google/wiki40b huggingface dataset:
1967 m. Formulės 1 sezonas

Čempionato apžvalga

Atkakli kova dėl čempiono titulo vyko tarp dviejų Brabham ekipos lenktynininkų – Denny Hulme iš Naujosios Zelandijos ir australo Jack Brabham, kuris triumfavo 1966 m. Du kartus nugalėjęs ir dar šešis lipęs ant apdovanojimų pakylos 1967 m. čempionu tapo Denny Hulme. Jis tapo pirmuoju ir vienu iš dviejų lenktynininkų Formulės 1 istorijoje, kuris sugebėjo tapti čempionu nelaimėjęs nei vienos pole pozicijos.
Antrą ir paskutinį kartą čempione komandinėje įskaitoje tapo Brabham ekipa.
Michel Legrand

Mišelis Legranas (pranc. Michel Legrand, g. 1932 m. vasario 24 d. Paryžiuje – m. 2019 m. sausio 26 d. ten pat) – pasaulinio garso prancūzų lengvosios muzikos kompozitorius, aranžuotojas, dirigentas ir pianistas.

Biografija

Muziką studijavo nuo 11 metų Paryžiaus konservatorijoje 1943–1950 m.
Jam buvo tik 22 metai, kai jo pirmas albumas „I Love Paris“ tapo vienu labiausiai perkamų kada nors išleistų instrumentinių albumų. Jis yra taip pat virtuozas pianistas, atliekantis džiazo ir klasikinius kūrinius. Michel Legrand bendradarbiavo su džiazo novatoriais ir žvaigždėmis Dizzy Gillespie, Miles Davis, John Coltrane, Ella Fitzgerald, Aretha Franklin, taip pat su Diana Ross, Frank Sinatra, Barbra Streisand ir kitais.
Michel Legrand sukomponavo daugiau nei šimtą muzikinių kūrinių kino filmams ir televizijai, keletui miuziklų ir išleido virš šimto muzikinių albumų. Jis laimėjo tris Oskarus, kuriems buvo nominuotas 13 kartų, 5 Grammy apdovanojimus ir buvo nominuotas Emmy.
Pasaulinio pripažinimo susilaukė sukūręs muziką filmams „Šerburo lietsargiai“ (1964) ir „Merginos iš Rošforo“ (1966). Pradėjęs bendradarbiauti su Holivudu dar labiau išpopuliarėjo melodijomis iš kino juostų „The Thomas Crown Affair“ (1968), „Summer of '42“ (1971).
Surisas (Princo Edvardo sala)

Istorija

Mikmakai buvo pirmieji gyventojai. 1727 m. šiuose kraštuose apsigyveno prancūzai akadiečiai.
Vėliau prancūzus pakeitė britų administracija. Nuo XVII a. čia gyveno europiečiai.
Absoliuti gyventojų dauguma yra europiečių kilmės.
Tikrinis baravykas

Taksonomija

Boletus edulis pirmą kartą aprašytas 1782 m. prancūzų botaniko Pierre Bulliard ir iki šiol vadinamas šiuo pirmuoju suteiktu vardu.

Literatūra

Lietuvos grybų atlasas, Vincentas Urbonas, Kaunas, LUTUTĖ, 2007, ISBN 978-9955-692-59-1, 49 psl.
Puerto Bolivaras

Istorija

Miestas pavadintas Lotynų Amerikos išsivadavimo didvyrio Simono Bolivaro garbei. 1941 m. Puerto Bolivaras buvo užimtas Peru armijos.
Akindžiai

Akindžiai (turk. akıncı 'užpuolikas; antpuolio dalyvis') – osmanų armijos ir ankstesnių tiurkų tautų nereguliarioji lengvoji kavalerija. Paprastai jie pirmieji susidurdavo su priešu, garsėjo savo šaunumu mūšiuose.
Jų paskirtis būdavo demoralizuoti priešo kariuomenę, sutrikdyti ir sukrėsti jo kareivius. Priešą apšaudydavo iš lankų, užpulti kirstynių ginklais jie atsitraukdavo atsišaudydami. Nesunkiai aplenkdavo sunkiąją kavaleriją, nes būdavo lengvai ginkluoti ir jų žirgai buvo atrenkami pagal eiklumą, ne pagal jėgą. Prireikus kaudavosi kardais.
Dėl judrumo akindžius naudojo žvalgybai, kaip avangardo dalinius vietiniams gyventojams terorizuoti, kol neatėjo pagrindinės osmanų pajėgos.
Akindžiams vadovaudavo vadai iš tam tikrų giminių, geriausiai žinomos - Malkoçoğlu, Turhanlı ir Mihalli.
Kumpiniškis

Aplinkinės gyvenvietės

Senasis SubačiusSurdegis
Ajda Pekkan

Biografija

Dainininkės karjerą pradėjo 1962 metais, dainuodama vietiniuose naktiniuose klubuose. 1963–1967 metų laikotarpyje Ajda nusifilmavo 47-iuose kino filmuose. Jos pirmoji daina „Her Yerde Kar Var“, išleista 1965 metais, sulaukė didžiulės sėkmės.
1980 metais atlikėja atstovavo Turkijai 1980 m. „Eurovizijos“ dainų konkurse su daina „Pet’r Oil“. Kūrinyje kalbama apie naftą ir jos svarbą tautų gerovei, apie priežastis, kodėl žmonėms patinka nafta. Surinkusi 23 taškus, atlikėja tarp 19 dalyvių užėmė 15 vietą.
Algimantas Antanas Kubiliūnas

Algimantas Antanas Kubiliūnas (g. 1939 m. birželio 25 d. Galiniai, Užpalių valsčius) – Lietuvos kompozitorius, pedagogas.

