google/wiki40b huggingface dataset:
Milicijos jaunesnysis leitenantas (1936-1943)

Milicijos jaunesnysis leitenantas (rus. младший лейтенант милиции) – specialusis jaunesniojo TSRS milicijos vadovaujančio personalo laipsnis 1936-1943 m. Atitiko valstybės saugumo jaunesnįjį leitenantą (NKVD sistema), vyresnįjį leitenantą Raudonojoje Armijoje ir vyresnįjį leitenantą kariniame laivyne. Šis laipsnis atitiko dabartinį karinį laipsnį vyresnysis leitenantas.
Milicijos laipsnių sistemoje žemesnis laipsnis buvo milicijos seržantas, o aukštesnis – milicijos leitenantas.
Milicijos jaunesniesiems leitenantams, atitarnavusiems 3 metus su šiuo laipsniu ir teigiamai atestuotiems, būdavo suteikiamas milicijos leitenanto laipsnis.

Laipsnio istorija

Milicijos jaunesniojo leitenanto laipsnis TSRS NKVD darbininkų ir valstiečių milicijos sistemoje buvo įvestas 1936 m. balandžio 26 d. TSRS CVK ir TSRS LKT nutarimu, kuris buvo paskelbtas 1936 m. gegužės 5 d. NKVD įsakymu Nr. 157.
Ši laipsnių sistema veikė iki 1943 m. vasario 9 d., kai TSRS AT Prezidiumo nutarimu „Apie NKVD ir milicijos organų vadovaujančio personalo laipsnius“ (О званиях начальствующего состава органов НКВД и милиции) buvo įvesta nauja specialiųjų laipsnių sistema, atitikusi kariuomenės laipsnius.
Lygumų pagrindinė mokykla (Marijampolė)

Istorija

Mokyklos pastatas pastatytas tuo metu buvusio Kapsuko rajono Lygumų kolūkio centre, Gavaltuvos kaime. Atidarymas vyko 1965 metų rugsėjo pabaigoje (gal spalio pradžioje). Mokyklai buvo suteiktas Lygumu aštuonmetes mokyklos vardas. Direktorė buvo Salomėja Tamošaitienė. Iki šios mokyklos atidarymo - tuometinio Lygumų kolūkio darbuotojų bei aplinkinių kaimų vaikai mokėsi Čystos Būdos aštuonmetėje mokykloje. Mokykla,sunkiai talpino besimokančius, buvo sudaryta iš dviejų medinių pastatų, kurie netgi buvo išsidėstyti skirtingose kaimo keliuko pusėse, palyginus toli nuo kolūkio gyvenvietės bei pagrindinio kelio. Mokinių skaičius tikrai buvo nemažas - klasėje vidutiniškai buvo po 14-17 mokinių. Naujai atidarytoje mokykloje dirbo šie mokytojai - B. Raibikis,J. Šmotienė, M. Krunkauskaitė, J. Valasevičius, Langaitienė, Krunkaitienė ir kt.
CD Tondela

Istorija

Klubas įkurtas 1933 m. birželio 6 d., kai susijungė du Tondelos kaimo klubai Tondela FC ir Operário Atlético Clube.
Ilgus metus klubas žaidė žemesniuose divizionuose, o 2014/2015 m. sezone tapo antros pakopos pirmenybių nugalėtojais ir pateko į aukščiausią lygą.
2015 m. debiutavo elito divizione. Užėmė 16 vietą 2015/2016 m. sezone, kuri garantavo išlikimą tarp stipriausių ekipų.
2016/2017 m. sezone vėl užėmė 16 vietą ir išliko elite. 2017/2018 m. sezonas trečiasis Primeira Liga pirmenybėse.
Užringuvis

Istorija

1950–1991 m. kaimas priklausė Ringuvos tarybiniam ūkiui.

Aplinkinės gyvenvietės

Pakšteliai – 3,5 km
Mažučiai – 4 km
Kalviškiai – 0,6 km
Gedintės – 3 km
Ringuvėlė – 3,5 km
KURŠĖNAI – 11 km
Paringuvis – 1,3 km
Čigonai – 1,7 km 
ŠIAULIAI – 23 km
Nyderlandų filmų festivalis

Nyderlandų filmų festivalis (ol. Nederlands Film Festival) – rugsėjo / spalio mėnesiais Utrechte vykstantis kino festivalis.

