google/wiki40b huggingface dataset:
Owen D. Young

Ouvenas D. Youngas – (g. 1874 m., Niujorke – m. 1962 m.). Amerikos pramoninkas, verslininkas, teisininkas ir diplomatas.

Biografija

1894 baigė Šv. Lorenco universitetą, vos per dvejus metus Bostono universitete baigė trejų metų teisės kursą ir 1896 m. - universitetą su pagyrimu. Po baigimo O. D. Youngas prisijungė prie teisininko Čarlzo H. Tailerio ir po dešimties metų vienoje Bostono teisininku kontoroje jie tapo partneriais. 1919 metais, vyriausybės prašymu, įkūrė Amerikos radijo korporaciją (RCA), kaip kitos kompanijos - General Electric - dukterinė kompanija. Jis tapo pirmuoju kompanijos vadovu ir išliko juo iki 1929 metų. 1920 metais padėjo įkurti Nacionalinį transliuotoją (NBC).
Per 1932 metų rinkimus O. D. Youngas buvo demokratų kandidatu į prezidentus ir metė iššūkį Franklinui Ruzveltui. Dalyvavo antrojoje reparacijų konferencijoje (SRC), kuri vyko 1929 metais. Ten jis buvo pakviestas, kaip Tarptautinės Vokietijos reparacijų komisijos narys.
Liaudies ūkio planavimo ir ekonomikos institutas

Liaudies ūkio planavimo ir ekonomikos institutas – Lietuvos TSR mokslinio tyrimo institutas, veikęs 1973–1989 m. Vilniuje.

Istorija

Įkurtas prie Valstybės plano komiteto iš jo Matematinių metodų taikymo planavime skyriaus ir Skaičiavimo centro. Nuo 1980 m. centras veikė savarankiškai. 1989 m. Liaudies ūkio planavimo ir ekonomikos instituto pagrindu įsteigtas Lietuvos ekonomikos institutas (nuo 1991 m. Ekonomikos ir privatizacijos institutas, 2000–2002 m. – Lietuvos ūkio institutas).

Veikla

Mokslinės veiklos svarbiausios kryptys: metodinis vadovavimas Lietuvos gamybinių jėgų plėtojimo ir išdėstymo schemų rengimo, respublikinės automatizuotos valdymo sistemos kūrimo darbams ir jų koordinavimas, trumpalaikio ir ilgalaikio prognozavimo metodų kūrimas ir ūkio raidos prognozių rengimas, planavimo metodų tobulinimas ir automatizuotos planinių skaičiavimų sistemos kūrimas bei diegimas, ekonominės analizės, gamybos efektyvumo ir intensyvumo, mokslo technikos pažangos, vartojimo problemų tyrimas.
Leido monografijas, brošiūras, mokslinių straipsnių rinkinius „Ekonominių sistemų modeliavimas“ (rusų kalba). Devinto dešimtmečio pabaigoje dirbo daugiau kaip 200 darbuotojų.
Bernardas Brazdžionis

