google/wiki40b huggingface dataset:
Formula Renault

Formula Renault – vienviečių atvirų ratų automobilių („formulių“) lenktynių čempionatų grupė, įkurta 1971 m. Nors čempionatai laikomi pradedamaisiais automobilių sporte, jie susilaukia nemažai pagarbos, nes lenktynininkams suteikia nemažai įgūdžių prieš pereinant į „Formulę 3“, „World Series by Renault“, „GP2“ ar „Formulę 1“. Pagal variklių darbinį tūrį skiriamos 3 pagrindinės čempionatų klasės: „Formula Renault 1.6“, „Formula Renault 2.0“ ir „Formula Renault 3.5“.

Formula Renault 2.0

Formulė Renault 2.0 kilo iš 1971 m. įkurto „Critérium de Formule Renault“ čempionato. Pirmtakuose buvo naudojami automobiliai su 1,3 l (1968–1971 m.), 1,6 l (1972–1981 m.), 1,6 l turbo (1982–1988 m.), 1,721 cc (1989–1994 m.) ir 2 l 8V (1995–1999 m.) variklius. Čempionatai buvo atnaujinti 2000 m. ir šiuo metu naudojami „Renault Sport“ sukurti 4 cilindrų, 16 vožtuvų ir 1998 cm³ darbinio tūrio Renault Type F4R varikliai ir „Tatuus“ važiuoklė.

Formula Renault 1.6

Šie čempionatai yra skirti jauniems lenktynininkams (nuo 14 metų), padedantys iš kartingų pereiti prie atvirų ratų automobilių lenktynių. Automobiliai varomi Renault K4MRS 1600 cm³ darbinio tūrio variklių.

Lietuviai Formula Renault čempionatuose

Lenktynininkas Kazimieras Vasiliauskas 2008 m. dalyvavo keliuose Formula Renault 2.0 čempionatuose: Eurocup Formula Renault 2.0 (nepelnė taškų, todėl nebuvo klasifikuotas), Formula Renault 2.0 Italia (21-a vieta) ir Formula Renault 2.0 Italia Winter Cup (2–a vieta).
Alvydas Ramanauskas

Biografija

Iki 1969 m. mokėsi Zarasų rajono Dusetų Kazio Būgos vidurinėje mokykloje, 1973 m. baigė Utenos miesto 2–ąją vidurinę mokyklą. 1978 m. baigė Vilniaus inžinerinį statybos institutą, įgijo statybos ir kelių mašinų bei įrengimų inžinieriaus – mechaniko specialybę.
1978–1983 m. Ukmergės gelžbetoninių konstrukcijų gamyklos mechanikas, vyriausiasis mechanikas, vyriausiojo inžinieriaus pavaduotojas. 1983–1993 m. akcinės bendrovės „Ukmergės pieninė“ vyriausiasis inžinierius. 1993–2000 m. Lietuvos pienininkų asociacijos „Pieno centras“ prezidentas. 2000–2004 m. Seimo narys, 2001–2004 m. Seimo Naujosios sąjungos (socialliberalų) frakcijos seniūnas. 2005–2007 m. Nacionalinės mokėjimo agentūros departamento direktoriaus pavaduotojas. 2007 m. Seimo narys.
Nuo 2000 m. Naujosios sąjungos (socialliberalų) narys. Žmona Rima, dukterys Ieva, Jovita ir Jūratė.
Juosmens slanksteliai

Juosmens slanksteliai (lot. vertebrae lumbales) – penki slanksteliai, esantys tarp krūtinės slankstelių ir kryžkaulio.

