google/wiki40b huggingface dataset:
Biopsija

Biopsija (nuo sen. gr. βίος 'gyvybė' + ὄψις 'išvaizda') – pakankamai dažnas medicinoje intervencinis tyrimo metodas, kai biologinių ląstelių ar audinių gabalėlis paimamas ištyrimui iš vietų, kur esama pakitimų. Ėminys gali būti tiriamas cheminiais, biocheminiais, biologiniais metodais. Šiuo metu biopsija yra minimaliai invazinis, vienas tiksliausių tyrimų, diagnozuojant daugelį ligų, tarp jų auglius, uždegimines ir infekcines ligas, vėžį. Biopsija yra palyginti greita ir minimaliai skausminga procedūra, atliekama tiek ligoninėje, tiek ir ambulatoriškai. Mėginiai imami iš daugelio organų, taip pat gleivinių, kraujagyslių. Procedūros metu paimto audinio gabalėlis dažnai būna siūlo storio ir vos centimetro ilgio. Naudojant specialius įrankius ir storą adatą gali būti paimamas audinio stulpelis, skysčio pavyzdys.

Metodai

Atitinkamo organo biopsijai taikoma specifinė metodika, būtinas atitinkamas pasiruošimas. Biopsiją atlieka savo srities specialistas (plaučių - pulmonologas, odos - dermatologas, inkstų - nefrologas, kaulų čiulpų - hematologas ir pan.). Specialiai apdorotą bioptatą tiria gydytojas patologinės anatomijos specialistas. Kaip ir kiekviena chirurginė intervencija, biopsija turi savo riziką. Dažniausiai pažeidžiami gretimi audiniai, gali kilti infekcija, kraujavimas dūrio ar pjūvio vietoje. Po procedūros ligoniui gali skaudėti šią vietą, todėl gydytojas skiria nuskausminamųjų vaistų, stebėjimą ligoninėje.
Paprasčiausiu atveju, t. y. atliekant paviršinių darinių biopsiją, specialia adata įduriama į įtartiną darinį ir ištraukiamas mažas jo gabalėlis. Vidaus organų biopsija yra viena iš sudėtingiausių procedūrų. Dėl galimų komplikacijų iš anksto reikia ištirti ligonių kraujo krešumą ir kitas charakteristikas. Rentgeno ar  echoskopo pagalba nustačius biopsijos vietą auglyje, pakitusiame limfmazgyje ar kitame neaiškiame darinyje, punkcine adata ar kitais specialiais prietaisais pasiekiama reikiama vieta. Panaudojama vietinė anestezija. Kepenų audinys paimamas 1,4 − 1,6 mm skersmens ir 15−20 cm ilgio adata, kurios kryptis kontroliuojama ultragarsu. Plaučių audinys pasiekiamas dūriu per krūtinės ląstą, taip pat bronchoskopu patekus į trachėją bei bronchus. Skrandžio, žarnyno darinių biopsija atliekama endoskopijos metu. Prostatos biopsijos metu paimama 10–12 audinio mėginių, procedūra atliekama kontroliuojant echoskopu. 
Ekscizinės biopsijos metu chirurgas pašalina visą darinį (pvz., pakitusį odos apgamą), kuris po to ištiriamas histologiškai. Incizinės procedūros metu pašalinamas tik gabalėlis audinio ir išsaugoma organo struktūra.

Istorija

Arabų gydytojas Al-Zahrawi (1013–1107) pradėjo taikyti vieną ankstyviausių biopsijos praktiką. Jis naudojo adatą dūriui į gūžį (išvešėjusią skydliaukę), po to vertindavo paimtą mėginį.
Biopsijos terminą gydytojų bendruomenėje 1879 m. įvedė prancūzų dermatologas Ernest Besnier.
Paupinė

Istorija

Tarpukariu kaimas buvo valsčiaus centras.
Louisa May Alcott

Luiza Mei Alkot (angl. Louisa May Alcott; 1832 m. lapkričio 29 d. Džermantaune, JAV – 1888 m. kovo 6 d. Bostone, JAV) – amerikiečių rašytoja.

