google/wiki40b huggingface dataset:
Jurgis Bobelis

Jurgis Bobelis (1895 m. balandžio 23 d. Kalvarija – 1954 m. kovo 28 d. Čikaga) – Lietuvos karinis veikėjas, pulkininkas.

Biografija

1917 m. baigė Peterhofo Antrąją karo mokyklą, 1924 m. baigė Lietuvos universiteto Teisių fakultetą, 1925 m. baigė Aukštuosius karininkų kursus.
Dalyvavo Pirmajame pasauliniame kare. Nuo 1918 m. gruodžio mėn. Lietuvos kariuomenės savanoris. 1919 m. mokomosios kuopos vadas. 1919 m. spalio mėn. – 1926 m. tarnavo Generaliniame štabe. 1926 m. pulkininkas. 1926–1927 m. Aštuntojo pėstininkų pulko vadas. 1927–1936 m. ypatingųjų reikalų karininkas prie krašto apsaugos ministro, 1933–1936 m. Krašto apsaugos ministerijos įstatymų redakcinės komisijos pirmininkas. Dėstė Karo mokykloje, Aukštuosiuose karininkų kursuose, Aukštojoje policijos mokykloje.
1937–1940 m. Kauno miesto ir Kauno apskrities karo komendantas. Vadovavo vienai iš pagrindinių kariuomenės įstaigų, atsakingų už Kauno fortus ir įgulas, už 1926 m. gruodžio 20 d. Prezidento Antano Smetonos paskelbtos karo padėties varžymų įgyvendinimą, susirinkimų, eisenų, streikų, gandų bei kaino kėlimų draudimą, komendanto valandos gerbimą, bendrai už prezidento vienvaldystės palaikymą ir tautininkų priešų išaiškinimą, suvaldymą ir baudimą. Griežtai bausdavo tuos, kurie įžeisdavo Vokietijos vyriausybę, ir taip pat tuos, kurie sąmoningai kurstydavo lietuvius prieš žydus.

1940-1941 m. sovietų okupacija

TSRS okupavus Lietuvą, 1940 m. birželio 25 d. atleistas iš Kauno komendanto pareigų. 1940 m. birželio mėn. ypatingųjų reikalų karininkas, nuo 1940 m. rugsėjo mėn. Raudonosios armijos 29-ojo teritorinio šaulių korpuso 179-osios šaulių divizijos kadrų skyriaus viršininkas. 1940 m. pasiųstas į Frunzės karo akademiją Maskvoje. 1941 m. pradžioje ten suimtas, kalintas Rygoje.

1941 m. birželio sukilimas ir Holokaustas Lietuvoje

Kilus TSRS – Vokietijos karui pabėgo iš susprogdinto kalėjimo, traukiniu nusigavo iki Šiaulių ir pėsčias pasiekė Kauną. 1941 m. birželio 23 d. Kauno miesto ir apskrities komendantas. Birželio 28 d. kvietė visus taurius lietuvius į Tautinio darbo apsaugos bataliono prie Kauno karo komendatūros. Jurgis Bobelis paskyrė Andrių Butkūną vadovauti batalionui. Liepos 4 d. ir 6 d. batalionas Kauno VII forte sušaudė atitinkamai 463 ir 2514 žydų. Jurgis Bobelis įsteigė Kauno getą. 
1941 m. liepos 24 d., po voldemarininkų pučo, kapitonas Stasys Kviecinskas pasiskelbė Voldemarininkų organizacijos tarybos paskirtu Kauno komendantu vietoj Jurgio Bobelio, o bataliono vadu paskyrė Kazį Šimkų vietoj Andriaus Butkūno. Po pučo žymiai paspartėjo žydų žudymas Lietuvos provincijoje. 
1942–1944 m. Vyriausiasis butų valdybos viršininkas, vertėsi ir advokato praktika.

Išeivijoje

1944 m. pasitraukė į Vokietiją. 1945 m. Fronteno (Vokietija) lietuvių komiteto pirmininkas. 1947–1948 m. Liudvigsburge JAV kariuomenės Vakarų Vokietijoje štabo vertimų skyriaus viršininkas. 1948 m. atvyko į JAV. 1949–1953 m. Čikagoje Lietuvos kariuomenės kūrėjų savanorių sąjungos pirmininkas.

