google/wiki40b huggingface dataset:
Pasaulio šachmatų kompozicijų sprendimo čempionatas

Pasaulio šachmatų kompozicijų sprendimo čempionatas - tai kasmet vykstančios šachmatų uždavinių ir etiudų sprendimo varžybos, kurias organizuoja  WFCC, ar anksčiau rengė Nuolatinė FIDE šachmatų kompozicijos komisija.
Kartu rengiami, komandiniai ir individualūs čempionatai, o taip pat, kai susidaro pakankamas dalyvių skaičius ir moterų, senjorų (virš 60 m.), ar jaunimo (iki 23 m)  čempionatai. Pagal varžybų rezultatus dalyviai įgyja, ar jiems perskaičiuojami reitingai.

Varžybos

Pasaulio čempionatas organizuojamas su WFCC pritarimu šalyje, kuri yra FIDE narė.
Pasaulio komandų čempionatas  vyksta, kai dalyvauja bent 7 šalys. Individualus čempionatas - kai dalyvauja ne mažiau, kaip 30 sprendėjų iš 10 šalių.  Jaunimo (iki 23 m.), moterų, senjorų (virš 60 m.) čempionatai vyksta, kai dalyvauja bent 10 sprendėjų iš 5 šalių.

Dalyviai

Čempionate dalyvauja šalys.   Jos į čempionatą gali siųsti tik vieną komanda. Išimtis daroma varžybas organizuojančiai šaliai, kuri gali sudaryti dvi savo komandas. Be to, šalis, kurios komanda dalyvauja čempionate, gali pasiųsti papildomai vieną sprendėją bei iš jaunimo (iki 23 m.), moterų, senjorų (virš 60 m.) tarpo du sprendėjus į individualųjį čempionatą.  Jame, taip pat, gali dalyvauti ir po vieną  komandiniame čempionate nedalyvaujančių šalių sprendėją.
Komandos susideda iš trijų sprendėjų ir komandos vadovo, kuriuo gali būti vienas iš jos narių. Leidžiama dalyvauti ir komandoms turinčioms tik du sprendėjus.

Sprendimų vertinimas

Per varžybas dalyviams pateikiama spręsti visą eilę, skirtingų tipų, šachmatų kompozicijų. Už kiekvienos,  jei išsitenka galvojimui  skirto laiko  ribose,  teisingą sprendimą, priklausomai nuo atsakymo išsamumo, dalyviai gauna tam tikrą balų kiekį. Pasibaigus varžyboms jie sumuojami. Kas surenka daugiausiai balų, tas tampa nugalėtoju. Surinkus po lygiai balų, aukštesnę vietą užima dalyvis, sprendimui sunaudojęs mažiau laiko.
Už pilną užduoties sprendimą skiriami 5 (penki) balai. Nepilnas sprendimas vertinamas mažiau. Neteisingi ar neužbaigti variantai, vertinami nuliu balų. Jeigu sprendimų parašyta daugiau negu pagal sąlyga reikalaujama ir bent vienas iš jų yra neteisingas, tai sprendėjas už uždavinį gauna nulį balų. 
Jeigu gynybos variantų nurodoma daugiau nei vienas (ar daugiau nei viena grėsmė) ir bent vienas iš jų yra neteisingas, tai sprendėjas už variantą (grėsmę) gauna nulį balų.
Barry Schwartz

Barry Schwartz (gimęs 1946 m.) yra amerikietis psichologas. Jis dažnai publikuoja savo apžvalgas „New York times“ pritaikydamas savo atradimus psichologiją visuomenės aktualijoms.

