google/wiki40b huggingface dataset:
Pavelas Radziševskis

Pavelas Radziševskis (lenk. Paweł Radziszewski); g. 1890 m. birželio 30 d. Strykove, Lenkija, m. 1931 m. rugsėjo 17 d. Rudkoje, (Lenkija) – lenkų geologas, mineralogas ir petrografas, kurį laiką dirbo ir gyveno Vilniuje.

Biografija

Marcelio ir Juzefos Biernacki sūnus. Nuo 1903 m. lankė gimnaziją Vloclaveke, po streiko mokykloje 1905 m. perėjo į aštuonmetę filologinę gimnaziją Varšuvoje, kurią baigė 1911 m. ir iškart užsirašė į Jogailos universitetą. Studijavo mineralogiją ir petrografiją. Jį globojo vyresnysis brolis Idzis, kunigas, kuris jį taip pat sudomino ir gamtos filosofija. Daugiausia studijavo pas Juzefą Morozevičių (lenk. Józef Morozewicz), savo tolimą giminaitį, kurio katedroje nuo 1913 m. iki 1914 m. praktikavosi. Vienoje išvykoje į Banską Štiavnicą susidomėjo ten esančiais granitais. Pradėjo juos tyrinėti. 1915 m. su K. Tvardovskio pagalba išvyko į Vieną kaip savanoris į universitetą ir ten buvo iki 1916 m. Grįžęs į Krokuvą pabaigė studijas. 1920 m. Jogailos universitete apsigynė daktaro laipsnį. Nuo 1921 m. iki 1926 dirbo vyresniuoju asistentu Geologijos institute Žemės plutos skyriuje Varšuvoje. Tyrė Šventojo Kryžiaus kalnus, Volynę, lankėsi Suomijoje, iš kur parvežtus uolienų pavyzdžius dovanojo Jogailos universitetui.

Vilniuje

1926 m. Vilniuje užėmė Mineralogijos katedros vedėjo vietą Stepono Batoro universitete ir čia dirbo iki mirties 1931 m. Dėstė mineralogiją, kristalografiją ir petrografiją kartu su praktikumais. Pasiliko Geologijos institute Varšuvoje bendradarbiu ir tęsė tyrimus Volynėje. 1930 m. apsigynė habilitacinį darbą.
Susirgo tuberkulioze.
Toliau tęsė tyrimus. Gavo lėšų aplankyti Švediją ir Suomiją, iš kur parsivežė turtingą uolienų kolekciją. Atliko Volynės, Karpatų ir Šventojo kryžiaus kalnų Lenkijoje kristalinių uolienų tyrimus.
Nors žinių, kad domėjosi Vilniaus krašto rieduliais, nėra, bet galėjo planuoti juos vykdyti ateityje, nes keliaudamas po Fenoskandiją, domėjosi Alandų salų, Vakarų Suomijos, Smolando ir kitų Švedijos vietovių kristalinių uolienų petrografija. Atvežė turtingą uolienų rinkinį, kuris vėliau ženkliai papildė Antanina Halicka. Būtent iš tų vietų kilę rieduliai surandami Lietuvoje.
Kitų mokslo darbų apie Vilnių ir Vilniaus kraštą taip pat nepaliko. Universitete išliko jo Volynėje surinkti uolienų pavyzdžiai. Tikriausiai jo ir S. Malkovskio iniciatyva yra atgabenti ir bazalto stulpų fragmentai prie Vilniaus universiteto Gamtos mokslų fakulteto įėjimo M. K. Čiurlionio gatvėje, nes bazaltas buvo tiriamas mokslininkų, kaip ir statybinė medžiaga. Juo išgrįstas Vilniaus Gedimino prospektas. Katedrai vadovaujant P. Radziševskiui vyravo kruopštus darbas. Jam mirus katedros vedu tapo B. Rydzevskis, o vėliau M. Limanovskis. O nuo 1934 m. S. Malkovskis.
P. Radziševskis išvyko į sanatoriją Rudkoje (Lenkijoje), kur ir mirė. Palaidotas Mrozuose (Lenkija).
Šeimos nesukūrė.
Diplomatinis atstovas

Skyrimo tvarka

1. Atstovą skiria Prezidentas Vyriausybės teikimu, prieš tai kandidatūrą apsvarsčius Parlamento Užsienio reikalų komitete, diplomatinį atstovą užsienio valstybėje ir gavus užsienio valstybės sutikimą priimti (agremaną).

