google/wiki40b huggingface dataset:
Liono I susirinkimas

Liono I susirinkimas – tryliktasis Visuotinis Bažnyčios susirinkimas, įvykęs Lione 1245 m.
Susirinkimą sušaukė popiežius Inocentas IV. Pirmieji išlikę laiškai datuojami 1245 m. sausio 3 d. Susirinkime dalyvavo apie 150 vyskupų ir prelatų. Susirinkimas turėjo teisti imperatorių Frydrichą II apkaltintą Bažnyčios persekiojimu, erezija ir ryšiais su musulmonų kunigaikščiais. Frydrichas II į Susirinkimą nevyko, tačiau atsiuntė atstovą – Sicilijos aukščiausiąjį teisėją Tadą Suesietį. Susirinkimo protokolai neišliko, bet iš kitų tuometinių šaltinių žinoma, kad įvyko trys vieši posėdžiai: birželio 28 d., liepos 5 d. ir liepos 17 d.
Trečiajame posėdyje Frydrichas II buvo nušalintas, o jo pavaldiniai atleisti nuo ištikimybės priesaikos jam. Susirinkimas priėmė ir keletą konstitucijų dėl Bažnyčios teismų tvarkos, kryžiaus karų motyvacijos, nagrinėjo Šventosios Žemės gynimo nuo musulmonų reikalus.
Branduolinė vasara

Branduolinė vasara – pasaulinio klimato kaitos scenarijus po branduolinio karo sukeltos branduolinės žiemos. Pagal šį scenarijų, branduolinių sprogimų į atmosferą išmestos dulkės ir dūmai absorbuotų infraraudonuosius spindulius ir įkaistų. Į stratosferą patektų taip pat daug vandens garų, kurie sudarytų ypač storą debesų sluoksnį. Aukštutiniuose atmosferos sluoksniuose esantys garai virsta kristalais, kurie absorbuoja infraraudonuosius spindulius iš Žemės ir dalį jų atspindi atgal.
Dėl sukelto šiltnamio efekto, pagal kai kuriuos scenarijus, vidutinė pasaulio temperatūra išaugtų ne daugiau 12 °C, tačiau temperatūros padidėjimas bent 6 °C jau labai stipriai paveiktų daugelį gyvybės formų, o ilgesnį laiką trunkantis 10 °C temperatūros padidėjimas reikštų didžiosios dalies sausumos gyvybės formų išnykimą. Kiek ilgai galėtų trukti „branduolinė vasara“ nėra sutariama – vertinimai svyruoja nuo trumpalaikių (keletas savaičių) iki ilgalaikių (keletas metų ar dešimtmečių).
Ypač neigiami branduolinės vasaros padariniai siejami ir su modeliuojamu ozono sluoksnio pažeidimu. Iš atominių detonatorių išsiskyrę azoto oksidai sunaikins ozono sluoksnį. Ultravioletiniai spinduliai be kliūčių pasieks Žemės paviršių ir genetiškai pažeis visą jos gyvybę. Nedidelė tikimybė, jog tokiomis sąlygomis išgyvens nors dalis rūšių. Stratosfera absorbuos ozoną ir įkais, o tai dar labiau padidins šiltnamio efektą.
Kaip ir branduolinės žiemos, taip ir branduolinės vasaros scenarijai išlieka kontroversiški. Šių scenarijų oponentai teigia, kad sukurti modeliai remiasi neteisingomis prielaidomis, kadangi neatsižvelgia į svarbius aspektus (pvz., vandenynų poveikis, nedidelio masto procesai ir pan.). Dalis tyrimų dėmesį kreipė tik į vidutinės temperatūros padidėjimą, neatsižvelgdami, kaip temperatūros pokyčiai priklausys nuo pasaulinio vandenyno, lyginančio temperatūros kaitą. Dėl šių priežasčių skaičiavimai yra apytiksliai, todėl neįmanoma nustatyti tikslaus branduolinio karo ir po jo sekančių klimato pokyčių masto ir poveikio Žemės gyvybei.
Normainių piliakalnis