"The paradox of choice“

Jis yra žinomas kaip autorius knygos „The paradox of choice“, kurioje jis įrodinėja, kad pernelyg didelis pasirinkimų skaičius paprastai žmones daro mažiau laimingus, jeigu žmogus pagrindinis tikslas yra pasirinkti tobulą variantą. Kuomet pasirinkimas yra ypač didelis, įvertinti visas alternatyvas ir sprendimų priėmimui dažnai žmonės sugaišta daug laiko, patiria daug nerimo bijodami suklysti. Todėl net įvertinę visas alternatyvas ir pasirinkę geriausią alternatyvą, jų gauta papildoma nauda ir papildomas laimingumas neatperka patirtų sugaišto laiko ir patirto nerimo kaštų. Schwartz argumentuoja, kad ir per mažai, ir per daug pasirinkimo žmones daro mažiau laimingus, todėl egzistuoja tam tikras optimalus pasirinkimo laisvės lygis, kuriame dauguma žmonių yra laimingiausi. Šį lygį, Schwartz teigimu, Vakarų rinkos ekonomikos visuomenės yra senai peržengusios. Savo knygoje jis pateikia psichologines strategijas, kurias kiekvienas gali taikyti, kad išvengtų šių su didžiuliu pasirinkimu susijusių problemų.
Kalifornijos įlanka

Kalifornijos įlanka (isp. Golfo de California), arba Korteso jūra – įlanka Ramiajame vandenyne, atskirianti Kalifornijos pusiasalį nuo pagrindinės Meksikos dalies. Ilgis – 1203 km. Plotis – nuo 92 iki 222 km. Vidutinis gylis – daugiau nei 1000 m, didžiausias gylis – 3400 m. Plotas – 160 000 km².
Dėl tektoninių procesų įlanka atsivėrė prieš ~5 mln metų. Atsiverdama pakeitė pakeitė Kolorado upės kryptį, dabar ji šiaurinėje įlankos dalyje formuoja didžiulę deltą. Į įlanką taip pat įteka Fuerte, Mayo, Sinaloa, Sonora ir Yaqui upės.
Didžiausios salos – Tiburonas ir Anchel de la Guarda.
Miestai – Guajamas, La Pasas.
Evaldas Pašilis

Evaldas Pašilis (g. 1973 m. Telšių rajone) – teisininkas.

Biografija

1994 m. baigė Lietuvos policijos akademiją, 1998 m. – Vilniaus universitetą.
1994–1997 m. Ukmergės rajono policijos komisariato jaunesnysis inspektorius. 1997–1999 m. Mokesčių policijos departamento prie LR Vidaus reikalų ministerijos inspektorius. 1999–2000 m. Ukmergės rajono apylinkės teisme kandidatas į teisėjus. 2000–2015 m. šio teismo teisėjas, 2007–2012 m. teismo pirmininkas.
Nuo 2015 m. – Lietuvos Respublikos generalinis prokuroras.
Senoji Babilono karalystė

Istorija

Senoji Babilonijos karalystė buvo viena iš daugelio amoritų valstybių, įkurtų Mesopotamijoje III–II tūkst. pr. m. e. sandūroje. Jos įkūrėjas buvo Sumuabumas. Jis užėmė nedidelę teritoriją prie Eufrato upės, kur buvo nedidelis provincijos miestelis Babilonas. Jo įpėdiniai pamažėle stiprino Babiloną, paversdami jį savo mažos valstybėlės sostine. Iki XVIII a. pr. m. e. pabaigos karalystė jau valdė aplinkinius miestus – Dilbatą, Siparą, Kišą ir Borsipą.
Atėjęs į valdžią karalius Hamurabis siekė paversti nereikšmingą valstybėlę galinga imperija, nugalėdamas savo svarbiausias priešes – kitas amoritų valstybėles. Pirmiausia jis nukariavo Larsą, taip įgydamas kontrolę didžiojoje dalyje senųjų Šumero miestų. Vėliau jis paėmė Ešnuną Tigro baseine, Asiriją ir galiausiai – Marį. Tokiu būdu jis praktiškai atkūrė III Ūro dinastijos valdytas teritorijas.
Hamurabio sūnus Samsuiluna nesugebėjo išlaikyti vieningos imperijos. Jam valdant pietinės žemės (Šumeras) paskelbė nepriklausomybę kaip Jūržemė, šiaurėje vėl atsiskyrė Asirija, o Elamo armijos nusiaubė miestą. Karalystė vėl susitraukė iki nedidelių teritorijų vidurinėje Mesopotamijoje ir nė vienam iš vėlesnių valdovų nepavyko jos išplėsti. Šie karaliai, tiesa, išlaikė Mario karalystės teritorijas.
XVI a. pr. m. e., valdant karaliui Samsuditana, Hetitų armija užpuolė Babiloną ir jį nusiaubė. Netrukus Babilone įsigalėjo kita svetimšalių dinastija – kasitai.
Rimantas Garolis

