google/wiki40b huggingface dataset:
Ferdinand Lassalle

Biografija

1842–1846 m. studijavo istoriją ir filosofiją Breslau ir Berlyno universitetuose. Dalyvavo 1848–1849 m. revoliucijoje Vokietijoje. Vėliau materialiai rėmė Karlą Marksą, kad jis galėtų nepriklausomai plėtoti savo politinę filosofiją. Siekė išplėsti darbininkų ekonominę kovą į politinę sferą, palaikė vieningos Vokietijos valstybės sukūrimą, rėmė Oto fon Bismarko politiką.
Jo pastangomis 1863 m. gegužės 23 d. įkurta Visuotinė vokiečių darbo sąjunga, rengė jos programą ir taktiką. Darė didelę įtaką Britanijos marksistams ir jų lyderiui H. M. Hyndmanui, 1881 m. birželio 7 d. įkūrusiam pirmąją Jungtinėje karalystėje socialistinę partiją – Socialdemokratų federaciją. Tačiau pats liko reformizmo šalininkas.
Giulio Romano

Biografija

Giulio Pippi gimė apie 1495−1499 m. Romoje. Vėliau buvo pramintas Romanu (t. y. „Romiečiu“). Anot Giorgio Vasari, jis nuo jaunumės pradėjo dirbti ir mokytis Rafaelio dirbtuvėse, bei ilgainiui tapo vienu geriausių ir mėgstamiausių jo mokinių. Pirmieji Džulijaus drabai buvo įvairi tapyba pagal Rafaelio piešinius ir nurodymus. Džulijus Romanas jau tapė Vatikano stancose apie 1516 m. Pagal liudijimus, jis nutapė porą figūrų „Gaisro Borge“ freskoje. Greitu laiku Džulijus įgudo imituoti ir kopijuoti savo mokytoją.
Po Rafaelio mirties 1520 m. Džulijus Romanas jau buvo Rafaelio dirbtuvių svarbiausias dailininkas. Po to jis baiginėjo nepabaigtus Rafaelio darbus, tarp jų „Apreiškimą“. 1522-23 m. Džulijus Romanas vadovavo buvusiai Rafaelio pagalbininkų grupei atliekant darbus Sala di Costantino − paskutinėje iš stancų Vatikane, kurių Rafaelis nepradėjo dėl mirties. Sunku nustatyti dailininkų indėlį kambaryje, manoma, kad Romanas labiausiai prisidėjo prie freskos „Mūšis ant Milvijaus tilto“ atlikimo.
Romoje Džulijus dirbo įvairiose vietose, svarbiausi darbai buvo užsakyti popiežiaus Klemenso VII-ojo (tuo metu kardinolo) užmiesčio viloje Villa Madama. Romoje Džulijus susiformavo kaip tipiškas dailininkas-manieristas. Įkvėpimo sėmėsi iš Rafaelio ir Mikelandželo formų, bei modelių, tačiau jo darbai visiškai neturėjo pirmojo harmonijos ir antrojo didingumo.
1527 m. Romą užėmus plėšikaujančiai Šv. Romos imperijos kariuomenei, Džulijus buvo priverstas palikti miestą. Tarpininkaujant popiežiaus pasiuntiniui Baldasarei Kastiljonei jis išvyko į Mantują ir pradėjo dirbti pas vietos markizą Federiką II-ąjį Gonzagą. Markizo dvare dailininkas buvo atsakingas už renginių, kostiumų, gobelenų ir kt. meninius dizainus. Džulijus Romanas daugiau nebepaliko Mantujos, išskyrus trumpą išvyką į Prancūzijos karaliaus Pranciškaus I-ojo Fontenblo pilį apie 1537 m., kur darbavosi italų dailininkų bendruomenė.
Tarp svarbiausių Džulijo Romano darbų Mantujoje buvo Tė rūmų statybos ir dekoravimas iki 1535 m. Tė rūmai buvo suplanuoti kaip Mantujos markizo užmiesčio vila ir dabar laikomi ryškiu manieristinio stiliaus pavyzdžiu. Juos Džulijus Romanas suprojektavo romėniškų aristokratų vilų modeliu, priedo naudodamas iškraipytas renesanso formas. Dideliems rūmų plotams dekoruoti Romanas surinko visą būrį pagalbininkų. Rūmų sienos buvo ištapytos antikiniais alegorinias motyvais, teikiant pirmenybę dekoratyviems, iliuzionistiniams efektams ir aiškiai hedonistinei estetinei pakraipai. Iliuzionistinius elementus, greičiausiai, šiose freskose įkvėpė Mantenjos freskos Mantujos kunigaikščio pilyje.
Džulijus Romanas dirbo daugelyje Mantujos viešų vietų, projektuodamas potvynio pažeistų bažnyčių fasadų, lodžijų ir pan. perstatymus. Buvo planuojama pakviesti Džulijų Romaną tapti nauju Šv. Petro bazilikos architektu į Romą, tačiau dailininkas mirė 1546 m. lapkričio 1 d., palaidotas Šv. Barnabo bažnyčioje Mantujoje.
Leicester Hemingway

