google/wiki40b huggingface dataset:
UEFA čempionų lyga 2007–2008 m.

UEFA čempionų lyga 2007-2008 m. – 16-asis UEFA čempionų lygos turnyras (53-asis skaičiuojant nuo UEFA čempionų taurės), prasidėjęs 2007 m. liepos 17 d. Turnyrą trečią kartą laimėjo Manchester United klubas, 2008 m. gegužės 21 d. Maskvos „Lužniki“ stadione, finale po baudinių serijos laimėjęs prieš  Londono „Chelsea“ (Anglija) klubą.
Resident Evil: The Darkside Chronicles

Apie žaidimą

„Resident Evil: The Darkside Chronicles“ yra vieno ar dviejų žaidėjų 3D grafikos rail shooter žanro šaudyklinis žaidimas. Specialiai pritaikytas „Wii Zapper“ ginklą imituojančiam kontroleriui. Žaidimo misijose visuomet dalyvauja 2 herojai, tokiu būdu juos vienu metu gali valdyti du žaidėjai. Žaidžiant vienam žaidėjui, kitas herojus atakuoja automatiškai, tačiau jo nauda žaidime kovojant su įvairiais priešininkais tampa labiau simboline. Žaidime galima pasirinkti tris sunkumo lygius. Pokalbiai tarp žaidimo veikėjų yra automatiniai, pagal išankstinį scenarijų.
Žaidimas yra rail shooter tipo šaudyklė. Jo metu herojai žaidimo erdvėje juda automatiškai. Žaidimo esmė − kuo greičiau iššaudyti priešininkus ir įvairius objektus, pakol herojai pro juos nepraslinko. Žaidėjas valdo tik ginklo nukreipimą vaizdo ekrane vaizduojamu taikikliu. Iššaudant įvairius objektus: lempas, kanistrus, butelius ir pan., renkami žaidimo trofėjai, pinigai. Žaidimo eigoje randami geresni ginklai, kuriuos galima pasikeisti išnaudojus amuniciją.

Žaidimo siužetas

Žaidimo veiksmas prasideda 2002 m. kažkur Pietų Amerikoje, tarp žaidimų „Resident Evil Code: Veronica“ ir „Resident Evil 4“ įvykių. Specialusis JAV agentas Leonas Skotas Kenedis, lydimas patyrusio kareivio Džeko Krauzerio, turi išsiaiškinti, kodėl vietos mafijos „bosas“ Chavjeras bandė susisiekti su piktavališkąja biologinių ginklų „Umbrella“ korporacija ir po to staiga dingo. Žaidimas siužetas suskirstytas į scenarijus.
Pradiniame scenarijuje „Operacija Chavjeras“ (Operation Javier) dalyvauja Leonas ir Krauzeris. Jie atvyksta į vieną kaimą, kuriame yra dingusios grupė merginų. Juos kaime užpuola vietos gyventojai ir įvairūs monstrai. Leonas įtaria, kad gali būti panaudoti buvusios „Umbrella“ korporacijos virusai, tarp jų − ypač pavojingas „Veronikos“ virusas. Viename kaimo namų Leonas ir Krauzeris užtinka Chavjero dukterį Manuelą, kuri padeda jiems patekti į Chavjero bazę prie upės dambos.
Leonas leidžiasi į prisiminimus apie tai, kaip jis pradėjo tarnauti JAV vyriausybei. Čia prasideda scenarijus „Prarastojo miesto prisiminimai“ (Memories of a Lost City), kuriame galima valdyti Kler Redfyld ir Leoną Kenedį „Resident Evil 2“ žaidimo veiksmo metu zombių apniktame Rakūno mieste. Po to seka scenarijus „Užmirštųjų žaidimas“ (Game of Oblivion), kuriame galima valdyti Kler Redfyld ir Styvą Bernsaidą korporacijos „Umbrella“ mokslininkų Ešfordų valdomoje bandymų saloje. Jo veiksmas vyksta žaidimo „Resident Evil Code: Veronica“ metu ir jame atskleidžiama, kaip „Veronikos“ virusas pateko į vieno „Resident Evil“ frančizės antagonistų, Alberto Veskerio, rankas.
Žaidimo gale Leonas Kenedis su Džeku Krauzeriu susikauna su Chavjeru, kuris pats apsikrėtė „Veronikos“ virusu ir viruso padedamas gydė dukterį. Po paskutinio „boso“ nugalėjimo įmanomas scenarijus „Prieblandos nusileidimas“ (Darkness Falls), kuriame, peržaidžiant žaidimo pabaigą, pateikiamos Džeko Krauzerio mintys, iš kurių paaiškėja, kodėl Džekas susitiko su Albertu Veskeriu ir žaidime „Resident Evil 4“ tapo Leono priešininku.
Jeronimas Valavičius