Biografija

1980 m. baigė Vilniaus universitetą, ekonomistas.
AB „Šiaulių bankas“ Palangos filialo direktorius, UAB „Pagubrė“ direktorius, 2001–2003 m., 2006 m. ir nuo 2007 m. Palangos savivaldybės mero pavaduotojas, 2006–2007 m. Palangos savivaldybės administracijos direktorius. Nuo 2007 m. mero pavaduotojas.
1995 m. Lietuvos liberalų sąjungos, 2003 m. Liberalų ir centro sąjungos Palangos skyriaus narys.
1997–2000 m., 2000–2003 m., 2003–2006 m. ir 2007–2011 m. Palangos savivaldybės tarybos narys.
Palangos Rotary klubo narys. Sutuoktinė Vitalija, vaikai Jurga, Monika, Jonas.
Vincas Auryla

Biografija

Mokėsi Lazdijų gimnazijoje, 1944 m. baigė Alytaus mokytojų seminariją, 1946 m. Vilniaus mokytojų institutą. 1948 m. Vilniaus pedagoginio instituto (dab. LEU) Lituanistikos fakultete baigė lietuvių kalbą ir literatūrą. 
Nuo 1948 m. dirbo vidurinėse mokyklose, Trakų mokytojų seminarijoje, LSSR švietimo ministerijoje. 1950–2000 m. Vilniaus pedagoginio instituto dėstytojas, 1972–1979 m. Lietuvių ir užsienio literatūros katedros vedėjas, nuo 1986 m. profesorius. 1954–1978 m. Vilniaus universiteto dėstytojas. 1963 m. filologijos mokslų kandidatas. 
Nuo 1975 m. Lietuvos rašytojų sąjungos narys. Jungtinių Tautų vaikų fondo (UNICEF) Lietuvos nacionalinio komiteto pirmininkas. Nuo 1991 m. Tarptautinės vaikų literatūros tyrinėtojų asociacijos narys. Palaidotas Antakalnio kapinėse.

Mokslinė veikla

Pagrindinė literatūrologinių tyrinėjimų sritis – lietuvių vaikų literatūra. Atsižvelgdamas į tyrinėjimo objekto specifiką, sukaupęs didelę vaikų literatūros dėstytojo patirtį, savo darbuose nuosekliai derino istorinius, aksiologinius ir didaktinius aspektus, daug dėmesio skyrė atskirų žanrų specifikai, skirtingų meninių individualybių stiliaus savitumui atskleisti. 
Lietuvos ir užsienio spaudoje paskelbė straipsnių apie vaikų literatūrą ir literatūros mokymo metodiką. Parengė leidinį „Literatūros mokymo klausimai vidurinėje mokykloje“ (3 kn., 1971–1989 m.), lietuvių vaikų prozos (1977 m.), poezijos (1980 m.) ir dramaturgijos (1984 m.) antologijas, antologiją „Lietuvių egzodo vaikų ir jaunimo literatūra 1945–1990“ (t. 1, 2002 m.), lietuvių rašytojų kūrinių vaikams rinkinių.
Demografinis senėjimas

Istorinis kontekstas

Demografinis senėjimas prasidėjo kartu su demografiniu perėjimu XVIII a. pab – XIX a. pr., kai modernėjant visuomenės socialiniam, ekonominiam, kultūriniam ir technologiniam gyvenimui, pradeda mažėti mirtingumas ir gimstamumas. Demografinis perėjimas aiškina procesus, kurie lėmė perėjimą nuo aukšto mirčių ir gimimų skaičiaus prie žemo mirčių ir stabilaus gimimų skaičiaus. Tai užtikrino demografinę pusiausvyrą. Tačiau antrojo demografinio perėjimo metu, atsiradus moderniajai kontracepcijai, naujam prokreacinės elgsenos modeliui, kintant šeimos modeliams, vertybėms, santuokų/sąjungų sudarymo laikui, dažnumui ir stabilumui, gimstamumas dar labiau sumažėjo ir netgi nukrito iki kartų kaitos neužtikrinančios ribos. Todėl prarandama demografinė pusiausvyra, gyventojų skaičius šalyse mažėja, o visuomenė senėja.

