google/wiki40b huggingface dataset:
Viduržemis

Vidùržemė, arba Vidùržemis (angl. Middle - earth) – Dž. R. R. Tolkino sukurto pasaulio Ardos dalis (žemynas). „Viduržemė“ – pažodinis senosios anglų kalbos žodžio middangeard (šis pasaulis, žmonių gyvenamos žemės) vertimas. Tolkino kalbomis Quenya ir Sindarin ši Ardos dalis vadinta atitinkamai Endor (Endóre) ir Ennor. Tolkino mitologijose Arda yra mūsų Žemė gilioje senovėje, o Viduržemės šiaurė ilgainiui virto Eurazija.

Pavadinimas

Žodis „vidurinė žemė, viduržemė“ buvo senojoje anglų (middanġeard), vidurinėje anglų (midden - erd arba middel - erd), senojoje islandų (Midgard) kalbose. Tai yra germaniškas graikiško žodžio οικουμένη (oikoumene) atitikmuo. Oikoumene – tai „vieta, kur gyvena žmonės“, fizinis pasaulis kaip priešprieša neregimiesiems.
Tolkiną taip pat įkvėpė ši ištrauka iš Cynewulfo poemos Crist:
Eala earendel engla beorhtast / ofer middangeard monnum sended.
(Būk pasveikintas, Earendeli, šviesiausias iš angelų, / žmonėms pasiųstas virš vidurinės žemės)
Vardas „earendel“, kuris reiškia Aušrinę žvaigždę, o kartais vartojamas kaip vienas Kristaus vardų, buvo vienas tų ne iki galo aiškios kilmės senųjų angliškų tekstų žodžių, kurie tapo įkvėpimo šaltiniu sukurti jiems savitas etimologijas. Taip Tolkino mitologijose atsirado personažas Eärendil (Earendilis) – jūreivis, išprašęs iš Ardos galingųjų pagalbą elfams ir žmonėms, ir paskui pasiųstas plaukti dangumi kaip žvaigždė.
Terminą „Viduržemė“ Tolkinas pradėjo naudoti 4-tojo dešimtmečio pradžioje. Juo buvo pakeistos ankstesnės tą patį regioną apibūdinanusios sąvokos „Great Lands“ (Plačiosios žemės), „Outer Lands“ (Išorinės žemės), „Hither Lands“ (Šiapusinės žemės). Viduržemė yra vienas iš Ardos žemynų, esantis į rytus nuo didžiosios jūros Belegaero, kuri jį skiria nuo Amano. Neretai klystama, pavadinant Viduržeme visą Tolkino aprašytą pasaulį: tam turėtų būti naudojamas pavadinimas Arda, arba tiesiog Žemė.

Žemėlapiai

Viduržemės dalių, kuriose vyksta „Hobito“, „Žiedų valdovo“ ir „Silmarillion“ veiksmas, žemėlapiai yra pridėti prie šių knygų. Šiuos žemėlapius Dž. R. R. Tolkinas parengė drauge su sūnumi Kristoferiu (Cristopher). „Silmarillion“ žemėlapiuose vaizduojamas kraštas Beleriand (Beleriandas) „Žiedų valdovo“ žemėlapiuose neegzistuoja, nes po Pirmojo Viduržemės amžiaus („Žiedų valdovo“ veiksmas vyksta Trečiajame) Beleriandas buvo užtvindytas.
Varšuva-Terespolis geležinkelio linija

Istorija

Linija buvo nutiesta 1866-1867 m., verslininko Leopoldo Kronenbergo iniciatyva. Tai buvo trečia geležinkelio linija nutiesta Lenkijos Kongreso karalystėje po Sankt Peterburgo–Varšuvos geležinkelio ir Varšuva-Viena geležinkelio linijų. 1871 m. buvo nutiesta linija per Vakarinio Bugo upę nuo Terespolio iki Bresto miesto. Vykstant I pasauliniam karui vokiečių valdžia pakeitė geležinkelio vėžės plotį į 1435 mm vėžę. 1937 m. buvo elektrifikuota linijos dalis nuo Varšuvos iki Mazovijos Minsko, o 1980 m. gruodžio 15 d. buvo baigta visos linijos elektrifikacija.
Maano muchafaza

Geografija

Didžiąją dalį teritorijos užima Sirijos dykuma. Vakaruose paviršius kyla į Šaros kalnus, kuriuose iškrenta >500 mm kritulių pe metus, o žiemą būna sniego. Čia stūkso Biblijoje minimas Horo kalnas. Maano muchafazoje yra žymusis senovinis Petros miestas.
Dumblelis (Varėnos r., Kaniavos sen., Paąžuolės km.)