Bendroji slankstelių sandara

Slanksteliai – tai netaisyklingi kaulai ir nepaisant, korioje stuburo vietoje būtų, visi turi bendras pagrindines dalis. Priekinė masyvi dalis vadinama kūnu (corpus vertebrae), prie jo iš nugarinės pusės prisitvirtinęs karpyto pavidalo lankas (arcus vertebrae), o tarp jų lieka anga (foramen vertebrale). Slankstelio lanko plokštelė (lamina arcus vertebrae), šonuose siaurėdama pereina į kojytes (pediculus arcus vertebrae), kurios tvirtinasi prie slankstelio kūno. Kojytės briaunos įlinkusios, viršutinė slankstelio įlanka (incisura vertebralis superior), yra šiek tiek seklesnė, o apatinė (incisura vertebralis inferior) – gilesnė. Vieno slankstelio apatinė ir kito viršutinė įlankos apriboja tarpslankstelinę angą (foramen intervertebrale).
Nuo lanko atgal ir šiek tiek žemyn nukrypusi neporinė keterinė slankstelio atauga (processus spinosus). Į šonus kyšo porinė skersinė atauga (processus transversus). Keterinė ir skersinės ataugos sudaro kyšulius ir vagas nugaros raumenims prisisegti. Į viršų ir į apačią iškyla porinė, atitinkamai viršutinė ir apatinė, sąnarinė atauga (processus articularis superior et processus articularis inferior). Aukščiau gulinčio slankstelio apatiniai sąnariniai paviršiai (facies articularis inferior), sudaro sąnarius su žemiau gulinčio slankstelio viršutiniais sąnariniais paviršiais (facies articularis superior).

Juosmens slankstelio sandaros ypatumai

Juosmens slankstelis, vertebra lumbalis (L1-L5) (geltoni); atpažįstami iš kūno bei ataugų dydžio ir formos. Kūnai išlaiko pilvo organų masę, yra itin stambūs, inksto pavidalo. Ilgos ir smailios skersinės ataugos yra išnykusių šonkaulių liekanos, todėl vadinamos šonkaulinėmis ataugomis, processus costiformis, s. costalis. Tikroji skersinė atauga pastebima tik šonkaulinės ataugos pamato užpakaliniame paviršiuje ir vadinama priedine atauga, processus accessorius. Sąnariniai paviršiai guli sagitalinėje plokštumoje, viršutinių sąnarinių ataugų užpakalinis šoninis kraštas iškyla lyg atskira maža aptaki speninė atauga, processus mammillaris.

Kaulėjimas

Juosmens slankstelis kaulėja iš trijų kaulėjimo centrų, centrum ossificationis: vienas jų atsiranda kūne, du lanke antrą embriono sklaidos mėnesį. Lanko užuomazgos susilieja per pirmus gyvenimo metus, o lankas priauga prie kūno apie 3-6 metus. Juosmens slanksteliai turi rudimentines šonkaulių užuomazgas, kurios vėliau susilieja su skersinėmis ataugomis ir ištįsta į ilgas šonines ataugas. Juosmens slankstelių kūnų viršutinę ir apatinę briauną ilgą laiką sudaro žiedinė kremzlė, arba epifizė, epiphysis anularis, kaulėdama ji susilieja su kūnu tik apie 18-20 metus.

Papildoma informacija

Juosmens slanksteliai (anglų kalba)

Šaltiniai

“Атлас анатомии человека в 4-х томах” Р.Д.Синельников, Я.Р.Синельников, издание 2 стереотипное, Москва „Медицина“, 1996
„Žmogaus anatomija 1“ G. Česnys, J. Tutkuvienė, A. Barkus, V. Gedrimas, R. Jankauskas, R. Rizgelienė, J. Žukienė, Vilniaus universiteto leidykla, Vilnius, 2008
Akacija (simbolis)

Akacijos motyvas įvairiuose kontekstuose įgija simbolinę arba alegorinę reikšmę. Ji gali skirtis priklausomai nuo konkrečiame kontekste pripažįstamos priešistorės, žodžio etimologijos ir kt.