ES statistika

1991 metais Europos sąjungoje vidutinis 0 – 14 metų amžiaus grupę sudarančių asmenų skaičius siekė 19,3 proc., o 2011 šis rodiklis siekė 15,6 proc. 65 metų ir vyresnių amžiaus grupę sudarančių asmenų skaičius 1991 metais siekė 13,9 proc., o 2011 metais 17,5 proc. Taigi, jaunesnių amžiaus grupės skaičius sumažėjo 3,7 proc., o vyresnių amžiaus grupių padidėjo 3,6 proc. Pagal 2011 metų EUROSTAT duomenis senyvo amžiaus žmonių skaičius viršija jaunesnių amžiaus grupių skaičių, net 1,9 proc. 
2050 metų prognozės. Per ateinančias tris dekadas visuomenės senėjimas pasieks dar aukštesnius rodiklius, didžiojoje pasaulio dalyje šalių visuomenes sudarys 30% ir daugiau senyvų žmonių, beveik visas pasaulis patirs ryškią amžiaus grupių kaitą, išskyrus Afrikos didžiąją dalį, kur senėjimas bus juntamas ne taip stipriai.

Sprendimo priemonės

Dėl pasireiškimo masto ir negrįžtamumo gyventojų senėjimas iš esmės keičia visuomenės demografinę ir socialinę struktūrą, gamybos, paskirstymo ir vartojimo sistemas. Vienas svarbiausių uždavinių, siekiant tolydžios visuomenės raidos demografinio senėjimo sąlygomis yra minimizuoti papildomas sąnaudas gyventojų senėjimo pasekmių įveikimui ir, kiek įmanoma, maksimizuoti ilgesnės gyvenimo trukmės teikiamą naudą visuomenei ir individams.
Petaras Stojanovas

Petaras Stefanovas Stojanovas (bulg. Петър Стефанов Стоянов; g. 1952 m. gegužės 25 d. Plovdivas, Bulgarija) – bulgarų politikas, teisininkas, nuo 1997 iki 2002 m. trečiasis Bulgarijos Prezidentas.
Brolis Emilis Stojanovas, EP narys, politikas.
Deimantė Daulytė

Biografija

2007 m. baigė Šiaulių Juliaus Janonio gimnaziją. 2007–2011 m. Šiaulių universiteto Humanitariniame fakultete – bakalauro studijas.
Šachmatais pradėjo žaisti būdama septynerių, kai šio žaidimo Deimantę išmokė tėtis. Netrukus po to pradėjo lankyti šachmatų būrelį. Šiaulių sporto mokyklos „Dubysa” auklėtinė. Pirmajai trenerei Renatai Turauskienei išvykus į užsienį, nuo 2005 metų treniruoja Sergejus Petuchovskis, nuo vėliau – taip pat ir Gediminas Rastenis (prieš svarbesnes varžybas daro 4-5 dienų intensyvias treniruotes Vilniuje).
Per savo karjerą yra įveikusi Lietuvos šachmatų čempioną tarptautinį didmeistrį Šarūną Šulskį.
2006 metais jai buvo suteiktas Moterų tarptautinės meistrės (WIM), 2009 metais – Moterų didmeistrės (MDM), o 2014 metais – Tarptautinės meistrės (IM) titulas.
2006, 2008, 2010, 2012, 2014 metais atstovavo Lietuvai Pasaulinėse šachmatų olimpiadose.
2015 metų kovo mėn. dalyvavo Sočyje (Rusija) vykusiame pasaulio moterų šachmatų čempionate pelnė 3750 JAV dolerių piniginį prizą, tačiau pirmojo rato neįveikė ir tarp 32-jų pajėgiausių planetos žaidėjų nepateko. 2015 m. kovo mėn. Deimantė Daulytė laimėjo Tarptautinį MDM Viduržemio gėlių turnyrą (angl. 15th International Chess Festival Mediterranean Flower 2015) Rijekoje (Kroatija), surinkusi 7,5 taško iš 9 partijų.
2015 metų birželio mėn. Europos moterų šachmatų čempionate D. Daulytė liko 44-a.
Moka rusų, anglų ir prancūzų kalbas.
Bungo sąsiauris