Aplinkiniai piliakalniai

Stašaičių piliakalnis 6 kmŠukionių piliakalnis 20 km
Sangailų piliakalnis 8 kmLokinės piliakalnis 21 kmDaugėliškių piliakalnis 43 kmPiliakalnių piliakalnis (Jonava) 14 km
Ukmergėsvpiliakalnis 32 kmVikūnų piliakalnis 28 kmŽeimių piliakalnis 6 kmPaberžės piliakalnis 13 km
Romas Dambrauskas

Biografija

Gimė 1960 m. lapkričio 5 d. Mažeikiuose. Muzikavimu pradėjo domėtis šeštoje klasėje, groti gitara Romą išmokė draugai. Septintoje klasėje jau grojo šokių vakaruose Mažeikių aštuonmetėje mokykloje. Kurti dainas pradėjo būdamas aštuntoku. 1982 m. pradėjo dainuoti Mažeikių kultūros namų estradiniame ansamblyje, kuriam vadovavo Antanas Dargis. Po kelerių metų dainavimo šiame kolektyve sukūrė savo grupę „Auditorija“. Dar po kelerių metų pakviestas dainuoti grupėje „Raktas“. Su šia grupe koncertavo iki 1991 m. rudens.
Iširus grupei pradėjo koncertuoti individualiai. 1998 m. sausio mėnesį kartu su būgnininku Kęstučiu Gascevičiumi, gitaristu Gintaru Šulinsku ir klavišininku Jonu Šopa įkūrė naują grupę. Jau pats pirmas šios grupės albumas „Krantas“ buvo įvertintas „Platininio disko“ apdovanojimu 2000 m. gruodžio mėnesį.
Su savo dainomis nekart lankėsi užsienyje: Lenkijoje, Anglijoje, Danijoje, Vokietijoje, Kanadoje, Maltoje, Turkijoje, Jungtinėse Amerikos Valstijose. Daug metų organizuoja tradicinius renginius Mažeikiuose. Organizuodavo Mažeikių grupių ir solistų koncertus „Tip-Top Šou“, „Rudens fiesta“. Nuo 1989 metų Romas Dambrauskas beveik kasmet organizuodavo Kalėdinius-Naujametinius koncertus Mažeikiuose „Naujametinis Reviu“. Per tą laikotarpį ivyko 14 šio renginio fiestų, kuriose dalyvavo šimtai atlikėjų ir apsilankė tūkstančiai žiūrovų. Nuo 2011 m. „Naujametinį Reviu“ pakeitė kitas tradicinis renginys „Kalėdos su Romu Dambrausku“.
Džadaunai

Džadaunai (angl. Jadaun, Jadon) – radžputų Čandravanšių (Jaduvanšių pošakės) klanas (gotra), kurio nariai gyvena Šiaurės Indijoje ir Pakistane.

Kilmė

Tradiciškai teigiama, kad Džadaunai kilę iš hinduistų mitologinio veikėjo Jadu (Yadu). Kaip Jadu palikuonys priskiriami radžputų Čandravanšių (Mėnulio dinastijos) šakai.
Dzigongas

Istorija

Druska Dzigonge buvo kasama jau Hanų dinastijos laikais, miestas tapo svarbiu prekybiniu centru. Nuo XX a. vid. druskos gavyba nebeteko savo reikšmės. 1980 m. šalia Dzigongo, Dašanpu formacijoje, rasta įvairių viduriniojo ir vėlyvojo Juros periodo gerai išsilaikiusių dinozaurų fosilijų.
Universitetinis miestelis

Studentų miestelis, arba universitetinis miestelis, (lot. campus 'laukas') – universiteto ar kitos aukštosios mokyklos teritorija su priklausančiais įvairiais statiniais: bibliotekomis, auditorijomis, laboratorijomis, mokslinio tyrimo centrais, administraciniais ir ūkiniais pastatais, studentų bendrabučiais. Universitetų miesteliai paprastai turi savo valdymo administraciją.
Snietala

Etimologija

Upėvardžio šaknies snit-/sniet- kilmė neaiški. Ją bandoma sieti su ide. *snā-, snə(t)-, snāu-, sn-eu-, sn-et-, reiškiančia „tekėti, drėgmė“ (plg. skr. स्नाति, स्नायते = snāti, snāyate „maudosi“ av. snayeitē „skalauja“, sen. gr. νήχω „plaukiu“, sen. air. snām „plaukimas“, vid. air. snāu, snō „srovė, srautas“, lot. natō iš *sn- „plaukiu“, arm. հայ „žemas, skystas, takus“).
Internetinės reklamos blokavimas