Senajame Testamente

Šiuolaikiniuose Biblijos vertimuose hebraiškas žodis šitah (dgs. šitim) verčiamas kaip "akacija". Taigi lietuviškuose vertimuose - K. Burbulio (visa Biblija) ir A. Rubšio (Senasis Testamentas) – skaitome, kad Dievo nurodymu izraelitai naudoja akacijos medieną įrengdami Padangtę (Iš 26:16, 26, 32, 37), jos aukurą (27:1), kartis aukurui nešti (27:6), Sandoros skrynią (Iš 25:10 ir Įst 10:3). Pranašo Izaijo knygoje (Iz 41:19) Dievas žada apželdinti dykumą; tarp kitų augalų minima šitah-akacija, ir tai vienintelis atvejis Tanache, kai šis žodis panaudojamas vienaskaita. Toroje minimos ir vietovės, į kurių vardus įeina šis žodis: Abel Šitimai (Sk 33:49) ir Šitimai (Sk 25:1, Joz 3:1, Mch 6:5); manoma, kad tai ta pati vietovė.
Šv. Jeronimo lotyniškoje Vulgatoje žodis šitim tik transkribuojamas (Iš 25:9-10 skaitome facietis […] arcam de lignis setim), o vns. šitah parinktas atitikmuo spina - "erškėtis". Graikiškoje tradicinėje Septuagintoje šitim verčiama kaip "negendamas medis", o šitah - kaip bukas (bukmedis). Klasikiniame angliškame vertime - "Karaliaus Jokūbo versijoje" - abiejose vietose tik transkribuojama. Taigi biblinio medžio šitah tapatinimas su kuria nors akacijos rūšimi yra gana naujas. Tačiau internetinė Katalikiškoji Enciklopedija teiginį, kad šitah yra akacija, pristato kaip faktą ir nurodo šias akacijos rūšis: acacia seyal ir acacia tortilis. Kiti šaltiniai prideda dar šias rūšis, augančias Sinajaus dykumoje ir Jordano slėnyje: acacia albida ir acacia iraqensis.

Masonų tradicijoje ir apeigose

Masonų legenda pasakoja, kad nužudę Jeruzalės šventyklos statytoją Hiramą, išdavikai paslėpė jo kūną ir įsmeigė į išpurentą žemę akacijos šakelę.
Egiptinė kobra

Gyvenimo būdas

Egiptinė kobra renkasi vietas stepėse, dykumose, kalnuose, griuvėsiuose, akmenų sangrūdose, krūmynuose. Didžiąją gyvenimo dalį praleidžia ant žemės, tačiau kartais plaukioja vandenyje ar įšliuožia į medį, aktyvi dieną. Minta smulkiais žinduoliais, paukščiais, varliagyviais, driežais. Padeda medžio drevėje, urve ar po akmenimis 8–20 kiaušinių, išsiritę jaunikliai būna 24–34 cm ilgio.
Gyvatės įkandimas kelia pavojų žmogui, jos nuodai pasižymi neurotoksinų poveikiu: galvos svaigimas, neaiški kalba, pasunkėjęs rijimas ir kvėpavimas, paralyžiuojami raumenys.
Marija Stiuart

Biografija

Marija – pagrindinė XVI a. politinių bei religinių konfliktų figūra. Škotijos karaliaus Jokūbo V bei Marijos Gizės duktė. Dar kūdikystėje (1542 m.), motinai esant regente, paveldėjo Škotijos karūną. Išauklėta Prancūzijoje; sulaukusi 16 m. ištekinta už busimo karaliaus Pranciškaus II. Karaliene buvo labai trumpai. Anksti mirus vyrui, 1561 m. grįžo į Škotiją. Tuo metu katalikiškosios Stiuartų šeimos pozicijos buvo nusilpusios. Būdama Henriko VII provaikaite, Marija pareiškė pretenzijas į Anglijos, kurią tuo metu valdė protestantė Elžbieta I, sostą. 1565 m. ištekėjo už pusbrolio lordo Darnlio, kurį nužudė trečiasis jos sutuoktinis Botvelio grafas. Šis faktas sumažino liaudies simpatijas Marijai, todėl aristokratija privertė ją atsisakyti sosto. 1568 m. Marija, tikėdamasi Elžbietos I paramos, pabėgo i Angliją, tačiau Anglijos karalienė įsakė suimti varžovę. Prabėgus 19 metų po sąmokslo atskleidimo, ji buvo nukirsdinta. Škotijos karalienės gyvenimas bei likimas įkvėpė daugelį rašytojų (pvz., F.Šilerio tragedija „Marija Stiuart“, 1800 m.).
Algirdas Ločeris

Algirdas Ločeris (1926 m. gegužės 2 d. Biržai – 2007 m. rugsėjo 7 d. Vilnius) – Lietuvos akordeonininkas.

