google/wiki40b huggingface dataset:
Medicina Lietuvoje

Medicina Lietuvoje yra biomedicinos mokslų sritis Lietuvoje.

Istorija

Steigti medicinos mokslo įstaigas Lietuvoje gerokai delsta net ir įsteigus Vilniaus jėzuitų akademiją. 1579 m. balandžio 1 d. Stepono Batoro (1533-1586) suteikta privilegija už Vilniaus jėzuitų akademijos ribų paliko teisės ir medicinos mokslus. Jėzuitai buvo įsitikinę, kad, daugėjant teisės ir medicinos studentų, jie gali atsivežti „kenksmingų eretiškų“ knygų, o pasauliečiai dėstytojai, patys užsikrėtę erezija, gali ją propaguoti ir Universitete, o tai reikštų jo sužlugdymą (remiantis Pont-a-Mousson akademijos jėzuitus vizitavusio tėvo Jono Maldonato (SJ) nuomone, išsakyta 1579 m. balandžio 20 d. laiške Lotaringijos kunigaikščiui Karoliui III: ...iš patirties žinome, kad viena dešimtis Teisės fakulteto studentų (kiek jų dabar yra Ponte) pridarė daugiau blogio ir nusižengimų per 1-erius metus kaip visi kiti studentai per 4-erius). To siekė Jėzuitų ordino vadovybė (pvz., Ordino generolas 1615-1645 metais Mucijus Vitelskis ir kt.), norėdami „veikti profesorių drausmingumą“ dėl kovos prieš Reformaciją Lietuvos didžiojoje kunigaikštystėje.
Feodalinėje Lietuvoje nuolatinio, centralizuoto valstybinio organo atsakingo už sveikatos apsaugą nebuvo. Nebuvo ir vyriausybės sistemos įstatymų tvarkančių medikų paruošimą ir veiklą, jų teises ir pareigas, gydymo įstaigų ir vaistinių veiklą. Tik Didysis kunigaikštis ir atskiri stambūs magnatai turėję savo dvaruose ir rūmuose gydytoją ir vaistininką, reguliuodavo jų veiklą, teises, pareigas individualiomis sutartimis bei privilegijomis. Pagal mecenato ir aukotojo norą buvo kontroliuojamos špitolės ir vaistinės.
XVII a. pab. iškylus buržuazijai, susidarė palankios sąlygos privačiai praktikuojantiems gydytojams, nes greitai turtėjantis aukščiausiasis miestiečių luomas pradėjo reikalauti profesionalios medicinos pagalbos, tačiau negalėjo savo lėšomis išlaikyti atskiro gydytojo. Tačiau naujai atsirandančias ligonines ir gydytojų teises bei pareigas, santykius su pacientais galėjo nustatyti tik valstybinė valdžia.
1775 m. Seimas sudarė Špitolių komisijas: vieną Lenkijai, kitą - LDK. Jų kūrimąsi nulėmė Jėzuitų Ordino naikinimas, valstybės padalijimas. Špitolių komisijų tikslas - surinkti duomenis apie esamas špitoles, sudaryti jų finansines ataskaitas ir toliau joms vadovauti. Kadangi šių komisijų veikla buvo mažai veiksminga, 1791 m. įkurta Policijos komisija, ji įregistravo 200 špitolių LDK. 1797 m. atkurta Špitolių komisija ir įkurta Gydomoji valdyba, atsakinga už bendrą, administracinę medicinos priežiūrą. Valdyba prižiūrėjo medicinos įstaigų, gydytojų ir kitų medicinos specialistų veiklą, organizavo teisminę - medicininę ekspertizę, sudarė užkrečiamų ligų sąrašą. Gydymo valdybos atstovai administraciniuose vienetuose buvo apskrities gydytojai.
Jonas Karolis Chodkevičius