Apibūdinimas

Ežeras yra apipelkėjęs, pakrantėse su pavojingomis akivaromis. Ežere yra nuskendęs ne vienas žmogus.
Rytuose iš ežero išteka upelis Ravelis ir įteka į Kaniavėlės upelį.

Istorija

Tarpukaryje ežerą buvo išsipirkę keli vietos gyventojai. Krašte, kuris nepasižymi derlingomis žemėmis; Dumblelio žuvų ištekliai buvo papildomas pajamų šaltinis.
Sovietmečiu šalia ežero ant kalno pastatyta pavėsinė, padaryta laužavietė, mediniai laiptai ir priėjimas prie ežero, prieplauka. Mediniai laiptai, priėjimas ir prieplauka iki šių dienų neišliko. Pavėsinė stipriai apgadinta turistų.
Kinijos istorija

Priešistorė

Ankstyviausi su žmonėmis susiję radiniai dabartinės Kinijos teritorijoje yra dvi galvos ir įvairūs akmens įrankiai, rasti Junanio provincijoje (Juanmu-žmonės), datuojami 600-500 tūkst. metų pr. m. e. Tai buvo Homo erectus, kaip ir vėlesniais laikais datuojami „Pekino žmonės“ Kinijos teritorijoje gyvenę maždaug prieš 400 000 metų dabartinio Pekino apylinkėse. Gerai išsilaikiusios Pekino žmonių kaukolės dingo Antrojo pasaulinio karo metu. Vėliausiam aprašytam Homo erectus radiniui yra apie 100 000 metų.
Anatomiškai šiuolaikiški žmonės (Homo sapiens) pagal DNR anlizę į dabartinę Kinijos teritoriją pateko iš Vakarų prieš maždaug 40 000 metų. Daugelis kinų mokslininkų nepripažįsta teorijos, kad žmonės plito iš Afrikos ir laikosi "multiregioninio modelio", pagal kurį šiuolaikiniai žmonės Afrikos, Azijoje ir Europoje iš Homo erectus išsivystė nepriklausomai vieni nuo kitų.
Civilizacijos užuomazgų randama apie 8000 pr. m. e. Iki 5000 pr. m. e. vystosi žemdirbystė, ji derinama su medžiokle, žvejyba. Neolito žmonės augino kiaules, šunis, užsiiminėjo keramika. Apie 5000 pr. m. e. gyvavo keletas neolitinių kultūrų, tarp kurių vystėsi kontaktai. Ilgainiui iškilo Sia gentis.

Sia (Xia) ir Šang (Shang)

Tradiciškai Sia (夏朝) datuojama apie XXI–XVII a. pr. m. e., Šang (商朝) – XVII–XI a. pr. m. e.
Apie Šang turima archeologinių duomenų, tačiau dėl Sia mokslininkai nėra tikri. Yra išlikęs Sia valdovų sąrašas. Manoma, kad Sia, Šang ir Džou iš tiesų gyvavo vienu metu ir paeiliui iškilo, tačiau nebuvo taip, kad jos nuosekliai keistų viena kitą. Sia ir Šang priklauso bronzos amžiui. Šang epochoje visuomenė jau buvo gan stratifikuota, valdovas atlikdavo ir liturgines / ritualines funkcijas.
Vėlyvoji Šang dinastija yra vadinama In (Yin; 殷代).

Kinijos respublika (1912–1949 m.)

