google/wiki40b huggingface dataset:
Toksinės atliekos

Toksinės atliekos – atliekos, kurių sudėtyje yra nuodingų medžiagų arba kurios pačios yra nuodingos medžiagos, galinčios sutrikdyti organizmų sveikatą, sukelti ligas ar mirtį. Dalis tokių atliekų yra lengvai plintančios ir gali apnuodyti ežerus, upes ir kitus vandens telkinius, dirvožemius, orą, žemės ūkio produkciją.
Toksinės atliekos yra pavojingų atliekų variantas.
Kartu su kitomis užterštumo problemomis, toksinės atliekos tapo rimta problema pramonės revoliucijos metu. Toksinėms atliekoms priskiriami pramonės ir komercijos produktai, kurie atsiranda tiek iš gyventojų sunaudotų produktų (pvz., valymo priemonės, kosmetika), tiek iš žemės ūkio (pvz., cheminės trąšos, pesticidai), kariuomenės (pvz., branduolinių ginklų bandymai, cheminis ginklas), medicinos įmonių (pvz., medikamentai) veiklų, tiek iš radioaktyvių šaltinių ir galiausiai lengvosios pramonės (pvz., sauso valymo įmonių įkūrimas).

Padariniai žmogaus sveikatai

Toksinėse atliekose dažniausiai aptinkami kancerogenai. Todėl tokių toksinių medžiagų nutekėjimas ar išgaravimas iš jų saugyklų gali žymiai padidinti vėžio riziką žmonėms apsikrėtusiems minėtomis medžiagomis. Pavyzdžiui, reto kraujo vėžio - eritrocitozės židinys buvo atrastas netoli toksinių atliekų sąvartyno Pensilvanijoje 2008 metais.
Toksinės atliekos, kuriose yra organinės kilmės kancerogenų, gali būti naikinami deginant juos, nors toks būdas yra brangus. Tačiau jei atliekose yra sunkiųjų metalų arba radioaktyvių izotopų, tokios atliekos turi būti atskirtos ir laikomos specialiuose sandėliuose, nes jos negali būti sunaikintos.
Dienos žinios

„Dienos žinios“ – kasdieninis radijo žinių ir vietinės informacijos biuletenis, pirmasis lietuvių periodinis leidinys Vokietijoje, leistas 1945–1949 m.

Istorija

Pradėtas leisti 1945 m. balandžio 21 d. Koburge, amerikiečių zonoje buvusioje karo pabėgėlių stovykloje. Perkeliant Koburgo stovyklos lietuvius 1945 m. birželio mėn. į Viurcburgą, o po kelių savaičių – į Zeligenštatą, kartu su jais kėlėsi ir biuletenio redakcija. Iki 1946 m. birželio 15 d. biuletenis vadinosi „Lietuviškoji informacija“, nuo 1946 m. birželio 15 d. iki 1949 m. birželio 13 d. – „Dienos žinios“. Biuletenis nustojo ėjęs 1949 m., likviduojant stovyklą. Iš viso išleista 1114 numerių.
Dažniausiai buvo rašomas mašinėle (1 egz.) ir kaip sieninis dienraštis kabinamas skelbimų lentoje. Tik 1947 m. balandžio – birželio mėn. buvo spausdinamas rotatoriumi 165 egz. tiražu ir platinamas prenumeratos būdu.
Į biuletenį buvo dedamos naujausios radijo (dažniausiai Londono BBC) žinios, jų nekomentuojant, ties informaciniuose biuleteniuose nebuvo leidžiama liesti platesnio pobūdžio ir tarptautinės politikos klausimų.
Leidinys pasirodė žinomo laikraštininko S. Urbono iniciatyva: iki 1945 m. pabaigos jis buvo biuletenio leidėjas ir redaktorius. Nuo 1946 m. leidinį redagavo Bronius Aušrotas, Mykolas Pranevičius, Stasys Šiliauskas, Kęstutis Žygas ir Kazys Paliliūnas.
Elžbieta Mikalauskaitė