Biografija

Mokėsi Vilniaus akademijoje, 1586–1589 m. kartu su broliu Aleksandru studijavo filosofiją ir teisę Ingolštato (Bavarija, Vokietija) ir Paduvos (Italija) universitetuose. Besimokant Vilniaus akademijoje, Steponas Batoras pastebėjo jo didelius gabumus, kai šis jį pasveikino Kolegijos vardu savo parašyta lotyniška kalba, ir jam išpranašavo: „Tikrai šis jaunuolis bus didelis karys!“
Būdamas Žemaičių seniūnu, 1602 m. Kretingoje pastatė pirmąją bažnyčią ir įkurdino vienuolius bernardinus, kuriems 1605–1617 m. pastatė vienuolyną ir mūrinę bažnyčią. 1609 m. šalia Kretingos dvaro pastatė Karolštato (taip vadinosi Kretinga XVII–XVIII a.) miestą, kuriam suteikė
Magdeburgo teisę. Skuode 1614 m. pastatė mokyklą, o Kražiuose įsteigė jėzuitų kolegiją, kuri jo sumanymu turėjo tapti Žemaičių seniūnijos švietimo ir kultūros židiniu. Šalia kolegijos J. K. Chodkevičiaus fundacija 1621 m. pradėta statyti jėzuitų bažnyčia.

Valstybės tarnyba

Baigęs mokslus, buvo paskirtas didžiojo kunigaikščio rūmų taurininku. Jis atsidėjo karinei literatūrai, mūšių planų bei schemų sudarinėjimui, praktiškam rūmų kariuomenės kariniam mokymui. 1595 m. numalšino kazokų maištą Ukrainoje, sėkmingai
žygiavo į Moldaviją. Paskirtas lauko, vėliau – didžiuoju etmonu, 1601–1609 m. vadovavo LDK kariuomenei kovose su Švedija dėl Livonijos žemių.
Labiausiai jį išgarsino 1605 m. Kirchholmo (Salaspilio) mūšyje pasiekta triuškinanti pergalė prieš Švedijos karaliaus Karolio IX vadovaujamą kariuomenę bei paskutinis mūšis ties Chotynu (prie Dniestro, Ukraina), kuriame jo vadovaujama jungtinė Abiejų Tautų Respublikos kariuomenė sėkmingai atrėmė gausesnės Turkijos ir Krymo totorių kariuomenės puolimą.
Nutraukus kovas su švedais, vadovavo Lenkijos–Lietuvos kariuomenės žygiams į Maskvą.
El Oro provincija

Geografija

Provincija išsidėsčiusi pakrantės lygumoje bei vakarinėse Andų pašlaitėse. Pakrantėje yra salų (pvz., Chambeli salos). Svarbiausios upės yra Chubonesas ir Pujangas (jo pakrantėje yra suakmenėjęs miškas).
Joël Prévost

Biografija

Joël Prevost gimė Narbone, Langedoko-Rusijono regione pietų Prancūzijoje, tačiau nuo vaikystės augo Trith-Saint-Léger, netoli sienos su Belgija. 1970 m. jis persikėlė į Paryžių, o 1972 metais pasirašė sutartį su įrašų kompanija „CBS Records“. Artimiausius kelerius metus gastroliavo su tokiais atlikėjais, kaip Serge Gainsbourg, Mike Brant, Michèle Torr ir Serge Lama.
1977 metais Joël dalyvavo prancūzų Eurovizijos atrankos konkurse su daina „Pour oublier Barbara“, tačiau iškrito pusfinalio etape. Po metų jis buvo išrinktas atstovauti Prancūzijai 24-ajame Eurovizijos konkurse. Joël tarptautiniame konkurse pasirodė su daina „Il y aura toujours des violons“ (liet. Čia visada bus smuikai). Baladėje atlikėjas dainavo, kad gyvenime daug dalykų galima pakeisti. Eurovizijoje atstovas su 119 taškų užėmė trečią vietą iš 20 dalyvių.
Lietuvos vaikų ir jaunimo centras

