Henryk Mikołaj Górecki

Ankstyvasis laikotarpis

Henrykas Mikołajus Góreckis gimė 1933 m. gruodžio 6 d., Černicoje, netoli Rybniko (Lenkija), tuo metinėje Silesijos vaivadijoje, pietvakarių Lenkijoje. Góreckių šeima gyveno kukliai, nors abu tėvai jautė meilę muzikai. Jo tėvas Roman’as (1904–1991 m.) dirbo vietinėje geležinkelio stoties parduotuvėje, nors buvo muzikantas-mėgėjas, o jo mama Otylia (1909–1935 m.), skambino pianinu. Mama mirė Goreckiui sulaukus vos dvejų metukų, todėl daug ankstyvųjų jo kūrinių buvo skirti jos atminimui. Góreckis susidomėjo muzika jau nuo pat vaikystės. Nors ir tėvas bei jo naujoji pamotė jam draudė skambinti senuoju mamos pianinu, Goreckis buvo atkaklus, todėl 1943 m. jam buvo leista mokytis smuiko muzikos pas Paweł'ą Hajduga; vietinį muzikantą-mėgėją, instrumentų gamintoją, skulptorių, tapytoją, poetą bei kaimo filosofą.
1952 m. Góreckis pradėjo oficialiai mokytis muzikos Rybniko muzikos mokyklos muzikos pedagogų skyriuje. 1955-60 m. jis studijavo kompoziciją pas Bolesław’ą Szabelski, Katovicų muzikos akademijoje (Lenkija). Katovicuose 1958 m. vasario 27 d. vyko pirmasis Góreckio koncertas, kuriame skambėjo jo paties kūrinys, skirtas vieno studento iš akademijos darbui pagerbti. Penki kūriniai buvo atlikti pirmąjį kartą, tarp jų: Džiaugsmo ir ritmo dainos, op.7, dviems fortepijonams ir kameriniui orkestrui (1956 m.) ir Koncertas penkiems instrumentams ir styginių kvartetui, op. 11 (1957 m.).
Góreckio kūrinių stilius pirmaisiais studijų metais galėtų būti apibūdintas, kaip “gyvybiškai-sprogstantis” su ryškiu post-Bartók’o moto perpetuo, o sekančio dešimtmečio pradžioje jis pasuko post-Webern’o ekspresionizmo kryptimi, laisvai naudodamas serijines technikas.

Kelias į sėkmę

1958 m. jis debiutavo Varšuvos rudens tarptautiniame šiuolaikinės muzikos festivalyje, kur buvo atlikta jo Epitafija, op. 12 mišriam chorui ir instrumentų ansambliui. Su šiuo kūriniu Góreckis tapo žinomas, kaip vienas radikaliausių Lenkijos avangardo kompozitorių. 1960 m. jis garbingai užbaigė studijas akademijoje. Tais pačiais metais, jo kūrinys Monologhi op. 16, sopranui ir trims instrumentiniams ansambliams (1960 m.) laimėjo pirmosios vietos prizą Jaunųjų lenkų kompozitorių konkurse. Varšuvos rudens festivalyje, 1960 m. rugsėjo 21 d. jo kūrinys Scontri (Susidūrimai) op. 17, orkestrui (1960 m.), sukėlė sensaciją. 1961 m. Góreckis buvo veiklus Paryžiuje, kur jo Pirmoji simfonija op. 14 (1959 m.) laimėjo pirmąją vietą Jaunimo bienalėje. Paryžiuje jis susipažino su Pierre’u Boulezu, o Kelne su Karlheinzu Stockhausenu.
Góreckis pradėjo savo karjerą būdamas visišku avangardo kompozitoriumi. Jo kūrinys Scontri, pirmąjį kartą atliktas „Varšuvos rudenyje“, tarptautiniame šiuolaikinės muzikos festivalyje 1960 m. sušaukė klausytojų auditorijas ir dėl savo šokiruojančio modernumo, tapo lenkų avangardinės muzikos simboliu.