Internetinės reklamos blokavimas – iš dalies ar visiškai pašalinamas reklaminis turinys įvairių naršyklių plėtinių pagalba. Įdiegus tokį įskiepį galima pasirinkti puslapius, kuriuose norima blokuoti reklamą, laikinai sustabdyti ar vėl įjungti blokatorių. Pastarieji naršyklių plėtiniai prieinami tiek asmeninių kompiuterių, tiek planšečių, tiek išmaniųjų telefonų vartotojams.
Vartotojams internetinė reklama dažniausiai yra nepageidaujama, todėl vartotojai linkę blokuoti ją dėl įvairių priežasčių (asmeninio privatumo, brangių mobiliojo ryšio duomenų).
2015 m. žiniasklaidos planavimo agentūros „Media House“ kartu su „Synopticom Ad Research“ atliktas tyrimas rodo, kad 29 % 18–50 metų interneto naudotojų Lietuvoje yra įsidiegę reklamos blokatorius „Adblock“ arba „Adblock Plus“. Reklamą internete dažniausiai linkę blokuoti vyrai (pasaulyje – 60 % visų blokuojančių reklamą internete sudaro vyrai). Daugiausia reklamą blokuoja 19–29 metų jaunuoliai – atitinkamai 45 %.
15min.lt ir kai kurie kiti užsienio bei Lietuvos puslapiai yra nebeprieinami „AdBlock“, „AdBlock Plus“, „uBlock“ ir kt. blokatorių vartotojams.
Nusivylusiojo pasikalbėjimas su savo siela

Nusivylusiojo pasikalbėjimas su savo siela (sąlyginis pavadinimas) – senovės egiptiečių tekstas, datuojamas Viduriniosios Karalystės laikotarpiu. Išlikęs vieninteliu papirusiniu egzemplioriumi – tai 155 stulpeliai, užrašyti hieratiniu raštu.
Tekstą 1843 m. aptiko vokiečių egiptologas Karlas Richardas Lepsijus, jis paskelbtas 1859 m. Originalas saugomas Berlyne.
Teksto pradžia neaiški, jame gausu lakunų (neįskaitomų vietų). Teksto autorius kalbasi su savo siela (ba), kurią kaltina noru nuo jo atsiskirti ir apleisti jį anksčiau laiko. Žmogus skundžiasi sielai, kad jo vardas nekenčiamas, kad pasaulyje jis neturįs tikrų draugų, visi susvetimėję, pamiršę senovės papročius, gviešiasi vien turto. Tada autorius pašlovina mirtį kaip išsigelbėjimą, paguodą, gimtuosius namus. Jis teigia, kad po mirties plauksiąs saulėtaja eldija ir bus tarp išminčių, kalbančių su Ra.
Juozas Žilvitis

Juozas Žilvitis (1903 m. birželio 1 d. Bružiai, Smilgių valsčius, Panevėžio apskritis – 1975 m. gruodžio 8 d. Kaunas) – pedagogas, visuomenės veikėjas, Kretingos muziejaus įkūrėjas, Kretingos rajono Garbės pilietis.

