google/wiki40b huggingface dataset:
Megrelija

Geografija

Megrelijos regionas užima derlingas lygumas prie Juodosios jūros, kuri supa regioną iš vakarų. Šiaurės vakaruose yra Abchazija, šiaurėje – Svanetija, šiaurės rytuose – Lečchumija, Rytuose – Imeretija, o pietuose – Gurija.

Vakarų Gruzijos dalis

Megrelija buvo vienas iš istorinių Vakarų Gruzijos regionų. Kaip ir visa Vakarų Gruzija, ji nuo VI–V a. pr. m. e. priklausė Kolchidės karalystei, IV a. Lazikos valstybei, iki VI a. užkariauta Bizantijos, ir čia įvesta krikščionybė. Nuo VIII a. Megrelijos regione įsigalėjo Abchazijos karalystė.

Gruzijos karalystės dalis

X a. pabaigoje Mirus Abchazijos karalystės valdovui Teodosijui aklajam, sostą paveldėjo bagrationų dinastijos atstovas Bagratas III. Kadangi jis buvo susisaistęs giminystės ryšiais su daugybės kitų Gruzijos karalysčių dinastijomis, 1001 m. mirus Tao-Klardžetijos karaliui Dovydui III paveldėjo jo sostą, o 1008–1010 m. užkariavo ir Kachetiją bei Heretiją, taip baigdamas visos Gruzijos vienijimą.
Nuo XI a. iki XIII a. Megrelijos regionas buvo susivienijusios Gruzijos dalis.

Rusijos imperijoje ir TSRS

1803 m. Megrelijos kunigaikštis Grigolis Dadianis pasirašė sutartį su Rusijos imperija, kuria Megrelija pateko jos įtakos sferon. Rusijai ilgainiui įsitvirtinus regione, Megrelijos autonomija buvo nebenaudinga, todėl ji buvo panaikinta 1857 m., nutraukus valdančią dinastiją ir inkorporavus Megreliją.
1918–1921 m. Megrelija buvo nepriklausomos Gruzijos Demokratinės Respublikos dalis, o vėliau kartu su Gruzija tapo Gruzijos TSR dalimi.
Prancūzijos Marokas

Istorija

1904 m. Prancūzija ir Ispanija slapta pasidalino sultonatą į įtakos zonas. 1912 m. kovo 30 d. Prancūzija ir Maroko sultonas Feso sutartimi susitarė dėl Prancūzijos protektorato įkūrimo Maroke, išskyrus Tanžerą. Valstybės vadovu oficialiai liko sultonas. 1912 m. lapkričio 27 d. Prancūzijos-Ispanijos sutartimi Prancūzija pripažino Ispanijos įtakos zoną Maroko šiaurėje, Tanžeras tapo tarptautinės demilitarizuotos srities centru.
Prancūzijos Maroko administraciniu centru buvo Rabatas. Pirmuoju Prancūzijos generaliniu rezidentu po protektorato sukūrimo tapo Louis-Hubert Lyautey (1912 m. balandžio 28 d.-1925 m. rugpjūčio 25 d.). Savo tarnybos metu šalis buvo intensyviai modernizuojama. Naujos gyvenvietės buvo kuriamos už senųjų senamiesčių ribų.
Antrojo pasaulinio karo metu Maroko sultonas palaikė bendradarbiavimą su prancūzais, Maroko berberų dalinys tarnavo Prancūzijos kariuomenėje.
Protektoratas nustojo egzistuoti 1956 m., kai Prancūzija ir Ispanija pripažino Maroko nepriklausomybę.
Naujakiemis (Paneriai)