Biografija

Pirmajame romane, pavadinimu „The Sound of the Trumpet“ (1953), Leicesteris aprašė savo išgyvenimus Prancūzijoje bei Vokietijoje Antrojo pasaulinio karo laikotarpiu. 1961 m. Leicesteris išleido brolio E. Hemingvėjaus biografiją, pavadinimu „My Brother, Ernest Hemingway“. Darbas buvo gerai įvertintas ir atnešė Leicesteriui tiek rašytojo pripažinimą, tiek nemažą finansinį atlyginimą. Su iš darbo gautu kapitalu, Hemingvėjus sukūrė netikrą valstybę New Atlantis ant plausto Karibų jūroje, skirto naudoti kaip jūrų mokslinių tyrimų štabą. Projektas buvo nutrauktas vos po kelerių metų, kai New Atlantis sunaikino uraganas.
Po kelerių metų kovos su II tipo cukriniu diabetu, kurios metu jam buvo atlikta nemažai operacijų, Leicesteris Hemingvėjus 1982 m. nusižudė.
Gailestingoji sesuo

Gailestingoji sesuo – iliustruotas Lietuvos gailestingųjų seserų žurnalas, leistas 1931 m. ir 1938 m. Kaune.

Istorija

Leido Lietuvos gailestingųjų seserų sąjunga vietoj ėjusio žurnalo „Lietuvos sesuo“. Pirmajame numeryje išspausdinti Pabaltijo kraštų Raudonojo kryžiaus ir Gailestingųjų seserų sąjungos Kongreso, įvykusio Taline 1931 m. liepos mėn. pranešimai. Dėl finansinių sunkumų daugiau numerių neišleista. Redaktorė K. Grinienė. Spausdino Raidės spaustuvė Kaune.
Lietuvos Raudonojo kryžiaus Gailestingųjų seserų draugovė 1938 m. vėl pradėjo leisti žurnalą „Gailestingoji sesuo“. Spausdino E. Norkienės ir P. Stikliaus spaustuvė Kaune. Išėjo 3 numeriai.
Rašė apie gailestingųjų seserų profesijos savitumus ir darbo sąlygas, pasakojo apie ligoninių veiklą, moterų ir vaikų globos centrus, spausdino mokslo populiarinimo straipsnius.
Bendradarbiavo Jonas Pyragius, V. Monkutė, M. Tulytė, Juozas Žemgulys, K. Vitkauskaitė.
Redaktorė Bronė Gustaitienė.
Borščevo kultūra

Borščevo kultūra arba Romnų–Borščevo kultūra – VIII a. – X a. archeologinė kultūra. Pavadinimas kilo nuo 1928–1929 m. P. Jefimenkos tyrinėto piliakalnio prie Borščivo (Borščevo) miesto (Ukraina).

Arealas

Borščevo kultūra buvo paplitusi nuo Dniepro vidurupio ir aukštupio iki aukštutinės Okos ir aukštutinio Dono baseinų. Į šiaurės vakarus nuo Borščevo kultūros vyravo viatičiai, į pietryčius – Saltovo kultūra.