Biografija

Tėvas Petras Ločeris, broliai Vytautas Ločeris, Laimutis Ločeris, sūnus Vidas Ločeris. Groti akordeonu išmoko savarankiškai. 1945–1946 m. kalėjo griežtojo režimo lageryje Kizmoje (Archangelsko sritis, Rusija). 1975 m. eksternu baigė Vilniaus J. Tallat-Kelpšos aukštesniąją muzikos mokyklą.
Nuo 1944 m. koncertavo. 1946–1980 m. dirbo Lietuvos filharmonijos akompanuotoju, koncertavo kaip akordeonų duetas su broliu Vytautu, sūnumi Vidu. Koncertavo Kazachijoje, Sibire, Pietų Sachaline. Jo iniciatyva 1963 m. suburtas Lietuvos Radijo ir televizijos komiteto instrumentinis trio – Algirdas Ločeris – akordeonas, Zigmas Žukas – kontrabosas, Jonas Mašanauskas – mušamieji, veikė iki 1983 m.
Serijos „Rugučiai“ natų akordeonui rinkinių vienas sudarytojų su J. Jurga, 1966 m., 4 leid. 1969 m.
Sūdėnų pilkapynas

Pilkapynas

Įrengtas Šventosios slėnio rytiniame pakraštyje stūksančioje 20×30 m dydžio ir 0,5 m aukščio pakilumoje, apaugusioje krūmais ir menkaverčiais medžiais. Čia aptikti 5 pilkapiai, patenkantys į valstybės saugomos kultūros vertybės – Sūdėnų kapinyno (28710) teritoriją, kurios plotas – 900 m².
Į rytus ir pietryčius yra Sūdėnų II kapinynas, o 0,36 km į pietvakarius – Sūdėnų I kapinynas.

Tyrimai

1976 m. išaiškino, o 1982, 1984 ir 1985 m. tyrinėjo Ignas Jablonskis. 1992 m. žvalgė Lietuvos kultūros paveldo mokslinis centras (ekspedicijos vadovas Vilnius Morkūnas).
Ištirti visi 5 pilkapiai. Jie 4,2–9 m skersmens, su 1–3 koncentriniais akmenų vainikais. Pilkapiuose ir jų išorėje aptikti 26 degintiniai kapai. Vienų mirusiųjų sudegę kaulai buvę užkasti duobutėse, o kitų – supilti į nedideles lipdyto molio urnas. Dalis urnų stovėjo ant plokščių akmenų ir buvo uždengtos akmens plokštėmis. Kai kuriuos kapus supo nedideli akmenų vainikėliai. Pilkapio Nr. 1 sampile aptiktas griautinis moters kapas, kuriame aptikta gintaro ir mėlyno stiklo karolių. Šalia pilkapių ištirta ugniavietė, o sampiluose rasta titnago skelčių.
Degintiniai kapai datuojami III–I a. pr. m. e., o griautinis – I a.
MythBusters

Laidos turinys

Serialo pagrindinė idėja – visuomenėje paplitusių urbaninių mitų patikrinimas, juos eksperimentiškai patvirtinant arba paneigiant. Jeigu laidoje reikia patvirtinti arba paneigti mitą, susijusį su žmogaus kūnu, ir tai kelia žmogaus gyvybei grėsmę, Adam ir Jamie naudoja manekeną, kurį jie pavadino „Buster“ arba iš želatinos pagamintą žmogų primenančią formą.
Laida išgarsėjo savo sugebėjimu įdomiai bei įspūdingai perteikti mokslo žinias. „Mitų griovėjuose“ yra apstu įvairių sprogimų, mašinų visiškų nuniokojimų bei kitų televizijos žiūrovams gan įspūdingai atrodančių efektų.
Paprastai „Mitų griovėjai“ mitus tikrina dviem etapais: bando atkurti situaciją, kurią nusako tyrinėjamas mitas ir bando atkurti rezultatą, kitaip tariant bando kuo sėkmingiau įvykdyti išsikeltą iššūkį.
Atėnė

