiberio“ išleido debiutinį singlą „Sharp“. 2007 metais dainininkė išleido pirmąjį solinį singlą „Vai“.
2008 m. Monetta su kūriniu „Se non ci sei tu“ dalyvavo uždaroje San Marino atrankoje į 2008 m. „Euroviziją“, tačiau San Marino RTV televizijos komiteto sprendimu nebuvo pasirinkta. Tais metais į konkursą vyko grupė „Miodio“. 2011 m. rugsėjo mėn. išleido debiutinį EP albumą „Il mio gioco preferito“.
2012 m. kovo 14 d. San Marino RTV paskelbė, kad San Marinas dalyvaus 2012 m. „Eurovizijos“ dainų konkurse, kuris vyks Baku, Azerbaidžane, su daina „Facebook Uh, Oh, Oh“. Daina buvo pasirinkta RTV. Tačiau kovo 18 dieną, t. y. praėjus kelioms dienoms po dainos paskelbimo, EBU pranešė, kad dainos žodžiuose minimas nepagrįstai komercinis pranešimas „Facebook“, dėl kurio atsirado diskvalifikacijos grėsmė; atsižvelgiant į „Eurovizijos“ taisyklės, dėl pastebėtų komercinių pranešimų daina laikytina nepriimtina. Tuomet San Marinui buvo suteikta galimybė pateikti naują dainą arba pakeisti dainos tekstą, pašalinti visas užuominas į „Facebook“, ne vėliau kaip iki kovo 23 d. 12:00 valandos. SMTV paskelbė, kad daina ir jos žodžiai bus pakeisti nauju pavadinimu „The Social Network Song (OH OH – Uh – OH OH)“. Valentina šią dainą atliko pirmame konkurso pusfinalyje, tačiau užėmė 14-ą vietą ir nepavyko patekti į didįjį finalą.
2013 m. sausio 30 d. San Marino televizija paskelbė, kad Monetta antrą kartą atstovaus San Marinui 2013 m. „Eurovizijoje“ (kuri vyko Malmės mieste) su daina „Crisalide (Vola)“. Dainos žodžius parašė Mauro Balestri. Ji varžėsi su antrojo pusfinalio dalyviais 2013 m. gegužės 16 d. Jai dar kartą nepavyko patekti į finalą. Jos daina surinko 47 taškus ir užėmė 11 vietą.
2013 m. birželį Monetta išleido antrąjį albumą „La storia di Valentina Monetta“. Jame įtraukta 2013 m. „Eurovizijoje“ dalyvavęs kūrinys „Crisalide (Vola)“ bei keletas jos kitų versijų. Tų pačių metų birželio 19 d. San Marino transliuotojas paskelbė, kad dainininkė trečią kartą atstovaus San Marinui 2014 m. „Eurovizijoje“. Ji yra ketvirtoji dainininkė, atstovavusi šalį trejus metus iš eilės. 2014 m. kovo mėn. paaiškėjo konkursinė daina „Maybe (Forse)“. Balandžio mėn. išleido studijinį albumą „Sensibilità (Sensibility)“. Gegužės 6 dieną vykusiame pirmajame „Eurovizijos“ pusfinalyje atlikėja užėmė 10-ą vietą ir pateko finalą ir tapo pirmąja šalies atstove, įveikusi pusfinalio etapą. Finale ji su 14 taškų užėmė 24-ą vietą.
Netrukus po 2014 m. konkurso, nacionalinis transliuotojas pasiūlė Monettai ketvirtą kartą atstovauti San Marinui jubiliejiniame 60-ajame „Eurovizijos“ dainų konkurse, tačiau ji atsisakė. Per 2015 m. konkurso finalą ji paskelbė San Marino balsavimo rezultatus.
RK2336

