google/wiki40b huggingface dataset:
Vilniaus komercinio arbitražo teismas

Vilniaus komercinio arbitražo teismas (VKAT) - nuolatinė arbitražo institucija, arbitražo teismas. Paslaugos - arbitražas, tarpininkavimas ir taikinimas. 2017 metais, po keleto skandalų susijusių su Lietuvos arbitražais, STT gavo Lietuvos verslo konfederacijos prašymą atlikti antikorupcinį komercinio arbitražo veiklos reglamentavimo vertinimą.
Gedimino pr. 50, LT-01110, Vilnius.

Istorija

2003 m. spalio 27 d. įsteigtas reorganizavimo būdu sujungus dvi nuolatines arbitražo institucijas (tokias kaip "Arbitražo teismas prie Asociacijos Tarptautiniai prekybos rūmai Lietuva" bei Vilniaus tarptautinis komercinis arbitražas). Vilniaus komercinio arbitražo teismas perėmė reorganizuotoms arbitražo institucijoms priskirtų arbitražo bylų administravimą.
Sekmadienio 10 centų

Sekmadienio 10 centų – savaitinis laikraštis, ėjęs 1933 m. Kaune.

Istorija

Leistas kaip dienraščio „Dešimt centų“ priedas. Leido ir redagavo A. Narkevičius. Spausdino „Typolit“ ir M. Kuktos spaustuvė. Išėjo 10 numerių po 4-6 psl. 
1934 m. rugpjūčio 12 d. išėjo vienkartinis leidinys „Sekmadienio 10 centų“, jį redagavo A. Rimkevičius.
Zapaška

Istorija

1910 m. minima juodraštinėje Balninkų priešvedybinės apklausos knygoje.
Kristijonas Kameneckas

Biografija

1966 m. baigė Kauno 22-ąją vidurinę mokyklą. Mokydamasis vidurinėje mokykloje 1964 m. baigė vakarinę muzikos mokyklą, o 1965 m. – J. Gruodžio technikumo I kursą.1981 m. baigė Kauno medicinos institutą, gydytojas.
1977 m. pradėjo dirbti Elektrėnų ligoninėje, o 1984 m. perėjo į Vievio ambulatoriją (vėliau – Vievio ligoninę). 1996 m. laimėjo konkursą ir tapo Trakų savivaldybės gydytoju. 2000 m. Elektrėnų savivaldybės administratorius, vėliau administracijos direktorius. VŠĮ Elektrėnų GMP stoties direktorius. 
Lietuvos centro partijos narys, Elektrėnų skyriaus pirmininkas. 2011 m. Elektrėnų savivaldybės tarybos narys, atsisakė mandato.
Georgios Achilleos

Biografija

1998 m. šaulys tapo pasaulio jaunimo vicečempionu, o po metų vykusiame pasaulio jaunimo čempionate - planetos čempionu. 2000 m. Achilleos pelnė savo pirmąjį suaugusiųjų tarptautinį medalį - bronzą pasaulio taurės etape. 2000 m. vasaros olimpinėse žaidynėse kiprietis atrankoje surinko 119 taškų ir į finalą nepateko. Galutinėje įskaitoje jis tenkinosi 23-iąją vieta. 2004 m. vasaros olimpinėse žaidynėse užimta aukšta 9-oji vieta. 2007 m. Georgios Achilleos pelnė aukso medalius visose pagrindinėse sezono varžybose: Europos čempionate, pasaulio taurės finale ir pasaulio čempionate. 2008 m. vasaros olimpinėse žaidynėse Achilleos pirmą kartą įveikė kvalifikacinį barjerą, bet finale galiausiai nusileidęs kitiems pajėgiems sportininkams jis liko 5-oje vietoje. 2010 m. pasaulio čempionate bei 2012 m. ir 2013 m. Europos čempionatuose iškovoti bronzos medaliai. 2012 m. vasaros olimpinėse žaidynėse kiprietis liko 11-oje vietoje. 2015 m. liepos 27 d. Kipre vykusiame pasaulio taurės etape sportininkas pataikė į visus 125-is skriejančius taikinius ir pasiekė pasaulio rekordą. Achilleos yra septintasis šaulys užfiksavęs pasaulio rekordą po 2005 m. taisyklių pakeitimų.
Spirgai