Gyvenimas kartu su muzika

Góreckis gyveno pietinėje Lenkijos dalyje, kur gilus lenkų liaudies kultūros supratimas bei religinis palikimas suformavo kertinius jo muzikinės kalbos akmenis. Karts nuo karto jis kūrė nuorodas į kitų kompozitorių kūrinius su kuriais jaučia stipresnį ryšį, pvz.: citata iš Beethoven’o kūrinyje Lerchenmusik Op 53. Šios Individualios ir muzikalios asmenybės įvairovė atsispindi jo paties darbuose, nuo pat šiurkštaus ir karingo kūrinio Genesis, op. 19 iki ilgos ir lėtos Trečiosios simfonijos raudos bei modalinių Trijų pjesių senuoju stiliumi, ir greitų bei spalvingų Klavesino koncerto dalių.
Anton’o Webern’o, Olivier’io Messiaen’o, ir Karlheinz’o Stockhausen’o darbai liudijo apie dažnai atonalias ir smarkias Górecki’o ankstyvąsias kompozicijas. 1963 m. pasikeitė jo komponavimo stilius, kai gavo iššūkį sukurti paprastas melodijas, jis sukūrė Tris senojo stiliaus pjeses orkestrui. Liaudies dainos, viduramžių muzika, ir nuorodos į Romos katalikų tikėjimą – viskas atsispindi jo sekančiame kūrinyje, kuris yra grįstas tragiškomis temomis ir labai lėtu tempu. “Norėjau išreikšti didelį liūdesį”, – sakė Góreckis, mąstytadamas apie įvairius konfliktus ir sunkumus vykstančius pasaulyje, “Šis liūdesys dega manyje”.

Darbas aukštosiose muzikos mokyklose

1965 m. Góreckis pradėjo dirbti Katovicų muzikos akademijoje, 1968 m., kaip dėstytojas, o 1972 m., kaip profesoriaus asistentas. Jis mokė partitūrų skaitymo, orkestruotės ir kompozicijos. 1973-74 m., pasinaudojęs akademine mainų programa, jis praleido laiką Berlyne. 1975 m, jis buvo Katovicų muzikos akademijos rektoriumi, turėdamas ketverių metų kadenciją. 1977 m., jam buvo suteiktas profesoriaus asistento titulas. Tarp jo student buvo: Eugeniuszas Knapikas, Andrzejus Krzanowskis ir Rafalas Augustynas. Jis vedė pianistę Jadwiga Rurańska ir su ja susilaukė dviejų vaikų: pianistės Annos, ir kompozitoriaus Mikołajaus.

Dvasinis sužydėjimas

Keliaudamas į Krokuvą diriguoti savo chorinio kūrinio Beatus Vir, Góreckis spėjo sukurti ir naujų kūrinių būsimiems popiežiaus vizitams. 1976 m. Góreckis metė sau dar vieną iššūkį ir parašė Trečiąją simfoniją “Gedulingos giesmės”, taipogi atliktą tarptautiniame Varšuvos rudens šiuolaikinės muzikos festivalyje. Šis kūrinys buvo radikaliai kitoks, nes jame kompozitorius stipriai supaprastino muzikinę kalbą bei sumažino muzikos išraiškos priemones. Vieni laikė Góreckį genijumi, kiti – diletantu. Kitas Górecki’o darbas – chorinis kūrinys Miserere (1981 m.) buvo skirtas Lenkų darbininkų sąjungos solidarumo lyderio, sumušto milicijos, garbei atminti; tačiau dėl neramių politinių aplinkybių, kūrinys buvo atliktas tik 1987 m. Iki 1991 m. tik vienas iš Górecki’o darbų: Monologhi (1960), buvo prieinamas JAV. Tačiau 1993 m. gale, maždaug dar 6 Górecki’o kūriniai buvo įrašyti ir išplatinti didelėje tarptautinės rinkos muzikos įrašų leidykloje. Iš dalies, plačiai išplitęs susidomėjimas Górecki’o muzika gali būti susijęs su Lenkijos nepriklausomybės atkūrimu 1989 m. po 50-ties komunistinės santvarkos metų. Keli ankstyvieji Górecki’o darbai buvo aprašyti, kaip simboliniai antikomunistiniai protestai.