Apie festivalį

Pradėtas rengti 1981 m., jis yra skirtas pristatyti geriausius praėjusių metų Olandijos kino kūrėjų darbus. Jo įkūrėjas – režisierius Jos Stelling, pradžioje renginiui suteikęs „Nyderlandų filmų dienų“ (ol.  Nederlandse Filmdagen ) pavadinimą. Pradžioje orientuotas tik į filmų kūrėjus, ilgainiui jo programa išsiplėtė iki įvairiausių žanrų ir kategorijų juostų pristatymų.
Sviati Juras

Istorija

1209 m. pirmą kartą rašytiniuose šaltiniuose paminėta Sviati Juro vietovė. 1647 m. suteiktos laisvojo miesto teisės. Tuo metu regionas ir miestas priklausė Vengrijos karalystei. 1603–1664 m. buvo statomos miesto gynybinės sienos, tačiau 1663 m. per turkų Osmanų antpuolį miestas labai nukentėjo. Taip pat buvo užimta ir sugriauta Baltoji Pilis (svk. Biely Kameň), kuri buvo svarbus regiono administracinis centras.
Nuo XVIII amžiaus regione ir mieste kūrėsi vokiečių bendruomenės, vadinamieji padunojės švabai. Jie į regioną atėjo su savo kalba, religija ir kultūra. Po Antrojo pasaulio karo vokiečiai buvo deportuoti iš regiono ir perkelti į Vokietiją, Austriją ar kitas Vakarų Europos šalis.
1840 m. buvo nutiestas pirmasis geležinkelis Vengrijos karalystėje iš Bratislavos į Sviati Jurą.
Västerås SK

Istorija

Klubas įkurtas 1904 m.
William Gallas

Karjera

Vilijamas Galasas baigė Clairefontaine Prancūzijos futbolo akademiją. Futbolininko, kaip profesionalo karjerą pradėjo antroje divizijoje žaidžiančiam SM Caen klube, kuris 1996 m. buvo perkeltas į pirmą diviziją. 1997 m. perėjo į Olympique de Marseille klubą, kuriame žaidė ketverius metus. Debiutavo UEFA Čempionų lygoje. 2001 m. gegužės mėnesį už 6,2 milijonų svarų sterlingų perėjo į Chelsea FC. Su komanda yra laimėjęs FA Premier lygą, Anglijos lygos taurę. 2006 m. gegužę kontraktas baigėsi ir 2006 m. rugsėjį perėjo į Arsenal FC. Su nauja komanda pasirašė ketverių metų sutartį ir 2007 m. rugpjūčio 9 d. tapo Arsenal FC kapitonu. 2010 m. rugpjūčio 22 d. pasirašė vienerių metų sutartį su Tottenham Hotspur klubu.
Galasas yra žaidęs už Prancūzijos U-18, su kuria laimėjo Europos čempionatą. 1997 m. žaidė FIFA pasaulio jaunimo čempionate už Prancūzijos U-20 rinktine. 2002 m. spalio 12 d. debiutavoNacionalinėje komandoje prieš Sloveniją. 2006 m. žaidė pasaulio futbolo čempionate. 2011 m. birželio 6 d. nusprendė baigti karjerą nacionalinėje rinktinėje.
RTL Television