Lietuvos vaikų ir jaunimo centras (LVJC, anksčiau Moksleivių rūmai) – didžiausia neformaliojo ugdymo įstaiga Lietuvoje, teikianti įvairiausių užsiėmimų ir veiklų vaikams, jaunimui ir suaugusiems. LVJC vyksta sporto, šokių, menų, muzikavimo, kūrybiškumo ir asmeninių savybių ugdymo bei daugelis kitų užsiėmimų, centras organizuoja neįgaliųjų ugdymui pritaikytas veiklas. Centras taip pat rengia neformaliojo vaikų švietimo mokytojų kvalifikacijos tobulinimo programas, rengia asmenybės ugdymui, tolerantiškos ir kūrybiškos visuomenės skatinimui skirtus projektus, festivalius (pvz., šokio festivalį Ant stogo).
LVJC siūlo užsiėmimus apie 200 užsiėmimų vaikams ir jaunimui, laisvalaikį bei galimybę tobulėti bet kurio amžiaus žmonėms. Baseino abonementai suaugusiems, programos visai šeimai, speciali mankšta būsimoms mamoms, nemažai aerobikos užsiėmimų ir galimybė sportuoti treniruoklių salėje. Be sporto užsiėmimų, Centre galima lankyti anglų kalbos, keramikos, šokių užsiėmimus, taip pat siūlomi saviraiškos ir kūrybinio tobulėjimo seminarai bei seminarai vaikų ugdymo temomis.
Nuo 2014 m. LVJC tapo neformaliojo ugdymo programos "The Duke of Edinburgh's International Award" nacionaliniu koordinatoriumi Lietuvoje.
Adresas: Konstitucijos prospektas 25, Vilnius.

Pastatas

Pastato, statyto 1987 m., architektai – Česlovas Mazūras ir Petras Mazūras, sienų tapyba – Arūno Rutkaus. Iki 2000 m. remonto pastate buvo fontanas (autorius Mindaugas Navakas), kurio po remonto neliko.
Raudonės herbas

Aprašas

Skydo sidabriniame lauko viduryje aukštas raudonas bokštas su pilies sienos fragmentu skydo papėdėje. Viršutiniame lauko trečdalyje abipus bokšto - dvi mėlynos šešiakampės žvaigždės.

Istorija

1998 m. rugsėjo 14 d. herbą Lietuvos Respublikos Prezidentas patvirtino dekretu Nr. 178. Herbo etalono autorius - dailininkas Raimondas Miknevičius.
Vaidotas Januškis

Biografija

Gimė 1937 m. 1960 m. baigė Vilniaus universitetą. 1960–1962 m. ir 1980–1989 m. LSSR turizmo federacijos prezidiumo pirmininkas. 1962–1969 m. vadovavo LSSR hidrometeorologijos tarnybos hidrografinei partijai, 1969–1973 m. LSSR Melioracijos ir vandens ūkio ministerijos Vandenų tyrimo laboratorijos suvestiniam skyriui, 1973–1975 m. Hidrometeorologijos tarnybos hidroprognozių skyriui. 1977 m. geografijos mokslų kandidatas. 1975–1991 m. dirbo „Mokslo“ leidykloje, 1985–1991 m. vyr. redaktorius.  1992–1999 m. dėstė Vilniaus pedagoginiame universitete, nuo 1992 m. docentas.

Mokslinė veikla

Tyrė Lietuvos upes, ežerus, Kuršių marias. Parengė Lietuvos didžiųjų upių hidrologinių reiškinių prognozavimo metodikų, sukūrė mažųjų upių minimalaus nuotėkio apskaičiavimo lygtis. Parašė vadovėlių ir mokymo priemonių aukštosioms ir vidurinėms mokykloms, daugiau kaip 300 straipsnių bei reportažų laikraščiams, žurnalams, radijui, pažintinių TV laidų apie pasaulio kraštus scenarijų.
Nimfomanės dienoraštis

Turinys

Jauna prancūzė Val, anksti patyrusi intymaus gyvenimo teikiamus malonumus, skiria šiam ypač daug dėmesio, užmegzdama ryšius su jai patinkančiais vyrais. Ji turi daug meilužių, santykiai su vienais nutrūksta, vėliau vėl atsinaujina – ji nevaržo savęs įsipareigojimais ir neverčia to daryti kitų. Paskatinta senelės, Val pradeda rašyti dienoraštį, kuriame fiksuoja savo intymaus gyvenimo įspūdžius. Senelei mirus, ji pirmą kartą pradeda jausti tikros meilės poreikį ir pradeda ieškoti vyro, su kuriuo galėtų susieti savo gyvenimą. Val gyvenime atsiranda vyras, su kuriuo jai gera, tačiau netrukus išryškėjo ir negatyvūs šio bruožai: pavydas, agresija, dėl kurių Val nutraukia judviejų santykius.
Ieškodama veiklos, kuri būtų artima jos pomėgiams ir teiktų malonumą, ji įsidarbina viešnamyje. Pradžioje tai teikia malonumą, tačiau mergina pradeda painiotis, nes pas ją ateinantys vyrai paprastai ieško tik fizinio kontakto, be to, kartu dirbančių merginų nelaimingo gyvenimo istorijos tik dar labiau sustiprina įsitikinimą, kad laimės čia rasti nepavyks. Kuomet viena merginų nusižudo, Val nusprendžia palikti viešnamį ir dar kartą pamėginti atnaujinti ryšį su buvusiu mylimuoju Chaime...
Kongo geografija