Istorija

Iki 1996 m. buvo kaimas Trakų Vokės apylinkėje.
Juozas Juknius

Biografija

1972 m. baigė Pajūrio žemės ūkio technikumą, įgijo zootechniko specialybę. 1988 m. baigė Lietuvos veterinarijos akademiją, zooinžnierius.
1972 m. dirbo Plungės rajono Ginteliškių kolūkyje zootechniku selekcininku. 1972–1974 m. atliko privalomąją karinę tarnybą tarybinėje kariuomenėje. 1974–1975 m. buvo Pajūrio žemės ūkio technikumo mokomojo ūkio zootechnikas selekcininkas, 1975–1983 m. – Klaipėdos valstybinės kiaulių veislininkystės stoties zootechnikas selekcininkas, 1983–1986 m. – Šilalės rajono žemės ūkio valdybos vyriausiasis ekonomistas žemės ūkio produkcijos paruošoms, realizavimui ir perdirbimui. 1986–2001 m. Anykščių tarpūkinės gyvulių sėklinimo įmonės, UAB „Ažupietis“ direktorius.
Nuo 1999 m. VGVPT prie Žemės ūkio ministerijos vyriausias specialistas.
Lietuvos socialdemokratų partijos Anykščių rajono skyriaus narys. Nuo 2011 m. Anykščių rajono savivaldybės tarybos narys. 
Krepšinio klubo „Veteranas“ prezidentas. Žmona Ona, vaikas Darius.
Sportinis turizmas

Sportinis turizmas (angl. adventure racing) – ekstremalaus sporto neolimpinė sporto šaka varžantis parengtuose maršrutuose kategorizuotose distancijose įveikiant kategorizuotas gamtos kliūtis.

Kategorijos

Aktyvusis ir sportinis turizmas pagrįstas visišku ar daliniu keliautojų savarankiškumu įvairiuose žygiuose. Sportiniai žygiai pagal fizinių krūvių intensyvumą ir maršruto gamtines bei technines kliūtis skirstomi į I-VI sudėtingumo kategorijas. Kiekvienai šakai nustatytas minimalus atstumas: pėsčiųjų, slidžių, vandens – 100 km, kalnų apie 75 km, dviračių – 240 km, automobilių – 1000 km, motociklų – 500 km. Rekomenduojamas žygio dienų skaičius: I sudėtingumo kategorijos – 6, II – 8, III – 10, IV – 13, V ir VI – 16 dienų.
Aigialėja

Istorija

Viduramžiais šias teritorijas užėmė Osmanų kariuomenė.
Kai prasidėjo Graikijos nepriklausomybės karas, dėl šalies nepriklausomybės vyko mūšiai su turkais. Galiausiai pavyko išstumti turkus iš krašto (1821 m). Nuo tų laikų priklausė Graikijai.
2011 m. surašymo duomenimis gyventojų skaičius šioje bendruomenėje buvo 49 872 žmonės.
Užpelkiai (Raudėnai)

Istorija

1950–1962 m. Kuršėnų rajono, 1962–1995 m. Šiaulių rajono Raudėnų apylinkės kaimas. 1950–1991 m. kaimas priklausė Kuršėnų miškų ūkiui.

Aplinkinės gyvenvietės

Felicinava – 3,3 km
Luiniai – 3 km
RAUDĖNAI – 6,6 km 
Bartlaukė – 4,2 km
Dubiniai – 2,5 km
ŠIAULIAI – 40 km
KURŠĖNAI – 15 km 
Sauslaukė – 3,5 km
Upyna (Telšiai) – 3,4 km
Endrietiškiai – 2,2 km
Šeškiai – 4,2 km
Estadio Riazor

Istorija

Stadionas pastatytas 1944 m. vietoje seno. Atidarymo dieną, 1944 m. spalio 28 d., vyko futbolo varžybos prieš Valencia CF, kuriuose Deportivo pralaimėjo 2–3.
60 000 žiūrovų talpinęs Estadio Riazor buvo vienas iš 1982 m. XII pasaulio futbolo čempionato stadionų. Pirmosios varžybos buvo sužaistos tarp Ispanijos ir Portugalijos rinktinių. Varžybas laimėjo ispanai rezultatu 4–2.
Stadione buvo rengiami Copa del Rey finalai. 19 kartų iš eilės (kiekvieną sezoną) yra laimėjęs sostinės Real Madrid klubas.
Al-Mudhaibi Club

Istorija

Įkurtas 1986 m. Klubas užsiima ne tik futbolu, bet ir kitomis sporto šakomis.
Didžiosios Sundos salos

Didžiosios Sundos salos – salų grupė vakarinėje Malajų salyno dalyje. Pagrindinės grupės salos: Borneo (Kalimantanas Indonezijos pietuose), Java, Sulavesis ir Sumatra. Kartu su Mažosiomis Sundos salomis sudaro Sundos salų grupę.
S.T.A.L.K.E.R.: Shadow of Chernobyl