Biografija

Mokėsi Panevėžio realinėje gimnazijoje, baigė Panevėžio mokytojų seminariją.
1925 m. Kupiškio apskrities Skapiškio vidurinės mokyklos mokytojas, dėstė prie mokyklos veikusiuose pradžios mokyklų mokytojų kursuose, vėliau mokyklos direktorius. Susidomėjo senovės kultūros paminklais, kraštotyra, archeologija, istorija, etnografija pradėjo rinkti senojo liaudies meno vertybes.
1929 m. Vyriausybei likvidavus Skapiškio vidurinę mokyklą, paskirtas Aukštadvario vidurinės mokyklos direktoriumi. Tačiau jau 1930 m. švietimo ministro įsakymu paskirtas Kretingos apskrities pirmojo (t. y. Kretingos) rajono pradžios mokyklų inspektoriumi. Atvykęs į Kretingą aktyviai įsijungė į apskrities visuomeninį, kultūrinį ir politinį gyvenimą. Jis dalyvavo jaunalietuvių veikloje, netrukus buvo išrinktas Lietuvių tautininkų sąjungos Kretingos apskrities valdybos pirmininku.
1930 m. užmezgė ryšius su Šiaulių kraštotyros draugija, tyrinėjusia žemaičių krašto praeitį ir kultūrą. J. Žilvitis, dr. Jonas Nainys, Pranas Budkus 1930 m. minimi kaip aktyvūs kraštotyros draugijos nariai. Jiems padedant, 1931 m. draugija Kretingos apskrityje surengė 5 ekspedicijas, rinko žinias apie kultūros paveldo paminklus.
1934 m. išrinktas komiteto archeologiniams ir etnografiniams senovės kultūros paminklams apsaugoti pirmininku. Jo iniciatyva 1934 m. gegužės 16 d. įkurta Kretingos kraštotyros draugija, kuri nutarė tyrinėti gimtojo krašto praeitį, gamtą, kultūrą, saugoti istorijos ir kultūros paminklus, rengti kraštotyros ekspedicijas, rinkti dvasinės ir materialinės kultūros vertybes. Surinktai medžiagai kaupti, saugoti ir eksponuoti 1935 m. liepos 12 d. buvo atidarytas Kretingos muziejus. J. Žilvitis paskirtas vyriausiuoju muziejaus tvarkytoju. Muziejaus fondų pagrindą sudarė J. Žilvičio dovanota asmeninė kolekcija, kurioje buvo apie 500 eksponatų.
1938 m. švietimo ministro paskirtas Kauno amatų mokyklos direktoriumi, energingai ėmėsi naujo darbo. Kartu jis buvo Kauno valstybinių dažymo ir dekoravimo mokytojų ir instruktorių kursų vedėjas. Gilindamas savo žinias, 1939 m. tapo Vytauto Didžiojo universiteto Teisės fakulteto laisvuoju klausytoju.
Lietuvą okupavus Rusijai, J. Žilvitį naujoji valdžia atleido iš visų pareigų, leisdama dirbti tik Kauno amatų mokyklos mokytoju. 1941 m. birželio 14-15 d. su šeima suimtas ir ištremtas į Altajaus kraštą. 1942 m. pervežtas į Kuogastachą prie Laptevų jūros. Vėliau jam buvo leista mokytojauti Kuogastacho ir Jakutsko pradinėse mokyklose. Į Lietuvą J. Žilvičio šeima sugrįžo po 18 metų tremties. Iki pat mirties jis mokytojavo Kauno aklųjų mokykloje – internate.
J. Žilvičiui suteiktas Kretingos rajono Garbės piliečio vardas.
Auseklis (mitologija)

Auseklis – latvių mitų veikėjas.
Minimas liaudies dainose, kosmogoninėje sakmėje. Dažniausiai būna Saulės dukters, kartais pačios Saulės jaunikis. Auseklio varžovas – Mėnulis. Atitinka lietuvių Aušrinę. Vaizduojamas jaunikaičiu aukso drabužiais.
Gardo tiltas

Istorija

Akveduką pastatydino Senovės Romos karvedys ir prokonsulas Agripa apie 19 m. pr. m. e. Akmeniniai blokai buvo sudėti be skiedinio.
Ani

Istorija

Ani minima nuo V a. Senovėje miestas buvo Ani karalystės sostinė, V-IX a. kunigaikščių Kamsarakanų tvirtovė. 961 m. karalius Ašotas III iš Karso į Ani perkėlė Bagratidų dinastijos sostinę. Miestas pradėjo sparčiai augti, 992 m. tapo armėnų patriarcho rezidencija. Miestą statė žymus architektas Trdatas. Manoma, kad X a. čia gyveno 50-100 tūkst. žmonių, istorikai jį minėjo kaip „40-ies vartų“, „tūkstančio ir vienos bažnyčios“ miestu. Ani klestėjimo viršūnę pasiekė valdant karaliui Gagikui I (989–1020 m.). Vėliau dėl Bizantijos plėtros miesto klestėjimas smuko, 1045 m. jis galutinai prijungtas prie Bizantijos.
1064 m. turkų seldžiukų armija, vadovaujama sultono Alpo Arslano sugriovė miestą ir išžudė jo gyventojus. Vėliau miestą pakaitomis valdė tai Šadadidai (kurdai musulmonai), tai Gruzija. Nuo 1199 m. Ani buvo valdoma kunigaikščių Zakarianų. 1236 m. miestą nusiaubė mongolų-totorių antpuolis. Miesto reikšmė palaipsniui smuko. 1441 m. armėnų patriatchatas persikėlė į Jerevaną. Miestą užvaldžius osmanams tai jau buvo tik kaimas, o XVIII a. vid. visiškai sunyko. Nuo 1920 priklauso Turkijai.
Armėnų genocido metu miesto liekanos nuniokotos Turkijos armijos. Vėliau miestas ilgą laiką buvo grobstomas ir niokojamas vandalų, lankymas turistams buvo apsunkintas.
Rusų melsvoji katė

