google/wiki40b huggingface dataset:
Vitas Merkevičius

Biografija

1977 m. baigė Kapsuko tarybinio ūkio technikumą, zootechnikas.
Liberalų ir centro sąjungos Kazlų Rūdos skyriaus narys. 2003–2007 m. m Kazlų Rūdos savivaldybės tarybos narys.
Sutuoktinė Alvyda, vaikai Aurelija, Jolita, Artūras.
Berlyno Humboldtų universitetas

Berlyno Humboldtų universitetas (vok. Die Humboldt-Universität zu Berlin, lot. Alma Universitas Humboldtiana Berolinensis, iki 1949 m. Frydricho Vilhelmo universitetas (Friedrich-Wilhelms-Universität) – aukštoji mokykla Dorotejenštadte, (Vidurio apskritis, (Bezirk Mitte), Berlynas), Unter den Linden gatvėje. Antrieji universiteto rūmai yra Adlershofe. Seniausias Berlyno universitetas.

Istorija

Įkurtas 1809 m. rugpjūčio 16 d. Iniciatorius Vilhelmas fon Humboldtas. Pradėjo veikti 1810 m., kai 256 studentai ir 52 dėstytojai pradėjo darbą keturiuose – Teisės, Medicinos, Filosofijos ir Teologijos fakultetuose. Pirmasis universiteto rektorius teisininkas Teodoras Šmalcas (1760-1831 m.).
1828 m. universitetas pavadintas Prūsijos kunigaikštystės valdovo Frydricho Vilhelmo III vardu, 1831 m. įkurta biblioteka.
1948 m. padalijus Berlyną universitetas liko Rytų Berlyne, Vakarų Berlyne buvo įsteigtas Berlyno laisvasis universitetas, į kurį perėjo dauguma dėstytojų ir studentų. 1949 m. pavadintas universiteto steigėjo Vilhelmo ir jo brolio Aleksandro fon Humboldtų vardu.

Dėstytojai

Berlyno universitete dėstė Johanas Fichtė, Georgas Hegelis, Artūras Šopenhaueris, Leopoldas fon Rankė, Teodoras Momzenas, Albertas Einšteinas, Broliai Grimai, Helmutas Arnašius ir kiti garsūs mokslininkai.

Lietuviai

Berlyno universitete studijavo nemažai lietuvių, Mažosios Lietuvos lietuvininkų ir Lietuvoje gimusių žmonių. Tarp jų: Kazys Binkis, Ernst Boerschmann, Juozas Bulavas, Vilius Gaigalaitis, Viktoras Gailius, Albertas Gerutis, Veronika Janulaitytė-Alseikienė, Vladas Jurgutis, Butkų Juzė, John Lekschas, Max Emmanuel Mandelstamm, Hermanas Minkovskis, Juozapas Montvila, Jonas Smilgevičius, Vanda Daugirdaitė-Sruogienė, Arvydas Stiklorius, Fricas Richardas Šaudinis, Vincas Vilkaitis, Mykolas Žilinskas ir kiti.
Romualdas Naujokas

Biografija

1979 m. baigė Lietuvos veterinarijos akademiją, zooinžinierius. UAB „Šilutės veislininkystė“ direktorius.
Lietuvos valstiečių partijos, Valstiečių ir Naujosios demokratijos partijų sąjungos, Lietuvos valstiečių liaudininkų sąjungos Šilutės rajono skyriaus narys.
2000–2003 m., 2003–2007 m. ir nuo 2007 m. Šilutės rajono savivaldybės tarybos narys.
Mėsinių galvijų augintojų asociacijos tarybos narys. Sutuoktinė Genė, vaikai Gintarė, Renatas.
Ekonominė geografija

Ekonominė geografija – mokslas, tiriantis teritorinių socialinių ekonominių sistemų formavimąsi, plėtotę, funkcionavimą ir reguliavimą (valdymą). Tai tarpdisciplininė geografijos bei ekonomikos mokslų sritis.
Ji tiria viso gamybos pajėgumų komplekso išsidėstymą, ekonominiu požiūriu analizuoja tiriamos teritorijos gamtines ir socialines istorines sąlygas. Remiasi politinės ekonomijos suformuluotais dėsniais ir kategorijomis.

