google/wiki40b huggingface dataset:
Raimundas Dagys

Biografija

1932 m. šeima persikėlė iš Kauno į Kurklius (Ukmergės apskritis), 1938 m. į Panemunėlį (Rokiškio apskritis), 1943 m. grįžo į Kurklius.
1936–1938 m. mokėsi Kurklių pradžios mokykloje, 1938–1942 m. Panemunėlio progimnazijoje, 1942–1943 m. Rokiškio gimnazijoje. 1945 m. Anykščių gimnazijoje baigė 4 klases. 1945–1949 m. mokėsi Kauno politechnikume, įgijo silpnų srovių techniko specialybę. 1949–1950 m. dirbo techniku Vilniaus 555-osios įmonės ypatingų konstrukcijų biure. 
1950–1954 m. Vilniaus pedagoginiame institute (VPI) studijavo matematiką, vėliau fiziką, įgijo fizikos mokytojo išsilavinimą. Studijuodamas aktyviai sportavo, 1953 m. tapo Lietuvos slidinėjimo čempionu. 1954–1958 m. VPI Teorinės fizikos katedros asistentas. 1961 m. apgynė kandidatinę disertaciją. 1961–1996 m. VPI dėstytojas, nuo 1964 m. docentas, nuo 1985 m. profesorius. Nuo 1966 m. dirbo ir Puslaidininkių fizikos institute, 1974–1989 m. direktoriaus pavaduotojas mokslo reikalams ir Kietojo kūno elektroninės struktūros laboratorijos vadovas, 1989–1992 m. laboratorijos vadovas, 1992–1996 m. instituto vyriausiasis mokslo darbuotojas. 1977 m. fizikos ir matematikos mokslų daktaras. 1987–1996 m. Lietuvos mokslų akademijos narys korespondentas.  Skaitė paskaitas Vokietijos, Šveicarijos, Italijos, Austrijos, Švedijos mokslo centruose.

Mokslinė veikla

Darbai – teorinės spektroskopijos, kietojo kūno elektronų sandaros (elektronų sistemų su neužpildytais apvalkalais daugiaelektronių koreliacijų), magnetinių ir retųjų žemių puslaidininkių tyrimai.
Bjelašnica

Bjelašnica (bosn. Bjelašnica, serb. Бјелашница) – kalnų masyvas Dinaruose, Bosnijoje ir Hercegovinoje, šiek tiek į pietus nuo Sarajevo. Rytuose ribojasi su Jahorinos masyvu, vakaruose – su Igmano kalnu. Yra trys viršūnės, iškylančios virš 2000 m: Bjelašnica (arba Zvjezdarnica, 2067 m), Krvavacas (2062 m) ir Vlahinia (2057 m). Pietinė masyvo dalis žemesnė, jos aukštis iki 1200 m. Iki 1900 m aukščio kalnas tankiai apaugęs spygliuočių miškais.
Nutiestos slidinėjimo trasos, įrengti kalnų nameliai. 1984 m. Sarajevo žiemos olimpinių žaidynių metu Bjelašnicoje vyko daug įvairių rungčių.
Vaclovas Rymavičius

Vaclovas Rymavičius (1899 m. rugpjūčio 26 d. Panoterių miestelyje, Ukmergės apskr. – 1972 m. rugpjūčio 12 d. Buenos Aires, Argentina) – vargonininkas ir chorvedys.