Biografija

Tėvas Gardino seniūnas Jonas Valavičius, broliai Vilniaus vyskupas Eustachijus Valavičius, LDK vėliavininkas Andrius Valavičius ir Gardino seniūnas Paulius Valavičius.

Valstybės tarnyba

1589–1605 m. karaliaus raštininkas, 1605–1618 m. Lietuvos didysis iždininkas, 1618–1619 m. Lietuvos pakancleris, nuo 1615 m. Upytės seniūnas, 1619–1636 m. Žemaitijos seniūnas.
1612 m. prašė popiežių Vilniaus universitete įsteigti teisės ir medicinos fakultetus. Organizavo Žemaitijos gynimą nuo švedų. 1622 m. paskelbė taisykles Klovainių parapijos valstiečiams, finansavo kelių bažnyčių statybą. 1618–1636 m. rūpinosi Tytuvėnų bernardinų vienuolyno statyba.

Šeima

Santuokoje su Elžbieta Goslovska buvo duktė: Teklė Ona Valavičiūtė (ištekėjo už Aleksandro Liudviko Radvilos).
Liudiškiai

Aplinkinės gyvenvietės

ANYKŠČIAI – 3 km 
 Keblonys – 1 km
Storiai – 1 km
Marijonas Krikštopaitis

Biografija

1939 m. baigė Vytauto Didžiojo universitetą. 1939–1942 m. dirbo gydytoju Kėdainiuose ir Eržvilke. 1942–1945 m. Vytauto Didžiojo universiteto dėstytojas. 1945–1948 m. Pastero stoties prie Higienos instituto Vilniuje gydytojas ir vedėjas. 1945–1990 m. Vilniaus universiteto dėstytojas, 1970–1990 m. Vidaus ligų propedeutikos katedros vedėjas, 1971 m. medicinos mokslų daktaras, nuo 1972 m. profesorius. 1951–1957 m. dar ir LSSR Sveikatos apsaugos ministerijos vyriausiasis terapeutas.
1957–1961 m. Eksperimentinės ir klinikinės medicinos instituto Terapijos skyriaus vedėjas. 1964 m. LTSR nusipelnęs gydytojas. Nuo 1982 m. Respublikinio gastroenterologijos centro vadovas.  1991–1995 m. Vilniaus universiteto Bendrosios praktikos gydytojų centro profesorius konsultantas.
1973–1993 m. Lietuvos gastroenterologų draugijos pirmininkas.  1995–2003 m. Lietuvos veiklios ilgaamžystės akademijos prezidentas.

Mokslinė veikla

1957 m. sukūrė eksperimentinės embolinės inkstinės hipertonijos modelį. Daugiau kaip 600 mokslinių straipsnių, 10 išradimų autorius.
Nora Ribokienė

Biografija

1963-1974 m. baigė Druskininkų 1-ąją vidurinę mokyklą, 1974–1980 m. studijavo Vilniaus valstybinio universiteto (VU) Medicinos fakultete (įgijo gydytojos specialybę), 1984–1986 m. – VVU aspirantūroje, klinikinėje ordinatūroje.
Nuo 1981 m. iki 1984 m. skyriaus vedėja Druskininkų fizioterapinėse gydyklose. Nuo 1984 m. iki 1986 m. klinikinė ordinatorė Vilniaus valstybiniame universitete. Nuo 1986 m. iki 2004 m. Mykolo Marcinkevičiaus ligoninės gydytoja terapeutė, sonoskopuotoja, seksopatologė. Nuo 2000 m. iki 2004 m. Mykolo Marcinkevičiaus ligoninės vidaus audito vadovė, vadovybės atstovė kokybei, Nuo 2004 m. VšĮ Vilniaus universiteto ligoninės Santariškių klinikose vyriausioji auditorė-Medicininio audito skyriaus vedėja bei vidaus ligų gydytoja, nuo 2008 m. gruodžio 11 d. LR Sveikatos apsaugos viceministrė. Nuo 2014 m. lapkričio mėn. Valstybinės akreditavimo sveikatos priežiūros veiklai tarnybos direktorė.
1991 m. suteikta aukščiausioji gydytojos terapeutės kategorija.
Ištekėjusi. Vyras Eugenijus, verslininkas. Dukra Laura, psichologė.
Giorlicas