Biografija

Louisa May Alcott gimė 1832 m. lapkričio 29 d. Džermantauno mieste, prie Filadelfijos. Tėvas, advokatas Amos Bronson Alcott, rūpinosi dukters lavinimu. Namie buvo didelė biblioteka.
Jos kūrybai įtaką darė tuometiniai filosofai transcendentalistai. Ji pažinojo ir dievino Henry David Thoreau. Louisa May kūrybinį kelią pradėjo eilėmis ir sonetais. Spausdindavo juos vietiniame valstijos laikraštyje. Tačiau poezija menkavertė lyginant su proza. Vėliau ji atsidavė tik prozai ir greitai išpopuliarėjo.
Romanas „Mažosios moterys“ 1868 m. atnešė jai šlovę. 1923 metais jis išverstas ir į lietuvių kalbą. Louisa May Alcott tai rašytoja, apie kurią beveik nėra išlikusių tikslių biografinių žinių. Žinoma tik tiek, kad ji vėliau gyveno Bostone ir Konrade, kur dėstė vaikų prieglaudos namuose. Domėjosi vaikų bendravimo problemomis. Dirbo vaikų laikraščio redakcijoje, redaguodavo vaikų kūrybą ir rašė pati. Visa jos kūryba skirta vaikams. Mirė 1888 m. kovo 6 d. Bostone.
Marija Šarapova

Ankstesnis gyvenimas

Marija gimė 1987 m., Niaganės miestelyje, Sibire. Jos tėvai persikėlė čia gyventi iš Gomel miestelio, Baltarusijoje po Černobylio avarijos 1986 metais. Kai Šarapovai buvo dveji, ji su šeima persikėlė gyventi į Sočį. Pirmą kartą raketę į rankas Marija paėmė būdama ketverių, po to ji pradėjo reguliariai treniruotis parke su savo tėvu.
Būdama šešerių, Šarapova dalyvavo teniso seminare Maskvoje, Martina Navratilova rekomendavo jai treniruotis at the Nick Bollettieri teniso akademijoje, Floridoje, šioje akademijoje treniravosi tokie žaidėjai kaip: Andre Agassi, Monica Seles ir Anna Kournikova. Šarapova ir jos tėtis, nemokėdami kalbėti angliškai, persikėlė gyventi į Floridą 1994 metais. Vizos apribojimai neleido Marijos mamai prisijungti prie jų dvejus metus. Šarapovos tėtis dirbo įvairius mažai apmokamus darbus, įskaitant indų plovimą, kad Marija galėtų treniruotis akademijoje. 1995 metais, ji pagaliau įstojo į akademiją.

Žaidimo stilius

Šarapova yra agresyvi žaidėja, su galingais, giliais, ir įvairiais smūgiais iš dešinės ir kairės. Taip pat ji mėgsta žaisti prie tinklo. Šarapova yra gan greita, ypač atsižvelgiant į jos ūgį. 2008 metų pradžioje, kai kurie specialistai pastebėjo, kad Marija pagerino savo žaidimą, pagerindama savo kojų darbą. Marija žinoma kaip labai "rėkianti" žaidėja, ji pasiekė 101 decibelo rekordą 2005 m. Vimbldone.

Padavimas

Marija žinoma kaip stiprų padavimą turinti žaidėja, tačiau dėl ją kamavusios peties traumos dabar ji dažniau nei anksčiau atlieka dvigubas klaidas.