3. Žiniomis apie kandidato į diplomatinius atstovus skyrimo procesą keičiamasi vadovaujantis valstybės ir tarnybos paslapčių įstatymu. Prašymo dėl sutikimo priimti (agremano) diplomatinį atstovą užsienio valstybėje pateikimo tvarką nustato užsienio reikalų ministras.
4. Kai diplomatinis atstovas išdirba daugiau kaip 3 metus, Vyriausybė gali siūlyti Respublikos Prezidentui jį atšaukti.

Funkcijų vykdymo pradžia

Diplomatinis atstovas užsienio valstybėje savo funkcijas pradeda vykdyti tada, kai įteikia įgaliojamuosius raštus valstybės, į kurią jis paskirtas, vadovui ar kitam šio įgaliotam pareigūnui arba kai praneša apie atvykimą ar įteikia įgaliojamųjų raštų nuorašą valstybės, į kurią jis paskirtas, užsienio reikalų ministrui ar užsienio reikalų ministerijos funkcijas atliekančios institucijos vadovui ar kitam šio įgaliotam pareigūnui, kaip toje valstybėje įprasta.

Diplomatinio atstovo prie tarptautinės organizacijos funkcijų vykdymo pradžia

Diplomatinis atstovas prie tarptautinės organizacijos savo funkcijas pradeda vykdyti įteikęs įgaliojamuosius raštus tarptautinės organizacijos vadovui arba kita tarptautinėje organizacijoje nustatyta tvarka.
Jonas Dovydaitis

Biografija

Tėvas Nepriklausomybės Akto signataras, ministras pirmininkas Pranas Dovydaitis, brolis žurnalistas, sklandytojas Vytautas Dovydaitis.
1933–1938 m. lankė Nidos sklandymo mokyklą ir vienas pirmųjų iš Lietuvos sklandytojų gavo aukščiausią „C“ piloto kvalifikaciją.  1937 m. baigė Kauno aviacijos mokyklą, 1938 m. Kauno aukštesniąją technikos mokyklą. 1938 m. Tautinės olimpiados metu vykusiose aukštojo pilotažo varžybose nugalėjo privalomųjų ir laisvųjų figūrų rungtyse. 1939 m. kartu su komanda tapo Baltijos šalių čempionu. Deja, 1940 m. lietuviams dalyvauti tarptautinėse varžybose buvo uždrausta. Dirbo Lietuvos aeroklubo lakūnu. 1940–1941 m. Lietuvos aeroklubo generalinis sekretorius.
1939–1940 m. redagavo žurnalą „Lietuvos sparnai“, 1940–1941 m. aviacijos sporto žurnalą „Liaudies sparnai“.  1941 m. suimtas kartu su tėvu, iki 1944 m. kalėjo Kargopolyje, Goroso lageryje (Archangelsko sritis). 1944–1947 m. dirbo laikraščio „Tiesa“, 1948–1950 m. žurnalo „Švyturys“ redakcijose, 1968–1970 m. žurnalo „Sparnai“ redaktorius. 
SSRS kinematografininkų sąjungos, SSRS rašytojų sąjungos, LSSR automėgėjų draugijos narys.

Kūryba

Kūrinius pradėjo spausdinti 1925 m. vaikų periodikoje. 1938 m. parašė pjesę mėgėjų scenai „Geležinis trejetas“. Po Antrojo pasaulinio karo paskelbė apsakymų, pjesių, apybraižų, propaguojančių socializmą. Parašė pirmąjį lietuvišką romaną pagal socialistinio realizmo kanonus „Dideli įvykiai Naujamiestyje“.
Kino filmo „Tiltas“ (Lietuvos meninių ir kronikinių filmų kino studija, režisierius Borisas Šreiberis, 1956 m.) scenarijaus autorius.
Akmenskinės gyvenvietė