Biografija

Tėvas buvo vargonininkas, mokęsis pas J. Naujalį. Todėl ir sūnus pirmąsias muzikos žinias gavo iš tėvo. Paūgėjęs mokėsi J. Naujalio vargonininkų kursuose Kaune ir vargonininkavo Panoteriuose. 1928 m. atvyko į Argentiną ir Kordobos provincijoje, Aušros Vartų lietuvių parapijoje, gavo vargonininko ir chorvedžio vietą. 1930 m. subūręs chorą, vėliau jį pavadino Šv. Cecilijos vardu. 1950 m. choras koncertais pažymėjo savo kūrybinės veiklos 20-metį. V. Rymavičius dirbo ir lankė Buenos Aires Villiams konservatoriją, kur mokėsi skambinti fortepijonu ir kompozicijos. Lietuvių prašomas chorą suorganizavo ir Berisso mieste – jis vadinosi Mindaugo draugijos choru. Chorai giedojo bažnyčiose, dainavo koncertuose, dalyvavo įvairiuose tautiniuose renginiuose. Šv. Cecilijos choras į plokšteles įdainavo nemaža lietuviškų dainų, kurių dauguma paties chorvedžio. 1934 m. choras giedojo 32-ajame Eucharistiniame kongrese Buenos Aires, dalyvavo Argentinos radijo programose ir lietuvių radijo valandėlėse „Lietuvos aidai“. Taip pat vadovavo „Aušros" mišriajam chorui Buenos Aires. V. Rymavičius apie 44 metus Argentinoje populiarino lietuvišką dainą, žadino mūsų tautiečių patriotinius jausmus.

Šaltinis

Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999. Informacijos publikavimui gautas žodinis autoriaus leidimas.
Alyvmedžio šakelė

Alyvmedžio šakelė – alyvmedžio šakelės atvaizdas, Vakarų Europos kultūroje simbolizuojantis taiką ir gerą valią. Ši tradicija kilusi iš antikinės Graikijos.

Biblinė tradicija

Biblijoje aprašyta, kad baltas balandis su alyvmedžio šakele reiškia taiką. Pasaulinio tvano metu Nojus, tikrindamas, ar jau yra sausumos, triskart išleido skristi balandį. Pirmą kartą balandis grįžo tuščiomis, kas rodė kad dar nėra jokios sausumos. Antrą kartą balandis grįžo su alyvmedžio lapu snape, kas rodė, kad Dievo valia tvano vandenys ėmė slūgti ir virš vandens jau pasirodė šiek tiek sausumos. Trečią kartą išleistas skristi balandis nebegrįžo, kas reiškė, kad surado sau sausumos, kur gali pragyventi. Ir tada Dievas parodė danguje vaivorykštę, kuri buvo simbolis, kad Dievas daugiau nesunaikins žemės vandenimis.
Šia istorija aiškinami trys taikos simboliai – balandis, alyvmedžio šakelė ir vaivorykštė.

Senovės Graikijos tradicija

Pagal graikų mitologiją Dzeusas pažadėjo atiduoti naują miestą dievui, kuris suteiks žmonijai naudingiausią dovaną. Poseidonas smogė į žemę savo trišakiu, ir iš žemės ištryško šaltinis. O Atėnė smeigė į žemę savo ietį, ir ši išaugo į alyvmedį. Pastaroji dovana pripažinta geriausia, ir miestas deivės garbei buvo pavadintas Atėnais.

Alyvmedžio šakelių vainikus dėvėdavo nuotakos, jais apdovanodavo Olimpinių žaidynių nugalėtojus. Senovės Graikijoje Olimpinių žaidynių laikotarpis buvo paliaubų metas.
Alyvmedžio šakelės tradiciją perėmė ir Senovės Roma, kurioje pralaimėjusi kariuomenė nešdavosi alyvmedžio šakeles kaip taikos ženklą.
Jurijus Lužkovas

