google/wiki40b huggingface dataset:
Dagtis

Žvakių dagčiai

Žvakių dagčiai paprastai būna žvakės centre. Uždegus dagtį pradžioje dega tik pats dagtis ir jį persunkęs kietas parafinas ar vaškas. Netrukus nuo karščio išsilydo greta esantis žvakės kuras ir susidaręs lydalas dagčiu kyla į degimo zoną ir palaiko degimą. Taip apie vietą, kur dagtis išeina iš degiosios žvakės medžiagos, susidaro išlydytos degiosios medžiagos „balutė“. Degančio ar degusio dagčio galiukas būna apanglėjęs. Jei degant dagtis darosi per ilgas, liepsna darosi mažiau ryški ir rūksta. Tuomet dagtis trumpinamas. Senovėje tam naudodavo specialias žnyples.
Žvakės paprastai turi vieną dagtį, bet kai kurios storos žvakės gali turėti kelius tolygiai išdėstytus dagčius.

Skysto kuro dagčiai

Kita grupė įtaisų su dagčiais yra skystą kurą (aliejų ar kitus riebalus, žibalą, spiritą ir kt.) naudojančios spingsulės, lempos ir lemputės. Jos veikia lygiai taip pat kaip žvakių dagčiai, bet jose kuro nereikia išlydyti, nes jis ir taip skystas.

Dalis tokių įtaisų (pvz., žibalinės lempos) turi dagčio reguliatorių, kuriuo galima reguliuoti kyšančios dagčio dalies ilgį ir taip keisti liepsnos dydį. Ilgesnė kyšanti dalis leidžia vienu metu degti didesniam kuro kiekiui (didesnė ir šviesesnė liepsna), tačiau kai dagtis per ilgas liepsna ima rūkti (susidaro suodžiai), o pats dagčio galas nudega.

Ginklų dagčiai

Dagtiniuose šautuvuose (arkebūzos) ir pistoletuose dagtis būna įtaisytas specialios svirtelės gale. Pasiruošus šaudyti toks dagtis būna uždegamas, kad rusentų. Šūviui išgauti spaudžiama svirtelė priliečia rusenantį dagčio galiuką prie parako lentynėlėje, ir parakas padegamas.
Ankstyvosios patrankos būdavo iššaunamos degančiu dagčiu, įtaisytu ant ilgos rankenos, paliečiant padegamąjį parako užtaisą specialioje patrankos vamzdžio drūtgalio angelėje.

Kiti padegamieji dagčiai

Savotiškus dagčius naudoja cirko ir gatvių artistai, alsuojantys liepsna. T.y., jie išpučia smulkius degalų purslelius, kuriuos padega ranka laikomu padegikliu – strypu, kurio galas apsuktas specialiu audiniu ir atlieka dagčio funkciją.

Nedegamieji dagčiai

Inžinerijoje dagčiais vadinami ir degimui neskirti dagčiai – pvz., į tepalo vonią panardintas siauras kaspinėlis, kurio vienas galas nuolat tepa besisukančias mašinos dalis. Tokių tepimo įtaisų veikimas pagrįstas tepalo kilimu dagčiu kaip ir žvakėje, tačiau pakilęs tepalas ne dega, kaip kad žvakėse ir spingsulėse, o sunaudojamas tepimui.
Agunidžima

Agunidžima (jap. 粟国島 = Agunijima) – Japonijos sala Okinavos prefektūroje. Jos plotas – 7,64 km², perimetras – 12,8 km. Pagrindinis pajamų šaltinis yra žemės ūkis ir žvejyba, bet pastaraisiais metais išgarsėjo druskos gamyba. Salos žvejai yra ir žemdirbiai: nuo balandžio iki rugsėjo jie žvejoja tunus, marlinus, rifų žuvis ir rifešerius, o nuo rugsėjo iki kovo jie prižiūri cukranendrių laukus. Saloje yra vienas baras, vienas policininkas ir 10 svečių namų, kurie priima turistus. Dauguma turistų yra nardytojai.
Lietuvos muzikos ir teatro akademija