Spirgai – stipriai apkepti nedideli lašinių ar taukinės gabalėliai. Kepimo metu didelė taukų dalis išsilydo, tad spirgai, palyginus su pradiniu gabalėliu, yra mažesnio tūrio ir mažiau riebūs.
Kiaulienos spirgai populiarūs beveik visoje Centrinėje ir Rytų Europoje. Jie yra klasikinis komponentas arba ir atskiras patiekalas amerikos pietuose (fried fatback, cracklins).
Valgomi bei vertinami ir kitokie spirgai. Spirginant žąsų riebalinį audinį išsiskiria žąsų taukai, vadinamieji žąstaukiai, o lieka žąsiniai spirgai. Tiek spirgai, tiek žąstaukiai naudojami gaminant kitus patiekalus arba valgomi kaip atskiri patiekalai, tepant juos ant juodos duonos pasūdžius druska. Jautienos lašiniai maistui nėra tinkami. JAV jautienos riebalų atliekos perdirbamos į kurą.
Spirgai skaninami svogūnais, česnakais, pipirais.
Spirgai valgomi kaip atskiras patiekalas su kokiu nors garnyru, bet dažniausiai patiekiami kaip pagardas ar padažas įvairiems patiekalams. Lietuvoje populiaru spirgais užpilti bulvių plokštainį (kugelį), didžkukulius (cepelinus), vėdarus, bulvinius blynus. Su spirgais kepama kiaušinienė, blynai, bulvės ir kitos daržovės.
Seksualinė revoliucija

Seksualinė revoliucija – intensyvūs lytinės moralės pokyčiai Vakarų kultūroje, kurie prasidėjo XX a. 7-ajame dešimtmetyje (nors terminas pirmąkart pavartotas dar 1929 m.) ir besitęsiantys iki šiol. Dėl jos išsiplėtė toleruojamos lytinės elgsenos diapazonas, išnyko tabu daugeliui lytinių temų, apie kurias imta viešai kalbėti ir diskutuoti žiniasklaidoje, kine, internete. Sparčiau ėmėsi vystytis seksologijos mokslas.
Seksualinė revoliucija palietė ir žmonių tarpusavio santykius: pasikeitė vyro ir moters vaidmuo šeimoje bei visuomenėje, „šeimos galvos“ samprata. Lytinių santykių erotinis aspektas (malonumas) įgijo didesnį svorį, labiau atsiskyrė nuo dauginimosi funkcijos, žmonės ėmė daugiau eksperimentuoti sekso plotmėje. Tam didelį postūmį suteikė ir kontracepcinių priemonių pagausėjimas. Vis daugiau santuokų sudaroma remiantis aistra ir laisvu pasirinkimu, neatsižvelgiant į socialines ir moralines aplinkybes, tačiau pagausėjo ir skyrybų (ištuokų). Staigi lytinių papročių kaita atlaisvino lytinę elgseną nuo daugelio stereotipų, tačiau kartu ir sumažino šeimos autoritetą ir jos funkcijas.
Dėl seksualinės revoliucijos jau beveik nebesmerkiami lytiniai santykiai iki santuokos, paplito bandomosios santuokos, gyvenimas „susimetus“, labiau toleruojama santuokinė neištikimybė. Kadangi seksualumas pradėtas laikyti teigiama ar bent jau neutralia asmenybės energija, todėl medicinos ir sveikatos požiūriu daugiau dėmesio imta skirti ne seksualumo apraiškoms, bet neigiamoms pasekmėms ir pavojams žmogaus sveikatai. Dėl to sumažėjo lytinių keliu plintančių ligų skaičius, nors kai kurie autoriai teigia, kad dėl tolerancijos homoseksualumui išplito AIDS. Buvo manyta, kad šios ligos paplitimas po visą pasaulį paskatins saugesnio sekso (safer sex) propagavimą (seksas tik su nuolatiniu partneriu, sutuoktiniu, atsitiktinių lytinių santykių vengimas, kontraceptinių priemonių naudojimas ir pan.).