Dangos

Kadangi Marija mėgsta stiprų ir atakuojantį žaidimą, Šarapovai palankiausios yra greitos dangos, tokios kaip: kieta danga ir žolės danga, jai nepalankiausios yra lėtos dangos, tokios kaip: gruntas.
Čypėnai

Istorija

Iki XX a. kaimas buvo valsčiaus centras.
Apsaugos būklė

Tarptautinės raudonosios knygos kategorijos

Apsaugos būklė gali skirtis priklausomai kokiu mastu ji yra taikoma. Pavyzdžiui, nekeliančios susirūpinimo rūšys globaliu mastu gali būti grėsmingai nykstančios viename konkrečiame regione. Ir atvirkščiai, pažeidžiamos rūšys globaliu mastu gali būti nekeliančios susirūpinimo konkrečiame regione, kuriame populiacija yra stabili.
Japonijos Konstitucija

Istorija

Iki naujosios Konstitucijos priėmimo, Japonijoje galiojo 1889 metų Meidži Konstitucija. Pagal ją, imperatorius buvo didžiausią galią turintis asmuo, o kasdienius valstybės reikalus tvarkė parlamentas. Japonijai pralaimėjus Antrajame pasauliniame kare, šalį užėmė junginės okupacinės pajėgos, vadovaujamos amerikiečių generolo Douglas MacArthur. Jo iniciatyva 1946 m. vasarį buvo suburtas specialus komitetas, atsakingas už pokarinės Japonijos Konstitucijos sukūrimą. Jame pagrindinį vaidmenį atliko amerikiečių atstovai, tarp narių nebuvo nė vieno japono.
MacArthur reikalavo, kad naujoji Konstitucija išlaikytų imperatoriaus instituciją, bet suteiktų jai tik simbolinį vaidmenį, o tekste būtų įrašytas teisės skelbti karą atsisakymas. Konstitucijos projektas buvo paruoštas vos per kelias savaites ir kovą perduotas svarstyti į parlamentą. Panašiu metu keli Japonijos politikai taip pat pateikė savo Konstitucijos variantą, didžia dalimi paremtą senąja Meidži Konstitucija, tačiau MacArthur jį atmetė, nes pakeitimai buvo pernelyg nežymūs. Po derybų Japonijos parlamentas galiausiai didele dauguma priėmė okupacinių pajėgų siūlomą Konstitucijos tekstą.
Per visą laiką nuo priėmimo Japonijos Konstitucija nebuvo nė karto pakeista, tačiau pastaruosius du dešimtmečius vyksta diskusijos dėl jos atnaujinimo būtinybės. Dėmesio sulaukia ne tik 9-tasis straipsnis, bet ir žmogaus teisių bei valdžios struktūros klausimai.
Inkoherencija

Inkoherencija (angl. incoherence) - kalbos nerišlumo reiškinys, kai kalba dažniausiai nesuprantama, nes tarp žodžių, frazių ar sakinių nėra prasmės ryšio. Daug sakinių neužbaigti ir nesusiję, kalbos tema staigiai kintanti, vartojami sumaišyti žodžiai, žodžių daryba sudarkyta.
Netaisyklingos tarminės konstrukcijos, būdingos kai kurioms etninėms grupėms ar tam tikrų vietovių gyventojams arba esančios dėl išsilavinimo stokos ar žemo intelekto, nėra inkoherencija. Inkoherencija nevadinami ir atvejai, kai kalba sutrikusi dėl afazijos.
Inkoherencijos priežastys gali būti organiniai psichikos sutrikimai, schizofrenija ir kitos psichozės.
Pijus Glovackas