Biografija

Nuo 1908 m. su tėvais gyveno JAV. 1914 m. grįžo į Lietuvą. Pirmajam pasauliniam karui tėvą mobilizavus Rusijos imperijos kariuomenėn, su motina apsigyveno Pasvalio valsčiaus, Žadeikių dvare.
Pradžios mokyklą lankė Pasvalyje, Žadeikiuose. 1921–1929 m. mokėsi Biržų gimnazijoje. 1929–1934 m. Vytauto Didžiojo universitete Humanitarinių mokslų fakultete studijavo lietuvių kalbą ir literatūrą. Universitete dalyvavo studentų akademiniuose būreliuose: ateitininkų „Šatrijos“ draugijoje, Humanitarų draugijos literatūros sekcijoje, nuo 1931 m. jai vadovavo. 1931 m. išleido eilėraščių rinkinį „Amžinas žydas“. Dalyvavo Kauno ir kitų miestų literatūros vakaruose.
Mokytojavo, nuo 1937 m. dirbo „Sakalo“ knygų leidykloje, nuo 1940 m. – Maironio literatūros muziejaus direktorius.
1933 m. redagavo studentų laikraštį „Lietuvos studentas“, 1932–1940 m. – „Ateities spinduliai“, 1934–1935 m. – „Pradalgės“, 1938–1939 m. – „Dienovidis“, 1942 m. – almanachą „Literatūros metraštis“. Jono Brazaičio slapyvardžiu spausdino kritinius straipsnius leidiniuose „Židinys“, „Naujoji Romuva“, „Vairas“, „XX amžius“, „Aidai“, „Gabija“. 
1944 m. pasitraukė į Vakarus. Ravenbsurge dalyvavo išeivijos lietuvių kultūriniame gyvenime. 1947 m. suredagavo Lietuvių rašytojų draugijos metraštį „Tremties metai“. 1949 m. atvyko į JAV. Gyvendamas Bostone, dirbo „Lietuvių enciklopedijos“ Visuotinės literatūros skyriaus redaktorium, 1949–1950 m. redagavo vaikų laikraštį „Eglutė“.
Nuo 1955 m. gyveno Los Andželo mieste. 1955–1972 m. žurnalo „Lietuvių dienos“ vyriausias redaktorius. Mirė 2002 m. liepos 11 d., palaidotas Petrašiūnų kapinėse.

Kūryba

Pirmąjį eilėraštį išspausdino 1924 m. jaunimui skirtame „Pavasario“ laikraštyje. 1926 m. dar būdamas gimnazistu, išleido pirmąjį eilėraščių rinkinį „Baltosios dienos“. 1928 m. atskiru leidiniu išleido poemą „Verkiantis vergas“. 1928 m. būdamas aštuntos klasės mokiniu, dalyvavo jaunųjų poetų antologijoje „Pirmas dešimtmetis“.
Dar būdamas jaunas, susipažino su Europos literatūrinėmis srovėmis. Iš lietuvių didžiausią įtaką turėjo Vincas Mykolaitis-Putinas. Būdingiausi jo poezijos bruožai – gaivališkumas, kontrastiškumas, aštrūs dramatiški konfliktai. Jo kūrybos amplitudė – nuo romantiško svajingumo iki realizmo, nuo švelnių lyriškų subtilybių iki grotesko, nuo švelnios maldos iki rūstaus grūmojimo. Forma atrodo archajiška, bet poezija moderni ir aktuali. Jis puoselėjo tris motyvus: visuomeninį (lietuvišką ir bendražmogiškąjį), asmeninį, gamtos. Jis elegiškas ir giedras visur.
Bernardo Brazdžionio poezija originali, individuali. Jo talentas paremtas lietuviškomis tradicijomis. Įkvėpimo jis ieškojo liturginėje literatūroje. Taip susiformavo savitos poetinės formos ir dvasia. Jis tapo tautiškas ir kartu visuotinai žmogiškas poetas. Jam įtakos turėjo vokiečių romantikai, modernieji autoriai. Yra išvertęs daug pasaulinės poezijos.
Frederikas VII

Biografija

Kilęs iš Oldenburgų dinastijos, paskutinis jos atstovas Danijos soste. Tėvas Kristijonas VIII.

Valdymas

Paskutinis absoliutus Danijos monarchas. Pasirašė tėvo pradėtą rengti konstituciją, kuria buvo įvesta konstitucinė monarchija, dviejų rūmų parlamentas, visuotinė rinkimų teisė vyrams. Nors ir mėgo pasipuikuoti, bet lengvai ir laisvai bendraudavo su įvairaus luomo žmonėmis nuolatinių kelionių po šalį metu, todėl buvo labai gerbiamas.
Dukart buvo vedęs karališko kraujo giminaites, bet išsiskyrė. 1850 m. vedė buvusią šokėją Luizą Rasmusen, kuri su savo buvusiu sužadėtiniu Karlu Berlingu turėjo nemažą įtaką karaliaus politikai.
Palaidotas Roskildės katedroje.
Linų fuzariozė

Linų fuzariozė - linų liga kuria sukelia lininis smailiasporis lielius (Fusarium oxysporum f. lini). Šaknys ir šaknies kaklelis patamsėja, pūva, stiebo viršūnė vysta, palinksta. Augalas gelsta, paruduoja, nudžiūsta. Lietuvoje didelės žalos nedaro.
Elekcinis seimas