Rusų melsvoji katė (rus. Русская голубая кошка, angl. Russian Blue) – trumpaplaukių kačių veislė.

Istorija

Nors veislės pavadinimas byloja, jog šios katės kilo iš Rusijos, šis faktas nėra iki galo patikrintas. Pasakojama, kad prieš porą šimtų metų prie Archangelsko gyveno melsvo plauko katės. XIX a. viduryje anglų pirkliai atvežė jas į Britaniją. Šios katės gavo „Archangelsko melsvųjų“ pavadinimą.
XIX a. pabaigos kačių parodose visos melsvosios katės buvo eksponuojamos kartu, neišskiriant veislių. Rusų melsvosios čia smarkiai nusileido britų melsvosioms. Rusų melsvosios ėmė sparčiai nykti. 1912 m. užsienio kačių veislės buvo išskirtos į atskiras grupes. Po Spalio revoliucijos britai atsižadėjo visko, kas susiję su Rusija, todėl iki 1939 m. veislė vadinosi „užsienio melsvosios“.
Per Antrąjį pasaulinį karą rusų melsvosioms iškilo nauji pavojai. Karo pabaigoje buvo likę vos keletas grynaveislių kačių, jas pradėta mišrinti su kitų veislių katėmis. Visų pirma, su Siamo kate melsvomis žymėmis. Atkurtos veislės katės buvo daug liaunesnės nei jų pirmtakės, mažai skyrėsi nuo melsvų Rytų trumpaplaukių kačių.
XX a. septintajame dešimtmetyje kačių mylėtojai atkūrė tradicinį rusų melsvosios katės tipą.
Daugiausia šių kačių auginama Didžiojoje Britanijoje, Švedijoje ir JAV. Iš šių šalių jos paplito po visą pasaulį.

Charakteris

Paprastai ramios, mėgsta patogumus ir ilgą poilsį vienoje vietoje. Nemėgsta triukšmo, mažų vaikų draugijos. Bijo nepažįstamų žmonių, nuo jų slepiasi. Nesidrasko, tačiau gali demonstruoti nepasitenkinimą.
Gerai sutaria su kitomis katėmis, šunimis. Balsas tylus, malonus.

Fizinės savybės

Kūnas gana ilgas, grakštus, dailus. Kojos ilgos, kaulai smulkūs, letenos mažos ir ovalios. Uodega ilga, smaili, nestora.
Galva plati, trumpa. Kaukolė plokščia, žandikauliai stori.Ausys aukštai ant viršugalvio, plačios ties pagrindu, didelės ir smailios. Akys migdolo pavidalo, toli viena nuo kitos. Smakras tvirtas, ūsų pagalvėlės ryškios. Kaklas ilgas ir storas.
Kailis trumpas, labai minkštas, su poplaukiu, panašios į pliušą faktūros. Būna trijų skirtingų spalvų. Seniausia ir populiariausia spalva – melsvai pilka.
Vincas Kiršinas

Vincas Kiršinas (1896 m. balandžio 5 d. Dabikinės dvaras prie Akmenės – 1943 m. kovo 24 d. Aleksejevka, Oriolo sritis) – Lietuvos karinis veikėjas, Generalinio štabo pulkininkas.