Istorija

Sorbų kaimas Gorelic Viršutinėje Lužicoje priklausė Šventajai Romos imperijai. Miestą trumpai užėmė Lenkijos karalius Boleslovas I Narsusis, kai įsiveržė į Lužicą tarp 1002 ir 1031 m. Po to kaimas atiteko Meiseno markai, o apie 1072 m. Bohemijos kunigaikštystei. Miestas Goreliz pirmąkart minimas imperatoriaus Henriko IV dokumente 1071 m., kuriame miestas atiduotas Meiseno vyskupui Benui. Dabar šis dokumentas saugomas Saksonijos archyve Dresdene. Miesto pavadinimas kilo nuo slaviškos frazės „sudeginta žemė“. XIII a. Giorlicas išaugo, nes buvo Via Regia kelyje.
Giorlicas priklausė Lužicos lygai. 1352 m. valdant Kazimierui Didžiajam Giorlico kolonistai įkūrė Gorlicę prie Krokuvos.
XVI a. pabaigoje Giorlicas tapo protestantišku.
Po Trisdešimtmečio karo miestas atiteko Saksonijai 1635 m. Vienos kongresas 1815 m. atidavė Giorlicą Prūsijai.
Per Antrąjį pasaulinį karą Vokietijos kariuomenė sugriovė visus tiltus per Neisę. Lenkijos komunistai pervadino Giorlico miestą dešiniame Neisės krante Zgorzelec 1948 m. Kai VDR panaikino žemes 1952 m. ir Giorlicas priklausė Dresdeno rajonui, bet po Vokietijos suvienijimo 1990 m. žemės buvo atkurtos.
1994 m. birželio 27 d. miestas tapo katalikų Giorlico vyskupijos centru, bet išliko protestantų tvirtove.
Stakliškių II piliakalnis

Aplinkiniai piliakalniai

Stakliškių I piliakalnis 0,85 km
Paukščių piliakalnis 12 kmNoreikiškių piliakalnis 5,5 km
Pieštuvėnų piliakalnis 5 kmPamiškės piliakalnis 11 kmBirštono piliakalnis 20 km
Babronių piliakalnis 15 kmLavariškių piliakalnis 8 kmGerulių (Stakliškės) piliakalnis 7 kmPivašiūnų piliakalnis 14 kmVilkininkų piliakalnis 2,5 km
Pastaba:Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną
Leibakušeris

Leibakušeris (rus. лейб-акушер) – Rusijos imperatoriaus rūmų akušerio pareigybė ir jas einantis asmuo.
Pareigybė egzistavo 1801–1917 m. Įvesta 1801 m. gruodžio 18 d.
Pagal 1801 m. dvaro etatus buvo pavaldus III klasę rangų lentelėje užimančiam leibmedikui, kuris vadovavo visiems rūmų medikams – leibchirurgui, leibakušeriui, leibpediatrui, leibokulistui, leibotiatrui ir kt.
Leibakušeriai buvo tikrieji valstybės patarėjai P.I. Dobryninas, I.F. Maslovskis, N.M. Sutgofas, V.N. Etlingerfonas, slaptieji patarėjai A.J. Krasovskis ir N.N. Fenomenovas, profesorius D.O. Otas. Daugelio jų leibakušerio vardas buvo garbės vardas, nes jie užsiiminėjo moksliniais tyrimais.
Leibokulisto vardas panaikintas 1917 m. Vasario revoliucijos metu.
Markovščizna

Istorija

Pirmą kartą rašytiniuose šaltiniuose kaimas paminėtas 1550 metais. Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei. Kaime stovėjusiuose rūmuose buvo apsilankęs Kazimieras Liščinskis.
Frank Lampard