Kritika

Seksualinė revoliucija dažnai kritikuojama (ypač religinių institucijų) kaip iškreipianti moralę, skatinanti žmogaus neatsakingumą, paleistuvystę, iškelianti sekso kultą, pornografiją, promiskuitetą. Seksualinė revoliucija kaltinama dėl padažnėjusių skyrybų, svetimavimo, blogo vaikų auklėjimo, dorovinio nuopolio, šeimos kaip vertybės sumenkinimo, kontraceptikų verslo suklestėjimo, išaugusio abortų skaičiaus, lytinių iškrypimų, netradicinių lytinių santykių išpopuliarėjimo. Pasak atlikto (kol kas vienintelio) tyrimo egzistuoja koreliacija tarp paauglių žiūrimų televizijos laidų apie seksualinus dalykus, įvairių muzikinių klipų, filmų ar komedijų su sekso elementais ir didesnio paauglių nėštumų skaičiaus.
Seksualinė revoliucija taip pat kritikuojama antifeministų, kaip griaunanti šeimos hierarchiją, skantinanti feminizmą. Maskulinizmo šalininkai teigia, kad iki seksualinės revoliucijos vyriškumas buvo tapatinamas su ryžtingumu, stiprumu, moteriškumas su kuklumu, švelnumu, bet po jos moterys įgijo teises reikšti savybes, anksčiau sietas su vyriškumu, tuo tarpu vyrai neįgijo teisės reikšti savybių, siejamų su moteriškumu. Maskulinistai traktuoja tai kaip lyčių nelygybę, nes pasak jų, tik moteriai duodama teisė būti dvejopa seksualiniu požiūriu.
Sarongas

Sarongas, kartais sarungas (indonez. sarung) – tradicinė Pietryčių Azijos ir Okeanijos tautų vyrų ir moterų apranga.
Tai plati medvilninio audinio juosta, kelis kartus apsukama aplink juosmenį apgaubianti kojas iki kulkšnių, panašiai kaip ilgas sijonas.
Boeung Ket Angkor FC

Istorija

Klubas dalyvauja elito diviziono kovose. Tris kartus tapo šalies čempionais (2012, 2016, 2017 m.)
Kazlų Rūdos poligonas

Kazlų Rūdos poligonas – karinis poligonas, įkurtas 1969 m. šiauriau Kazlų Rūdos miesto. Poligonas nuo 1998 m. rugsėjo 30 d. priskirtas Lietuvos kariuomenės Divizijos generolo Stasio Raštikio kariuomenės mokyklai.
Bendras Kazlų Rūdos poligono plotas – 3851,27 ha. Poligone vienu metu pratybas gali organizuoti vienas Lietuvos kariuomenės batalionas. Šaudymo pratybas vienu metu gali atlikti kuopos dydžio dalinys. Poligone įrengtos ginklų įšaudymo, pataikymų sklaidos, prieštankinių ginklų šaudyklos, granatų mėtymo laukas. Taip pat poligone įrengtos vienintelės Lietuvoje 60 mm ir 120 mm minosvaidžių treniruoklių ir automatinių granatsvaidžių šaudyklos. Poligone įrengti 15 mokomųjų laukų taktikos, vairavimo pratyboms, yra renovuotos kareivinės. Kazlų Rūdos poligone pasirengimą misijoms Afganistane vykdo Lietuvos karių pamainos. 2014 m. gegužės 16 d. Lietuvos kariuomenės vado įsakymu, Kazlų Rūdos poligonui suteiktas Brigados generolo Kazio Veverskio vardas.
2016 m. buvo priimtas sprendimas atnaujinti poligono infrastruktūrą, prie karinio mokymo teritorijos prijungti ir rekonstruoti mokymo teritoriją, pavadintą „Aerodromas“. Atlikus poligono rekonstrukciją, jame bus sudarytos sąlygos treniruoti vykdyti individualių šaudymo įgūdžių tobulinimą, treniruoti oro paramos šaudymo į antžeminius taikinius kontrolierius.
Juozapas Bonaventūras Zaluskis