Tyrimai

Kapinynas suardytas ariant ir kasant žvyrą. 1967 m. Telšių Žemaičių muziejus Alka (vadovas Vitas Valatka) ištyrė 680 m² Akmenskinės gyvenvietės ir kapinyno plotą. Rasta pirmojo tūkstantmečio gyvenvietės liekanų – brūkšniuotosios keramikos, titnago skaldos, akmeninio kirvio išgrąža. Kapinyne rasta žmonių kaulų ir 16 apardytų degiminių X a. – XIII a. kapų su žalvarinių papuošalų liekanomis (pasaginėmis segėmis, apyrankėmis, žiedais), stiklo karoliais, žeberkliniais ietigaliais, skiltuvais. Radiniai saugomi Alkos muziejuje Telšiuose.
Čilės Respublikos civilinis kodeksas

Čilės Respublikos civilinis kodeksas (isp. Código Civil de la República de Chile) - Čilės Respublikos civilinis kodeksas, pagrindinis Čilės privatinės teisės šaltinis. Priimtas 1855 m. Autorius - filosofas ir teisėtyrininkas tarptautininkas Andrés Bello (1781-1865), teisyną kūręs per 20 m. Kodeksas įsigaliojo 1857 m. sausio 1 d. Recepuotas daugelyje Lotynų Amerikos valstybių (kone pažodžiui - pvz., šalyse kaip Ekvadoras, Kolumbija ir Salvadoras).
Reiskių tyras

Reiskių tyras – pelkė vakarų Lietuvoje, Plungės rajono pietvakariuose, 4,5 km į šiaurės vakarus nuo Kulių, Kulių miškuose. Užima 8,75 km² plotą. Būdinga plyninė aukštapelkė, aplink ją – kimininiai plynraisčiai. Vidurinėje dalyje gausu ežerokšnių, telkšo Reiskių ežeras (4 ha). Rytiniu tyro pakraščiu teka Minijos intakas Alantas, šiaurės vakaruose prasideda Minijos baseino upeliai – Kartenalė II ir Tyrupis, o pietuose – Trumpės intakai.
Tyro vidurinėje ir šiaurės rytinėje dalyje gausu aukštapelkinių duburių, ežerokšnių. Vidinių sausmių bendras plotas – 6,4 ha. Durpių sluoksnis vidutiniškai 3,9 m (didžiausias storis – 8,3 m). Durpių ištekliai – 26,6 mln. m³. Būdingos fuskuminės durpės kurių vidutinis susiskaidymas – 16 %, peleningumas – 3,5 %, drėgnumas – 90 %. Po durpėmis slūgso molis ir smėlis.
Reiskių tyras paskelbtas Reiskių tyro telmologiniu draustiniu (plotas 4,05 km²). Jo paskirtis – išsaugoti Reiskių tyro pelkę bei apypelkę, vertingą kraštovaizdį, būdingą Žemaičių aukštumos vakariniam šlaitui, įvairiarūšę miško fauną, retuosius augalus ir jų augavietes, upelių tinklą Minijos ir Jūros upių baseino takoskyroje. Čia auga saulašarės, spanguolės, sutinkamos medšarkės, tetervinai bei dirviniai sėjikai.
Prie tyro įsikūrę Reiskių, Palioniškių, Unkurių kaimai.
Augustavo Kazanės Dievo Motinos ikonos cerkvė

Istorija

Cerkvė pirmą kartą minima 1553 metais. Ji buvo įsikūrusi šalia Mėtos ežero, tarp ul. Cerkiewnej ir ul. Koziej gatvių. Nuo 1596 m. iki 1875 m. priklausė unitams. Cerkvę lankydavo daug žmonių iki kol 1879 m. nebuvo atidaryta nauja Augustavo Šv. Apaštalų Petro ir Povilo cerkvė. Nuo tada cerkvė vis rečiau būdavo naudojama ir atidaroma tikintiesiems. 1914 m. cerkvė buvo apleista, per I pasaulinį karą vokiečiai čia įkūrė kalvę. 1918 m. cerkvė buvo uždaryta, 1925 m. nugriauta.
Regbis-7