Karjera

Futbolininko tėvas Frankas Lampardas vyresnysis taip pat buvo futbolininkas, žaidė gynėjo pozicijoje ir su West Ham United klubu dukart laimėjo FA taurę.
Frankas Lampardas per pastaruosius keletą metų įsitvirtino Anglijos futbolo rinktinės pagrindinėje sudėtyje. Per savo karjerą, iki 2006 sausio 1 dienos jis yra įmušęs 130 įvarčių, iš jų 61 – atstovaujant Chelsea ir 10 – Anglijos rinktinei. Šie pasiekimai yra itin įspūdingi, nes Lampardas žaidžia vidurio saugo pozicijoje ir įvarčių mušimas nėra jo pagrindinė užduotis aikštėje.
Lampardas yra laimėjęs Anglijos Premier lygos čempiono titulą, Lygos taurę ir Community Shield turnyrą (visi – su Chelsea 2005), o 1999 atstovaudamas West Ham United klubui – UEFA Intertoto taurę. Anglijos rinktinės sudėtyje Lampardas sužaidė 38 rungtynes.
2005 lapkritį Lampardas užėmė antrą vietą geriausio Europoje žaidžiančio futbolininko rinkimuose, nusileidęs tik Brazilijos rinktinės ir FC Barcelona žvaigždei Ronaldinho. Po mėnesio jis nusileido brazilui ir užėmė antrą vietą FIFA rengiamuose geriausio Pasaulio futbolininko rinkimuose.
2014 metais Frankas Lampardas buvo pakviestas prisijungti prie vienos geriausių „Barclays Premier League“ komandos Manchester City.
2014 metų gruodžio 13-ą dieną Lampardas įsirašė 135-ąjį įvartį į savo sąskaitą ir tapo antruoju futbolininku kartu su Thierry Henry, įspyrusiu daugiausia įvarčių „Barclays Premier League“.
Nacionalinėje komandoje žaidžia nuo 1999 m. spalio 10 d., su rinktine žaidė 2006 m. pasaulio čempionate.
Krapla

Geologija ir aktyvumas

Kraplos vietovėje fiksuojamas didelis geoterminės energijos ir fumarolių aktyvumas. Tarp 1724 m. ir 1729 m. Kraplos rajone buvo stebimi išsiveržusios lavos fontanai, apylinkėse sunaikinę kelis ūkius. Paskutinį kartą Krapla buvo suaktyvėjusi laikotarpiu nuo 1975 m. iki 1984 m. Tuo metu ugnikalnis išsiveržė 9 kartus. Nuo 1977 m. Kraplos vietovėje veikia 60 MW galios geoterminė jėgainė. Ugnikalnio apylinkėse plėtojamas turizmas.
Važiuok

Turinys

Bevardis pagrindinis filmo herojus dirba kaskadininku Holivude, o naktimis uždarbiauja kaip pabėgimų iš nusikaltimo vietų vairuotojas. Jis mažai kalba, nerodo emocijų ir gyvena paprastame daugiabutyje. Kartą jis susipažįsta su kaimynystėje gyvenančia Irana ir jos šešiamečiu sūnumi, tačiau jų nerūpestingas bendravimas greitai baigiasi, kuomet iš kalėjimo grįžta Irenos vyras. Buvę sėbrai mėgina jį priversti apiplėšti lombardą ir vairuotojas nusprendžia jam padėti...
Pranciškus Juozapavičius

Pranciškus Juozapavičius (1912 m. gruodžio 28 d. Ruigiuose, Klaipėdos rajonas – 1997 m. vasario 27 d. Kaune) – Lietuvos kunigas, monsinjoras.