Šaltiniai

http://lrv.lt/uploads/main/Posed_medz/2015/150617/04.pdf
Stjepan Mitrov Ljubiša

Biografija

Valstiečio sūnus. 14 metų tapo našlaičiu, ėmėsi uždirbinėti duoną. Mokėsi privačioje mokykloje, kur mokyta italų kalba. Mokslą derino su darbu. 1853 m. pradėjo dirbti sekretoriumi gimtojo miesto savivaldybėje, šiose pareigose išbuvo iki 1861 m. S.Liubiša išmoko visus įstatymų sąvadus italų kalba ir ėmė ginti teismuose prastuomenę, rengė jiems teismams reikalingus dokumentus ir atstovavo teismuose. Savamokslį teisininką pripažino Vienoje, Austrijos-Vengrijos vyriausybė paskyrė S.Liubišą notaru Budvoje be tam reikalingų egzaminų.
Aktyviai dalyvavo revoliuciniame judėjime 1848 m.
1861 m. buvo išrinktas Austrijos parlamento deputatu nuo Nacionalinės Dalmatijos partijos ir daugiau nei 15 metų nuolat perrenkamas naujoms kadencijoms atstovavo šį Balkanų regioną. 1870–1878 m. buvo parlamento prezidentu. Būdamas deputatu ir parlamento vadovu Stepanas Liubiša bandė gerinti Dalmatijos ekonominę padėtį ir atkreipti Austrijos valdžios dėmesį į šį neturtingą regioną.

Kūryba

Savita rašytojo kūryba lyginama su Petro II Negošo kūriniais. S. M. Liubišos kūriniai laikomi tiek serbų, tiek juodkalniečių literatūros palikimu, atskiros jo frazės ir pasisakymai tapo aforizmais.
Literatūrine veikla užsiėmė nuo 1843 m. Savo kūrybinėje veikloje buvo Vuko Kradžičiaus pasekėju. 1845 m. pradėjo leisti „Serbų-Dalmatų Žurnalą“. 1868 m. išleido Petro Negošo epopėjos „Kalnų vainikas“ vertimą į lotynų kalbą. 1868 m. publikavo savo pirmąjį apsakymą „Stefanas Mažasis“. Po 1870 m. ėmė rašyti intensyviau, bet visi jo kūriniai buvo spausdinami tik periodiniuose leidiniuose. Tik 1875 m. išleido savo pirmąją knygą "Juodkalnietiškos istorijos". 1877 m. ėmėsi publikuoti šimtą apsakymų, jungiamų bendro pavadinimo "Vuko Doičevičiaus istorijos", bet iki savo mirties spėjo išspausdinti tik 37 iš jų.
S.Liubišos apsakymai remiasi turtinga folklorine ir lingvistine medžiaga.
1838 m. Vienoje buvo išleisti S.Liubišos memuarai.
Šeškinė

Istorija

Istoriniuose šaltiniuose Šeškinė (Šeškiniai) paminėta 1390 ir 1545 m. Nuo XII a. iki XIX a. vidurio ji priklausė Radviloms. Tai buvo kaimas, kuriame stovėjo mediniai namai. 1955 m. Šeškinė prijungta prie Vilniaus miesto. 1977 m. pradėti statyti daugiaukščiai namai.
Pochodskas

Istorija

Įkurtas 1640 m., iš Pochodsko kazokai rengdavo žygius prieš čiukčius. Čia susidarė unikalus rusų subetnosas – pochodanai. Jie išlaikė daug senosios rusų kultūros elementų, taip pat daug perėmė iš vietinių tautų.
Rimantas Stašys

Išsilavinimas

1986 m. baigė Varėnos 1-ąją vidurinę mokyklą. 1993 m. baigė Vilniaus universitetą, suteikta Komersanto profesinė kvalifikacija. 2001 m. baigė Vilniaus universiteto Vadybos ir administravimo doktorantūros studijas, suteiktas Socialinių mokslų daktaro laipsnis. 2008 m. Klaipėdos universitetas suteikė Socialinių mokslų docento pedagoginį vardą.

Darbinė patirtis

1993–1995 m. Klaipėdos universiteto rektoriaus padėjėjas, 1995–2001 m. Klaipėdos universiteto Ekonomikos katedros asistentas, 1995–2000 m. N. Skučienės kalbų ir verslo vadybos aukštesniosios mokyklos dėstytojas, 2001–2003 m. Klaipėdos universiteto Ekonomikos katedros lektorius, 2001–2005 m. VšĮ Klaipėdos verslo kolegijos dėstytojas, 2003–2009 m. Klaipėdos universiteto Ekonomikos katedros docentas, 2003–2008 m. VšĮ Vakarų Lietuvos verslo kolegijos docentas, nuo 2007 VšĮ Vilniaus verslo teisės akademijos Klaipėdos skyriaus vedėjas, nuo 2008 m. Klaipėdos universiteto Vadybos katedros vedėjas, nuo 2010 m. Klaipėdos universiteto Vadybos katedros profesorius.
Moksliniai interesai: sveikatos priežiūros organizacijų vadyba, naujo produkto vadyba.
Prūsaliai

