google/wiki40b huggingface dataset:
Totalitarizmas

Totalitarizmas (lot. totalitas 'visiškas'), totalitarinis valdymas – politinė sistema, kurioje valstybė, valdoma vieno asmens, grupės ar klasės, nepripažįsta savo valdžios apribojimo ir siekia visiškos viešojo ir asmeninio gyvenimo kontrolės.
Totalitarizmas susijęs su kokia nors ideologija arba pažiūrų sistema, kaip kad fašizmas, nacizmas arba komunizmas. Pagal totalitarizmo teoriją vyriausybė gali ir privalo kontroliuoti kiekvieno individo ir grupės kiekvieną veiksmą ir interesą. Vyriausybė turi ne tik absoliučią vykdomąją galią, bet ir neribotas galimybes ją taikyti. Viskas yra jos kompetencijoje. Nors totalitarinis režimas formaliai leidžia ir net reikalauja iš piliečių aktyviai dalyvauti politiniame procese, tačiau iš tikrųjų žmonės nuo politikos yra visiškai atriboti, nes visur ir visada reikalaujama visiško vienbalsiškumo ir vienmintiškumo, o už kitokias nuomones baudžiama ir persekiojama. Žmogaus pajungimui valstybei tarnauja ir sudėtingas prievartos aparatas, klesti teroras ir savivalė.
Terminas pradėtas naudoti 1920 ir 1930 aprašyti B. Musolinio fašistinę Italiją ir nacių Vokietiją, po vienpartinių sistemų ten sukūrimo iki jų pralaimėjimo II Pasauliniame kare. Ir itališkasis fašizmas ir vokiškasis nacionalsocializmas iš esmės buvo pastangos sujungti skirtingas klases ir grupes siekiant vieno tikslo – stiprinti imperializmą. Po Antrojo pasaulinio karo pabaigos 1945 m. totalitarizmo sąvoka vis labiau pradėta naudoti apibūdinti Sovietų Sąjungos režimui.
Nepaisant to, kad pati sąvoka iš pradžių taikyta Italijai, šiuolaikiniu supratimu fašistinis Italijos režimas, bent jau iki 1943 m. apibūdinamas kaip autoritarinis, o ne totalitarinis. Totalitarinis režimas egzistavo Vokietijoje Hitlerio laikais, buvusioje SSSR Stalino valdymo metais. Šiais laikais vienintele totalitarine valstybe plačiai pripažįstama Šiaurės Korėja, kitų valstybių įvardinimas kaip totalitarinių yra ginčytinas.
Politinėje filosofijoje totalitarizmo šaknis kai kurie tyrinėtojai įžvelgia dar Platono pieštoje idealioje valstybėje.
Pagrindiniai autoriai prisidėję prie totalitarizmo sąvokos suformavimo buvo Raymond Aron, Hannah Arendt, Z.Bžezinskis. H.Arendt totalitarizmą apibūdino kaip totalinio ir permanentinio individo pajungimo sistemą, būdingą tiek Hitlerio, tiek Stalino valdymui.
Vernadskio kalnai

Vernadskio kalnai – polediniai kalnai rytų Antarktidoje, į pietus nuo Enderbio žemės (rytinė Karalienės Modos žemės dalis). Ilgis ~400 km. Aukštis viršija 1000 m (kai kurios viršukalnės – >1600 m). Virš kalnų slūgso iki 1000 m storio sniego sluoksnis.
Kalnai atrasti 1964 m. tarybinės antarktinės ekspedicijos ir pavadinti geochemiko Vladimiro Vernadskio garbei.
Prienų piliakalnis

Aplinkiniai piliakalniai

Gedminiškės I piliakalnis 7 km
Gedminiškės II piliakalnis 6 km
Kepaluškalnis 8 kmPagrybio piliakalnis 5 kmŠilgalio piliakalnis 13 kmDungeriukų piliakalnis 3 km
Vedrių piliakalnis 6 km
Kazokų piliakalnis 7 kmVaidatonių piliakalnis (Kelmė) 12 kmIndijos piliakalnis 15 km
Biržų Lauko piliakalnis 13 km
Vaičių piliakalnis 12 kmMiegė 4 km
Gegužkalnis 4 kmSimėnų piliakalnis 12 km
Kalniškių piliakalnis (Tauragė) 12 km
Jonas Edvardas Juodis

