google/wiki40b huggingface dataset:
Molodiož Litvy

Molodiož Litvy (rus. Молодёжь Литвы – Lietuvos jaunimas) – Lietuvos jaunimo dienraštis, ėjęs 1949–1955 m. Vilniuje rusų kalba.

Istorija

Leido LKJS CK. Spausdino LKJS CK spaustuvė. 1952–1955 m. buvo spausdinamas ir lenkų kalba. 1955 m. sujungtas su laikraščiu „Komjaunimo tiesa“.
Bendradarbiavo Kazimieras Algimantas Antanavičius, Antanas Prokopavičius, Pranas Raščius.
Redagavo A. Kozunovas.
1990–1991 m. LKJS Respublikinis centras Vilniuje rusų kalba vėl leido laikraštį „Molodiož Litvy“ (1990 m. vadinosi „Arena“). Jis buvo platinamas už Lietuvos ribų. Tiražas 1990 m. – 32 900 egz., 1991 m. – 18 300 egz. Išėjo 10 numerių.
Moena

Moena (ladinų kalba Moéna) yra nedidelis 2 625 gyv. (2005 m.) turintis miestelis Italijoje, prie Avisijo upės Trentino provincijoje Trentino-Pietų Tirolio regione. Moena yra didžiausias Fasos slėnio miestas Trentine. Moenos savivaldybės teritorija yra 82 km².
Didelė dalis gyventojų kalba ladinų kalba.
Moenos savivaldybėje yra šios gyvenvietės (frazioni): Forno, Sorte, Someda, Penia, Medil ir San Pellegrino.
Moena ribojasi su šiomis savivaldybėmis: Pozza di Fassa, Welschnofen, Vigo di Fassa, Falcade, Soraga, Predazzo ir Tonadico.
Požega

Pavadinimas

Senovės Romoje miestas vadintas Vallis Aurea, kas išsiverčia kaip „auksinis slėnis“. Tarp 1921 m. ir 1991 m. miestas buvo žinomas kaip Slavonska Požega. Vokiečių kalba – Poschegg, vengriškai – Pozsega, turkai miestą vadina Pojega.

Istorija

Požega pirmą kartą paminėta nežinomo Bela III karaliaus notaro, Gesta Hungarorum metraštyje, kuriame paminėtas Slavonijos trijų fortų užkariavimas, kadangi tuomet plotas tarp Dunojaus ir Sutlos vadintas: Zagrebu, Vlco (Vukovaras) ir Posega.
Šokiai Lunazos metu

Siužetas

Berniuko Maiklo prisiminimai apie 1936 m. vasarą. Jis tada gyveno su savo motina ir keturiomis tetomis skurdžiame Airijos vienkiemyje. Mandi šeima su vyriausiąja seserimi Keite priešakyje vargiai sudūrė galą su galu. Iš Afrikos namo sugrįžta jų vienintelis brolis Džekas, visą gyvenimą Ugandoje pradirbęs dvasininku. Šis puikus, geras ir į vaikystę sugrįžtantis senukas nebegali pats pasirūpini savimi. Su Maiklu atsisveikinti keletui dienų atvažiuoja jo tėvas Džeris, kuris ruošiasi karui už demokratiją Ispanijoje prieš Franko režimą.
Seserys myli vieną kitą ir ši meilė palaiko jas, nes laimės jų gyvenime yra labai mažai. Tai liūdesiu, užuojauta ir vaikystės nostalgija persunktas šviesus ir labai asmeniškas filmas…
Pistacija

Žodžio kilmė

Manoma, kad pistacijos pavadinimas yra persiškos kilmės (pagal vietovę Pesteh).