Apžvalga

Žaidimo veiksmas vyksta alternatyviame pasaulyje, kur įvyksta antra daug didesnė Černobylio katastrofa, pakeitusi teritoriją aplink Černobylio AE. Pakeistoji teritorija vadinama „Zona“. Žaidimas pasižymi nelinijine istorija, yra pagrindinių užduočių linija ir papildomos, tačiau neprivalomos užduotys. Veikėjas gali laisvai tyrinėti visą aplinkinį žaidimo pasaulį, naujos teritorijos atsiveria vykdant pagrindinių užduočių liniją.
Žaidimo veikėjas − stalkeris, pavadintas „Pažymėtuoju“ (angl. Marked One). Stalkeriai − nelegalūs „Zonos“ tyrinėtojai, ieškantys artefaktų bei vykdantys įvairias užduotis. „Zoną“ tyrinėja ne tik stalkeriai, bet ir kariškiai. Stalkeriai yra sukūrę grupuotes, kurios kontroliuoja užimtas teritorijas, kovoja tarpusavyje bei su kitais „Zonos“ veikėjais. „Zona“ − ypatingai pavojinga vieta, kurioje gausu mutantų, anomalijų, radiacijos.
Koncepcija ir kai kurie terminai yra pasiskolinti iš žinomos Arkadijaus ir Boriso Strugackių apysakos „Piknikas šalikelėje“. Pavadinimas yra paimtas iš pagal šią apysaką pastatyto A. Tarkovskio filmo „Stalkeris“.

Dirbtinis intelektas

X-ray žaidimo variklis naudoja GSC Gameworld Alife DI variklį. Alife žaidime palaiko daugiau nei 1 tūkstantį veikėjų (NPC), „Zonos“ gyventojų. Jie vystosi ir veikia nepriklausomai nuo žaidėjo veiksmų. NPC gyvena pilną gyvenimą (vykdo užduotis, ilsisi, maitinasi, miega, kaunasi ir miršta), panašus ciklas taikomas ir įvairiems žaidimo monstrams (medžioja, puola stalkerius ir kitus monstrus, ėda, miega). Monstrai ir NPC migruoja didelėmis grupėmis. Aplinkoje automatiškai generuojamos įvairios užduotys. Pvz., išgelbėti stalkerį, sunaikinti monstrų irštvą ir pan. NPC keliauja po „Zoną“ atsižvelgdami į aplinką.
Žaidime galima taikyti įvairias taktikas: tiesioginio puolimo, sėlinimo ar šaudymo iš toliau su snaiperiniu šautuvu.

Apdovanojimai

2007 m. geriausia žaidimo atmosfera (GameSpot apdovanojimas).
Last.fm

Last.fm – internetinė muzikos rekomendacijų sistema. Viena populiariausių jos siūlomų galimybių yra vartotojo klausomos muzikos stebėjimas ir įvairių statistikų sudarinėjimas. 
Last.fm buvo įkurta 2002 m. D. Britanijoje ir teikė muzikos srauto perdavimo internetu paslaugas. 2005 metų rugpjūtį susijungė su audioscrobbler internetine svetaine. 2007 m. last.fm už 280 mln. dolerių buvo įsigyta JAV žiniasklaidos gigantės „CBS Corporation“. 2014 m. last.fm nutraukė savo internetinės radijo stoties paslaugą.
Kamardė

Istorija

XX a. 1-ojoje pusėje buvo Kamardės dvaras.
Jonavos kapinės

Jonavos kapinės (dar vad. Šmatų kapinės) – naujosios Jonavos miesto kapinės prie kelio  144  Jonava–Kėdainiai–Šeduva  (Šmatai, Kulvos seniūnija, Jonavos rajonas). 1992 m. birželio 14 d. atidengta ir pašventinta Tremtinių koplyčia (pastatyta Lietuvos politinių kalinių ir tremtinių sąjungos iniciatyva), architektė Lina Preišegalavičienė. Kai kurių paminklų autoriai – dailininkai skulptorius Remigijus Šležas (skulptūra „Angeliukas“, itališkas marmuras, aukštis 80 cm, 2004 m.), Janina Listvina-Baltrimavičiūtė (2 mediniai kryžiai, 1995 m.) ir kt.