Biografija

1934 m. įstojo į Kauno kunigų seminariją. 1939 m. įšventintas į kunigus. Dirbo Kaune, Ariogaloje, Dotnuvoje, Kėdainiuose, Šiluvoje. 1956–1964 m. Šiaulių šv. Jurgio parapijos klebonas ir Šiaulių dekanato dekanas. Nuo 1969 m. iki mirties dirbo Kauno arkikatedroje bazilikoje (1969 02 01 – 1989 07 10 administratorius, 1989 07 10 – 1997 02 27 altarista). Palaidotas Kauno arkikatedros šventoriuje.
Žiegždrių piliakalnis

Piliakalnis

Piliakalnis buvo įrengtas aukšto kairiojo Nemuno kranto kyšulyje. Aikštelė ovali, pailga rytų – vakarų kryptimi, 18x12 m dydžio, 1 m aukštesniu rytiniu galu (nuskleistas pylimas?). 2,5 m žemiau aikštelės, pietvakarių šlaite buvo terasa. Šlaitai statūs, 8 (vakaruose ir pietuose) - 21 m aukščio, viršutinėje dalyje buvę pastatinti.
Piliakalnis visiškai nuplautas Kauno marių XX a. 7-8 dešimtmečiuose.
Pietrytinėje ir pietvakarinėje papėdėse 1 ha plote yra papėdės gyvenvietė, tyrinėta 1998-2001 m. Joje aptiktas iki 60 cm storio II a. – IV a. kultūrinis sluoksnis su brūkšniuota, grublėta ir gludinta keramika, akmeniniais galąstuvais, geležiniu peiliuku, titnago nuoskalomis, geležies gargažėmis. Gyvenvietės šiaurinė dalis irgi nuplauta Kauno marių.

Aplinkiniai piliakalniai

Vieškūnų piliakalnis 2 kmKarmėlavos piliakalnis 9 kmAukštųjų Šančių piliakalnis 8 kmVainatrakio piliakalnis 11 km
Pakalniškių piliakalnis (Kaunas) 6 kmSamylų piliakalnis 4 km
Dubravų piliakalnis 7 kmRumšiškių piliakalnis 7,5 km
Gunda (žurnalas)

Istorija

Steigėjas ir leidėjas M. Giedrys. Tiražas 1991 m. – 35 000 egz., 1996 m. – 14 000 egz.
Redaktorė L. Giedrienė.
Pranas Gužaitis

Biografija

1929 m. baigė Šiaulių mokytojų seminariją, 1932 m. – Kauno karo mokyklą. Mokėsi Briuselio aukštojoje karo akademijoje, prasidėjus Antrajam pasauliniam karui jos nebaigęs 1939 m. grįžo į Lietuvą. 1940 m. kapitonas.
Nuo 1941 m. pradžios Lietuvių Aktyvistų Fronto štabo narys. 1941 m. pavasarį su Raudonosios armijos 29-ojo teritorinio šaulių korpuso batalionu, kuriam vadovavo, išsiųstas į Pabradę. Sužinojęs apie gresiantį suėmimą 1941 m. birželio 17 d. pabėgo.
Prasidėjus nacių okupacijai birželio 22 d. tapo Raseinių apskrities viršininko pavaduotoju, 1944 m. balandžio mėn. – viršininku. Gelbėjo lietuvių ūkininkus nuo nacių savivalės. 1943 m. suorganizavo nuo okupacinės valdžios nepriklausomą Vytauto Didžiojo šaulių sąjungos kuopą. 1944 m. vasario mėn. sukvietė Raseinių apskrityje gyvenančius karininkus ir paragino stoti į Vietinę rinktinę. Atsisakęs apskrities viršininko pareigų išvyko į Marijampolę, dėstė Karo mokykloje.
Prasidėjus sovietinei okupacijai nuo baudėjų slapstėsi tėviškėje. 1948 m. gegužės 23 d. suimtas. Iki 1957 m. kalintas Vorkutos, Taišeto lageriuose, vėliau su ištremtais tėvais gyveno Irkutsko srityje. 1964 m. prisiregistravo Baltarusijoje, nes į Lietuvą grįžti neleista, bet gyveno Adutiškyje, vėliau Kelmėje.
Kaagvasu (miestas)

Istorija

Vietovės pavadinimas gvaranių kalba reiškia „didelis kalnas“ arba „didelis miškas“ (ka’a „žolė, miškas, kalnas“, guasu „didelis“). 1845 m. įkurtas sargybinis postas. 1882 m. įsteigta Kaagvasu savivaldybė. XX a. II pusėje, nutiesus kelią Ruta 7, pradėtas miškų kirtimas ir medienos apdirbimas.
Pierre Joseph Proudhon

Pjeras-Žozefas Prudonas (Pierre-Joseph Proudhon; 1809 m. sausio 15 d. Bezansonas – 1865  m. sausio 19 d. Pasi prie Paryžiaus) – prancūzų ekonomistas ir sociologas, vienas pirmųjų anarchizmo atstovų.