Biografija

1920–1928 m. LKP narys. 1922 m. pašalintas iš Vilkaviškio gimnazijos, įstojo į Marijampolės realinę gimnaziją. 1923 m. įstojo į Lietuvos universitetą. Redagavo LKP laikraštį „Darbininkų atstovas“, su Karoliu Požėla vadovavo universiteto studentų marksistų draugijai „Atžala“. 1925–1926 m. LKJS CK sekretorius. Už antivalstybinę veiklą 1923–1925 m. ir 1926–1939 m. kelis kartus kalintas. 1927 m. nuteistas mirti, bet, atsisakęs LKP nusistatymo neduoti malonės prašymo, jį padavė ir mirties bausmė buvo pakeista kalėjimu, 1939 m. liepos mėn. amnestuotas. 1928 m. birželio mėn. dėl malonės prašymo ir dėl kritiško požiūrio į to meto LKP vadovybės politiką iš partijos pašalintas. 1939–1940 m. dalyvavo judėjime prieš autoritarinę Antano Smetonos valdžią, bendradarbiavo nelegaliame laikraštyje „Už liaudies teises“. 
Sovietams okupavus Lietuvą, 1940 m. birželio-rugpjūčio mėn. LSSR Užsienio reikalų ministerijos generalinis sekretorius, prisidėjo prie ministerijos likvidavimo. Nuo 1940 m. rugpjūčio 25 d. LSSR Valstybinės plano komisijos pirmininkas, 1941 m. gegužės-birželio mėn. Liaudies komisarų tarybos pirmininko pavaduotojas, padėjo sovietizuoti Lietuvą. SSRS-Vokietijos karo pradžioje traukdamasis į SSRS per klaidą Raudonosios armijos kareivio nukautas.
Lao Toyota FC

Istorija

Klubo ištakos siekia 2013 m. 2014 m. debiutavo elito divizione.
Daugkartiniai šalies čempionai (2015, 2017, 2018, 2019 m.).
Michailas Glinka

Biografija

Buvo turtingo prekybininko sūnus, todėl jaunystėje daug mokėsi įvairiose Europos šalyse. Jo teorinis muzikinis išsilavinimas buvo menkas, nes jis daugiau šliejosi prie poetų ir dailininkų nei prie kompozitorių.
Tuo metu rusų nacionalinė muzika buvo nesusiformavusi, aristokratija klausydavosi muzikos iš kitų šalių – Vokietijos, Prancūzijos, Italijos, šiais vakarietiškais stiliais rašė rusų kompozitoriai. įkvėptas Belinio ir Donicečio, parašė pirmąją grynai rusišką operą „Gyvybė už carą“ (1836 m.), dar žinomą kaip „Ivanas Susaninas“. Šios operos melodijos primena rusiškas liaudies dainas, yra dainų citatų. Antroji opera – „Ruslanas ir Liudmila“ – pastatyta 1842 m., bet nesusilaukė tokio pat populiarumo kaip pirmoji.
Ivanas Susaninas – realus žmogus, valstietis iš Domino kaimo netoli Kostromos, gyvenęs XVII amžiuje. Pagal legendą, buvo pasamdytas lenkų armijos padalinio 1612-13 metais kaip vedlys, turėjęs nuvesti lenkus į kaimą Domino, kur slapstėsi tuometinis rusų caras Michailas Fiodorovičius Romanovas. Susaninas nuvedė kariuomenę į aklavietę – pelkių apsuptą mišką. Čia jį nukankino už atsisakymą parodyti tikrąjį kelią. Lenkų kariai visi žuvo pelkėse, negalėdami iš ten ištrūkti, mirtinai sušalo. Šio įvykio realumą įrodo rastas caro įsakymas dovanoti Bogdanui Sabininui (Ivano Susanino žentui) pusę kaimo už uošvio žygdarbį.
Pasak M. Glinkos tai opera, atskleidžianti patriotinę herojinę tragediją. Čia pagrindinis veikėjas – tauta, valstiečiai, todėl opera įgauna epinį pobūdį. Operos muzika labai įvairi. Operoje dominuoja chorai, daug muzikos sukurtos rusų liaudies dainų motyvais, yra romansų. Antrajame akte dominuoja lenkų aukštuomenės muzika: valsas, mazurka, polonezas, krakoviakas. Operos finale skamba choro atliekamas „Šloviname“, kaip didingas himnas rusų tautai.
Kiti žymūs kūriniai: (fantazija)„Karaminskaja“ (1848 m.), (uvertiūra) „Naktis Madride“ (1848, 1851), (uvertiūra) „Aragono Chota“ (1845). Jis taip pat parašė romansų, pjesių fortepijonui, kamerinės muzikos. M. Glinkos „Patriotinė daina“ buvo naudojama kaip Rusijos Federacijos himnas 1990–2000 m.
Šahba