Biografija

1978 m. baigė Kauno medicinos institutą, gydytojas.
Lazdijų rajono savivaldybės Pirminės sveikatos priežiūros centro, UAB „Lazdijų sveikatos centras“ gydytojas chirurgas.
1995 m. Lietuvos centro sąjungos, 2003 m. Liberalų ir centro sąjungos narys. 2007–2011 m.  ir nuo 2011 m. Lazdijų rajono savivaldybės tarybos narys. 
Sutuoktinė Elena, vaikai Beatričė, Sigita.
Fosforitai

Fosforitai – tai nuosėdinė uoliena, turinti P₂O₅ ir tinkama tolesniam sodrinimui.

Sudėtis

Fosforitai sudaryti iš  apatitų grupės mineralų, kuriuose gausu fosfatų. Fosforituose daugiausia yra kalcio fosfatų, jie sudaro 15–20 %.  
Fosforitai yra jūrinės ir kontinentinės kilmės. Juos taip pat sudaro ir nefosfatiniai mineralai, iš kurių pagrindiniai – glaukonitas, dolomitas, kalcitas, kvarcas, antraeiliai – piritas, hidroksidai ir kt. Esama organinės kilmės medžiagų – ichtiofaunos, moliuskų, reptilijų liekanų.

Paplitimas

Pasauliniai ištekliai 1984 m. sudarė 42,8 mlrd. t, iš jų 968,8 mln. t. – buvusios TSRS teritorijoje. Daugiausiai fosforitų turi JAV, Peru, taip pat Marokas bei kitos šiaurės Afrikos ir Artimųjų Rytų šalys.
Pramoniniu būdu išgaunamų fosforitų randama ir Baltijos baseine – Estijos Mardu, Leningrado srities Kingisepo telkiniuose. Čia kvarcinio smėlio su fosfatais sluoksnių storis sudaro 1–2 m. Iškasamos žaliavos yra palyginti „liesos“ (6–14 % P₂O₅), bet gerai pasiduodančios sodrinimui flotacijos būdu (28–30 % P₂O₅).

Panaudojimas

Didžioji fosforitų dalis (iki 90 %) panaudojama kaip žaliava fosforo druskų ir trąšų gamybos pramonėje, kita dalis – juodojoje ir spalvotojoje metalurgijoje, stiklo ir keramikos gamyboje.
Mažeikių betonas

UAB „Mažeikių betonas“ – statybos pramonės įmonė Mažeikiuose.

Istorija

Įkurta 1972 m. kaip Mažeikių statybos tresto padalinys – Gamybinio techninio komplektavimo valdyba, tiekusi betoną ir jo gaminius statomai Mažeikių naftos perdirbimo gamyklai, kitų pramonės įmonių ir gyvenamųjų namų statybai. 1990 m. gruodžio 5 d. likvidavus statybos trestą, vietoje jo įkurtos kelios įmonės, viena jų – „Mažeikių valstybinė statybos įmonė“, kuriai vadovavo Petras Krolis. 1992 m. sausio 1 d. likvidavus „Mažeikių valstybinę statybos įmonę“, 1992 m. balandžio 20 d. įsteigta Mažeikių valstybinė gamykla „Gelžbetonis“, Valstybinė butų ūkio įmonė ir Valstybinė gamybinė – komercinė įmonė „Varduva“. 1994 m. valstybinės gamyklos „Gelžbetonis“ veikla nutraukta, 1994 m. liepos 8 d. vietoj jos įsteigtas UAB „Mažeikių gelžbetonis“, o 1998 m. birželio 25 d. po įmonės reorganizacijos, įregistruota UAB „Mažeikių betonas“.
Direktorius Voldemaras Riešutas. Įmonėje dirba 35 žmonės. Metinė apyvarta siekia 5 mln. litų.