Paplitimas

Paplitusi Kanarų salose, Šiaurės vakarų Afrikoje, Pietų Europoje, Centrinėje ir Rytų Azijoje, Šiaurės Amerikos pietinėje dalyje.
Vladas Jakubėnas

Biografija

Tėvas Povilas Jakubėnas. 1920 m. Kaune pradėjo lankyti Aušros gimnaziją ir muzikos mokyklą – groti fortepijonu mokėsi pas Eleną Bilminiūtę-Čiurlienę. 1924–1928 m. Rygos konservatorijoje mokėsi fortepijono ir kompozicijos, vėliau studijavo kompoziciją pas Jazepą Vytuolą, 1928–1932 m. Berlyno muzikos akademijoje Staatliche Akademische Hoehsehule fūr Musik pas Francą Šrekerį. Studijos suformavo savitą kūrybos kryptį – vėlyvojo romantizmo, impresionizmo ir saikingo modernizmo sintezę.
1932 m. grįžo į Lietuvą, jau sukūręs kelis stambios formos kūrinius – Preliudą ir trigubą fugą styginių orkestrui, Simfoniją Nr.1 bei Styginių kvartetą. 1932–1944 m. dirbo Kauno muzikos mokykloje (nuo 1933 m. Kauno konservatorija). 1932–1939 m. nuolatinis dienraščio „Lietuvos aidas“ muzikos kritikas, rašė koncertų recenzijas. 1944–1949 m. pasitraukęs iš Lietuvos gyveno Vokietijoje, mokė vaikus karo pabėgėlių stovyklose. 1949 m. išvyko į JAV, Čikagoje vertėsi privačiomis muzikos pamokomis, akompanuodavo tautiečių koncertuose, vargonininkavo bažnyčioje, rašė spaudoje apie išeivijos muzikinius renginius ir kitais muzikos klausimais, skaitė pranešimus, dirbo muzikos mokyklose.
Vienas 1956 m. JAV ir Kanados lietuvių dainų šventės organizatorių, kartu su Genovaite Aleksiūnaite – šventės akompaniatorius. Akompanavo ir Aštuntojoje dainų šventėje 1961 m.
Vienas pirmųjų profesionalių muzikos kritikų Lietuvoje, aktyvus spaudos bendradarbis. Publikacijas skelbė leidiniuose „Muzika ir teatras“, „Lietuvos aidas“, „Naujoji Romuva“, „Vairas“, „Jaunoji karta“, „Septynios meno dienos“ ir kt. Lietuvos žurnalistų sąjungos narys. 
Jo vardu pavadinta Biržų muzikos mokykla.
La 5a Estación

La Quinta Estación – Ispanijos pop muzikos grupė iš Madrido. Sudaro: Natalia Jiménez (vokalas ir armonika), Ángel Reyero (gitara), Pablo Domínguez (gitara ir bosai). Nors grupė yra iš Ispanijos, didžiausias karjeros aukštumas pasiekė Meksikoje.
Grupės pavadinimas La Quinta Estación iš ispanų k. reiškia „Penktoji stotis“ arba „Penktasis metų laikas“.
Pirmasis La Quinta Estación albumas tapo populiarus Meksikoje kai viena jo dainų ¿Dónde Irán? buvo panaudota telenovelėje Clase 406, rodytoje 2002 m. Po muzikinio turo po šalį, grupė nusprendė laikinai pasilikti. Tais pačiais metais jie atliko dainą Voy a pasármelo bien iš albumo Primera toma, o kita daina Si yo fuera mujer panaudota telenovelėje Dame tu cuerpo.
2004 m. vasarį La Quinta Estación išleido antrą albumą Flores de Alquiler, parduodamą tik Meksikoje. Pagrindiniu singlu buvo El Sol No Regresa – roko stiliaus daina su mariači trimitų muzika. Kitas šio disko singlas – Algo Más, parašytas pačios Natalijos ir susilaukęs didelio populiarumo ne tik Meksikoje, bet ir visoje Lotynų Amerikoje. Dainos videoklipas įrašytas viename iš Siudad de Mechiko barų senoviniu, juodai – baltu stiliumi. Trečiasis singlas – Daría taip pat pasiekė populiarumo aukštumas visame žemyne. Albumas tapo triskart auksiniu ir platininiu Meksikoje, auksiniu – Puerto Rike. Albumo dainos taip pat pateko į populiariausių dainų sąrašus ir Ispanijoje. Grupė laimėjo Oye! apdovanojimus kaip geriausia ispaniška muzikos grupė ir MTV Video apdovanojimą kaip geriausia nauja Meksikos grupė.
TC Sports Club

Istorija

2019 m. klubas tapo šalies čempionais.