Fakultetai

Akademijoje veikia 3 fakultetai:

Istorija

Muzikos mokymo Lietuvoje ištakos siekia XIV a. ir sietinos su muzikų profesionalų rengimu Lietuvos Didžiojoje Kunigaikštystėje. XVII a. muzikа pradėta dėstyti Vilniaus universitete. 1667 m. universiteto prof. Žygimantas Liauksminas išleido pirmą Lietuvoje natų rašto ir giedojimo vadovėlį „Ars et praxis musicae“ (Muzikos mokslas ir praktika). Muzikos mokyklas išlaikė kai kurie Lietuvos didikų dvarai, Vilniuje XIX a. pab. – XX a. pr. veikė Rusų muzikos draugijos mokykla, būta privačių mokyklų.
Lietuvos muzikos akademijos pamatu tapo 1919 m. Juozo Naujalio Kaune įsteigta muzikos mokykla. Per dešimtmetį ji pasiekė aukštosios mokyklos lygį ir 1933 m. buvo reorganizuota į Kauno konservatoriją. Pirmuoju konservatorijos direktoriumi buvo kompozitorius Juozas Gruodis.
Sovietmečiu (1944–1991 m.) nuo 1945 m. buvo įsteigta Vilniaus konservatorija. Jos direktoriumi buvo paskirtas kompozitorius ir muzikologas Jonas Bendorius. 1949 m. abi šalyje veikusios konservatorijos (Kauno ir Vilniaus) buvo sujungtos į bendrą Lietuvos valstybinę konservatoriją Vilniuje. Konservatorijos rektoriais buvo: pianistas prof. Jurgis Karnavičius, kompozitorius prof. Vytautas Laurušas (nuo 1983 m.) ir muzikologas prof. dr. Juozas Antanavičius (nuo 1994 m.).
Iki 1952 m. konservatorija rengė tik muzikus, o vėliau – ir teatro specialistus. Decentralizuojant specialistų rengimą 1989 m. buvo įsteigtas konservatorijos Kauno fakultetas, kuriam vadovauti pakviestas prorektorius prof. pianistas Ramutis Čepinskas. Kauno fakultete buvo rengiami muzikos atlikėjai ir muzikos mokytojai. 2011 m. Kauno fakultetas integruotas į Vytauto Didžiojo universitetą.
1992 m. atkurtosios nepriklausomos Lietuvos valstybės Aukščiausios Tarybos Prezidiumo (Atkuriamojo Seimo Prezidiumo) nutarimu (Nr. I-2711, 1992-05-20) Lietuvos valstybinė konservatorija buvo pavadinta Lietuvos muzikos akademija (LMA).
2004 m. Lietuvos muzikos akademija pervadinta į Lietuvos muzikos ir teatro akademiją (LMTA).
Konservatorijos pavadinimas šiuo metu priklauso aukštesniojo mokslo įstaigos statusą turinčiai meno mokyklai – Vilniaus Juozo Tallat-Kelpšos konservatorijai.
2018 m. liepos 1 d. prie LMTA prijungta KU menų akademija.

Veikla

Per 70 metų Lietuvos muzikos ir teatro akademiją baigė daugiau nei 9000 specialistų.
Lietuvos muzikos ir teatro akademija kasmet surengia apie 400 viešų nemokamų koncertų, taip pat rengia spektaklius, tarptautinius seminarus, festivalius, konkursus, dalyvauja tarptautinėse programose ir projektuose. Kiekvienais metais dešimtys Lietuvos muzikos akademijos auklėtinių, pedagogais dirbančių menininkų, įvairių kolektyvų ir jų vadovų aplanko daugelį užsienio šalių, garsina Lietuvos vardą pasaulyje.
Naftali Amsterdam