Kultūra

Žmonės gyveno įtvirtintuose piliakalniuose; rasta pusiau žeminių pastatų, sujungtų vidiniais perėjimais, komplekso liekanų. Prie jų šliejosi patalpa grūdams malti – rasta rankinių girnų. Manoma, kad čia buvo įsikūrusi didžioji patrilokalinė šeima. Gyventojai vertėsi žemdirbyste ir gyvulininkyste, iš dalies žvejyba ir medžiokle. Prekiavo su stepių gyventojais ir arabais. Rasta molinių indų, arabiškų monetų, geležinių dirbinių. Mirusiuosius laidojo sudegintus. Borščevo kultūra priskiriama rytų slavams. Iš Borščevo kultūros tyrimų žinoma apie kaimo kultūrinį ir socialinį gyvenimą Kijevo Rusios kūrimosi laikotarpiu.
Donatas Visockas

Danas Donatas Visockas (g. 1955 m. gruodžio 16 d. Rokiškyje - 2017 m. kovo 11 d. Kaune) – Lietuvos žurnalistas, fotografas, kryžiažodžių sudarinėtojas..

Biografija

Baigė Kauno 9-ąją vidurinę mokyklą, studijavo teisę. Dirbo Kauno spaudoje: laikraščiuose „Vasaris“, „Vakarinis Kaunas“, „Akistata“, "Sargyba", "Europa", "Moterų žvilgsnis", "Privatus seklys", "Litas", "Vilniaus tribūna", žurnale "Mano būstas" ir kt. Publikacijose nagrinėjama socialinės, kriminalinės temos, teisėsaugos peripetijos. Publikacijose savita ir originali temos nagrinėjimo plėtotė, neįprastas ir savitas pateikimas.
Nuo 2000 m. bendradarbiauja su laikraščiais: "Laikinoji sostinė", "Kauno diena",, "Ūkininko patarėjas" ,"15 min", "Delfi", "Alfa" ir kt
Nuo 1979 m. Lietuvos kino mėgėjų draugijos narys, Kauno skyriaus tarybos narys. Eilės įvairių kino mėgėjų festivalių laureatas ir prizininkas. Nuo 1991 m. Lietuvos nepriklausomų žurnalistų sąjungos narys, nuo 1996 m. Lietuvos žurnalistų sąjungos narys.
Stasys Asevičius

Stasys Asevičius (1895 m. vasario 26 d. Komisarovkos km., Seinų apskr. – 1972 m. rugsėjo 7 d. JAV) – Lietuvos kariuomenės majoras.

Biografija

Kilus Pirmajam pasauliniam karui mobilizuotas į Rusijos armiją. Po metų pasiųstas į Irkutsko karo mokyklą, kurią baigė 1916 m. įgydamas karininko laipsnį. Buvo pasiųstas į frontą prieš austrus Karpatuose.
Kilus revoliucijai grįžo į Lietuvą. 1919 m. sausio 9 d. savanoriu stojo į Lietuvos kariuomenę, paskirtas Seinų komendantūros komendantu. 1919 m. spalio 1 d. perkeltas į septintą pėstininkų pulką Kaune, suteikiant kapitono laipsnį. 1919 m. spalio 10 d. – 1920 m. sausio 14 d. dalyvavo kovose su bermontininkais ir iki 1922 m. gegužės 28 d. – kovose su lenkais. 1922 m. balandžio 25 d. perkeltas į aštuntą pėstininkų pulką kulkosvaidininkų kuopos vadu.
1925 m. liepos 15 d. baigė Aukštuosius karininkų kursus. 1926 m. balandžio 19 d. perkeltas į šarvuočių rinktinę kuopos vadu. 1926 m. gruodžio mėn. dalyvavo perversme, vairavo šarvuotį „Karas“ ir vedė koloną prie vyriausiojo štabo.
1927 m. vasario 10 d. perkeltas į pirmos karo apygardos štabą suteikiant majoro laipsnį. 1928 m. vasario 23 d. perkeltas į pirmąjį pėstininkų pulką trečiojo bataliono vadu. 1931 m. rugpjūčio 17 d. išklausė aukštesniųjų karininkų kursus.
1932 m. liepos 6 d. išėjo į atsargą. 1934 m. Kariuomenės teismas pašalino jį iš atsargos karininkų. 1938 m. kovo 8 d. grąžintas atsargos majoro laipsnis. Mirė 1972 m. rugsėjo 7 d. JAV.
Parašė atsiminimų knyga „Praeitin atsigręžus“.
Žmona Dominika (g. 1895 m.), sūnūs Vytautas Aras (g. 1923 m.), Kęstutis Asevičius (g. 1925 m.) ir dukra Danutė Batūra (g. 1920 m.). Jo ir kitų Asevičių protėvis Tomas Asiewicz 1764 m. pasirašė LDK Generalinę konfederaciją.
Jutiklis