Istorija

RTL, kaip antrojo tokio tipo kanalo vokiečių kalba (pirmasis – PKS, dab. Sat.1), transliacijos pradėtos 1984 m. sausio 2 d. Pirmuosius ketverius metus buvo transliuojama iš Liuksemburgo ir teoriškai turėjo apytiksliai 200 000 žiūrovų auditoriją. 1988 m. stotis perkelta į Kelną, Vokietijoje.
Pradžioje RTL buvo ne daugiau nei šalutinis Liuksemburgo radijo produktas, skirtas Vokietijai. Biudžetas buvo nedidelis, tad dauguma pirmųjų eterio vedėjų tiesiog pristatydavo savo radijo laidų formatus, pritaikytus televizijai. Vienas pirmųjų pasisekusių projektų buvo viktorina „Diena, kaip jokia kita diena“ (vok. Ein Tag wie kein anderer), kurioje dalyviai varžydavosi dėl atostogų kelionės. Transliacijų eterio pradžioje RTL plus garsėjo mažo biudžeto filmais ir amerikietiškomis programomis. 1988 m. pagal auditorijos kiekį buvo antroje vietoje, po Sat.1.
Visa tai pasikeitė, kai RTL būstinė buvo perkeltą į Kelną. Buvo gautos teisės transliuoti antžeminiais dažniais. Tais pačiais metais RTL įgijo teises transliuoji prestižinės Bundeslygos rungtynes. Sandoris su „Cannon“, kuri tuo metu pasižymėjo tokiais sėkmę atnešusiais filmais kaip „Kalnietis“, o po metų sandoris ir su „Universal Studios“ galiausiai eteriui parūpino aukšto lygio filmų.
2012 m. RTL sudarė sutartį su „Walt Disney Studios Motion Pictures“ transliuoti „Walt Disney Pictures“, „Walt Disney Animation Studios“ (įskaitant „Disneytoon Studios“), „Pixar Animation Studios“, „Disneynature“, „Marvel Studios“, „Lucasfilm“ ir „DreamWorks Pictures“ kino filmus (iki kol 2016 m. buvo pasirašyta nauja sutartis su „Universal Studios“).
Paris Bordone

Parisas Bordonė (it. Paris Bordone, 1500 m. liepos 5 - 1571 m. sausio 19 d.) – italų renesanso dailininkas-manieristas, priskiriamas Venecijos dailės mokyklai.

Biografija

Parisas Bordonė gimė 1500 m. liepos 5 d. Trevize. Mirus tėvui, motina pasiėmė 8 metų P. Bordonę į miestą, iš kurio buvo kilusi − Veneciją. Čia P. Bordonė parodė talentą menams − išmoko muzikuoti ir įstojo mokiniu pas dailininką Ticianą. Pasakojama, kad Bordonė taip greit išmoko pamėgdžioti savo mokytoją, kad Ticianas privertė pasitraukti jį iš dirbtuvių. Kaip tik tuo metu, apie 1523 m. Parisas Bordonė gavo pirmą užsakymą altorinei tapybai vienoje bažnyčioje, tačiau Ticianas, tai išgirdęs, įvairiomis priemonėmis palenkė bažnyčios vienuolius, kad jie šį užsakymą atidavė jam. Kitas dailininkas, kurio įtaka jaučiama Bordonės kūryboje, buvo Džordžonė.
Po to P. Bordonė gavo užsakymą Vičencoje, dirbo Trevize (atliko darbų miesto katedroje), bei, žinoma, Venecijoje. Nors Bordonė po truputį tapo žinomu Venecijoje, tačiau vargiai galėjo konkuruoti su tokiu meistru kaip Ticianas. 1534 m. Bordonė laimėjo konkursą valstybiniam užsakymui, kuriame pavaizdavo žveją, dovanojantį Šv. Morkaus žiedą Venecijos dožui. Šis paveikslas tapo tikriausiai geriausiai žinomu P. Bordonės darbu. Paveikslo tema buvo paremta legenda apie tai, kad Šv. Morkus, skurdaus žvejo pagalba, išplaukė į audringą jūrą ir sustabdė demonus, kurie kėlė bangas. Už atlygį Šv. Morkus davė žvejui žiedą ir liepė jį jam atiduoti Venecijos dožui, kaip ženklą, kad miestas buvo išgelbėtas, o dožas už tai jį apipilsiąs dovanomis. 
1536 m. P. Bordonė vedė ir susilaukė sūnaus, kuris vėliau tapo dailininku. 1538 m. P. Bordonė, kaip ir daugelis kitų Italijos dailininkų, priėmė Prancūzijos karaliaus Pranciškaus I-ojo kvietimą dirbti Fontenblo. Ten sukūrė viena geriausių savo kūrinių „Mieganti Venera su Kupidonu“. Žinoma, kad Fontenblo P. Bordonė sukūrė daug prancūzų didikų portretų, tačiau jie neišliko. 1541–43 m. P. Bordonė dirbo Vokietijoje, Augsburge ir Bavarijoje, vietos aristokratams. Dauguma šių darbų irgi neišliko.
Po to P. Bordonė grįžo į Veneciją, mėgavosi šiokiu tokiu žinomumu, daugiausia atlikinėjo darbus užsakymams iš Veneto provincijos miestų. Gyvenimo pabaigoje nebetapė. Parisas Bordonė mirė 1571 m. sausio 19 d. Venecijoje. Jo stilius nuo klasikinės Venecijos dailės tradicijos metams bėgant tapo manieristiniu.
Las Ketchup