Biografija

1926–1933 m. studijavo Vytauto Didžiojo universitete. 1931–1933 m. ir 1939–1944 m. dirbo Lietuvių kalbos žodyno redakcijoje, vėliau – mokytoja. 1937–1939 m. tobulinosi Berlyno, Leipcigo, Hamburgo universitetuose. 1944–1947 m. dirbo Lietuvių kalbos institute. 1944–1970 m. VPI Lituanistikos fakulteto dėstytoja, nuo 1960 m. docentė.
Paskelbė baltų kalbų istorijos straipsnių, taip pat apie savo gimtosios pietvakarių dzūkų tarmės metatoniją. Rinko „Lietuvių kalbos atlaso“ medžiagą, redagavo akademinės „Lietuvių kalbos gramatikos“ (t. 1, 1965 m.) fonetikos skyrių. 1975 m. išleista jos knyga „Lietuvių kalbos fonetikos darbai“, kurioje paskelbtas jos Vilniaus pedagoginiame institute skaitytas bendrinės lietuvių kalbos fonetikos kursas, gimtosios tarmės fonetikos tyrinėjimai, įvairūs eksperimentiniai darbai.
Šilalės akmuo (Didysis kūlis)

Apibūdinimas

Riedulys gamtinės kilmės, apzulintas, netaisyklingos pailgos formos, 3,66 m aukščio, 7,48 m ilgio, 5,4 m pločio. Didžiausia horizontali apimtis 18,33 m. Jį sudaro biotitinis-amfiobolitinis granitas (rapakivis), kuris rausvai rudas, porfyriškas, gigantiško, stambaus ir vidutinio grūdėtumo, feldšpatų ovoidai iki 5–6 cm skersmens. 
Akmuo guli atviroje, 13–16 m skersmens ir 2 m gylio iškastoje duobėje, kurios šlaituose įrengti akmeniniai laipteliai. 
Teritorijos plotas – 0,002 ha.
25 m į šiaurės rytus stūkso apeiginis akmuo su plokščiadugniu dubeniu, vad. Aukuru.

Istorija

Didysis Kūlis – penktas pagal dydį riedulys Lietuvoje. Vietos gyventojai akmenį vadina Šilalės kūliu, Didžiuoju kūliu (žem. kūlis – liet. akmuo). Padavimai mena, kad po akmeniu miega vėjo sūnus. 
Akmuo guli kalvelėje, kurioje augo senas ąžuolynas, o iki XVII a. veikė pagonių šventykla. Kalvelę supo pelkė, per kurią link kaimo vedė kūlgrinda. Prieš Antrąjį pasaulinį karą prie akmens jaunimas rengdavo gegužines.
Seniau virš žemės kyšojo 2,5 m aukščio akmens dalis. Apatinė dalis išryškėjo 1970 m. riedulį atkasus.
2003 m. įrašytas į kultūros vertybių registro mitologinių vietų sąrašą, 2005 m. pripažintas valstybės saugoma kultūros vertybe.

Tyrimai

1960 m. žvalgė Ignas Jablonskis, 1966 m. – Vytautas Daugudis, 1990 m. – Vykintas Vaitkevičius, 2001, 2006 m. – Julius Kanarskas, 2003 m. – Linas Tamulynas (Kultūros paveldo centras). 1989 ir 1999 m. tyrinėjo Lietuvos geologijos tarnyba.
Tiriant šlifą, nustatyti šie mineralai: kalio feldšpatas, plagioklazas, kvarcas, biotitas, raginukė, cirkonas; kristalinių grūdelių dydis: kalio feldšpato – mažiau kaip 15 mm, plagioklazo – mažiau kaip 10 mm; struktūra – porfyriška (kalio feldšpatas, plagioklazas), poikilitinė („pripildyti plagioklazo“, kvarco intarpai raginukėje), kalio feldšpatas mikropertitinis; tekstūra masyvi.
Jonas Buržinskis