Biografija

Prieš Pirmąjį pasaulinį karą baigė Panevėžio mokytojų kursus. Mobilizuotas į Rusijos kariuomenę, dalyvavo Pirmajame pasauliniame kare, 1917 m. baigė Odesos praporščikų mokyklą. Grįžęs į Lietuvą, 1919 m. gegužės mėn. mobilizuotas į Lietuvos kariuomenę. 1919 m. rugpjūčio – 1920 m. gruodžio mėn. dalyvavo kovose su Sovietinės Rusijos kariuomene, bermontininkais ir Lenkijos kariniais junginiais.
1925 m. baigė Aukštuosius karininkų kursus. 1926–1930 m. tarnavo įvairiuose kariniuose daliniuose. 1931 m. baigė Aukštesniųjų karininkų kursus, 1934 m. Aukštųjų karininkų kursų Generalinio štabo skyrių. 1934–1936 m. (su pertrauka) Vyriausiojo štabo Operacijų skyriaus karininkas, viršininkas. 1936 m. pulkininkas. 1934–1935 m. dar ir Aukštųjų karininkų kursų dėstytojas, 1936–1939 m. – inspektorius.
TSRS okupavus Lietuvą, Karo mokyklos, vėliau Raudonosios armijos 29-ojo teritorinio šaulių korpuso 184 divizijos štabo viršininkas. Nuo 1941 m. birželio mėn. Aukštųjų vadų tobulinimosi kursų prie Raudonosios armijos Generalinio štabo akademijos Maskvoje, vėliau Taškente klausytojas. Nuo 1942 m. 16-osios lietuvių šaulių divizijos štabo viršininkas. Mirė divizijos žygyje į Aleksejevką.
Haribo

D. Britanija

D. Britanijoje pagrindiniai prekiniai ženklai yra Starmix, Tangfastics, Supermix ir Maoam. Maoam žymi savo seriją kramčiųjų saldainių. „Haribo“ savo fabrike Pontefrakte (Vakarų Jorkširas) gamina saldymedžio saldainius Pontefract Cakes.
Anksčiau „Haribo“ buvo Austrijos saldainių kompanijos „Pez“ produkcijos platintojas D. Britanijoje.

Prancūzija

Prancūzijoje vieni geriausiai parduodamų „Haribo“ saldainių yra Fraise Tagada. Kitas „Haribo“ gaminys yra Happy Cola.
Napoleonas Riauba

Biografija

Gimė 1860 m. Dieveniškėse. Baigęs gimnaziją Vilniuje išvyko mokytis teisę į Varšuvos universitetą. 1890 m. buvo vienas iš slaptos švietimo draugijos įkūrėjų. 1895 m. grįžo į Vilnių, kur rašė straipsnius į įvairius žurnalus ir laikraščius. Nuo 1905 m. dirbo laikraščio Kurier Litewski redakcijoje. 1909 m. išleido pirmąjį kelionių vadovą po Lietuvą ir Baltarusiją Przewodnik po Litwie i Białejrusi. Parašė du romanus, 1896 m. Stryjowa spuścizna, o po penkerių metų Żyrowisko litewskie. Mirė 1929 m. gruodžio 11 d. Vilniuje, palaidotas Bernardinų kapinėse. Sūnus Mykolas Riauba dailininkas.
Toljatis

Istorija

Miesto pradžia − 1737 m. pastatyti įtvirtinimai. 1780 m. ir 1946 m. Stavropolis gavo miesto teises. Pastačius Volgos hidroelektrinę, vieta, kur stovėjo Stavropolis, buvo užtvindyta, o miestas dabartinėje vietoje pradėtas statyti XX a. viduryje.
Vidas Bičiulaitis

Biografija

Gimė 1971 m. rugpjūčio 11 d. Kaune, Rokuose.
1978–1986 m. mokėsi Kauno Rokų vidurinėje mokykloje. 1986–1989 m. mokėsi Kauno 15-ojoje technikos mokykloje.
1989–1994 m. mokėsi Lietuvos Kūno kultūros institute, kurią baigė gaudamas sporto trenerio pedagogo kvalifikaciją.
1995–2004 m. – Lietuvos olimpinės rinktinės narys. 1995 m. Pasaulio bokso čempionate užėmė 3-ią vietą. 2000 m. dalyvavo Sidnėjaus olimpinėse žaidynėse.
Nuo 2004 m. – sporto mokyklos „Gaja“ bokso treneris. Yra Kauno m. bokso ir kovinių sporto šakų asociacijos prezidentas, Lietuvos olimpiečių sąjungos valdybos narys.
Žmona – Žaneta Bičiulaitienė. Turi sūnų Kajų.
Pomėgiai – sportas, politika, literatūra, muzika, žvejyba. Labai gerai moka rusų kalbą.