Biografija

Juozapas Bonaventūras Zaluskis gimė 1787 m. liepos 14 d. Karūnos dvaro paiždininkio Teofilio Voicecho Zaluskio ir Gonoratos Stemkovskos šeimoje. Gavo grafo titulą. Turėjo žemės nuosavybę Jasenico, Pušaloto ir Pristavo kaimuose. Karolio Zaluskio vyresnysis brolis. 1807 m. pradėjo karinę karjerą imperatoriaus gvardijos 1-ajame kavalerijos pulke. Dalyvavo Napoleono kampanijose 1808−1811 ir 1812−1814 m.
Nuo 1815 m. Juozapas Bonaventūras Zaluskis buvo Aleksandro I Romanovo adjutantu ir vėliau − Nikolajaus I.
1829−1830 m. buvo masonų ložės „Kazimieras Didysis“ narys.
Nuo 1826 iki 1830 m. buvo Krokuvos miesto mokyklų kuratorius.
1830 m. sukilimo metu Juozapas Bonaventūras Zaluskis buvo pulko vadas ir Lenkijos žvalgybos viršininkas. 1848 m. buvo nacionalinės gvardijos, dislokuotos Lvove, vadas.
Už savo dalyvavimą sukilime buvo areštuotas Rusijos valdžios ir įkalintas. Po jo išleidimo, jis apsigyveno Galicijoje. Mirė 1866 m. balandžio 25 d. ir buvo palaidotas Grembošuvo kaimo parapijos bažnyčioje.

Šeima

Juozapas Bonaventūras Zaluskis 1816 m. rugpjūčio 28 d. vedė Zofiją Antoniną Marianą Pšerembską. Santuokoje gimė sūnus Zigmuntas Bogumilas Adamas Zaluskis.
Marijonas Giedrys

Biografija

1959 m. baigė Sąjunginį kinematografijos institutą Maskvoje, mokytojas režisierius ir pedagogas Sergejus Gerasimovas. 1959–1992 m. Lietuvos kino studijos režisierius. 1964–1968 m. kūrė dokumentinius filmus. Nuo 1987 m. kūrybinio susivienijimo „LKS“ meno vadovas.
1975 m. LSSR nusipelnęs meno veikėjas. 1983 m. LSSR liaudies artistas. 
Palaidotas Antakalnio kapinėse.

Įdomūs faktai

„Herkus Mantas“ – gana plačiai rodytas SSRS kino teatruose filmas. Ten jį pažiūrėjo net virš 16 mln. žiūrovų.
Hamburgo dailės galerija

Hamburgo dailės galerija – meno galerija Hamburgo mieste, Šiaurės Vokietijoje. 1817 m. buvo įsteigta Dailės draugija (Kunstverein). Jos nariai buvo kilę iš viduriniosios klasės. Muziejus veikti pradėjo 1869 m. Kolekcija, kaip įprasta, chronologiškai apžvelgia Europos meno kryptis, daugiausia dėmesio skiriama XIX a. vokiečių romantizmo atstovams – Casparui Davidui Friedrichui ir Filipui Oto Rungei. Keturaukštis priestatas – Šiuolaikinė galerija (Galerie der Gegenwart) pastatyta 1996 m. pagal architekto O. M. Ungerso projektą. Į pastatą patenkama iš pagrindinės galerijos nutiestu požeminiu koridoriumi.
Rozendalis