Biografija

Gimė 1832 m. Salantuose, jaunystėje mokėsi Kauno ješivoje pas rabiną Izraelį Salanterį, kur įsitraukė į Musarų judėjimą. Baigęs mokslus dirbo rabinu Naugarduke. 1867–1875 m. buvo Helsinkio rabinas, 1876–1878 m. buvo Sankt Peterburgo rabinas, 1880 m. grįžo į Lietuvą ir dirbo rabinu Josvainiuose ir Aleksote. 1906 m. kartu su šeima išvyko gyventi į Jeruzalę, kur iki mirties gyveno atsiskyrėlio gyvenimą. Mirė 1916 m. Jeruzalėje, palaidotas Jeruzalės alyvų kalno kapinėse.
Sabatonas

Sabatonas, šarvinė kurpė (angl. sabaton; solleret; vok. Eisenschuhe, pranc. soleret) – pėdą dengiantis šarvinis batas, plokštinių šarvų dalis, paprastai iš metalo plokščių ir juostų. Sabatonai buvo svarbūs raitiems riteriams, kadangi kirstynėse pėdos būdavo patogiai pasiekiamos pėstininkų atakoms.
XV a. sabatonai turėdavo ilgas smailėjančias nosis. XVI a. pirmoje pusėje sabatonų nosys sutrumpėjo, jų ilgis buvo kiek didesnis už pėdos ilgį, tačiau nosis pasidarė labai plati.

Istorija

Paprastų kareivių batai buvo odiniai, apsiūti metalinėmis plokštelėmis.

Šarvinės kurpės ėmė atsirasti tik XIII a. pabaigoje, kai iki tol tik grandiniais šarvais padengtos pėdos nosį pridengė tvirta vientisa plokštele, kurią diržu tvirtindavo prie pėdos. Nuo XIV a. sabatonai baigiasi judama vientisa buka nosimi arba būna pailginti vadinamuoju snapu (vok. Schnabel, pranc. a la poulaines). Tie kyšuliai buvo mados dalykas, tačiau buvo šiek tiek naudingi, kadangi buvo nulenkti žemyn, todėl raiteliui būdavo sunkiau pamesti balnakilpę.
Nuo XIV a. antros pusės sabatonai sujungti su antblauzdžiais. Antblauzdis kartu yra ir dalis pėdos apsaugos, kadangi vienas kraštas siekia kulną, turi iškilumus, dengiančius kulkšnių kauliukus, o judrios plokštelės dengdavo pėdos viršų.

Apie 1400 m. atsirado nuimamos ilgos sabatonų nosys, kurias nuimdavo, kai riteris vaikščiodavo pėsčias. Nuimamas ilgas nosis nustojo naudoti apie 1490 m.
Pačioje XV a. pabaigoje nustota naudoti siauranosius sabatonus, juos pakeitė sabatonai praplatintomis nosimis, kuriuos vokiškai vadino „lokio letenomis“ arba „karvių snukiais“ (vok. Bärenfüsse ir Kuhmäuler). Po to sabatonų nosių forma dar kito ir tik apie 1560 m. ji ėmė atitikti pėdos formą.
Einant laikui sabatonų judrumas didėjo – meistrai šarvininkai naudojo vis daugiau judriai sujungtų juostų pėdos keltyje, o vėliau – ir ties pėdos pirštais.
Diana Zagainova

Biografija

2017 m. Lietuvos lengvosios atletikos čempionate pirmą kartą tapo Lietuvos čempione.
2019 m. birželio 30 d. Šveicarijoje pasiekė naują Lietuvos moterų trišuolio rekordą - 14,43 m.
Ekspertas