Biografija

Dirbo šaltkalviu Rygoje, vienas pirmųjų Lietuvos socialdemokratų partijos narių Rygoje. 1905 m. rudenį dirbo partinį darbą Liepojoje (slapyvardis Vytis). Liepojos darbininkų buvo deleguotas į Lietuvių suvažiavimą Vilniuje. Dalyvavo Didžiajame Vilniaus Seime.
1905–1907 m. dirbo partinį darbą Rygoje, Telšių apskrityje.
1907 m. rugpjūčio 13 d. kartu su Jonu Liaugminu nužudė Joniškio provokatorių Jurgį Bartkų, už tai Vilniaus karo teismo 1907 m. spalio 15 d. nuteistas mirti. Nuosprendis įvykdytas Lukiškių kalėjime.
Justinas Kibirkštis

Biografija

1915–1916 m. studijavo Peterburgo politechnikos institute. 1916 m. mobilizuotas į Rusijos imperijos kariuomenę, Pirmojo pasaulinio karo dalyvis. 1918 m. Pirmojo atskirojo lietuvių bataliono Vitebske karininkas. 1918 m. grįžo į Lietuvą, su kitais organizavo Dusetų valsčiaus savivaldybę. 1918 m. gruodžio mėn. Lietuvos kariuomenės savanoris. 1919 m. sausio mėn. – 1920 m. lapkričio mėn. dalyvavo nepriklausomybės kovose su Sovietų Rusijos kariuomene, bermontininkais, Lenkijos kariniais junginiais.
1922 m. Pirmojo artilerijos pulko vadas. 1923 m. baigė Aukštuosius karininkų kursus, 1927 m. Čekoslovakijos Generalinio štabo akademiją. 1928–1929 m. Vyriausiojo štabo Karo mokslo valdybos viršininkas. 1929 m. pulkininkas, trumpai – Aukštųjų karininkų kursų Mokymo dalies viršininkas. Nuo 1929 m. birželio mėn. Antrojo artilerijos pulko, dislokuoto Kėdainiuose vadas.
Laukstenių pilkapynas

Tyrimai

Abipus proskynos išliko 35 pilkapiai. Kai kurie pilkapiai sulėkštėję, apardyti, jų sampiluose iškasta duobių. Dauguma pilkapių yra 5–7 m skersmens ir 0,5-0,8 m aukščio, dalis – 8–9 m skersmens, apie 1 m aukščio ir apie 3 m skersmens, iki 0,3 m aukščio. Jų sampilus juosia apskritos ir pailgos duobės, dalis pilkapių su akmenų vainikais; išliko vainikų liekanų. 2000-2001 m. Vida Kliaugaitė pilkapyne ištyrė 3 apardytus pilkapius ir spėjamo pilkapio vietą. Mirusieji laidoti sudeginti negiliose duobėse su įkapėmis arba be jų. Įkapės ypač negausios; rasta verpstukas ir žalvarinė įvija. Sampiluose aptikta degėsių sluoksnių, jie buvo apkrauti akmenų vainikais. Pilkapius juosė ovalios duobės, jose aptikta akmenų. Aplink viena pilkapį rastos 3 duobės, pripildytos žemių ir degėsių. Pilkapių forma ir sampilai būdingi I tūkstantmečio viduriui ir antrajai pusei. Ištirtieji pilkapiai datuojami VII a. - VIII a.
Tomotas

Etimologija

Miesto pavadinimas yra kilęs iš jakutų kalbos žodžio, kuris reiškia neužšąlantis.
Gimtoji kalba (Čikaga)

Istorija

Leistas kaip atgaivintas 1933–1941 m. Kaune ėjęs žurnalas „Gimtoji kalba“. Leido JAV lietuvių bendruomenės kultūros fondas. Išėjo 40 numerių. Bendradarbiavo Kazimieras Alminas.
Redagavo Petras Jonikas, Leonardas Dambriūnas (Dambrauskas).
Vildžiūnų atodanga

Vildžiūnų atodanga (Virintos atodanga) – Virintos upės atodanga Anykščių rajone, Kurklių seniūnijoje, Kavarsko girininkijos (183 kv., 15, 19 skl.) Pavirinčių miške, Šližių kaime. Sunkiai surandama nuošali vieta miškuose.
Vildžiūnų atodanga yra kairiajame mišku apaugusiame krante. Jos skardžio (daug kur stataus it siena) aukštis apie 10 m, ilgis palei upės vagos vingį – iki 50 m. Atodangos vardas parinktas pagal gretimo Vildžiūnų kaimo pavadinimą. Tai geologinis gamtos paveldo objektas, valstybės saugomu paskelbtas 2007 m. birželio 21 d.
Vigmantas Butkus