Veikla

Įmonėje gaminamas prekinis betonas, šulinių elementai, kelio bortai, tvoros elementai, šiukšliadėžės, tualetai, pavėsinės, gėlių vazonai ir kiti betono gaminiai, taip pat metalo konstrukcijos, nuotekų valymo įrenginiai.
Gyvūnų sportas

Gyvūnų sportas yra sportinė veikla, į kurią įtraukiami gyvūnai. Tai gali būti įvairios lenktynės, komandiniai žaidimai, kovinės varžybos, medžioklė, žvejyba, gyvūnų gabumų bei savybių konkursai, ir kita. Dalis šių sporto šakų reikalauja specialaus juose naudojamų gyvūnų treniravimo arba selektyvaus veisimo.
Sporto rūšys, kuriose gyvūnai žalojami arba žudomi, dar vadinamos kruvinuoju sportu.

Lenktynės

Lenktynės yra viena iš populiariausių gyvūnų sporto rūšių. Dalyje jų, pavyzdžiui, žirgų ar šunų kinkinių lenktynėse, žmonės dalyvauja kaip raiteliai, yra tempiamo vežimo ar slidžių vairuotojai, tuo tarpu kitose gyvūnai lenktyniauja tarpusavyje.
Kai kurios lenktynių rūšys: žirgų, kurtų, šunų kinkinių, balandžių.

Dvikovos ir komandiniai žaidimai

Kai kurie dvikovų ar komandiniai žaidimai vyksta jojant ant gyvūnų. Pavyzdžiui, žaidžiant polą komandų nariai jodinėdami ant žirgų ir mušinėdami kamuolį stengiasi pelnyti taškus. Analogiškas žaidimas gali būti žaidžiamas ir jojant ant dramblių ar kitų gyvūnų. Per riterių turnyrus, kurie buvo populiarūs Viduramžiais, dalis rungčių taip pat buvo atliekama raitelių.

Kovos

Gyvūnų kovos yra vykdomos tarp dviejų ar daugiau tos pačios rūšies arba skirtingų rūšių gyvūnų, taip pat ir tarp gyvūno bei žmogaus. Kai kuriose šalyse dalis ar visos tokio tipo sporto šakos laikomos žiauriomis ir yra uždraustos (pavyzdžiui, šunų ar gaidžių kautynės). Tarp legalių gyvūnų kovų žinomiausios iš Ispanijos ir Portugalijos kilusios bulių kautynės, kai kurios JAV paplitusios koridos rungtys (pavyzdžiui, žirgo ar jaučio išjodinėjimas), Šveicarijoje ir Japonijoje rengiamos karvių kovos arba Turkijoje vykstančios kupranugarių imtynės. Prie gyvūnų kovų gali būti priskiriami ir dėl pramogos vykdomi kai kurių gyvūnų pjudymai šunimis arba istorinės gladiatorių kovos su laukiniais žvėrimis.
Kai kurios kovų rūšys: bulių, šunų, gaidžių, žiurkių, pjudymas šunimis, rodeo.

Gyvūnų gabumų ir savybių konkursai

Dalis gyvūnų sporto šakų siekia parodyti gyvūnų treniravimo kokybę arba tam tikrus kriterijus atitinkančias išvestų veislių savybes. Žirgų gabumus parodantis jojimo sportas yra įtrauktas į olimpines žaidines. Įvairūs šunų pasirodymai, pavyzdžiui, jų gebėjimo suvaldyti avių bandą ar įveikti kliūčių ruoža, yra populiarūs kai kuriose šalyse.
Prie gyvūnų sporto taip pat gali būti priskiriamos veislinių gyvūnų parodos (pavyzdžiui, šunų), per kurias apdovanojami geriausiai kriterijus atitinkantys individai.