Ekspèrtas (lot. expertus – ‘įgudęs‘‚‘prityręs‘) – kurios nors srities (pvz., mokslo, meno ar kt.) žinovas, kviečiamas atsakyti į klausimus, reikalaujančius specialių žinių, (pa)teikti savo išvadą, atlikti ekspertizę, „ekspertuoti“, t. y. ką nors įvertinti, ar koks nors dalykas (pvz., švietimo srityje – studijų programa), sumanymas (pvz., projektas, verslo planas) atitinka jam keliamus dalykinius reikalavimus; specialistas.  Asmuo, ką nors puikiai išmanantis, turintis gilias žinias arba specialius gebėjimas arba kuris yra tokiu laikomas (jam priskiriant atitinkamas savybes). Be teorinių (ekspertinių) žinių ekspertui tai pat būtinas kompetentingas jų taikymas, taigi, praktinės žinios bei gebėjimai.  Jie įgyjami treningo keliu arba paremti talentu (ypatingais gabumais).
Ekspertais dažnai vadinami mokslininkai, prisaikdinti ekspertai (pvz., teismo ekspertai).
Didžioji Begičevo sala

Didžioji Begičevo sala (rus. Большой Бегичев) – sala Laptevų jūroje, prie Chatangos įlankos žiočių, Begičevo salų grupėje. Priklauso Rusijai, Jakutijai. Plotas – 1800 km². Salos ilgis 61 km, plotis 57 km. Vakaruose 7 km pločio Pionieriaus sąsiauris skiria nuo Mažosios Begičevo salos. Už 14 km į šiaurę yra Persimainymo sala. Nuo pietinio salos taško iki žemyno yra 9 km.
Centrinę salos dalį užima Kiriako aukštuma, siekianti 201 m aukštį. Žemumose gausybė ežerų, tankus upių tinklas (ilgiausia – Ilistaja, 34 km). Plyti tundra, gausu kriogeninių darinių (pingai, termokarstiniai ežerai). Pakrantėje driekiasi smėlio nerijos. Gyvena poliarinės lapės, šiauriniai elniai, yra jūrų vėplių gulyklos.
Tainanas

Istorija

Olandams valdant Taivaną, Tainaną, kaip Zelandijos tvirtovę, įkūrė Olandų Rytų Indijos bendrovė. Kosingai išvijus olandus 1661 m., miestas tapo Tungningo karalystės sostine iki 1683 m., o vėliau Čingų dinastijos Taivano prefektūros sostine. 1887 m. prefektūros sostinė perkelta į Taipėjų.
The Pacific (serialas)

Filmavimas

Filmo biudžetas apie 200 mln. JAV dolerių, pradėta filmuoti 2007 m. Melburne, Australijoje, pabaigtas 2008 m. gegužę. Per tą laiką epizodai filmuoti Kvinslando valstijos miestuose: Port Daglase, Mosmane. Taip pat Mowbray nacionaliniame parke bei Rocky Point paplūdimyje. Viktorijos valstijoje You Yangs kalnų masyve bei Sandy Creek Road vietovėje.
Sasuolas

Istorija

980 m. pirmąkart paminėtas Sasuolas. 1078 m. jo konsulai prisiekė ištikimybe Modenai. 1373 m. pačių piliečių prašymu miestas tapo Esčių šeimos nuosavybe, o gyventojai gavo teisę iš upės semti vandenį.
Sasuolas priklausė Modenos kunigaikštystei iki XIX a. vidurio.
Vilkaraisčiai (Joniškis)