Šeima

Sūnus gydytojas Kazys Bobelis.
Vnešekonombanko čekiai

Vnešekonombanko čekiai – Vnešekonom banko (rus. Внешэкономбанк – išorės ekonomikos bankas) ir Vnešposyltorgo (rus. Внешпосылторг – išorės išsiuntimo prekyba) (taip pat „sertifikatai“, „bonai“) – savotiški „antrieji pinigai“, egzistavę TSRS 1960 m. – 1990 m. Jie buvo leidžiami banknotų pavidalu, monetų nebuvo (popieriniai čekiai buvo net 1 kapeikai).
Vnešekonombanko čekiais buvo mokamos algos TSRS piliečiams, dirbusiems užsienyje (jūreiviams, ambasadų darbuotojams ir pan), taip vengiant mokėti užsienio valiuta. Būnant užsienyje pinigus buvo galima neribotai keisti į vietinius pinigus, o būnant TSRS už čekius buvo galima specializuotose valiutinėse parduotuvėse „Beriozka“ (rus. Берёзка – berželis) nusipirkti įvairių deficitinių prekių. Čekius buvo galima pakeisti ir tarybiniais rubliais kursu 1:1, bet mažai kas tai darydavo. Juodojoje rinkoje juos nupirkdavo geresniu kursu – nuo 1:3 iki 1:10, bet už tokį keitimą buvo baudžiama iki 8 metų laisvės atėmimo (RSFR BK 88 str.).
Gaunant piniginius pervedimus iš kitos šalies kitos šalies valiuta (pavyzdžiui, už publikacijas, materialinę pagalbą iš giminių), pavedimai eidavo per Vneštorgbanką ir TSRS viduje buvo išmokama čekiais, o ne užsienio valiuta.
Iki 1977 m. buvo keletas čekių tipų, paskui jie tapo vieningi. Čekiai buvo panaikinti 1992 m.

Kitose socialistinės ekonominės pagalbos valstybėse

Panašūs čekiai buvo naudojami visose TEP valstybėse, pavyzdžiui, Čekoslovakijos Socialistinėje Respublikoje ir Lenkijos liaudies respublikoje bonai, Vokietijos Demokratinėje Respublikoje čekiai ir t. t.
Jevgenijus Zvidionijus

Biografija

Pradėjo groti bosine gitara ir klavišiniais mokyklos roko grupėje Azbuka (Азбука). Baigęs vidurinę mokyklą, mokėsi politechnikos institute. 1991–1993 m. dirbo kompiuterinės grafikos meistru. Nuo 1985-ųjų grojo vietinėse grupėse „Tretja straža“ (Третья стража) bei „Tumannyj ston“ (Туманный стон). 1990 metais jis dalyvavo „Mumij Troll“ albumo „Delaj Ju Ju“ (Делай Ю Ю) įrašyme. 1996 m. rudenį gavo pasiūlymą tapti grupės „Mumij Troll“ nariu.
Vedęs, turi sūnų Marką (g. 1999 m.).
Sunaikinimas

Turinys

50 pagrobtų ir atskirose kamerose įkalintų moterų, turinčių kovoti tarpusavyje plikomis rankomis iki mirties. Tos, kurios atsisako tai daryti, nužudomos, kaip ir jų artimieji. Galiausiai turės likti tik viena iš jų, galėsianti išeiti į laisvę...
Žemaičių vyskupystės muziejus

Žemaičių vyskupystės muziejus – muziejus, biblioteka bei kultūros ir informacijos centras Telšių rajono savivaldybės teritorijoje, Varniuose, kaupiantis ir saugantis Žemaičių vyskupystės (iki 1926 m.) ir Telšių vyskupijos (nuo 1926 m.) meno, istorijos, memorialinį paveldą, kitas muziejines vertybes.