Biografija

1958 m. baigė Maskvos M. Gubkino vardo naftos ir dujų pramonės institutą. Nuo 1964 m. buvo TSRS chemijos pramonės reikalų komiteto Valdymo automatizavimo skyriaus viršininkas, nuo 1986 m. – TSRS chemijos pramonės ministerijos Mokslo ir technikos valdybos viršininkas.
1987 m. paskirtas Maskvos miesto vykdomojo komiteto pirmininko pirmuoju pavaduotoju-agropramoninio komiteto pirmininku, 1990 m. – vykdomojo komiteto pirmininku.
1991 m. tapo Maskvos vicemeru-miesto vyriausybės vadovu. Nuo 1992 m. - Maskvos meras, miesto administracijos ir vyriausybės vadovas. Savo veiklą jis pradėjo nuo elementaraus miesto tvarkymo, gatvių bei aikščių valymo ir apšvietimo, šiukšlių iš kiemų išvežimo, apšepusių namų fasadų dažymo ir gatvių asfaltavimo, nes prieš tai buvusi miesto administracija visiškai tuo nesirūpino.
J.Lužkovas į mero pareigas buvo paskirtas prezidento B. Jelcino įsaku, vėliau tris kartus laimėjo rinkimuose (1996 m. surinkęs 95% balsų, 1999 m. ir 2003 m. – virš 70%). 2007 m. ketvirtą kartą meru tapo pagal naują sistemą (prezidento teikimu patvirtintas miesto Dūmoje).
Dirbdamas miesto meru J. Lužkovas susikūrė „stipraus ūkininko“ įvaizdį. Jo valdymo metu buvo realizuota daug stambių projektų – praplėsta Maskvos žiedinė automagistralė, pastatytas miesto trečiasis transporto žiedas, požeminis prekybos kompleksas Maniežo aikštėje šalia Kremliaus, atstatyta Kristaus Išganytojo katedra, plečiamas Maskvos metropolitenas, griaunami ištisi chruščiovkų rajonai, buvo vykdomos didelės socialinės programos.
Tuo pat metu jis buvo kritikuojamas už neskaidriai funkcionuojančią miesto ekonomiką, korupciją, transporto kamščius, ydingą senų statinių restauravimą ir architektūros paminklų griovimą. Jo žmonos J.Baturinos firma gaudavo stambius statybos darbų užsakymus iš miesto biudžeto ir milijardinį pelną.
J. Lužkovas aktyviai dalyvavo visos Rusijos politiniame gyvenime. 1991 m. GKČP organizavus pučą, buvo aktyvus Baltųjų rūmų gynybos organizatorius, artimas B. Jelcino bendražygis. Tačiau 1998 m. jis sukūrė visuomeninę-politinę organizaciją „Tėvynė“ ir pareiškė norą balotiruotis į Rusijos prezidentus. Jungtinis su J.Primakovo partija „Visa Rusija“ sąrašas 1999 m. rinkimuose į Valstybės Dūmą užėmė trečiąją vietą ir netrukus susijungė su proputinišku bloku Vieningoji Rusija. J.Lužkovas 9 metus buvo šios valdžios partijos vicepirmininkas.
1996–2001 m. buvo Rusijos Federacijos tarybos narys, nuo 2000 m. – Rusijos valstybės tarybos narys.
Palaipsniui J. Lužkovas sugebėjo suformuoti visiškai kontroliuojamą miesto Dūmą ir tapti praktiškai vienvaldžiu didžiausio Rusijos regiono šeimininku. Tai gąsdino federalinę Rusijos valdžią. 2010 m. rugsėjo mėn. centriniuose TV kanaluose buvo parodyta keletas laidų apie korupciją Maskvos administracijoje ir kitus neigiamus miesto gyvenimo aspektus. Prezidento administracijos vadovas Sergejus Naryškinas J. Lužkovui neoficialiai pasiūlė pasitraukti. Šiam atsisakius, rugsėjo 28 d. prezidentas Dmitrijus Medvedevas pasirašė įsaką, kuriuo nušalino Maskvos merą iš pareigų, kaip netekusį pasitikėjimo.
Nuo 2010 m. spalio mėn. – Maskvos tarptautinio universiteto Didžiųjų miestų valdymo fakulteto dekanas.
12 įtūžusių vyriškių

Trumpa santrauka

Pasibaigus teismui, dvylika prisiekusiųjų susirenka specialiame kambaryje, kad priimtų nuosprendį byloje, kur jaunuolis kaltinamas nužudęs tėvą. Įkalčiai ir liudininkų parodymai atrodo svarūs ir pirminiu balsavimu 11 prisiekusiųjų nusprendžia, kad jaunuolis kaltas, tuo abejoja tik prisiekusysis Nr. 8. Kadangi nuosprendžiui priimti reikia vienbalsio sprendimo, tarp prisiekusiųjų prasideda ginčai. Mėgindami atkurti liudininkų parodymus, jie atranda vis daugiau smulkmenų ir pradeda abejoti savo pačių pasirinkimu.
Chorų karai (3 sezonas)