Bungo sąsiauris (jap. 豊後水道 = Bungo-suidō) – sąsiauris Japonijoje, tarp Kiūšiū ir Šikoku salų. Jungia Vidinę Japonijos jūrą su Ramiuoju vandenynu. Ilgis – 65 km. Plotis nuo 30 iki 75 km. Mažiausias gylis farvateryje ~75 m. Pakrantėse daug užutėkių. Svarbiausi uostai – Usukis, Saekis (Hirošima).
Romas Pivoras

Biografija

1981 m. baigė Vilniaus Juozo Tallat Kelpšos aukštesniąją muzikos mokyklą, akademinio ansamblio ir choro artistas. 1989 m. baigė Vilniaus aukštąją partinę mokyklą, visuomenės mokslų dėstytojas.
1980 m. Ukmergės rajono muzikos mokytojas, 1981 m. Lietuvos Lenino komunistinės jaunimo sąjungos Ukmergės rajono komiteto instruktorius. 1982 m. Balelių tarybinio ūkio Lietuvos komunistų partijos organizacijos sekretorius. Nuo 1991 m. Taujėnų apylinkės tarybos viršaitis, nuo 1993 m. R. Pivoro individualiosios įmonės „Roris“ savininkas, nuo 2002 m. UAB „Roris ir KO“ generalinis direktorius.
Liberalų ir centro sąjungos narys. 2003-2007 m. ir nuo 2007 m. Ukmergės rajono savivaldybės tarybos narys. Kaimo reikalų komiteto pirmininkas.
Ukmergės rajono Balelių kaimo bendruomenės tarybos pirmininkas. Sutuoktinė Rima, vaikai Irma, Arnoldas, Tadas.
Fulbraito stipendija

Fulbraito stipendija (oficialiai – Fulbraito programa, angl. Fulbright Program) – 1946 m. įsteigta stipendija pagal mainų tarp JAV ir apie 150 kitų valstybių programą. Pavadinta senatoriaus James W. Fulbright, pateikusio įstatymo projektą dėl programos sukūrimo, vardu. Pretenduoti gali studentai, absolventai, mokslininkai, menininkai.
Podiplominė programa (Fulbright Graduate Student Program) skirta visų sričių (10 mėnesių arba 1 mokslo metų) magistro, daktaro studijoms, stažuotėms JAV universitetuose. Būtinas TOEFL testas (GRE arba GMAT jei jų reikalauja universitetai), 4 rekomendaciniai laiškai. Konkurso dalyviai gali nurodyti 3 universitetus JAV. Paprastai Lietuvai skiriamos 4 stipendijos.
Taip pat programa yra skirta podoktorantūrinėms studijoms (Fulbright Scholar Program) 4-10 mėnesių stažuotėms, moksliniui darbui JAV universitetuose, mokslo institutuose, laboratorijose.
Trasa Monsanto

Istorija

Trasa pastatyta Monsanto parke. Sudėtinga trasa, nes skirtingas dangos paviršius. Trasoje reikėjo pervažiuoti net tramvajaus linijos bėgius.

Adresas

Monsanto Park

Lisbon

Portugal
Daučiūnai

Istorija

Sovietmečiu buvo Daučiūnų apylinkės centras.
Tonkino įlanka

Tonkino įlanka arba Bakbo įlanka (viet. Vịnh Bắc Bộ, kin. 北部湾, pinyin: Běibù Wān) – įlanka Pietų Kinijos jūros šiaurės rytinėje dalyje, tarp Kinijos ir Vietnamo. Iš rytų ją riboja Hainano salos ir Leidžou pusiasalis. Plotas – 126 250 km². Gylis – iki 60 m.
Didžiausi uostai: Haifongas (Vietnamas) ir Beihai (Kinija).
Svarbesnės salos – Bach Long Vi, Cat Ba (Vietnamas) ir Weizhou (Kinija). Dauguma salų išsidėsčiusios įlankos šiaurės vakaruose, šiauriau Honghos žiočių.
Asila