Pošakiai

Ekonominė geografija skirstoma į bendrąją, regioninę ir šakinę. Bendrajai geografijai priklauso politinė geografija, ūkio istorija, ekonominė kartografija, pasaulio ūkio geografija, ekonominės geografijos teorija ir tyrimų metodika.
Regioninė ekonominė geografija skirstoma į šalių ir jų grupių ekonominę geografiją, įvairaus rango ekonominių rajonų ekonominę geografiją.
Šakinė ekonominė geografija pagal tiriamąjį objektą skirstoma į gyventojų geografiją, pramonės geografiją, žemės ūkio geografiją, transporto geografiją, užsienio prekybos geografiją, gyventojų aptarnavimo geografiją.
Ekonominė geografija glaudžiai siejasi su fizine geografija ir kitais geografinio komplekso mokslais. Jai reikalingos fizinės geografijos žinios apie šalį ar šalies ekonominį rajoną, regiono gamtinius išteklius.
Morgan Freeman

Biografija

Gimė Memfyje, Tenesio valstijoje. Jo motina Mayme Edna buvo mokytoja, o tėvas Morgan Porterfield Freeman buvo barzdaskutys. Pasak DNR analizės, kai kurie iš Frimano protėvių kilę iš Nigerio.
Vaidyboje Frimanas debiutavo būdamas devynerių, kai suvaidino pagrindinį vaidmenį mokyklos pjesėje. 1955 m. baigęs Broad Street vidurinę mokyklą, atsisakė dalinės dramos menų stipendijos iš Džeksono valstybinio universiteto, nusprendęs vietoje to tarnauti JAV Karinėse oro pajėgose radarų specialistu.
Vėliau Frimanas persikėlė gyventi į Los Andželą (Kalifornija), kur mokėsi vaidybos. XX a. 7-ajame dešimtmetyje taip pat lankė šokių pamokas San Fransiske bei dirbo raštininku Los Andželo miesto koledže. Šiuo laikotarpiu jis taip pat trumpam gyveno ir Niujorke, kur šoko 1964 m. Pasaulinės parodos metu. Tapo teatro muzikos grupės Opera Ring nariu. 1967 m. su smulkiu vaidmeniu debiutavo Brodvėjaus teatre. Už veiklą teatre vėliau pelnė keletą apdovanojimų.
Žiniasklaidos dėmesio sulaukė vaidindamas televizijos muilo operoje „Another World“. Devintojo dešimtmečio viduryje Frimanas pradėjo vaidinti antraeilius vaidmenis daugelyje kino filmų, taip užsitarnaudamas išmintingos, tėviškos figūros reputaciją. Jam pamažėle įgaunant šlovės, Frimanui imta siūlyti didesnius vaidmenis, kaip kad „Pabėgimas iš Šoušenko“, „Robinas Hudas – vagių karalius“, „Menantis pikta“, „Septyni“ ir „Gilus sukrėtimas“. 77-ojoje Oskarų teikimo ceremonijoje Morganui Frimanui įteiktas geriausio antro plano aktoriaus Oskaro apdovanojimas už vaidmenį filme „Mergina, verta milijono“.
Laonikas Chalkokondylas

Laonikas Chalkokondylas, gr. Λαόνικος Χαλκοκονδύλης (apie 1423 m. – apie 1490 m.) – Bizantijos istorikas.

Biografija

Kartu su tėvu 1445 m. bėgo nuo Nerio II Acciaiuoli persekiojimo ir pasislėpė Peloponese, Mistos despoto dvare. Tapo garsiojo humanisto Gemenisto Pletono mokiniu. Spėjama, kad tarnavo Bizantijos imperastoriaus Konstantino XI pasiuntiniu pas Osmanų sultoną Muradą II. Konstintanopolio apgulties metu 1453 m. gyveno Pelaponese. Po Trapezundo imperijos žlugimo 1461 m. greičiausiai persikėlė į Kretą.
Jo biografiją išleido Antonijus Kalozynas.