Sudėtis (2018)

Atnaujinta: 2018 m. lapkričio 30 d.
Vytautas Greičius

Vytautas Greičius (g. 1949 m. gegužės 9 d. Sodalėje, Tauragės rajonas) – teisėjas, buvęs Lietuvos Aukščiausiojo Teismo pirmininkas, dabar LR Konstitucinio Teismo teisėjas.

Biografija

1968–1970 m. atliko karinę tarnybą Tarybinėje armijoje. 1975 m. baigė teisės studijas Vilniaus universiteto Teisės fakultete.
1967 m. Tauragės rajono Vaidilų valstybinio ūkio brigadininkas, 1967–1968 m. Šilalės rajono Upynos vidurinės mokyklos mokytojas, 1975–1976 m. Klaipėdos miesto teismo stažuotojas, 1976–1990 m. Ukmergės rajono liaudies teismo teisėjas. Įsivėlė į istoriją, dėl kurios prokuratūra iškėlė baudžiamąją bylą ir po metus trukusio tyrimo ją perdavė nagrinėti Utenos rajono liaudies teismui: 1977 m. liepos 29 d. Civilinėje byloje dėl juridinio fakto nustatymo (kurioje pirmininkavo liaudies teisėjas V. Greičius) po civilinės bylos teisme išnagrinėjimo, pareiškėja R. V. davė teisiamajam už pagalbą 600 rublių. Tą pačią dieną advokatas iš gautos R. V. 600 rublių sumos davė 100 rublių kyšį Ukmergės liaudies teismo teisėjui už R. V. civilinės bylos išnagrinėjimą.
Nuo 1990 m. Lietuvos Aukščiausiojo Teismo Baudžiamųjų bylų skyriaus teisėjas. Nagrinėjo itin sudėtingas baudžiamąsias (organizuoto nusikalstamumo ir kitas) bylas. Viena tokių – žurnalisto, vieno iš dienraščio „Respublika” leidėjų Vito Lingio nužudymas 1993 m., kai kaltu dėl nužudymo pripažintas „Vilniaus brigados“ vadeiva Borisas Dekanidzė, kuriam paskutiniam buvo paskirta ir įvykdyta mirties bausmė (1995 m. liepos 12 d.) Lietuvoje po Nepriklausomybės atkūrimo (kai jau buvo ratifikuota Europos žmogaus teisių konvencija, draudžianti mirties bausmę).
LAT Baudžiamųjų bylų skyriaus teisėjas (nuo 1990 m.), skyriaus pirmininkas (1995–1999), LAT teismo pirmininkas (1999–2008).
Nuo 2004 m. Europos Sąjungos valstybių Aukščiausiųjų Teismų pirmininkų asociacijos narys. Nuo 1995 metų Teisėjų tarybos, Teismų tarybos pirmininkas (2002–2006 m. birželio mėn.), Europos Sąjungos valstybių Aukščiausiųjų Teismų pirmininkų asociacijos narys (nuo 2004 m.). Buvo Baudžiamojo ir Baudžiamojo proceso kodeksų, Teismų įstatymo, kitų įstatymų projektų rengimo darbo grupių narys.
Nuo 2014 m. LR Konstitucinio Teismo teisėjas.
Vedęs. Žmona Teresė Greičiuvienė-Lipeikaitė (g. 1949 m.), muzikė. Sūnūs teisininkai Mindaugas Greičius (g. 1976 m.), Vilniaus apygardos prokuratūros prokuroras, bei Rimgaudas (g. 1978 m.). Duktė Daiva (g. 1985 m.).
Edmundas Emilijonas Frykas

Biografija

Sūnus Edmundas Alfonsas Frykas. 1857-1863 m. mokėsi Sankt Peterburgo statybos mokykloje. Paskirtas į Permės statybos ir kelių komisiją 1870-1890 m. dirbo Sankt Peterburgo–Varšuvos geležinkelio ruožo priežiūros viršininku, 1895-1899 m. – Vitebsko gubernijos inžinierius. Nuo 1875 m. (su pertraukomis) gyveno Kaune, vertėsi privačia architekto praktika.
Algirdas Vincas Kanauka

Algirdas Vincas Kanauka (g. 1931 m. kovo 10 d. Kaune) – Lietuvos inžinierius, vadybininkas, viešojo administravimo daktaras, JAV kariuomenės majoras.