Plačiausia prasme, jutiklis – tai daiktas, kurio tikslas yra nustatyti įvykius ar pasikeitimus aplinkoje, nusiųsti informaciją į kompiuterį, kuris tada pasako išvesties įrenginiui teikti atitinkamą išvestį.
Jutiklis yra prietaisas, kuris konvertuoja realaus pasaulio duomenis (analoginius) į duomenis, kuriuos kompiuteris gali suprasti naudojant analoginį skaitmeninį keitiklį. Matuojami įvairiausi dydžiai: linijinis ar kampinis poslinkis, greitis, temperatūra, šviesos intensyvumas, slėgis, masė ir t. t. Jutikliai yra naudojami kasdieniniuose daiktuose kaip lietimui jautrūs mygtukai lifte(lytėjimo jutikliai), lempos, kurios keičia ryškumą vos prisilietūs pirštu bei dar daugybę programų, apie kurias daugelis žmonių net nežino. Jutikliai plačiai naudojami įvairiose technikos srityse, įvairiuose mechatronikos įrenginiuose. Su mikro mašinų tobulėjimu ir lengvai naudojamų mikro kontrolerių platformomis, jutiklių panaudojimas išsiplėtė iš dažniausiai naudojamų analoginių temperatūros ar slėgio matavimų į pavyzdžiui AHRS jutiklius. Be to, analoginiai jutikliai kaip potenciometrai ir jėgą jaučiantys rezistoriai vis dar yra plačiai naudojami. Programos, įskaitant gamybos, mašinų, lėktuvų, aeronautikos, automobilių, medicinos, robotų bei daugelį kitų aspektų mūsų kasdieniame gyvenime.

Jutikliai pagal sandarą

Jutiklis pagal sandarą gali būti: paprastasis (sudaro tik jautrusis elementas) ir sudėtingas (be jautriojo elemento yra papildomi įtaisai, kaip rastriniai diskai, kodavimo juostos, stiprintuvai ir t. t.).

Virtualūs jutikliai

Virtualūs jutikliai fiziškai neegzistuoja, bet yra įdiegti į įvairią programinę įrangą. Jie naudojami ten, kur tikrieji jutikliai yra per brangus, ar aplinkoje, kurioje realūs davikliai gali sugesti arba susidėvi greitai. Daugelis programų yra procesai, kurių metu norimos reikšmės nėra matuojamos, nes procese nėra tinkamų aparatūros jutiklių arba jutiklis gali būti sustabdytas jeigu procesas skirtas ne kalibravimui ir priežiurai.
Virtualūs jutikliai jau yra naudojami chemijos pramonėje ir atveria galimybes kitose industrijose kaip plastiko pramonė.

Taikymo sritys

Terminas “jutiklis” yra naudojamas technologijos ir gyvosios gamtos (biologijos ir medicinos) moksle. Taip pat suintensyvėjo gamtos moklų srityje prieš kelerius metus. Pastarųjų pavyzdžiai yra laikomi CCD vaizdo jutikliai ir dalelių skaitikliai, naudojami astronomijoje, geodezijoje ir kosmoso kelionėse.
Jutikliai automatizuotose procesuose kaip signalo generatoriai atlieka svarbų vaidmenį technologijoje. Jų aptikta reikšmė ar padėtis dažniausiai perdirbama elektroniniu būdu valdymo bloke, kuris atitinkamai paleidžia tinkamus tolimesnius veiksmus. Pastaraisiais metais, paskesnis signalo apdorojimo būdas vis dažniau yra integruojamas į jutiklį. Tokie jutikliai yra mikroprocesorius ar mikrosistema ir turi, taip sakant “intelektą”. Jie taip pat vadinasi "išmanieji jutikliai".
Juodupis (Klaipėda)

Etimilogija

Kaimo pavadinimas kilo iš upėvardžio Juodupis. Vietovardis rašytiniuose šaltiniuose rašomas lenk. Judupie, Judupie (Kilgie), liet. Juodupiai, Juodupis.