Las Ketchup – keturių seserų (anksčiau trijų) grupė iš Ispanijos miesto Kordobos. Narės: Lola, Pilar, Lucía ir Rocío (pastaroji prisijungė neseniai). Jos yra garsaus flamenko gitaristo Juan Muñoz (El Tomate) dukros.

Karjera

Grupės pavadinimas kilo nuo dukterų tėvo El Tomate („Pomidoras“) pravardės. Grupė išgarsėjo 2002 m. vasarą su hitu Aserejé, kuris buvo populiarus ne tik Ispanijoje, bet ir Europoje, Lotynų Amerikoje. Daina pateko į topų viršūnes Italijoje, Graikijoje, Prancūzijoje, Suomijoje, Švedijoje, Norvegijoje, Belgijoje, Nyderlanduose, Šveicarijoje, Vokietijoje, Rumunijoje, Argentinoje, Meksikoje, Puerto Rike. Grupė su brazilų dainininku Rouge sukurė dainą Ragatanga, kuri tapo hitu Brazilijoje, ir parduota virš 1 mln. albumų. 2006 m. Las Ketchup atstovavo Ispanijai Eurovizijos dainų konkurso finale su daina Un Blodymary ir užėmė 21 vietą (surinko 18 taškų).
Alšpisas

Alšpisas – „žvakidė“

Kai kurių alšpisų ietigaliai buvo storesni, apvalaus skerspjūvio ir trumpesni nei standartinių alšpisų. Tokių alšpisų piešiniai aptinkami XIV a. šaltiniuose, todėl manoma, kad jie, tikriausiai, yra senesnis alšpisų variantas. Šie alšpisai kartais vadinami itališku pavadinimu candeliere 'žvakidė', kadangi primena tų laikų žvakides, kurios turėdavo disko formos aikštelę su apvaliu spygliu, ant kurio užmaudavo žvakę.
Toks dalinai restauruotas alšpisas eksponuojamas Grandson’o pilyje (Šveicarija).

Breach pike

Kitas alšpisų variantas neturi diskinės gardos, todėl primena piką labai ilgu ietigaliu. Angliškai šios ietys vadinamos breach pikes 'pralaužinės pikos'.
Blinstrubiškių dvaras

Istorija

Pirmieji šio dvaro savininkai XVI amžiaus II-oje pusėje Simono Blinstrubo sūnūs Petras ir Kasparas Blinstrubai Alsiškiai iš Tautvilo. Dvaras Blinstrubų giminei priklausė iki 1736 m. ir buvo parduotas bajorų Uvainių giminės atstovams, mirus paskutiniam jo savininkui – Jurgiui Merkeliui Blinstrubui. Paskui dvaras atiteko bajorų Jančevskių giminei, kuri jį valdė iki II-ojo pasaulinio karo. Tarybų sąjungai okupavus Lietuvą, dvaras buvo nacionalizuotas, jame įkurti aklųjų bei silpnaregių namai. Dvaro rūmai nugriauti 1968 m., pastačius naujuosius aklųjų ir silpnaregių namų pastatus. 
Valdant šį dvarą Blinstrubams jis buvo vadinamas Alsos dvaru. Vėliau buvo vadinamas Viduklės – Paalsės dvaru (lenk. Widukl Poolsie) ir tik XVIII a. pirmoje pusėje pradėtas vadinti Blinstrubiškiais. Alsos ir Paalsės pavadinimai atsirado dėl to, kad šalia teka upelis Alsa. Be daugumos įvairių pastatų, dvaras turėjo nuosavą vandens malūną ir karčemą prie kelio Raseiniai – Viduklė. Dvare gyveno ir mirė rezistentas Kiprijonas Jančevskis, čia gimė botanikas Edvardas Jančevskis.
Šiuo metu dvaro teritorijoje išlikęs parkas, medžių alėja (senojo kelio Raseiniai – Viduklė dalis), dveji dvaro rūmų laiptai ir tvenkinys. Joje taip pat randasi perstatytame dvaro oficinos pastate įkurtas daugiabutis, pora sodybų bei Blinstrubiškių socialinės globos namai.
VizieR