Gimimas

Apie Atėnės gimimą yra keletas versijų. Pagal vieną iš jų Atėnė yra Dzeuso ir Mėtidės duktė. Iškart po sugulimo su ja Dzeusas išsigando, nes buvo išpranašauta, kad Metidė susilauks už jį galingesnių vaikų. Dėl to jis Metidę pavertęs muse ir prarijęs. Kai Dzeusui po kažkiek laiko ėmė siaubingai skaudėti galvą, jis Hefaistui įsakė ją suskaldyti. Netrukus iš jo praskeltos galvos, su kovos šauksmu ir kratydama ietį, išsiveržė Atėnė, kad net dangus ir motina žemė sudrebėjo. Jūros sujudo ir pasišiaušė purpurinėmis bangomis. Visas Olimpas pašiurpo nuo tamsiaakės deivės galios.

Kultas

Atėnė kaip dievybė, dar prieš ateinant į graikų mitologijos panteoną, jau buvo garbinama Egėjo jūros šalių gyventojų. Jos vardo kilmė yra kildinama dar iki graikiškojo varianto ir tikroji reikšmė yra nežinoma. Pagal padavimą ginče dėl teisės suteikti miestui vardą nugalėjusi Poseidoną ir Atėnai gavo savo vardą. Atėnė buvo laikoma Atėnų miesto globėja, čia Atėnės kultas buvo valstybinis. Savo populiarumu net varžėsi su Dzeuso kultu. Jos garbei mieste buvo pastatyta šventykla.
Buvo laikoma valstybės įkūrėja, kariško vežimo ir laivo išradėja. Išmokė graikus verpimo, audimo ir kulinarijos paslapčių. Be to Atėnė įsteigė įstatymus ir Areopagą – aukščiausią teismą Atėnuose.

Mitai

Atėnė globėjiškai padėdavo tik teisingiems kariams. Ji gelbėjo Prometėją ir Heraklį, taip pat globojo argonautus, Odisėją, Achilą ir Persėją.
Pagal mitą Medūza iš pradžių buvusi graži moteris. Poseidonas ją išprievartavo Atėnės šventykloje. Sužinojusi šventyklos išniekinimo įvykį, Atėnė bausdama pakeitė Medūzą, kad jos išvaizda atitiktų jos seserų gorgonių. Medūzos plaukai pavirto gyvatėmis ir nuo jos žvilgsnio visi gyvieji pavirsdavo akmeniu. Ji buvo ištremta už Hiperborėjos žemių. Kai Persėjas nugalėjo gorgonę Medūzą, jos galvą atsidėkodamas padovanojo Atėnei, kuri, ja papuošė savo skydą.
Mite apie Arachnę, moteris vardu Arachnė gyrėsi esanti geriausia audėja, geresnė net už deivę Atėnę. Atėnė jai pasirodžiusi apsimetusi sene ir liepusi gailėtis dėl savo poelgio, bet ši vietoje to metusi iššūkį pačiai Atėnei. Tada Atėnė priėmusi iššūkį ir laimėjusi varžybas. Arachnė slegiama kaltės ir apmaudo mėginusi nusižudyti, bet Atėnė pavertė ją voru.
Mažasis Vilkas

Mažasis Vilkas (1820–1904) buvo Šajanų genties karo vadas per Indėnų karus.
Mažasis Vilkas turėjo karių grupę, vadinama „Lanko templių kariai“ per Šiaurinių Lygumų karus. 1866–1868 m. jis kovojo Raudonojo Debesies kare. Apie 1878 m. Mažasis Vilkas ir Bukasis Peilis išvedė beveik 300 Šajanų iš savo rezervato Oklahomoje per Kanzasą, Nebraską ir Dakotą į Montanos teritoriją, į protėvių žemę. Kelionės metu, Šajanai išsisuko nuo Jungtinių Valstijų armijos, kuri bandė juos sugauti.
Atmanas

Etimologija

Žodis „atmanas“ yra susijęs su indoeuropietiškąja šaknimi *ēt-men („kvėpavimas“) ir yra tos pačios šaknies, kaip senovės anglų kalbos žodis æþm, graikų asthma, vokiečių Atem : atmen („kvėpuoti“). Indų gramatikų aiškintas esąs kilęs iš šaknų at- „judinti“ ir an- „kvėpuoti“.
Žodis ātmán į anglų kalbą paprastai verčiamas kaip Self. Lietuviškai verčiamas „savastimi“, „patybe“.