Biografija

Tėvas – kubilius. Motina – tarnaitė.
Iki 12 metų Pjeras ganė jaučius. Mokyklą lankyti galėjo tik gavęs stipendiją, tačiau mokslus nutraikė dėl pinigų stygiaus. Įgijo (raidžių) rinkėjo profesiją, toliau mokėsi kaip autodidaktas. Išvyko į Paryžių. Čia jis sukūrė įvairių raštų iš socializmo bei politinės ekonomikos. Bendravo su Karl Grün, Arnold Ruge ir Fichtės sūnumi, Paryžiuje susipažino su Société d'Économie Politique (sekretorius – Garnier). Prudono leidėjas Guillaumin 1841 m. įsteigė Journal des Économistes žurnalą.
Antalijos įlanka

Antalijos įlanka (turk. Antalya Körfezi) – Viduržemio jūros dalis prie Turkijos pietinio kranto, įsiterpusi tarp Likijos ir Kilikijos pusiasalių. Plotis iki 160 km, didžiausias gylis apie 2000 m. Įlankos pakrantėje (vad. Turkijos Rivjera) įsikūręs Antalijos miestas ir daug kurortų.
Petras Raudonikis

Petras Raudonikis (1869 m. rugpjūčio 27 d. Kavarske – 1950 m. lapkričio 18 d. Vičiūnuose (Kauno raj.) – farmacininkas, jaunystėje – politinis veikėjas.

Biografija

Mokėsi Kavarsko pradžios mokykloje, Liepojos gimnazijoje baigė 4 klases, bet, pritrūkęs lėšų, pradėjo Šlavėnų dvare mokyti vaikus, vėliau Kaune dirbo Brazausko vaistinėje.
1895–1917 m. – LSDP narys. 1897 m. už draudžiamos literatūros platinimą kalintas, ištremtas į Kaukazą. 1901 m. Maskvos universitete išlaikė vaistininko padėjėjo egzaminus ir dirbo Fereino laboratorijoje bei optikos įmonėje. 1903 m. už ryšius su Tilže ir lietuviškos spaudos platinimą vėl suimtas, kalėjo Maskvos ir Kauno kalėjimuose, 1904 m. grąžinus lietuvišką spaudą paleistas, bet netrukus Maskvoje vėl suimtas už politinę neištikimybę ir ištremtas į Nižnij Novgorodą be teisės grįžti į Lietuvą.
1905 m. leista persikelti į Tiflisą. 1906 m. grįžo į Maskvą, išlaikė provizoriaus egzaminą, baigė Maskvos universitetą ir buvo paskirtas asistentu. Gavęs stipendiją, metus stažavosi Visbadeno laboratorijose, 1908 m. apgynė magistro darbą ir iki 1919 m. dirbo Maskvos universitete. Be to, 1913–1916 m. dėstė Maskvos moterų medicinos institute, turėjo savo laboratoriją. 1919 m. pakviestas profesoriaus pareigoms, atsisakė ir išvažiavo į Vilnių, po to – į Kauną.
1919–1922 m. Kaune vadovavo savo įkurtai laboratorijai. 1922–1939 m. – Lietuvos universiteto ir VDU, 1944–1950 m. – Kauno valstybinio universiteto profesorius, 1934–1939 m. – katedros vedėjas.
Be aktyvios mokslinės veiklos užsiėmė ir farmacijos praktika, vadovavo savo vaistinei, organizavo jos darbą. 1939 m. išėjo į pensiją, bet 1945 m. grąžintas į Kauno valstybinį universitetą organizuoti Farmacijos katedrą.
Maišiagalos Švč. Mergelės Marijos Ėmimo į dangų bažnyčia

