Atsiskaitymas (atsilyginant)

Atsiskaitymas – procesas ar veiksmas, kurio metu padengiamas arba sumažinamas vieno fizinio ar juridinio asmens įsipareigojimas kitam fiziniam ar juridiniam asmeniui atsilyginant už kokią nors (buvusią ar būsimą) veiklą, paslaugą, darbą, prekę, paskolą ir kt.
Kai atsiskaitymus vykdo tarpininkas(-ai) atsiskaitymo procese be šio tarpininko gali dalyvauti keli fiziniai ar juridiniai asmenys. Žr. Atsiskaitymo sistemos.
Vykdant atsiskaitymą pagal vertybinių popierių ar valiutos pirkimo – pardavimo sandorį abu asmenys turi savo įsipareigojimus. Kai įvykdomi abu šie įsipareigojimai yra laikoma, kad atsiskaityta pagal šį sandorį.

Pradinis mokėtojas

Pradinis mokėtojas – atsiskaitymo dalyvis (mokėtojas), kuris inicijuoja ar inicijavo atsiskaitymo procesą pervesdamas lėšas ar mokėdamas pinigus.
Prieš atsiskaitymą jis turėjo įsipareigojimą kitam fiziniam ar juridiniam asmeniui (galutiniam lėšų gavėjui).
Kai įvyksta pradinio mokėtojo galutinis atsiskaitymas yra laikoma, kad pradinis mokėtojas savo įsipareigojimą kitam fiziniam ar juridiniam asmeniui (galutiniam lėšų gavėjui) įvykdė.

Atsiskaitymo priemonės

Įvairiuose istoriniuose laikotarpiuose buvo naudojamos įvairios atsiskaitymo priemonės: darbo jėga, kitos prekės, vertybiniai popieriai ir pinigai arba jų ekvivalentai.
Šiuo metu dažniausiai atsiskaitymams yra naudojami pinigai bei vertybiniai popieriai, nors atskirais atvejais, kai kuriose šalyse dar galima pastebėti, kad yra naudojamos ir kitos atsiskaitymo priemonės.
Lietuvoje atsiskaitymams yra naudojami tiktai pinigai bei vertybiniai popieriai.
Atsiskaitant pinigais galima atsiskaityti nacionaline valiuta litais (nuo 2015 m. eurais) ir kitomis užsienio valiutomis.

Netiesioginiai atsiskaitymai

Tiesiogiai atsiskaitymas įvysta betarpiškai, tačiau vykdant atsiskaitymus netiesiogiai yra svarbu nustatyti momentą kada yra galutinai atliktas atsiskaitymas, todėl vykdant netiesioginius atsiskaitymus tenka naudoti tam tikrą teisinę bazę, sutartis ar susitarimus.
Netiesioginiuose atsiskaitymuose tarpininkas prisiima įsipareigojimą atsiskaityti su lėšų gavėju.
Šių atsiskaitymų vykdymui atsiskaitymų tarpininkai kuria atsiskaitymų sistemas, kurių pagalba yra vykdomi atsiskaitymai.
Šiuose atsiskaitymuose svarbu nustatyti atsiskaitymo baigtumo momentą.

Atsiskaitymo baigtumas

Vykdant atsiskaitymą tiesiogiai jis iš karto yra galutinis arba įvykęs kai, pavyzdžiui, iš mokėtojas perduoda grynuosius pinigus gavėjui.
Vykdant atsiskaitymą netiesiogiai, jei nėra apibrėžta kitaip galutinis atsiskaitymas įvyksta tiktai, kai tarpininkas atsiskaito su galutinių lėšų gavėju su kuriuo turėjo atsiskaityti mokėtojas.
Atskirose atsiskaitymų sistemose yra apibrėžiamas galutinio atsiskaitymo momentas, ankstesnis nei atsiskaitymas su galutiniu lėšų gavėju, tam kad suskaidyti atsiskaityme dalyvaujančių tarpininkų atsakomybę ir kuris atpalaiduoja mokėtoją, kuris jau atsiskaitė su tarpininku nuo įsipareigojimo galutiniam lėšų gavėjui.

Atsiskaitymų istorija

Atsiskaitymai atsirado atsiradus darbo pasidalinimui.
Vystantis ūkiui ir atsiradus perteklinei gamybos produkcijai atsirado poreikis apsikeisti skirtingomis prekėmis ir taip atsirado prekių mainai. Prekių mainai tai paprasčiausia atsiskaitymo forma, kai už vieną įsigyjamą prekę yra atsiskaitoma kitomis prekėmis.
Atsiradus išnaudojimui kaip atsiskaitymo priemonė buvo naudojama darbo jėga. Darbo jėga kaip atsiskaitymo priemonė buvo plačiai taikoma vergovinėje ir feodalinėje santvarkose. Pavyzdžiui, vergai už maistą turėjo atsiskaityti savo nepakeliamu darbu.