Rūmų istorija

Žemaičių vyskupystės muziejus įsikūręs buvusios Varnių kunigų seminarijos pastate. Manoma, kad ant kalnelio, kuriame pastatyti rūmai, buvusi pagonių kulto apeigų vieta. XIII a. – XVII a. čia buvusios nemažos kapinės. Šioje vietoje buvo pastatydintos pirmosios dvi Medininkų vyskupijos katedros, kurioms sudegus, apie 1740 m. vyskupas Antanas Domininkas Tiškevičius pradėjo statyti mūrinę varpinę. 1770 m. vyskupas Jonas Dominykas Lopacinskis prie baigiamos statyti varpinės pastatydino rūmus ir juose įkurdino Varnių (Žemaičių) kunigų seminariją. Seminarija veikė iki 1864 m., kai Žemaičių vyskupijos centras, kunigų seminarija ir vyskupas Motiejus Valančius prievarta buvo iškeldinti iš Varnių į Kauną.
1864 m. pastatą užėmė Rusijos imperijos kariuomenės Dono kazokų pulkas, kuris Varniuose išbuvo iki 1905 m. Pritaikant rūmus kareivinėms atliktas didelis rūmų remontas. Atkūrus Lietuvos Respublikos nepriklausomybę buvusiame kunigų seminarijos komplekse įkurdinta Lietuvos kariuomenės drausmės kuopa, Aštuntasis pėstininkų Kauno Kunigaikščio Vaidoto pulkas. 1927–1931 m. pastatuose veikė Varnių koncentracijos stovykla.
1947–1961 m. po remonto pastate buvo įsikūrusi Varnių vidurinė mokykla. 1964 m. pastatas perduotas Varnių profesinei technikos mokyklai, kuri čia įrengė bendrabučius, vėliau sandėlius.
1984–1990 m. buvo atliekami Varnių kunigų seminarijos pastato istoriniai, archeologiniai, architektūriniai, inžineriniai – geologiniai tyrimai. 1991–1995 m. atstatytas varpinės bokštas ir pirminė, būdinga vėlyvajam Lietuvos barokui, stogo konstrukcija. 1999 m. Lietuvos Respublikos Vyriausybės nutarimu rūmai perduoti Žemaičių vyskupystės muziejui. Žemaičių kultūros draugijos iniciatyva 1999 m. prie rūmų pastatytas skulptoriaus Arūno Sakalausko sukurtas paminklas Žemaičių vyskupui Merkeliui Giedraičiui ir kanauninkui Mikalojui Daukšai. Paminklo statybą, be Lietuvos Respublikos Vyriausybės, parėmė garsios Žemaičių vyskupų Giedraičių giminės atstovas Oksfordo universiteto profesorius Mykolas Giedraitis.
Turto draudimas

Turto draudimas - ne gyvybės draudimo rūšis, skirta apsaugoti apdraustojo kilnojamąjį ir nekilnojamąjį turtą. Turto draudimas atlygina apdraustojo nuostolius, atsiradusius dėl turto sugadinimo ar netekimo. Turto draudimas apsaugo nuo šių rizikų: ugnies sukelto gaisro, sprogimo, žaibo, stichinių nelaimių (audros, krušos, viesulo, liūties, potvynių, žemės drebėjimų, nuošliaužų, smegduobių atsivėrimo, sniego slėgio) padarytos žalos, vagystės, piktavališko turto sugadinimo, teroristinių išpuolių ir panašaus pobūdžio galimų nuostolių.
Vladas Drėma

Biografija

Nuo 1921 m. gyveno Vilniuje. 1927–1931 m. lankė V. Kairiūkščio dailės studiją. 1936 m. baigė Vilniaus universiteto Dailės fakultetą, L. Slendzinskio mokinys. 1937–1938 m. tobulinosi Valstybiniame rankų darbų institute Varšuvoje. 1931–1940 m. (su pertrauka) dirbo mokytoju Vilniaus gimnazijose. 1940 m. dalyvavo „Agitpropo“ veikloje. 1940–1941 m. LTSR švietimo liaudies komisariato inspektorius. 1940–1941 m. ir 1944 m. dirbo Vilniaus „Dailės“ kooperatyve. 1941–1944 m. Vilniaus gudų muziejaus fondų saugotojas, 1945–1946 m. Etnografijos muziejaus direktorius, 1946–1961 m. Vilniaus dailės muziejaus Vaizduojamosios dailės skyriaus vedėjas. 1946–1950 m. Vilniaus dailės instituto, 1957–1970 m. dėstė Lietuvos dailės instituto, 1956–1958 m. – Vilniaus universiteto dėstytojas. 1970–1985 m. dirbo Paminklų konservavimo institute.
Duktė Gražina Drėmaitė, sūnus Žvaigždras Drėma.