Istorija

Jau XV a. pr. m. e. čia buvo finikiečių prekybinis postas. Vėliau netoliese iškilo romėnų miestas Iulia Constantia Zilil. 1471 m. miestą užkariavo portugalai ir vadino Arzila (portug. Arzila). Miestas buvo gerai įtvirtintas. 1692 m. Asilą užėmė marokiečiai, vadovaujami Mulajaus Ismailo Šerifo. XIX–XX a. tai buvo svarbus piratų uostas. 1912–1956 m. pateko į Ispanijos Maroką, vadintas Arsila (isp. Arcila).
Pukeikis

Pukeikis (arba Buteikis, rus. Pukeik) – XIII a. pr. lietuvių kunigaikštis.
Turėjo valdų Deltuvoje. Su jo vardu veikiausiai sietinas Buteikių piliakalnis. Manoma, jo kaip ir kitų Deltuvos kunigaikščių valdos įėjo į Lietuvių žemių konfederaciją. Su kitais lietuvių kunigaikščiais dalyvavo sudarant 1219 m. Lietuvos ir Voluinės taikos sutartį.
Masava

Istorija

Ilgą laiką Masava priklausė Abisinijai (dabartinė Etiopija), XVI–XVIII amžiuje priklausė Osmanų imperijai. 1864 m. perduota Egiptui. 1885 m. Masavą užėmė Italijos kariuomenė, priskyrė Eritrėjai ir maždaug iki 1900 m. Masava buvo Eritrėjos sostinė (vėliau ja tapo Asmara). Antrojo pasaulinio karo metu (1941 m.) Masavą užėmė britai, kurie ją valdė iki 1952 metų, kai remiantis JTO Generalinės asamblėjos sprendimu Eritrėja sudarė federaciją su Etiopija, o dar po 10 metų tapo Etiopijos dalimi.
Sanat Naft Abadan FC

Istorija

Klubas įkurtas 1972 m.
Rasė

Rasė (pranc. race 'gentis, veislė') – antropologijos mokslo sąvoka, nusakanti istoriškai susiformavusią žmonių grupę, gyvenančią tam tikroje teritorijoje (areale), turinčią bendrą kilmę, bendrus paveldimus morfologinius (išorinius) ir fiziologinius požymius, kuriais skiriasi nuo kitų grupių.