Istorija

Regbį-7 sugalvojo mėsininkai Nedas Heigas (angl. Ned Haig) ir Deividas Sandersonas (angl.  David Sanderson) iš Melrauzo miestelio Škotų sienų srityje. Jie 1883 m. norėjo surengti labdaringą turnyrą savo klubui paremti, bet suprasdami, kad didelio masto renginys yra neįmanomas, nusprendė apriboti žaidėjų skaičių iki septynių. Jų sumanymas labai patiko tiek dalyviams, tiek žiūrovams. Nuo tada Melrose Sevens turnyras vyksta kasmet.
Nepaisant regbio-7 populiarumo Škotų Sienose, iki Pirmo pasaulinio karo ši sporto šaka buvo daugiau vietinio pobūdžio ir tik 1921 m. Anglijoje buvo surengtas pirmasis regbio-7 turnyras. 1926 m. prasidėjo vienas savbiausių ir iki šiol vykstantis Middlesex Sevens turnyas Londone.
1976 m. buvo surengtas pirmasis Honkongo regbio-7 turnyras. Šis turnyras atvėrė sporto šaką pasauliui ir dabar yra vienas prestižiškiausių regbio-7 renginių.

Varžybų formatas

Regbio-7 varžybos dažniausiai vykdomos turnyrais. Į turnyrą atvykusios komandos per dieną sužaidžia po kelias rungtynes. Iš pradžių susitikimai vyksta pogrupiuose, o po to geriausiose komandos varžosi atkrintamosiose varžybose dėl prizinių vietų.
Tarptautinai regbio-7 turnyrai, kuriuose dalyvauja nacionalinės rinktinės, trunka dvi dienas. Pirmą dieną žaidžiami pogrupio susitikimai, o antrą dieną yra kovojama dėl vietos galutinėje rikiuotėje ir įskaitinių taškų. Tokių turnyrų yra sužaidžiama po kelis per metus ir čempionu tampa daugiausiai įskaitinių taškų per visą sezoną surinkusi rinktinė.

Populiarumas

Dėl mažesnio reikiamo žaidėjų skaičiaus ši sporto šaka įsitvirtino Fidžyje ir Samoa. Kaip ir bet koks regbis, regbis-7 mėgstamas Naujojoje Zelandijoje, Australijoje ir Pietų Afrikos Respublikoje. Kenija, kurios didžiojo regbio rinktinė nėra daug pasiekusi, turi stiprią regbio-7 komandą. Europoje stipriausios komandos yra Anglijoje ir Velse.
Balkanų istorija

Antika

Romos imperatoriai buvo užvaldę visą Balkanų pusiasalį. Dalis jo gyventojų buvo romanizuoti.

Viduramžiai (VII-XIV a.)

Tautų kraustymosi laikotarpiu į Balkanus atsikraustė keletas tautų - 400 m. slovėnai, 600 m. - serbai ir kroatai, 680 m. - bulgarai.
Dainava (trauktinė)

„Dainava“ – trauktinė iš obuolių, šermukšnių, vyšnių, spanguolių ir mėlynių sulčių, gaminama „Stumbras“ nuo XX a. vidurio. Gėrimas 2008 m. buvo įtrauktas į Europos Sąjungos saugomos geografinės nuorodos sąrašą. Todėl tokį pavadinimą gali naudoti tik Lietuvos teritorijoje pagaminta trauktinė.
Pagal 2003 m. Lietuvos žemės ūkio ministerijos įsakymą „Dėl spiritinių gėrimų gamybos, tvarkymo ir prekinio pateikimo techninio reglamento patvirtinimo“, terminu „Dainavos trauktinė“ gali būti vadinamas tik nuo tamsiai raudonos iki raudonai oranžinės spalvos, rūgštoko karstelėjusio skonio, sudėtinio vaisių ir uogų aromato trauktinė, kurios etilo alkoholio koncentracija yra ne mažesnė kaip 40 proc. tūrio ir kuri gaminama iš grūdinio rektifikuoto, ne žemesnės nei ekstra rūšies etilo alkoholio, atvirkštinio osmoso būdu paruošto geriamojo vandens, spanguolių ar bruknių bei kitų vaisių ir uogų sulčių ir vyno. Sulčių ekstrakto joje turi būti ne mažiau kaip 25 g/l. Į šios trauktinės gamybą nėra leidžiama dėti papildomų kvapiųjų medžiagų.
Gėrimas yra švelniai rūgštoko skonio, rausvai oranžinės spalvos, turi vaisių, uogų ir vyno aromato. Tinka gerti gryną arba maišyti su greipfrutų sultimis ir pilti ant ledukų.
Apsėklinimas