Biografija

Tėvas Vincas Kanauka. 1944 m. su tėvais pasitraukė į Vokietiją, gyveno Kemptene. 1949 m. persikėlė į JAV. 1954 m. baigė karinį koledžą „The Citadel“. 1955–1976 m. tarnavo JAV karo aviacijoje ir karinės technologijos Mokslinio tyrimo centruose. 1968 m. dalyvavo Vietnamo kare. Išėjęs į atsargą dirbo aviacijos ir kosminės technologijos pramonėje: 1977–1978 m. ir 1979–1981 m. „Hughes Helicopter“, 1978–1979 m. „Resdel Engineering“, 1981–1990 m. „The Aerospace Corporation“ įmonėse. 1988 m. Pietų Kalifornijos universitete įgijo daktaro laipsnį.
Nuo 1992 m. Lietuvos karo akademijos patarėjas, nuo 2005 m. kviestinis profesorius. 1992–2000 m. Lietuvos krašto apsaugos ministerijos Gynybos štabo, 1994–1995 m. Strateginio vystymo centro direktoriaus patarėjas, 2001–2003 m. Baltijos instituto direktorius.
JT Generalinis sekretorius

Jungtinių Tautų Generalinis sekretorius (Secretary-General of the United Nations) – aukščiausias administracinis Jungtinių Tautų pareigūnas. Generalinis Sekretorius skiriamas 5 metams Jungtinių Tautų Generalinei Asamblėjai ir Saugumo Tarybai rekomendavus.

Pareigos

Jungtinių Tautų sekretoriaus pareigos yra tokios pat įvairios kaip ir problemos, kurias sprendžia Jungtinės Tautos. Jų spektras – nuo vadovavimo taikos palaikymo operacijoms iki tarpininkavimo tarptautiniams ginčams. Taip pat kiekvienais metais Generalinis sekretorius Generalinės Asamblėjos metu paskelbia metinį pranešimą, kuriame įvertina Organizacijos veiklą ir išsako savo požiūrį dėl būsimų jos veiklos prioritetų artimiausiu metu. Į Generalinio sekretoriaus pareigas taip pat įeina Sekretoriato personalo parinkimas.
Bulvės su Huankainos padažu

Bulvės su Huankainos padažu (isp. Papa a la huancaína) – tradicinis Peru virtuvės patiekalas, kilęs iš Huankajo apylinkių. Jam paruošti naudojamos su odele virtos bulvės, kurios vėliau atvėsinamos, nulupamos ir supjaustomos.

Paruošimas

Huankainos padažas daromas iš uoginių paprikų (Capsicum baccatum), balto sūrio (vad. queso fresco), aliejaus, sutirštinto pieno, druskos, prieskonių bei krekerių. Kartais dar dedama svogūnų, česnako, citrinos sulčių. Padažas paprastai padaromas visus ingredientus sumaišius maišytuvu. Jis užpilamas ant bulvių, kurios išdėstomos ant salotų lapų. Patiekalas dekoruojamas virtais pjaustytais kiaušiniais, alyvuogėmis, petražolėmis.