Sidnėjaus olimpinės žaidynės

Atstovavo Lietuvai 2000 m. vasaros olimpinėse žaidynėse Sidnėjuje. Dalyvavo visų lengviausios svorio (angl. featherweight) kategorijoje (~57 kg; ūgis 170 cm). Pralaimėjo pirmo susirėmimo antrajame raunde Rusijos atstovui Kamilui Džamaludinovui.

Politika

2008 m. dalyvavo Seimo rinkimuose nuo partijos „Tvarka ir teisingumas“.
2011 m. dalyvavo savivaldybių rinkimuose (Kaunas) nuo partijos „Tvarka ir teisingumas“.
Dainius Gudaitis

Dainius Gudaitis (g. 1973 m. lapkričio 21 d.) – buvęs Lietuvos futbolininkas, treneris.

Biografija

Žaidė Vilniaus „Šviesos“, „Žalgiris-2“, „Lokomotyvo“, „Vėtros“ komandose. Trenerio karjerą pradėjo 2000 m., dirbo „Vėtros“ ir „Žalgirio“ klubuose.
Įsteigė FM Ateitis klubą. 2010 m. D.Gudaičio treniruojama 2000 m. komanda tapo Lietuvos čempione, 1999 m. ekipa – vicečempione ir laimėjo prestižinį „Dana Cup“ turnyrą, o 1998 m. futbolininkai šalies pirmenybėse iškovojo trečiąją vietą.
Gruodžio 6

Šventės

Chanucha

Vardadieniai

Bilmantas – Bilmantė – Bilminas – Bilminė – Bylenis – Koleta – Mikalojus – Mikas – Mikita – Norvydė.
Nijolė Kovaliova

Biografija

1992 m. baigė Lietuvos veterinarijos akademiją, 2002 m. baigė Vilniaus univeristetą, socialinė darbuotoja.
1995 m. AB „Lietuvos draudimas“ draudimo agentė, UAB „Šilutės modemas“ darbuotoja, 2000 m. Pagėgių savivaldybės Socialinės paramos skyriaus specialistė, 2004 m. Pagėgių savivaldybės Socialinių paslaugų centro direktorė.
Nuo 1999 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Pagėgių skyriaus narė. Lietuvos socialdemokračių moterų sąjungos narė. 2007 m. narystę partijoje sustabdė.
2003–2004 m. ir 2007 m. Pagėgių savivaldybės tarybos narė.
Tauragės apskrities moterų tarybos narė. Sutuoktinis Michailas, vaikai Aušra, Laura.
Stanislovas Petkevičius

Biografija

1997–2004 m. Seimo nario Artūro Plokšto padėjėjas, 1999 m. Lenkimų žemės ūkio bendrovės likvidavimo komisijos pirmininkas, 2001–2003 m. Skuodo rajono savivaldybės administracijos darbuotojas.
Nuo 1990 m. Lietuvos demokratinės darbo partijos narys, Skuodo tarybos pirmininkas, nuo 2001 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Skuodo rajono skyriaus narys.
1995–2003 m. (LDDP sąraše) ir nuo 2003 m. balandžio mėn. (LSDP) Skuodo rajono savivaldybės tarybos narys.
Jurgaičių kapinynas

Tyrimai

Kapinyno pietrytiniame pakraštyje, netoli Jurgaičių kaimo kapinaičių, buvę 2 pilkapiai ar kapai, apjuosti akmenų vainikais. Juos ardant 1961 m. rasta I a. – III a. papuošalų. 1967 m. istorijos institutas (tyrimų vadovė Laima Nakaitė-Vaitkunskienė) ištyrė 358 m² kapinyno plotą. Rasti vieno sudeginto ir 22 nedegintų VII a. – VIII a. mirusiųjų kapai bei dvi apeiginės duobės. Penkiuose kapuose mirusieji (vyrai) buvo palaidoti su žirgais. Kapuose rasta daug įkapių – geležinių ietigalių ir dalgių, žalvarinių ir sidabrinių kabučių, žalvarinių segių, apyrankių, smeigtukų, žirgų aprangos liekanų, iš viso apie 450 radinių. 1968 m. ištirtas vienas suardytas kapas.
Kapinynas priskiriamas skalviams ir datuojamas I tūkstantmečiu ar II tūkstantmečio pradžia. 1961 m. ir 1967 m. Radinius saugo Lietuvos nacionalinis muziejus ir Švėkšnos vidurinės mokyklos muziejus, 1968 m. – Palangos Gintaro muziejus. Į vakarus nuo kapinyno yra Jomantų piliakalnis.
Noel Kempff Mercado nacionalinis parkas