Kolumbariumas

Jonavos kapinės įrengtas mažiausias Lietuvoje (tik 45 nišų) kolumbariumas. Į vieną nišą telpa 4 urnos. Jonavos rajono savivaldybės sprendimu vieta kolumbariume kainuoja 2,5 tūkst. Lt. Susimokėjus šį vienkartinį mokestį palaikai bus saugomi visą laiką.  Jei pageidaujama išsivežti urną, pinigai nėra grąžinami. Savivaldybei kolumbariumas kainavo 69 tūkst. litų. Pradėjo veikti 2013 m.
Jeronimas Čiuplys

Biografija

1953 m. baigė monumentaliąją tapybą LTSR valstybinį dailės institute. Lietuvos kino studijos kostiumų dailininkas, dailininkas statytojas.

Kūryba

Nuo 1967 m. dalyvavo dailės parodose. Vilniaus menininkų klubo „Plekšnė“ narys. Lietuvos dailės muziejus turi jo darbus „Poeto Vytauto Bložės portretas“, 1973 m., „Klaipėdos uoste“, 1975 m., „Peizažas“, 1975 m., „Dailininko Antano Rimanto Šakalio“ portretas, 1975 m., „Didžioji kopa“, 1980 m., „Kolūkietis iš Dzūkijos“, 1981 m., „Mano kaimas“, 1984 m.
Opijus: beprotės dienoraštis

Siužetas

Filmo veiksmas vyksta 1913 m. Vengrijoje. Priklausomas nuo morfijaus gydytojas Jozefas Breneris atvyksta dirbti į psichiatrijos kliniką, įsikūrusią nuošaliame vienuolyne. Nežiūrint į savo polinkį narkotikams, Jozefas tampa novatoriškų gydymo metodų taikymo klinikoje pradininku. Ligonių gydymo procese jis linkęs kalbėtis, o ne taikyti kankinimus, kaip klinikos įkūrėjas gydytojas Moravčikas, – tikras inkvizicijos laikų paveldėtojas.
Jozefo dėmesį patraukia pacientė Gizela. Jis stebi jos protą, rašymo talentą ir kliedesius apie apsigyvenusį jos viduje velnią. Greitai jų santykiai peržengia gydytojo ir paciento santykių ribą…
Gamtos tyrimų centro Ekologijos institutas

Istorija

Lietuvos mokslų akademijos Gyvulininkystės ir veterinarijos institute 1952 m. spalio 1 d. įkurta Parazitologijos laboratorija. 1956 m. laboratorijos pagrindu Lietuvos MA Biologijos institute įkurta parazitologijos laboratorija su 5 skyriais: bendrosios, medicininės, veterinarinės parazitologijos, ichtioparazitologijos ir fitohelmintologijos. 1956 m. prie laboratorijos įkurta Lietuvos helmintologų draugija.
1959 m. reorganizavus Biologijos institutą įsteigtas Zoologijos ir parazitologijos institutas, nuo 1989 m. – Ekologijos institutas, nuo 2003 m. – Vilniaus universiteto Ekologijos institutas. Institutas turi savo leidyklą. Dirba 65 mokslininkai (2003 m.), iš jų 9 habilituoti daktarai.
Žaliūkės

Geografija

Vakaruose ribojasi su Paitaičiais, šiaurėje su Voveriškiais, rytuose su Šiaulių miesto Žaliūkių rajonu, pietuose su Dainais.

Infrastruktūra

Kaimo pietiniu pakraščiu praeina senasis pašto traktas Ryga–Tilžė. Grąžinus žemes buvusiems savininkams kaimo pietinėje dalyje, prie Šiaulių miesto Architektų gatvės pradėtos naujų individualių gyvenamųjų namų statybos. Dalis šio gyvenamojo kvartalo (su Žaliūkių malūnu) integruota į miesto infrastruktūrą.