Sun Jatseno vadovaujamas revoliucinis karinis sukilimas 1911 m. paskelbė Kinijos respubliką. 1912 m. atsistatydino paskutinis Kinijos imperatorius Pu-i, Kinija tapo demokratine respublika, siekiančia nusikratyti europiečių (daugiausia britų) įtakos.
Respublikos vidaus padėtis nebuvo itin stabili, joje varžėsi karo vadai, svetimšalių jėgos. 1931 m. Japonija įsiveržė į Mandžiūriją ir iki 1933 m. ją okupavo.
Kilęs konfliktas tarp Guomindang vyriausybės ir Kinijos komunistų partijos peraugo į pilietinį karą. Be to, grėsmę Kinijai kėlė auganti Japonijos galia. Galiausiai Guomindangas pralaimėjo ir Kinijos respublika persikėlė į Taivano salą.

Liaudies Respublika ir Taivanas

1949 m. Mao Dzedongas paskelbė Kinijos Liaudies Respublikos įkūrimą. Kontroversiškiausi ir ryškiausi KLR istorijos įvykiai – Didysis šuolis, Kultūrinė revoliucija, įvykiai Tiananmenio aikštėje 1989 m.
Dieter Zetsche

Dieter Zetsche (g. 1953 m. gegužės 5 d., Stambule, Turkijoje) – nuo 2006 m. sausio 1 d. – Daimler AG valdybos pirmininkas (iki 2007 m. spalio 4 d. DaimlerChrysler AG).
1971–1976 m. Dieter Zetsche studijavo elektrotechniką, įgijo specialybę ir dirbo kaip inžinierius.
Nuo 1976 m. dirbo tuometinėje Daimler-Benz AG mokslinių tyrimų srityje.
1981 m. tapo plėtros programos asistentu.
1982 m. Dieter Zetsche apgynė disertaciją ir tapo inžinerijos mokslų daktaru (Paderborno universitetas).
Tikrasis kazlėkas

Literatūra

Lietuvos grybų atlasas, Vincentas Urbonas, Kaunas, LUTUTĖ, 2007, ISBN 978-9955-692-59-1, 70 psl.
Emiljena

Turinys

Meno galerijos šeimininkas Klodas, nepatenkintas savo ir žmonos Emiljenos seksualiniu gyvenimu, turi meilužę, jauną menininkę Nukę. Pastaroji iš judviejų santykių tikisi daugiau, tačiau matydama, kad vyras neketina dėl jos palikti žmonos, nusprendžia savaip paveikti situaciją: ji pati susipažįsta su Emiljena ir pradeda šią vilioti. Kuomet ši galiausiai pasiduoda pagundai, Nukė atveria visas kortas ir jai, ir Klodui. Susitaikiusi su nauja padėtimi, trijulė pradeda gyventi kartu, tačiau greta santykių su Nuke, Klodas vis daugiau skiria dėmesio savo žmonai, tuo sukeldamas meilužės pavydą. Situacija vis labiau komplikuojasi: Nukė tampa nėščia, o Emiljena, jausdamasi esanti pašalinė, pradeda ieškoti seksualinių nuotykių...
Sausdravų senosios kapinės

Vieta

Įrengtos aukštumos viršūnėje, ovalo plano, pailgos šiaurės vakarų – pietryčių kryptimi, 80 m ilgio ir 50 m pločio. Laidojimo žymių nesimato, memorialinių mažosios architektūros statinių nėra. Apaugusios mišku, kuriame dominuoja pakraščiuose augantys stambūs lapuočiai medžiai.
Teritorijos plotas – 0,3 ha.

Istorija

Vadinamos Maro kapeliais, Senkapiais. Veikė XVI-XIX a. Jose laidoti Sausdravų, Sereikių ir Mažučių kaimų gyventojai. Kapinėse stovėjo keli aukšti ąžuoliniai kryžiai, kurie pokariu sunyko. Seniau gegužės mėnesį gyventojai rinkdavosi kapinėse pasimelsti už mirusiuosius.
Kapinės buvo Sausdravų kaimo žemių pietvakariniame pakraštyje, kuris tarpukario žemės reformos metu prijungtas prie Lazdininkų kaimo. 1997 m. įrašytos į nekilnojamųjų kultūros vertybių registro laidojimo vietų sąrašą, 2005 m. pripažintos valstybės saugoma kultūros vertybe.
Temukas