Elekcinio seimo pravedimo ypatumai

Elekcinis seimas rinkosi lauke tarp Varšuvos ir Volios. Vieta, kur rinkosi Elekcinis seimas buvo apsuptas grioviu ir pylimu, čia galėjo būti tiktai ambasadoriai ir senatoriai, pastariesiems buvo statoma atskira paklapinė (šopa). Likusi bajorija kūrėsi aplinkui (žiūrim schemą dešinėje).
Elekcinio seimo pravedimui buvo renkamas maršalka, kuris prisiekdavo tam, kad nepasirašys rinkimų diplomo, jeigu elekcija nebus atlikta sutinkant kiekvienam. Karaliaus rinkimai buvo asmeniniai (viritim), jame buvo leidžiam dalyvauti pasiuntiniams nuo miestų – Varšuvos, Krokuvos, Poznanės. Elekciniame seime dalyvavo ne tik pasiuntiniai (bajorų atstovai įprastuose seimuose), bet ir visa bajorija, nesvarbu kiek jos atvyko. Tačiau bajorijos teisės buvo ribojamos tiktai balso padavimu už tą ar kitą kandidatą; visa kita buvo suteikta pasiuntiniams, sudariusiems su karaliumi „sutarties straipsnius“ (žr. pacta conventa). Elekciniame seime rekomendavo savo kandidatus ir užsienio valdovų pasiuntiniai. Rinkimai nebuvo pavaldūs jokiai bendrai tvarkai, tam, kad „elekcija“ būtu pilnai „laisva“. Karaliaus rinkimai turėjo būti vienbalsiais.
Sėkmingų rinkimų atveju, senatoriai ir pasiuntiniai iš karto paskirdavo mirusio karaliaus laidojimo, naujo karaliaus karūnacijos ir karūnacinio seimo laiką. Esant nesutarimui buvo skiriami bendri suvažiavimai klausimo sprendimui ir dėl galutinės elekcijos patvirtinimo.
Birutė Stellbrink

Biografija

1999 m. baigė Garliavos Juozo Lukšos gimnaziją, 2003 m. – Lietuvos kūno kultūros akademiją. Iš Lietuvos išvyko 2001 m. būdama 19-os, kur ėmė rungtyniauti Vokietijos klubuose. Vokietijoje praminta vardu „Beru“. Ištekėjusi už rankinio vartininko Torsteno Stellbrinko. Bylefeldo universitete yra įgijusi vokiečių kalbos mokytojos specialybę.
Kapisos provincija

Geografija

Provincija yra Hindukušo kalnuose, 80 km į rytus nuo Kabulo, dažnai vadinama „vartais į Kabulą“. Upių drėkinamuose slėniuose susitelkę gyventojai. Pietiniame pakraštyje yra dalis Naghlu tvenkinio.

Gyventojai

Provincijoje gyvena daugiausia puštūnai ir tadžikai, tačiau yra ženklios vietinių tautų – pašajų, nuristaniečių – bendruomenės, taip pat gyvena ir hazarai. Dauguma gyventojų oficialiai yra musulmonai sunitai.
Irminonų kalbos

Irminonų kalbos, arba Elbės germanų kalbos – vokiečių kalbininko Frydricho Maurerio (Friedrich Maurer) knygoje „Nordgermanen und Alemanen“ („Šiaurės germanai ir alemanai“) pasiūlytas terminas, kuriuo vadinama nepaliudyta prokalbė, arba vakarų germanų dialektų grupė, iš kurios kilo alemanų, lombardų, tiuringų ir bavarų tarmės. Antikos ir viduramžių laikotarpiu numanomos irminonų kalbų palikuonės padarė didelę įtaką gretimoms vakarų vidurio tarmėms, o vėliau, kaip bendrinės vokiečių kalbos forma, visai vokiečių kalbai apskritai. Kitos dvi vakarų germanų dialektų grupės – ingevonų ir istevonų kalbos.
Terminas „irminonų kalbos“ sudarytas pagal irminonus, kultūrinį-kalbinį germanų genčių junginį; irminonus mini Tacitas savo knygoje „Germania“.
Zigmas Rumšas

Biografija

AB „Vilniaus bankas“, „SEB Vilniaus bankas“ Rokiškio filialo direktorius.
1990 m. Lietuvos demokratinės darbo partijos narys.
1995–1997 m. (LDDP sąraše) Rokiškio rajono savivaldybės tarybos narys.
San Marino futbolo varžybos 1999–2000 m.