Kritika

Kai kurios gyvūnų gerovės organizacijos kritikuoja gyvūnų sporto šakas dėl jų žiaurumo arba nepakankamo gyvūnų gerovės užtikrinimo. Pavyzdžiui, Amerikos žiauraus elgesio su gyvūnais prevencijos asociacija rekomenduoja nepalaikyti kruvinojo sporto (šunų, gaidžių kautynių), boikotuoti kurtų lenktynes ir rodeo pasirodymus. Gyvūnų teisių šalininkai, kaip kad profesorius Gary Francione, teigia, kad bet koks gyvūnų naudojimas sporte negali būti pateisinamas moraliai, todėl žmonės turėtų rinktis kitokias, gyvūnų neįtraukiančias pasilinksminimo ar laisvalaikio praleidimo formas.
Dozės–atsako ryšys

Dozės–atsako ryšys (angl. dose-response relationship) – tai tokia dviejų kintamųjų tarpusavio priklausomybės forma, kai didėjant vienam, atitinkamai didėja ir kitas kintamasis.
Epidemiologijoje – tai rizikos veiksnio ir baigties tarpusavio priklausomybė, kai didėjant veiksnio dozei (kiekiui, trukmei, koncentracijai) didėja ir populiacijos dalis, kuriai pasireiškia poveikio rezultatas.
Pantomima

Pantomima (gr. pantomimos 'viską mėgdžiojantis') – vaidinimas be žodžių, pagrįstas plastiniais judesiais, gestais, kūno išraiškos (pantomimika) ir veido raumenų judesiais (mimika). Šiomis priemonėmis atskleidžiami vidiniai išgyvenimai, jausmai, būsenos, vidinis personažo gyvenimas. Pantomima dažnai turi dramos ir muzikos spektaklio elementų, dažniausiai remiasi smulkiais etiudais. Pantomimos spektakliai gali būti atliekami įvairiose erdvėse, jas gali atlikti bet koks skaičius atlikėjų.
Pantomimos kūrinio atlikėjas – mimas. Mimai įprastai būna apsirengę juodai baltais drabužiais, grimo pagalba nusidažę veido odą taip pat juoda ir balta spalvomis. Akys ir lūpos dažniausiai pagrimuojamos juoda spalva, o visas veidas – balta. Žinomas mimas buvo prancūzas Marselis Marso (Marcel Marceau).

Lietuvoje

Kaune šiuo metu veikia vienintelis Lietuvoje profesionalus repertuarinis pantomimos teatras su nuolatine trupe – Kauno pantomimos teatras.
Objektinis programavimas

Objektinis programavimas, trumpiau OOP (angl. Object-Oriented Programming) – programavimo paradigma, kompiuterinių programų architektūroje naudojanti objektus ir jų sąveikas. Beveik visos dabartinės programavimo kalbos turi patogias OOP programavimo galimybes. Kai kurios yra pilnai sukurtos šiuo pagrindu, pavyzdžiui, Java, Smalltalk, C++, Delphi ar C#.
Objektiškai programuoti galima bet kuria kalba, tik jei nėra specialiai tam skirtų priemonių, gali būti žymiai sunkiau rašyti kodą ir jį suprasti.
Bernd Lange

Biografija

Užaugo ir lankė mokyklą Varel mieste, Žemutinėje Saksonijoje. 1974 m. užbaigė Grafo-Antono-Giunterio gimnaziją Oldenburge. 1981 m. Getingeno universitete baigė Evangelikų teologijos ir politologijos studijas. 1980 m. išlaikė kvalifikacinį teologijos egzaminą, 1981 m. – pedagogikos valstybinį egzaminą. 1979 m. dar būdamas studentu įsirašė į profesinę sąjungą. 1978–1980 studentų parlamento pirmininkas Getingeno universitete. 1980–1981 ASTA (studentų komiteto) pirmininkas taip pat Getingeno universitete. Nuo 1983 m. iki 1994 m. Burgdorfo gimnazijos mokytojas. 2005–2009 m. „Ekonomijos ir Europos“ skyriaus vadovas Žemutinės Saksonijos, Bremeno ir Saksonijos-Anhalto DGB (Vokietijos profesinė sąjunga) grupėje. Ten buvo atsakingas už ekonominę ir struktūrinę politiką Žemutinėje Saksonijoje ir už Europos Sąjungos struktūrinės paramos įgyvendinimą. Kartu su kitais Žemutinės Saksonijos regiono partneriais: OPZZ Didžiaja Lenkija (Lenkijos regionas), Solidarność Didžiaja Lenkija, CFDT Aukštutine Normandija ir UGT Andalūzija sukūrė regioninį profesinių sąjungų tinklą (Union-Regio-Net).
Nuo 2000 m. „Automobiliai ir visuomenė“ forumo  pirmininkas (kartu su Malcolm Harbour). Nuo 2010 m. forumo pirmininkas.