Istorija

Minimas nuo 1268 m. 1809 m. suteiktos miesto teisės.
Kraujamilčiai

Kraujamilčiai (angl. blood meal; rus. кровяная мука) – iš kraujo gaminami milteliai, naudojami kaip azoto trąša ir baltyminis pašaras. Kraujamilčiai paprastai gaminami perdirbant skerdyklų šalutinį produktą – galvijų kraują, bet gaminami ir iš kiaulių bei paukščių kraujo.
Kraujamilčiuose paprastai būna 13,25% azoto, 1,0% fosforo ir 0,6% kalio. Iš kitų organinių trąšų kraujamilčiai išsiskiria dideliu kiekiu azoto. Turi daug baltymų (apie 80% masės), geležies (900 mg/kg), tokių aminorūgščių kaip treoninas (laisvo – 0,05%), histidinas (5%), lizinas, metioninas.
Sodininkai kraujamilčius barsto soduose kaip triušių atbaidymo priemonę.
Kraujamilčiai gana plačiai naudojami kaip pašarų priedai galvijams, žuvims ir paukščiams. Kraujamilčiai pasižymi didele lizino koncentracija. Kai kuriose šalyse pašarams naudojamus kaulamilčius prieš šeriant maišo su melasa.
Kraujamilčiai skiriasi nuo kaulamilčių žymiai didesniu azoto kiekiu. O kaulamilčiai turi žymiai daugiau fosforo. Kraujamilčių allternatyva yra plunksnamilčiai ir liucernų miltai.
Beigango tarptautinis muzikos festivalis

Beigango tarptautinis muzikos festivalis (kin. 北港國際音樂文化藝術節) – „Beigano filharmonijos draugijos“ (雲林縣北港愛樂協會) projektas, vykstantis Beigange, Junlino apskrityje, Taivane. Nuo projekto gimimo 2006 metais festivalis sėkmingai tęsiamas ir plečiamas. Šiuo metu tai didžiausias festivalis Junlino srityje. Viena iš festivalio sudedamųjų dalių – koncertų serija, daugiausiai mediniams pučiamiesiems (solo, kamerinė muzika ir medinių pučiamųjų orkestras). Kita ne mažiau svarbi festvalio dalis – edukacinė, čia bendradarbiaujama su „Chia-Hu konservatorija“ (陳家湖音樂學院). Taip pat festivalis atlieka kultūrinių mainų funkciją, jame susitinka menininkai iš viso pasaulio ir keičiasi savo muzikinėmis idėjomis. Tarptautinio Beigango muzikos festivalio meno vadovas – pianistas Heinz Chen.

Beigangas

Beigangas labiausiai žinomas dėl savo Chaotia šventyklos, kuri yra viena svarbiausių šventyklų jūros deivei Madzu. Kadangi kultūrinė scena Beigange aktyvi tik religinių švenčių metu, Beigango filharmonijos draugija stengiasi praplėsti kultūrinių renginių ratą. Festivalio centras – Beigangas, jame vykta didžioji dalis festivalio renginių.

Istorija

2005 metais „Beigango filharminijos draugija“ suorganizavo pirmąjį „Beigango muzikos festivalį“. Pasirodymuose dalyvavo Beigango pučiamųjų orkestras ir Chia-Hu konservatorijos moksleiviai. 2006 metais Heinz Chen buvo paskirtas festivalio meno vadovu ir pasiryžo praplėsti festivalį – tai buvo „Beigango tarptautinio muzikos festivalio" pradžia. Nuo tada festivalis susilaukė didelio žiūrovų, žiniasklaidos ir vietinių politikų dėmesio. Nuo 2005-ųjų kiekvienais metais festivalį lanko apskrities gubernatorė Su Ji Feng. 2007-aisiais festivalį lankė Detmolto muzikos akademijos rektorius prof. Martin Christian Vogel.