Kūryba

Nuo 1931 m. dalyvavo parodose. Individualias parodas surengė 1980 m. Lietuvos dailės muziejus ir 1981 m. M. K. Čiurlionio dailės muziejus. Kūryba daugiausia užsiėmė iki Antrojo pasaulinio karo ir karo metais. Ankstyvieji kūriniai – geometrinės formos, ryškios kontrastingos spalvos, stilizuotos buitinės scenos („Dailininkas“ 1928 m., „Skalbėja“ 1930 m.) ir futuristinės vizijos („Vilnius 2000-aisiais“ 1928 m.), kuriose taikė koliažą, fotomontažą.
Studijuodamas patyrė neoklasicizmo įtaką. Nuo ketvirtijo dešimtmečio daugiau dirbo grafikos srityje. Spalvoto linoraižinio technika sukūrė apibendrintų formų stilizuotų natiurmortų, medžio raižiniuose dažniausiai vaizdavo Vilniaus senamiestį („Pamaldusai Vilniaus miestas“, „Vilniaus gotikos fantazija“, abu 1937 m.). Peizažai realistiniai, detalaus piešimo, romantinės nuotaikos.
1936–1938 m. apipavidalino lietuvių poetų (J. Kėkšto, O. Miciūtės, A. Žukausko) knygų, kitų leidinių. Sukūrė plakatų, ekslibrisų, scenovaizdžių. Po Antrojo pasaulinio karo lietuvių ir lenkų spaudoje paskelbė straipsnių XVIII a. pab.- XIX a. dailės ir architektūros klausimais.
Parašė monografijų, studijų apie Vilniaus architektūrą, biografijų „Lenkų dailininkų žinynui“ (Słownik artystów polskich 6 t. 1971–1998 m.). Kūrinių yra Lietuvos dailės muziejuje, Nacionaliniame M. K. Čiurlionio muziejuje, privačiose kolekcijose Lietuvoje ir Lenkijoje.
Žemyninis klimatas

Žemyninis klimatas – vienas iš dviejų klimato tipų, kurio charakteristikas labiau veikia ne vandenynų, o žemynų šiluminė sąveika su atmosfera.
Šiam klimato tipui būdinga didelė metinės ir paros temperatūrų amplitudė; reikalingas neilgas, 20 – 30 dienų laikotarpis pasiekti aukščiausias (vasarą) ir žemiausias (žiemą) temperatūras; sausumas (mažas oro drėgnumas, debesuotumas bei kritulių kiekis. Metinės temperatūros amplitudė gali siekti 100 °C, kai ji viršija 40 °C, klimatas vadinamas ryškiai žemyniniu.
Pagal Köppen klimato klasifikaciją žemyninis klimatas atitinka klimato kategorijas Dfa, Dwa, Dfb, Dwb.
Žemyninis klimatas vyrauja arba regionuose, nutolusiuose nuo vandenynų, arba kur dominuoja kontinentiniai vėjai. Kritulių kiekis paprastai mažesnis lyginant su jūriniu klimatu bei gausesnis vasarą nei žiemą, o žiemai būdingos pakankamai pastovios žemos temperatūros, dėl ko išsilaiko sniegas. Temperatūros vasarą – tarp 21 °C ir 32 °C dieną, tarp 10 °C ir 18 °C naktį. Vidutinė žiemos temperatūra svyruoja tarp −12 °C ir 7 °C dieną bei tarp −23 °C ir −4 °C naktį.
Gagarinas (Uzbekija)

Istorija

Iki 1974 m. tai buvo miesto tipo gyvenvietė, pavadinta Jeržaru (Yerjar). Suteikus miesto statusą, pervadinta kosmonauto J. Gagarino garbei.
AR televizija