Istorija

Antikiniais laikais tai buvo nedidelis kaimas oazėje. Apie 204 m. ten gimė būsimasis Romos imperatorius Pilypas Arabas. Tapęs imperijos valdovu, oazėje įkūrė koloniją, pavadintą Filipopoliu (lot. Philippopolis). Čia pastatyta šešiakampė šventykla, triumfo arka, amfiteatras, pirtys ir kt. Imperatoriui Pilypui mirus, statybos nutrauktos, žlugo jo planai Filpopolį paversti didmiesčiu.
Iki šių dienų išliko daugelio romėnų pastatų liekanos, tiltai, muziejuje saugomos mozaikos.
Nugarės

Istorija

1950–1991 m. kaimas priklausė Kuršėnų tarybiniam ūkiui.

Aplinkinės gyvenvietės

Rekčiai – 4 km
Strazdai – 2,7 km
Ivoškiai – 2,3 km
Smurgiai – 1,8 km
Pakšteliai – 1,2 km
Romučiai – 2,1 km
Gedintės – 3,5 km 
KURŠĖNAI – 9 km
Užringuvis – 4,5 km
 ŠIAULIAI – 29 km
Sweet 7

Istorija

2009 m. balandžio 27 d. buvo pranešta, jog „Sugababes“ pasirašė sutartį su reperio Jay-Z leidybine kompanija „Roc-A-Fella Records“. Pranešimai teigia, kad merginos pabaigė sutarties reikalus praėjusį mėnesį Londono restorane „Nobu“. „Sugababes“ tapo pirmuoju britų pop muzikos kolektyvu, savo leidybą patikinčiu Amerikos kompanijai.
Amazon.co.uk patvirtino, jog albumas bus išleistas Jungtinėje Karalystėje 2009 m. lapkričio 9 d. Pasak HMV, septintasis Sugababes albumas vadinsis Sweet 7. Albumo pavadinimą taip pat patvirtino grupės narė Heidi Range.
2009 m. rugsėjo 18 d. Keisha Buchanan paliko grupę dėl nesutarimų ir ją pakeitė Jade Ewen.
Albumas buvo įrašytas daugiausiai Los Andžele ir Niujorke, taip pat buvo kelios sesijos Londone.
Zibalų pagrindinė mokykla

Mokytojai

Vytautė Kvainickienė, Danguolė Svickienė, Aušra Jutelienė, Ligita Vareneckienė, Virginija Kvakšienė, Pranutė Adukauskienė, Albertas Putna, Genė Časaitė, Jurgita Budzevičienė,
Uždrausti sapnai

Turinys

Paolo – drovus komiksų autorius, sukūręs personažą Daliją. Paolo gyvena kartu su itin negražia sužadėtine Marina ir jos viskuo nepatenkinta motina moterims priklausančiame viešbutyje „Nosferatu“, o jo paties gyvenimas nuobodus ir nelaimingas. Viena, kas praskaidrina jo kasdienybę: fantazijos, kuriose jis superherojus, gelbstintis gražuolę Daliją iš pačių sudėtingiausių situacijų. Ir vieną dieną jis parduotuvėje pamato merginą, neįtikėtinai panašią į jo sukurtą personažą. Šią persekioja du vyrai norintys atimti mikrofilmą ir mergina paslepia saldainių dėžėje, kuri atsiduria pas Paolo. Prasideda virtinė nesusipratimų, nes mikrofilmo nori ir Dalija, ir jos persekiotojai, o pasimetęs Paolo beviltiškai įsimyli merginą ir nebesupranta ar ši reali, ar tik jo fantazija.
Lietuvių katalikų blaivybės draugija

Lietuvių katalikų blaivybės draugija – katalikiška organizacija, įkurta 1908 m. balandžio 4 d. Kaune. Didžiausias draugijos dėmesys buvo kreipiamas į tautos blaivinimo reikalus.