Istorija

Kaimas užrašytas 1852 m. Joniškio bažnyčios  knygoje.
Apertura ir Clausura

Apertura (atidarymo) ir clausura (uždarymo) turnyrai – daugelio Lotynų Amerikos futbolo čempionatų sezono dalys. Tokia sezono skaidymo į dvi dalis sistema sukurta 1990 metais Argentinos Primera divizione, 1994 metais panašią sistemą pritaikė Urugvajaus Primera, iki XIX a. pirmojo dešimtmečio vidurio panaši sistema pradėta taikyti visose Lotynų Amerikos šalyse, išskyrus Braziliją.
Argentinos, Bolivijos, Čilės, Kolumbijos, Ekvadoro, Salvadoro, Gvatemalos, Hondūro ir Meksikos lygose kiekvienos sezono dalies čempionas tampa šalies čempionu, todėl šiose šalyse kiekvienais metais išaiškėja du šalies čempionai, kai kuriose šalyse dar organizuojamos simbolinės Apertura ir Clausura čempionų rungtynės, panašiai kaip Supertaurės Europoje. Kitose šalyse Apertura ir Clausura nugalėtojai kasmet atrankinėse varžybose kovoja dėl vienintelio čempiono titulo.
Čilės, Kolumbijos, Ekvadoro, Panamos ir Peru nacionalinėse futbolo lygose Apertura organizuojama pirmoje kalendorinių metų pusėje, Clausura – antroje. Argentinos, Bolivijos, Kosta Rikos, Salvadoro, Gvatemalos, Hondūro, Meksikos, Nikaragvos, Urugvajaus ir Venesuelos lygose Apertura organizuojama metų antroje pusėje, Clausura – pirmoje.
Viškai

Istorija

1457 m. birželio 19 d. įkurta Viškų Šv. Apaštalo Andriaus parapija. Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei. 1901-1905 m. pastatyta Šv. Apaštalo Andriaus bažnyčia, kuri yra įtraukta į Palenkės vaivadijos saugomų istorijos paminklų sąrašą.
Morelija

Istorija

Dabartinio miesto vieta gyvenama nuo VII a. ir tuo metu buvo veikiama Teotihuakano kultūros. XII a. slėnyje apsigyveno taraskanai. 1525–1526 m. slėnį užkariavo ispanai, buvo įsteigtos pranciškonų misijos. Gyvenvietė įkurta 1541 m. vicekaraliaus Antonijo de Mendosos ir tuomet vadinta Nueva Ciudad de Mechuacan. Vėliau gyvenvietė pervadinta į Guajangareo (Guayangareo) ir 1545 m. gavo miesto statusą, tada gavo Valjadolido vardą. Miestas ilgą laiką konkuravo su gretimu Pacukaro miestu dėl valstijos sostinės titulo (jį gavo 1580 m.). XVII a. mieste vyko didelės statybos – pastatyta katedra, akvedukas, įvairios bažnyčios ir vienuolynai. XIX a. pr. mieste vyko Meksikos išsivadavimo karas. 1828 m. miestas pervadintas į Moreliją pagal vieną iš revoliucionierių Chosė Marija Morelosą.

Paveldas

Morelija žymi savo gausiu kolonijiniu architektūros paveldu. Svarbiausi pastatai susitelkę miesto centre, aplink centrinę aikštę. Šalia stovi barokinė miesto katedra; dabartinis pastatas baigtas statyti ir pašventintas 1705 m. Miesto įžymybė – 1657 m. pastatytas akvedukas. Kiti svarbūs pastatai: Teisingumo rūmai, kultūros namai (dabar Mičoakano institutas; įkurti vienuolyno, pastatyto 1619 m., pastate), Morelijos oranžerija (3400 orchidėjų rūšių), Mičoakano regioninis muziejus (įkurtas 1886 m., baroko stiliaus), Valstijos muziejus (įkurtas 1986 m. viloje, pastatytoje XVIII a.), Kolonijinio meno muziejus (įkurtas XVIII a. viloje, turi gausią indėnų, kolonistų meno dirbinių nuo pat XVI a. kolekciją), Moreloso tėviškė (namas, kuriame 1765 m. gimė Chosė Marija Morelosas, baroko stiliaus, atstatytas XX a. vid.), kaukių muziejus (eksponuojamos daugelio Meksikos indėnų tautų kaukės).
1991 m. Morelijos senamiestis įtrauktas į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą.
Euronews

Turinys

„Euronews“ naujienų pateikimas yra itin neįprastas. Naujienų blokai, transliuojami kas pusvalandį, neturi studijos ar vedėjų. Jų metu tiesiog rodomi reportažai su užkadriniu balsu. Be svarbiausių pasaulio ir Europos žinių, kanalas taip pat praneša ir svarbiausias ekonomikos, rinkos, sporto, kultūros, mokslo, meteorologijos, Europos politikos naujienas ir apžvelgia didžiausius Europos ir pasaulio laikraščius. Kai kurios programos rodomos su specialiu ženklu „No comment“ („Be komentarų“), kuriose rodomi vaizdai nėra komentuojami.