Istorija

Įkurtas 1996 m. sausio 1 d. 1998 m. imtas transliuotas Kaunas plius TV kanalu. 2004 m. kanalą nupirko „Rubricon Group“ ir šis buvo sujungtas Vilniaus televizija. Televizijos kanalas baigtas transliuoti 2004 m. spalio 10 d., kai jį pakeitė 5 kanalas.
„AR studija“ rengdavo šias laidas: „Istorija", „Vienas namuose“ (Baltijos televizija), „POP TV“ (TELE-3 dabar TV3). Taip pat AR televizija rengdavo ir „Kauno žinių“ laidas, tačiau jas retransliuodavo.
AR televizija retransliavo ir televizijos kanalą LTV2.
Transliuotojas – UAB „AR studija“.
Vytautas Izbickas

Vytautas Izbickas (1920 m. gegužės 16 d. Čirkūnai, dab. Cirkuni, Aknystos parapija, Ritės valsčius, Jekabpilio apskritis – 1988 m. sausio 28 d. Bostonas) – Lietuvos statybos ir hidrotechnikos inžinierius, JAV lietuvių visuomenės veikėjas.
Bonaparti.lv

Istorija

2006 m. švedų kompozitorius Kjell Jennstig parašė dainą pavadinimu „Tomorrow“, kurią pateikė 2007 m. Latvijos nacionalinės atrankos konkursui. Daina žiuri balsavimu pateko į pusfinalį. Kadangi konkurso nuostatai numato, kad reikia dalyvauti Latvijos atlikėjams, specialiai tam buvo sukurta šešių tenorų grupė, kurios sudėtyje yra grupės „Labvēlīgais Tips“ nariai Normundas Jakušonokas, Kasparas Timanis ir Andris Abelitė, grupės „Bet bet“ solistas Zigfridas Muktupavelas, grupės „Cacao“ solistas Andris Ėrglis, taip pat Latvijoje gyvenantis italas Roberto Meloni. Buvo pakeistas dainos pavadinimas ir kalba – dainos tekstas buvo parašytas italų kalba ir pavadinimas pakeistas į „Questa Notte“.
2007 m. vasario 3 d. „Bonaparti.lv“ nugalėjo Eirodziesmos II pusfinalyje gavę 9909 žiūrovų balsus ir antrąją vietą užėmusią grupę „Klaidonis“ aplenkę beveik 3000 balsų. Vasario 24 d. „Bonaparti.lv“ pasirodė nacionalinės atrankos finale 8 eilės numeriu. Pirmojoje dalyje, kurioje išrenkami 3 finalininkai, daina „Questa Notte“ įtikinamai nugalėjo ir pateko į superfinalą. Ir jame gavę 49 422 balsus „Bonaparti.lv“ įtikinamai nugalėjo, aplenkdami II vietos laimėtoją Intarą Busulį maždaug 33 000 balsais.
Gegužės 10 d. „Bonaparti.lv“ dalyvavo 52 „Eurovizijos“ dainų konkurse. Latviai sėkmingai įveikė pusfinalį, tačiau finale surinko 54 taškus ir užėmė 16 vietą.
TSRS-V4 Komjaunimo tiesa