Kongo Respublika išsidėsčiusi abipus pusiaujo, centrinėje rytinėje Afrikoje. Pietuose ir rytuose šalis ribojasi su Kongo DR (2 410 km), vakaruose - su Gabonu (1 930 km), šiaurėje - su Kamerūnu (523 km) ir CAR (467 km) ir su Kabinda (Angola) pietvakariuose (201 km).
Šalies plotas - 342,000 km², (sausuma - 341,500 km² , vanduo - 500 km²). Kranto linija - 169 km.
Sostinėje Brazavilyje gyvena 1,7 mnl. gyventojų, antrame pagal dydį mieste Puent Nuare - 663 400 (2005). Apytiksliai 70 % gyventojų gyvena Brazavilyje, Puent Nuare, ar palei geležinkelį tarp jų.
Klimatas - atogrąžų, drėgnas sezonas trunka nuo kovo iki birželio, likusį laiką - sausasis sezonas. Drėgnuoju metu patvinsta upės. Apytiksliai 70 procentų šalies teritorijos yra užima atogrąžų miškas. Aukščiausias taškas (1 020 m) yra Mont Nabebė (Nabebės kalnas) Mayumbe kalnuose.
Pagrindinės upės: Kongas ir Kvilu.
Naudingos iškasenos ir resursai - nafta, mediena, potašas, švinas, cinkas, uranas, varis, fosfatai, gamtinės dujos. 1.45 % ariamos žemės.
Samumas

Samumas (arab. سمو) − sausas karštas, dažniausiai vakarų arba pietvakarių vėjas, pučiantis Šiaurės Afrikos ir Arabijos pusiasalio dykumose; smėlio audra.
Samumas užeina staiga, bet ir trunka neilgai. Pučia dažniausiai pavasarį ir vasarą.
Vincas Oškinis

Biografija

1912 m. baigė Veiverių mokytojų seminariją, 1929 m. – Kauno universiteto Teisių fakultetą.
Mokytojavo. 1922–1940 m. savaitraščio „Lietuvos ūkininkas“ redaktorius, 1940–1941 m. dirbo „Valstiečių laikraščio“ redakcijoje. 1940 m. buvo Lietuvos žurnalistų sąjungos valdybos narys. 1944–1948 m. gyveno Vakarų Vokietijoje. Grįžęs į Lietuvą dirbo savaitraščio „Literatūra ir menas“ redakcijoje.
Iš rusų kalbos išvertė M. Aleksejevo, M. Anderseno-Neksės, A. Čaikovskio, V. Lipatovo, G. Markovo, S. Sergejevo-Censkio, P. Skosyrevo, M. Šolochovo, S. Voronino prozos knygų. Paliko atsiminimų apie darbą spaudoje (rankraštis).
FK Horizont Turnovo

Istorija

Klubas įkurtas 1950 m. Nuo 2008 m. vadinasi Horizont.
Alvydas Kirkliauskas

Biografija

1977 m. baigė Lietuvos veterinarijos akademiją, zooinžinierius.
Marijampolės sporto centro „Sūduva“ sunkiosios atletikos treneris.
Lietuvos liberalų sąjungos, 2010 m. Krikščionių partijos Marijampolės skyriaus narys. 2003–2007 m. ir nuo 2011 m. Marijampolės savivaldybės tarybos narys. 
VO „Gelbėkit vaikus“ Marijampolės padalinio valdybos narys, Lietuvos galiūnų federacijos viceprezidentas, prezidentas. Marijampolės senjorų sunkiosios atletikos sporto klubo „Suvalkijos ąžuolas“ pirmininkas.
Žmona Angelė, vaikai Lina, Vytautas.