Istorija

Miestas buvo įkurtas 1881 m. vasario 24 d. kaip fortas, svarbus tuo metu vykusiam Araukanijos okupavimui. Forto projektui vadovavęs Manuel Recabarren gyvenvietę pavadino Fuerte Recabarren ('Recabareno fortas').
Praėjus metams po forto įkūrimo pradėtos formuoti pirmosios būsimo Temuko žemutinio miesto didžiosios gatvės.
1888 m. balandžio 15 d. buvo išrinkta pirmoji naujo miesto valdžia, pirmasis meras buvo José del Rosario Muñoz. Miestas greitai augo, ir 1895 m. jame jau buvo 7708 gyventojai. Įkūrus Kautino provinciją Temukas tapo jo sostine. Tuo metu Temukas turėjo 16 037 gyventojus.
Miestui pakenkė 2010 m. Čilės žemės drebėjimas.

Geografija ir klimatas

Temukas yra centrinėje Čilėje, vienodai nutolęs tiek nuo Andų, tiek nuo Ramiojo vandenyno. Miestas išsidėstęs ant Kautino upės suneštų nuosėdų sluoksnio tarp dviejų kalvų – Ñielol (350 m) ir Conunhueno (360 m).
Miestą supa aplinka, būdinga šiems kraštams – sodinti spygliuočių miškai, išsidėstę moreninės prerijos viduryje. Miesto apylinkėse užauginama daug javų ir vaisių. Gausiuose miškuose auga kiparisinė ficroja, skėstašakis notofagas, juodoji persėja (Persea lingue). Nors miestą supa miškai, tačiau oro kokybė mieste blogėja, kadangi dauguma miesto kurui naudoja malkas. Žiemą oro taršą mažina dažni lietūs.
Klimatologiškai Temukas priklauso Čilės centrinio slėnio Viduržemio regionui, oras jame drėgnesnis ir vėsesnis. Visus metus pakaitomis ateina ciklonai ir anticiklonai, tačiau vasarą būna ir trumpas sausas (palyginus su Santjagu ir kitais centrinio slėnio miestais). Vidutinė metinė temperatūra yra 12 °C, šilčiausio mėnesio mediana yra 23,5 °C, o šalčiausio – 3,9 °C (Ciren-Corfo, 1992). 1961–1990 m. vidutinis lietus (Dirección Meteorológica de Chile, 1991) išlydavo 1,157 mm kritulių (Capelli de Steffens et al., 1997).

Demografija

Didžiajame Temuke 2002 m. gyveno 260 878 gyventojų, tad jis yra antras pagal dydį miestas į pietus nuo Santjago (pirmas – Konsepsjonas) ir šeštas pagal dydį visoje šalyje. Temukas skiriasi nuo daugelio kitų miestų dideliu kiekiu mapučių (sudaro 13,5% Temuko komunos gyventojų) ir vokiečių imigrantų (29,82%).
Tikrajame Temuke gyvena 227 086 gyventojų. 2010 m. Temuką paveikė vasario 27 d. žemės drebėjimas. Temukas buvo vienas iš labiausiai paveiktų Čilės regionų. Žemės drebėjimo stiprumas buvo 8,8 balai pagal Richterio skalę, jo metu buvo smarkūs papildomi smūgiai ir cunamis, kuris nepaveikė Temuko, nes šis yra toli nuo kranto.
Užvalkiai

Istorija

1586 m. minimas Užvalkių dvaras. XIX a. pab. Užvalkiai Panevėžio apskrityje buvo Štrauchmanų valda, o Kauno apskrityje – Žukauskų ir Misevičių valda. Tarybiniais metais priklausė Truskavos apylinkei.
Toledo rajonas

Geografija

Rytinę ir pietinę rajono dalį užima lygumos, o vakaruose iškilę Majų kalnai. Nuo kalnų link jūros teka nemažai upių: Mankėjus, Mohas, Sarstūnas, Grandė, Temašas ir kt.

Istorija

Toledo rajone yra senovės majų miestų Lubantuno ir Nim Li Punito liekanos.
Perevoznajos užutėkis

Perevoznajos užutėkis (rus. бухта Перевозная) – nedidelis užutėkis šiaurvakarinėje Amūro įlankos (Japonijos jūra) pakrantėje (Primorės kraštas, Rusija).