Darbai

Išliko dešimties knygų veikalas Istorijos išdėstymas (lot. Historarium Demonstrationes). Parašytas klasikinės graikų kalbos Atikos dialektu, su atskirų turkiškų žodžių intarpais. Visas veikalas apima laikotarpį nuo 1298 m. iki 1463 m., t. y. iki Lemnoso salos užėmimo. Autorius rėmėsi ir Herodoto bei Tukidido pateiktomis žiniomis, nors šiaip darbas parašytas iš turkiškų pozicijų.
Pateikta nemažai duomenų apie to meto Azijos, Pietų ir Rytų Europos tautas. Tarp kitų aprašyti ir žemaičiai su lietuviais. Istoriko nuomone, pastarieji išvaizda panašūs į rusus, bet skiriasi tikyba – yra katalikai. Geri kariai, tarpusavyje susišneka kita kalba nei kaimyninės tautos. Tuo tarpu žinios apie žemaičius buvo gana egzotiškos. Jo manymu, aprašomuoju laikotarpiu žemaičiai išliko pagonimis, tebegarbinantys Apoloną ir Artemidę. Nuo kitų tautų skyrėsi ir kalba, ir gyvensena.
Istoriko Laoniko Chalkokondylo pateiktos žinios sukėlė didelį susidomėjimą to meto Vakarų Europoje ir padarė įtaką besiformuojančiam Renesanso humanizmui.
DJ Lethal

Ankstyvieji metai

Leor Dimant pradėjo domėtis muziką, per savo tėvą Grisha Dimant (1951–2007), kuris, kartu su savo draugais grojo gitara roko grupėje.
1979 m. kai DiMant buvo 7 metų, jis ir jo šeima nelegaliai paliko TSRS, ir iškeliavo į Italiją. Ten jie ir pasliko metams, kol negavo vizos keliauti į Jungtines Amerikos Valstijas. Jiems buvo pasiūlyta tada keliauti į Torontą, Los Andželą, arba Niujorką. Jo tėvai pasirinko Niujorką. Ten jo tėvas pasirodydavo įvairiuose Rusų baruose ar restoranuose.
DiMant su tėvais, kurį laiką gyveno Niu Džersyje. Čia DiMant pirmą kartą mokyklos talentų konkurse išgirdo repuojant, ir liko sužavėtas. 1987 m. jo šeima persikėlė į Los Andželą, kur jo tėvas gavo naują darbą. Los Andžele DiMant pradėjo domėtis jiphopo kultūra, įskaitant breiku ir grafiti. Jis pirmiau tapo beatboxer, tik vėliau tapo DJ.

Everlast ir House of Pain

9-ame dešimtmetyje DiMant susidraugavo su repere, kuri tuo metu draugavo su reperiu Everlast. Kai Everlast ruošėsi koncertiniam turui po Europą su Ice T air Rhyme Syndicate, jis susitiko su DiMant. Everlast buvo sužavėtas DiMant gabumų, pakvietė pabūti DJ ateinančiame koncertiniame ture. DiMant, kuriam tuo metu buvo 16 m., sutiko su pasiūlymu ir paliko mokyklą.
1990 m. Everlast išleido solo albumą, kuriame buvo galima išgirsti ir DiMant, tačiau albumas susilaukė tik neigiamų kritikų atsiliepimų, bei buvo komercinė nesėkmė.
Po to Everlast ir DiMant, jau tada žinomas kaip DJ Lethal, nutarė suburti su Everlast mokyklos laikų draugu Danny Boy grupę, kuri pasivadino House of Pain. 1992 m. grupė išleido pirmąjį studijinį albumą pavadinimu House of Pain. Albumas buvo atestuotas multi-platininiu, ir geriausiai žinomas savo hitais "Jump Around" ir DJ Lethal prodiusuotos "Shamrocks and Shenanigans". Antrasis albumas buvo išleistas 1994 m.
1996 m. dieną prieš trečiojo albumo pasirodymą, grupė nutarė išsiskirti.