Struktūra

Kiekvienoje laidoje (išskyrus finalą) chorus dešimtbalėje sistemoje vertina profesionalų komisija, sudaryta iš keturių narių. Jos balsai sumuojami su žiūrovų balsais. Kas dvi savaites, nuo 9-osios laidos – kas savaitę „Chorų karus“ palieka mažiausiai žiūrovų ir komisijos palaikymo sulaukęs choras. Pusfinalyje lieka trys chorai, finale – du.
Videvutis

Videvutis (Vaidevutis, Vydevutis, Viduutus, Widewuto) – legendinis Prūsijos karalius ir įkūrėjas.
Jis minimas Erazmo Stelos veikale „Apie Prūsijos senovę“ (1518 m.). Rašoma, kad jis buvęs alanų kilmės ir išmokęs prūsus žemdirbystės, amatų, įkūręs ir išplėtęs valstybę. Jis turėjęs keturis sūnus – Litvą, Pamedį, Galingą ir Natangijų, kurie įkūrę atitinkamai Lietuvą, Pamedę, Galindą ir Notangą.
Simono Grunau „Prūsijos kronikoje“ (apie 1510–1526 m.) rašoma, kad Videvutis su broliu Proteniu buvo skandinavai, atsikraustę į Prūsiją iš Gotlando salos, nes ją užėmė gotai. Videvutis išrinktas prūsų karaliumi, o Protenis – krivių krivaičiu. Jie įkūrę Rikojoto šventyklą, pastatę pilis. Grunau rašo, kad Videvutis turėjo ne 4, o 12 sūnų, pagal kuriuos vėliau pavadintos prūsų žemės: Kulmo, Sembos, Varmijos, Pamedės, Galindos, Notangos, Skalvos, Lietuvos.
Pasak istoriko Videvutis ir Protenis 500-aisiais metais susidegino.
Kazimiero Būgos nuomone vardas videvutis yra ne tikrinis, o bendrinis, kilęs iš prūsų kalbos žodžio videvis („žinąs“).
Publika (laikraštis)

Publika – muzikinis informacinis laikraštis, ėjęs 1990–1992 m. Vilniuje.

Istorija

Leido leidykla „VHS“. Spausdino rašinius apie muziką jaunimui. Tiražas 1991 m. – 15 000 egz., 1992 m. – 11 000 egz. Išleisti 7 numeriai po 4-8 p.
Redagavo redkolegija: S. Augėnas ir kt.
Maleišiai (Anykščiai)

Aplinkinės gyvenvietės

VaitkūnaiSVĖDASAI

Žymūs žmonės

Kaime gimė rašytojas Juozas Tumas-Vaižgantas (1869–1933). Jo gimtoji sodyba neišlikusi, tačiau vieta pažymėta akmenine tvorele, 1937 m. pastatytas Vaižganto biustas (skulptorius Bernardas Bučas). 1979 m. pastatytas ąžuolinis stogastulpis su memorialine lenta (tautodailininkas Jonas Tvardauskas). Prie sodybvietės stūkso Juodžiaus akmuo, melioratorių atgabentas į kaimą iš laukų – prie šio akmens rašytojas mėgo ilsėtis, jį yra paminėjęs savo kūriniuose. 1989 m. 120-ųjų Vaižganto gimimo metinių proga Maleišiuose pasodinta 120 liepaičių alėja.
Daniel Lanois

Daniel Lanois (g. 1951 m. rugsėjo 19 d. Kvebeke, Kanadoje) – įrašų prodiuseris, gitaristas, dainininkas, dainų autorius.
Išleido daug savo paties albumų, taip pat dirbo su Bob Dylan, U2, Parachute Club, Brian Eno, Peter Gabriel, Emmylou Harris, Scott Weiland, Sinéad O’Connor, Robbie Robertson, Chris Whitley, Ron Sexsmith, Martha and the Muffins ir Nash the Slash.
Hiorsholmas