Rasės sąvokos reliatyvumas

Rasės sampratai susiformuoti padėjo skirtingi žmonių morfologiniai požymiai, ypač odos spalva – balta, geltona, juoda. Tačiau pradėjus mokslinius tyrinėjimus, vadovaujantis paprastų skirtumų samprata, paaiškėjo, kad neįmanoma nubrėžti aiškių ribų tarp baltųjų ir juodųjų ir pan. Rasės pagrindas turi būti vienodas antropologinis ir etnografinis tipas: tam tikras ūgis, kefalinis indeksas, plaukų spalva ir t. t. Priskyrimas vienai ar kitai rasei ar rasiniam tipui atliekamas iš tam tikros tyrimui atrinktos serijos pavyzdžių, tačiau bet kurioje Europos šalyje niekur nėra didelių masių ar grupių, kurios priklausytų visais antropologiniais atžvilgiais tam pačiam antropologiniam tipui. Iš to daroma išvada, kad civilizuotoje Europoje bei šiuolaikiniame pasaulyje antropologiniai požymiai neturi aiškių ribų tarp rasių ir tautų. Grynosios, nemaišytos rasės pavyzdžių būtų galima rasti tik primityviose, izoliuotose nuo pasaulio raidos vietovėse.
Rasės sąvoką naudoja antropologijos mokslas, ypač fizinei antropologijai ir etnologijai išsiskyrus į savarankiškas mokslo šakas. Fizinė antropologija, kaip gamtos mokslo dalis, reikalavo konkrečių tikslių duomenų ir reiškinių tyrimo. Sutvarkius matavimo bei aprašymo metodus, svarbiausia problema – recesyvinių, ypač priešistorinių, rasių pažinimas liko labai miglotas. Pirmutinė ir iki šiol neišsprendžiama problema – kaip ir į kelias pastovias grupes paskirstyti žmones. Išmirusių rasių, palikusių tik atskirų kaulų fragmentus, pažinimas yra hipotetinio lygio.
XX a. rasių pažinimas rėmėsi paveldėjimo mokslu. 1926 m. Miuncheno prof. dr. P. Wilhelm Schmitd suabejojo dėl Mendelio paveldėjimo dėsnių, kurie buvo aptikti augaluose ir gyvūnuose, taikymo žmonėms. Paveldėjimo dėsnius į antropologijos sritį įtraukė daugiausia socialhigienikai F. Gulton, R. Pearson, A. Weimann, A. Ploetz, W. Siemens, E. Bauer, E. Fisher, F. Leutz ir kt. Kai kurie socialhigienikai teigė ne tik rasės fizinių pradų, bet ir dvasinių pradų (sielos) paveldėjimą. Tuo paremtas rasių teorijas ypač diskreditavo Vokietijos nacionalsocialistai, propagavę „valdančiųjų rasės“ teisę valdyti pasaulį ir naikinti „žemesnės rasės“ žmones.
Šiuolaikinė genetika rasių klasifikacijas laiko pasenusiomis. Žmonių genetikos specialistas Luigi Cavalli-Sforza teigia, kad išoriniai odos, plaukų spalvos, plaukų struktūros ir nosies formos skirtumai yra tik prisitaikymas prie skirtingų klimato ir mitybos sąlygų, tai lemiami lemia mažas genų pogrupis. Iš principo kiekvienas žmonių pogrupis – teoriškai net vieno kaimo gyventojai – skiriasi nuo kitų, imant vidutines išorinių požymių vertes.
Žmonių skirstymas į rases pagal išorinius požymius (odos spalva, plaukų spalva, kūno sudėjimas ir pan.) šiuolaikiniame moksle yra įdomūs daugiau istoriniu požiūriu, stengiantis nustatyti evoliucinę rasių klasifikaciją, nurodant grupes, jų išsirutuliojimo tvarka.
KF Luftëtari

Istorija

Įkurtas (?) m. Klubas dalyvauja Antros futbolo lygos pirmenybėse. 
2014/2015 m. pirmenybėse iškovojo teisę žaisti Pirmoje lygoje.
2015/2016 m. sezone dalyvavo Pirmos lygos pirmenybėse, bet liko 16 vietoje (paskutiniai) ir iškrito į Antrą lygą.
Bhotijai

Bhotijai (Bhotiya, Bhotia, Bhutia) – tautų grupė, gyvenanti Aukštuosiuose Himalajuose (dabartiniame Nepale bei Indijoje) ir piečiau esančiuose kai kuriuose Himalajų „vidurinių kalvų“ regionuose (dabartiniame Butane, Sikime).
Terminas kilo iš tibetietiško žodžio Bod (བོད་), reiškiančio „Tibetas“. Visas šias tautas sieja bendra kilmė, religija ir giminingos kalbos.

Etnogenezė

Bhotijai atsirado tibetiečiams palaipsniui migruojant į pietus, per Aukštuosius Himalajus, ir apgyvendinant Himalajų aukštikalnes, tuo pačiu vietos tautoms atnešant savo religiją, papročius ir civilizaciją.
XVII–XVIII a. atsiradus valstybinėms sienoms, jos buvo atskirtos nuo istorinio Tibeto, susiformavo atskira tapatybė, kalbos nutolo nuo tibetiečių kalbos. Nepaisant to, bhotijai išlaikė Tibeto budizmą, daugybę Tibeto kultūros bruožų, tibetiečių raštą, todėl pagrįstai laikomi Tibeto civilizacijos dalimi.
Algis Šimkus

Algis Šimkus (g. 1917 m. vasario 20 d. Šenandoa, PA – JAV) – teisininkas, pianistas, dirigentas, kompozitorius. Kompozitoriaus ir dirigento Stasio Šimkaus sūnus.