Bendradarbiavimai

DJ Lethal prodiusuoja įrašus savo nuosavoje įrašų studijoje Holivude, ir yra dirbęs su tokiais atlikėjais kaip Scott Harris ir t. t. Jis taip pat ruošėsi išleisti debiutinį solo albumą, ir prie šio albumo dirba will.i.am, Ol' Dirty Bastard, Chester Bennington, Kurupt, B-Real, Redman, Tha Alkaholiks, Rock of Heltah Skeltah, Pharoahe Monch, Chino XL, Diamond D, Dilated Peoples, Method Man, Streetlife, Talib Kweli, Bun B ir La Coka Nostra nariai.

Ryšiai su Latvija

2009 m. duodamas interviu Latvijos dienraščiui Diena, Dimant teigė jog jaučiasi latvis, nors gyveno JAV vos ne visą savo gyvenimą. Jo šeimos draugė, žinoma dainininkė Laima Vaikule neleido pamiršti latviškų „šaknų“.
Dimant aplankė tris kartus Latviją po nepriklausomybės atgavimo.
Vaikystėje gyvendamas Rygoje Dimant šnekėjo rusiškai. Jo tėvai moka latviškai, tačiau jo nemokė.
Gitana Rašimienė

Biografija

1995 m. baigė Vilniaus universitetą, lietuvių kalbos ir literatūros mokytoja, 2004 m. Vytauto Didžiojo universitete baigė edukologiją, 2005 m. Kauno technologijos universitete baigė informacines technologijas, magistrė.
Žaiginio P. Šivickio pagrindinės mokyklos direktoriaus pavaduotoja ugdymui, nuo 2007-2011 m. Raseinių rajono savivaldybės mero pavaduotoja.
Darbo partijos Raseinių rajono skyriaus narė.
2007–2011 m. ir nuo 2011 m. Raseinių rajono savivaldybės tarybos narė. 
Žaiginio bendruomenės pirmininkė, Šiluvos seniūnijos tarybos pirmininkė, Raseinių raj. bendruomenių sąjungos tarybos pirmininko pavaduotoja. Sutuoktinis Arvydas, vaikas Giedrius.
Palinis žvitražygis

Išvaizda, gyvenimo būdas

Kūnas 6,5 - 8 mm ilgio raudonos vario spalvos, metališkai blizgantis.
Gyvena aukštepelkėsę, durpynuose. Minta smulkių vabzdžių lervomis.

Paplitimas

Aptinkamas Europoje ir šiaurinėje Azijoje. Lietuvoje retas, įrašytas į Lietuvos raudonąją knygą.
Biržų Šv. arkangelo Mykolo cerkvė

Istorija

Biržų stačiatikių parapija įkurta 1864 m., buvo viena iš mažiausių Lietuvoje. Mūrinė cerkvė pastatyta už iždo ir grafo Jono Tiškevičiaus lėšas. Su carine valdžia gerus santykius stengęsis palaikyti grafas kitame Agluonos upės krante skyrė stačiatikių parapijai žemės sklypą ir 4000 rublių cerkvės statybai. Ji iškilo per metus, buvo tradicinės rusų bažnytinės architektūros – su būdingais svogūno formos kupolais. 
1912 m. už Šv. Sinodo lėšas cerkvė kapitališkai suremontuota.
Nepriklausomos Lietuvos laikais Žemės reforma nepalietė 1873 m. cerkvei grafo dovanotos 32 ha žemės ir gyvenamųjų pastatų, todėl nedidelė parapija turėjo savo kleboną. Stačiatikių bendruomenės narių skaičius sumažėjo nuo 370 iki 106 žmonių 1937 m. Tuo metu parapiją aptarnavo du šventikai – Timofejus Orlovas ir Foma Petrovičius. Abu jie mirė 1939 m. ir palaidoti šalia cerkvės, skliautiniame rūsyje.  
Po Antrojo pasaulinio karo cerkvė buvo Lebeniškių filija, retkarčiais laikytos pamaldos. 1948 m. rugsėjį vietos valdžios sprendimu cerkvė paversta gūdų sandėliu (buvo patraukti liturginiai reikmenys, brezentu uždengtas ikonostasas). 1949 m. Rusijos stačiatikių bažnyčios reikalų tarybos įgaliotinis cerkvę išregistravo. 
Nenaudojamos cerkvės pastatas neteko charakteringų kupolų, jame buvo įkurtas Biržų krašto muziejus. Į šią vietą prie muziejaus buvo perkeltas paminklas poetui Stanislovui Dagiliui (1843–1915). Skulptorės Ninos Nikolajevnos Gronskajos paminklas iškilmingai atidengtas 1923 m. tuometinėje Aptiekos aikštėje, dabartinės J. Bielinio gatvės, autobusų stoties ir turgaus teritorijoje.1989 m. muziejus persikėlė į atstatytus Radvilų rūmus, o buvusios cerkvės pastatą rajono Savivaldybė perdavė sekmininkams.
Anthony Caro