Aprašymas

„Komjaunimo tiesa“ sukurta pirmtako, dirižablio „Maskvos chemikas-gumuotojas“, pagrindu. Statant buvo panaudoti „Maskvos chemiko-gumuotojo“ brėžiniai ir gondola. Dirižablį statė Aukštosios aeronautikos mokyklos studentai.
Skirtingai nei „Maskvos chemiko-gumuotojo“, „Komjaunimo tiesos“ gondola buvo pritvirtinta prie korpuso ne virviniais stropais, o metaliniais trosais. „Fiat“ variklis, kuris buvo sumontuotas „Maskvos chemiko-gumuotojo“ gondoloje buvo pakeistas aviaciniu „BMW IIIa“ varikliu, pagamintu 1916 m. ir išvystančiu 185 AG. Variklis buvo išimtas iš trofėjinio lėktuvo.
Komjaunimo tiesos apvalkalas 1930 m. pavasarį buvo pagamintas Maskvoje esančioje „Raudonojo kaučiuko“ gamykloje. „Maskvos chemiko-gumuotojo“ gondola buvo modernizuota. Variklio skyrius buvo perkeltas į galą, o vidurinėje gondolos dalyje buvo vieta keleiviams ir pilotų mokiniams. Nedideliais atstumais „Komjaunimo tiesoje“ galėjo skristi 12 žmonių.
Pirmasis „Komjaunimo tiesos“ skrydis įvyko 1930 m. rugpjūčio 29 d. Ekipažui vadovavo E. Opmanas. 1930 m. rugpjūčio 31 d. dirižablis pirmą kartą praskrido virš Maskvos.
1932 m. dirižablis „Komjaunimo tiesa“ buvo perduota Dolgoprudne įsikūrusiai „Dolgoprudno mokslinei-gamybinei įmonei“. Dolgoprudne dirižablis buvo modernizuotas ir pervadintas į „TSRS-V4“. Dirižabliui buvo pakeistas apvalkalas, gondola tapo uždara. Pirmasis „TSRS-V4“ skrydis įvyko 1932 m. lapkričio 6 d. 1932 m. lapkričio 7 d. virš Raudonosios aikštės praskrido dirižabliai „TSRS-V1“, „TSRS-V2“, „TSRS-V3“ ir „TSRS-V4“.
1934 m. vasario 13 d. nuskendo garlaivis „Čeliuskinas“, kurį stipriai suspaudė ledas. Praėjus dviem dienom po laivo avarijos, Maskvoje buvo renkama speciali komisija, kuri turėjo spręsti ekipažo evakuacijos klausimus.
1934 m. kovą dirižabliai „TSRS-V2“ ir „TSRS-V4“ traukiniu buvo pervežti į Vladivostoką. Buvo manoma, kad dirižabliai iš Ueleno į Oto Šmito stovyklą skris gelbėti nuskendusio laivo ekipažo. Visgi laivo įgula parskraidinta lėktuvais. Jau kovo 5 d. lakūnas Anatolijus Liapidevskis, lėktuvu Tupolev TB-1 nusileido stovykloje ir nuo ledo paėmė dešimt moterų ir du vaikus.
1934 m. vasarą išardytas „TSRS-V4“ buvo saugomas „Dolgoprudno mokslinės-gamybinės įmonės“ elinge. Tuo metu elinge vyko dirižablio „TSRS-V7“ statyba. 1934 m. rugpjūčio 10 d., dėl žaibo iškrovos, kilo gaisras, kurio metu sudegė visi elinge buvę dirižabliai.
AXX

AXX – lietuviškų trumpametražių filmų festivalis, rengtas 2005–2007 m. Buvo skelbiamas konkursas režisieriams, sudaromos sąlygos kurti filmus, jie finansuojami. AXX buvo pirmasis tokio pobūdžio festivalis ne tik Lietuvoje, bet ir visame pasaulyje.
Festivalio šūkis: AXX – tai vieta, kur trumpametražiai filmai tampa pilnametražiais.

Istorija

2005 m. rugsėjo mėn. pradėtas rengti kino festivalis AXX. Pradininkas ir prodiuseris – Mindaugas Vosylius. Festivalio koordinatorius – Tomas Ivanauskas.
Nuo 2006 m. festivalis rengiamas ir Latvijoje.
Drungeliškės koplyčia

Istorija

Dabartinio statinio atsiradimą lydi legenda. Jo vietoje kadaise buvo nemažas akmuo. Devynioliktame šimtmetyje vienas žmogus ant to akmens rado Jėzaus Nazariečio statulėlę. Jis nunešė ją į Kvėdarnos bažnyčią. Po kurio laiko, jo nuostabai, toji statulėlė ir vėl atsirado ant to paties akmens. Kai net trečią kartą tai pasikartojo, dievobaimingas žmogelis toje vietoje pastatė koplytėlę ir patalpino joje tą jam tris kartus apsireiškusią Kristaus Nazariečio statulėlę, taip norėdamas „pašventinti“ miškus, apsaugoti juos nuo niekaip nepagaunamų miško vagių. Šitaip padaryti jam pataręs Rietavo kunigaikštis Irenėjus Oginskis.
Žinoma, kad apie 1840 m. koplytėlė su Jėzaus Nazariečio statulėle jau stovėjo. Dar yra pasakojama, kad apie 1930 m. vietos gyventojui Kazimierui Stankevičiui (Stankui) sapne pasirodęs Kristus, kuris apsukęs su lazda nemažą ratą, paprašęs pastatyti tokio didumo koplyčią, kokio buvo ratas. Prisisapnavusio Kristaus nurodymo nevalia neįvykdyti, todėl K. Stankevičius didžiai susirūpinęs ėjo per žmones, pasakodamas šį sapną, ir rinko pinigus. Kadangi tai buvo paties Kristaus nurodymas, neturtingi to meto žmoneliai aukų koplyčios pastatymui nepagailėjo. Sukaupus reikiamą sumą lėšų, maždaug apie 1937 m., virš minėtos mažosios koplytėlės buvo suręsta dar viena – didesnė.
Ford Thunderbird