1999–2000 m. San Marino futbolo pirmenybės

Tai buvo 15–asis San Marino futbolo čempionatas.
Mezoninas

Mezoninas (it. mezzanino – vidurinis) – architektūros elementas, pusaukštis tarp dviejų pastato aukštų, dažniausiai viršutinis aukštas, kai kada su balkonu.

Konstrukcija

Mezoninas įrengiamas virš pastato vidurinės dalies, jame būna pagalbinės arba gyvenamosios patalpos (tarnų, vaikų kambariai). Pastato fasade mezoninas išskiriamas traukomis, langų forma. Nuo Renesanso laikų mezoninas būdingas rūmų architektūrai, mezonino atmaina – antresolė.
Bransko mūšis

Mūšis

1264 m. pradžioje jotvingiai įsiveržė Sandomiro žemes ir padarė didelių nuostolių. Po kelių mėnesių kunigaikštis Boleslavas V Drovusis surengė karinį žygį į Jotvą. 1264 m. birželio 23 d. abi kariuomenės susirėmė netoli dabartinio Bransko miesto. Mūšis truko dvi dienas, kurio metu geriau ginkluoti Krokuvos kunigaikštystės kareiviai nugalėjo jotvingius. Nepaisant jotvingių pralaimėjimo įvairūs mūšiai ir susirėmimai tęsėsi dar apie 20 metų.
Josip Balić

Karjera

Žaidėjas profesionalo karjerą pradėjo Kroatijoje. Atstovavo įvairiems klubams gimtinėje, buvo išvykęs į Slovėniją ir Čekiją.
2019 m. kovo mėn. tapo FK Palanga nariu.
Akarnanija

Geografija

Akarnanija buvo sritis, prisiglaudusi prie Korinto įlankos (pietuose) ir Jonijos jūros (vakaruose). Rytuose ji siekėsi su Etolija (skyrė Achelojaus upė), o šiaurėje – su Epyru.
Akarnaniją sudarė trys lygiagrečiai einantys geografiniai regionai: uolėtas vakarų krantas, kalnuota zona ir Achelojaus žemumos rytuose.
Kuzilai

Aplinkinės gyvenvietės

Šešuoliai – 1 km
Kiaukliai
Rimantas Lukša

Rimantas Lukša (1949 m. kovo 31 d. Linkonių k., Švenčionių r.), choro dirigentas.