Biografija

1987 m. baigė Šiaulių pedagoginį institutą. 1993-1997 m. Vytauto Didžiojo universiteto ir Lietuvių literatūros ir tautosakos instituto doktorantas, nuo 1997 m. humanitarinių mokslų daktaras.
Nuo 1988 m. Šiaulių pedagoginio instituto (nuo 1997 m. Šiaulių universitetas) dėstytojas, 1988-1993 m. Lietuvių kalbos katedros asistentas, 1997-2004 m. Lietuvių literatūros katedros asistentas, vyr. asistentas, docentas, vedėjas, 2004-2006 m. Šiaulių universiteto Literatūros istorijos ir teorijos katedros vedėjas, docentas, 2006-2013 m. šios katedros docentas. Nuo 2010 m. Lietuvių literatūros ir tautosakos instituto Naujosios literatūros skyriaus vyresnysis mokslo darbuotojas, nuo 2013 šio skyriaus vedėjas. Nuo 2012 m. Lietuvos rašytojų sąjungos narys.
Paskelbė per 60 publikacijų neoromantinės dramaturgijos, literatūrinės baltistikos bei latvistikos ir kitais literatūrologiniais klausimais mokslinėje bei kultūrinėje Lietuvos ir Latvijos spaudoje. Publikavo 6 knygas. Išspausdino latvių prozos ir poezijos vertimų.
Vilniaus Vytis

Istorija

2005 metais verslininkas Benas Renatas Baltusis įkūrė futbolo klubą Liberalų ir Centro sąjungos (LiCS) pavadinimu. 2012 m. komanda pakeitė pavadinimą į FK TAIP. Toks pavadinimas pasirinktas buvo dėl partinės priklausomybės, nes dalyvavo Artūro Zuoko politinės partijos TAIP veikloje.
2015 metais FK TAIP dalyvavo II lygos Rytų zonos pirmenybėse ir užėmė pirmą vietą. 2016 metų pradžioje TAIP futbolo klubas gavo LFF I-os lygos licenciją ir nutarė pasikeisti klubo pavadinimą, bei spalvinę gamą. Nuo 2016 metų vadinasi „Vilniaus Vyčiu“. 
2016 ir 2017 m. sezonuose „Vilniaus Vytis“ užėmė trečią vietą Pirmoje lygoje. Taip pat 2017 m. Lietuvos futbolo federacijos taurės turnyre komanda pasiekė pusfinalį, kur tik po baudinių serijos nusileido būsimiems taurės laimėtojams Kauno „Stumbro“ futbolininkams.
2018 m. sezoną „Vilniaus Vytis“ pradėjo nesėkmingai ir patyrė eilę pralaimėjimų. Nors antrame rate Vyčiai pusėje pagerino žaidimą, bet finišavo šeštoje pozicijoje.

Faktai

2016 metų rugsėjo 6 dieną rungtynėse su Kauno F.B.K. „Kaunas“ ekipa buvo pasiektas sezono rezultatyvumo rekordas. „Vyčiai“ LFF stadione 10:0 sutriuškino svečius iš Kauno.
Voicechas Ceciševskis

Biografija

Kilęs iš sulenkėjusių Prūsijos bajorų. Studijavo Vilniaus universitete, nuo 1622 m. jėzuitas, kunigas. Teologijos ir filosofijos daktaras.
1636–1637 m. Vilniaus universitete dėstė retoriką, 1638–1641 m. – filosofiją, 1646–1649 m. Vilniaus universiteto rektorius. 1649–1658 m. karaliaus Jono Kazimiero pamokslininkas bei karališkosios šeimos pasiuntinys ir tarpininkas. Viršijęs įgaliojimus buvo trumpam patekęs į nemalone. 1655–1658 m. ir 1668–1670 m. Mažosios Lietuvos jėzuitų provincijos provincijolas, 1666–1968 m. Vilniaus profesų namų prepozitas. 1670–1674 m. – karaliaus Mykolo Kaributo Višnioveckio nuodėmklausys ir teologas. Karaliaus Vladislovo IV Vazos pavedimu po M. K. Sarbievijaus mirties 1640 m. tvarkė jo palikimą. Paskelbė religinių raštų.
Šiaulių puolamoji operacija