Reikšmė

Daugiausia koncertų vyksta Beigange. Taip pat vyksta pasirodymai Douliu ir Sinjingo miestuose. Šiuose renginiuose atliekama „rimtoji muzika“. Labai populiarūs tapo keli surengti populiariosios muzikos pasirodymai, pavyzdžiui, koncertas po atviru dangumi „Kultūrinio bendradarbiavimo naktis“ arba pasirodymas vietiniame restorane „Klubo koncertas“. Festivalio tikslas stiprūs kultūrų mainai tarp muzikantų iš viso pasaulio. Taip pat festivalis propaguoja muziką vaikams ir susidomėjusiems muzikos mylėtojams. Būtent todėl tarptautiniai atlikėjai festivalio metu dirba su mokiniais iš Beigango. Festivalio organizuojami koncertai ir meistriškumo kursai yra nemokami. Festivalio organizatoriai vadina save labdaros organizacija, jie suinteresuoti dalintis muzika su bet kuo kam tai įdomu.

Rėmėjai

Tarptautinis Beigango muzikos festivalis remiamas Beigango savivaldybės, Junlino apskrities ir nacionalinės vyriausybės kultūros skyriaus Taipėjuje, taip pat „Jupiter Band Instruments“ ir „Kawai“ muzikos instrumentų gamintojų. Chaotia šventykla ir daugelis vietinių kompanijų taip pat privatūs rėmėjai remia festivalį. 2009 metais tarptautinį Beigango muzikos festivalį remia Sibelijaus muzikos akademija, Suomijoje.
Ašuotės piliakalnis

Piliakalnis

Piliakalnis – tai moreninė kalva, paaukštinta iki 10 m. Piliakalnį juosia Asotės (Dārzupitės) upelis. Aikštelė ovali, 67,5 x 55 m. Vakarų dalyje yra 2 m aukščio pylimas, už jo iškastas griovys. Šiaurės rytų ir pietinėje pusėje – apie 1,5 ha ploto papėdės gyvenvietė, vakarinėje - kapinynas.

Tyrimai

Piliakalnio žvalgomuosius archeologinius tyrimus 1949-1954 m. atliko Latvijos istorijos institutas, vadovė E. Šnore. Ištirtas 792 m² plotas, aptiktas 6 m storio kultūrinis sluoksnis su 16 apgyvendinimo horizontų. 8 iš jų baigėsi gaisrų liekanomis. Rasta sudegusių medinių įtvirtinimų ir pastatų liekanų, įvairių geležinių dirbinių, žalvarinių papuošalų, stiklinių karolių, kaulinių ylų ir smeigtukų, akmeninių ir molinių verpstukų. Papėdėje apie 1 m storio kultūrinis sluoksnis su žiesta keramika ir XI a.- XII a. pavieniais radiniais. Piliakalnis naudotas 1 tūkstantmetyje pr. m. e.- XIII a.

Aplinkiniai piliakalniai

Pliavinių piliakalnis 22 km 
 Babranų piliakalnis 18 km
Aruonos piliakalnis 32 km
Dzirkalių piliakalnis 10 km
Grūbelės piliakalnis 26 km
Karakapų piliakalnis 55 km
Kūlinių piliakalnis 32 km
Kauprės piliakalnis 2 km 
 Biržų piliakalnis 18 km
Jersikos piliakalnis 28 km
Plento dviratis

Plentiniai dviračiai – jais varžomasi dviračių plento lenktynėse, įskaitant Tour de France ir kitose UCI Pasaulio taurės varžybose. Jų konstrukciją reglamentuoja Tarptautinė dviratininkų organizacija (pranc. Union Cycliste Internationale, UCI). Taip siekiama, kad sportininkai varžytųsi vienodomis sąlygomis.
Paulo Coelho