Kritika

„Euronews“ yra susilaukę kritikos dėl šališkumo – Europos komisijos požiūrio propagavimo.

Transliavimas

„Euronews“ matomas 350 milijonų namų ūkių 155 pasaulio valstybėse. Jis pasiekia 170 milijonų namų ūkių Europoje kabeliniais, palydoviniais ir skaitmeniniais tinklais. Kanalas taip pat matomas ir internete.
„Euronews“ yra sukūrę mobiliąsias aplikacijas (tinkamas Android, iPad ir iPhone), pavadintas „Euronews Live“, kuriomis naudojantis galima matyti šį TV kanalą.

Lietuvoje

„Euronews“ laidas, išverstas į lietuvių kalbą, Lietuvoje transliavo Info TV. Transliavimas nutrauktas 2012 m. kovo 4 d.
Artūras Jurgutis

Artūras Jurgutis (1909 m. spalio 11 d. Tomskas – 1967 m. kovo 17 d. Kaunas) – Lietuvos anatomas, antropologas, medicinos mokslų kandidatas.

Biografija

Teisininko V. Jurgučio brolis. Baigė Panevėžio berniukų gimnaziją, joje besimokydamas buvo vienas aktyviausių Panevėžio skautų. 1939 m. baigė Vytauto Didžiojo universiteto medicinos fakultetą. 1957 m. medicinos mokslų kandidatas.
Nuo 1939 m. Vytauto Didžiojo universiteto (nuo 1950 m. Kauno medicinos institutas) dėstytojas, 1944–1967 m. Anatomijos katedros vedėjas, nuo 1945 m. docentas.

Mokslinė veikla

Mokslinio darbo sritis – smegenų dydžio priklausomybė nuo individo, lyties ir amžiaus, lietuvių kraniologija. Dalyvavo tiriant 1920–1940 m. iškastas įvairių laikotarpių ir vietų Lietuvos gyventojų kaukoles.
Fenikso salos

Fenikso salos (angl. Phoenix Islands) – salynas Ramiajame vandenyne, Okeanijoje, viena iš trijų Kiribatį sudarančių salų grupių. Beveik visos salos, išskyrus Kantono salą (41 gyv., 2005 m.) yra negyvenamos. Salyną sudaro 8 atolai, užimantys 28 km². Dar dvi salos ir keturi rifai priklauso JAV.

Istorija

Nors salose Melanezijos keliautojai lankėsi ne kartą, buvo įkūrę gyvenvietes, bet salas vėliau apleido. XIX a. tarp Fenikso salų dažnai plaukiodavo banginių medžiotojai. Tuo laikotarpiu europiečiai atrado daugelį salyno atolų. Į Fenikso salas pretenzijas pareiškė JK, tačiau Beikerio ir Houlando salas aneksavo JAV. 1938–1940 m. bandyta į Fenikso salyną atkelti gyventojus iš tankiai apgyvendintų Gilberto salų, tačiau dėl nepalankių sąlygų salos vėl greit apleistos.
Vlašimas

Istorija

Gyvenvietė žinoma nuo XIII a., kuri tapo Vlašimų šeimos (ček. Vlašim) nuosavybe. 1303 m. jau būta pilies. 1318 m. Hinerikas Vlašimas dar įrengė papildomus įtvirtinimus.