Istorija

Pirmieji katalikų organizuoti sambūriai Lietuvoje buvo bažnytinės brolijos, įsteigtos prie kai kurių bažnyčių dar Vytauto laikais. Tarp Lietuvoje veikusių brolijų pažymėtina vyskupo Motiejaus Valančiaus Žemaičių vyskupijoje išplatinta Blaivybės brolija, pasiekusi ne tik gretimas Vilniaus ir Gardino gubernijas, bet ir tolimesnes Rusijos vietas. Blaivybės brolijos nariai turėjo susilaikyti nuo svaigalų vartojimo, duodami priesaiką bažnyčioje.
1860 m. Kauno, Vilniaus ir Gardino gubernijose daugiau kaip pusė katalikų priklausė blaivybės brolijai, o Kauno gubernijoje net 83 % katalikų nevartojo svaigalų. Vyskupo M. Valančiaus platinamas ir palaikomas krašto blaivinimas kėlė žmonių religinį, dorovinį ir ekonominį gyvenimą. Rusų valdžia įžiūrėjusi vyskupo Valančiaus veikloje pavojų jos siekiamiems tikslams, 1859 m. uždraudė skelbti blaivybę, o 1864 m. Michailas Muravjovas uždarė visas brolijas.
Dar neišnykusi vyskupo M. Valančiaus skleistoji blaivybės idėja buvo atgaivinta 1908 m. Kaune įsteigus Lietuvių katalikų blaivybės draugiją. 1919 m. draugija buvo atgaivinta prie Katalikų veikimo centro. Prie Katalikų veikimo centro buvo įsteigta blaivybės žinyba. 1931 m. draugija turėjo 169 skyrius su apie 16 tūkst. narių. 1933 m. draugija sukvietė Kaune pirmąjį Lietuvos priešalkoholinį kongresą.
Vaikams 1921 m. buvo įsteigta Angelo Sargo sąjunga, globojama Lietuvių katalikų blaivybės draugijos. Jos tikslas buvo 7-15 m. amžiaus vaikams įdiegti tvirtą tikėjimą, tėvynės meilę, dorus papročius, blaivybės jausmą. Sąjunga turėjo padalinius visose parapijose, jai priklausė apie 60 tūkst. narių.
Jaunimą telkė „Pavasario“ sąjunga, plėtojusi religinio, tautinio, visuomeninio ir kultūrinio pobūdžio veiklą; apie 8000 „Pavasario” sąjungos narių priklausė Blaivybės sekcijoms. Vytauto Didžiojo universitete veikė atskira Studentų ateitininkų abstinentų korporacija „Narsa”. 46-iose moksleivių kuopose buvo blaivybės sekcijos.
Slovjanskas

Įžymūs žmonės susiję su Slovjanskas

Nikolajus Šmatko – ukrainiečių skulptorius ir tapytojas.
Beriozovskis (Sverdlovskas)

Istorija

Miestas įsikūręs vidurio Uralo rytiniame šlaite. 1752 m. prie aukso kasyklų pradėjo kurtis gyvenvietė. Miesto teisės nuo 1938 m.

Infrastruktūra

Išplėtota precizinių lydinių, statybinių medžiagų gamyba, kilimų audimas, baldų, siuvimo pramonė. Prie miesto kasamas auksas. Yra Uralo aukso ir platinos pramonės istorijos muziejus.
Matrosovas (Gilija)

Istorija

Skalvos žemės kaimo pavadinimas skalviškos kilmės.  1818–1871 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Karaliaučiaus apygardos Labguvos apskrities kaimas.  1947–2008 m. Golovkino apylinkės kaimas.
Geltonporis raudonviršis

Literatūra

Lietuvos grybų atlasas, Vincentas Urbonas, Kaunas, LUTUTĖ, 2007, ISBN 978-9955-692-59-1, 68 psl.
Lietuvos didžiojo kunigaikščio Gedimino ordino Komandoro didysis kryžius