Sportiniai pasiekimai

1992 m. Lietuvos galiūnų čempionato nugalėtojas, 1993, 1994, 1995 m. prizininkas.
Spratlio salos

Spratlio salos (angl. Spratly Islands) – apie 100 smulkių salelių ir rifų grupė Pietų Kinijos jūroje. Į visas ar dalį salų pretenzijas yra pareiškusios visa eilė valstybių: Kinijos Liaudies Respublika, Taivanas, Filipinai, Vietnamas, Malaizija. Nors Spratlio salos viso labo vos virš jūros paviršiaus iškilusios uolos ir rifai, netinkami gyvenimui, tačiau aplinkiniai vandenys gausūs žuvies, o jūros dugne rasta naftos ir gamtinių dujų telkinių. Sausumos plotas mažiau nei 5 km². Aukštis iki 4 m (Songtutajaus sala).
Racionalis

Racionalis (lot. rationalis) – Romos imperijos vyriausias finansininkas iki imperatoriaus Diokleciano reformų. Racionalio pareiga buvo prižiūrėti visų mokesčių ir rinkliavų surinkimą, prižiūrėti pinigų apyvartą, kasyklų ir monetų kalyklų veiklą.
Po Diokleciano reformos racionalio ir racionibo pareigybes pakeitė comes sacrarum largitionum.
Arūnas Pakula

Arūnas Jonas Pakula (1944 m. vasario 23 d. – 2004 m. rugpjūčio 23 d.) – ilgametis Kauno „Žalgirio“ krepšinio klubo darbuotojas, sporto žurnalistas, informacinio leidinio „Krepšinio pasaulis“ redaktorius.

Biografija

1951-1961 m. mokėsi Panevėžio 1-ojoje vidurinėje mokykloje, 1961-1967 m. studijavo Kauno medicinos institute, 1966–1971 m. Maskvos valstybiniame M. Lomonosovo universitete.
1970-1992 m. dirbo Kauno širdies ir kraujagyslių sistemos fiziologijos ir patalogijos MTI Kibernetikos skyriuje, nuo 1992 m. – KMA Kardiologijos instituto Užsienio mokslinių ryšių ir informacijos skyriaus vedėjas, 1989–1991 m. – žurnalo „Krepšinio pasaulis“ (tiražas 1989 m. – 40 000 egz.) krepšinio mėgėjams, ėjusio 1989-1990 m. Kaune, redaktorius. Nuo 1994 m. LKL konsultantas tarptautiniams ryšiams, LRT TV Kauno TV programų direkcijos žurnalistas.
Savaitraščių „Superbasket“ (Italija, nuo 1982 m.), „Gigantes del basket“ (Ispanija, nuo 1985 m.) ir žurnalų „Giganti del basket“ (Ispanija, nuo 1985 m.), „New Basketball Monthly“ (Anglija, nuo 1987 m.) korespondentas. Popiežiaus Jono Pauliaus II vizito Lietuvoje metu 1993 m. Kauno tarptautinio spaudos centro vadovas. Europos moterų čempionato varžybų Vilniuje spaudos centro vadovas. Akredituotas 7 Europos ir pasaulio krepšinio čempionatuose bei olimpinėse žaidynėse. Lietuvos vyrų krepšinio olimpinės rinktinės, 1992 m. Barselonos olimpinėse žaidynėse iškovojusios bronzos medalius, vadovas.
60 mokslinių publikacijų autorius, 3 knygų redaktorius. Lietuviško skausmo klausimyno autorius.
Pirmojo Lietuvoje pasaulinės Dante Alighieri draugijos komiteto įsteigėjas (1990 m.).
Italijos verslininkas filantropas Sergio Paterlini Kauno 2-ajai klinikinei ir Kauno slaugos ligoninei padovanojo du automobilius su užrašais „Arūno Pakulos atminimui“, taip po mirties pagerbęs A. Pakulą, daug nusipelniusį Lietuvos ir Italijos bendradarbiavimui.
Salantų paminklas lietuvių tautos kančioms atminti