Entonis Karas (angl. Anthony Caro, 1924–2013) – Anglijos XX a. antros pusės skulptorius, abstrakčiosios skulptūros atstovas.

Biografija

Entonis Karas gimė 1924 m. kovo 8 d. Londone. Studijavo inžineriją Kristaus koledže Kembridže ir skulptūrą: 1946 m. Regento gatvės politechnikoje Londone, 1947−1952 m. Karališkosios akademijos mokyklose. 1951−1953 m. dirbo Henrio Muro padėjėju. Nuo 1952 m. kūrė pavienių figūrų molio skulptūras, skirtas išlieti iš bronzos. Nuo 1953 iki 1979 m. dėstė Šv. Martyno dailės mokykloje Londone. 1956 m. Naviglio galerijoje Milane įvyko pirmoji jo personalinė paroda, 1957 m. Gimpel Fils galerijoje Londone − pirmoji paroda D. Britanijoje. 1959 m. E. Karas su „Ford“ fondo parama lankėsi JAV, kur sutiko skulptorių Deividą Smitą (1906−1965). Jo paveiktas pradėjo kurti beobjektinę, abstrakčiąją skulptūrą. 1959 m. buvo apdovanotas prizu už skulptūrą Paryžiaus bienalėje. Nuo 1960 m. kūrė skulptūras iš suvirinto ar varžtais sujungto plieno bei aliuminio. 1963 m. įvyko jo paroda Whitechapel galerijoje Londone, kuri plačiai išgarsino skulptorių. 1963−1964 m. jis dėstė Beningtono koledže Vermonte.
1987 m. E. Karui buvo suteiktas Britanijos imperijos ordino riterio rangas (jis įgijo „sero“ titulą). 1992 m. jis buvo apdovanotas Praemium Imperiale prizu iš Japonijos meno asociacijos ir 1997 m. apdovanojimu už gyvenimo pasiekimus iš Tarptautinio skulptūros centro. 2000 m. E. Karas apdovanotas Britanijos Nuopelnų ordinu, 2004 m. priimtas į Britų karališkosios akademijos narius ir 2008 m. apdovanotas Jack Goldhill apdovanojimu už skulptūrą „Promenada“. 2005 m. įvyko jo kapitalinė retrospektyvinė paroda Tate Britain galerijoje Londone. Entonis Karas mirė nuo širdies smūgio 2013 m. spalio 23 d. Londone. Jis buvo vedęs tapytoją Šeilą Girling, su kuria susilaukė dviejų sūnų.
Pečenegai

Sąjunga su Bizantija

IX a. Bizantija sudarė sąjungą su pečenegais, kad atsikratytų pavojingesnių priešininkų: rusų ir vengrų. Tai buvo sena Romos taktika (skaldyk ir valdyk), kurią naudojo Bizantijos imperatoriai.
Uzai, kita tiurkų gentis, išvarė pečenegus iš tėvynės. Tuo pat metu jie pagrobė didžiąją dalį galvijų ir mantos. Oguzų, kimekų ir kalmukų sąjunga irgi spaudė pečenegus, bet ją nugalėjo samanidai. Chazarų ir kumanų stumiami į vakarus 889 m., jie nustūmė vengrus į vakarus nuo Dnepro upės 892 m.
894 m. Bulgarija pradėjo karą su Bizantija. 895 m. pradžioje imperatorius Leonas VI paprašė vengrų pagalbos, o šie nusiuntė į Bulgariją Levento vadovaujamą armiją. Leventas veržėsi iš vienos pusės, o Bizantijos armija iš priešingos. Caras Simeonas I suprato, jog dviejų frontų karo nelaimės ir sudarė paliaubas su Bizantija.
Po to Simeonas paprašė pečenegų pagalbos kovoje su vengrais. Pečenegai taip sėkmingai kovėsi, jog išvijo vengrus iš Ponto stepės, o šie persikėlė per Dunojų ir apsistojo Panonijos lygumoje, kur įkūrė savo valstybę.