Istorija

1387 m. įkurta parapija, pastatyta medinė bažnyčia, viena pirmųjų Aukštaitijoje. 1589 m. atstatyta. Rusijos kariuomenė 1655 m. apiplėšė ir sugriovė bažnyčią ir kleboniją.
1674 m. minima laikina bažnyčia. Vėliau atstatyta, išsilaikė iki 1760 m. Vėl atstatyta. Bažnyčiai priklausė 5 kaimai. XVIII a. veikė parapinė mokykla. Ji 1798 m. sudegė, 12 vaikų mokytis rinkdavosi pas kleboną.
1862–1865 m. pastatyta dabartinė mūrinė bažnyčia. Joje pamokslai sakyti ir giedota lenkiškai. XX a. pradžioje trečdalis parapijiečių dar kalbėjo lietuviškai. Į Maišiagalą 1904 m. paskirtas klebonas A. Petrulis pradėjo evangeliją skaityti ir kartą per mėnesį pamokslus sakyti lietuvių kalba. Jį puolė lenkų spauda. A. Petrulis 1907 m. už „litvomaniją“ iškeltas į Nalibokus. 1950 m. bažnyčioje pradėjo dirbti dvasininkas Juzefas Obrembskis.

Architektūra

XIX a. viduryje atnaujinta ir perdirbta mūrinė bažnyčia yra eklektinė, turi neorenesanso ir neogotikos bruožų, stačiakampio plano, vienabokštė, su trisiene apside, dviem bokšteliais. Stambus fasadinis bokštas atitrauktas nuo navos sienos, o mažesni šoniniai bokšteliai su pseudogotikiniais piramidiniais stogais lieka antrajame fone. Didysis bokštas turi tris skirtingų aukščių tarpsnius, su keturiomis įvairių formų angomis varpui, langams ir durims. Pagrindiniai navos ir bokšto langai nežymiai nusmailintų arkų formos. Vidaus erdvė vienanavė, su mediniu skliautu. Didžiojo altoriaus pavidalas primena triumfo arką. Centrinėje nišoje įrėmintas Kristaus prisikėlimo paveikslas, o šoninėse – po statulą. Ant retabulo viršaus uždėta daug mažų koplytėlių su pinakliais. Altorius ir presbiterija gerai apšviesti dideliais apsidės langais. Šventoriaus tvora akmenų mūro.
Bažnyčioje iš senų laikų išlikę vertingų meno ir kulto dirbinių. Tai trys kryžiai (XVIII a. pab. – XIX a. pr.), trys molbertinės tapybos paveikslai („Marija Rožančinė“ (1789 m.), „Švenčiausioji trejybė“ (XVIII a.), „Šv. Izidorius“ (XIX a. II pusė), aptaisos (XVIII a. II pusė)), 12 skulptūrų, 2 relikvatoriai.
Pašilė (Kelmė)

Aplinkinės gyvenvietės

Karklėnai – 6 km
KALTINĖNAI – 10 km
Antigenas (generolas)

Antigenas (gr. Aντιγένης; mirė 316 m. pr. m. e.) buvo Aleksandro Didžiojo generolas, tarnavęs ir jo tėvui Pilypui II, kuris per Perinto apgultį (340 m. pr. m. e.) neteko akies. Po Aleksandro mirties 323 m. pr. m. e. jam atiteko Susianos satrapija. Jis buvo argiraspidų vadas ir su kariais palaikė Eumeną, po kurio pralaimėjimo 316 m. pr. m. e. pateko į priešo Antigono rankas ir buvo gyvas palaidotas.
Šiluvos Švč. Mergelės Marijos koplyčia (Vašingtonas)