Aprašymas

1944 m. liepos mėnesį Kauno puolamoji operacija iš pradžių buvo planuojama 1-ojo Pabaltijo fronto kariuomenei, tačiau vėliau šiai kariuomenei paskirtas Šiaulių puolimas. Liepos 22 d. buvo užimtas Panevėžys, o liepos 27 d. Šiauliai. Per puolimą sugriauta apie 80 proc. miesto pastatų. Sovietams užėmus Šiaulius atsivėrė kelias planuoti Klaipėdos operaciją, kuri atkirstų Kurše esančią vokiečių kariuomenę.
RC4WD

Istorija

,,RC4WD’’ buvo įkurta garaže 2001 metais San Francisko apylinkėse, Kalifornijoje, JAV. Iš pradžių kompanija pradėjo veikti kaip ,,One Stop Shop’’ tinklalapis, skirtas milžiniškų automobilio RC Monster Truck atsarginių ir jų scenos pasirodimo dalių rinka. Verslas augo padedant RCMT.net – forumo bendruomenės, atsidavusios RC Monster Truck entuziastams. 2005 metais įmonės akcijos siekė netoli 800 dalių kompanijose kaip Thundertech Racing, JPS, New Era Models, Imex, Defiance Racing, RC Alloy, Vertigo Performance ir kitose. 2007 metais RC4WD galiausiai išsikėlė į nedidelį sandėlį San Chosė mieste. 2010 metais, liepos mėnesį, buvo išleistas pirmas licenzijuotas produktas – ,,Mud Country’’ 1.9 ratlankiai. Kitais metais, vasario mėnesį, Horizon Hobby pradėjo platinti RC4WD produktus, o 2014 metų kovo mėnesį Towerhobbies pradėjo pardavinėti RC4WD produktus.
Japonijos karinė pramonė

Japonijos karinė pramonė yra pagrindinis ginklų tiekėjas Japonijos savigynos pajėgoms. Gamybos išlaidos yra didelės dėl kelių faktorių: sėkminga pokarinė Japonijos ekonomikos raida leido daug lėšų skirti gynybai; ginkluotė praktiškai nėra eksportuojama ir gamybos apimtys yra mažos; tyrimai atliekami kiek įmanoma savarankiškai.

Pokarinė istorija

Po Antrojo pasaulinio karo ginkluotės gamybos linijos okupacinės valdžios buvo išardytos, tačiau greitai vėl atnaujintos.
Albert Einstein