Sėkmės viršūnė

1992 m. Elektra Nonesuch muzikos įrašų leidykla išleido didžiulės sėkmės susilaukųsį Górecki’o 3-čiosios simfonijos: „Graudulingų dainų“ simfonijos įrašą. Kūrinys buvo atliktas su amerikiečių soprano vokaliste Dawn Upshaw ir Londono simfoniniu orkestru, diriguojamu David’o Zinman’o. Górecki’o 3-čiosios simfonijos įrašas pasirodė amerikiečių ir anglų bestselerių sąrašuose ir visas pasaulis tada kalbėjo apie Góreckį: Anglų radijas Classic FM kiaurą dieną pagal klausytojų pageidavimus grodavo ištraukas iš Górecki’o Trečiosios simfonijos. Tiek klasikinės muzikos mylėtojai, tiek ir žmonės neturintys ničnieko bendro su klasikine muzika, klausėsi šio kūrinio – tiek jaunimas, tiek pasenę sunkvežimių vairuotojai. Góreckis, su savo paprasta, tačiau liepsnojančia muzika, pasiekė visų klausytojų širdis. Pasauliniu mastu buvo parduota daugiau kaip pusė milijono albumo kopijų, tuo metu, įprastas klasikinis albumas susilaukdavo maždaug 15 tūkst. kopijų pardavimo. Górecki’s patapo pasaulinio garso žvaigžde. Šiuo laikotarpiu jis keliavo į: Londoną, Briuselį ir Niujorką, dalyvavo spaudos konferencijose, ir filmavosi britų televizijoje.

3-čioji simfonija

3-čioji simfonija susideda iš 3-jų dalių lėtuose lento ir largo tempuose bei yra grojama labia tyliai. Ji yra pagrįsta modalinio kanono principu, kuris kyla aukštyn pradedant nuo žemame registre skambančių styginių iki pat soprano balso, kuris įstoja su pastoraline melodija, nuskambančia tarsi vilties šviesa tarp tamsių šešėlių. Tekstas yra paimtas iš lenkų raudų: XV a. liaudies dainos ir maldos, kurią išraižė mergina Gestapo kalėjimo celės sienoje. Kai kuriems klausytojams pakartotinės orkestrinės muzikos llinijos primena minimalistines technikas (pačių paprasčiausių formų komponavimo stilių), todėl kai kurie kritikai atmėtė šį kūrinį, manydami, kad jis yra pernelyg paprastas.

Paskutinieji gyvenimo metai

1995–2005 m., Górecki’s sukūrė ar ištaisė maždaug 15 mažesnės sudėties vokalinių bei intsrumentinių kūrinių. Górecki’o paskutinysis darbas – Katynskių šeimos daina opus 81, chorui be akompanimento – buvo užbaigta 2004 m., o jos premjerą pristatė Lenkų radijo choras Krokuvoje 2005 m.
2014 m. balandžio 12 d. Londono filharmoninis orkestras, diriguojamas Andrzej Borejko pristatė nekantriai laukiamą Henryko Góreckio paskutiniąją Ketvirtąją simfoniją. Premjera turėjo vykti jau 2010 m., bet buvo atkelta dėl Górecki’o blogėjančios sveikatos. Per savo mirtį 2010 m. lapkritį, simfonija buvo užbaigta nedidele partitūra su detaliomis orkestrinėmis anotacijomis bei garso dinamika.
Pilna simfoninio orkestro partitūra su vargonų ir fortepijono obbligato buvo užbaigta Górecki’o sūnaus Mikołaj’aus, pagal tėvo paliktas instrukcijas. Simfonija Nr .4 Tansmano epizodai – 4-ių dalių simfonija atspindi Goreckio muzikines keliones ir yra dovana, skirta Aleksander’ui Tansman’ui. Pasak Adrian’o Thomas’o, Górecki’o darbų specialisto, kompozitorius pasirinko cituoti 9-tojo dešimtmečio kamerinę Tasnman’o muziką.