Vedantoje

Tokios filosofinės mokyklos, kaip advaita (monizmas), laiko, kad kiekvienoje gyvoje esybėje siela yra visiškai tapati brahmanui – visa apimančiai substancijai, pasaulio esmei ir sielai. Tuo tarpu kitos mokyklos, pvz., dvaita (dualizmas) išskiria individualią sielą (atmą) (ji esanti gyvose būtybėse), ir Aukščiausiąją sielą (paramatmą), kaip bent iš dalies atskiras esybes. Taigi, atmanas nurodo individualią sielą ar stebėtoją.
Advaita vedantos filosofijoje atmanas yra universalus gyvenimo principas, visų organizmų įdvasintojas, pasaulio siela.

Jogoje

Jogos filosofinės mokyklos požiūriu, kasdienis pasaulis esąs tikras, nėra vieno universalaus „aš“, kuris būtų kiekviename žmoguje.
Šerkšnas

Šerkšnas – ledo kristalėliai, susidarantys esant rūkui ir plonu sluoksniu aptraukiantys medžių šakas, laidus ir kitus daiktus.
Kristalinis šerkšnas susidaro dėl vandens garų sublimacijos, kai pučia nestiprus vėjas ir oro temperatūra žemesnė kaip -15 °C.
Grūdėtasis šerkšnas susidaro vėjuotu oru iš rūko lašelių ir yra puraus, panašaus į sniegą ledo pavidalo.
Lietuvoje vidutiniškai dienų su šerkšnu būna: Klaipėdoje – 5, Ukmergėje – 10, Vilniuje – 15, Biržuose, Varėnoje – 17, Telšiuose – 20, Laukuvoje – 24. Kristalinis šerkšnas ilgiausiai (320 h) laikėsi Telšiuose, ten pat ilgiausiai laikėsi ir grūdėtasis šerkšnas (396 h).
Hobby (žurnalas)

Istorija

Iki 1992 m. buvo žurnalo „Mūsų gamta“ periodinis priedas. Pirmaisiais metais ėjo kas pusmetį, 1991 m. – kas ketvirtį, nuo 1992 m. – kas mėnesį. Leido Lietuvos gyvūnų globos draugija ir Lietuvos kinologų draugija. Rašė apie kambarinius gyvūnus, augalus ir jų priežiūrą. Tiražas 1990 m. – 47 600 egz., 1996 m. – 3000 egz.
Gibraltar Phoenix FC

Istorija

Klubas įkurtas 2011 m. Nuo 2017 m. žaidžia aukščiausioje šalies futbolo lygoje.
Jonas Tarlo (m. 1550)

Biografija

Lenkijos bajorų Tarlų giminės atstovas, herbo „Topor“ savininkas. Drogovisko seniūno Stanislovo Tarlos (m. po 1515) ir Margaritos Magieros sūnus. Broliai – Pšemyslo vyskupas Stanislovas (apie 1480–1544), Lvovo vaiskis Povilas (m. 1553) ir Radomo kaštelionas Gabrielius (m. 1565).
Katynė (filmas)