Aplinkinės gyvenvietės

Voveriškiai – 0,8 km
Vijoliai – 2 km
Paitaičiai – 1 km
Žaliukės – 0,5 km
Dainai – 0,9 km
Nerijus Barasa

Biografija

Pirmasis profesionalus klubas, kuriam atstovavo Nerijus Barasa buvo Mažeikų Romar. Debiutiniame savo sezone 1994 metais laimėjo Lietuvos pirmenybes. 1995 metais žaidė už FK Klaipėda, o sekančiame sezone atstovavo Latvijos komandai Baltika Liepaja.
1997 metais grįžęs į Lietuvą padėjo „Karedai“ laimėti 1998 metų Lietuvos pirmenybes ir 1999 metų Lietuvos taurės finalą. 2000 metais pasirašė sutartį su FBK Kaunu, kuris tuo metu vadinosi Kauno Žalgiris ir eilinį kartą iškovojo Lietuvos pirmenybių aukso medalį.
2001 metų balandį perėjo į Samaros FC Krylya Sovetov klubą. Tuo pačiu metu debiutavo Lietuvos nacionalinėje komandoje. 2003 metų sezoną atstovavo Lada Togliatti, o 2004 ir 2005 m. sezonus Vladikaukazo FC Alania. Antrojoje 2005 metų sezono pusėje buvo išnomuotas Samaros FC Krylya Sovetov.
2006 metų sausį pasirašė sutartį su FBK Kaunas klubu ir tą pačią diena buvo išnuomuotas Hearts klubui, žaidžiančiam Škotijos Premier lygoje.
2007 metų sausį atstovaudamas Hearts patyrė sunkią traumą, dėl kurios negalėjo baigti sezono. 2007 metų vasarą paliko Hearts ir nutraukęs sutartį su FBK Kaunas klubu baigė futbolininko karjerą.
Už Lietuvos rinktinę yra sužaidęs 24 rungtynes.
FIBA Okeanijos Čempionatas 2009

Patekimas į kitus čempionatus

Nepaisant to, kad Australija pralaimėjo, ji kartu su Naująja Zelandija pateko į 2010 m. pasaulio krepšinio čempionatą.
Vilmantas Dambrauskas

Biografija

1971-1982 m. mokėsi Šiaulių J.Janonio vidurinėje mokykloje, 1982-1989 m. studijavo Vilniaus dailės institute.
1989-1991 m. Šiaulių miesto kultūros centro dailininkas, 1991-1997 m. firmų „Mantas design“, „Abovas“, „Nesezonas“ dizaineris. Nuo 1998 m. Šiaulių universiteto Menų fakulteto Piešimo katedros dėstytojas, nuo 2007 m. docentas.
Lietuvos dizainerių sąjungos narys.

Kūryba

Surengė autorines fotografijos, tapybos, kompiuterinės grafikos parodas Suomijoje, Prancūzijoje, Latvijoje, Baltarusijoje, Lietuvoje. Kino filmo „Sapnai. Žana.“ režisierius, scenaristas, prodiuseris (1997 m.). Filmas parodytas trumpametražinių filmų festivalyje Vokietijoje (1998 m.).
Ryugyong viešbutis

Šaltiniai

http://www.faktas.lt/pasaulis/viesbutis-siaures-korejoje
Nelsonas (Naujoji Zelandija)

Istorija

Gyvenvietė prieš 700 metų įkurta maorių. XIX a. vid. prasidėjo europiečių imigracija. Nelsono miestas įkurtas 1841 m. 1858 m. tapo antruoju Naujojoje Zelandijoje vyskupijos centru.
Konstantinas Žukas