Istorija

Paminklą 1989 m. padarė ir pastatė akmens skulptorius Vilius Orvidas (pranciškonas br. Gabrielius, O. F. S.).
Statybą rėmė Lietuvos Persitvarkymo Sąjūdžio Salantų rėmimo grupė ir Salantų miesto savivaldybė.
Julius Jewelowski

Biografija

Gimė 1874 m. gegužės 6 d. Vilijampolėje. 1880 m. su tėvais išvyko gyventi į Dancigą. XX a. pradžioje įkūrė medienos eksporto įmonę S.J. Jewelowski ir ilgainiui tapo vienu iš turtingiausių Dancigo žmonių. Įstojęs į vokiečių liberalų partiją 1920 m. išrinktas į Dancigo laisvojo miesto parlamentą. 1923-1928 m. buvo Dancigo laisvojo miesto konsulu Turkijoje. Į parlamentą perrinktas 1928 metais. 1938 m. prasidėjus žydų persekiojimams emigravo į Londoną, kur ir mirė 1951 m. balandžio 15 dieną.
Pabradės valsčius

Pabradės valsčius buvo dabartinėje šiaurės Lietuvoje. Centras – Pabradė.
Rekčiai

Istorija

Plentu Kuršėnai – Papilė pravažiavus Rekčius, prieš kanalą pasukus į kairę vakarų kryptimi lauko keliuku, kitapus kanalo už 280 m yra Rekčių piliakalnis su gyvenviete, arba Vinavos kalnas (kultūros paminklo MC kodas 3284). Kaimo pietvakarinėje dalyje, 0,23 km į rytus nuo Ventos upės, 0,17 km į pietvakarius nuo kelio Kuršėnai–Papilė yra Rekčių senosios kapinės (MC kodas 4594).
1950–1991 m. kaimas priklausė Kuršėnų tarybiniam ūkiui.

Aplinkinės gyvenvietės

Čiuiniai – 3,5 km
Žiliai – 3 km
Strazdai – 1,5 km
Pakepšteniai – 3 km
Pakšteliai – 5 km
Raganiai – 3 km
Svirbūtės – 4,7 km
Papalskiai – 3 km
KURŠĖNAI – 12 km
 ŠIAULIAI – 35 km
Asveja (miestelis)

Istorija

Pirmą kartą paminėtas XV a.
Rusų istorikai teigia, kad pagal atliktus archeologinius kasinėjimus, dar X a. šioje vietoje buvo slavų gyvenvėtė.
XVI a. priklausė LDK Polocko vaivadijai.
Miesto teisės suteiktos 1695 m.
Nuo XVI a. iki XVIII a. prekybos centras, per metus vykdavo mažiausiai dvi mūgės.
Nuo 1772 m. priklausė Rusijos imperijai.
Po Spalio revoliucijos atiteko Baltarusijos TSR.
1943 m. vasario 16 d. vykdant sovietų partizanų likvidavimo operaciją Žiemos stebuklas (vok. Operation Winterzauber) miestelis sudegintas, nukentėjo daug gyventojų. 
2007 m. pretendavo į agromiestelio statusą, bet jo negavo.
Silent Hill

Žanras

„Tyliosios kalvos“ serija priskiriama veiksmo-nuotykių kategorijai. Pasirodžius pirmajai „Resident Evil“ žaidimo daliai, imta plačiau domėtis nauju „išlikimo siaubo“ žanru, o minėto žaidimo sėkmė daugelį kitų gamintojų paskatino išleisti panašius kūrinius. Tačiau tik nedaugeliui taip vadinamų „klonų“ pavyko pasiekti tokią šlovę kaip „Silent Hill“, mat kritikų atsiliepimai daugiausia buvo teigiami.
Visų žaidimų siužetai persismelkę psichologinio siaubo atmosfera. Svarbu paminėti, jog kai kurie motyvai yra paimti iš A. Laino (A. Lyne) filmo „Džeikobo kopėčios“ (Jacob’s Ladder), D. Linčo ir H. P. Lovkrafto kūrinių.
Montevidėjas