Istorija

Patiekalas yra kilęs iš Mantaro slėnio, žymaus dėl savo bulvių produkcijos. Pasakojama, kad tiesiant Limos-Huankajo geležinkelį huankų moterys iš bulvių, kiaušinių ir paprikų padažo ruošė maistą geležinkelio statytojams. Vėliau šis patiekalas paplito po visą Peru.
Šviesos diodas

Šviesos diodas (angl. LED; Light - emitting diode) – diodas, kurio sandara pritaikyta šviesai skleisti. Srovei tekant tiesiogine kryptimi, šio diodo pn sandūra šviečia beveik vieno bangos ilgio (monochromatine) šviesa. Šiuo metu pagaminama diodų įvairiems bangų ilgiams (nuo infraraudonosios iki ultravioletinės šviesos).
Šviesos diodui reikia maždaug 20 mA, kad jis šviestų pilnu ryškumu, tačiau esant ir 5 mA galima matyti švytėjimą.
Patalpinus keletą tokių diodų viename korpuse, gaunama ir ne monochromatinė šviesa. Atskirai reguliuojant viename korpuse esančiais diodais tekančią srovę, galima sklandžiai keisti šviesos spalvą. Paprasto diodo kristalas irgi šiek tiek šviečia akiai nematoma infraraudonąja šviesa. Balti šviesos diodai dažniausiai gaminami naudojant mėlynus šviesos diodus ir pridedant liuminoforo, kuris sužadinamas mėlyna šviesa ir generuoja likusias spalvas kurios susimaišiusios duoda baltą šviesą. Šis procesas vadinamas fluorescencija.
Skirtingai nuo paprastos lemputės, kuriai įkaisti reikia laiko, šviesos diodas gali įsižiebti ir užgesti daugelį tūkstančių kartų per sekundę, todėl šviesos diodo ir fotodiodo pora tinka duomenims bei komandoms (pavyzdžiui, iš mobilaus telefono į kompiuterį, iš televizoriaus nuotolinio valdymo pulto į televizorių) perduoti. Daugelis šviesos diodų neblogai dirba ir kaip fotodiodai, todėl kai kuriose abiem kryptim informaciją perduodančiose sistemose signalą siunčia ir priima tas pats elementas. Panaudojus šviesą fokusuojančius lęšius, skaidriu oru toks ryšys gali veikti net kelių kilometrų atstumu. Kitais atvejais šviesos diodas ir fotodiodas iškart pagaminami viename korpuse, sukuriant naujo tipo prietaisą – optroną.
Daugelį šviesos diodų galima sujungti į ekraną. Jei naudojami visų trijų pagrindinių (raudona, žalia, mėlyna) spalvų diodai, toks ekranas gali rodyti ir spalvotą vaizdą. Kitais atvejais šviesos diodų paketas gali būti naudojamas kaip daug ekonomiškesnis, patvaresnis ir ilgaamžiškesnis įprastinės kaitinamosios elektros lemputės pakaitalas.
S&P 500

„S&P 500“ arba „Standard & Poor’s 500“ – indeksas, kuris yra laikomas vienu įtakingiausių JAV akcijų biržos rodiklių. Jį apskaičiuojant yra įtrauktos 500 pirmaujančių įmonių svarbiausiuose JAV sektoriuose, suskirstytuose pagal GICS klasifikaciją, akcijų kainos.
„S&P 500“ rodo apie 75 proc. JAV akcijų biržos kapitalizacijos. Pagrindiniu kriterijumi atrenkant įmones yra laikoma rinkos kapitalizacija, tačiau atsižvelgiama į akcijos likvidumą, augimo tempus, įmonės veiklos rūšį. Beveik pusę indekso reikšmės sudaro finansų, informacinių technologijų ir energetikos sektorių akcijos. Šis indeksas buvo pradėtas apskaičiuoti 1923 m. Tuo metu apskaičiuojant indekso reikšmę atsižvelgta tik į 233 įmonių akcijų kainas, o 1957 m. jis buvo pradėtas apskaičiuoti atsižvelgiant į 500 įmonių akcijų kainas. Indekso sudėtis yra peržiūrima tada, kai reikia, t. y. nėra nustatyta konkrečių datų, kada turi susirinkti komitetas.
Gediminas Pilaitis