Biografija

Paulas Kueljas gimė 1947 m. rugpjūčio 24 d. Rio de Žaneire, Brazilijoje inžinieriaus ir namų šeimininkės šeimoje. Tėvai nesuprato sūnaus talento ir net guldė į psichiatrijos ligoninę, kad „išgydytų” nuo noro rašyti. Pats P. Coelho teigia: „Aš visada žinojau, kad mano Asmeninė Legenda yra rašyti”.
Pasidavęs tėvų norui, P. Coelho įstojo į teisės mokyklą, bet 1970-aisiais nutraukė studijas ir kaip hipis pradėjo keliauti po Pietų Ameriką, Šiaurės Afriką, Meksiką, Europą. Po dvejų metų grįžęs į Braziliją, pradėjo kurti eiles Brazilijos atlikėjams Elis Redžinai, Ritai Li ir Rauliui Seišasui.
1982 m., būdamas 38-erių, pristatė pirmąją savo knygą „Pragaro archyvai”, kuri pasisekimo nesulaukė.
1986 m. Kueljas nukeliavo ispanų katalikų piligriminę kelionę, vadinamą „Santjago keliu”. Šioje kelionėje rašytojas pasiekė dvasinį atgimimą, kurį vėliau aprašė savo knygoje „Piligrimas”.
1988 m. pristatyta P. Kueljo knyga „Alchemikas” susilaukė daugybės pagyrimų ir įvertinimų. „Alchemikas” yra išleistas daugiau nei 67 kalbomis 120 šalių ir visur turėjo nepaprastą pasisekimą (parduota daugiau nei 65 mln. egz.), įrašyta į Gineso rekordų knygą kaip į daugiausia kalbų (71) išversta knyga autoriui tebeesant gyvam.
Per savo karjerą rašytojas yra pelnęs daugybę apdovanojimų, vienas iš jų – 2000 m. gautas Prancūzijos garbės legiono ordinas.
San Felipė (Kolumbija)

Istorija

1963–1965 m. San Felipė buvo Gvainijos komisarijos administraciniu centru (vėliau perkeltas į Obandą, dab. Iniridą).
Livelinas ap Merfinas

Livelinas ap Merfinas (val. Llywelyn ap Merfyn) (m. 942 m.) – Merfino vyresnysis sūnus ir sosto paveldėtojas. Livelinas toliau pakluso Gvinedo karaliui Anaraudui. 916 metais Anaraudas mirė ir galimas dalykas, kad Livelinas įgijo nepriklausomybę. Tikėtina, kad Livelinas buvo tarp velsiečių karalių, kurie savo siuzerenu pripažino anglosaksų karalių Edvardą. Livelino mirties metai sutampa su Idvalo ap Anaraudo, kuris žuvo mūšyje su anglosaksais, mirties metais. Tais pačiais metais Chivelas ap Kadelas tapo Gvinedo ir Povyso karaliumi, apvesdinęs savo sūnų Ouainą ap Chivelą už Ancharados, Livelino dukros. Nežinoma ar dar gyvi buvo Livelino broliai, bet manoma, kad vienas iš jų turėjo sūnų.
Baltagalvis jūrinis erelis

Paplitimas

Paplitęs Šiaurės Amerikoje – nuo šiaurinės Meksikos, Kubos iki centrinės Aliaskos.

Apibūdinimas

Suaugęs baltagalvis jūrinis erelis yra 70-102 cm kūno ilgio, išskleistų sparnų plotis 180–234 cm. Sveria 2,5–7 kg, patelės ketvirtadaliu smulkesnės už patinus. Suaugėlio kūnas ir uodega rudi, galva balta, snapas didelis, lenktas, geltonas. Jaunikliai tamsiai rudi, plunksnų galiukai ant sparnų, ties krūtine balti.

Gyvenamas biotopas

Baltagalviai jūriniai ereliai gyvena jūrų, upių, didelių ežerų pakrantėse, kur daug atviro vandens plotų ir gausu žuvies. Lizdams pasirenka senus, subrendusius spygliuočius ar kietos medienos lapuočius medžius. Jie turi būti netoli vandens telkinio, su geru apžvelgiamuoju lauku. Jautrūs žmonių veiklai, todėl gyvena retai apgyvendintuose plotuose.