Istorija

Montevidėjų 1726 m. įkūrė ispanų gubernatorius Buenos Airėse, siekdamas apsaugoti regioną nuo portugalų invazijos iš Brazilijos, tuomet priklausiusios Portugalijai. Konkuruojant ispanams ir portugalams tarpusavyje, XIX a. pradžioje miestas priklausė tai vieniems, tai kitiems. Įsikišus britams, 1828 m. miestas tapo nepriklausomo Urugvajaus – šalies, slopinančios Argentinos ir Brazilijos konkurenciją – sostine. 1843–1851 m., Urugvajaus pilietinio karo metu, miestas buvo apsuptas, tačiau buvo vienas iš pagrindinių Pietų Amerikos uostų. XIX a. pabaigoje ir XX a. pradžioje į miestą atvyko daug migrantų iš Ispanijos ir Italijos, taip pat ir Lietuvos. 1930 m. Montevidėjuje įvyko I pasaulio futbolo čempionatas, kuriame nugalėjo Urugvajaus rinktinė.

Pavadinimo kilmė

Miesto pavadinimas kildinamas iš portugalų kalbos: Monte vide eu reiškia „Aš matau kalvą“ (turima omeny Cerro kalva).
Antroji miesto pavadinimo versija yra tokia. Neseniai viename iš senųjų La Platos regiono žemėlapių atkreiptas dėmesys į pakrantės kalvų žymėjimą. Esmė yra ta, kad šiaurinėje La Platos pakrantėje, nemažais atstumais viena nuo kitos, stūkso keletas gana aukštų kalvų beveik stačiais šlaitais (geologiniai reliktai). Žemėlapyje tos kalvos sužymėtos iš rytų į vakarus (ta kryptimi atplaukdavo iš Atlanto) lotyniškais skaitmenimis: „Monte I de OE“, „Monte II de OE“, t. y. „pirmas kalnas vakarų <kryptimi>“, „Antrasis kalnas vakarų <kryptimi>“.
Montevidėjaus teritorijoje esanti kalva (Cerro, ant jos stūkso nedidelė sena tvirtovė) yra šeštoji iš eilės, o ties ta vieta žemėlapyje matomas įrašas „Monte VI de OE“ („Šeštasis kalnas vakarų <kryptimi>“). Vėliau šis įrašas buvo skaitomas kaip „Montevideo“.

Montevidėjas ir Lietuva

Į Montevidėjų pirmieji lietuviai atvyko po Pirmojo pasaulinio karo. 1929 m. čia pradėjo veikti Urugvajaus lietuvių kultūros draugija, 1932 m. – Jono Basanavičiaus lietuvių pradžios mokykla, Lietuvių klubas, kuris leido laikraštį „Urugvajaus aidas“, 1933 m. – lietuvių liaudies teatras.
1945–1975 m. Montevidėjuje veikė Lietuvių centras. 1946 m. įvyko Pietų Amerikos lietuvių pirmasis, 1963 m. – antrasis kongresai, 1961 m. – Pietų Amerikos lietuvių jaunimo sąskrydis. 1946–1975 m. per Montevidėjaus radiją sekmadieniais buvo transliuojamos lietuviškos laidos. 1950 m. kunigų J. Bružinsko ir V. Mikalausko iniciatyva Urugvajaus sostinėje įkurta lietuvių parapija, 1953 m. pastatyta bažnyčia. 1961 m. Montevidėjuje gyveno apie 7,5 tūkst. lietuvių, dabar – apie 2 tūkstančius.

Sportas

1930 m. Montevidėjuje vyko I pasaulio futbolo čempionatas.
Aukštaičių žemė

Aukštaičių žemė – iliustruotas tautiškos minties Aukštaičių krašto savaitraštis, leistas 1937 m.