Istorija

Per 1709–1710 m. marą visi Prūsalių gyventojai išmirė (1721 m. inventorių duomenimis, nebebuvo nei žmonių, nei trobesių).
LTSR metais Prūsaliai buvo kolūkio ir tarpūkinio paukštyno pagalbinė gyvenvietė.
Akis (filmas)

Siužetas

Akla Los Andželo smuikininkė Sidni Vels po tragiškai nelaimingo nutikimo vaikystėje nieko nemato, bet fenomenaliai valdo muzikinį instrumentą ir atlieka neįtikėtinus reveransus scenoje. Mergina daugybę metų laukia regėjimo atstatymo operacijos, todėl be jokios baimės ryžtasi abiejų akių ragenos operacijai. Oftalmologas Paulas ir rūpestingoji sesuo Helena padeda talentingai muzikantei iš naujo pažvelgti į spalvotą ir paslapčių kupiną gyvenimą.
Tačiau neįtikėtina laimė tęsiasi vos kelias dienas, kol Sidni vis dažniau mato keistą nepažįstamą veidą veidrodyje. Šešėliais apgaubti siaubingi košmarai naktį persekioja jos sąmonę. Ji dar nesugeba suvokti, ar tai operacijos pasekmės, ar vaizduotės padariniai, ar realūs vaizdai. Bet jos pasikeitęs elgesys neduoda ramybės šeimos nariams ir gydytojams, kurie pradeda nerimauti dėl Sidni psichinės būklės. Tačiau mergina įsitikina, kad nežinomas akių donoras prieš savo mirtį atvėrė duris į mistinį pasaulį, kuri dabar gali matyti tik ji viena. Sindi trokšta išsiaiškinti tiesą apie akis padovanojusio žmogaus likimą…
Kontų valsčius

Istorija

Tarpukario laikotarpiu valsčius priklausė Bielsko apskričiai, Balstogės vaivadijai. 1931 m. spalio 1 d. prie valsčiaus buvo prijungta dalis Grodzisko valsčiaus kaimų. 1934 m. spalio 1 d. valsčius buvo panaikintas, o jo kaimai padalinti Grodzisko, Bočkų, Semiatičės ir Mileičicės valsčiams.
Saulės kapinių Šv. Vincento Pauliečio koplyčia

Istorija

Kapinių įkūrimo data nėra įrodyta dokumentais. Manoma, kad jose pradėta laidoti jau nuo XVIII a. pradžios, maro metu. 1811 m. Laterano kanauninkų vienuolis, Vilniaus katedros prelatas J. F. Slivinskis kapinių teritorijoje pastatė koplyčią, kurią pašventino Šv. Vincento Pauliečio vardu. Pastatyta už Teresės Andžeikovič ir jos vyro paaukotus pinigus. Palei pagrindinį taką ir aplink Šv. Vincento Pauliečio koplyčią išsidėstė seniausi palaidojimai. Šalia pagrindinės kapinių koplyčios (iš kairės) palaidoti Vilniaus kapitulos kunigai.

Architektūra

Klasicizmo stilistikos koplyčios pastatas tinkuotas, sumūrytas iš rausvų ir gelsvų plytų, stačiakampio plano. Stogas dvišlaitis, su bokšteliu, dengtas molio čerpėmis. Stačiakampis bokštelis su profiliuotu karnizu, kampiniais piliastrais ir keturiomis pusapskričių sąramų angomis. Koplyčios sienų angos ir nišos įrengtos iš pusapskričių sąramų su liunetėmis. Viduje išmūryti ir nutinkuoti cilindriniai skliautai. Pagrindinės įėjimo durys metalinės vienvėrės, iš išorės dekoruotos metalo juostomis.
Pridėtinė vertė