VizieR – astronominių katalogų duomenų bazė ir vartotojo sąsaja, leidžianti atlikti duomenų paiešką juose. Ją sukūrė, administruoja ir palaiko Strasbūro astronominių duomenų centras (CDS), esantis Prancūzijoje. Duomenys laisvai prieinami bet kuriam interneto vartotojui.
Pirmoji paieškos astronominiuose kataloguose sistemos versija buvo sukurta 1995 metais. Vėliau ji buvo tobulinama, įjungiant į paiešką SIMBAD duomenis, sujungiant su ALADIN virtualios observatorijos servisu.
2009 metų lapkričio 19 d. Strasbūro astronominių duomenų centre yra 8830 katalogų, iš 8184 galima atsisiųsti duomenis ASCII arba FITS formatais. VizieR leidžia ieškoti informacijos 7793 kataloguose.
Antibas

Istorija

Įkurtas IV a. pr. m. e. kaip pirmoji graikų kolonija Žydrojoje Pakrantėje ir pavadintas Antipoliu (gr. Ἀντίπολις = Antípolis – „miestas priešais“, turima omenyje priešais Korsiką, kurią graikai jau valdė). Ilgą laiką tai buvo didžiausias miestas tarp Marselio ir Italijos.

Sportas

Antibe 1938 m. vyko III pasaulio futbolo čempionatas.
Šiaulių valstybinės kolegijos Sveikatos priežiūros fakultetas

Šiaulių valstybinės kolegijos Sveikatos priežiūros fakultetas (ŠVK SPF) - Šiaulių valstybinės kolegijos struktūrinis padalinys, vykdantis sveikatos priežiūros ir kitų sveikatos mokslų studijas; fakultetas. Veikia Šiaulių kolegijos Sveikatos priežiūros fakulteto Studentų mokslinė draugija. Yra Neįgaliųjų karjeros centras.
Adresas: M. K. Čiurlionio g. 16a, Šiauliai.
Dargužiai (Žeimiai)

Istorija

2017 m. Žeimių GS gyvenvietė buvo prijungta prie Dargužių kaimo.
Dalia Jasulaitytė

Biografija

1992 m. pradėjo dirbti VVPB. 2004–2006 m. ėjo VVPB valdybos pirmininkės bei prezidentės pareigas, buvo Baltijos rinkos vadovų komandos narė. Jos vadovavimo laikotarpiu VVPB buvo sėkmingai integruota į OMX, prekyba perkelta į bendrą Šiaurės Europos ir Baltijos šalių prekybos sistemą, sukurti nauji produktai ir paslaugos.
Dalia Jasulaitytė prisidėjo prie strateginių iniciatyvų, plėtojant Baltijos šalių vertybinių popierių rinką.
2007 m. sausio 1 d. Dalia Jasulaitytė pradėjo eiti OMX Baltijos rinkos padalinio prezidento Johano Rudeno (Johan Rudén) pavaduotojos pareigas, kai 2006 lapkričio 30 d. Vilniaus vertybinių popierių biržos (VVPB) taryba suformavo naują VVPB valdybą, kuriai nuo 2007 m. vadovauja Arminta Saladžienė.
Juozapas Girdzijauskas

