Naktinės raganos

Naktinės raganos (vok. Nachthexen), 46-asis gvardijos naktinių bombonešių aviacijos pulkas (rus. 46-й гвардейский ночной бомбардировочный авиационный полк; 46 гнбап), buvęs 588-asis naktinių bombonešių aviacijos pulkas - Antrojo pasaulinio karo laikų tarybinių karinių oro pajėgų moterų aviacijos pulkas, įkurtas Marinos Raskovos iniciatyva, kurios vadas buvo majorė Jevdokija Beršanskaja. Pavadinimą „Naktinės raganos“ pulkui suteikė naktinių bombardavimų iškamuoti vokiečiai.

Istorija

Pulkas buvo suformuotas 1941 m. spalio mėn. remiantis TSRS Gynybos liaudies komisariato įsakymu Nr. 0099 „Apie moteriškųjų aviacijos pulkų suformavimą Raudonosios Armijos Karinėse oro pajėgose“. Formavimui vadovavo Marina Raskova. Asmeninė sudėtis buvo mokoma Engelso mieste. Pulkas nuo kitų dalinių skyrėsi tuo, kad buvo visiškai moteriškas. Tuo pačiu metu buvo suformuoti dar du moteriški aviacijos pulkai, tačiau po kurio laiko jie tapo mišriais, o 588-asis pulkas visą karą liko moteriškas. Visas pulko personalas buvo moterys - nuo mechanikų ir technikų iki šturmanų ir pilotų.
1942 m. gegužės 23 d. pulkas išskrido į frontą, kur atvyko 27 gegužės. Tuo metu pulką sudarė 115 žmonių, dauguma nuo 17 iki 22 m. amžiaus. Pulkas įėjo į 218-tą naktinių bombonešių aviacijos diviziją. Pirmas kovinis skrydis buvo atliktas 1942 m. birželio 12 d.
1943 m. vasario 6 d. pulkas buvo pervadintas į 46-ąjį gvardijos naktinių bombonešių aviacijos pulką.
Išlaisvinant Krymą 1944 m. gegužės mėn. metu pulkas laikinai įėjo į 2-osios gvardijos naktinių bombonešių aviacijos divizijos sudėtį. Nuo 1944 m. gegužės 15 d. pulkas įėjo į 325-tą naktinių bombonešių aviacijos diviziją.
1945 m. spalio 15 d. pulkas buvo išformuotas, o didžioji dalis lakūnių - demobilizuotos.

Ginkluotė

Pulkas buvo ginkluotas lėktuvais Po-2 (buvusiais U-2). Suformuotas pulkas turėjo 20 lėktuvų Po-2, paskui jų skaičius padidėjo iki 45, o karui baigiantis pulkas rikiuotėje turėjo 26 kovinius Po-2.
Lėktuvas Po-2 buvo medinis-audeklinis, su dviem atviromis kabinomis, sukurtas kaip mokomasis lėktuvas. Dėl „mokomosios“ praeities lėktuvas turėjo dvi valdymo sistemas - tiek lakūno, tiek šturmano kabinose. Buvo atvejų, kai lėktuvą parskraidindavo šturmanė, nes pilotė būdavo žuvusi ar sunkiai sužeista.

Lėktuvas neturėjo radijo ryšio ir šarvuotų sėdynių nugarėlių. Silpnas variklis leido skristi ne greičiau kaip 120 km/val. Nebuvo bombų skyriaus, bombas (nuo 100 iki 300 kg, dažniausiai 150-200 kg) kabindavo po sparnais. Per naktį atlikdavo kelis išskridimus, todėl per naktį išmesdavo tiek bombų, kiek vidutinis bombonešis per vieną skrydį.
Iki 1944 m. pabaigos pilotės neimdavo parašiutų, vietoj jų geriau pakabindavo dar 20 kg bombų.
1944 m. atsirado pirmieji kulkosvaidžiai lėktuvuose Po-2. Iki tol vieninteliai ginklai lėktuve buvo pistoletai TT.
Jau karo pradžioje šis lėktuvas biplanas buvo pasenęs ir lėtas. Jų lakūnai naudodavosi ypatingu lėktuvo manevringumu ir mažu greičiu. Po-2 didžiausias greitis buvo mažesnis už vokiečių naikintuvų Messerschmitt Bf 109 ir Focke-Wulf Fw 190 minimalų greitį. Todėl vokiečių naikintojams būdavo labai sunku numušti Po-2. Naktinių Po-2 pilotai priartėję prie taikinio ir išjungdavo ir toliau sklęsdavo iki bombų išmetimo taško. Lėktuvo variklis tylėdavo, girdėdavosi tik vėjo šniokštimas.