Istorija

Miestas buvo įkurtas karaliaus įsakymu vietovėje pradėjus statyti Hiršholmo rūmus. 1737 m. architektui Niels Eigtved buvo patikėta sudaryti rezidencinio miestelio planą ir skatinti jo plėtimąsi. Hiorsholmui miestelio statusas suteiktas 1739 m. Nugriovus rūmus 1810–1816 m., Hiorsholmas tebebuvo nedidelė gyvenvietė, tačiau nesustojo augęs kaip įtvirtintas miestelis ir vietinis amatų prekybos centras.
Miestelis pamažu apjungė šalimais buvusias Rungsted, Smidstrup ir Useriodo gyvenvietes. Pastarojoje XIX a. buvo įkurta nemažai tekstilės gamyklų.
Bavarijos elito tinklas

Bavarijos elito tinklas (vok. Elitenetzwerk Bayern, ENB) – Vokietijos švietimo politikos koncepcija Bavarijoje, skirta remti elitą aukštojo mokslo srityje. 2002 metais ją nutarė priimti Bavarijos vyriausybė. Paramą gauna 2 300 studentai ir doktorantai Bavarijos aukštosiose mokyklose.
Boeing Phantom Works

Boeing Phantom Works – „Boeing“ korporacijos pagrindinis mokslinės tiriamosios veiklos padalinys. Prieš susijungimą su „Boeing“, „Phantom Works“ priklausė „McDonnell Douglas“ įmonei ir daugiausiai užsiėmė karine aviacija. Kaip „Boeing“ padalinys, dabar užsiima ir komerciniais bei kosminiais orlaiviais.
Flomasteris

Flomasteris – kanceliarinė priemonė, skirta piešti ar spalvinti. Dažniausiai naudojama mokyklose bei kontorose.
Pirmuosius flomasterius pradėjo gaminti japonų kompanija Pentel 1963 m., jie išpopuliarėjo XX a. pabaigoje.
Briton Feris

Istorija

XIX a. klestėjo plieno pramonė, bet XX a. uždaryta.
PID reguliatorius

PID reguliatorius – reguliatorius, turintis grįžtamąjį ryšį ir naudojamas pramoninėse kontrolės sistemose. Reguliatorius yra parametriškai optimizuojamas, kurį sudaro 3 grandys: proporcinė (P), integruojanti (I) ir diferencijuojanti (D). Tolydinio PID reguliatoriaus išraiška:
kur K – perdavimo koeficientas, TI – integruojančios grandies laiko pastovioji, TD – diferencijuojančios grandies laiko pastovioji.
Daniškiai

Istorija

Atrodo, kad XVII a. Daniškiai buvo Liliškių dalis. Alantos krikšto knygoje Nr. 1 (p. 14v) 1662 m. užrašytas Kristoforas Danys iš Liliškių (Christophorus Danis de uilla Liliszki). Liliškiai ir Daniškiai – gretimos vietos. Gali būti, kad Liliškių dvaro vienkiemis miške dėl ten gyvenusių Danių imtas vadinti Daniais, o vėliau Daniškiais (dabar vietos žmonės taria Doniškiai), plg.: Molėtų krikšto metrikų knygoje Nr. 1 Eua Daniwenia de Daniu (1684, p. 11), Patris Andreae Danis et Eua puszynicie de Leliszki (1685 m., p. 21), Patris Andreae Danis Matris Euae de Danie (1687, p. 31), Eua Danienia de Dani (1689, p. 38), Andreas Danis de Dani (1690) ir pan. XVIII a. pabaigoje Pabaisko klebono kaimas. 1923 m. kaime buvo 6 ūkiai 37 gyv.
Tristanas da Kunja

Istorija

Laikoma, kad šiaurinę Tristano da Kunjos salyno dalį 1506 m. atrado portugalas Tristanas da Kunja, tačiau salose neišsilaipino. 1731 m. salas pasiekė anglo Čarlzo Gofo ekspedicija. Pirmieji salose išsilaipino prancūzai – tai padarė fregatos L’Heure du Berger jūrininkai 1767 m. Pirmasis salų gyventojas buvo amerikietis iš Masačūstesto Džonas Lambertas. Jis įsikūrė 1810 m. ir išgyveno 2 metus.
1815 m. Tristano da Kunjos salas aneksavo Didžioji Britanija. Iki atidarant Sueco kanalą salos buvo strategiškai svarbus punktas jūrų kelyje tarp Europos ir Indijos vandenyno. 1906 m. išsiveržęs ugnikalnis nuniokojo salą, o gyventojai buvo evakuoti į Keiptauną.