Geografija

Užutėkis yra tarp Perevozno kyšulio (мыс Перевозный) šiaurėje ir Stenino kyšulio (мыс Стенина) pietuose. Užutėkio krantai žemi, paplūdimys siauras. Pietvakarinėje pakrantėje nuo užutėkio nerija atskirta Capličja lagūna (лагуна Цапличья), kuri siauru sąsiauriu sujungta su gretimu Narvos užutėkiu. Pietvakarinėje užutėkio pakrantėje yra ir kaimas Perevoznaja (село Перевозная).
Užutėkio plotas yra 6,0 km². Kranto linijos ilgis – 6,4 km. Didžiausias gylis – 14 m.
Į užutėkį įteka daug upių ir upelių, stambiausia iš jų upė Suchaja Rečka (Сухая Речка).
Užutėkio dugnas akmeningas, padengtas plonu smėlio sluoksniu. Užutėkis nuo sausio pabaigos iki vasario vidurio būna užšalęs.
Andrius Račkauskas

Biografija

Andrius Račkauskas gimė 1976 m. gegužės 13 d. Šiaulių inteligentų Irenijaus Račkausko ir Janinos Račkauskienės šeimoje. Mokėsi Šiaulių 8-ojoje vidurinėje mokykloje (dabar „Salduvės“ progimnazija). 1994 m. įgijo vidurinį išsilavinimą. Tais pačiais metais įstojo į Šiaulių aukštesniąją technikos mokyklą ir 1997 m. ją baigė įgydamas buhalterio specialybę. 2003–2004 m. mokėsi išlyginamųjų buhalterinės apskaitos specialybės studijų Šiaulių kolegijoje ir įgijo aukštąjį išsilavinimą.
2000 m. prisijungė prie Mindaugo Murzos kuriamos Lietuvių Nacionalsocialinės Partijos. Buvo šios partijos steigėjų iniciatyvinės grupės narys ir valdybos narys. 2002 m. kartu su visa Lietuvių Nacionalsocialine partija susijungė su Lietuvos Nacionaldemokratų partija, tapo Šiaulių skyriaus valdybos nariu bei kandidatu į Šiaulių miesto savivaldybės tarybą. 2003–2007 m. Šiaulių miesto savivaldybės tarybos narys. Dirbo Nacionaldarbininkų frakcijoje, Finansų ir ekonomikos komitete.
2005 m. birželio 10 d. atsistatydinus iš LNDP Šiaulių sk. pirmininko pareigų Žilvinui Razminui, tapo Šiaulių skyriaus vadovu. 2006 m. gruodžio 21 d. atsistatydinus iš LNDP Pirmininko pareigų Mindaugui Murzai, tapo laikinai einančiu LNDP pirmininko pareigas. Nuo 2007 m. birželio 17 d. iki 2009 m. sausio 27 d. LNDP vyr. iždininkas. 2008 m. dalyvavo steigiant Lietuvių Tautinį Centrą (LTC), šiuo metu dalyvauja jo veikloje.
2008 m. gegužės mėn. 9 d. Lietuvos buhalterių ir auditorių asociacija suteikė buhalterio-profesionalo kvalifikacinį vardą.
2011 m. vasario 27 d. Lietuvos Centro Partijos Šiaulių skyriaus rinkiminiame saraše nesėkmingai dalyvavo Šiaulių miesto savivaldybės tarybos rinkimuose.
2011 m. buvo vienu iš liudininkų bendražygio M. Murzos ir maskvietės Zlatos Rapovos vestuvių ceremonijoje, vykusioje Tauragės rajone pagal baltų papročius prie aukurų, su žiedais, vadovaujant vaidiloms.
2012 m. gegužės 22 d. LR ryšių reguliavimo tarnyboje išlaikė B klasės kvalifikacinį egzaminą ir gavo leidimą dirbti radijošaukiniu LY3AR. 2013-2014 m. Lietuvos Respublikos Ultratrumpų bangų čempionatuose, dažnuminės moduliacijos (FM) pogrupyje, tris kartus laimėjo 1-ąsias vietas (2013 m., 2014 m. ir 2016 m.).
Vedęs. Žmona Aurelija. Sūnus Vykintas.
Alantojis