Berndas Langė yra šių organizacijų narys: Europos Sąjunga, IG Metall (Vokietijos metalo darbuotojų pramonės sąjunga), AWO (Vokietijos darbuotojų gerovės organizacija), ACE (the Auto Club Europa), DLRG, VVV, Kultūros ir politikos forumas, Hanomag IG, 4N-For Nature, Vokietijos vaikų teisių apsaugos federacija.

Berdas Langė yra vedęs, turi dukrą ir vieną įvaikintą sunų. Su šeima jis gyvena Burgdorfe (prie Hanoverio).

Politinė veikla

1974 m. kaip studentas SPD partijoje; 1983–1984 dirbo SPD jaunimo (JUSO) sekretoriate Hanoveryje; nuo 1986-ų SPD Hanoverio regiono sekretoriate; nuo 1992 m. Burgdorfo SPD sekretorius; mokslinio forumo įkūrėjas ir daugelį metų buvo Hanoverio grupės "Bažnyčia ir SPD" vadyboje. Nuo 1994 m. iki 2004 m. EP SPD/SPE frakcijos narys, nuo 2009 m. EP Socialistų ir demokratų pažangiojo aljanso frakcijos narys. Pirmais narystės EP metais dirbo tokiose srityse kaip automobilių pramonės ateitis, automobiliai ir gamta, pramonės, gamtos ir mokslinių tyrimų politika, Žemutinė Saksonija ir ES. Europos Parlamente Berndas Langė buvo Aplinkos, visuomenės sveikatos ir vartotojų apsaugos politikos komiteto narys bei Pramonės, užsienio prekybos, mokslinių tyrimų ir energetikos komiteto pirmininko pavaduotojas. Po 2009 m. EP rinkimų – Tarptautinės prekybos (INTA) komiteto narys ir Pramonės mokslinių tyrimų ir energetikos (ITRE) komiteto pavaduojantysis narys. Jis taip pat yra Delegacijos ryšiams su Pietų Afrika narys. Dalyvavo daugiau nei 30 Europos Parlamento taikinimo komitetuose tarp EP ir Tarybos, leidžiant istatymus, daugelyje iš jų buvo Parlamento posėdžių vedėjas.
2010 m. birželio 15 d. Lange buvo išrinktas Europos pramonės politikos pranešėju .

Apdovanojimai

1999 m. vasario 24 d. Berndas Langė buvo apdovanotas britų Automobilių Asociacijos AA-Award 1998 premija už dalyvavimą europos išmetamų dujų istatymų leidime, oro kokybės gerinimui.
Valstybinis apdovanojimas už nuopelnus Vokietijai, 2001.
Stasys Paliulis

Stasys Paliulis (1902 m. gegužės 7 d. Savučiai, Vabalninko valsčius – 1996 m. sausio 19 d.) – Lietuvos pedagogas, žymus tautosakos rinkėjas, sutartinių bei instrumentinės muzikos tyrinėtojas ir propaguotojas. Jo dėka Lietuvoje tapo populiarūs skudučiai.