Biografija

1967–1971 choro dirigavimo mokėsi Vilniaus J. Tallat-Kelpšos aukštesniojoje muzikos mokykloje (dėst. J. Narvidas). Mokyklą baigęs su pagyrimu, 1971–1975 choro dirigavimo studijas tęsė Leningrado N. Krupskajos kultūros institute (M. Paulavičiaus klasė). Institutą baigęs su pagyrimu, 1981–1984 choro dirigavimą neakivaizdiniu būdu dar studijavo Lietuvos valstybinėje konservatorijoje (doc. N. Kazakauskienės klasė).
1979–1981 vadovavo Vilniaus medicinos mokyklos merginų chorui (70 dalyvių), kurį išmokė sudėtingesnių dainų, parengė 1980 respublikinei dainų šventei, koncertavo Taline, 1981 Vilniaus miesto chorų apžiūroje su juo laimėjo trečiąją vietą. 1980–1994 Vilniaus akcinės bendrovės „Viktorija" moterų choro vadovas – parengė 1985 respublikinei dainų šventei, 1990 Lietuvos tautinei dainų šventei ir 1994 I Pasaulio lietuvių dainų šventei Vilniuje. 1981–1995 Vilniaus politechnikumo (aukštesniosios technikos mokyklos) moksleivių mišriojo, vaikinų ir merginų chorų bei vokalinių ansamblių vadovas. Ypač skambus buvo mišrusis choras, kurį lankė 40 merginų ir 40 vaikinų. Choras pajėgė atlikti sudėtingesnius užsienio klasikų ir lietuvių kompozitorių kūrinius, prizines vietas pelnė chorų apžiūrose ir konkursuose, laureato vardus iškovojo Baltijos respublikų politechnikumų meno mėgėjų festivaliuose Kaliningrade, Rygoje, Taline, Vilniuje ir Kaune, dalyvavo 1985 ir 1987 respublikinėse dainų šventėse. 1989 vaikinų choras koncertavo Anglijoje. 1990 Lietuvos tautinei dainų šventei pedagogas parengė vaikinų chorą, o 1994 I Pasaulio lietuvių dainų šventei Vilniuje – vaikinų ir merginų chorus.
R. Lukša kūrybiškai dirbo ir su vokaliniais ansambliais. Vilniaus aukštesniosios technikos mokyklos vaikinų ir „Elfos“ gamyklos vyrų ansambliai yra respublikinių konkursų „Sidabriniai balsai" Palangoje laureatai, o Šv. Jokūbo klinikinės ligoninės moterų vokalinis ansamblis 1988 respublikinėje medicinos darbuotojų meno mėgėjų apžiūroje laimėjo pirmąją vietą. Su chorais ir vokaliniais ansambliais koncertavo Vilniuje, Kaune, Klaipėdoje, Šiauliuose, Panevėžyje, Alytuje, Kijeve, Rygoje, Taline, Gomelyje ir Kaliningrade. 1987 chorvedys apdovanotas Kultūros žymūno ženklu.

Šaltinis

Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999. Informacijos publikavimui gautas žodinis autoriaus leidimas.
Marakei

Marakei (Marakei) – nedidelis koralinis atolas Kiribatyje, Gilberto salyno šiaurėje. 2,7 tūkst. gyv. (2005 m.). Sausumos plotas – 13,5 km². Lagūnos plotas 19,6 km². Atolo žiedas vienisas, lagūną su vandenynu jungia tik du siauri kanalai (Baretoa ir Reweta), kurie atoslūgio metu nusenka.
Saloje yra 8 kaimai, iš kurių didžiausias – Ravanavi.
Lietuvos radijo sporto federacija

Lietuvos radijo sporto federacija – Savanoriška, savarankiška, visuomeninė, sportinė organizacija, vienijanti radijo sporto entuziastus Lietuvos Respublikoje. Ji kultivuoja radijo ryšių, radijo orientacijos bei telegrafijos sporto šakas. Nariais gali būti visi LR piliečiai. LRSF leidžia žurnalą „Radijo sportas Lietuvoje“.

Prezidentai, pirmininkai

Algimantas Šlevas, Pranas Zulonas, Teodoras Naraškevičius, Edmundas Laurušonis, Algis Kuzmickas, Leonas Ignatavičius, Vilius Vašeikis, Saulius Naktinis, Algimantas Buinevičius, po 1990 m. Algis Kregždė. Nuo 2006 m. iki 2012 m. - Darius Kybartas. Nuo 2012 m. - Rolandas Žakelis.

Istorija

Lietuvos radijo sporto federacija buvo įkurta 1960 01 31 steigiamajame suvažiavime Vilniuje. Pagrindiniai LRSF kūrėjai buvo vilnietis Algimantas Šlevas, kaunietis Algimantas Buinevičius bei šiaulietis Giedrius Misiūnas.
LRSF reguliariai organizuoja LR čempionatus: trumpųjų bangų nuo 1960/1965/1972 m., kasmet kartu su Estijos bei Latvijos RSF buvo rengiamos Pabaltijo trumpų bangų pirmenybės, kurios 1990 m. tapo tarpatautinėmis Baltijos šalių varžybomis ("Baltic Contest"), ultratrumpųjų bangų nuo ~1962 (1958 m.), sportinės radijo pelengacijos (1961 m.).
LRSF 2008 m. turėjo 360 narių, 35 LR miestuose bei rajonuose.
Vaiduoklių miestas (2008 filmas)