Istorija ir nuosmukis

Nuo IX a. prasidėjo painūs pečenegų santykiai su Kijevo Rusia. Daugiau nei du šimtus metų pečenegai puldinėjo Rusios žemes, kartais net sukeldami karus (pvz.: Igorio Kijeviečio karas su pečenegais 920 m.), bet buvo sudaromos ir laikinos karinės sąjungos (Igorio 943 m. Bizantijos kampanija). 968 m. pečenegai apgulė patį Kijevą.
Dalis pečenegų su Kijevo princu Sviatoslavskiu dalyvavo kare su Bizantija 970–971 m., bet galiausiai jie jį nužudė ir, pasak kronikos, chanas Kurija iš jo kaukolės padarė taurę. Tai tradicinis stepės klajoklių paprotys. Padėtis pasikeitė kai Kijevą pradėjo valdyti Vladimiras I (990–995 m.), kuris įkūrė Perejeslavo miestą toje vietoje, kur nugalėjo pečenegus, tačiau pečenegai nugalėjo Rusią 1037 m. Greitai po to nusilpusius pečenegus pakeitė kitos tiurkų tautos – kumanai ir polovcai. Po šimtus metų trukusios kovos su kaimynais – Bizantija, Bulgarija, Kijevo Rusia, vengrais ir Chazarų kaganatu – pečenegai kaip nepriklausoma tauta buvo sunaikinti Levounionio mūšyje 1091 m. Jame juos nugalėjo jungtinė kumanų ir Bizantijos armija, kuriai vadovavo imperatorius Aleksijus I Komninas. Kumanai 1094 m. vėl užpuolė pečenegus, daug jų buvo nužudyta, o likusieji asimiliuoti. 1122 m. Berojos mūšyje, dabartinėje Bulgarijos teritorijoje, Bizantija vėl nugalėjo pečenegus. Kurį laiką didelės pečenegų bendruomenės gyveno Vengrijoje, bet galiausiai juos asimiliavo vengrai, bulgarai ir gagaūzai. XV a. Vengrijoje kai kurie žmonės pasirinko Besenyö pavardę, o tai vengriškai reiškia „pečenegas“.

Susiję dalykai

Dabartinė Rusijos kariuomenė naudoja kulkosvaidį Pečeneg.
Mielniko sinagoga

Istorija

Sinagoga pastatyta XIX a. pirmoje pusėje. Per II pasaulinį karą sinagoga buvo nusiaubta. Po karo sinagoga buvo rekonstruota ir paversta į privatų gyvenamąjį namą.
Lotte

Istorija

Lotte buvo įkurta 1948 m. ir iš pradžių pardavinėjo kramtomąją gumą. Vėliau veiklą išplėtė į kitų saldumynų gamybą. Konditerija išlieka viena pagrindinių kompanijos veiklos sričių: Lotte yra didžiausias saldumynų gamintojas Pietų Korėjoje ir trečias Japonijoje; jai priklauso viena didžiausių Lenkijos šokolado gamintojų E. Wedel.
1967 m. Lotte veikla išsiplėtė už Japonijos ribų, įkūrus padalinį Pietų Korėjoje – Lotte Confectionery kompaniją (vėliau į šią šalį buvo perkelta ir pagrindinė Lotte būstinė). Lotte perpirko ir prisijungė nemažai kitų Korėjoje veikusių saldumynų gamintojų, taip užimdama vis didesnę rinkos dalį. Pradėjus dominuoti šioje srityje, 1970-aisiais Lotte pradėjo investicijas į turizmo sektorių (viešbučių verslą) ir prekybą (prekybos centrų steigimą). XXI a. pradžioje šios veiklos plečiamos ir užsienyje: Lotte prekybos centrai (Lotte Mart ir Lotte Department) atidaryti Kinijoje, Indonezijoje, Vietname, Rusijoje ir kitur.
Šiuo metu Lotte konglomeratui priklausančios kompanijos vykdo veiklą labai įvairiose srityse: nuo maisto ir gėrymų gamybos iki statybos ir chemijos pramonės.
Mundų kalbos