Biografija

1979 m. baigė Vilniaus universitete žurnalistiką.
1976–1989 m. laikraščio „Tiesa“ redakcijos kurjeris, korektorius, ekonomikos skyriaus korespondentas Klaipėdoje. Nuo 1989 m. dienraščio „Lietuvos rytas“ korespondentas Klaipėdoje. 1991–1992 m. žurnalo „Vakarai“ redaktorius.
Nuo 1980 m. Lietuvos žurnalistų sąjungos narys, 2007–2009 m. Lietuvos marinistikos žurnalistų klubo „Marinus“ prezidentas.
Transatlantinio trijų jachtų žygio Klaipėda-Niujorkas (1989 m.) ir pirmosios Lietuvos buriuotojų kelionės aplink Žemės rutulį (1992–1993 m.) dalyvis. Jachtos „Lietuva“ įgulos narys. 1995 m. jachta „Aura“ apiplaukė Horno kyšulį.
Rašo ekonomikos, jūreivystės temomis. Spausdino reportažų ciklus iš buriuotojų kelionių per Atlantą aplink pasaulį, Horno kyšuli (1989–1995 m.).
Gerardas Denhofas (1685)

Biografija

Lenkijos žymios bajorų Denhofų giminės atstovas, herbo „Vepr“ savininkas. Pernų vaivados Ernesto Magnuso Denhofo (1581–1642) ir Katerinos von Donos (1606–1659) antrasis sūnus, Malborko vaivados Ernesto Denhofo (m. 1693) ir Prūsijos generolo-leitenanto Frederiko Denhofo (1639–1696) brolis.
Mokėsi Leideno universitete, Olandijoje. Iš pradžių buvo karaliaus rūmininkas. 1661 metais buvo paskirtas Karūnos dvaro vėliavininku, tais pačiais metais tapo Lietuvos didžiuoju tautininku. 1666 metais Gerardas Denhofas gavo Lietuvos didžiojo pastalininko pareigybę.
1669 metais elekciniame seime palaikė Mykolo Kaributo Višnioveckio išrinkimą į Lenkijos karaliaus sostą.
Lomžos mūšis

Mūšis

1939 m. rugsėjo 3 d. iš Rytų Prūsijos vokiečiai pradėjo puolimą Narevo upės kryptimi, tą dieną iš oro buvo bombarduojamas Lomžos miestas. Rugsėjo 7 d. vokiečių kariuomenė pasiekė miestą ir surengė kelias atakas, bet miesto gynėjai sėkmingai apsigynė. Rugsėjo 8 d. vokiečiai sutelkė kariuomenę kitoje Narevo upės pusėje prie Piontnicos kaimo esančiuose įtvirtinimuose ir surengė kelias atakas, bet ir šios buvo sėkmingai atremtos. Tos pačios dienos naktį dalis vokiečių kareivių perėjo Narevo upę ir pajudėjo link Novogrudo, kur įvyko Novogrudo mūšis. Rugsėjo 9 d. vokiečiai visą dieną įnirtingai puolė gynybinius įtvirtinimus, bet jų atakos buvo nesėkmingos. Rugsėjo 10 d. vėl vyko vokiečių atakos, kurios baigdavosi nesėkmingai. Apie 18:00 valandą vokiečiai sustabdė puolimą. Apie 20:30 valandą gynybai vadovavęs lenkų karininkas Stefan Kossecki įsakė trauktis ir Lenkijos kariuomenė pradėjo trauktis iš savo užimamų pozicijų link Bače Mokrės kaimo. Tos pačios dienos vėlų vakarą vokiečiai įžengė į miestą.
Digraičiai

Istorija

XX a. pr. minimas Digraičių kaimas ir dvaras.