Biografija

Mokėsi Paupio pradžios mokykloje, Vadžgirio progimnazijoje, Viduklės vidurinėje, 1953 m. baigė Vilniaus 1-ąją vidurinę mokyklą. Lankė J. Tallat-Kelpšos muzikos technikumą. 1953–1958 m. Vilniaus universiteto (VU) Istorijos ir filologijos fakultete studijavo lietuvių kalbą ir literatūrą. 1958–1960 m. dirbo vertėju Šalčininkų rajono laikraščio redakcijoje, vakarais mokytojavo Šalčininkų darbo jaunimo vidurinėje mokykloje. 1960–1963 m. VU Lietuvių literatūros katedros aspirantas (mokslinio darbo vadovas prof. Jurgis Lebedys). 1963–1965 m. dirbo „Mažosios lietuviškosios tarybinės enciklopedijos“ redakcijoje.
1965–1992 m. VU Lietuvių literatūros katedros dėstytojas. 1966 m. apgynė filologijos mokslų kandidato disertaciją.  1983 m. filologijos mokslų daktaras, nuo 1985 m. profesorius. 1992–1999 m. VU Literatūros teorijos katedros vedėjas, 2001–2002 m. Literatūros istorijos ir teorijos katedros profesorius. 1992–2000 m. Lietuvių literatūros ir tautosakos instituto vyr. mokslo darbuotojas. 1997–1998 m. Mokslo ir enciklopedijų leidybos instituto vyr. redaktorius. 2002 m. išėjo į pensiją.
1969–1975 m. tęstinio leidinio „Lietuvos TSR aukštųjų mokyklų mokslo darbai. Literatūra“, nuo 1989 m. Simono Stanevičiaus bendrijos metraščio „Aitvarai“ atsakingasis redaktorius. Visuotinės lietuvių enciklopedijos straipsnių autorius. Nuo 1988 m. Lietuvos rašytojų sąjungos narys. Žemaičių kultūros draugijos narys. Palaidotas Paupio kapinėse.

Mokslinė veikla

Vienas žymiausių Lietuvoje eilėtyros specialistų. Parašė ir mokslinėje spaudoje paskelbė straipsnių iš lietuvių literatūros istorijos (daugiausiai XIX a.), eilėdaros, literatūros teorijos, estetikos, recenzavo literatūrologines bei grožines knygas. Išleido studijų, mokiniams skirtų knygų, terminų žodyną.
Parengė Jurgio Lebedžio darbų (Lituanistikos baruose, 2 kn., 1972 m.), paskaitų (Senoji lietuvių literatūra, 1977 m.), straipsnių apie jį (Profesorius Jurgis Lebedys, 1983 m.) knygas, Valerijono Ažukalnio (Raštai lietuviški, 1968 m.), Kristijono Milkaus (Pilkainis, su Liucija Citavičiūte, 1990 m.), Henriko Radausko poezijos (Pasauliu netikiu, o Pasaka tikiu, su Ž. Piličiausku, 1993 m.) rinkinius.
Estijos valstybės vadovas

Estijos valstybės vadovas (est. Riigivanem, pažodžiui valstybės seniūnas) – tarpukario valstybės institucija Estijoje, valstybei vadovavusio asmens pareigos 1920–1937 m. Jis kartu vykdė prezidento ir ministro pirmininko funkcijas, paprastai atliekamas daugelyje demokratinių šalių.
Pagal 1920 m. birželio 15 d. priimtą Estijos konstituciją, vyriausybės nariais buvo laikomi valstybės vadovas ir ministrai. Valstybės vadovas atstovavo Estijos respubliką, koordinavo vyriausybės veiklą ir vedė jos posėdžius. Vyriausybė iš savo narių tarpo skirdavo valstybės vadovo pavaduotoją. Pagal konstituciją, valstybės vadovas praktiškai turėjo mažai realių galių, pvz., negalėjo atlikti arbitro vaidmens parlamento ir vyriausybės konflikto atveju, nes buvo visiškai priklausomas nuo deputatų ir bet kada galėjo būti atstatydintas.

Institucijos reforma

Dėl chroniško  vyriausybės nestabilumo (18 vyriausybių ir 10 valstybės vadovų) buvo siekiama permainų valstybės valdyme. Po 1934 m. sausio 24 d. konstitucijos valstybės vadovo institucija buvo reformuota, labiau atitiko prezidento pareigybę, nes vyriausybės vadovas jau turėjo būti išrenkamas atskirai. Tačiau po 1934 m. Konstantino Petso įvykdyto valstybės perversmo, vien tokios valstybės vadovo pareigos nebeegzistavo, nes K. Petsas iki 1937 m. buvo ir valstybės, ir vyriausybės vadovu. 
Pereinamojo laikotarpio įstatymu nustatytos laikinos valstybės protektoriaus (riigihoidja) pareigos, iki prezidento rinkimų pavedant ministrui pirmininkui atlikti ir valstybės vadovo funkcijas. L. Petsas šias pareigas užėmė iki 1938 m. balandžio 24 d., o po to jis buvo pirmasis Estijos prezidentas.
Riigikogu