Salos literatūroje

Nemažai rašytojų ir kultūros veikėjų yra salas aprašę savo kūriniuose. Vienas žymiausių autorių – prancūzų rašytojas Žiulis Vernas salas atvaizdavo romane Kapitono Granto vaikai; kitame romane – Penkiolikos metų kapitonas – jo herojai salas klaidingai palaikė esant Velykų sala.
Tianjin Quanjian FC

Istorija

Klubas įkurtas 2006 m. 
2017 m. debiutavo Superlygos pirmenybėse. Užėmė trečią vietą.
Subačiškės

Istorija

Tarybiniais metais – Plutiškių kolūkio pagalbinė gyvenvietė. Veikė kultūros namai.
Folinjas

Istorija

Folinją tikriausiai įkūrė umbrai VIII a. pr. m. e. Romėnai užėmė miestą po Sentino mūšio 295 m. pr. m. e. ir pavadino Fulginiae pagal deivę Fulginiją. Romėnų laikais miestas augo, gavo savivaldą, tapo prefektūros centru ir Statio principalis Via Flaminia kelyje.
Miestas pradėjo smukti paskutiniais Romos imperijos metais. Po jos žlugimo miestas tapo Spoleto kunigaikštystės dalimi, buvo nusiaubtas saracėnų 881 m. ir vengrų 915 ir 924 m. Todėl gyventojai nusprendė persikelti prie Civitas Sancti Feliciani, sienomis sustiprintos bažnyčios, kur buvo palaidotas vyskupas ir kankinys Felicianas III a. Ši išsiplėtusi gyvenvietė pritraukė ir gretimo miesto Forum Flaminii, kurį sugriovė lombardai, gyventojus.
Folinjas atsigavo ir pradėjo augti, imperatorius Frydrichas I Barbarosa jam suteikė laisvo miesto statusą 1165 m. Iš pradžių miestas palaikė gvelfus, bet Frydrichas II kapitonui Corrado Guiscardo užėmus Folinją, perėjo į gibelinų pusę kaip aršus gvelfų Perudžijos priešas. Mieste valdžia dažnai keitėsi iki 1305 m., kai Folinją užėmė galinga gvelfų Trinči šeima, kuri veikė kaip beveik nepriklausomi Šventojo Sosto atstovai. Tuo metu miestas klestėjo, ypač XV a., nes Trinči šeima rėmė menus. Ji valdė aplinkines žemes įskaitant Asyžių, Bevanją, Džianą, Montefalką, Nočerą ir Spelą.
Kai Koradas Trinči stojo prieš popiežių, Eugenijus IV pasiuntė kardinolą Džiovanis Vitelečį su armija į Folinją 1439 m. Gyventojai atvėrė vartus ir Koradui buvo nukirsta galva Soriano pilyje 1441 m. Po to miestas priklausė popiežiaus valstybei iki 1860 m., išskyrus Napoleono laikus, kai Folinjas priklausė Romos respublikai (1799 m.) ir Italijos karalystei (1809-1814 m.). 1860 m. rugsėjo 14 d. Savoja prijungė miestą prie Italijos karalystės.
Folinjas nukentėjo nuo keleto žemės drebėjimų, ypač 1832 ir 1997 m.
Garw Athletic FC

Istorija

Yra žaidę antroje pakopoje, bet joje neįsitvirtino.
Antgumburis

Antgumburis (lot. epithalamus) – tarpinių smegenų (lot. diencephalon) dalis. Jis ribojasi su gumburu ir keturkalniu.
Stambiausia antgumburio dalis – kankorėžinė liauka, kuri yra vagoje tarp keturkalnio viršutinių kalnelių. Ji sintetina melatoniną, kuris veikia lytinių liaukų funkciją ir slopina estrogenų sintezę. Epifizė susijusi su bioritmu.
Aloyzas Valušis

Aloyzas Valušis (1901 m. gruodžio 4 d. Kuktiškėse – 1998 m. sausio 31 d. Sent Pitersberge, Florida, JAV) – Lietuvos kariuomenės Generalinio štabo pulkininkas, karo atašė Lenkijoje. Skautų veikėjas.