Biografija

Pusbrolis – lietuvių etnomuzikologijos pradininkas, tautosakininkas, visuomenės veikėjas kunigas Adolfas Sabaliauskas-Žalia Rūta. Mokėsi Vabalninko pradžios mokykloje, 1917–1920 m. Biržų gimnazijoje, vėliau – Panevėžio gimnazijoje. 1923–1925 m. studijavo Vytauto Didžiojo universitete Kaune lietuvių kalbą ir literatūrą, rusų literatūrą bei pedagogiką, taip pat mokėsi Kauno muzikos mokykloje. Dėl lėšų stokos studijas nutraukė.
1925–1927 m. Biržų gimnazijoje dėstė lietuvių kalbą, su mokiniais rinko tautosaką, suorganizavo skudutininkų „kapelijas“, koncertavo mokinių vakarėliuose, aktyviai dalyvavo mokytojų profesinės sąjungos veikloje. 1927–1929 m. mokytojavo Raseinių gimnazijoje, suorganizavo mokinių skudutininkų kapeliją. Susitaupęs pinigų 1929–1930 m. vėl studijavo Vytauto Didžiojo universitete, 1930–1931 m. Lietuvos kariuomenėje tarnaudamas pionierių ir ryšių batalionuose kariūnu aspirantu suorganizavo kariūnų skudučių ir ragų ansamblius. 1931–1932 m. VDU juridinio fakulteto studentas. Diplominis darbas „Mūsų giesmės sutartinės“ rašytas mokytojaujant Vilkijos progimnazijoje. 1933–1937 m. Kauno „Aušros“ gimnazijos mokytojas, 1937–1940 m. Vilkaviškio, Zarasų gimnazijų direktorius. Vokiečių okupacijos metais Jurbarko gimnazijos ir Pandėlio progimnazijos mokytojas.
Po Antrojo pasaulinio karo paskirtas Rokiškio gimnazijos direktoriumi, vėliau – Mokyklų valdybos viršininkas Vilniuje. Nuo 1946 m. Vilniaus universitete dėstė lietuvių kalbos ir literatūros metodiką bei vadovavo studentų mokyklinei praktikai. Vilniaus Pedagoginiame institute dėstė rusų literatūrą, vėliau katedros vedėjas, Rusų kalbos fakulteto dekanas, nuo 1949 m. docentas. 1964 m. apgynė istorijos mokslų kandidato disertaciją. Daug straipsnių išspausdinta 2 tomų knygose „Aš išdainavau visas daineles“.
Po tautosakininko mirties dalį rankraštinio palikimo Biržų muziejui padovanojo našlė Irena Paliulienė ir sūnus Gražvydas Paliulis. 2002 m. minint Stasio Paliulio 100-ąsias gimimo metines, šeimos lėšomis išleista knyga „Sutartinių ir skudučių keliais. Stasys Paliulis. Tautosakininko gyvenimas ir darbai“.
Salvinorinas A

Salvinorinas A – pagrindinė veiklioji Salvia divinorum medžiaga. Salvinorin A yra terpenoidas, cheminė formulė C₂₃H₂₈O₈. Skirtingai, negu žinomi opiodai – receptorių ligandai, salvinorinas A nėra alkaloidas, nes nėra aminas. Salvinorinas A neįtakoja 5-HT2A serotonino receptorių, bet selektyvus κ agonistas. Aktyvi dozė 200 µg. Salvorinų veiklumas neturi klasikinės farmakodinaminės sąsajos su toksiškumu – didelės dozės, eksperimentiniais duomenimis su gyvūnais, nepažeidžia organų.

Salvinorino A sintezė

Sintetinti bandyta RMIT Universitete iš cykloheksanono su funkcine grupe ir α,β-nesočiojo laktono.
Kostas Kynas

Biografija

1968 m. baigė Pilviškių vidurinę mokyklą, 1974 m. – Vilniaus V. Kapsuko universiteto Istorijos fakulteto žurnalistikos specialybę.
1968–1969 m. Vilkaviškio metalo gaminių gamyklos darbininkas, 1970–1972 m. „Valstiečių laikraščio“ teletaipininkas, 1972–1982 m. Lietuvos radijo ir televizijos komiteto sporto komentatorius, 1982–1991 m. Marijampolės korespondentų punkto vedėjas. Nuo 1991 m. UAB „TeleSATpressa“ valdytojas, Šilutės, Prienų ir Marijampolės spaustuvių akcininkas, savaitraščių „TV savaitė“ bei „Šešupė“ leidėjas,  laikraščio „100 procentų“ bei kitų steigėjas ir leidėjas.
1999 m. Naujosios sąjungos (socialliberalų) narys, 2005 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Marijampolės skyriaus narys. 2007-2011 m. Marijampolės savivaldybės tarybos narys.
Parašė (kartu su kitais) keletą knygų apie priešgaisrinį taikomąjį sportą.
Vyrų krepšinio komandos „Sūduva“ atstovas spaudai, Marijampolės apskrities futbolo federacijos atstovas spaudai. Marijampolės aeroklubo narys. Išsiskyręs, vaikai Žilvinas, Mindaugas, Jurga.
Mielniko pilis