Gramatika

Mundų kalbos turi 3 gramatinius skaičius (vienaskaita, dviskaita, daugiskaita), 2 gimines (dvasingą ir bedvasę), skirtį tarp daugiskaitos 1 asmens (su manimi, be manęs), 6 priesagas, nurodančias nuosaką.
Parc Asterix

Parc Astérix yra teminis pramogų parkas Prancūzijoje, paremtas Asterikso istorija (sukurta Albert Uderzo ir René Goscinny).
Labiausiai žinomas dėl daugybės geležinkeliukų ir taip pat turi temas susijusias su senovės Roma bei Graikija.
Interneto protokolas

TCP

TCP (Transmission Control Protocol) – į sujungimus orientuotas protokolas, kuris garantuoja patikimą baitų srauto perdavimą tarp dviejų sistemų. TCP protokolas atlieka duomenų perdavimą, klaidų aptikimą, bet jų neatstato. Prieš siunčiant duomenis, du procesai turi nustatyti tarpusavio ryšį, t. y. jie turi nusiųsti preliminarius segmentus vienas kitam, kad nustatytų parametrus ir užtikrintų duomenų perdavimą.
Paulė Kuzmickienė

Biografija

2005 m. baigė Vilniaus pedagoginį universitetą, socialinių mokslų (švietimo vadyba) magistras.
Ministro Pirmininko patarėja Vilniaus regiono plėtros klausimais.
Partijos Tėvynės sąjunga - Lietuvos krikščionys demokratai Vilniaus skyriaus narė. Nuo 2011 m. Vilniaus miesto savivaldybės tarybos narė, nuo 2019 m. Seimo narė.
Orangozinjas

Orangozinjas (portug. Orangozinho) – sala Atlanto vandenyne, Bižagošo salyno, priklausančio Bisau Gvinėjai, pietinėje dalyje. Plotas – 107 km². Ilgis 19 km, plotis 11,8 km. Kranto linijos ilgis – 76,1 km. Į vakarus nuo Orangozinjo yra Orangas (su Meneke, Kanogu), į šiaurę – Bubakė, į rytus – Kavalošas.
Salą užima tropiniai miškai, mangrovės.
Pagrindinė gyvenvietė – Abenė.
Jonavos rajono saugomos teritorijos

Jonavos rajono saugomos teritorijos - specialios teritorijos Jonavos rajone, skirtos gamtai ir kultūros paveldo kompleksams, ekologinei pusiausvyrai ir biologinei įvairovei išsaugoti, gamtos ištekliams atkurti. Plotas - 2368 ha. Planuojama didinti, inventorizavus gamtines vertybes ir išaiškinus naujas saugotinas teritorijas. Iki 1992 m. rajone nebuvo įsteigtas nė vienas valstybinis ar savivaldybės draustinis.
Zyrianka

Istorija

5 km nuo Zyriankos yra Verchnekolymsko gyvenvietė, įkurta 1647 m. kaip kazokų žiemavietė. Zyrianka susikūrė apie 1930 m. pradėjus kasti anglis. 1951–1954 m. čia buvo Zyrianlago – vieno iš „Dalstrojaus“ padalinių – valdyba.
Slengių bažnyčia

Istorija

Idėja statyti bažnyčią Sendvario seniūnijoje kilo 2008 m. Bažnyčios techninis projektas buvo parengtas 2012 m. Žemės sklype Slengiuose 2014 m. gruodžio 4 d. buvo pastatytas naujas kryžius (aut. Joakimas Gilvonauskas), simbolizuojantis bendrą tikslą – pastatyti bažnyčią.
2015 m. sausio mėnesį Telšių vyskupo Jono Borutos dekretu įsteigta Slengių parapija, kuri laikinai įsikūrė Vėžaičiuose. Į parapiją paskirtas naujas klebonas Viktoras Daujotis.
2016 m. rugsėjo 21 d., šv. Mato šventės dieną, Slengiuose Telšių vyskupas pašventino naujai statomos bažnyčios pamatus.