Aplinkinės gyvenvietės

Šiūpariai – 7 kmRuigiai – 2 kmKausteikliai – 3 kmAgluonėnai – 10 kmVEIVIRŽĖNAI – 2 kmAisėnai – 3 km
Pėžaičiai – 4 kmVyskupiškiaiDūdinėliai – 2 km
Eunuchas

Eunuchas (gr. eunúchos – guolio saugotojas) – haremą prižiūrintis kastratas.
Eunuchų buvo asirų, persų, vėliau Bizantijos ir Osmanų Turkijos, Krymo (Bachčisarajuje) haremuose. Jie dažnai įsigydavo valdovų palankumą, tapdavo jų patikėtiniais ir užimdavo aukštus valdžios postus.
Raudonarmietis (laikraštis)

Raudonarmietis – Raudonosios armijos 29-ojo teritorinio korpuso laikraštis, leistas 1940 m. rugsėjo 3 d. – 1941 m. birželio 21 d.

Istorija

Leistas vietoje laikraščio „Karių tiesa“ Lietuvos kariuomenę įjungus į Raudonosios armijos sudėtį. 1940 m. ėjo kasdien, 1941 m. triskart per savaitę lietuvių ir rusų kalba. Išėjo 126 numeriai. Tiražas 1940 m. – 6000-7000 egz.
Redaktorius Juozas Pajaujis. 
Laikraštis pavadintas pagal Raudonosios Armijos karinį laipsnį raudonarmietis.
Informacinė sistema

Informacinė sistema (IS) informatikoje apibrėžiama kaip informacijos apdorojimo sistemos ir organizacijos išteklių (pačios informacijos, žmonių, techninių priemonių, finansų ir pan.) visuma, skirta informacijai apdoroti, formuoti (kurti), skleisti (siųsti ir gauti). Kitaip tariant, tai struktūrizuotas procesų ir procedūrų rinkinys, kuriame yra kaupiami duomenys, organizuojami ir perduodami vartotojui.
Naikintuvas

Naikintuvas – kovos lėktuvas, kurio pagrindinė paskirtis naikinti skraidančius priešo taikinius arba dalyvauti oro mūšyje su priešo naikintuvais.
Naikintuvai skirstomi į lengvuosius ir sunkiuosius. Lengvieji naikintuvai yra kuriami kiek galima mažesni ir lengvesni, taip pasiekiant kuo geresnes manevringumo ir greičio savybes. Tuo tarpu sunkieji naikintuvai yra geriau aprūpinami šarvais, ginkluote ir paprastai turi gerokai didesnę degalų atsargą, tačiau dėl masės jie praranda dalį savo greičio ir vikrumo. Tai ne vien kovos stiliaus problema. Sunkieji naikintuvai naudojami bombonešių medžioklėje.
Manevringumu, greičiu, pakilimo greičiu, ginklų ir radiotechnikos galia dažnai pranoksta kitų karinės aviacijos rūšių lėktuvus. Į 15 000 m aukštį gali pakilti per 5 min. ir greičiau, aukščio riba paprastai apie 20–25 km. Ginkluoti automatinėmis patrankomis, valdomomis įvairaus tipo raketomis, reaktyviniais sviediniais. Turi radijo ir navigacijos aparatūrą, radiolokacinius taikymo įrenginius.
Pradėti naudoti per I pasaulinį karą. Buvo skirti naikinti bombonešiams, žvalgybiniams lėktuvams, dirižabliams.
Piketas

Piketas (pranc. piquet) – viena iš protesto formų, kai susirinkę žmonės savo nepasitenkinimą susiklosčiusia situacija (pvz., valdžios sprendimais) išreiškia politinio ar visuomeninio turinio plakatais, kalbomis. Piketas yra taikaus pasipriešinimo forma, jo metu negali būti smurto. Piketuoti gali ir vienas asmuo.