Biografija

Baigė Kauno pradžios mokyklą, tėvams persikėlus į Obelius, geležinkelio stotyje mokėsi dirbti telegrafu. 1899 m. su šeima išvyko į Sibirą, gyveno ir dirbo telegrafistu Ačinske ir Krasnojarske.
1906 m. grįžo į Lietuvą ir eksternu išlaikė Kauno gimnazijos baigimo egzaminus. Vėliau savanoriu įstojo į Rusijos imperijos kariuomenę. 1907–1910 m. mokėsi Vilniaus karo mokykloje. Gavęs paskyrimą į Charkovą, 121-ajame pėstininkų pulke tarnavo ryšių komandos viršininku.  Pirmojo pasaulinio karo metais divizijos ryšių viršininkas Galicijos fronte, kapitonas.
1918 m. grįžo į Lietuvą, organizavo Raseinių miliciją, tapo jos vadu. Nuo 1919 m. vasario 8 d. Lietuvos kariuomenės savanoris, paskirtas į 1-ąjį pėstininkų pulką. Marijampolės ryšių komandos viršininkas, atsargos bataliono vadas, majoras. Nuo 1919 m. gegužės mėn. Užnemunės fronto vadas.
1920 m. balandžio 14 d. – 1921 m. birželio 30 d. Steigiamojo Seimo Lietuvos valstiečių liaudininkų atstovas. 1920 m. birželio 19 d. – 1921 m. balandžio 7 d. Kazio Griniaus VI Vyriausybės Krašto apsaugos ministras, pulkininkas. Be to, 1920 m. liepos 7 d. – 1921 m. balandžio 7 d. ir Vyriausiasis kariuomenės vadas. Seimo nario mandato atsisakė. 
Vėliau Lietuvos kariuomenės Generalinio štabo viršininko padėjėjas, nuo 1922 m. kovo mėn. Ketvirtosios Pasienio divizijos vadas, organizavo pasienio apsaugos kariuomenę. Nuo 1924 m. Antrosios divizijos štabo viršininkas. Aukštųjų karininkų kursų ir Vytauto Didžiojo karo mokyklos dėstytojas.  1926 m. generolas leitenantas, išėjo į atsargą, dirbo užsienio firmų atstovu.
Bendradarbiavo leidiniuose „Mūsų žinynas“, „Kardas“. Parašė Lietuvos kariuomenės vidaus tarnybos statutą.
1944 m. pasitraukė į Vokietiją. 1949 m. emigravo į JAV, apsigyveno Klyvlende, dalyvavo Lietuvių karių veteranų sąjungos Ramovės veikloje.
Janis Kažocinš

Janis Kažocinš (angl. Janis Kazocins g. 1951 m. Piterboras, Didžioji Britanija) – latvių žvalgybininkas, buvęs D. Britanijos brigados generolas, Latvijos Konstitucijos apsaugos biuro SAB vadovas.

Biografija

Baigęs Sandhurst’o karininkų mokyklą (angl. Royal Military Academy Sandhurst). Tarnavo Šiaurės Airijoje. Dalyvavo planuojant pirmąjį karą su Iraku (1990–1991). Buvo D. Britanijos karinis atašė Rygoje.
D. Britanijos kariuomenę paliko 2003 m. Nuo 2003 m. gegužės vadovauja Latvijos Konstitucijos apsaugos biurui (latv. Satversmes aizsardzības birojs, SAB; angl. Constitution Protection Bureau).
Igor Przegrodzki

Biografija

Gimė 1926 m. balandžio 15 d. Lentvaryje. Aktorine veikla pradėjo užsiimti dar II pasaulinio karo metais slaptoje studijoje Vilniuje. Pirmą vaidmenį suvaidino 1945 m. kovą Vilniaus Pohuliankos teatre. Emigravęs į Lenkiją pradėjo vaidinti liaudies teatre Varšuvoje. Mokėsi vokalo Vroclavo muzikos akademijoje. Buvo Krokuvos aukštosios teatro mokyklos dekanas. Suvaidino daugelyje filmų, serialų ir spektaklių. Mirė 2009 m. liepos 27 d. Konstancin-Jeziornoje, palaidotas Vroclave.
Moshe Rosenstein

Biografija

Gimė 1880 m. Užventyje. Jaunystėje mokėsi Telšių ješivoje, vėliau Kelmės ješivoje pas rabiną Simcha Zissel Ziv. Baigęs mokslus tapo Lomžos ješivos dvasiniu lyderiu. 1939 m. naciams okupavus Lenkiją perkėlė Lomžos ješivą į Plungę. 1937 m. Vilniuje išleista jo knyga rusų kalba Žinių pagrindai. Parašė knygas apie Musarų judėjimą Yesodei Hada’as ir Ahavas Meishorim, kurios buvo perleistos 2002 metais. Buvo vedęs, turėjo dvi dukras ir sūnų bei kelis vaikaičius, kurie visi buvo nacių nužudyti 1941 m. liepos viduryje. Mirė 1941 m. balandžio 10 d. Plungėje.
Kazokiškių herbas

Aprašas

Mėlyname skydo lauke virš sidabrinio pusmėnulio skydo papėdėje Švč. Mergelė Marija su kūdikėliu, puslankiu apsupta dvylikos auksinių penkiakampių žvaigždžių.
Heraldikoje mėlyna spalva reiškia ištikimybę, dieviškąją išmintį, pastovumą ir sąžiningumą.