Architektūra

Bažnyčios architektas Audrius Klioštoraitis. Bažnyčia medinė karkasinė, su 14 m varpinės bokštu, statoma 31 aro sklype. Jos patalpų viduje numatyta iki 100 sėdimų vietų. Greta šventoriaus būsiančiame statinyje įsikurs seniūnijos tikinčiųjų bendruomenės namai.
Pentapolitana

Pentapolitana, rečiau Pentapolis – viduramžiais buvusi Vengrijos karalystės penkių laisvųjų karališkųjų miestų (lot. libera regiae civitas) prekybinė ir politinė sąjunga, sudaryta Aukštutinėje Vengrijoje. Jai priklausė dabartinėje rytų Slovakijoje esantys miestai: Košicė, Bardejovas, Levoča, Prešovas ir Sabinovas.
Pirmasis miestų atstovų susitikimas įvyko 1412 m. Sąjunga sustiprėjo tarp 1440 ir 1445 m. Per šį rajoną vedė svarbūs prekybiniai keliai. Sąjungos miestai pietrytinėje karalystės dalyje palaikė tarpusavio glaudžius ekonominius santykius, sprendė iškylančius ginčus amatininkų gildijose. Sąjunga tarpininkavo tarp užsienio ir vietinių pirklių. Čia buvo įkurtos jų interesus atstovaujančios atstovybės. Svarbiausią vaidmenį sąjungoje vaidino Košicė, kuri valdant Vengrijos karaliui Мotiejui Korvinui (Matthias Corvinus) buvo tapusi vienu didžiausių viduramžių miestų Europoje. Košicė padengdavo apie 1/3 sąjungos administravimo ir išlaikymo išlaidų. 1571 m. parengti įstatai nusakė Pentapolitanos veiklos pobūdį įvairiose miestų tarpusavio santykių srityse.
1549 m. reformacijos periodu Pentapolitanoje buvo įkurta sava tikinčiųjų sritis Confessio Pentapolitana.
Augustas Baldžius

Biografija

Suvokietėjęs lietuvininkas. Klaipėdos krašto (KK) žemės ūkio partijos (vok. Memellandische Landwirtschaftspartei) įkurtos 1925 m. centro valdybos narys. Nelegalių Klaipėdoje įkurtų Ūkio banko (Landschaftsbank,1923 m.), fiktyvios Klaipėdos kredito bendrovės (Kreditverband Memellandischer Grundbesitzer, 1925 m.), Tilžėje 1927 m. įkurtos kredito bendrovės „Agraria Kreditgeselschaft“ vienas vadovų. Per jas iš Vokietijos gaunamomis lėšomis rėmė vokiečių revanšistines partijas. 1926 m. E. Simonaičio vadovaujamos Direktorijos narys. 1934–1935 m. su kitais Klaipėdos krašto profašistais Lietuvos valdžios buvo patrauktas baudžiamojon atsakomybėn. Vokietijai reikalaujant 1938 m. byla nutraukta. 1935 m. lapkričio mėn. – 1939 m. sausio mėn. Direktorijos pirmininkas. Nacių spaudžiamas vykdė provokišką politiką – atšaukė KK gubernatoriaus J. Navako, M. Reisgio ir J. Brūvelaičio lietuvių direktorijų tariamai neteisėtus veiksmus – administracinius pertvarkymus, viešų užrašų vien lietuvių kalba vartojimą, t. p. į tarnybą grąžino be teismo sprendimo atleistus nacių partijos padalinių narius. Pagrįstai grąžino į liaudies mokyklas 1923 m. nuostatus, kuriais remiantis mokinių dėstomoji kalba nustatoma pagal jų namuose vartojamą gimtąją kalbą, o ne pagal pavardes. Jo politika prisidėjo prie Lietuvos Respublikos suvereniteto silpninimo krašte, vyriausybės ir valstybinių įstaigų izoliavimo nuo autonominio Klaipėdos krašto reikalų.