Aplinkinės gyvenvietės

Plinkaigalis - 0,5 km
Peštiniukai - 0,5 km
Daubariškiai (Molėtai)

Istorija

1655 m. minimas Videniškių krikšto metrikų knygoje. 
1838 m. Giedraičių bažnyčios Status animarum knygoje minimas Daubariškių palivarkas.
Ironi Nesher FC

Istorija

Klubas įkurtas 2009 m. Žaidė žemesniųjų divizionų pirmenybėse.
Raudonoji bala

Raudonoji bala – pelkė pietryčių Lietuvoje, Vilniaus rajone, 10 km į pietryčius nuo Maišiagalos, 6 km į šiaurę nuo Didžiosios Riešės. Užima 1,23 km² plotą. Būdinga plyraistinė aukštapelkė. Nemažai (4 ha) vidinių sausmių. Plynaraistė yra Neries intakų Dūkštos ir Žalesos tarpupyje.
Durpių sluoksnis vidutiniškai 3 m (didžiausias storis – 7 m). Durpių ištekliai – 2,7 mln. m³. Būdingos kimininės durpės, kurių vidutinis susiskaidymas – 20 %, peleningumas – 3,8 %, drėgnumas – 93 %. Po durpėmis slūgso iki 1,1 m storumo sapropelio sluoksnis, žemiau – molis ir smėlis.
1974 m. beveik visa Raudonoji bala paskelbta botaniniu draustiniu–spanguolynu, dabar tai Raudonosios balos telmologinis draustinis. Pelkėje yra kelios salos, kuriose prieglobstį randa briedžiai, šernai, barsukai, lapės.
Netoli pelkės įsikūrusi Raudonbalė, Aleksandravėlė, Obelinė, Mykoliškės.
Lietuvos Tarybų Socialistinės Respublikos Vyriausybės nutarimų ir potvarkių rinkinys

Lietuvos Tarybų Socialistinės Respublikos Vyriausybės nutarimų ir potvarkių rinkinys – informacinis leidinys, ėjęs 1940–1941 m. Kaune ir 1944–1947 m. Vilniuje lietuvių ir rusų kalba.

Istorija

1940–1946 m. leido LTSR Liaudies komisarų taryba, 1946–1947 m. – LTSR Ministrų Taryba. Išėjo 59 numeriai. Tiražas 5000-8000 egz. Redaktoriai: Kazys Garmus, Benjaminas Sereiskis, Danielius Petryla.
Mazovai

Istorija

Manoma, kad mazovai į šias žemes atsikraustė maždaug XII a. amžiuje. Prieš jiems atsikraustant didžiojoje dalyje šių žemių gyveno baltų gentys galindai, prūsai ir jotvingiai. Atsikraustę mazovai užgrobė dalį šių genčių žemių. Pirmą kartą rašytiniuose šaltiniuose Mazovai buvo paminėti XI a. Nestoro kronikose. Prieš apsikrikštijant Mazovai buvo pagonys ir tradiciškai mirusiųjų kūnus laidodavo Šiaurės žvaigždės kryptimi. Šias žemes esančias į rytus nuo Vyslos upės X a. pabaigoje užkariavo lenkų kunigaikštis Mieško I ir prijungė prie Lenkijos karalystės. 1138–1526 m. ši tauta priklausė Mazovijos kunigaikštystei, 1529–1795 m. Mazovijos vaivadijai, 1795–1807 m. Prūsijos karalystei, 1807–1915 m. Rusijos imperijai, 1915–1919 m. Vokietijos imperijai, 1919–1939 m. II Lenkijos Respublikai, 1939–1945 m. Trečiajam Reichui ir nuo 1945 m. Lenkijai.
Neringos savivaldybės taryba 2000–2003 m.

Neringos savivaldybės taryba – Neringos savivaldybės atstovaujamoji institucija, išrinkta 2000 m. kovo 19 d.
Ruvimas Rubinšteinas

Biografija

Baigė žydų gimnaziją Vilniuje ir Peterburgo universiteto Teisės fakultetą.
1920–1923 m. – Lietuvos atstovybės Maskvoje (Rusija) juriskonsultas. Nuo 1912 m. bendradarbiavo žydų laikraščiuose „Petrogrades Tagblat“, „Morgen-žurnal“ (JAV) ir kt.
Nuo 1923 m. Kaune „Idiše štime“ (Žydų balsas) ir jo priedo lietuvių kalba „Mūsų garsas“ redaktorius. Lietuvos žurnalistų sąjungos narys.
1940 m. buvo sovietinės valdžios suimtas.
Upsalos ledynas