Biografija

Albertas Einšteinas gimė 1879 metų kovo 14 dieną Ulmo mieste, Vokietijoje, žydų pirklio šeimoje.
Neturėdamas vidurinio išsilavinimo, 1895 m. bandė įstoti į universitetą, bet neišlaikė visų stojamųjų egzaminų. Per metus įgijo vidurinį išsilavinimą (matura) ir 1896 m. įstojo į Federalinį Šveicarijos politechnikos universitetą Ciuriche, kurį 1900 m. baigė.
1901 m. gavo Šveicarijos pilietybę.
Po universiteto baigimo A. Einšteinui nepavyko rasti fiziko darbo, todėl jis įsidarbino Šveicarijos Patentų biure trečios klasės patentų ekspertu.
Greta savo pagrindinės tarnybos jis tyrinėjo fizikos problemas ir 1905 m. išspausdino keletą straipsnių, kuriuose suformulavo specialiąją reliatyvumo teoriją, paaiškino fotoelektrinį efektą, Brauno judėjimą bei paskelbė žymiąją energijos lygtį kurioje energija E lygi m (masei), padaugintai iš šviesos greičio (c) kvadrato. Ši lygtis rodo, koks didžiulis energijos kiekis gali išsiskirti suskaldžius atomo branduolį. Tai buvo pritaikyta kuriant atominę bombą. Nuo 1946 m. Einšteinas priešinosi atominių ginklų kūrimui.
Albertas Einšteinas apibūdino savo “Specialiąją reliatyvumo teoriją“ kaip bandymą suderinti mechanikos dėsnius su elektromagnetizmo dėsniais. Straipsnis, išspausdintas 1905 m. birželį, pakeitė požiūrį į visatą, suformuluotą dar Izaoko Niutono. Teorija linijinį laiko supratimą pakeitė daug sudėtingesniu modeliu. Einšteinas teigė, kad, jei visiems stebėtojams šviesos greitis vienodas, neatsižvelgiant į jų judėjimą šviesos šaltinio atžvilgiu, tuomet visos kitos laiko ir erdvės dimensijos negali būti absoliučios, jos turi skirtis, atsižvelgiant į stebėtojo ir stebimų kūnų judėjimą. Jis įrodė, kad laikas ir erdvė yra susiję tarpusavyje, kad laiko tėkmė ir net įvykių seka bei kūnų matmenys priklauso nuo atskaitos sistemos pasirinkimo. Matavimai atitiko mechanistinį Niutono fizikos modelį mažesniems greičiams, tačiau dideliame greityje – ryškiai išsiskyrė.
Viena iš daugelio jo teorijos išvadų teigė, kad joks fizinis kūnas negali judėti šviesos greičiu ar dar greičiau ir kad materija ir energija yra visiškai sukeičiamos, o tai buvo atominės energijos vystymo pagrindas.
Einšteino teorija buvo suformuluota šveicarų fizikos žurnale, jam dirbant Šveicarijos Patentų biure trečios klasės patentų ekspertu, ir sulaukė mažai dėmesio. „Specialioji reliatyvumo teorija“ buvo vienas iš trijų išspausdintų Einšteino novatoriškų straipsnių 1905 m. Tačiau tik jam užėmus svarbius postus Prahoje ir Berlyne ir 1916 m. sukūrus Bendrąją reliatyvumo teoriją, Einšteino darbai tapo įžymiais.
Po šių darbų A. Einšteinas greitai tapo vienu žymiausių mokslininkų, pradėjo dėstyti Berne, vėliau Prahoje, Berlyne.
1915 m. A. Einšteinas išplėtė reliatyvumo teoriją, papildydamas erdvę ketvirtuoju matmeniu – laiku, tuo pačiu paaiškindamas gravitaciją erdvėlaikio iškreipimu.
1933 m. A. Einšteinas iš Berlyno persikėlė į JAV, kur gavo pilietybę ir toliau dirbo mokslinį darbą.
Mirė 1955 m. balandžio 18 d. Prinstone (Princeton, New Jersey).
Žvaigždžių astronomija

Žvaigždžių astronomija (nebevartotinas terminas!) - astronomijos šaka, tirianti žvaigždžių, žvaigždžių sistemų (spiečių, galaktikų), dujų ir dulkių ūkų fizines savybes, judėjimą, erdvinį pasiskirstymą, sandarą ir evoliuciją. Viena žvaigždžių astronomijos šakų - užgalaktinė astronomija (nebevartotinas terminas!) - tiria galaktikų ir kvazarų fizines savybes ir erdvinę struktūrą.
Šiuo metu, kai kalbama apie žvaigždės sandarą ir evoliuciją, naudojamas terminas žvaigždžių fizika. Kuomet turima omeny mūsų Galaktikos sandarą ir evoliuciją, naudojamas terminas Galaktikos astronomija. Tačiau atsižvelgiant, kad mūsų Galaktika tik viena iš daugelio, tuomet galaktikų sandarą ir evoliuciją tiria galaktikų fizika (arba dar yra siūlomas vartoti naujadaras galaktikinė astronomija).
Divinopolis

Istorija

Miestas įkurtas 1767 m.; miesto teisės suteiktos 1915 m.
Laiškas kolosiečiams

Laiškas kolosiečiams – vienas iš trylikos, manoma, apaštalo Pauliaus parašytų laiškų.
Pagrindinė šio laiško idėja – Jėzaus Kristaus didybė ir viršenybė. Pauliaus teigimu, Jėzaus Kristaus visiškai pakanka sutaikyti žmones su Dievu ir vadovauti jų gyvenimui.