Apsėklinimas – biologinis procesas, sąlygojantis gyvūnų moteriškų ir vyriškų gametų susitikimą.
Apsėklinimas gali būti vidinis ir išorinis. Išorinis apsėklinimas būdingas daugeliui vandenyje gyvenančių gyvūnų, kurie kiaušialąstes ir spermatozoidus išskiria į aplinką, kur jie susilieja (apvaisinimas). Sausumos gyventojams daugiau būdingas vidinis apsėklinimas, nes išorinėje aplinkoje nėra sąlygų gametoms išsilaikyti ir susitikti. Tokiu atveju spermatozoidai lytinio akto metu patenka į patelės lytinius takus.

Istorija

Žuvininkystėje ir gyvulininkystėje įdiegtas dirbtinio apsėklinimo metodas. Dar XIX a. vid. rusų mokslininkas V. Vraskis (1829–1862) parengė dirbtinio žuvų apsėklinimo metodą, kurio esmė ta, kad žuvų ikrai išleidžiami plokščiadugniame inde ant sudėtų šapelių ar šakelių ir po to aplaistomi sėkliniu skysčiu (pieniais, dar žr. sperma).
Vėliau atsirado ir žemės ūkio gyvulių apsėklinimo technologija. Šiuo atveju vertingo reproduktoriaus sperma galima apsėklinti daug patelių. Sukurta speciali aparatūra ir metodai, kaip paimti spermos iš patino ir įvesti ją į patelės lytinius takus. Kad spermatozoidai būtų gyvybingesni jie apdorojami specialiais skiedikliais arba užšaldomi.
Simonas Serapinas

Karjera

Simonas Serapinas karjerą pradėjo LKAL lygoje, Kauno „LKKA-Atleto“ komandoje, joje tapo vienu iš lyderiu ir kitą sezoną jau pradėjo Jonavos komandoje. Sezono viduryje krepšininką pastebėjo „Žalgirio“ komanda ir pakvietė į savo gretas. Šioje ekipoje S. Serapinas ir baigė sezoną.
Prieš 2002-2003 m. sezoną Kauno „Žalgirio“ komandos vadovai nusprendė talentingą žaidėją paskolinti „Alitos“ komandai, kurioje krepšininkas turėjo gauti daug žaidimo laiko, tačiau S. Serapinas už „Alitą“ sužaidė tik 10 rungtynių per kurias žaisdavo po 8,5 min. ir pelnydavo po 2,7 taško. Po tokios nesėkmingos pradžios krepšininkas nusprendė pereiti į Kėdainių „Nevėžį“. Šiame klube jis tapo lyderiu, vidutiškai per rungtynes pelnydavo po 18,2 taško.
Nuo 2003 m. S. Serapinas pradėjo rungtyniauti „Žalgirio“ ekipoje. Joje krepšininkas praleido trejus metus, bet lyderiu taip ir netapo. Prieš 2006-2007 m. sezoną S. Serapinas nusprendė išvykti į taip pat Eurolygoje rungtyniaujančią Salonikų „Aris“ komandą. Pirmąjį sezoną lietuvis graikų komandai Eurolygoje per 10,3 min. pelnydavo po 2,7 taško. Šiame klube krepšininkas žaidė iki 2007-2008 m. sezono vidurio, kuomet persikėlė į Sopoto „Prokom Trefl“ ekipą.
2008 m. liepos mėn. S. Serapinas pasirašė kontraktą su Ukrainos lygos čempione Mariupolio „Azovmaš“ komanda. 2009 m. spalio pabaigoje paliko klubą.
2010 m. vasario 8 d. laikinai žaidė Klaipėdos "Neptūno" komandoje, vėliau persikėlė į Turkiją. 2011 m. vasario 24 d. sugrįžo į Klaipėdos "Neptūną", tačiau nesužaidęs nė vienerių oficialių rungtynių persikėlė į Italijos Varezės "Cimberio" klubą, su kuriuo pasirašė sutartį iki sezono pabaigos.
2005 m. S. Serapinas buvo pakviestas į Lietuvos rinktinę ir su ja žaidė Europos vyrų krepšinio čempionate. S. Serapinas sužaidė ketveriose rungtynėse, vidutiniškai žaidė po 7,3 min. ir pelnė po 1,5 taško.
Ledynas