Istorija

Istorinio herbo Kazokiškės neturėjo. Dabartinio etalono autorius – Rolandas Rimkūnas. Herbas patvirtintas 2005 m. gruodžio 29 d. Prezidento dekretu Nr. 484.
Sėklų skarifikacija

Sėklų skarifikacija (iš lot. scarifico 'braižau') – sėklos luobelės praardymas, naudojant mechaninį poveikį (dilinimas, įrėžimas, įpjovimas), kartais šiluminį poveikį ar chemikalus, siekiant paskatinti sėklos dygimą.

Mechaninės skarifikacijos pavyzdys būtų sėklos patrynimas švitriniu popieriumi, o cheminės – ėsdinimas sieros rūgštimi.
Skarifikacija dažna gamtoje, ji svarbi daugelio augalų sėklų dygimui. Jos esmė yra sėklos luobelės praardymas mechaniniais, terminiais ar mikrobiniais metodais. Gamtinė skarifikacija paskatino sukurti dirbtinę skarifikaciją kai kurioms mažai daigioms sėkloms.
Čiaparalės augalų bendrijose daugelio rūšių sėklos efektyviai dygsta patyrusios gaisrinę skarifikaciją.
Mandingai

Istorija

Visų mandingų atsiradimas siejamas su Malio imperija. Jų etninė grupė konsolidavosi iki XIII a. nedideliame regione dabartiniame pietvakarių Malyje ir šiaurės rytų Gvinėjoje, vadinamame Manden. Ši šio regiono kilusi tauta pasivadino „Manden tauta“, t. y. mandingais.
Per Malio imperijos klestėjimą XIII–XVI a. ši etninė grupė išplito milžiniškoje valdytoje teritorijoje, asimiliuodami senąsias Vakarų Sudano ir Senegambijos tautas. Tai tapo svarbiausia Malio imperijos tauta.
XVI a. žlugus Malio imperijai, ėmė formuotis atskiros mandingų etninės grupės, kurios vėliau sukūrė savo valstybes: Kaabu (mandinkai), Bamana imperiją (bambarai), Chaso (chasonkiai) ir kitas.
Nuo XVIII a. susidurdami su fulbių džihadu, dauguma mandingų tautų perėmė islamą. Didelė dalis jų buvo gaudomi ir parduodami vergų prekyboje, dėl ko mandingų gyventojų Afrikoje sumažėjo trečdaliu. Mandingų palikuonys sudaro nemažą dalį Afrikos diasporos.

Kultūra

Nepaisant kultūrinių ir lingvistinių skirtumų, mandingai turi daug bendrų kultūrinių bruožų.
Dauguma jų gyvena Sudano savanoje, kas nulemia jų gyvenimo būdą. Mandingų ekonomika paremta ryžių, žemės riešutų, sorų auginimu. Mandingų mityba sudaro dalį Sahelio virtuvės. Egzistuoja darbo pasidalinimas: moterys dirba ryžių laukus, o vyrai augina žemės riešutus, kukurūzus ir soras. Vyrai taip pat dalyvauja visuomeniniame gyvenime, o moterys paprastai dirba namuose. Paplitusi poligamija.
Visuomenė susiskirsčiusi į kastas, luomus, kurie kildinami iš Malio imperijos. Tarp mandingų daug pirklių ir amatininkų.
Mandingai senovėje išpažino tradicinę religiją, jų bendra švenčiausia vieta yra jų protėvynėje, dab. Gvinėjos teritorijoje. Malio imperijos ir vėlesniais laikais tradicinius tikėjimus pakeitė islamas. Dabar apie 99.9 proc. mandingų yra musulmonai. Islamo mokytojų marabutų įtaka mandingų visuomenėse labai stipri.
Islamo įtakoje jie savo kalboms užrašyti naudojo arabų raštą, tradicinis švietimas vykdytas islamiškose medresėse. XX a. kolonizatoriai įdiegė lotynišką raštą, o 1949 m. taip pat buvo išrastas specialiai mandingų kalboms skirtas nko raštas, sukurta bendra mandingų literatūrinė kalba (paremta daugiausia maninkų kalbomis), turėjęs stiprinti mandingų tapatybę.
Visi mandingai išvystė ypač aukštą muzikinę ir žodinių pasakojimų kultūrą, kurios ištakos siejamos su Malio imperija. Mandingų dainiai (dželi) nuo senovės užėmė labai aukštą vietą visuomenėje, atliko svarbią istorijos ir kultūros perdavimo funkciją. Muzikoje naudojami sudėtingi instrumentai: daugybė būgnų rūšių, taip pat vienas sudėtingiausių pasaulyje styginis instrumentas kora (turi 21 stygą).
Mandingų tarpe paplitę iniciacijos apeigos, kurias žymi ritualinis genitalijų apipjaustymas (taikomas ir vyrams, ir moterims). Iniciacijos atliekamos grupiškai, ir iniciacijos grupė išlieka svarbi per visą gyvenimą.
Žvainių akmuo