Augmenija

Yra apskaičiuota, jog parke galima rasti apie 4.000 induočių augalų rūšių. Jame egzistuoja skirtingos bromelijų, pasiflorų, heliconijų, arácėjų ir palmių medžių rūšys. Taip pat yra svarbių medžių rūšių tokių kaip „Mara“. Teritorija apima penkias svarbias ekosistemas, pradedant Amazonės miškais ir baigiant užtvindytomis savanomis.

Gyvūnija

Parke gyvena daugiau kaip 130 rūšių žinduolių (įskaitant upines ūdras, upinius delfinus, tapyrus, vorus, gigantiškus šarvuočius, jaguarus, esančius ant išnykimo ribos, taip pat ir juoduosius jaguarus), 640 rūšių paukščių (įskaitant 9 papūgų „Arų“ rūšis), ir 70 rūšių roplių, įskaitannt ir juodajį kaimaną. Parke taip pat gyvena 347 vabzdžių rūšys, tarp kurių yra pačių keisčiausių bei rečiausių visame pasaulyje. Kaip bebūtų gaila, vabzdžiai šiame parke dar nėra ištyrinėti. Parke taip pat gyvena įvairiausių rūšių, įvairiaspalviai drugiai.
Straškūniškės

Istorija

1691 m. kaimas minimas Molėtų krikšto metrikų knygoje. 1750 m. kaimas užrašytas dviem vardais: de Kubiszki alias Staszkuniszki (iš Kūbiškišų, kitaip Staškūniškių). 1903 m. minimas Staškūniškių palivarkas.
Ekonominės savitarpio pagalbos taryba

Ekonominės savitarpio pagalbos taryba (ESPT) (rus. Совет экономической взаимопомощи, СЭВ) (1949–1991 m.) buvo Tarybų Sąjungos ekonominė organizacija, vienijusi Rytų bloko bei daugelį kitų socialistinių valstybių visame pasaulyje. ESPT buvo sukurta kaip Rytų bloko atsakas į Vakarų Europos įkurtą Tarptautinę ekonominio bendradarbiavimo ir plėtros organizaciją.
Silvija Peštenienė

Biografija

1980 m. baigė Vilniaus pedagoginį institutą, matematikos mokytoja. Alytaus Panemunės vidurinės mokyklos mokytoja, 2003 m. direktoriaus pavaduotoja ugdymui.
Tėvynės sąjungos (konservatoriai, politiniai kaliniai ir tremtiniai, krikščioniškieji demokratai), nuo 2008 m. partijos Tėvynės sąjunga - Lietuvos krikščionys demokratai narė. 2007–2011 m.  ir nuo 2011 m. Alytaus miesto savivaldybės tarybos narė.  Nuo 1998 m. savivaldybės jaunimo reikalų pirmininkė.
Lietuvos blaivybės draugijos „Baltų ainiai“ Alytaus miesto ir rajono skyrius narė, prezidentė. Vaikai Andrius, Domas.
EuroBasket 2013 C grupė

EuroBasket 2013 C grupė yra viena iš keturių pirmo etapo 2013 m. Europos krepšinio čempionato grupių. Šios grupės rungtynės vyks Celėje Zlatorog Arena arenoje nuo rugsėjo 4 iki rugsėjo 9 d. Iš šios grupės į kitą etapą pateks pirmos trys komandos.
AFC Azijos taurė

AFC Azijos taurė – AFC organizuojamas futbolo turnyras. Čempionato nugalėtojas tampa Azijos žemyno čempionu. Azijos taurės varžybos rengiamos nuo 1956 m., kas ketveri metai.