Gyventojai

Pagal 2019 m. duomenis gyveno 11,5 tūkst. gyventojų. Absoliuti dauguma iš jų čekai.
Visoki Dečanų vienuolynas

Visoki Dečanų vienuolynas (serb. Високи Дечани) – pagrindinė serbų ortodoksų bažnyčia, esanti Metohijoje, Kosove, 12 km į pietus nuo Pečo. Vienuolynas yra seniausia viduramžių bažnyčia Balkanuose. Išsaugota freskų apdaila.

Istorija

Vienuolynas pastatytas 1327 m. kaštainių giraitėje serbų karaliaus Stefano Urošo III nurodymu. Įstatai datuojami 1330 m. Bažnyčioje palaidoti karaliaus palaikai. Iki 1335 m. statybos darbus tęsė jo sūnus Stefanas Urošas IV Dušanas. Sienų tapyba buvo baigta 1350 m.
1990 m. Visoki Dečanų vienuolynas buvo paskelbtas išimtinės svarbos kultūros paminklu ir yra saugomas Serbijos Respublikos. 2004 m. įtrauktas į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą. Taip pat yra saugomas Jungtinių Tautų Organizacijos („KFOR“ – NATO vadovaujamos tarptautinės taikos palaikymo pajėgos, kurios atsakingos už Kosovo saugumą).
Siuna

Istorija

1896 m. vietovėje atrasti aukso telkiniai, įsteigta kasykla, pradėjo vystytis Siunos gyvenvietė. Kasyklos veikė iki 1987 m.
Vertimų pagrindinė mokykla

Istorija

2009 m. Jurbarko rajono tarybos sprendimu mokykla likviduota.
Fosforo rūgštis

Naudojimas

Fosforo rūgštimi apdorojami metalai jų koroziniam atsparumui didinti, taip pat pašalinti rūdims.
Fosforo rūgštis naudojama ir maisto pramonėje: mėsos konservavimui, kepimo miltelių, sūrių gamybai, vaisvandenių rūgštinimui.
Rūgštis naudojama stomatologijoje apnašų ėsdinimui ant dantų paviršių ar ertmėse, kur bus plombuojama ar naudojami kiti dantų įtaisai. Fosforo rūgštis naudojama kaip katalizatorius aspirino sintezėje.
Inagua

Inagua − piečiausia Bahamų salų dalis, kurią sudaro dvi salos: Didžioji Inagua ir Mažoji Inagua. Administracinis centras − Metju Taunas (Matthew Town).
Didžiosios Inagua plotas 1544 km². Salos ilgis 90 km, plotis − 30 km. Aukščiausias taškas − Rytų kalnas (33 m). Gyventojų − 969 (2000). Didžioji Inagua yra trečia pagal dydį sala Bahamuose. Nuo Kubos Inagua salą skiria 90 km.
Didžiojoje Inagua yra keletas ežerų, iš kurių ilgiausias (apie 19 km) Rosos ežeras (Lake Rosa). Yra įkurtas paukščių rezervatas, kuriame yra ne tik flamingų, bet ir daug kitų egzotinių paukščių rūšių.
Kaimyninė Mažoji Inagua yra negyvenama sala, 8 km į šiaurės rytus nuo Didžiosios Inagua. Mažoji Inagua apsupta rifų, kurie neleidžia laivams prisiartinti prie jos krantų. Rasta istorinių dokumentų, patvirtinančių, kad tarp 1500 m. ir 1825 m. ant šių rifų sudužo nemažai laivų.
Palenkės Komaruvkos žydų kapinės

Palenkės Komaruvkos žydų kapinės (lenk. Cmentarz żydowski w Komarówce Podlaskiej) – žydų kapinės Palenkės Komaruvkos kaime. Per II pasaulinį karą kapinėse naciai žudė kaimo žydus. Kapinėse išlikę apie 20 paminklų, kapinės aptvertos.
Česapikas