Turinys

Dantistui Bertramui Pinkui turėjo būti atlikta nesudėtinga operacija su daline nejautra, tačiau šis pareikalavo pilnos narkozės, dėl kurios trumpam buvo atsidūręs prie mirties. Atsigavęs Pinkus supranta, kad gali matyti vaiduoklius - žmones, kurie mirė, tačiau dar turi žemėje „nebaigtų reikalų“. Atradę, kad yra žmogus, galintis juos matyti, šie pradeda persekioti Pinkų, tačiau šis, įpratęs gyventi vienas ir rūpintis tik savo paties problemomis, visai neketina šiems padėti. Galiausiai vienas vaiduoklių, buvęs pasiturintis verslininkas Frenkas, šiam pažada, kad kiti jį paliks ramybėje, jei jis sutiks padėti bent jam vienam. Frenką kamuojanti problema – jo žmona Gven, kuri susitikinėja su žmogaus teisių gynėju Ričardu, jo manymu, besigviešiančiu jos pinigų ir Pinkaus užduotis – atskleisti „tikruosius“ Ričardo motyvus...
Kolonijinės Amerikos damos

Kolonijinės Amerikos damos (angl. The Colonial Dames of America, CDA) – moterų organizacija Jungtinėse Amerikos Valstijose, kurios narės gali būti tik moterys, kurių protėviai gyveno Britų Amerikoje nuo 1607–1775 m. ir tarnavo kolonijose užimdami valdininkų, pareigūnų, karininkų pareigas ar kitu reikšmingu būdu.
Organizacijos tikslas yra švietimas JAV istorijos srityje ir istorinių paminklų apsauga. CDA teikia stipendijas podiplominių studijų studentams JAV istorijos srityje. Kasmet CDA teikia premiją autoriui už negrožinę knygą JAV istorijos, politikos ar kultūros tema.
Organizacijos centrinė būstinė yra Mount Vernono viešbučio muziejuje (Mount Vernon Hotel Museum) Niujorke. Pastatą organizacija nusipirko 1924 m. CDA turi 34 skyrius (chapters) JAV ir užsienyje, kurie vykdo savus švietimo ir istorinės apsaugos projektus.
Organizacija įkurta 1890 m., šiek tiek anksčiau nei dvi panašios draugijos Nacionalinė kolonijinių Amerikos damų draugija (The National Society of the Colonial Dames of America) ir „Amerikos revoliucijos dukterys“ (Daughters of the American Revolution).
Senovinės bitininkystės muziejus

Senovinės bitininkystės muziejus – 1984 metais įkurtas muziejus Šiaurės rytų Lietuvoje, Aukštaitijos nacionaliniame parke, Ignalinos raj. Stripeikių kaime, Vinco Bikaus sodyboje. Muziejaus teritorija yra 3 ha. Steigėjas – bitininkas Bronius Kazlas. Muziejų sudaro 5 pastatai su turiniu, apie 200 eksponatų (muziejus save pristato LIMIS sistemoje), 25 skulptūros iš medžio (pvz., atvaizduotos lietuvių dievybės Babilas, Austėja, skulptūriniai aviliai, šešios bičių šeimos ir stiklinis avilys su gyvomis bitėmis ir kt.). 
Siūlomos edukacinės programos: „Kvapų palėpė“ bičių produktų aromaterapija, „Nuo žolyno iki korio“ ir „Radvilų desertas“ bičių produktų degustavimo programos, „Bitelės žvakelė“ žvakių liejimo programa. Muziejuje priglobtos prezidento V. Adamkaus bitės (prezidentui bites dovanojo Ukrainos prezidentas V. Juščenka).
Muziejus veikia nuo gegužės iki spalio. Nuo spalio mėnesio priimamos ekskursijos užsakius iš anksto. Tradiciškai, rugpjūčio 15 d. (per Žolinę) rengiama medkopio pabaigos šventė.
Rimantė Valiukaitė