Riigikogu (est. riigi + kogu valstybės susirinkimas) – Estijos Respublikos vienerių rūmų parlamentas, aukščiausias šalies įstatymų leidybos, valstybinės valdžios ir valstybės finansų kontrolės organas. Lietuvos istorinėje literatūroje 1920-1940 m. vadintas Estijos seimu, tarybinėje istoriografijoje 1920-1990 m. - Estijos valstybės dūma.
Estijos parlamentą sudaro 101 deputatas, kurie renkami ketveriems metams visuotiniuose slaptuose rinkimuose pagal proporcinę rinkimų sistemą, prižiūrint Nacionalinei rinkimų komisijai. Pirmieji rinkimai įvyko 1920 m. Parlamentas nuo 1922 m. posėdžiauja Toompea pilyje.

Istorija

1917 m. lapkričio 28 d. iki tol savos valstybės neturėjusios estų tautos Laikinoji Estijos asamblėja (Eesti Ajutine Maanõukogu, Maapäev), pasinaudodama Pirmojo pasaulinio karo ir revoliucijos Rusijoje metu susidariusiomis sąlygomis pasiskelbė aukščiausia valdžia, o 1918 m. vasario 24 d. asamblėjos komitetas paskelbė Estijos nepriklausomybę. Tačiau realizuoti valstybingumo įteisinimą trukdė iki 1918 m. lapkričio trukusi Vokietijos okupacija. Tik įvykus revoliucijai Vokietijoje ir 1918 m. lapkričio 28 d. prasidėjus Estijos neriklausomybės karui bei didžiąją šalies teritoriją išlaisvinus nuo svetimų karinių jėgų, 1919 m. balandžio 5-7 d. buvo išrinktas Estijos steigiamasis susirinkimas (Eesti Asutav Kogu), kuris į pirmąją sesiją susirinko 1919 m. balandžio 23 d.
1920 m. vasario 2 d. pagal Tartu sutartį Rusija pripažino Estijos nepriklausomybę, tuo pradėdama Estijos valstybės teisinį pripažinimą visame pasaulyje. 1920 m. birželio 15 d. Estijos steigiamasis susirinkimas priėmė pirmąją šalies istorijoje konstituciją, kurioje buvo numatyta išrinkti demokratinį parlamentą. 1921 m. rugsėjo 22 d. Estija tapo Jungtinių Tautų nare. 
1933 m. spalio 14-16 d. estų tauta referendumu patvirtino naujos valstybės konstitucijos projektą. Tačiau 1934 m. kovo 12 d. įvykusio valstybės perversmo metu buvo įvestas autoritarinis režimas ir visą valdžią savo rankose sukoncentravo prezidentas Konstantinas Piatsas. 1934 m. liepos 28 d. Steigiamoji asamblėja priėmė trečiąją konstituciją, kurioje buvo numatytas dvejų rūmų parlamentas, tačiau tik su patariamąja funkcija. Pagal šią konstituciją 1938 m. balandžio 24 d. Konstantinas Piatsas vėl išrinktas Estijos prezidentu. Bet jau 1938 m. rugpjūčio mėn. tarp TSRS ir Vokietijos sudarytas Molotovo-Ribentropo paktas Estiją priskyrė TSRS įtakos sferai. TSRS šią sutartį realizavo 1940 m. 
1940 m. liepos 15 d. darbą pradėjo okupantų faktiškai paskirta iš jiems lojalių žmonių sudaryta Estijos Tarybų Socialistinės Respublikos (ENSV) Aukščiausioji Taryba (Ülemnõukogu), kurios įgaliojimai tęsėsi per visą Antrąjį pasaulinį karą iki 1947 m. valasrio 16 d. Per 50 sovietinės okupacijos metų buvo sudaryta 11 tokių pseudoparlametų, vykdžiusių Maskvos primestus nurodymus. Tik 1990 m. kovo 23 d. pagal pataisytus sovietinius įstatymus buvo demokratiškai išrinkta Estijos valstybės Aukščiausioji Taryba (Eesti Vabariigi Ülemnõukogu), kuri aukščiausiąją valstybinę valdžią perdavė 1992 m. rugsėjo 30 d. pradėjusiam darbą VII Estijos parlamentui.
Antanas Gudinas