Alantojis kitaip Vaisiaus šlapimo maišelis – trynio maišo sienos aklina dešros formos išauga, trečiąją savaitę įsiterpianti į jungiamąjį stiebelį. Žmogaus alantojo sienoje 3-5 savaitę formuojasi kraujagyslės, jungiančios gemalo kraujotaką su choriono gaureliais. Iš šių kraujagyslių vėliau vystosi virkštelės kraujagyslės. Dalis gemalo kūne esančio alantojo dalyvauja šlapimo pūslės vystymesi, kita dalis vadinama šlapimo lataku, urachus, tįsta nuo bambos žiedo iki šlapimo pūslės viršūnės. Po gimimo jis užanka ir tampa viduriniu bambos raiščiu priekiniame pilvo sienos reljefe iš vidinės pusės.
Rožė Parčevskytė

Biografija

Kilusi iš Lenkijos karalystės bajorų Parčevskių giminės Lietuvos atšakos. Tėvas Ignotas Parčevskis, motina Salomėja Dzievonskytė, broliai Antanas, Aleksandras ir  Konstantinas. Pastarasis tapo garsiu 1831 m. sukilėlių vadu Vilniaus paviete, vėliau – politiniu emigrantu.
Išliko nedaug duomenų apie Rožės Parčevskytės biografiją. Ji gyveno šeimos dvaruose Raudondvaryje (prie Nemenčinės) ir Žitomlyje (prie Gardino). Nutapė paveikslus „Kristaus Atsimainymas“ (Nemenčinės Šv. arkangelo Mykolo bažnyčioje), „Sopulingoji Dievo Motina“ (Žitomlės Viešpaties Apreiškimo Švč. M. Marijai cerkvėje), „Nekaltas Prasidėjimas“ Kretingos Viešpaties Apreiškimo Švč. Mergelei Marijai ir Gardino Šv. Pranciškaus Ksavero (jėzuitų)) bei „Kristaus pokalbis su Nikodemu“ (Nemenčinės Šv. arkangelo Mykolo bažnyčioje).
Paveikslai nutapyti aliejaus technika, tai portretai ir religinio turinio darbai, taip pat žinomų dailininkų kūrinių kopijos. Kūrė ir miniatiūras. Dalyvavo parodose: 1822 m. Vilniaus universitete ir 1845 m. Varšuvoje.
Palaidota Nemenčinės Šv. arkangelo Mykolo bažnyčioje.
Vytautas Vidmantas Zimnickas

Biografija

1970 m. baigė Uliūnų aštuonmetę mokyklą, 1974 m. Vilniaus politechnikumą, 1978 m. Vilniaus inžinerinį statybos institutą, inžinierius ekonomistas, 1990 m. Vilniaus universitetą, užsienio ekonominių santykių specialistas.
1973 m. „Neries“, „Vilniaus“ kinoteatrų kino mechanikas, 1973–1975 m. tarnavo tarybinėje armijoje, 1975–1986 m. Kaimo statybos ministerijos inžinierius, 1986–1990 m. Grūdų produktų ministerijos valdybos vyr. inžinierius, 1990–1992 m. VĮ „Aušra“ direktoriaus pavaduotojas ekonomikai, komercijos direktorius, 1992 m. AB „Dovana“ marketingo direktorius. 1992–1996 m. Seimo narys, Ekonomikos komiteto pirmininkas. 1996 m. AB „Limeta“ generalinis direktorius, 1999 m. UAB „Vėtoma“ direktorius ekonomikai.
Nuo 1993 m. Lietuvos demokratinės darbo partijosnarys, nuo 2001 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Panevėžio skyriaus narys, LSDP tarybos narys.
2000–2003 m. Panevėžio miesto savivaldybės tarybos narys (LDDP sąraše).
Lietuvos verslo darbdavių konfederacijos prezidiumo narys; 1994–2004 m. Lietuvos futbolo federacijos viceprezidentas. 2006 m. Zimnickas tapo Lietuvos akmenslydžio asociacijos prezidentu.
Alex O'Loughlin

Biografija

Aleksas gimė Kanberoje, Australijoje, bet turi airiškų bei škotiškų šaknų. Būdamas dar labai jaunas sirgo astma, pasižymėjo hiperaktyvumu. Baigęs mokslus 1999 m. įstojo į Sidnėjaus Nacionalinį dramos institutą ir jį baigė 2002 m. birželio mėnesį užbaigdamas trejų metų dramos vaidybos programą po kurios buvo įteiktas bakalauro diplomas.