Pridėtinė vertė – prekių ir paslaugų vertės padidėjimas kiekviename gamybos etape, apskaičiuojama kaip skirtumas tarp įmonės pajamų ir jos produkcijos gamybos žaliavų bei paslaugų sąnaudų. Šalies mastu parodo Bendras vidaus produktas. Apmokestinama pridėtinės vertės mokesčiu.
Čandrabindu

Čandrabindu (skr. चन्द्रबिन्दु = candrabindu – „mėnulis-taškas“) – diakritinis ženklas, naudojamas dalyje brahmi šeimos raštų sistemų. Žymimas lankeliu su tašku virš raidės (ँ, pvz., हुँ – hũ). Hindi, bengalų, gudžaratų, orijų ir kt. kalbose čandrabindu ženklu žymimas nosinis balsis. Tiesa, balsiai, užrašomi su papildomais ženklais virš dandos, žymimi anusvara (pvz., हैं – hãi). Klasikiniame sanskrite čandrabindu atsiranda dėl sandhi taisyklių poveikio, tokiuose junginiuose kaip ṃll.
Lotyniškoje perrašoje iš hindi, čandrabindu žymimas tilde virš balsio, o perrašoje iš sanskrito – ženklais ṃ arba m su čandrabindu.
Marmaris

Istorija

Miesto įkūrimo data nėra žinoma. VI a. pr. m. e. miestas minimas kaip Karijos miestas Fiskas (Physkos). Helenistiniu laikotarpiu miestą užėmė Aleksandras Makedonietis. XV a. Marmarį užėmė Osmanų imperija. 1522 m. Suleimanas I atstatė pilį ir iš jos rengė žygį į Rodo salą, kurioje buvo įsitvirtinę kryžiuočiai.
Jonas Radvanas

Jonas Radvanas (lot. Ioannes Radvanus; apie XVI a. vidurį – 1592 m.) – Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės Renesanso epochos poetas, evangelikas, reformatas.

Biografija

Spėjama, kad gimė ir išsilavinimą gavo Vilniuje. Gyveno vadinamuoju religinės polemikos laikotarpiu, kai Lietuvoje (ir netgi visoje Europoje) dėl įtakos kovojo katalikai ir protestantai, ir, regis, buvo aktyvus ir žinomas evangelikas reformatas, nes kaip priešininkas minimas vienoje iš 1590 metais išleistų jėzuitų satyrų. Globojamas Lietuvos didžiojo etmono Grigaliaus Chodkevičiaus keliavo po Europą, buvo jo sekretorius. Mokėsi Padujos universitete. Paskelbė herojinę poemą „Radviliada“ (lot. Radvilias). Joje, sekdamas Vergilijaus „Eneida“ bei naudodamas jos įvaizdžius, aprašė Mikalojaus Radvilos Rudojo gyvenimą ir kovas, kėlė LDK savarankiškumo siekį. Taip pat sukūrė epigramų, panegirikų, eilėraščių, poleminį satyrinį veikalą „Teologinės tezės“. Rašė lotynų kalba. Po 1592 metų J.Radvano pavardės nebeužtinkama jokiame leidinyje. Manoma, kad jis mirė nuo maro.
Deiviso stotis

Deiviso stotis (angl. Davis station) – nuolat veikianti Australijos mokslinių tyrimų bazė Antarktidoje, įkurta 1957 m. Sandraugos jūros krante plytinčioje oazėje. Personalas svyruoja nuo 70 žmonių vasarą iki 20-ies žiemą. Stotis buvo laikinai uždaryta nuo 1965 m. iki 1969 m., kol Australija statė kitą antarktinę Casey stotį. Stotis pavadinta Australijos antarktinio keliautojo ir tyrinėtojo Dž. Deiviso vardu.
Emyratas

Emyratas – teritorija, administracinis vienetas, valdomas emyro. Seniau tokie emyrai dažnai būdavo vienos ar kitos arabų dinastijos atstovai. Dabar emyratų yra nedaug, kadangi dalis senųjų emyratų tapo didesnių valstybių dalimi arba ėmė naudoti aukštesnį titulą (maliko, sultono).
Emyratai yra išlikę Jungtiniuose Arabų Emyratuose, federalinėje valstybėje, sudarytoje iš septynių federalinių emyratų, kuriuos valdo sostą paveldintys emyrai. Tie septyni emyrai sudaro rinkimų kolegiją, renkančią federacijos prezidentą bei premjerą.
Emyratais Saudo Arabijoje vadina provincijas, kurias valdo karališkosios šeimos nariai emyrai (kunigaikščio titulo analogas).
Veimaro Konstitucija