Piketavimas Lietuvoje

Piketo organizavimą Lietuvoje apibrėžia Susirinkimų įstatymas. Juos organizuojant būtina apie tai pranešti savivaldybei. Pranešimą apie susirinkimo organizavimą organizatorius arba jų atstovas paduoda ne vėliau kaip prieš 5 darbo dienas iki numatomo susirinkimo vedimo dienos. Organizatoriai informuoja apie numatomą susirinkimą savivaldybės tarybos vykdomojo organo vadovą ar jo įgaliotą atstovą raštišku pranešimu (pateikiamas ir jo nuorašas), kurį pasirašo ne mažiau kaip du asmenys, kad suderintų susirinkimo vietą, laiką ir sąlygas (dalyvių skaičių, pageidavimus policijai dėl viešosios tvarkos palaikymo ir kt.).
Humbanas

Humbanas – aukščiausioji dievybė elamitų mitologijoje, dangaus valdovas. Sutuoktinė – deivė Kiririša, sūnus – Hutranas. Babiloniečiai Humbaną sutapatino su Marduku.
Vardas siejamas su elamitų kalbos žodžiu huba („vadovauti“). II tūkst. pr. m. e. Humbanas dantiraštyje imtas žymėti bendriniu žodžiu DINGIR.GAL, atitinkančiu elamitų napiriša („didysis dievas“). Žinios apie Humbano kultą siekia XXIII a. pr. m. e. Minimas to laikotarpio akadų sutartyje tarp Naram-Sino ir Sūzų. Jo sutuoktine šiame dokumente įvardijama elamitų deivė Pinenkir, laikyta dievų motina ir aukščiausiąja dievybe. Nuo II tūkst. pr. m. e. vidurio aukščiausiąja dievybe pradėtas laikyti Humbanas, jo kultas buvo išplitęs visame Elame. Humbanas dar buvo garbinamas Achemenidų imperijos laikais (minimas aukojimų sąrašuose), aukščiausiąja elamitų dievybe išliko ir po persų užkariavimo (VI a. pr. m. e.).
Koplytėlė

Koplytėlė – memorialinis statinys. Statomos ant žemės, padarant akmenų ar plytų mūro pagrindą arba pritvirtinamos prie medžių kamienų, dažniausiai ąžuolo, beržo, pušies.
Prie medžių kamienų pritvirtintos koplytėlės nedidelės, stačiakampės dėžutės formos, dvišlaičiu stogeliu ir atvira įstiklinta priekine dalimi, kurioje buvo patalpinama skulptūrėlė, dažniausiai Rūpintojėlis, Pieta. Papuoštos negausiais ornamentais.
Panašių statinių randama ne tik Lietuvoje, bet ir kituose katalikiškuose kraštuose. Itališkoje Šveicarijos dalyje, kur dauguma gyventojų yra Romos katalikai, dažniausiai koplytėlėje vaizduojama Dievo Motina su kūdikiu Jėzumi.
Faetonas (planeta)

Faetonas – hipotetinė, tariamai egzistavusi, Saulės sistemos planeta tarp Marso ir Jupiterio. Pavadinta graikų mitologijos personažo Helijo sūnaus Faetono vardu.
Tarp visų Saulės sistemos planetų atstumai yra daugmaž tolygūs, tik tarp Marso ir Jupiterio šis atstumas dvigubai didesnis. Dar senovės civilizacijų šumerų astrologiniuose brėžiniuose buvo pavaizduota planeta - Faetonas. Mokslininkai svarstė, kad ji sprogo ir Saulės sistemą ištiko vos ne mirtina katastrofa. Planetoidai skriejo erdve į visas kryptis, bombarduodami ir naikindami visa kas gyva. Buvo teigiama, kad esą nuo vienos Faetono skeveldros, atsitrenkusios į Žemę, ir išnyko dinozaurai.
Jonas Murka