Istorija

Pirmasis numeris išėjo 1937 m. vasario 7 d. Leidėjai: gydytojas J. Butkevičius, agronomas A. Krikštopaitis, atsargos pulkininkas Vladas Reklaitis, atsargos leitenantas L. Šeštakauskas ir P. Verbas. Spausdino spaustuvė „Knyga“ Ukmergėje. Išėjo 46 numeriai.
Svarstė Aukštaitijos krašto žemės ūkio, pramonės ir socialines problemas, informavo apie svarbiausius Aukštaitijos įvykius, Lietuvos ir užsienio naujienas.
Redagavo Pranas Cibulskis.
Bernardas Fridmanas

Biografija

1878–1886 m. Šiaulių taikos teisėjo sekretorius, 1886–1915 m. kaip privatus advokatas praktikavo Biržuose ir Panevėžyje. 1915–1918 m. tarnavo Peterburgo (Petrogrado) rusų zemstvų sąjungoje.
1918 m. pabaigoje grįžo į Lietuvą, taikos teisėjas Biržuose ir nuo 1919 m. Utenoje. Nuo 1920 m. Kauno apygardos teismo narys. 1922 m. vasario 22 d. – 1923 m. birželio 28 d. VIII Ernesto Galvanausko Ministrų kabinete buvo ministras be portfelio žydų reikalams. Po to vėl Kauno apygardos teismo narys, o nuo 1925 m. – Panevėžio apygardos teismo narys.
Bendradarbiavo leidiniuose „Vilenskij vestnik“, „Teisė“, „Lietuva“. Yra parašęs ir išleidęs rusų kalba mokslo darbų teisės klausimais.
Sutemų keleivis

Sutemų keleivis – Lietuvos partizanų laikraštis, ėjęs 1949–1950 m.

Istorija

Lietuvos laisvės kovotojų sąjungos vardu leido partizanų Lokio rinktinė.
Lilian Sukis

Biografija

Gimė 1939 m. birželio 29 d. Kaune. Po II pasaulinio karo su mama emigravo į Kanadą. Baigusi muzikos mokslus Toronto universitete ir McMaster universitetą karjerą operoje pradėjo 1964 metais. Dainavo įvairiuose Kanados ir JAV operos teatruose, operinės muzikos festivaliuose. 1969 m. grįžo į Europą, kur apie 20 metų dainavo Bavarijos operoje, taip pat įvairiuose kituose Vokietijos operos teatruose. 1972 m. vaidino filme Der Graf von Luxemburg.
Alfredas Lankauskas

Biografija

1958–1968 m. mokėsi Vilniaus 7-ojoje vidurinėje mokykloje. 1968–1973 m. Vilniaus universitete studijavo radiofiziką. 1983 m. baigė tikslinę aspirantūrą Kauno politechnikos institute, apgynė daktaro disertaciją. 1990 m. baigė informacinių technologijų kursus Leningrade, 1996 m. – viešojo administravimo kursus Kanadoje, 1997 m. – viešojo ir politinio administravimo kursus Nyderlanduose, 1998 m. – miesto ūkio valdymo kursus Vokietijoje.
1973–1976 m. Šiaulių 10-osios vidurinės mokyklos mokytojas. 1976–1978 m. Šiaulių televizorių gamyklos inžinierius. 1978–1981 m. Kauno politechnikos instituto mokslinis bendradarbis, 1981–1991 m. dėstytojas. 1991–1995 m. Šiaulių miesto tarybos pirmininkas, 1995–2000 m. – Šiaulių miesto savivaldybės meras. Nuo 2000 m. Šiaulių universiteto Gamtos mokslų fakulteto dekanas.
1997–1999 m. Tėvynės sąjungos, 1999 m. Nuosaikiųjų konservatorių sąjungos, nuo 2002 m. Liberalų demokratų partijos, Tvarka ir teisingumas narys.
1990–1995 m. Šiaulių miesto savivaldybės tarybos deputatas, 1995-1997 m., 1997-2000 m., 2000–2003 m. ir 2003–2007 m., 2007–2011 m. ir nuo 2011 m. Šiaulių miesto savivaldybės tarybos narys.  2001–2002 m. Šiaulių miesto valdybos narys, 2002–2003 m. Finansų ir biudžeto komiteto pirmininkas. 1995–2001 m. – Lietuvos delegacijos Vietinės ir regioninės valdžios kongrese prie Europos Tarybos vadovas. 1999–2001 m. – Baltijos miestų sąjungos valdybos narys, 2001 m. – Baltijos miestų sąjungos Audito valdybos narys.
Lions klubo narys. Turi sportinio lėktuvo piloto licenciją. Žmona Zita – gydytoja, sūnus Aurimas, duktė Kristina.