Turinys

Laiškas pradedamas sveikinimais ir padėka, rašoma, kad Kristus – aukščiausias visatoje. Kalbama apie bažnyčios klaidas, naują gyvenimą Kristuje. Laiškas baigiamas linkėjimais.

Parašymo laikas ir adresatas

Beveik nėra abejojančių, kad Paulius Laišką kolosiečiams parašė Romos kalėjime septinto dešimtmečio pradžioje, greta laiškų efeziečiams, filipiečiams ir Filemonui.
Jonas Skruodys

Jonas Skruodys (1882 m. rugsėjo 6 d. Bryzgiuose (dab. Rokiškio rajonas) – 1935  m. kovo 9 d. Vilniuje) – katalikų kunigas, Lietuvos visuomenės veikėjas, poetas ir dramaturgas.

Biografija

Pradinį išsilavinimą gavo Onuškyje. Vėliau mokėsi Mintaujos gimnazijoje, iš kurios 1896 m. buvo išmestas už atsisakymą rusiškai melstis. Studijavo Vilniaus kunigų seminarijoje. Įšventintas kunigu, muo 1907 m. dirbo sielovados darbą tuometinės Vilniaus arkivyskupijos parapijose: Svieriuose, Ašmenoje, Ikaznėje, taip pat Šalčininkėliuose.  
Studijavo Sankt Peterburgo dvasinėje akademijoje, kur įgijo teologijos kandidato laipsnį. Pirmojo pasaulinio karo metais rūpinosi lietuvių tremtinių reikalais Kaukaze. 1918 m. grįžo į Vilnių, buvo paskirtas Kunigų seminarijos profesoriumi. Kartu mokytojavo Vytauto Didžiojo gimnazijoje, buvo tarp Lietuvių Šv. Kazimiero draugijos steigėjų. Nuo 1924 m. dirbo Laikinajame Vilniaus lietuvių komitete, 1922–1925 m. buvo renkamas į Blaivybės draugijos valdybą. 1925–1932 m. mokytojavo Švenčionių lietuvių gimnazijoje. 1926 m. buvo išrinktas „Ryto“ draugijos Švenčionių skyriaus pirmininku. Išleido virš dvidešimt knygų: vadovėlių, grožinių kūrinių, atsiminimų ir tautosakos rinkinį.
Palaidotas Švenčionyse, kapavietė įrašyta į Nekilnojamųjų kultūros vertybių registrą.
Vytautas Gabriūnas

Vytautas Gabriūnas (1930 m. liepos 7 d. Kaunas – 1992 m. gegužės 3 d. Vilnius) – Lietuvos architektas.

Biografija

1954 m. baigė Lietuvos dailės institutą. 1954–1976 m. dirbo Mokslinėse restauracinėse gamybinėse dirbtuvėse Vilniuje, Paminklų konservavimo instituto grupės vadovas, projektų vyr. architektas. 1961–1968 m. ir 1976–1978 m. Lietuvos dailės instituto dėstytojas.
Lygių galimybių plėtros centras

Uždaviniai

Pagrindiniai organizacijos uždaviniai yra lyčių dialogo skatinimas ir visuomenės nepakantumo žmogaus diskriminacijai dėl etniškumo, negalios, seksualinės orientacijos, amžiaus ugdymas.

Vykdomos veiklos

Organizuoja informacines kampanijas, advokaciją, mokymus bei seminarus NVO, profsąjungų, verslo institucijų atstovams, biudžetinių bei statutinių įstaigų darbuotojams. Taip pat centras rengia straipsnius ir leidinius, teikia ekspertizę lyčių lygybės, lygių galimybių klausimais.
Troškūnų dvaras

Istorija

1591 m. dokumentuose pirmą kartą paminėtas Troškūnų dvaras. XVII a. jis priklausė Sakalauskams, kurie dalį dvaro žemių dovanojo Troškūnų bernardinų vienuolynui. 1747–1811 m. dvarą valdė Petkevičiai, nuo 1850 metų – Montvilos, po to kai dvarą iš Hopenų nusipirko Stanislovas Montvila.
Trakų Švč. Dievo Motinos Gimimo stačiatikių parapija