Biografija

1909 m. baigė Panevėžio mokytojų seminariją. 1909–1915 m. mokytojavo Auksučiuose. Pirmojo pasaulinio karo metu gyveno Rusijoje, 1916 m. dėstė lietuvių kalbą Sankt Peterburge A. Purėno suorganizuotuose kursuose, 1917 m. – Voronežo lietuvių gimnazijoje. Voroneže lankė mokytojų seminariją.
1918 m. grįžo į Lietuvą, su S. Brašiškiu, O. Bugailiškiene ir kitais suorganizavo pedagogų būrelį, kuris įsteigė ryšininkų, kooperatininkų kursus. 1918–1921 m. dėstė lietuvių kalbą Šiaulių gimnazijoje. 1920 m. jo iniciatyva atidaryti parengiamieji kursai, vėliau tapę suaugusiųjų gimnazija.
1921–1922 m. dirbo Dotnuvos žemės ūkio mokykloje, 1922–1923 m. Šiaulių mokytojų seminarijoje. 1920 m. jo iniciatyva Šiauliuose atidaryti parengiamieji kursai vėliau tapę suaugusiųjų gimnazija, 1926–1927 m. Šiaulių suaugusiųjų gimnazijos mokytojas. 1932 m. baigė Vytauto Didžiojo universiteto Humanitarinių mokslų fakultetą.

Kūryba

Bendradarbiavo žurnaluose „Vairas“, „Švietimo darbas“, „Tautos mokykla“. 1920–1922 m. žurnalo „Mokykla ir gyvenimas“ redakcinės kolegijos narys. 1916–1932 m. parašė kelis vadovėlius, knygų tėvams ir pradedantiems mokytojauti mokytojams.
Omnitel Grand Prix

Omnitel Grand Prix 1003 km lenktynės (buvusios Horn Grand Prix) yra tarptautinio masto automobilių žiedinės lenktynės, vykstančios paskutinį liepos savaitgalį Kretingos rajone 2 km nuo Palangos kurorto. Pirmą kartą jos buvo surengtos 2000 m., o nuo tada jos vis populiarėja, lenktynininkų ir žiūrovų vis daugėja.
Daugelį lenktyniaujančių komandų sudaro ne tik profesionalūs sportininkai, bet įvairių įmonių savininkai, darbuotojai. Be to, šis renginys yra politinių institucijų bei automobilių sporto bendruomenės bendradarbiavimo rezultatas.
2007 m. lenktynėse startavo rekordinis, 50-ies automobilių skaičius, tačiau 9 val. 43 min. trukusių lenktynių finišą pasiekė tik 39 ekipažai.
Ali ibn Jusufas Zakarija

Ali ibn Jusufas Zakarija (alī ben yūsuf, arab.: علي بن يوسف, g. nežinoma – 1458 m.) – nuo 1448 m. Vatasidų dinastijos Maroko viziris, sultono Abdalchako II Abu Mahometo globėjas ir šalies valdytojas. Ali ibn Jusufas buvo Abu Zakarija Jahijos sūnėnas.
Ali ibn Jusufo vadovavimo metais Portugalija pradeda kryžiaus žygį į Afriką. 1458 m. portugalų karalius Alfonsas V (Portugalija) (Afonso V of Portugal) užėmė Alksaro Segiro tvirtovę esančią tarp Tanžero ir Seutos.
Ra