Lietuvos didžiojo kunigaikščio Gedimino ordino Komandoro didysis kryžius, iki 2002 m. Didžiojo Lietuvos kunigaikščio Gedimino ordino Komandoro didysis kryžius – aštuntas pagal svarbą Lietuvos valstybės apdovanojimas, kuriuo Lietuvos Respublikos Prezidento dekretu apdovanojami nusipelnę Lietuvai asmenys, pasižymėję uoliu ir sąžiningu darbu valstybinėje tarnyboje ar visuomeninėje veikloje. Šiuo ordinu gali būti apdovanojami ir užsienio valstybių piliečiai. Lietuvos didžiojo kunigaikščio Gedimino ordino šventė yra Vasario 16-oji – Lietuvos valstybės atkūrimo diena.

Istorija

Lietuvos Didžiojo Kunigaikščio Gedimino vardu pavadintas ordinas įsteigtas 1927 m. gruodžio 9 d. ministro pirmininko Augustino Voldemaro iniciatyva. Pirmuosius ordino ženklus sukūrė dailininkas Andrius Lopuchinas. 1929 m. ordiną šiek tiek sumodernino Jonas Buračas. 1928–1930 m. buvo keturių, vėliau penkių laipsnių. Gamino Šveicarijos firma „Huguenin Frères de Le Locle“, kaspinus audė Danijos firma „Morch and Sons“.
1928–1940 m. antrojo laipsnio Didžiojo Lietuvos Kunigaikščio Gedimino ordinu apdovanota 267 žmonės, tarp jų 163 užsieniečiai.
Atkurtas 1991 m. vasario 15 d. Lietuvos Aukščiausiosios Tarybos – Atkuriamojo Seimo sprendimu. Aukštesniųjų laipsnių ordino ženklus gamina Lietuvos monetų kalykla. 1994 m. Lietuvos didžiojo kunigaikščio Gedimino ordino žemesniųjų laipsnių ženklus gamino Vilniaus kombinatas „Dailė“, vėliau jų gamybą perėmė Lietuvos monetų kalykla. Iki 1996 m. ordino kaspinus gamino Lietuvos tekstilės institutas, dabar – „Morch and Sons“.
Neorenesansas

Neorenesansas (pranc. Neorenaissance, Neurenaissance) - istorizmo kryptis XIX a. Daug formų perimta iš italų arba vokiškojo (šiaurės) renesanso XVI a. Paveikė Europos architektūrą ypač 1870-1890 m. Vėliau išstumtas neobaroko.
Vašingtono nacionalinė dailės galerija

Vašingtono nacionalinė dailės galerija – meno muziejus JAV sostinėje Vašingtone. Galerijoje saugoma plati Europos ir Amerikos paveikslų, skulptūros, dekoratyviosios dailės ir grafikos kūrinių kolekcija. Ypač turtingi italų renesanso, olandų ir ispanų baroko, prancūzų rokoko rinkiniai. Galerijoje vyksta meno parodos, ji įsikūrusi Vašingtono Nacionalinės alėjos (National Mall) rytiniame pakraštyje, kartu jai priklauso šalia esantis skulptūrų parkas.  
Galerijoje saugomi apie 141 000 objektų, jos lankymas nemokamas. 2013 m. Vašingtono nacionalinė dailės galerija, su daugiau nei 4 mln. lankytojų per metus, buvo 8-as lankomiausias pasaulio meno muziejus.