Istorija

Amerikos katalikų šventovė bazilika Vašingtone  konsekruota 1954 m. Prabėgus keletui metų nuo bazilikos pastatymo, buvo nuspręsta joje įrengti įvairių tautų koplyčių, liudijančių pačios katalikų bendruomenės etninę įvairovę. Bazilikoje yra apie 70 įvairaus dydžio koplyčių. Įvairiausių tautų koplyčiose populiariausia Marija. Lietuvių koplyčia  įsikūrusi prieš kitoje pusėje esančią lenkų koplyčią. Vietą koplyčiai įrengti lietuviai gavo ukrainiečių dėka. 1963 m. graikų apeigų katalikai (unitai) atsisakė jiems skirtos koplyčios Bazilikoje, nes netoliese įsigijo žemės sklypą ir pasistatė savo atskirą bažnyčią. Tuometinis Bazilikos rektorius iš Čikagos, gerai pažinojęs lietuvį vyskupą Vincentą Brizgį, pasiūlė Bazilikoje turėti savo koplyčią. Vyskupas sutiko ir išnaudojo šią galimybę surinkti didelę tuo metu pinigų sumą – 325 tūkst. JAV dolerių – koplyčios įkūrimui. Jo siūlymui koplyčią tituluoti Šiluvos vardu pritarė Bazilikos vadovybė. Visu koplyčios įrengimu rūpinosi vyriausiasis Bazilikos architektas ir komisija, prisidėjo išeivijoje žinomi Lietuvos menininkai: skulptorius Vytautas Kašuba (Marijos statula), menininkas Albinas Bielskis-Elskus (mozaikos), Vytautas Kazimieras Jonynas.
Koplyčia pašventinta 1966 m. rugsėjo 4–6 d. Vašingtone vykusio Išeivijos lietuvių religinio kongreso metu. Pašventino tuometinis Vašingtono arkivyskupas, dalyvaujant vysk. Vincentui Brizgiui, daugeliui lietuvių kunigų. Iškilmėse giedojo 25 iš įvairių Amerikos vietų atvykę chorai.

Architektūra

Lietuvių koplyčia yra viena didžiausių ir pirmųjų, įrengtų pagrindinėje bazilikos dalyje. Pagal dydį gali prilygti Vilniaus Šv. Mikalojaus bažnyčiai.
Koplyčios meninis apipavidalinimas atspindi religinę ir tautinę priespaudą: tremtį į Sibirą, Kryžių kalną. Mozaikose šoninėse sienose parodyta Lietuvos krikščionybės istorija, pradedant krikštu. Primenama kenčiančios bažnyčios dalia okupuotoje Lietuvoje – pavaizduoti Sibiro tremtiniai, jų mišios, aukojamos lageriuose. Visos koplyčios sienos padengtos simbolinėmis mozaikomis. Šiluvos miesto vardą, siejamą su šilu, primena pušies šakelės su kankorėžiais. Koplyčią puošia lietuviškas Vytis, Kryžių kalnas – neatsiejama Lietuvos istorinio ir dvasinio paveldo dalis. Koplyčios lubų mozaikoje matomi garsiųjų Lietuvos Marijos šventovių Dievo Motinos atvaizdai: Trakų, Žemaičių Kalvarijos, Pažaislio bei Vilniaus Aušros Vartų.
Naujasodžio piliakalnis (Trakai)

Piliakalnis

Piliakalnis įrengtas atskiroje kalvoje, Mošos dešiniajame krante. Aikštelė ovali, pailga pietų – šiaurės kryptimi, 18x4,5 m dydžio. Ją žiedu juosia 75 m ilgio, 15 m aukščio, 7-15 m pločio pylimas, kuris vakarų pusėje 7 m aukščio šlaitu leidžiasi į 37 m ilgio, 35 m pločio, 7 m gylio griovį. Šlaitai statūs, rytiniai 6 m, šiauriniai 20 m aukščio.
Piliakalnis apardytas arimų, medžiai smarkiai išretinti. Pietvakariniame šlaite įrengti laiptai.

Gyvenvietė

Pietinėje papėdėje, 1,5 ha plote yra papėdės gyvenvietė, tyrinėta 1994 ir 1997 m., kurios iki 90 cm storio kultūriniame sluoksnyje aptiktas židinys, brūkšniuotos, gludintos, lygios ir grublėtos keramikos. 100 m į Pietus nuo piliakalnio yra III a. – VI a. Mošos pilkapynas, tyrinėtas 1993–1994 m. 500 m į šiaurę nuo piliakalnio yra VI a. – VIII a. Skrebio pilkapynas, tyrinėtas 1957 m.

Aplinkiniai piliakalniai

Pamiškės piliakalnis 5,5 kmŽuvyčių piliakalnis 11 km
Balandiškių piliakalnis 7 kmBagdononių piliakalnis 10 kmLavariškių piliakalnis 4 kmStrėvos piliakalnis 9 kmAukštadvario piliakalnis 3 kmMirgelių piliakalnis 7 kmŽuklijų I piliakalnis 11 km
Pastaba:
Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną