google/wiki40b huggingface dataset:
Petras Mikolainis

Biografija

Lietuviškai skaityti ir rašyti išmokė tėvas Martynas. Lankė Vištyčio valdinę pradinę mokyklą.
Tėvo paskatintas lietuvišką spaudą savarankiškai pradėjo gabenti 1887 m. Buvo tvirtas, energingas, daug kartų sugebėjęs pabėgti nuo žandarų ar pasienio apsaugos. Martynas Jankus pasiūlė pernešti per sieną ir nusiųsti į Varšuvą 5 tūkst. “Varpo“ prospektų. Vėliau spaudą dažniausiai plukdydavo valtimi per Vištyčio ežerą. Bendravo su Vincu Kudirka, Suvalkijos knygnešiais – Adomu Grinevičiumi, Motiejumi Akeliu, Juozu Kancleriu ir kitais. Kunigas Adomas Grinevičius supažindino su inteligentais ir ūkininkais, kuriems Petras Mikolainis pristatydavo lietuviškos spaudos.
Siuntinėjo lietuvišką spaudą į Peterburgą, Jelgavą, Rygą ir kitus miestus. Turėjo nemažai talkininkų (A. Zigmantaitė, E. Geležiūnienė, A. Šukvietis, J. Barkauskas ir kiti). Buvo pasivadinąs Petru Makalojumi. 1900 m. pasitraukęs į Mažąją Lietuvą, apsigyveno Ragainėje, vėliau persikėlė į Tilžę. 1891 m. pavyko gauti pasą Motiejaus Noveskio pavarde. Įsidarbino pas spaustuvininką J. Šionkę, jam iš Lietuvos parūpindavo rankraščių. 1893 m. Tilžėje įsteigė lietuviškos spaudos sandėlį – parduotuvę. Buvo kartu ir prekybininkas, ir leidėjas. Čia gaudavo spaudos iš Lietuvos atvykstantys knygnešiai. Organizavo lietuviškos spaudos gabenimą į Lietuvą, nuveždavo ir pats, naudodamasis E. Jagomasto, J. Voskos, M. Jankaus pasais. 1894–1895 m. buvo “Varpo“ ir kitų varpininkų leidinių atsakingasis leidėjas. 1895 m. pateko vokiečių policijos nemalonėn ir buvo priverstas išvykti iš Prūsijos.
1896 m. apsigyveno JAV. Įsitraukė į lietuvių kultūrinę veiklą, dirbo “Vienybės lietuvninkų“ redakcijoje, 1897–1903 m. jį redagavo. Prisidėjo prie Vinco Kudirkos „Raštų“ (1909 m.) leidimo, dar jam gyvam esant suspėjo išleisti poezijos rinkinį, pasakėčias, natas. 1901 m., gavęs JAV pilietybę, grįžo į Tilžę. Vėl bandė įsteigti knygų sandėlį ir parduotuvę, tačiau policija nedavė leidimo ir privertė išvykti iš Vokietijos. 1902 m. grįžo į JAV. 1903-1913 m. buvo imigracijos inspektorius ir vertėjas.  Įsitraukė į lietuvių draugijų veiklą, dirbo redakcijose, leidyklose. Rašė vadovėlius, mokslo populiarinimo knygeles, lietuviškų knygų katalogus.
Po spaudos draudimo panaikinimo bendradarbiavo Lietuvoje leidžiamuose laikraščiuose „Žemaičių ir Lietuvos apžvalga“, „Lietuvos žinios“, „Vilniaus žinios“, „Viltis“. 1913–1915 m. dirbo „Vienybės lietuvninkų“ administratoriumi.

Atmintinos vietos ir paminklai

Pavardė įrašyta Knygnešių sienelėje Kauno Vytauto Didžiojo karo muziejaus sodelyje.
Gimtasis Rokiškis

Gimtasis Rokiškis – Rokiškio rajono laikraštis, einantis nuo 1944 m. rugsėjo 7 d. Rokiškyje.

Istorija

Iki 1950 m. buvo Rokiškio apskrities laikraštis, 1950–1990 m. – LKP Rokiškio rajono komiteto ir LDT leidinys, nuo 1991 m. – nepriklausomas laikraštis. Steigėja ir leidėja UAB „Gimtasis Rokiškis“.
Nuo 1944 m. rugsėjo 7 d. vadinosi „Rokiškio žinios“, 1944 m. rugsėjo 13 d. – 1944 m. gruodžio 3 d. – „Žinios“, vėliau – „Tarybinis Rokiškis“, nuo 1950 m. lapkričio 11 d. – „Po Spalio vėliava“, nuo 1962 m. balandžio 25 d. – „Spalio vėliava“, nuo 1989 m. spalio 24 d. – „Gimtasis Rokiškis“.
1944–1945 m. ėjo vienąkart-dukart per savaitę, nuo 1946 m. – triskart per savaitę. Tiražas 1944 m. – 2000 egz., 1987 m. – 14 000 egz., 1997 m. – 7400 egz. 
Laikraščio redakcijoje dirbo Paulius Širvys, Aleksas Baltrūnas, Edvardas Uldukis, J. Jašinskas, P Milaknis, P. Prascienius, J. Varnas.
UEFA čempionų taurė 1970–1971 m.

UEFA čempionų taurė 1970–1971 m. – 16-asis UEFA čempionų taurės turnyras, prasidėjęs 1970 m. rudenį. Jį pirmąkart laimėjo AFC Ajax klubas, 1971 m. birželio 2 d. finale laimėjęs prieš Panathīnaïkós AÓ.
Kujmy broń

Kujmy broń (liet. Kalkime ginklus) – Vakarų Baltarusijos komunistų partijos CK nelegalus laikraštis, ėjęs 1931–1936 m. Vilniuje lenkų kalba.

Istorija

Išėjo 33 numeriai. Aiškino Komunistų partijos politiką, ragino kovoti dėl socialinio ir nacionalinio išsivadavimo.
Gastilonys

Istorija

Anksčiau kaimas buvęs dešiniajame Nemuno krante, į rytus nuo Mozūrų. Apie 1960 m. pradėjus statyti Kauno vandens jėgainę, kaimas buvo iškeldintas, kadangi pastačius jėgainę visa jo teritorija atsirado Kauno marių dugne.

Pavadinimo kilmė

Kaimo vardas kilęs nuo pavardės Gastila.
Edvinas Baniulis

karjera

Puolėjas futbolininko karjerą pradėjo Vilniaus "Žalgiryje".
Atstovavo „Utenį“ (buvo skolinamas), „Kauno Žalgirį“, „Atlantą“.
2018 m. perėjo į FK Trakai.
Romuald Figuier

Romuald Figuier (g. 1941 m. gegužės 5 d. Saint-Pol-de-Léon, Finisteras, Bretanė) yra prancūzų dainininkas, geriau žinomas tiesiog kaip Romuald.
1964 metais Romuald atstovavo Monakui 1964 m. Eurovizijos dainų konkurse su daina „Où sont-elles passées“ (liet. Kur jie išnyko) ir užėmė 3 vietą.
Romuald įvairiuose tarptautiniuose konkursuose yra atstovavęs Monakui, Andorai, Prancūzijai ir Liuksemburgui. 1968 m., kaip Andoros atstovas, jis III tarptautiniame dainų festivalyje, kuris vyko Rio de Žaneire (Brazilija), užėmė 5 vietą. Po metų dar kartą pasirodė tame pačiame festivalyje, vėlgi atstovaudamas Andorai, ir dar kartą užėmė 5 vietą.
1969 m. Eurovizijoje, atstovaudamas Liuksemburgui, su daina „Catherine“ užėmė 11 vietą, surinkdamas 7 taškus.
Trečiąjį kartą Eurovizijoje dalyvavo 1974 metais – šį kartą kaip Monako atstovas. Konkurse jis pasirodė su daina „Celui qui reste et celui qui s’en va“ (liet. Vienintelis, kuris pasilieka, ir vienintelis, kuris palieka). Iš teisėjų gavęs 14 taškų, Romuald užėmė 4 vietą.
1973 m., jau kaip Prancūzijos atstovas, Romuald tarptautiniame dainų festivalyje Čilėje su daina „Laisse-moi le temps“ (liet. Duok man laiko) užėmė 2 vietą ir pelnė geriausio atlikėjo prizą. Vėliau šį kūrinį visame pasaulyje išgarsino Frenkas Sinatra, perdainavęs jį anglų kalba („Let me Try Again“).
Jonas VI Kantakuzinas

Biografija

Kilęs iš Kantakuzinų Paleologų dinastijos. Peloponeso vietininko Mykolo Kantakuzino ir Angelinos Kantakuzinos sūnus.

Valdymas

1328–1341 m. imperatoriaus Androniko III Paleologo pirmasis ministras. Statydamas laivus, siekė mažinti Bizantijos priklausomybę nuo Genujos ir Venecijos pirklių. 1341 m. tapo mažamečio sosto įpėdinio Jono V Paleologo regentu, bet dalies diduomenės buvo apkaltintas išdavyste.
1341 m. pasiskelbė imperatoriumi ir, sudaręs sąjungą su turkais osmanais (dėl to laikomas atsakingu už jų atėjimą į Europą), 1347 m. užėmė Konstantinopolį.
Susirašinėjo su Lietuvos didžiuoju kunigaikščiu Algirdu ir Voluinės bei Vladimiro kunigaikščiu Liubartu Gediminaičiu dėl atskiros Lietuvos Didžiosios kunigaikštystės Stačiatikių bažnyčios metropolijos steigimo.
Tapęs pilnamečiu Jonas V Paleologas privertė jį atsisakyti sosto. 1354 m. jis įstojo į vienuolyną. Parašė atsiminimus apie 1320–1356 m. įvykius.
Atvirų ratų automobiliai

Atvirų ratų automobiliai (dažnai vadinami ir vienviečiais automobiliais) yra sportiniai automobiliai, kurių ratai yra pakabos šonuose. Taip pat dažniausiai šie automobiliai būna vienviečiai. Tokie automobiliai pasižymi aukštesniu technologijos išsivystimu už kitas autosporto rūšis.
Tipiški atviro tipo automobiliai turi minimalų oro pasipriešinimą ir labai efektyvią aerodinamiką. Dabartiniuose automobiliuose variklis būna įrengtas už vairuotojo tarp galinių ratų. Priklausomai nuo lenktynių klasės, tokie automobiliai turi sparnus priekyje ir gale. Formulės 1 automobiliuose įrengta DRS sistema leidžia reguliuoti galinio sparno pasipriešinimo laipsnį ir taip įgauti dar didesnį greitį.
Tokio tipo lenktynės vyksta tiek laikinose trasose, tiek mieste, tiek tikrose lenktynių trasose.
Atviro tipo automobiliai laikomi vieni greičiausių pasaulyje. Formulės 1 automobilis įprastai pasiekia maksimalų 360–370 km/val greitį. 2006 m. BAR ekipa viename festivalyje specialioje tiesiojoje pasiekė 413 km/val greitį (neoficialų Formulės 1 lenktynių automobilio rekordą).
Žinomiausios atviro tipo automobilių lenktynės yra Formulė 1. Be šių lenktynių pasaulyje žinomi Formulės 2, GP2 serijos ir kiti čempionatai.
Budapest Honvéd FC

Istorija

1937 m. birželio gale - liepos pradžioje klubas gastroliavo Lietuvoje ir žaidė 5 rungtynes.
Klaipėdoje birželio 29 d. nugalėjo Švyturį 1:7 (1:3), o birželio 30 d. – KSS 4:3 (2:2). Liepos 2 d. nugalėjo Lietuvos rinktinę 7:1 (2:1), liepos 3 d. Kaune sutriuškino Kauno Makabi 11:0, o Šiauliuose - Šaulių "Šaulį" 11:0.
1938 m. birželio 3-9 d. klubas vėl viešėjo Lietuvoje ir birželio 3 d. 4:2 (1:1) nugalėjo Kovą, o birželio 4 d. ir 6 d. Lietuvos rinktinę 2:1 (1:1) ir 5:1 (4:0). Birželio 9 d. vengrai dar žaidė su Kauno Makabi.
1939 m. liepos 10-11 d. „Kispesti“ trečią kartą viešėjo Lietuvoje, kur Kauno valstybiniame stadione 4:5 (3:1) pralaimėjo Kauno LGSF ir 6:1 (2:0) įveikė tik toms rungtynėms sudarytą ("kombinuotą") Lietuvos rinktinę.
Universalusis bankas

Universalusis bankas – komercinis bankas, skirtingai nei kitos kredito įstaigos, teikiantis platų finansinių paslaugų spektrą.
Universalieji bankai siekia teikti kiek įmanoma daugiau įvairesnių finansinių paslaugų, siekdami, kad būtų kuo tampresni kliento ryšiai su banku bei kartu mažinti sąnaudas, tenkančias vieno kliento aptarnavimui.
Gargždupis

Aplinkinės gyvenvietės

DARBĖNAI – 7 kmVaineikiaiKašučiaiŠukėVaineikių Medsėdžiai
Bjornas Dalis

Bjornas Erlendas Dalis (Bjørn Erlend Dæhlie, g. 1967 m. birželio 19 d.) – norvegų slidininkas, daugkartinis olimpinis bei pasaulio čempionas.
Žiemos olimpinėse žaidynėse Dalis iš viso iškovojo 12 medalių (8 aukso bei 4 sidabro). 1992 m. Albervilyje Dalis laimėjo auksą 15 km persekiojimo varžybose, 50 km distancijoje bei, kartu su komanda, estafetėje, taip pat sidabrą 30 km rungtyje. 1994 m. Lilehameryje Dalis laimėjo dar du aukso (10 km ir persekiojimo rungtyse) ir du sidabro (30 km ir estafetės varžybose) medalius. 1998 m. Nagane Dalis laimėjo auksą 10 km ir 50 km distancijose bei estafetėje, taip pat sidabrą persekiojimo rungtyje.
Pasaulio slidinėjimo čempionatuose Dalis įvairiose rungtyse laimėjo 17 medalių (9 aukso, 5 sidabro, 3 bronzos). Sėkmingiausiai sportininkui klostėsi 1997 m. pasaulio čempionatas Trondheime, kur jis iškovojo medalius visose penkiose rungtyse.
Karjerą dėl traumos sportininkas baigė 2000 m.
Artūras Dunauskas

Biografija

1993 m. baigė Kauno technologijos universitetą, mašinų gamybos automatizavimo ir robotizavimo inžinierius.
UAB „Aigilutė“ vadybininkas.
Darbo partijos Šiaulių rajono skyriaus narys. Nuo 2011 m. Šiaulių rajono savivaldybės tarybos narys. 
Žmona Asta, vaikai Aiva, Aigilė, Aigaras.
Madam Moitessier

„Madam Moitessier“ (pranc. Madame Moitessier) – prancūzų neoklasicisto dailininko Žano Ogiusto Dominiko Engro aliejiniais dažais 1844–1856 m. nutapytas portretas, eksponuojamas Nacionalinėje Londono galerijoje. Tuo pačiu pavadinimu žinomas ir kitas, visu ūgiu moterį vaizduojantis, Ž. O. D. Engro kūrinys. Pastarasis eksponuojamas Nacionalinėje Vašingtono meno galerijoje.

Subjektas

Marija Klotilda Inèsa de Foucauld (1821–1897) buvo miškų ir laivybos tinklo departamento valstybės tarnautojo dukra. 1842 m. ji ištekėjo už dukart vyresnio našlio, turtingo bankininko ir likerio pirklio Zigisberto Moitessier. 1844 m. Zigisbertas pasiūlė, tuo metu garsiam dailininkui, Žanui Ogiustui Dominikui Engrui nutapyti jo sutuoktinės portretą. Visgi menininkas laikėsi nuomonės, esą portretistika yra pati žemiausia tapybos rūšis, o save laikė istorinių paveikslų tapytoju, taigi pasiūlymą atmetė. Tačiau, kai po kurio laiko susitiko madam Moitessier buvo pritrenktas anos junoniško grožio ir kaipmat sutiko imtis darbo.

Du portretai

Iš pradžių, dailininkas siužete įkomponavo Moitessiersų dukterį Kateriną. Nepaisant užsidegimo, tapybos procesas vyko lėtai. 1847 m. supratęs, kad mažoji Katerina drobėje nedera, Ž. O. D. Engras ją iš siužeto pašalino. 1849 m. keliems mėnesiams darbas sustojo, kadangi mirė dailininko žmona, o madam Moitessier taip pat iškilo tam tikrų kliūčių pozuoti: ji laukėsi antrojo vaiko, be to, mirė jos tėvas. 1851 m. birželį moteris, kurią dailininkas vadino la belle et bonne (liet. „graži ir gera“), priminė jam, kad paveikslas vis dar nebaigtas. Vis dėlto Ž. O. D. Engras ėmėsi tapyti naują portretą, kuriame madam Moitessier buvo vaizduojama stovinti visu ūgiu apsirengusi juodą suknelę (greičiausiai dėl gedulo). Šis portretas baigtas 1851 m. gruodį. Tuomet tapytojas grįžo prie ankstesnio paveikslo (sėdinčios madam Moitessier) ir šį galutinai užbaigė 1856 m.
Paveikslo siužetą Ž. O. D. Engrui įkvėpė antikinis menas. Moters poza, kai sėdima viena ranka pasirėmus smakrą, perimta iš Herkulaniume rastos freskos „Heraklis ir Telefas“, kurią Ž. O. D. Engras greičiausiai matė lankydamasis Neapolyje 1814 m., arba užtiko sklaidydamas graviūrų albumus. Tuo tarpu iš Renesanso dailininko Ticiano paveikslo „Damos portretas“, tapytojas perėmė profilio atsispindėjimą veidrodyje.
Šiems abiem madam Moitessier paveikslams priskiriama begalė eskizų. Visgi įdomiausia, jog drobėje, kurioje vaizduojama sėdinti madam Moitessier, pats Ž. O. D. Engras nutapė tik moters figūrą, o foną sukūrė jo asistentai. Šiuo metu paveikslo eskizai eksponuojami Musée Ingres, Montobane, pietų Prancūzijoje.
Ford Focus (tarptautinis)

Ford Focus Mark 3 (2010-)

Spėjama, kad 2010 metais pasirodysiantis 3 kartos modelis – taps klasės etalonu ir įsiterps tarp C bei D segemntų. Panašiai kaip ir Ford Mondeo MkIII. Galbūt bus panaudotas naujosios Fiesta V stilius Ford Focus Mark III?
Velingtono sala

Velingtono sala (isp. Isla Wellington) – sala Čilės salyne, Ramiajame vandenyne, į vakarus nuo Pietų Patagonijos ledlaukio. Priklauso Magelano ir Čilės Antarktidos regionui. Plotas 5556 km². Aukštis iki 1046 m (Nuestra Senjoros k.). Nuo žemyno atskirta Mesijė sąsiauriu, nuo Dievo Motinos salos – Trinidado sąsiauriu. Didžioji Velingtono salos dalis įeina į Bernardo O’Higgins nacionalinį parką.
Saloje gyvena apie 250 gyventojų, susitelkusių Puerto Edeno miestelyje. Yra išlikusių indėnų alakalufų.
Karšta bulvė

Turinys

Bernardas Mambelis, visų  vadinamas Gandžiu, dirba gamykloje Milane ir yra prisiekęs komunistas. Vieną vakarą jis išgelbėja grupės neonacių mušamą jaunuolį ir parsiveda jį į namus. Paaiškėja, kad šio vardas Klaudijus, kad jis gėjus ir neturi kur apsistoti. Bernardas leidžia jam pasilikti pas save ir netrukus prasideda virtinė nesusipratimų, kurių metu ir kaimynai, bendradarbiai, ir seksualioji Bernardo draugė Marija pradeda manyti, kad šis taip pat yra gėjus...
Saskylachas

Istorija

Gyvenvietė įkurta 1930 m.
Tojonaka

Istorija

Miestas įkurtas 1936 m. spalio 15 d.

Miesto simboliai

Oficiali miesto gėlė yra erškėtis, medis – puošnioji kvepenė.
Veliuonos valsčius

Veliuonos valsčius buvo vidurio vakarų Lietuvoje, dešiniajame Nemuno krante. Centras – Veliuona.
Žiaurūs policininkai

Turinys

Majoras Alteris, kol vykdomas tyrimas dėl jo pulke įvykusio nelaimingo atsitikimo, kurio metu žuvo parašiutininkai, laikinai perkeliamas į Romą. Čia jis tampa berniuko pagrobimo liudininku ir sutrukdo nusikaltėliams įvykdyti nusikaltimą. Po kelių dienų jį užpuola ir žiauriai sumuša kaukėti vyrai, tačiau Alteris spėja pastebėti, jog šie ginkluoti naujo modelio automatais, kurie buvo skirti kariuomenei. Pasveikęs jis susipažįsta su komisaru Tosiu, tiriančiu nusikaltimą, ir abu ima aiškintis, kokiu būdu kariuomenės ginklai pateko nusikaltėliams ir atskleidžia planuojamą valstybinį perversmą...
Antanas Šarkauskas

Antanas Šarkauskas (1897 m. liepos 4 d. Pabalvės k., Tryškių valsč., Šiaulių apskr. – 1974 m. gegužės mėn. Klaipėdoje, palaidotas Raudėnuose) – vargonininkas, chorvedys, pedagogas.

Biografija

Privačiai išmokęs vargonuoti, 1912–1914 m. buvo Ubiškės (Telšių raj.), bažnyčios, o 1914–1915 m. – Šiupylių (Šiaulių raj.) bažnyčios vargonininkas.
1915–1916 m. gyveno pas tėvus Raudėnuose (Šiaulių raj.), kur vargonininkavo ir vadovavo 20 giesmininkų bažnyčios chorui. 1916–1919 m. analogišką darbą tęsė Alsėdžiuose.
1919–1921 m. tarnavo Lietuvos kariuomenėje, grojo pučiamųjų instrumentų orkestre.
1922–1924 m. buvo Raudėnų valsčiaus savivaldybės raštininkas. 1924–1928 m. mokėsi Klaipėdos muzikos mokykloje – konservatorijoje ir Vytauto Didžiojo gimnazijoje. 1928–1929 m. mokytojavo Plungės „Saulės“ gimnazijoje. 1929–1930 m. studijas vėl tęsė Klaipėdos muzikos mokykloje.
1930–1945 m. buvo Jurbarko gimnazijos muzikos mokytojas, moksleivių choro ir orkestro vadovas. 1936 m. baigė muzikos mokytojų kursus. 1938 m. gimnazijų chorų varžybose Jurbarke gerai pasirodė ir A. Šarkausko vadovaujamas gimnazijos choras. 1938 m. dainų šventei Klaipėdoje mokytojas parengė 50 dalyvių Jurbarko šaulių būrio chorą.
1945–1946 m. – Raseinių gimnazijos muzikos ir dainavimo mokytojas. 1942–1946 m. chorvedys dirbo Ukmergėje: mokytojavo ir vadovavo chorams berniukų ir mergaičių gimnazijose bei mokytojų seminarijoje (pedagoginėje mokykloje). 1962–1972 m. – Klaipėdos pedagoginės mokyklos muzikos ir dainavimo dėstytojas.

Visuomeninė veikla

A. Šarkauskas 1931–1940 m. priklausė Lietuvos Šaulių sąjungai, 1936–1940 m. – Vilniui vaduoti sąjungai ir kitoms organizacijoms, dirigavo dainų šventėse. Brolis Kazimieras Šarkauskas (1895–1985 m.) visą gyvenimą vargonininkavo Raudėnuose.

Šaltinis

Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999. Informacijos publikavimui gautas žodinis autoriaus leidimas.
Niuarkas (Naujasis Džersis)

Istorija

1666 m. gegužės mėn. puritonų kolonistai vadovaujami Robert Treat nusipirko žemę iš indėnų. Buvo įkurtos dvi pagrindinės gatvės Broad ir Market. Iš pradžių miestelis vadinosi Milford, bet vėliau nuspręsta pervadinti į Niuarką. 1863 m. gavo miesto statusą.
Viktoras Rėklaitis

Viktoras Rėklaitis (1890 m. gegužės 16 d. Marijampolėje, Rusijos imperija – 1942 m. balandžio 5 d. Poznanėje, Trečiasis Reichas) – Lietuvos inžinierius mechanikas, visuomenininkas.

Biografija

Gimė Marijampolės apskrities viršininko padėjėjo Martyno Rėklaičio šeimoje. Kartu augę broliai vėliau tapo iškiliomis asmenybėmis: Pranas – teisininku, Petras – mediku, Kazimieras – marijonų vienuoliu ir visuomenės veikėju.
V. Rėklaitis 1908 m. baigė Marijampolės gimnaziją, vėliau Dorpato universitete studijavo fiziką ir matematiką. Mokslus tęsė Nikolajaus I jūrų inžinerijos aukštojoje mokykloje Kronštadte, kurią baigė 1914 m. Jam buvo suteiktas inžinieriaus mechaniko kvalifikacija ir jūrų karininko laipsnis.
Pirmojo pasaulinio karo metu su Rusijos imperijos laivais „Ciesarevič“ ir „Samson“ dalyvavo karinėse operacijose Baltijos jūroje. 1915 m. Helsinkyje vedė marijampolietę Betty Valnerytę, Suomijoje gimė sūnus Mečys ir duktė Ona (Aglinskienė).
1918 m. vasarą šeima sugrįžo į Lietuvą ir apsigyveno Marijampolėje, kur V. Rėklaitis mokytojavo „Žiburio“ gimnazijoje. 1919 m. Rėklaičiai pervažiavo gyventi į Kauną, šeimos galva buvo paskirtas Siaurųjų geležinkelių valdybos viršininku. 1920–1922 m. jis tarnavo savanoriu Lietuvos kariuomenėje, į atsargą išleistas kapitono laipsniu. Gimė sūnus Povilas. 1923 m. V. Reklaitis Aleksote įsteigė Mašinų remonto dirbtuves ir joms vadovavo, 1929 m. suprojektavo Saločių tiltą per Mūšą. 1930–1935 m. Kaune dirbo „Amerikos lietuvių akcinės bendrovės“ direktoriumi. Vienas iš Lietuvos Baltijos Lloydo jūrų laivininkystės kompanijos steigėju, 1936–1940 buvo šios įmonės valdybos pirmininku. Šeima gyveno Kačerginėje, V. Rėklaitis paskirtas šio kurortinio miestelio direktoriumi.
Buvo aktyvus visuomenininkas, Suomių–lietuvių draugijos pirmininkas ir Skautų sąjungos narys rėmėjas. Ilgametis Jūrininkų sąjungos narys, vienas iš Lietuvos prekybos laivyno organizatorių.
Raudonajai armijai užėmus Lietuvą, V. Rėklaičio dirbtuvių darbininkai, sutinkamai su naująja tvarka, jį išsirinko direktoriumi, bet naujoji valdžia tai nepatvirtino. Turėjo įsidarbinti Upių laivyninkystės komisariato (rus. Narkomrečflot) padalinyje Kaune.
Vokiška žmonos kilmė leido pasinaudoti TSRS ir Vokietijos 1941 m. sausio 10 d. susitarimu dėl gyventojų mainų ir Rėklaičių šeima išvyko iš Lietuvos, apsigyveno Poznanėje. Viktoras Rėklaitis pradėjo dirbti Deutsche Waffen– und Munitionsfabriken AG įmonėje. Peršalęs susirgo ir netrukus mirė. Palaidotas vokiečių repatrijantų kapinėse, pokaryje palaikai perkelti į kitas kapines.
Protuberantas

Protuberantas yra karštos plazmos kilpa arba žiedas, iškilęs virš Saulės paviršiaus. Nors yra manoma, kad protuberantai atsiranda dėl Saulės magnetinio lauko pokyčių, tikrieji energijų virsmai, sukuriantys ir išlaikantys protuberantus, vis dar iki galo neištirti.