Kultas

Iš pradžių Ra buvo vietinis Heliopolio dievas. III tūkst. pr. m. e. Ra kultas paplito po visą senovės Egiptą. Ra Gimdo Dangų ir Žemę, visus daiktus ir reiškinius, metų laikus ir valdovus. Žmonės yra Ra ašaros, jo kaimenė, jo atvaizdai, sukurti pagal dievo paveikslą. Su Ra tapatinami visi kiti dievai, todėl teigiama, kad jis turi milijonus pavidalų, pasireikšdamas netgi Egipto gamtovaizdžiu.
Vykstant sinkretizmo procesui, Ra susiliejo su kitais saulės dievais – Amonu, Amonu Ra, Atumu, Atumu Ra, Horu (Ra Horachutis). Pasakojimuose apie Ra ir įvairius jo įsikūnijimus, pastebima monoteistinių tendencijų, kurias apibūdina formulė: „Aš esu Chepris (gr. Heperas) iš ryto, Ra – vidudienį, Atumas – vakare“.
Amono Ra pavidalu vadinamas vienu vieninteliu dievu, kuris viską sukūrė, yra daugiarankis, maitina visus gyvius ir žino kiekvieno esinio vardą.
Atumo pavidalu ilsisi slaptajame lotoso pumpure Nun gelmėse.
Atumo Ra pavidalu pasirodo kaip gimstantis skarabėjas, pats save sukurdamas kaip pirmapradę triadą ir eneadą. Pirmiausia Atumas Ra sukuria pirmapradę Visatą, sudarytą iš 12 provincijų su centru dangiškajame Heliopolyje. Pasirodo Saulės disko ir Ben Beno akmens pavidalu virš pirmapradžio kauburio. Plaukdamas Saulės laivu, nustato paros ir metų ritmus, įveikia tamsos galias simbolizuojamčią gyvatę Apep, todėl yra sielos pomirtinės kelionės ir dvasinio atgimimo provaizdis.
Ozyris susilieja su Ra, šitaip pranokdamas dausų pasaulio Duato, Ozyrio kūno plotmę ir tampa dvasine Akh šviesa.
Ra susijęs su valdovu ir jo valdžia. Tituluojant Egipto faraoną naudojama formulė „Ra sūnus“ (pirmasis ją panaudojo IV dinastijos valdovas Džedefra).
UEFA Europos lyga 2009–2010 m.

UEFA Europos lyga 2009-2010 m. – 1-asis UEFA Europos lygos taurės turnyras (52-asis įskaitant UEFA ir Mugių taurę). Prasidėjo 2009 m. liepą.
Lietuvos muzikos ir teatro akademijos Teatro ir kino fakultetas

Lietuvos muzikos ir teatro akademijos Teatro ir kino fakultetas – Lietuvos muzikos ir teatro akademijos (LMTA) teatro, kino, šokio, meno vadybos, menotyros studijų padalinys (fakultetas).
Fakultete rengiami dramos ir kino aktoriai, choreografai, baleto ir šiuolaikinio šokio specialistai, teatro, vaizdo ir garso režisieriai, vaizdo operatoriai, teatro, kino ir muzikos vadybininkai, teatrologai, kinotyrininkai bei kino dramaturgai.
Adresas: Kosciuškos g. 10 (202, 203, 204 kabinetai), LT-01100, Vilnius.

Istorija

1952 m. įsteigta Aktoriaus meistriškumo katedra.
1960 m. prie Aktoriaus meistriškumo katedros įkurtas Mokomasis teatras.
1976 m. Konservatorijoje (Vilniuje) suformuotas vienas iš 3 fakultetų (greta Fortepijono ir teorijos, Orkestrinio) buvo Choro ir teatro meno.
1991 m. Aktoriaus meistriškumo katedra reorganizuota į Teatro ir kino fakultetą.
2004 m. Lietuvos muzikos akademija pervadinta į Lietuvos muzikos ir teatro akademiją (LMTA).
Vilniaus Šv. Juozapo kunigų seminarija

Istorija

Vilniaus kunigų seminarija įkurta 1582 m., praėjus vos 3 metams nuo Vilniaus universiteto įkūrimo. Seminarija – antra pagal senumą aukštoji mokykla Lietuvoje. Vadovauti seminarijai buvo patikėta jėzuitams. 1774 m. seminarija gauna naujas patalpas jėzuitų naujokyne, Šv. Ignoto gatvėje. 1797 m. sutvarkius Vilniaus Šv. Jurgio bažnyčią ir senosios regulos karmelitų vienuolyną, persikeliama į šias patalpas. Čia seminarija veikė iki pat Antrojo pasaulinio karo pabaigos.
Po karo Lietuvoje įsigalėjus sovietų valdžiai, seminarija buvo uždaryta, atkurta tik 1993 m. liepos 16 d. 1998 m. seminarijai suteiktas šv. Juozapo vardas. Nuo 2003 m. iki 2015 m. seminarijai vadovavo buvę jos studentai: 2003–2008 m. kun. Robertas Šalaševičius, 2008-2015 m. – kun. Žydrūnas Vabuolas. Nuo 2015 m. seminarijai vadovauja kun. Hans Friedrich Fischer CO.