Ledynas – didelė ledo sankaupa, dengianti didelius žemės plotus. Ledynas sudarytas iš daugiamečio ledo ir juda, veikiamas gravitacinės jėgos. Ledynų yra visuose žemynuose, išskyrus Australiją. Šiuo metu ledynai talpina tiek vandens, kiek užtektų pasaulio jūros lygį pakelti apie 75 metrus.
Su ledynais susijusios šios reljefo formos: galinės, šoninės, vidinės morenos, U formos slėniai, ozai, keimai, drumlinai ir kt.

Ledynų formavimasis

Ledynai formuojasi palaipsniui. Pirmiausiai pasninga, vėliau nugulęs sniegas dėl savo svorio virsta granuliuotu sniegu, kuris dar labiau suslėgtas virsta firnu. Firnas ilgiau paveiktas naujais sniego sluoksniais virsta ledyno ledu. Dėl tokio formavimosi eiliškumo, lede išlieka oro tarpų. Dėl šių oro intarpų ledyno ledas įgauna melsvą atspalvį. Jei iškrenta pakankamas sniego kiekis, ledynas pradeda slinkti, pakeliui užgriebdamas po ledu esantį gruntą.

Ledynų judėjimas

Ledynų ledas, būdamas iki 50 m storio, elgiasi kaip lengvai skylanti kieta medžiaga. Kai pasiekia didesnį storį, šis ledas dėl slėgio pasidaro plastiškas ir pradeda tekėti. Ledynas yra sudarytas iš sluoksnių, kurių kontaktas – silpnesnio ledo sluoksniukas. Kai įtempis viršija laikomąjį sluoksniuko stiprį, sluoksniai pradeda judėti vienas kito atžvilgiu.
Kitas judėjimo būdas atsiranda dėl ledyno trinties į padą ir geoterminės Žemės energijos. Toks judėjimas gali būti labai lėtas, bet kai kur greitis pasiekia iki 800 m/metus.
Pagal JTO 2008 m. kovo 16 d. ataskaitą, ledynai tirpsta greičiau nei per praėjusius 5000 metų. Vidutinis tirpimo greitis 1980–1999 m. laikotarpyje buvęs apie 0,3 m per metus, iki 2006 m. pabaigos beveik dvigubai padidėjo. Skaičiuojant dešimtmečiais, daug ledynų gali visiškai pranykti.
Viktoras Amadėjus I

Biografija

Karolio Emanuilo I ir Katerinos Mikaelos Austrės sūnus. Vaikystėje daug laiko praleisdavo Ispanijos rūmuose, Madride. Po vyresnio brolio Pilypo Emanuelio mirties tapo hercogystės paveldėtoju.
Su savo motinos sesers, Izabelės Klaros Euchenijos, Nyderlandų vicekaralienės mirtimi 1633 metais, Margaritos Savojietės brolis Viktoras Amadėjus I tapo savo senelės pagal motiną – Izabelės Valua, Prancūzijos karalių Karolio IX ir Henriko III sesers, teisių paveldėtoju.

Valdymas

Viktoras Amadėjus hercogu tapo 1630 metais. Jo tėvo politika iššaukė didelį nestabilumą santykiuose su Prancūzija ir Ispanija. Jis dalyvavo kare dėl Mantyjos ir Monferato paveldėjimo. Kada 1631 metais buvo sudaryta Keraskso taika, hercogystė nuo Monferato gavo piniginę kompensaciją, Turino ir Albos miestus, taip pat Pinerolą, kuris, pagal slapto susitarimo punktą, buvo atiduotas Prancūzijai.
Vėliau, vadovaujant kardinolui Rišeljė, hercogas pabandė sudaryti antiispanišką lygą Italijoje. 1637 metais jis sutriuškino ispanų armiją Mombaldono mūšyje. Tų pačių metų rugsėjo 25 d. Viktoras Amadėjus po pietų pas Kreko hercogą susirgo. Jis mirė spalio 7 d. kelyje į Turiną.
Denisas Šafikovas