Istorija

Česapiko miestas suformuotas 1963 m. politinės konsolidacijos sąlygomis susijungus Pietų Norfolko (įkurtas 1919 m.) miestui ir buvusiai Norfolko apygardai, gyvavusiai nuo 1691 m. Vienas iš būdų pasienio ribų su kaimyniniais miestais stabilizavimui buvo apygardos tapimas nepriklausomu miestu, kadangi miestai negalėjo aneksuoti viens kito teritorijos.
US Esch

Istorija

Klubas įkurtas 1913 m. Pastaruoju metu klubas valdomas portugalų, todėl sudėtyje gausu šios šalies atstovų.
Vitalis Dembskis

Vitalis (Vincentas) Dembskis (1845 m. Lepšiai, Šiaulių apskr. – apie 1915 m. Telsiuose, Izraelis) – Lietuvos kunigas, draudžiamųjų lietuvių knygų platintojas.

Biografija

Bajoras. 1867 m. baigė Kauno kunigų seminariją. 1868 m. įšventintas kunigu. Iki 1868 m. dirbo diakonu Tryškiuose, mokytojavo, tarp vaikų platino iš vyskupo M. Valančiaus gaunamus lietuvių elementorius. Nuo 1868 m. Gaurės vikaras. M. Valančiaus patartas platino Prūsijoje spausdintas lietuviškas knygas. Bendravo su Ropkojų klebonu A. Brundza, iš jo gautą spaudą perduodavo M. Valančiaus knygnešių draugijos nariams. Slaptai susirašinėjo su pusbroliu Vladislovu Dembskiu, iš jo gaudavo draudžiamų lietuviškų knygų. 1870 m. suimtas, kalintas, įtrauktas į M. Valančiaus knygnešių draugijos bylą. Vilniaus citadelėje kalinamas patvirtino, kad draudžiamąsias lietuviškas knygeles platino jų autoriaus M. Valančiaus nurodymu. 1871 m. paleistas iš kalėjimo, perkeltas į Vilniaus vyskupiją, atiduotas dvasinės vyresnybės bei policijos priežiūrai, vėliau ištremtas į Rusiją. 1878–1887 m. buvo Kazanės klebonas ir karo kapelionas. Grįžęs į Lietuvą buvo Lapių, Seredžiaus klebonas, nuo 1893 m. Geležių filialistas. 1912 m. išvyko į Jeruzalę.
Victorio Cieslinskas

Victorio Cieslinskas (1922 m. spalio 27 d. – 2007 m. birželio 19 d.) – lietuvių kilmės Urugvajaus krepšininkas, rungtyniavęs Urugvajaus krepšinio rinktinėje.
Jis dalyvavo 1948 ir 1952 m. vasaros olimpinėse žaidynėse. Pastarajme turnyre su komanda laimėjo bronzos medalį. 1948 žaidė keliose varžybose ir taškų nepelnė, o 1952 m. žaidė visose, 2 taškais prisidėjo prie Urugvajaus pergalės prieš Argentiną.
Žaidė komandoje „Club Malvin“.
1956 m. Formulės 1 sezonas

Sezono apžvalga

Šiame sezone nedalyvavo Mercedes GP ekipa, tad buvęs jos narys Juan Manuel Fangio prisijungė prie Scuderia Ferrari gretų, kuri naudojo Lancia D50 bolidus, nes pati dėl finansinių sunkumų negalėjo pateikti savo bolidų. Didžiausią konkurenciją Fangio sudarė Stirling Mossas su Maserati ir argentiniečio komandos draugas Peter Collinsas. Pastarieji du laimėjo po dvi lenktynes, tačiau Fangio laimėtos dvi ir dar viena pasidalinta pergalė su Luigi Musso nulėmė jo galutinę pergalę čempionate.
Vitas Agurkis

Biografija

1966 m. baigė VU lietuvių k. ir literatūrą. Dirbo mokytoju Šalčininkų, Trakų raj. mokyklose. Po to dirbo „Enciklopedijų“, „Mūsų gamtos“, „Dialogo“, „Mokyklos“ redakcijose, Lietuvių literatūros ir tautosakos institute.