Priėmimo aplinkybės

Pralaimėtas Pirmasis pasaulinis karas, katastrofiška padėtis, plintančios komunistinės idėjos labai komplikavo Vokietijos vidaus padėtį. 1918 m. lapkritį kilo platūs neramumai, kariuomenės maištai, pabėgo kaizeris Vilhelmas II, kiti žemių kunigaikščiai. Socialdemokratams, kuriuos rėmė platūs visuomenės sluoksniai, pavyko įveikti komunistinį pavojų. 1919 sausį įvyko rinkimai į konstituantą, kuri dėl neramumų Berlyne susirinko Veimare. 1919 m. rugpjūčio 11 d. čia priimta konstitucija.

Valstybinė santvarka

Federacinė respublika, susidedanti iš žemių, nors formaliai vadinama imperija.

Federacijos ir jos narių santykis

Žemės pagal konstituciją turi turėti respublikines konstitucijas, tautos atstovybės jose turi būti renkamos visuotiniais (ir moterų) lygiais, tiesioginiais ir slaptais rinkimais, vyriausybės atsakingos parlamentams. Imperijos įstatymai viršesni už žemių. Jai išimtinai priskiriama reguliuoti užsienio politiką, kolonijas, gynybą, pilietybę, muitus ir pinigus, paštą. Ne taip kategoriškai ji rūpinasi civiline, baudžiamąja teise, teisena, sveikatos apsauga, darbo teise, socialinė rūpyba, prekyba, pramonė. Atsiradus reikalui imperija leidžia ir su viešąją tvarka ir saugumu susijusius aktus. Federacijos subjektams draudžiama reguliuoti tik išimtinai imperijai priskirtus dalykus.

Įstatymų leidžiamoji valdžia

Dvejų rūmų parlamentas – Reichsratas ir Reichstagas. Reichstagas atstovauja tautai, jis kartu su Vyriausybe (derinant su Reichsratu) turi įstatymų iniciatyvos teisę. Reichsratas yra federacijos subjektų atstovavimo institucija, galinti užprotestuoti Reichstago nutarimus, tada jie priklausė nuo Reichstago arba tautos balsavimo (prezidento nutarimu). Reichstagui asmeniškai atskaitingi ministrai.
Įstatymų leidžiamosios valdžios rinkimų tvarka: Reichsratas susidėjo iš federacijos narių vyriausybių skiriamų atstovų, mažiausiai po vieną kiekvienai narei, didesnėms po vieną nuo 700 tūkst. gyventojų. Reichstagas renkamas visuotiniais (vyrai ir moterys nuo 20 metų), tiesioginiais slaptais rinkimais 4 metams.

Vykdomoji valdžia

Prezidentas, turintis stiprią valdžią. Jam pavesta užsienio politika, pasiuntinių priėmimas, sąjungų ir sutarčių sudarymas, pareigūnų skyrimas ir atleidimas, ginkluotosios pajėgos. Jis skiria reichskanclerį, šio teikimu ir ministrus. Visi prezidento įsakymai turėjo turėti reichskanclerio ar atitinkamo ministro kontrasignaciją. Kancleris yra vyriausybės galva (1871 m. buvo administracijos aparato).
Vykdomosios valdžios rinkimas: Prezidentas vienintelis to meto Europoje renkamas tautos tiesioginiais rinkimais 7 metams, neribojant perrinkimo. Reichskancleris ir ministrai skiriami prezidento.