Biografija

Baigė Vilniaus 54-ąją vidurinę mokyklą (4 laida).  1988–1992 m. studijavo Lietuvos muzikos akademijoje, aktorinio meistriškumo katedroje, kur įgijo aktorės specialybę (kurso vadovas Jonas Vaitkus). 1990 m. pradėjo dirbti Lietuvos nacionaliniame dramos teatre.
Ištekėjusi. Vyras Ramūnas Cicėnas (g. 1980 m.), aktorius. Buvęs vyras Audrius Nakas, su kuriuo turi dukrą Mortą. 8 metus gyveno su aktoriumi Vytautu Šapranausku (g. 1958 m.).
Norkaičių dvaras

Legendos ir padavimai

Anot padavimo, kuris buvo užrašytas dvaro savininko G. G. Funko namų knygoje, Norkaičių dvaro vietoje augęs didžiulis ąžuolas, aplink kurį buvęs pastatytas namas be stogo. Senovės prūsai jame laikę medinę derliaus dievaičio Patrimpo statulą, šioje vietoje vykdavusios jam skirtos religinės apeigos. Iki XVIII a. pab. vietovė buvo vadinama Putryne (vok. Potrimpen, Putrinnen, Putrin).

Denisas Nikitenka apie Norkaičių dvarą

"Suviliojo legenda apie prūsų šventvietę (Romovę), o privertė iki ausų įsimylėti dėl sustingusio laiko. Dvaras, kokio gyvenime nesu matęs. Tokiose vietose įkvėpi vilties vėjuko šuorą, kad dar ne viskas prarasta, suniokota… Visi pastatai – autentiški, beveik visi išlikę, dvaro ansamblis dar nematęs restauratorių pudros ir neturi jokio makiažo. Patenki tarsi į ant kalvos, šimtamečio miško glėbyje stūksančią pasakų vietą. Pradžių pradžia – XVI a. pr. privilegijas gavusi smuklė. O jos nebuvo renčiamos bet kur: ši vieta galėjo būti archajiškų kelių susikirtimo punktu. 1807 m. pro dvarą traukėsi Napoleono kariuomenė, plūdo prūsų pabėgėliai. Ir jie atnešė juodligę, nuo kurios 1808 m. krito karvės, o išliko tik… jaučiai. Juos maitino tvarte uždarytas ir izoliuotas samdinys, maistą jam paduodavo per langelį (tvartas ir langeliai išliko). Beveik ant kiekvieno statinio iškaltos datos. Visos – XIX a. pradžios. Net tvenkinyje su išlikusia visa prūsiška hidrauline sistema ant kranto akmens puikuojasi 1828 m. Buvo čia ir du vandens malūnai, plytinė, karčema. XIX a. viduryje mirus Funckams, be palikuonių likęs dvaras atiteko valstybei, o ši įkūrė girininkiją. Ir ji šimtmečiais veikia iki šiol. Dvare gyvena ištisos girinių kartos, kurios laikosi nerašytos tradicijos elgtis čia kaip šventovėje. Nė vienos šiukšlės, jokių griuvėsių, aplinka – iščiustyta, išpuoselėta. Pats Gottliebas Funckas, miręs 1848 m., buvo palaidotas šimtametėje girioje pasislėpusiose kapinaitėse. Girioje, kurioje dangų remia reti medžiai, saugomi Norkaičių botaninio draustinio. Pasakojama, kad Funckas buvo masonas. „Ant jo dvaro dukgkart neprigimtiški pavidalai pasirodydavę. Teipo ir kartą vakarienuodami susyk visi stuboj ėsantiejie pamatę nepažįstamą vyruką raudonuose žalnieriškuose rūbuose apie juos besisukantį. Valgantieji tuoj suprato tai dvasią ėsant ir krūpterėję nusišypsoję, vienas kitą pažiūrėdami, Tai tuomžyg tas vyrukas, lyg kokia mygla į nieką pavirsdamas, iš po jų visų akių prapuolė“ (Jonas Basanavičius, „Iš gyvenimo vėlių bei velnių“).
Metabiozė

Metabiozė – tarprūšiniai santykiai, kai vienos rūšies gyvybinė veikla yra būtina kitos rūšies egzistavimui, kai žalos nepatiria abi rūšys. Pavyzdžiui, kai uldukai peri kitų rūšių paukščių išskaptuotuose ir apleistuose uoksuose, nes patys turi per silpnus snapus jiems išskaptuoti.
Beverly Pepper