Siužetas

Antrojo pasaulinio karo pradžia. 1939 m. rugsėjo 17 d. po fašistinės Vokietijos įsiveržimo į Lenkiją, Stalino įsakymu Raudonoji Armija taip pat įžengia į Lenkijos žemę. Didžioji lenkų karininkų dalis patenka į rusų nelaisvę. Ana laukia sugrįžtančio vyro, bet vietoj to gauna nenuginčijamus įrodymus apie jo žūtį nuo rusų NKVD. Generolo žmona apie tai sužino 1943 m., kai vokiečiai aptiko masinių žudynių vietą Katynės miške.
Į ką bus panašus pokario moterų, laukiančių savo vyrų ir mylimųjų, gyvenimas naujoje TSRS kontroliuojamoje valstybėje? Ar išsaugos žodžiai „Tėvynė“ ir „Laisvė“ savo reikšme tiems, kurie sutiko su nauja tvarka?
Eskarpas

Eskarpas (pranc. escarpe) – fortifikacinio statinio išorinio gynybinio griovio vidinis šlaitas. Eskarpas gali būti įrengtas prie įtvirtinto statinio (pilies, forto ir pan.) sienos arba pylimo, taip pat jis gali tarnauti kaip prieštankinė kliūtis. Eskarpas dažnai sustiprinamas pastatant įtvirtinimą juosiančią mūro ar betono sieną, įrengiant minų lauką, vielų užtvaras ir pan.
Saipa FC

Istorija

Klubas įkurtas 1989 m.
Futbolo komanda 3 k. tapo šalies čempionais. (1994, 1995, 2007 m.)
Ust Aldano ulusas

Geografija

Didžiąją dalį teritorijos užima Vidurio Jakutijos žemuma. Svarbiausia upė – Aldanas (su intakais: Kelė, Tukulanas, Bajbakanas, Tanda). Vakarinėje dalyje gausu ežerų (didžiausias – Miuriu).
Vidutinė sausio mėnesio temperatūra yra -42 °C, liepos mėnesio +17–18 °C. Vidutinis metinis kritulių kiekis – 200–250 mm.
Ravioliai

Ravioliai – koldūnų rūšis, virti tešlos gaminiai su įdaru. Tai klasikinės itališkos virtuvės patiekalas.

Gaminimas

Tešlai naudojami miltai, kiaušiniai, druska, muskato riešutas.
Įdarui naudojamas įvairios mėsos faršas, kiaušinis, tarkuoti sūris ir svogūnas, mirkyto pyrago riekelė. Pagardinama druska, pipirais. Įdarui taip pat tinka špinatai arba kitokios daržovės. Raviolių įdaras visada turi būti aštrus.
Užminkyta tešla valandą palaikoma, paskui iškočiojama. Iš gauto lakšto išspaudžiami skrituliukai arba supjaustomi keturkampiai. Ant kiekvieno gabalėlio dedamas įdaras, kraštai sutepami kiaušiniu ir apspaudžiami. Ravioliai verdami pasūdytame vandenyje. Prieš patiekiant, apibarstomi parmezano sūriu ir apipilami pomidorų padažu.
Leonas Gogelis