Biografija

Mokėsi Vilniuje, Panevėžyje, Maskvoje. Nuo 1918 m. dalyvavo Lietuvos skautų veikloje, atstovavo šalį tarptautinėse šios organizacijos konferencijose. 1918–1919 m. buvo Vilniaus lietuvių skautų tunto adjutantu. 1919–1924 m. Lietuvos skautams remti draugijos tarybos narys. 1922–1925 m. Vyriausiojo skautų štabo Bendrojo skyriaus vedėjas, o 1931–1933 m. Užsienio dalies vedėjas.
1919 m. kovo 18 d. stojo savanoriu į besikuriančią Lietuvos kariuomenės atskirą Vilniaus batalioną, tais pačiais metais baigė Kauno karo mokyklą. Dalyvavo Nepriklausomybės kovose. 1921–1924 m. tarnavo Pirmojo husarų Lietuvos Didžiojo Etmono Jonušo Radvilos pulko vado adjutantu. 1924 m. Šiauliuose išlaikė gimnazijos kurso egzaminus brandos atestatui gauti. Po to Prancūzijoje studijavo karybą: 1926 m. baigė Saint-Cyro karo mokyklą École spéciale militaire de Saint-Cyr, 1929 m. – Saumuro kavalerijos karininkų mokyklą École de cavalerie de Saumur. 1926–1927 m. tarnavo Respublikos Prezidento adjutantu. 1931 m. baigė Belgijos karo akademiją. Grįžus į Lietuvą buvo paskirtas kariūnų aspirantų eskadrono vadu (1931–1934 m.), kartu dėstė Karo mokykloje. Vėliau keturis metus vadovavo Pirmojo husarų Lietuvos Didžiojo Etmono Jonušo Radvilos pulkui. 1938–1939 m. – Lietuvos karo atašė Lenkijoje. 1940 m. pasitraukė iš Lietuvos į Vokietiją, vėliau – į JAV.
Buvo vedęs Lietuvos Respublikos prezidento Antano Smetonos dukterį Mariją–Danutę (1905-1993).
Agluonėnų valsčius

Agluonėnų valsčius buvo vakarų Lietuvoje. Centras – Agluonėnai.
Fanų klubas

Fanų klubas, fanklubas – žmonių, entuziastingai kuo nors besižavinčių (pvz., meno ar mokslo šaka), ar ką nors palaikančių (pvz., įžymybę, atlikėją, sporto komandą), grupė. Dauguma fanų klubų yra išlaikomi pačių fanų, skiriančių didžiąją dalį savo laiko ir išteklių juos dominančio dalyko rėmimui. Taip pat egzistuoja „oficialūs“ fanų klubai, priklausantys asmenims, susijusiems su asmeniu ar organizacija, kuria klubas ir palaiko. Toks reiškinys būdingas daugeliui muzikantų, sporto komandų ir kt.
Didesni fanų klubai geba organizuoti renginius ir rinkti lėšas juos dominančiam dalykui paremti. Kai kuriais atvejais surinktos lėšos atitenka patiems fanų klubo nariams.
Šiandieną daugelis fanų klubų turi susikūrę savo internetinį puslapį (vadinamąjį fanų puslapį), kurį jie naudoja reklamavimo reikmėms. Tokiuose puslapiuose paprastai talpinamos nuotraukos ir informacija, susijusi su fanus dominančiu objektu. Pavyzdžiui, fanų puslapyje, dedikuotame atlikėjui, gali būti talpinamos nuotraukos, videoįrašai, diskusijų lentos ir informacija apie artimiausius koncertus.
Semeniškis