Biografija

Su tėvais grįžęs iš JAV į Lietuvą, 1928–1935 m. Klaipėdos ir Kauno konservatorijose pas pedagogus Igną Prielgauską, Eleną Laumenskienę, Lidiją Dauguvietytę-Malko ir Vladimirą Ružickį mokėsi skambinti fortepijonu. 1936–1941 m. dar tobulinosi pas E. Hansen-Herbeck Kaune.
1941 m. baigė Vilniaus universitetą ir įgijo teisininko diplomą. 1942–1944 m. Vilniaus muzikos mokykloje pas Jeronimą Kačinską mokėsi diriguoti. 1937–1944 m. kaip pianistas koncertavo su Valstybės teatro ir Vilniaus filharmonijos simfoniniais orkestrais, kuriems dirigavo Stasys Šimkus, Jeronimas Kačinskas ir Mykolas Bukša. 1944 m. dirigavo Vilniaus filharmonijos simfoniniam orkestrui miesto Didžiojoje koncertų salėje.
1944 m. pasitraukė į Vokietiją ir ten 1945–1947 m. buvo daugelio lietuviškų koncertų akompaniatorius, o emigravęs į JAV, 1947–1954 m. vargonininkavo ir vadovavo chorui Šv. Pranciškaus lietuvių parapijoje Lawrence, MA. Kartu mokėsi Harvardo universitete, Cambridge, MA, 1951 m. įgijo magistro laipsnį, tapo teisininkas – sociologas.
1954 m. persikėlęs į Čikagą, 1956–1965 m. kartu su Stepu Sodeika vadovavo „Dainavos" meno ansambliui. Jie parengė nemaža įvairių programų ir su ansambliu dažnai koncertavo. Be muzikinės veiklos, dirbo įvairius darbus teisės ir administracijos srityse. Nuo 1979 m. gyveno ir dirbo Miami, FL, 1987 m. išėjo į pensiją.
A. Šimkus sukūrė giesmę „Garbė Tau, Viešpatie“, „Mylimoji Karalienė“, nedidelę kantatą chorui ir sopranui „Leiski mums“, poemą chorui ir sopranui „Čičinskas“ (1965 m. atliko „Dainavos“ ansamblis) ir kitokių kūrinių. Įvairiais muzikinio gyvenimo klausimais nemažai rašė spaudoje. 1989 m. su Stasiu Santvaru naujai suredagavo S. Šimkaus operą „Pagirėnai“ („Kaimas prie dvaro“). A. Šimkus ne kartą lankėsi Lietuvoje.

Šaltinis

Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999. Informacijos publikavimui gautas žodinis autoriaus leidimas.
Usėnų pagrindinė mokykla

Istorija

Usėnų pagrindinė mokykla įkurta 1982 m. Iki tol vietiniai vaikai mokėsi Žemaitkiemio aštuonmetėje mokykloje. Naujoji Usėnų vidurinė mokykla buvo 17-oji vidurinė mokykla Šilutės rajone. Pirmuosius mokslo metus baigė 410 mokinių, iš jų tik 16 abiturientų.
2001 m. Šilutės rajono Tarybos sprendimu, vykdant mokyklų tinklo optimizavimą, mokykla reorganizuota į pagrindinę mokyklą.

Mokiniai

Per 20 mokyklos gyvavimo metų išleista 18 abiturientų laidų, brandos atestatus gavo 263 vaikinai ir merginos. Už gerą mokymąsi ir pavyzdingą elgesį sidabro medaliais apdovanotos V. Jakštaitė, D. Jončaitė, N. Bagvilaitė, I. Mejerytė, J. Bagvilaitė ir R. Kliaštornaitė. Atestatas su pagyrimu įteiktas ir XIV laidos abiturientui L. Jovaišai.
Elektromagnetinė indukcija

Elektromagnetinė indukcija – fizikinis reiškinys, kai elektros srovė ima tekėti laidininku, esančiu kintamajame magnetiniame lauke arba judančiu pastoviame magnetiniame lauke.  Elektromagnetinės indukcijos atradimas paprastai priskiriamas Maiklui Faradėjui.
Linas Liandzbergis

Linas Liandzbergis (g. 1965 m. gegužės 2 d. Vilniuje) – Lietuvos dailininkas.

Biografija

Tėvas Zigmantas Liandzbergis. 1989 m. baigė Lietuvos dailės institutą. Dailininkų grupuotės „Žalias lapas“ narys.