Biografija

Mokėsi Šiaulių gimnazijoje.
Būdamas 34 m. amžiaus, 1903 m. su pasižymėjimu baigė Tartu (Dorpato) veterinarijos institutą, 1916 m. apgynė daktaro disertaciją. 1904–1911 m. dirbo Užkaukazėje Zurnabato priešmarinės stoties vicedirektoriumi. Nuo 1911 m. – bakteriologijos laboratorijos vedėjas Naugarduke (dab. Baltarusija). 1912 m. grįžo į Tartu ir dirbo Veterinarijos instituto Bakteriologijos katedros asistentu, docentu, vėliau buvo šios katedros profesorius, vedėjas. 1918 m. dėl Pirmojo pasaulinio karo institutui persikėlus į Saratovą, iki 1920 m. jame ėjo tas pačias pareigas.
1920 m. grįžo į Lietuvą, dirbo Žemės ūkio ministerijoje veterinarijos inspektoriumi ir kartu – Marvos Priešmarinės stoties, įkurtos Marvos dvare, direktoriumi (iki 1924 m. sausio 1 d.). Tuo metu Priešmarinės stoties pagrindinė užduotis buvo gaminti imuninį serumą. L. Gogelis perėmė iš veterinarijos mokslo pradininko Lietuvoje Elijošiaus Nonevičiaus sukauptą laboratorinę įrangą ir kitą turtą. Inventoriaus perdavimo akte įvardyti per 130 įvairių daiktų pavadinimai.
Buvo numatyta suremontuoti Marvos dvaro tvartus, čia laikyti seruminius arklius, o dalį pastatų pertvarkyti ir pritaikyti bakteriologijos laboratorijoms. Tačiau, po labai griežtų kovos priemonių, galvijų maro plitimas iš kitų šalių į Lietuvą buvo sustabdytas, todėl kurti Serologijos skyrių, gaminti imuninius serumus ir vakcinas neskubėta.
Bakteriologijos skyriuje tuo metu buvo atliekami tik negausūs bakteriologiniai tyrimai. Todėl 1923 m. gegužės mėn. šios stoties turtas buvo perduotas Lietuvos universiteto Medicinos fakulteto Veterinarijos skyriui, o 1924 m. gruodžio mėn. Marvos priešmarinė stotis uždaryta.
Inventorių ir personalą perėmė Žemės ūkio ministerija. Buvusios stoties pagrindu įkurta Valstybinė veterinarinės bakteriologijos laboratorija. Prof. L. Gogelis paskirtas vadovauti šios laboratorijos diagnostikos skyriui, bet dirbo neilgai. Formuojant minėtą laboratoriją, į ją buvo įtrauktas prie Krašto apsaugos ministerijos 1922–1924 m. veikęs Karo veterinarinės bakteriologijos kabinetas.
1928-35 m. dirbo Jerevano veterinarijos institute, Diagnostikos skyriaus vedėju ir tuo pačiu metu – šio instituto Bakteriologijos ir užkrečiamų ligų katedros profesoriumi.
1935-37 m. jis Kijevo veterinarijos instituto Užkrečiamų ligų katedros vedėjas ir profesorius.
1937 m. mirė Kaune, kūnas kremuotas.
L. Gogelis vedęs Nataliją Uršulę Slaboševičiūtę, susilaukė sūnaus Vytauto ir dviejų dukterų Temyros bei Natalijos.
Martinava

Istorija

Manoma, kad kaimas atsirado XIX šimtmečio viduryje kaip carinės kolonizacijos politikos išdava, apgyvendinus čia iš Rusijos atvežtus valstiečius. 1909 m. Martinava paminėta tarp rusų sentikių gyvenviečių.
Arvaidas Galdikas

Biografija

1985 m. baigė Vilniaus pedagoginį institutą, 1989-1991 m. studijavo Vytauto Didžiojo universitete. 2000 m. habilituotas fizinių mokslų daktaras.
1985-1989 m. dirbo Karmėlavos vidurinėje mokykloje. 1994-1999 m. Vytauto Didžiojo universiteto, nuo 1999 m. Kauno technologijos universiteto, nuo 2003 m. dar ir Kauno medicinos universiteto dėstytojas. Nuo 2003 m. profesorius. 1998 m. dirbo mokslinį darbą Salonikų Aristotelio universitete, 1996 m., 2001-2002 m., 2004 m. – Puatjė universitete Prancūzijoje.

Mokslinė veikla

Mokslinių tyrimų sritys: jonizuotųjų dalelių ir kietųjų kūnų paviršiaus sąveikos fiziniai ir cheminiai procesai. Ištyrė masės pernašos mechanizmus kietajame kūne kintamosios jonų apšvitos sąlygomis. Išnagrinėjo nanoklasterių susidarymo ir augimo pirmines stadijas plonųjų dangų sintezės proceso metu. Sukūrė deimantų tipo anglies dangų magnetroninės sintezės kinetinį matematinį modelį. Ištyrė masės pernašos procesus jonų pluoštais švitinamuose daugiasluoksniuose dariniuose.
GM žurnalų leidybos grupė

Istorija

Anksčiau „Moters“ pavadinimu veikusi „Ekspress leidyba“, nuo 2004 m. priklausė Estijos žiniasklaidos bendrovei „Ekspress Grupp“. 2017 m. DELFI žiniasklaidos grupė pardavė savo žurnalų leidybos verslo dalį bendrovei „GM žurnalų leidybos grupei“.