Istorija

Parapija įkurta 1844 metais, tačiau jai skirta nedidelė cerkvė pastatyta tik 1863 metais. Apie 1860 m. Trakuose gyveno 534 stačiatikių tikėjimo miestelėnų. 1945 m. parapijoje buvo 800 tikinčiųjų. Šiuo metu religinė bendruomenė vienija apie tūkstantį tikinčiųjų.
SP Tre Penne

Istorija

Klubas įkurtas 1956 m. Keturis kartus tapo šalies čempionais (2012, 2013, 2016 ir 2019 m.).
Šis klubas yra pirmasis San Marino futbolo klubas, pelnęs pergalę Europos futbolo turnyre, kai 2013-2014 m. UEFA čempionų lygos atrankoje 1-0 įveikė Armėnijos „FA Širak Gyumri“ klubą.
Pijorai

Pijorai Lietuvoje

Į Lietuvą pijorai atsikėlė iš Lenkijos, kur juos įkurdino Vladislovas Vaza, 1641 m. prašęs patį ordino įkūrėją atsiųsti pijorus mokykloms. 1665 m. buvo įsteigta Lenkijos pijorų provincija.
1695 m. įkurta Lietuvos viceprovincija.
Padidėjus namų ir vienuolių skaičiui, 1736 m. įkurta Lietuvos provincija. Prie visų pijorų vienuolynų veikė kolegijos, o rezidencijose – bent pradžios mokyklos.
1831–1842 m. Rusijos caro valdžia uždarė visus pijorų vienuolynus ir mokyklas.
Plauenas

Istorija

Polabės slavai įkūrė miestą XII a., kuris atiteko Bohemijos karalystei 1327 m. Lippold von Bredow atėmė Plaueną iš Magdeburgo arkivyskupo 1384 m. Miestas atiteko Saksonijos kunigaikščiui Albertui 1466 m., o 1569 m. buvo prijungtas prie Saksonijos. 1806 m. miestas buvo Saksonijos karalystės sudėtyje.
XIX a. pabaigoje Plauenas tapo tekstilės centru. Apie 1910 m. mieste gyveno 121 tūkst. gyventojų.
XX a. ketvirtajame dešimtmetyje Plauene įsikūrė pirmoji nacių partijos atstovybė už Bavarijos ribų. Gyventojų skaičius drastiškai sumažėjo po Antrojo pasaulinio karo.
1949–1990 m. Plauenas priklausė Vokietijos Demokratinei Respublikai. Tuo metu mieste buvo didelis Raudonosios Armijos garnizonas. 1989 m. spalio 7 d. Plauene kilo pirmieji antisocialistiniai protestai VDR, kurie išplito ir nulėmė Vokietijos suvienijimą 1990 m. Po Berlyno sienos sugriovimo Plauene atidarytas pirmasis „McDonald's“ restoranas VDR.
Materijos-formos perskyra

Materijos-formos perskyra – Aristotelio išskirta ontologijos sąvokų pora, vėliau perimta kitų filosofų. Materija (gr. ὕλη = hyle) yra potencialus substratas, nekintantis kintant substancijai, o forma (gr. μορφή = morphē) – materiją apibrėžiantis aktas. Ši Aristotelio teorija dar vadinama hilemorfizmu.
Ši teorija sukurta paaiškinti substancinį kitimą, kitaip tariant, kitimą, kai kinta ne tik akcidencijos, bet ir substancija (pavyzdžiui, tokiu kitimu laikoma mirtis).
Teigiama, kad materijos-formos perskyra leidžia paaiškinti substancijos kontigentiškumą (galimybę būti kažkuo kitu paaiškina materija), individualumą (skirtingos tos pačios rūšies substancijos skiriasi materija), vienį ir daugį (substancija viena, nes turi vieną formą, bet materija leidžia jai susidėti iš daug dalių).
Araratas (miestas)

Istorija

Gyvenvietė įkurta 1929 metais, 1935 m. prijungta prie Davalu kaimo. 1957 m. atidarytas cemento kombinatas.