Pavadinimas

Buvo kiek sunkumų automobiliui kuriant pavadinimą. Pavadinimai buvo siūlomi nuo egzotiškų iki nesąmoningų - Hep Cat, Beaver, Detroiter, Runabout, Arcturus, Savile, El Tigre bei Coronado. Lewis D. Crusoe pasiūlė 250$ tam kuris sugalvos geresnį pavadinimą.
Priešginiai

Istorija

1950-1991 m. kaimas priklausė kolūkiui „Spartuolis“.

Aplinkinės gyvenvietės

Jauniūnai 3 km
Mekiai – 2,3 km
Barysiai – 1,9 km
MEŠKUIČIAI – 3 km 
 ŠIAULIAI – 22 km
Borisas Nemcovas

Biografija

1991–1997 m. B.Nemcovas buvo Nižnij Novgorodo srities gubernatorius, 1990–1993 m. – Rusijos Valstybės Dūmos deputatas, 1994–1997 m. – Rusijos Federacijos Tarybos narys.
1997 m. kovo mėn. paskirtas Rusijos ministro pirmininko V.Černomyrdino pirmuoju pavaduotoju, kartu buvo Rusijos kuro ir energetikos ministras. Kitoje S.Kirijenkos vyriausybėje (1998 m. balandžio – rugpjūčio mėn.) buvo vicepremjeras.
Nuo 2000 m. – Rusijos dešiniosios opozicijos veikėjas, aktyvus V.Putino politikos kritikas. 2000–2003 m. buvo Rusijos valstybės dūmos pirmininko pavaduotojas nuo Dešiniųjų jėgų sąjungos frakcijos.
2011–2012 m. organizavo masinius opozicijos protesto mitingus Maskvoje. Kartu su kitais paskelbė devynis pranešimus apie korupciją V.Putino aplinkoje.
Nuo 2012 m. buvo Rusijos respublikonų-liaudies laisvės partijos pirmininkas.
Vėlų 2015 m. vasario 27 d. vakarą nušautas Maskvos centre.
Viktoras Emanuelis II

Biografija

Tėvas buvo Sardinijos karalius Karolis Albertas, o mama – Sardinijos karalienė Marija Terezė iš Austrijos. Savo jaunystę praleido Florencijoje ir domėjosi politika, kariuomene ir sportu. 1842 m. vedė savo pusseserę Adelaidę iš Austrijos.
Dalyvavo pirmajame Italijos nepriklausomybės kare, kuriame kovėsi Sardinijos karalystė ir Austrijos imperija.

Valdymas

1849 m. tapo Pjemonto karaliumi. Tais pačiais metais buvo pasiekta taika su Austrijos imperija.
1852 m. suteikė Kamiliui Kavūrui pirmojo šalies ministro pirmininko pareigas. Tai buvo svarbus žingsnis, nes Kavūras buvo labai protingas ir daug prisidėjo prie vėlesnių įvykių, suvienijant Italiją. Greitu laiku tapo labai populiarus ir gerbiamas dėl savo tikslų suvienijant Italiją. Taip pat Sardinijoje jį gerbė dėl naujos konstitucijos ir liberalių pažiūrų.
1858 m. Sardinijos karalystė sėkmingai susitarė su britais ir prancūzais dėl jų pagalbos kovojant su austrais. Už pagalbą prancūzams buvo pažadėtas Nicos miestas ir Savojos regionas.
Karas dėl susivienijimo prasidėjo 1859 m., Pjemontas parėmė 1860–1861 m. G. Garibaldžio kovas, kurių dėka palyginus greitai buvo užimta Abiejų Sicilijų karalystė. Tiesa, Viktoras Emanuelis II neleido G. Garibaldžiui pulti Romos, kuri tuo metu dar buvo popiežių valstybė – ją taip pat gynė prancūzai.
1861 m. kovo 17 d. suvienijus didesnę dalį Italijos karalystės, naujasis parlamentas paskyrė Viktorą Emanuelį II pirmuoju suvienytos karalystės karaliumi. Tuo metu Turinas tapo karalystės sostine. Iki pilno suvienijimo trūko tik Romos, Venecijos ir Trento.
1866 m. pasiektas taikus susitarimas su Prūsija trečiajame Italijos nepriklausomybės kare. Taikos sutartimi Italija gavo Veneciją.
1870 m. rugsėjo 20 d., po Prancūzijos-Prūsijos karo, iš Romos pasitraukus prancūzams į ją įžengė Italijos kariuomenė. 1871 m. liepos 2 d. Romoje buvo įsteigta nauja sostinė.
Ossip Zadkine