Migracija

Baltagalviai jūriniai ereliai dalinai migruojantys paukščiai. Gyvenantys prie vandens telkinių, kurie žiemą užšąla, migruoja į pietus, tuo tarpu gyvenantys prie neužšąlančių telkinių yra sėslūs.

Mityba

Baltagalvis jūrinis erelis minta daugiausia žuvimi (ypač upėtakiais, lašišomis), neretai – dvėseliena. Taip pat kartais gaudo smulkius žinduolius – kiškius, triušius, meškėnus, ondatras, elnių jauniklius, be to paukščius (ypač antinius), krabus, driežus.

Kita

Skrisdami pasiekia 56–70 km/h greitį. Baltagalvis jūrinis erelis yra JAV nacionalinis paukštis.
Ružanka (Liublino vaivadija)

Istorija

Kaimas įkurtas 1506 metais. Iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. 1908-1913 m. pastatyta Šv. Augustino bažnyčia.
Saulius Sipaitis

Biografija

1962 m. baigė LSSR konservatorijos aktorių laidą (vad. Irena Vaišytė, V. Ilinkovskis). 1962 m. Kapsuko dramos teatro aktorius. 1963–1964 m. Televizijos ir radijo komiteto režisieriaus asistentas. 1965–1968 m. ir nuo 1975 m. Jaunimo teatro, 1968–1975 m. Lietuvių folkloro teatro aktorius. 1964–1966 m. dar ir LSSR konservatorijos aktoriaus meistriškumo katedros dėstytojas.
Beržalapiai

Istorija

Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. 1880-1902 m. išleistame Lenkijos Karalystės geografiniame žodyne nurodoma, kad Berznyko valsčiui priklausančiame kaime yra 24 namų, kuriuose gyvena 170 suaugusieji gyventojai.  Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. Iki 1976 m. liepos 1 d. kaimas priklausė Suvalkų vaivadijos Berznyko valsčiui.  1975-1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.
Pranas Ancevičius

Biografija

1922–1927 m. Lietuvos universiteto Humanitarinio fakulteto studentas. Dalyvavo LSDP veikloje. 1926–1927 m. organizacijos „Žaizdras“ pirmininkas, „Kultūros“ būrelio narys. 1925–1927 m. periodikoje rašė apie lietuvių literatūrą, literatūros visuomeninį vaidmenį.
1927 m. rugsėjo 16 d. suimtas kaip Tauragės sukilimo dalyvis, bet, užstojus J. Tumui-Vaižgantui, paleistas, emigravo į Rygą, o spalio 11 d. – į Lenkijos valdomą Vilnių. Dalyvavo plečkaitininkų veikloje, redagavo laikraštį „Pirmyn“. 1927 m. lapkričio 5–6 d. emigrantų konferencijoje Rygoje vadovavo rezoliucijų komisijai. Vėliau vadovavo vienai Lietuvos socialdemokratų partijos grupei Lenkijoje. 1928 m. rugpjūčio 22 d. LSDOU I konferencijoje skaitė pranešimą „Dėl ko ir už ką kovojama su A. Smetonos diktatūra“. 1929 m. rugsėjo 7–8 d. II LSDOU konferencijoje Vilniuje išrinktas prezidiumo nariu ir LSDOU Vykdomojo komiteto antruoju sekretoriumi. 1930 m. spalio 15–16 d. III LSDOU konferencijoje Berlyne paskirtas sekretoriumi Lenkijai. Baigė Vilniaus universiteto Teisių fakultetą. 1939 m. ištremtas į Varšuvą, vėliau grįžo į Kauną. 1939–1940 m. laikraščio „Lietuvos žinios“ korespondentas Berlyne. 1940 m. dalyvavo Lietuvių aktyvistų fronto steigiamajame susirinkime Berlyne. 1943–1944 m. advokatavo. 1944 m. pasitraukė į Vokietiją. 1949 m. emigravo į Kanadą. Bendradarbiavo „Naujienose“. Dirbo Kanados lietuvių socialdemokratų sąjungoje.