Žmogaus teisių įtvirtinimas

II dalis vadinasi „Pagrindinės vokiečių teisės ir pareigos“. Deklaruojama lygiateisiškumas, asmens ir buto neliečiamybė, susirašinėjimo slaptumas, minčių reiškimo, sąjungų, susirinkimų, peticijų, prekybos ir pramonės, sutarčių laisvės. Jaučiama nuosavybės visuomeninimo tendencija.
Morionas (šalmas)

Morionas (isp. morrion) – XVI a. Europoje naudotas pusapvalis šalmas su skiautere. Šalmo kraštai, primenantys skrybėlės brylius, šonuose nuleisti žemyn, o priekyje ir užpakalyje pakelti aukštyn ir sudaro A pavidalo ar plokščią „stogelį“.
Spėjama, kad atsirado Ispanijoje apie 1520 m, perdarius geležinę skrybėlę. Morionas buvo gerokai pigesnis už ankstesnius šalmus, todėl buvo populiarus pėstininkų tarpe. Morionus naudojo daugelio Vakarų Europos šalių pėstininkai, net dalis riterių. Morionus dar naudojo XVII a. pirmais dešimtmečiais. Iki šiol morionus kartais naudoja Vatikano Šveicarų gvardiečiai.
Vėliau morionus išstūmė kabasetai, kadangi moriono kraštai buvo gana nepatogūs šauliams, kuriems nusitaikant reikėdavo priglausti buožę prie skruosto. Kurį laiką buvo gaminami ir naudojami tarpinės formos šalmai morioniški kabasetai (angl. morion cabaset).
Sindziangas

Geografija

Sindziangas yra didžiausias Kinijos administracinis vienetas, užima šeštadalį visos teritorijos. Ribojasi su Rusija, Mongolija, Kazachstanu, Kirgizija, Tadžikistanu, Afganistanu, Pakistanu, Indija (Kašmyru) ir Kinijos provincijomis – Tibetu, Gansu ir Činghai.
Žemiausias Sindziango (ir visos Kinijos) taškas yra 155 m žemiau jūros lygio (Ajdynkiolio ežeras, Turfano įduba). Aukščiausias taškas – K2 viršukalnė (8611 m) Karakorume, ties siena su Kašmyru. Netoli Urumčio, Gurbantiungiuto dykumoje yra toliausiai nuo jūrų nutolęs pasaulio taškas (2648 km).
Pietiniu Sindziango pakraščiu driekiasi aukštų kalnų grandinės – Altyntagas, Kunlunas, Karakorumas, Pamyras. Iš vakarų tęsiasi Tianšanis, Džungarijos Alatau, Sauro, Borohoro ir kiti kalnagūbriai, o šiaurėje stūkso Altajus. Šių kalnų apsuptyje dunkso du milžiniški lygumų plotai – Džungarijos lyguma (šiaurėje) ir Tarimo baseinas (pietuose). Juos skiria Tianšanio kalnai.
Dauguma Sindziango upių priklauso nenuotakiam Tarimo upės baseinui, kurį sudaro Tarimas, Hotanas, Kašgaras, Jarkendas, Aksu, Končedarja ir kitos upės, kurių didelė dalis žiotis pasiekia tik po liūčių. Džungarijos upės patenka į Irtyšiaus baseiną, o vakaruose teka nenuotakiam baseinui priklausantis Ilis. Yra didelių ežerų: Lobnoras, Bagraškiolis, Ebi Nuras, Sajramas, Kanasas ir kt.
Džungarijoje, Ilio baseine būdingos stepės, tuo tarpu didžiąją dalį Tarimo baseino užima Taklamakano dykuma. Šiaurinėse kalnų pašlaitėse, Altajuje plyti daugiausia spygliuočių miškai, pietinės dalies kalnuose – akmenynai, dykumos.
Klimatas labai žemyninis, kontrastingas, sausringas. Vasarą temperatūra pakyla vidutiniškai iki 23–25 °C, Turfano įduboje pasiekia 40 °C, žiemą nukrenta iki -12–15 °C, nors pasitaiko speigų iki -40 °C. Kritulių per metus iškrenta nuo 20 mm Taklamakane, iki 200–300 mm šiaurėje. Žiemą daug kur siaučia nuožmūs vėjai.

Demografija

Sindziange gyvena keletas tiurkų tautų, tarp jų – uigūrai (45 %) ir kazachai (6,7 %). Taip pat – hujai (4,5 %), kirgizai (0,86 %), mongolai (1,14 %), sibai (0,19 %), tadžikai (0,21 %), uzbekai, totoriai, mandžiūrai, rusai. Kinų chanių yra daugiau nei 40 %.