Upsalos ledynas (isp. Glaciar Upsala) yra pietų Argentinoje, Patagonijos Anduose, Santa Kruso provincijoje, Los Glaciares nacionaliniame parke. Leidžiasi į Archentino ežerą. Ilgis 50 km, plotis 10 km. Vienas iš Pietų Patagonijos ledo kepurės ledynų. Plotas 902 km². Sudaro dvi susiliejančios ledyno šakos. Dėl klimato atšilimo ledynas sparčiai tirpsta.
Žilinėliai

Istorija

Žilinėliai šaltiniuose minimi nuo XIV a. Kaime 1925 m. įkurta pradinė mokykla.
Phil Neville

Karjera

Neville pradėjo treniruotis Manchester United Akademijoje, kartu su savo broliu. 1994 m. debiutavo kaip praktikantas. 2005 m. rugpjūčio 4 d. perėjo į Everton klubą ir pasirašė penkerių metų kontraktą. Naujame klube debiutavo UEFA Čempionų lygoje prieš Ispanijos klubą Villareal. Premier lygoje debiutavo prieš Manchester United. Tądien pirmąkart su broliu (Gary) susitiko priešingose komandose. Savo pirmą įvartį naujame klube įmušė 2006 m. gruodžio 30 d. žaidžiant prieš Newcastle United. 2006 m. rugpjūčio 8 d. tapo Everton klubo kapitonas. Lapkričio mėnesį du broliai susitiko dar kartą, šįkart kaip abiejų klubų kapitonai.

Anglijos rinktinė

Anglijos rinktinėje debiutavo 1996 m., savo devyniolikto gimtadienio proga, prieš Kinijos rinktinę, žaidė kartu su savo broliu. Taip pat broliai žaidė 1996 m. FA Taurės finale prieš Liverpool. Abu broliai yra kartu sužaidę 142 kartus.

Asmeninis gyvenimas

Jaunystėje Neville buvo puikus kriketininkas. Yra žaidęs U-19 Lancashire grafystės kriketo klube (angl. Lancashire County Cricket Club). Buvo Anglijos U-15 rinktinės kapitonas. Turi žmoną Julie ir du vaikus: sūnų Harvey ir dukrą Isabella.
Teisinių išlaidų draudimas

Teisinių išlaidų draudimas - ne gyvybės draudimo rūšis, kuri apdraustajam atlygina išlaidas, susijusias su bylos nagrinėjimu. Teisinių išlaidų draudimo sutartis suteikia draudėjui galimybę įvykus draudžiamajam įvykiui ginti savo teises teisme. Draudimo bendrovė įsipareigoja atlyginti (neviršijant draudimo sutartyje nustatytos draudimo sumos bei atsižvelgiant į frančizę) teismo išlaidas.
Teisinių išlaidų draudimo sutartimi draudžiamos teismo išlaidos: civilinėse, administracinėse ar baudžiamosiose bylose; ikiteisminio ginčų nagrinėjimo procese (žr. pvz., Administracinių ginčų komisija).
Pueblas

Pueblas (isp. pueblo) – Šiaurės Amerikos indėnų (pueblų) gyvenvietė, kurių daugiausia buvo statoma XI–XIII amžiuje. Dažniausiai pueblas būdavo sudarytas iš vieno (iki 5–6) aukštų smiltainio arba nedegtų plytų namo; jame gyvendavo nuo 1 iki 3 tūkstančių žmonių. Aukštai kilo terasomis, tarp jų buvo susisiekiama kopėčiomis. Būdavo pueblų, sudarytų iš bendra siena sujungtų 1–2 aukštų namų, taip pat uolose įrengtų pueblų.
Žymiausi pueblai: Uolų rūmai, Pueblo Bonitas, Taoso Pueblas (JAV, Naujoji Meksika).
Dabartiniai pueblai sudaryti iš vieno kambario krėstinių trobelių arba 3–4 kambarių kotedžų (pasiturinčių indėnų).