Biografija

Osipas Cadkinas gimė 1890 m. liepos 14 d. Vitebske žydų šeimoje, tuometinėje Rusijos imperijoje (dabar Baltarusija). Jo tėvas Efimas buvo klasikinių kalbų profesorius ir 1905 m. išsiuntė Osipą pas gimines į Angliją išmokti „anglų kalbos ir gerų manierų“. 1909 m. O. Cadkinas atvyko į Paryžių, kur trumpai mokėsi Aukštojoje dailės mokykloje. Greitu laiku susidraugavo su vietos iškiliais avangardiniais menininkais, tarp kurių Gijomas Apolineras, Pablas Pikasas, Aleksandras Archipenka, Konstantinas Brankušis, Žakas Lipšicas. O. Cadkinas aukštai vertino O. Rodeno realistinę skulptūrą, tačiau apie 1917 m. jo kūrybos stilius tapo labiausiai įtakotas kubizmo. Skirtingai nuo intelektualių P. Pikaso ir Ž. Brako kūrinių, O. Cadkinas kubistines formas naudojo išreikšti dramatiškumui ir ekspresyvumui.
1915 m. O. Cadkinas įstojo į Prancūzijos armiją, dalyvavo Pirmajame pasauliniame kare ir buvo apnuodytas fronte. 1921 m. O. Cadkinas priėmė Prancūzijos pilietybę. Tarpukariu dirbo Paryžiuje ir pasitraukė nuo vokiečių okupacijos Antrojo pasaulinio karo metu į JAV, kur Niujorke dėstė Studentų meno lygoje. 1944 m. O. Cadkinas grįžo į Paryžių. Jo kūryba buvo labiau būdingas melodramatiškumas, tačiau 1953 m. Roterdamo miestui sukurta skulptūra „Sunaikintas miestas“ (arba „Sugriautas miestas“) pasižymėjo figūros galingumu. Ši skulptūra buvo įkvėpta po karo matytų sugriauto Roterdamo vaizdų ir plačiai išgarsino skulptorių. Vėliau O. Cadkinas nestokojo viešų užsakymų. Jo skulptūrų yra Amsterdame, Jeruzalėje ir kitur. 1950 m. jis buvo apdovanotas Didžiuoju prizu už skulptūrą Venecijos bienalėje ir 1960 m. − Didžiuoju prizu iš Paryžiaus miesto. Osipas Cadkinas mirė 1967 m. lapkričio 25 d. Paryžiuje. Palaidotas Monparnaso kapinėse. O. Cadkino ateljė Paryžiuje įsteigtas jo vardo muziejus. Menininkas gyvenimo metu užsiėmė fotografija, yra sukūręs gobelenų.
UEFA Intertoto taurė 1995 m.

Grupių turnyras (aštuntfinalis)

Pirmajame etape klubai žaidė grupėse po vienerias rungtynes tarpusavyje (dvejos namie ir dvejos išvykoje). Į kitą etapą pateko grupių nugalėtojai ir 4 geriausios antrąsias vietas užėmusios komandos.
Radaškonys

Istorija

Minimi nuo 1447 metų, priklausė Goštautams, Bonai Sforcai, Oginskiams, Radviloms. 1842 m. atiteko Vilniaus gubernijai (Rusijos imperija), 1921–1939 m. Vilniaus vaivadijai (Lenkija).