Istorija

Kaimas pažymėtas 1812 m. Alantos parapijos topografiniame žemėlapyje.
Marc Bloch

Biografija

Gimė Lione senovės istoriko Gustavo Blocho šeimoje. Studijavo Paryžiuje, vėliau Berlyne ir Leipcige. Kariavo Pirmajame Pasauliniame kare. Po karo dirbo Strasbūro universitete, nuo 1929 kartu su Lucianu Febvre ėmė leisti žurnalą Annales d'histoire économique et sociale (Trumpiau tiesiog Annales). 1936 metais tapo ekonomikos istorijos profesoriumi Sorbonoje. 1944 metais buvo sušaudytas Gestapo už rezistencinę veiklą.
Pagrindinė Blocho tyrimų sritis buvo feodalizmas. Taip pat jis gilinosi ir į mentaliteto istoriją, tapsiančią pagrindiniu tyrimų objektu trečiajai Analų mokyklos kartai. Taip pat labai vertinamas jo indėlis į istoriografijos plėtojimą – jo veikalas „Istorijos gynimas“ (Apologie pour l'Histoire) dažnai laikoma vienu įtakingiausių XX amžiaus istorijos filosofijos darbų.
Jedinstvo

Jedinstvo (liet. Vienybė, lenk. Jedność) – Lietuvos prosovietinė organizacija, veikusi 1988–1991 m.

Istorija

Įkurta Vilniaus radijo matavimo prietaisų mokslinių tyrimų institute 1988 m. lapkričio 4 d. 1989 m. sausio-birželio mėnesiais vyko miestų ir rajonų konferencijos. 1989 m. gegužės 13-14 d. Vilniuje įvyko steigiamasis suvažiavimas, organizacijos pirmininku išrinktas Valerijus Ivanovas, taip pat išrinkta Respublikinė taryba. Tais pačiais metais pasitraukė nemažai svarbių narių: Vladimiras Antonovas, Stanislava Juonienė, Ivanas Kučerovas, A. Merkelis.
1989–1990 m. kartu su LKP (SSKP) organizavo demonstracijas ir streikus, priešinosi Lietuvos nepriklausomybės atkūrimui, reikalavo įvesti tiesioginį SSRS prezidento valdymą, paleisti Aukščiausiąją Tarybą – Atkuriamąjį Seimą. 1989–1990 m. buvo leidžiami laikraščiai „Vienybė-Jedinstvo-Jedność“, „Lygūs ir drauge“. Panaikinta po 1991 m. rugpjūčio pučo Maskvoje.
Carl Sagan

Biografija

Gimė siuvėjo šeimoje. Tėvas buvo žydų kilmės imigrantas iš Podolės Kameneco. 1951 m. baigė Rahway vidurinę mokyklą. 1955 m. baigė fizikos bakalauro, o 1956 m. – magistro studijas Čikagos universitete.
Jis daug prisidėjo prie to, kad buvo atrasta, jog Veneros paviršiaus temperatūra yra labai aukšta. Vis dėlto K. Seiganas geriausiai žinomas dėl savo indėlio moksliškai tiriant nežemiškąją gyvybę, pvz., eksperimentiškai pademonstruojant, kaip iš paprastų cheminių medžiagų radiacijos būdu gaminti amino rūgštis. K. Seiganas surinko pirmus į kosmosą pasiųstus fizinius pranešimus: Pionieriaus lentelę ir „Voyager“ auksinį įrašą, universalius pranešimus, kuriuos galbūt supras kiekviena juos rasianti nežemiškoji protinė būtybė.
Vaitiekus Gaidukevičius

Biografija

AB „Durpeta“ energetikas ir presavimo cecho viršininkas.
Nuo 1999 m. Naujosios sąjungos narys, nuo 2001 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Kupiškio rajono skyriaus narys, tarybos narys.
2000–2003 m. (NS) ir nuo 2004 m. Kupiškio rajono savivaldybės tarybos narys.
Agnostinis teizmas

Agnostinis teizmas arba dvasinis agnosticizmas – filosofinis požiūris, apimantis tiek teizmą, tiek agnosticizmą. Agnostikai teistai tiki Dievo ar dievybių egzistavimu, tačiau neteigia, kad jos iš tiesų egzistuoja.
Agnostiniais teistais gali būti įvairioms religijoms priskiriami asmenys, kurie tiki kai kuriomis savo religijos tiesomis, bet į jas žiūri daugiau filosofiškai, ne kaip į dogmą. Agnostiniais teistais taip pat gali būti laikomi abejojantys religija dėl jos nesuderinamumo su mokslu.