Mielniko pilis (lenk. Zamek w Mielniku) – nebeegzistuojanti pilis stovėjusi šiaurės rytų Lenkijoje, Palenkės vaivadijoje, Semiatičės apskrityje, Mielniko valsčiuje, Mielniko kaime ant dešiniojo Vakarinio Bugo upės kranto.

Istorija

Pilis buvo pastatyta XV a. ir perstatyta renesanso architektūros stiliumi XVI a. amžiuje. Šioje vietovėje žmonių gyvenvietė susikūrė dar XII a.-XIII a. amžiuose. Pirmą kartą rašytiniuose šaltiniuose apie ant kalno esančią tvirtovę 1379 m. savo kronikose parašė Vygandas Marburgietis. 1382 m. kunigaikštis Jogaila perdavė tvirtovę Janušui I Senajam, kuris vedė jo pirmos eilės pusseserę Ona Danutę. Vėliau Jogaila tvirtovę atsiemė. 1420 m. Vytautas Didysis finansavo šalia plies statomos Šv. Kristaus Kūno bažnyčios statybas. XV a. buvo įrengti gynybiniai įtvirtinimai. 1430-1444 m. pilis priklausė Boleslavui IV Varšuviečiui. Vėliau iš jo pilį nusipirko karalius Kazimieras Jogailaitis. Karaliaus įsakymu buvo sustiprinti pilies įtvirtinimai, pastatytas šiaurinis bokštas ir paaukštintos mūrinės sienos. 1486 m. pilyje buvo apsistojęs karalius Kazimieras Jogailaitis. 1501 m. rugsėjo 18 d. pilyje lankėsi kunigaikštis Aleksandras Jogailaitis ir dar 1400 žmonių. 1501 m. spalio 23 d. pilyje buvo pasirašytas Melniko aktas, o tu pačių metų lapkričio 6 d. Aleksandras Jogailaitis tapo karaliumi. 1503-1504 m. karalius daug laiko praleido gyvendamas šioje pilyje. 1506 m. pilis atiteko karaliui Žygimantas Senajam, kuris 1513 m. pilyje gyveno apie mėnesį laiko. Jo valdymo metais pilis buvo perstatyta renesanso architektūros stiliumi. 1551 m. buvo nugriautas medinis pilies bokštas ir vietoje jo pastatyti gyvenamieji apartamentai. 1551 m. ir 1560 m. pilyje kilo gaisrai po kurių išliko tik pilies vartai ir bažnyčia. Švedų tvano metu 1657 m. pilies likučiai ir bažnyčia buvo sudegintos. 1851 m. bažnyčia buvo apleista. Buvusioje pilies vietoje 1865 m. buvo pradėta statyti stačiatikių koplyčia, bet likę tik jos pamatai. Nuo 1871 m. iki 1915 m. buvo kartais laikomos mišios. 1915 m. gaisro metu bažnyčia dar kartą sudegė ir nebebuvo atstatyta. 1940 m. tarybiniai kareiviai pilies ir bažnyčios griūvėsius dalinai išardė.
Taraklijos rajonas

Geografija

Taraklijos rajonas pietuose ir vakaruose ribojasi su Kahuliu, šiaurėje su Gagaūzija bei rytuose turi pasienio ruožą su Ukraina.
Tazos–el Hoseimos–Taunato regionas

Geografija

Tazos-Alhoseimos-Taunato regionas yra Viduržemio jūros pakrantėje ir ribojasi su regionais: Rytų regionu rytuose, Garb-Šrarda-Beni Chseno ir Tanžero-Tetuano vakaruose, Feso-Bulmano pietuose.
Galai (Molėtai)

Istorija

1908 m. juodraštinėje Balninkų priešvedybinių apklausų knygoje užrašytas Galų vienkiemis.
Paraštės (renginys)

Paraštės – literatūrinių skaitymų renginys.

