Pūga

Pūga – tai sniego pernešimas storame pažemio oro sluoksnyje (kartu gali snigti). Tuo metu pučia turbulentiškas, gūsingas vėjas, sunešamos pusnys, debesys ir dangaus skliautas ne visada matomi.
Pūga perskirsto sniego dangą, formuoja sniego pusnis prie kliūčių, užpusto kelius. Be to, pūgos metu dėl nuolatinio oro srauto slėgio sniego danga tampa tankesnė. Dėl sniego perskirstymo, pučiant stipriam gūsingam vėjui, sniego dangos storis pasidaro netolygus, vienur išauga pusnys, kitur, kur vėjas stipresnis, žemė būna plika. Jeigu sniegas sausas, purus, jį ima pustyti 4–5 m/s vėjai. Sniegas tuomet keliauja pačia pažeme, nepakildamas aukščiau nei 10–20 cm. Siaučiant pūgai labai pablogėja matomumas, ypač jeigu dar ir sninga.

Sukeliantys veiksniai

Pūgas Lietuvoje dažniausiai sukelia pietų ir pietryčių vėjai, nes tuo metu Lietuvos teritorija būna priekinėje iš vakarų atslenkančių ciklonų dalyje. Ilgos ir stiprios pūgos kyla, jeigu ciklonas didelis ir gilus (slėgis jo centre – 960–970 hPa). Krituliai per pūgas būna susiję su šiltaisiais (šiltojo tipo) okliuzijos frontais. Pažemio pūga gali kilti ir ciklono užnugaryje. Palanki sąlyga pūgai – jei sninga ant anksčiau sniego dangos paviršiuje susidariusios ledo plutos.

Žala

Pūgos, užnešdamos sniegu automobilių kelius, geležinkelius ir oro uostus, daugiausia žalos padaro transporto sektoriui. Susisiekimas tuomet gali būti sutrikęs net kelias paras. Nepaisant to, kad orų prognozėse pūgos būna numatomos prieš 3–4 paras, jų žala dėl to nesumažėja. Kelių priežiūros tarnybos nespėja valyti sniego, dėl to kartais tenka net nutraukti pamokas mokyklose, atšaukti renginius, atidėti lėktuvų skrydžius ir pan.

Trukmė ir tikimybė

Pūgų trukmė ir tikimybė Lietuvos teritorijoje skirtinga: daugiausia valandų jos siaučia pietinėje Žemaičių aukštumos dalyje (100–130 val.) ir Rytų Lietuvoje (60–70 val.), kitur – 30–60 val. per metus. Vienos pūgos vidutinė trukmė – 6–7 val. Teritorinis pūguotų dienų pasiskirstymas analogiškas trukmės pasiskirstymui: per metus pūguotų dienų būna nuo 10 iki 25, tačiau yra buvę žiemų, kai pūgos siautėjo 40 dienų, o Žemaičių aukštumoje – net 55 dienas per metus. Dažniausiai pūgų pasitaiko sausį ir vasarį (55–60 % metinio skaičiaus). nors jos gali kilti nuo lapkričio iki kovo.

Rekordai

Vidutiniškai septynis kartus per dešimt metų Lietuvoje siaučia stichinė pūga (vyraujantis vidutinis vėjo greitis – 15–20 m/s, trukmė ≥ 12 val.). Dažniausiai stichinė pūga vienu metus siaučia penktadalyje ar šeštadalyje Lietuvos teritorijos (kitur tuo metu kyla vidutinė pūga). Tik kartą, 1982 m. sausio 6–7 d., ypač stipri pūga (vėjo greitis tuomet buvo daugiau kaip 20 m/s,) siautėjo net trečdalyje Lietuvos teritorijos. Ilgiausiai – 30 val. 30 min. – ji truko Ukmergėje. Šios pūgos metu temperatūra buvo –16...–18°C (įprasta, jog temperatūra pūgų metu būna –5...–10°C), be to, smarkiai snigo, ir sniego danga pastorėjo net 30–40 cm. Tai buvo katastrofinis meteorologinis reiškinys, pareikalavęs žmonių aukų. Keliai buvo nepravažiuojami 5–6 dienas.
Viena ilgiausių pūgų Lietuvoje siautėjo 1969 m. vasario 8 d. Panevėžyje, ji truko net 78 val. 25 min. (daugiau kaip tris paras), vėjo greitis buvo 16 m/s, gūsiuose – iki 20 m/s.