Biografija

1995–2002 m. AB „Oruva“ juridinio biuro viršininkas. Nuo 2004 m. advokatas.
1990 m. Lietuvos demokratinės darbo partijos narys, nuo 2001 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Mažeikių rajono skyriaus narys.
1995–1997 m. Mažeikių rajono savivaldybės tarybos narys (LDDP sąraše).
FK Ave.Ko. Kalveliai

Istorija

Vilniaus rajono Kalvelių kaime 1995 m. susibūrė futbolo entuziastai ir organizuodavo rungtynes tarp miestelių ir kaimų. Dažnai lankėsi Šumske ir Nemenčinėje. Kalvelių futbolininkams labai imponavo italų futbolo rinktinės žaidimas, todėl buvo nuspręsta, kad komanda bus pavadinta „Italija”. Komandos kapitonu buvo išrinktas Robert Petrosian. Tuo metu komanda žaisdavo dėvėdami baltus marškinėlius, o numeriai būdavo mėlyni.
Per 1995 metus buvo sužaista daug draugiškų rungtynių. Futbolas Kalveliuose atsigavo. Padaugėjo sirgalių ir norinčių žaisti futbolą žmonių. Tai buvo mažas žingsnis formuojant komandą, organizuojant varžybas.
Pirmą oficialų turnyrą organizavo kunigas iš Šumsko parapijos Dariušas Stančikas. Vėliau kunigas pasiūlė komandą pavadinti „Ave. Ko.“. O tai turėtų reikšti, „Ave“ – tai tegyvuoja, o „Ko“ – tai sutrumpintas Kalvelių kaimo pavadinimas (lenkų kalba Kowalczuki). „Tegyvuoja Kalveliai“ – taip skamba pilnas komandos pavadinimas.
2008 m. vasario 6 d. oficialiai įregistruotas Kalvelių futbolo klubo pavadinimas „Ave. Ko.“.
2012 m. komanda dalyvavo LFF taurės turnyre ir pateko į šešioliktfinalį, kur susigrūmė Nemenčinės stadione su Pirmos lygos dalyviais FK Nevėžis Kėdainiai. Prieš tokio kalibro varžovą „Ave. Ko.“ nesugebėjo atsilaikyti ir turėjo pripažinti jų pranašumą.

Logotipas, spalvinė gama

Dabartiniame logotipe yra juosta su užrašu „SK AVE.KO.“ – tai sporto klubo pavadinimas. Yra kamuolys ir mėlyname skyde matosi kaimo siluetas.
BrO-12

Konstrukcija

BrO-12 kabinos stiklas sklandytoją dengė tik iš priekio – nukrypimą nuo tiesaus skridimo pilotas tuojau pat pajusdavo pūstelėjus vėjui pro kiaurus šonus. Sėdynė tinka skraidyti su parašiutu ПНЛ-45.
Sparnai vieno lonžerono, dengti 1,0-1,5 mm storio fanera or perkeliu, lakuoti ir poliruoti.
Etbajus

Etbajus (arab. اطبيه = atbay) – kalnagūbris, Egipte ir Sudane. Nusidriekęs ~1700 km lygiagrečiai Nilo upei, nuo Nilo deltos šiaurėje iki šiaurės vakarinių Etiopijos kalnyno pakraščių pietuose. Sudarytas iš ikikambrinių kristalinių skalūnų, gneiso. Aukštis iki 2259 m (Odos k.).
Rytuose Etbajus skardžiais užsibaigia Raudonosios jūros pakrantėje, o vakaruose palaipsniui leidžiasi į Arabijos dykumą ir Nubijos dykumą. Slėniuose pasitaiko skurdžios augalijos (eglūnai, akacijos, šilkmediniai fikusai, kserofitinės žolės).
FK Igman Konjic

Istorija

Klubas įkurtas 1920 m. Žaisdavo žemesniuose divizionuose.