Istorija

2002-ųjų metų vasarą rasyk.lt autoriai pirmą kartą susitiko gyvai. Sambūris buvo pavadintas paprastai: „Kūrybos vakaras“. Po keturių „Kūrybos vakarų“ renginys „užaugo“ ir senasis pavadinimas nebeatspindėjo jo esmės. Nuo 2004 metų kovo mėnesio „Kūrybos vakarai“ virto „PaRaštėmis“.
„PaRaštės“ – tai jau tradiciniais tapę literatūriniai skaitymai. Nuo kitų panašių renginių „PaRaštės” skiriasi originalia koncepcija: skaitoma ne literatūros klasika, o originali autorių kūryba. Šie renginiai sutraukia daug kuriančių bei literatūra besidominčių žmonių.
Laikui bėgant, pasikeitė ir „PaRaštės“. Jos skilo į keletą, tradiciniais tapusių renginių – „Paraštės‘GARSIAI“ – autorinės poezijos turnyras, rasyk.lt gimtadienis – pavasario PaRaštės, kurios nuo 2006 metų vaidinasi „PaRaštės‘METAI“.
Mykolas Antanas Jonas Gorskis

Giminė

Kilęs iš Lenkijos karalystės didikų Gorskių giminės. Tėvas Mykolas Gorskis. Brolis Jonas Gorski (g. ~1830 m.).

Žmona

Kazimiera Zamaiska. Vedė Milkovičiuose, prie Slucko.

Vaikai

Duktė Vanda Gorskytė. Ištekėjo už grafo Jono Rozvadovskio. Palaidota Varšuvos Povonzkų kapinėse.
Kelmės spaustuvė

Kelmės spaustuvė – spaustuvė, veikusi Kelmėje 1948–1994 m.

Istorija

Kelmės spaustuvė įkurta 1948 m. ir spausdino Kelmės apskrities laikraštį „Bolševikinis žodis“. 1951 m. rugsėjo mėn. Kelmės, Tytuvėnų ir Užvenčio spaustuvės buvo sujungtos. Tačiau įkūrus atskirus Kelmės, Tytuvėnų ir Užvenčio rajonus, vėl savarankiškai veikė ir rajonų spaustuvės.
1951–1953 m. Kelmės spaustuvė spausdino Kelmės ir Kražių MTS laikraščius „Kolūkinė garbė“ ir „Traktoristas“. 1960 m. prie Kelmės spaustuvės prijungtos Užvenčio ir Varnių spaustuvės. 1963 m. pati Kelmės spaustuvė buvo prijungta prie Tauragės spaustuvės. 1976 m. Kelmės spaustuvė tapo Šiaulių „Titnago“ spaustuvės skyriumi. Nuo 1978 m. Kelmės rajono laikraštis „Komunistinis žodis“ (nuo 1988 m. – „Bičiulis“) spausdinamas ofsetu Šiaulių „Titnage“.
1993 m. valstybinė Kelmės spaustuvė tapo individualios Eismonto įmonės „Eglė“ spaustuvė ir veikė iki 1994 m. Spausdino blankus, bukletus, kvietimus, programas.
Investicijų efektyvumo įvertinimas

Investicijų efektyvumo įvertinimas – planavimo proceso numatomų rezultatų įvertinimas, kuomet planuojama įsigyti ilgalaikio turto, pakeisti seną įrangą nauja, kuriant naują įmonę bei verslo ir investiciniuose projektuose.
Sidabriai

Istorija

1744 m. kaimas užrašytas Vilniaus vyskupijos sinodo nutarimuose. Tada jis priklausė Dubingių parapijai.

Aplinkinės gyvenvietės

Žalktynė – 1 kmGaveikiai – 1 kmGreičiūniškės – 2 kmDirmeitai – 1,5 km