Karjera

Pradėjo vaidinti trumpametražiuose filmuose Sidnėjuje. Vienas pirmųjų darbų, kuriame reikėjo aktorystės gabumų buvo pasirodymas komercinėje reklamoje atliekant jūrų pėstininko vaidmenį. Taip pat po studijų baigimo pradėjo filmuotis australų televizijoje.
2004 m. atiteko pirmasis ir pagrindinis vaidmuo filme „Oyster Farmer“. Vėliau pasirodė „Man-Thing“, „Feed“ projektuose ir australietiškame mini seriale „The Incredible Journey of Mary Bryant“, už kurį jis buvo nominuotas geriausio televizijos aktoriaus titului vykusiuose filmų instituto apdovanojimuose 2005 m.
Aleksas pelnė ir nuostabiausio aktoriaus dramos serijose prizą 2006 m. įvykusioje „Logic“ ceremonijoje.
2007 m. prisijungė prie serialo „The Shield“ komandos gretų kaip detektyvas Kevinas Hiatas, naujausias smogikų būrio narys.
Nuo 2010 m. pradėjo filmuotis kriminaliniame seriale „Hawaii Five-0“.
Džebla

Istorija

Senovėje Džebla priklausė Romos imperijai, yra išlikęs 7000 vietų amfiteatras. Kryžiaus žygių laikais miestas įėjo į Antiochijos kunigaikštystę, bet 1189 m. buvo užimtas Saladino.
Iš Džeblos yra kilęs kovotojas už Sirijos nepriklausomybę nuo prancūzų Iz ad Dinas al Kasamas bei sufizmo mistikas Ibrahimas bin Adhamas.
Viktoras Bručkus

Viktoras Bručkus (1897 m. gegužės 4 d. Sankt Peterburgas – 1960 m. kovo 13 d. Kaunas) – lietuvių dainininkas (baritonas).

Biografija

1915 m. baigė gimnaziją Peterburge. 1915–1917 m. tarnavo Rusijos kariuomenėje, 1916 m. baigė Pavlo karo mokyklą ir tarnavo I-me Turkestano šaulių pulke. 1917–1918 m. – Lietuvių batalione Vitebske iki jo išformavimo. 1918–1922 m. tarnavo karininku Raudonojoje armijoje. Grįžus į Lietuvą, 1922–1926 m. tarnavo Lietuvos kariuomenėje, paleistas į atsargą kapitono laipsniu. 1926 m. baigė Kauno muzikos mokyklą. Iki 1932 m. Valstybės teatro solistas. 1934–1936 m. vadovavo Klaipėdos operos trupei. 1941 m. ir 1944–1948 m. Kauno muzikinės komedijos teatro vadovas. 1949–1957 m. dėstė Kauno vaikų muzikos mokykloje.
Romualdas Urnikas

Romualdas Urnikas – buvęs Lietuvos futbolininkas, puolėjas, daugiausia pasiekęs su Šiaulių „Elnio“ komanda, kurioje žaidė 1953–1957 m., vėliau treniravęs „Statybininko“ komandą.