Biografija

Šatikovas gimė rusų-baškirų šeimoje. Mėgėjišką boksininko karjerą pradėjo būdamas 13-os metų. Jo sprendimą tapti profesonaliu boksininku lėmė noras užsidirbti pinigų šeimai, o ne iškovoti medalių.
Birkirkara FC (moterys)

UEFA moterų čempionų lyga

2019 m. rugpjūčio 7 d. klubas žaidė su FC Gintra. Tai buvo 2019–20 m. UEFA moterų Čempionų lygos kvalifikacinės rungtynės. FC Gintra minimaliu rezultatu 1–0 palaužė Maltos čempiones.

Sudėtis

Atnaujinta: 2018 m. rugpjūčio 13 d. 
<...>
Ethan Hawke

Biografija

Itanas Houkas gimė 1970 m. lapkričio 6 d. Ostine (Teksasas) jaunų tėvų šeimoje, kurie netrukus išsiskyrė. Itanas liko gyventi su motina, kuri keliavo iš vienos vietos į kitą. Po motinos naujos santuokos, šeima persikėlė gyventi į Naująjį Džersį. Čia keturiolikmetis Itanas pradėjo savo aktoriaus karjerą. Pirmasis jo vaidmuo 1985 m. buvo vaikiškame fantastiniame filme „Tyrinėtojai“ (angl. Explorers). Aktorystės mokėsi Prinstono universiteto organizuojamuose aktorių kursuose, bet gauti diplomo jam nepavyko. 1989 m. Itanas buvo pakviestas filmuotis Piterio Veiro filme „Mirusių poetų draugija“, kuriame suvaidino sudėtingą dramaturginį vaidmenį, sulaukusio kritikų įvertinimo.
Padidėjęs susidomėjimas jaunuoju aktoriumi prasidėjo 1991 m., po Džeko Londono romano ekranizacijos „Baltoji Iltis“. Paskui sekė jo Trojo Daierio vaidnuo filme „Tikrovė kandžiojasi“ (1994 m.) ir merginų numylėtinio Džesio vaidmuo filme „Prieš patekant saulei“ (1995 m.). Po filmo premjeros Itanas tapo „savu vaikinu“ daugeliui bendraamžių.
1997 m. fantastinis filmas „Gataka“, kuriame Itanas suvaidino pagrindinį vaidmenį, sėkmės nesulaukė. Bet nesėkmė neapkartino Itanui gyvenimo – filmavimo aikštelėje tarp jo ir pagrindinės moters vaidmens atlikėjos Umos Turman užsimezgė romanas, kuris 1998 m. gegužės 1 d. baigėsi vestuvėmis.
2002 m. geriausio antraeilio vaidmens kategorijoje Itanas buvo nominuotas Oskarui už filmą „Išbandymų diena“, o 2005 m. buvo nominuotas kaip filmo „Prieš saulėlydį“ scenarijaus bendraautoris.
2006 m. vasarą Itonas vaidino Sidnio Liumeto filme „Velniški žaidimai“.
Be kino Itanas Houkas bando save ir kitose meno srityse – jis vaidina ir dirba Niujorko teatre „Malaparte“, rašo romanus. 1996 m. pasirodęs pirmasis jo romanas „Karščiausia valstija“ (angl. The Hottest State) ir buvo sukritikuotas kritikų, bet pripažintas Itano gerbėjų. 2002 m. pasirodė romanas „Pelenų diena“ (angl. Ash Wednesday).

Šeima

Su pirmąja žmona Uma Thurman Itanas 1998 m. liepos 8 d. susilaukė dukros Majos (Maya Ray Thurman-Hawke) ir 2002 m. sausio 15 d. sūnaus Levono (Levon Roan Thurman-Hawke). Su Uma Itanas išsiskyrė 2004 m. liepą.
2008 m. birželį Itanas vedė Rajaną Šohjuz (Ryan Shawhughes) ir tų pačių metų liepos 18 d. jiems gimė dukra Klementina (Clementine Jane Hawke).
Lietuvos geologų sąjunga

Lietuvos geologų sąjunga – Lietuvos visuomeninė, savivaldi profesinė organizacija, vienijanti Lietuvos geologus Lietuvos žemės gelmių tyrimui ir racionaliam naudojimui visuomenės labui.