Istorija

Pirmasis išsamus protuberanto aprašymas yra XIV a. Laurentiano kodekse, kuris aprašo 1185 m. gegužės 1 d. Saulės užtemimą. Jie buvo apibūdinti kaip „gyvų žarijų liepsnos pavidalo liežuviai“.
Vengrijos futbolo taurė

Vengrijos futbolo taurė – pagrindinis futbolo taurės turnyras Vengrijoje, vykstantis nuo 1909 metų.
Derindžeris

Istorija

Pavadinimas derindžeris (angl. derringer) atsirado iš Henrio Derindžerio (Henry Deringer) pavardės. Tik angliškame termine derringer atsirado antra r raidė, kurios nėra pavardėje.
Henris Derindžeris buvo garsus XIX a. pirmos pusės kišeninių pistoletų gamintojas. Daug ginklų gamintojų gamino jo kapsulinio pistoleto Philadelphia Deringer kopijas, tad pistoleto pavadinime buvusi jo pavardė tapo bendriniu tokių pistoletų pavadinimu.
Derindžerius dažnai naudodavo moterys, kadangi jie, būdami maži, tilpdavo rankinukuose ar tikdavo nešioti užkišus už kojinės raiščio.
1865 m. balandžio 14 d. būtent derindžeriu aktorius Džonas Butas (John Wilkes Booth) nušovė JAV prezidentą Abraomą Linkolną.
Derindžeris buvo per antrąjį pasaulinį karą gamintas vienšūvis 11,43 mm kalibro (0.45 ACP šovinys) FP-45 Liberator (angl. liberator 'išlaisvintojas').
Derindžeriai yra rusiški begarsiai pistoletai MSP 7,62x35 mm (МСП) ir S4M 7,62x62,8 mm (С4М).

Konstrukcija

Derindžerio šovinys užtaisant būna įstumtas į vamzdžio šovinio lizdą. Užtaisomas paprastai atlenkiant vamzdį – tuomet išimamos šautos tūtelės ir įdedami nauji šoviniai. Vienų derindžerių vamzdžiai atlenkiami į šoną, kitų – žemyn.
Edmundas Krasauskas

Biografija

1981 m. baigė Vilniaus universitetą, teisininkas.
Palangos policijos komisaras. 2006 m. pensininkas. 2007–2011 m. Palangos miesto savivaldybės mero pavaduotojas.
Naujosios sąjungos Palangos skyriaus narys.
2007–2011 m. ir nuo 2011 m. Palangos savivaldybės tarybos narys. 
Lietuvos teisininkų draugijos narys, Rotary klubo narys.
Žmona Genoveita Krasauskienė, dukra Inesa, sūnus Edvinas.
Soulwax

Soulwax - alternatyvaus roko / electro grupė iš Gento (Ghent), Belgijos. Soulwax yra dviejų brolių David'o ir Stephen'o Dewaele kūrinys. Šie du atlikėjai dar gerai žinomi kaip 2 many DJs. Soulwax grupėje jiems talkina Stefaan Van Leuven ir Steve Slingeneyer. Pagrindinė mintis buvo sujungti alternatyvų roką su elektronika. Broliai Dewaele išleido nemažai albumų besivadindami Soulwax: Leave The Story Untold (1996), Much Against Everyone's Advice (1998), Any Minute Now (2004), "Nite Versions" (2005) bei "Most of the Remixes… (2007).

RADIO SOULWAX

Radio Soulwax, tai pagrinde vakarėlių ciklas, kuriame grupė Soulwax (broliai Dewaele) kartu su Stefaan Van Leuven ir Steve Slingeneyer groja Soulwax remiksuotas dainas (dažniausiai Nite versijos). Visas grojimas atliekamas gyvai, kuriant ir sintezuojant daugelį garsų vietoje. Šis vakarėlių ciklas jau spėjo aplanyti tiek Azijos, tiek Europos, tiek Amerikos klubus.
Buratinas

Charakteristika

Buratinas – ilganosis medinis berniukas, kurį iš pliauskos išdrožė tėtė Karlas. Karlas Buratiną aprėdė ir suteikė jam vardą.
Buratinas „besmegenis, patiklus kvailelis su trumpomis mintimis“, bet ryžtingas, smalsus, mėgstantis nuotykius, pasižymintis altruizmu. Pagrindinis jo atributas – auksinis raktelis. Buratino palydovai yra žydraplaukė lėlė Malvina (nuo kurios Buratinas pabėgo į Kvailių šalį) ir melancholiškas Pjero. Pagrindiniai Buratino priešai – Karabasas Barabasas, katinas Bazilijus ir lapė Alisa.