Akmuo

Guli Salanto slėnyje stūksančios Gaidžio kalno kalvos pietrytiniame šlaite, valstybės saugomų Žvainių pilkapių teritorijos rytiniame pakraštyje.
Akmuo rusvai pilkos spalvos, stambaus grūdėtumo, 1,35 m ilgio, 1,4 m pločio, 50–70 cm aukščio, pakrypęs pietų kryptimi. Viršutinė plokštuma nulyginta.
1993–2005 m. buvo registruotas Lietuvos Respublikos naujai išaiškinamų istorijos ir kultūros paminklų sąraše. Patenka į valstybės saugomo kultūros paminklo Žvainių pilkapių teritoriją.

Tyrimai

Aptiktas 1992 m. Lietuvos kultūros paveldo mokslinio centro žvalgomosios archeologinės ekspedicijos metu (tyrimų vadovas Vilnius Morkūnas).
Manoma, kad galėjo būti naudojamas pagoniškų apeigų metu. Analogiškas Imbarės apeiginiam akmeniui.
Datuojamas I tūkstantmečio II puse – II tūkstantmečio pradžia.
Šakynos valsčius

Šakynos valsčius buvo Žemaitijoje. Centras – Šakyna
Konstantinopolio II susirinkimas

Konstantinopolio II susirinkimas – penktasis Visuotinis Bažnyčios susirinkimas, įvykęs 553 m. Konstantinopolyje.
Susirinkimą sušaukė Bizantijos imperatorius Justinianas I, siekdamas išspręsti ginčą dėl trijų graikų teologų Teodoro Mopsuestesiečio, Teodoreto Kyriečio ir Ibo Edesiečio nestorijoniškų raštų, kurių nepasmerkė Chalkedono susirinkimas. Susirinkimas prasidėjo gegužės 5 d. Iki jo pabaigos birželio 2 d. įvyko aštuoni posėdžiai. Pirmininkavo Konstantinopolio patriarchas Eutychijus. Paskutiniame posėdyje priimtą nuosprendį, smerkiantį vadinamąsias „tris pastraipas“ pasirašė 165 vyskupai. Buvo priimta keturiolika anatemų prieš „tris pastraipas“. Kartais šiam susirinkimui priskiriamos dar devynios anatemos prieš Origeno skelbtą mokymą apie sielos preegzistenciją.
Susirinkimas paskelbė anatemą T. Mopsuestiečiui ir jo raštams, T. Kyriečio raštams (nukreiptiems prieš Kirilą) ir I. Edesiečio laiškui Mariui Persui. Tačiau greitai (dar iki susirinkimo pradžios) taip vadinti imta pačius raštus, o ne jiems skirtas anatemas. Teodoras, Teodoretas ir Ibas buvo pasmerkti „Efezo plėšikų sinode“, tačiau buvo išteisinti, pasmerkę Nestorijų, Chalkedono susirinkime. Reikalą komplikavo tai, kad jie visi jau buvo seniai mirę. Susirinkimas pasmerkė monofizitus, teigusius, kad Jėzus Kristus turėjo tik vieną prigimtį, tačiau tiksliai nesuformulavo doktrinos apie J. Kristaus žmogiškąją prigimtį. Dėl to vėliau atsirado monoteletų erezija. Susirinkimo nutarimus patvirtino popiežius Vigilijus.