Biografija

R. Urniko pirmoji jo sporto šaka buvo boksas. Po karo boksas Šiauliuose buvo labai populiarus. Po dešimties dienų jau važiavo į Lietuvos čempionatą Klaipėdoje, bet buvo priluptas kito šiauliškio. Sunkiausia buvę kovoti prieš Musės pravarde žinomą, vėliau garsų „Elnio“ futbolininką Romualdą Prikockį. 1947 m. tapo Lietuvos čempionu. Mesti boksą atkalbėjusi žmona Regina. R. Urnikas buvo universalus sportininkas, netrukus pradėjo žaisti futbolą antroje „Elnio“ komandoje.
Šiauliuose susikūrus „Spartako“ ekipai, kuri dalyvavo apskrities pirmenybėse, po šios draugijos pirmenybių 1952 m., buvo pakviestas į SSRS B klasės pirmenybėse rungtyniavusių Vilniaus „Spartako“ meistrų komandos peržiūrą. 1953 m. pavasarį gabų puolėją pakvietė „Elnias“. Tais pačiais metais su šia komanda tapęs Lietuvos čempionu. Kokia puiki puolėjų kompanija buvusi – Henrikas Jakimavičius, Algirdas Griškonis, S. Rostkauskas. Pelnęs 21 įvartį R. Urnikas tapo rezultatyviausiu komandos žaidėju.
Tuo metu jis buvo vedęs, o žadėto buto vis nesulaukė. Kartą jį pasikvietęs Statybos tresto valdytojas Dulmanas. „Tau teks suburti komandą, kuri nutrauktų „Elnio“ hegemoniją“, sutinki? Gali pasikviesti kokius nori futbolininkus.“ Abejones išsklaidė raktų nuo naujo buto skambesys. Kas atsilaikys prieš tokį pasiūlymą? Taip R. Urnikas tapo ir treneriu, ir žaidėju, ir vadovu – suburtas Statybininkas Šiauliai.
Veiviržėnų herbas

Istorija

1792 m. suteiktas miestelio herbas, vėliau panaikintas. Dabartinis herbas patvirtintas 1992 m. liepos 20 d. LR AT dekretu.
Elektrinė įtampa

Įtampos matavimo prietaisai

Įtampos matavimo prietaisas – voltmetras. Jis jungiamas į grandinę lygiagrečiai. Įtampą galima matuoti ir galvanometru, kuris yra sujungiamas su didelės varžos rezistoriumi ir įjungiamas tarp dviejų grandinės taškų. Jeigu reikia išmatuoti didesnę įtampą, prie galvanometro nuosekliai prijungiama priešvaržė.
Jonas Navickis

Jonas Navickis (g. Šlapgirės kaime, Užvenčio valsčiuje, mirties bausmė įvykdyta Klaipėdoje) – plėšikas ir žudikas, pirmasis žmogus, už sadistinius nusikaltimus tarpukario Lietuvoje nuteistas mirties bausme.
Žudyti pradėjo 1935 metais. Nors buvo vedęs, susipažindavo su merginomis, apsimesdavo įsimylėjęs, siūlydavo ištekėti ir, parsiviliodavęs į namus, nužudydavo. Su dviem bendrais plėšikavo Klaipėdos krašte. Dažnai prisistatydavo Rickaus vardu.
Šereitlaukio II piliakalnis

Aplinkiniai piliakalniai

Rambynas 6 kmOpstainių II piliakalnis 3,5 km
Opstainių I piliakalnis 4,5 kmKiukiškių piliakalnis 30 kmPaskalvių piliakalnis 8 kmJurbarko piliakalnis 40 kmRagainės piliakalnis 5,5 kmŠereitlaukio I piliakalnis 1,1 km
Eisulių piliakalnis 3,5 kmJukšteino piliakalnis 10 km
D.J.McIntosh

D.J. (Dorothy) McIntosh – Kanados rašytoja. Anksčiau redagavo Kanados kriminalinių rašytojų naujienlaiškį. Kanados Mesopotamijos studijų asociacijos narė.

Biografija

Toronto universitete baigė anglų kalbos ir literatūros bakalauro studijas. Šiame mieste ir dabar gyvena.

Pasisakymai

Paklausta kaip „Babilono raganą“ apibūdintų vienu sakiniu, autorė atsakė: Kas sieja senąjį alchemijos mokslą, Senojo Testamento „Pranašų knygas“ ir didžiąją Asirijos imperiją – šią paslaptį turi išsiaiškinti meno kūrinių prekiautojas niujorkietis Džonas Medisonas antraip jis žus.
Pascal Feindouno

Žaidimas Lietuvoje

2016 metais pasirašė sutartį su Klaipėdos FK Atlantu. Jo debiutas įvyko 9 turo rungtynėse prieš Marijampolės FK SŪduvą. Tai įvyko 2016 metų balandžio 27 dieną, Klaipėdoje. Deja, Atlantas tas rungtynes pralaimėjo.