Biografija

Beverli Peper gimė 1922 m. gruodžio 20 d. Brukline, Niujorke, JAV. Ji studijavo reklamos dizainą, fotografiją ir pramoninį dizainą. Baigusi studijas ji persikėlė į Paryžių, kur studijavo tapybą. 1952 m. Romoje buvo surengta jos pirmoji personalinė tapybos paroda.
1960 m. Beverli Peper išvyko į kelionę po pasaulį, turėjusią jai, kaip menininkei, lemiamos reikšmės. Kambodžoje ji pamatė archajiškas skulptūras, kurios ir paskatino dirbti šioje srityje. Po metų įvyko pirmosios jos personalinės skulptūros parodos Romoje ir Niujorke. Šiuo metu menininkės darbai saugomi ir eksponuojami garsiausiuose muziejuose visame pasaulyje.

Veikla

Beverli Peper kuria skulptūras iš bronzos, plieno, nerūdijančio plieno, akmens. Ji žinoma dėl savo su aplinka susijusių kūrinių, kai medžiagos naudojamos keičiant kraštovaizdį; taip sukuriami didelio mastelio kūriniai, dažnai pritaikyti taip, kad funkcionuotų patys kaip viešosios erdvės.
Šiuolaikinio meno muziejuje Europos parke eksponuojama Beverli Peper skulptūra-teatras. Tai didžiulis, tarp kalvų šlaitų įsitaisęs amfiteatro tipo kūrinys iš dviejų dalių: scenos ir sėdimųjų vietų žiūrovams. Iš žemės, žolės bei augančių medžių 2003 m. sukurtas teatras Europos parke.
Valdas Dumbliauskas

Biografija

1971 m. baigė Alytaus 2-ąją vidurinę mokyklą. 1977 m. baigė Kauno medicinos institutą, įgijo chirurgo specialybę. 1992–1998 m. stažavosi pagal specialybę Šveicarijoje, Vokietijoje, Lenkijoje, aukščiausios kategorijos traumatologas ortopedas.
Nuo 1978 m. Alytaus apskrities V. Kudirkos ligoninės traumatologas ortopedas, nuo 1989 m. Traumatologinio ortopedinio skyriaus vedėjas, nuo 2000 m. ligoninės traumatologijos ortopedijos vyresnysis specialistas.
Naujosios sąjungos narys. 2003–2007 m., 2007–2011 m. ir 2011 m. Alytaus miesto savivaldybės tarybos narys. 
Lietuvos traumatologų – ortopedų mokslinės draugijos valdybos narys. Žmona Ina, dukterys Eglė, (g. 1981 m.), Rūta, (g. 1985 m.)
Inketriai

Istorija

Pirmą kartą Inketrių laukas kaip terra Jenkrethas 1373 m. minimas Livonijos kronikoje. XVI–XIX a. Inketriais buvo vadinamos keturios skirtingos vietos (trys palivarkai ir kaimas), esančios prie Interių ežero. Vienas iš Inketrių palivarkų 1782 m. priklausė Videniškių vienuolynui.
1961 m. Formulės 1 sezonas

Sezono apžvalga

Šiais metais debiutavo 1.5 litro varikliai. Pagal šią taisyklę geriausiai atrodė Scuderia Ferrari bolidai. Ši ekipa nugalėjo penkias lenktynes iš aštuonių, bei pirmą kartą ekipos istorijoje laimėjo čempionų titulą. Šios ekipos pilotas Philas Hillas laimėjo savo vienintelį čempiono titulą. Šis pilotas dėl čempiono titulo kovojo su savo komandos draugu Wolfgang von Tripsu, tačiau ši kova baigėsi tragedija Italijos GP metu, kuomet pastarasis pilotas ir dar 14 žiūrovų žuvo per avariją. Šiame sezone debiutavo JAV GP, tad iš Formulės 1 arenos pasitraukė Indianapolis 500 lenktynės ir visos JAV komandos. Pastarosios Formulėje 1 vėl lenktyniavo nuo 1966 m.
Lenktynių nugalėtojui buvo padidintas skiriamų taškų kiekis iki devinių.