Veikla

Lietuvos geologų sąjunga įkurta 1989 m., įregistruota 1990 m. Pagrindiniai tikslai – propaguoti geologijos mokslą, saugoti geologijos paveldą, pristatyti Lietuvos geologiją užsienio šalyse. Turi 250 narių, iš jų 55 garbės nariai (2007 m.). Aukščiausia valdymo institucija – suvažiavimas. Lietuvos geologų sąjungos veiklą koordinuoja taryba ir jos išrinktas pirmininkas. Nuo 1991 m. Lietuvos geologų sąjunga leidžia periodinį žurnalą „Geologijos akiračiai“.
LitRPG

LitRPG, literatūrinė RPG (rus. ЛитРПГ) – naujai atsiradęs fantastikos žanras, pagrįstas kompiuterinių vaidmenų žaidimų subkultūra. Paskutinius keletą metų labai populiarus Rusijoje. Šio žanro kūriniuose aprašomi iš tikro egzistuojantys ar įsivaizduojami kompiuteriniai vaidmenų žaidimai.
LitRPG kūriniams būdinga tai, kad į kūrinio tekstą įtraukti žaidimo pranešimai apie turimas ar didėjančias prigimtis ir kitas veikėjo charakteristikas, taip pat ginklų ar aprangos charakteristikas, atakos metu padarytus žalos taškus, patirties taškų kaupimą ir pan. Skaitydamas pagal juos suvoki, kad veiksmas vyksta kompiuteriniame žaidime. Tai esminis skirtumas skiriantis nuo kompiuteriniais žaidimais (pvz., „World of Warcraft“, „Warhammer 40 000“ ir pan.) pagrįstų Fan fiction kūrinių. Šiuose veiksmas tiesiog veiksmas vyksta žaidimo pasaulyje, bet nėra užuominų, kad tai veiksmas kompiuteryje, kompiuteriniame žaidime.
LitRPG – naujai atsiradęs fantastikos žanras, kuriame kūrinio siužetas pagrįstas kompiuterinių vaidmenų žaidimų (paprastai MMORPG) žaidimu. Pvz., veikėjas, naudodamas virtualios tikrovės įrangą žaidimo metu atsiduria žaidimo pasaulyje. Kartais jo kūnas miršta, o žaidimo pasaulyje atsiduria tik jo sąmonė (tokie kūriniai priklauso dviem žanrams - ir LitRPG, ir papuolenių fantastikai).
Vienu šio žanro pradininkų laikomas P. Korėjos rašytojas Nam Hee Sung, parašęs šio žanro kūrinį „Legendary Moonlight Sculptor“ ('Legendinis mėnulio šviesos skulptorius'), šiuo metu jį sudaro 16 tomų. Šio kūrinio vertimas į rusų kalbą labai paskatino LitRPG žanro kūrinių rašymą Rusijoje. Kitas pradininkas – japonų rašytojas Reki Kawahara, jo klasikinis kūrinys „Sword Art Online“ ('Kalavijo menas online '), kurio nuo 2002 m. išėjo 17 knygų. Šiose knygose, tiesa, nėra kompiuterio pranešimų, tačiau veikėjai akivaizdžiai jaučia, kad jie yra žaidimo viduje.

Kitokia LitRPG fantastika

Dauguma LitRPG fantastikos yra maginė fantastika, tačiau yra nedaug mokslinės fantastikos LitRPG.
Specifinis variantas yra rusiškos fantastikos kūrinių grupė, pagrįsta žaidimu „EVE Online“. Juose nėra citatų su herojaus ar daiktų charakteristikomis, tačiau dažniausiai detaliai nagrinėjami įsisavinami profesijų lygiai, kosminių laivų charakteristikos, kurie grožiniame kūrinyje paprastai nereikalingi. Tai suartina „EVE Online“ fantastiką su LitRPG.