Istorija

Vašingtono nacionalinė dailės galerija buvo įkurta 1937 m. finansininkui ir filantropui, buvusiam JAV iždo sekretoriui Andrew W. Mellon (1855–1937), kilusiam iš Pitsburgo, dovanojus valstybei savo dailės kūrinių kolekciją bei didelę pinigų sumą muziejaus statyboms. Klasicistinio stiliaus galerijos pastatas buvo suprojektuotas architekto John Russell Pope (1874–1937) ir galerija 1941 m. kovo 17 d. atidaryta viešam lankymui. Šis pastatas 1978 m. tapo vadinamas „Vakariniu“, kai buvo sujungtas požeminiu praėjimu su nauju galerijos pastatu, vadinamu „Rytiniu“. „Vakariniame“ pastate eksponuojami praeities meno objektai, „Rytiniame“ − šiuolaikinio meno. 
Andrew W. Mellon nenorėjo muziejui suteikti savo vardo ir tikėjosi, kad jis taps išties nacionaline JAV galerija. Jo kolekciją sudarė 126 tapybos ir 26 skulptūros kūriniai, tarp kurių buvo Jano van Eiko „Geroji naujiena“, Rafaelio „Albos Madona“. 1939 m. Niujorko verslininkas Samuel H. Kress (1863–1955) padovanojo 375 italų dailininkų paveikslus ir 18 skulptūrų. Jis ir jo giminė rėmė galeriją ir vėliau. Iš Kress į muziejų pateko El Greko paveikslas „Laokoonas“, bei Beato Andželiko ir Filipo Lipio bendras kūrinys „Išminčių pagarbinimas“. 1939 m. savo kolekciją dovanojo Filadelfijos turtuolis Joseph Widener (1871–1943), kurią surinko kartu su tėvu P. A. B. Widener (1834–1915). 1942 m. ji oficialiai priimta ir su ja į galerijos rinkinius pateko Rembranto „Malūnas“, Vermejerio „Moteris su svarstyklėmis“ ir Džovanio Belinio „Dievų šventė“. 1943 m. Lessing J. Rosenwald (1891–1979) iš Filadelfijos padovanojo grafikos ir piešinių kolekciją; su vėlesniais dovanojimais − iš viso apie 22 000 grafikos ir piešinių kūrinių, tarp kurių Rembranto, Diurerio, V. Bleiko, O. Domjė ir kitų. Tarp kitų galerijos reikšmingų donatorių buvo Chester Dale (1883–1962), praturtinęs galeriją Amerikos ir Prancūzijos dailininkų kūriniais, bei muziejaus iniciatoriaus vaikai Paul Mellon (1907–1999) ir Ailsa Mellon Bruce (1901–1969). Pastaroji įsigijo ir galerijai padovanojo Leonardo da Vinčio „Džinevros de Benči portretą“, kai Paul Mellon padovanojo daugiau nei 1000 kūrinių, tarp kurių − didžiausias E. Dega skulptūrų rinkinys pasaulyje (49 vaškinės ir 10 bronzinių).
1999 m. Nacionalinėje alėjoje inauguruotas Vašingtono nacionalinės galėrijos skulptūrų parkas. 2014 m. Vašingtono nacionalinė galerija perėmė uždarytos Corcoran dailės galerijos apie 17 000 dailės objektų priežiūrą.

Paveikslai

Kai kurie iš garsiausių galerijos paveikslų:
Rimantas Sankauskas

Biografija

1970 m. baigė Panevėžio 1–ą vidurinę mokyklą, 1976 m. Kauno politechnikos instituto Panevėžio vakarinį fakultetą, inžinierius mechanikas.
1970–1977 m. Panevėžio kabelinių dirbinių gamyklos darbininkas, profesionalios priešgaisrinės apsaugos dalinio ugniagesys, Respublikinio žemės ūkio gamybinių pastatų rekonstravimo projektavimo instituto darbuotojas, 1977 m. Priešgaisrinės apsaugos departamento Panevėžio dalinio inspektorius, dalies viršininkas, dalinio viršininkas.
1995–1997 m. Panevėžio apskrities valdytojo pavaduotojas, 1998–2001 m. Panevėžio miesto savivaldybės Civilinės saugos skyriaus vedėjas. 2001–2006 m. Panevėžio apskrities viršininkas. 2006 m. VĮ „Registrų centras“ Panevėžio filialo direktorius.
Nuo 1990 m. Lietuvos demokratinės darbo partijos, nuo 2001 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Panevėžio skyriaus narys.
2003 m., 2007–2011 m. ir nuo 2011 m. Panevėžio miesto savivaldybės tarybos narys. 
Žmona Renata, sūnus Deivydas, duktė Milda.