Biografija

1967 m. baigė Lietuvos konservatorijos A. Račiūno kompozicijos klasę. 1967–1970 m. dėstė Šiaulių aukštesniojoje muzikos mokykloje ir Šiaulių pedagoginiame institute, 1970–2003 m. – Kauno J. Gruodžio konservatorijoje. Nuo 1989 m. Lietuvos konservatorijos (1992–2004 m. Lietuvos muzikos akademija, nuo 2004 m. Lietuvos muzikos ir teatro akademija) Kauno fakulteto dėstytojas, nuo 1990 m. Muzikos teorijos ir istorijos katedros vedėjas, nuo 1992 m. docentas. 1970–1972 m. Kipro Petrausko memorialinio muziejaus Kaune direktorius. 1975–1980 m. bendradarbiavo laikraštyje „Kauno tiesa“. 1982–1994 m. Lietuvos kompozitorių sąjungos Kauno skyriaus atsakingasis sekretorius.
Buenos Airių arkivyskupija

Istorija

Vyskupija įkurta XVII a. Ją 1620 m. balandžio 6 d. Buenos Airėse įsteigė Šventasis sostas, išskyręs iš Paragvajaus vyskupijos teritorijos (šiandien – Asunsjono arkivyskupija).
1830 ir 1859 m. dalį savo teritorijos perleido kuriamam Montevidėjo apaštaliniam vikariatui ir Paranos vyskupijai.
1865 m. popiežiaus Pijaus IX bule Immutabili Buenos Airių arkivyskupija pakelta į metropolijos rangą.
1897 ir 1934 m. dalį teritorijų perleido naujai kuriamoms vyskupijoms La Platoje (dabar – arkivyskupija) ir Vjedmoje.
1936 m. popiežius Pijus XI suteikė Buenos Airių arkivyskupams Argentinos primo titulą.
2013 m. arkivyskupija pagarsėjo pasaulyje po to, kai  jos arkivyskupas Jorge Bergoglio buvo išrinktas popiežiumi, pasivadinusiu Pranciškumi – pirmuoju iš Naujojo pasaulio. Argentinietis pontifikas Buenos Airių arkivyskupo pareigas ėjo nuo 1998 m., kardinolu tapo 2001 m. Nuo 2013 m. arkivyskupijai vadovauja kardinolas Mario Aurelio Poli.
La Korunjos mūšis

Padėtis prieš mūšį

Nusivylęs prancūzų pralaimėjimais Pirėnų pusiasalyje 1808 m. Napoleonas pats ėmėsi vadovauti kariuomenei Ispanijoje. Britų pajėgoms vadovavo Džonas Muras, nes Velzlis buvo atšauktas po Vimeiro mūšio. Kai Napoleonas užėmė Madridą, britai pasitraukė link La Korunjos, nusiaubtos prancūzų. Žygiuojant per kalnus sunkiomis žiemos sąlygomis žuvo apie 4000 britų kareivių.
Oskaras už geriausius vaizdo efektus

Oskaro premija už geriausius vaizdo efektus – JAV Kino meno ir mokslo akademijos Oskaro premija, kasmet skiriama už reikšmingą indėlį vaizdo specialiųjų efektų srityje.

Istorija

Pirmą kartą apdovanojimu už techninį indėlį kuriant „inžinerinius efektus“ (angl. Engineering Effects) 1928 m. buvo pažymėti „Oskarą“ gavusio geriausio metų filmo „Wings“ kūrėjai. Premija įteikta šio nebylaus filmo inžinieriui Roy Pomeroy už Pirmojo pasaulinio karo oro mūšių kombinuoto filmavimo scenas.
1939 m. buvo sukurta kategorija „Geriausi specialieji efektai“. 1963 m. ji buvo padalinta į atskiras „Geriausių specialiųjų vaizdo efektų“ ir „Geriausių garso efektų“ kategorijas. 1972 m. Akademija liovėsi teikti apdovanojimus už geriausius vaizdo efektus, juos pakeitusi Oskarais už ypatingus nuopelnus, tačiau neilgai trukus premija vėl pradėta teikti kasmet. 1978 m. kategorijos pavadinimas pakeistas į „Geriausi vaizdo efektai“.
Lęšinė galaktika

Lęšinė galaktika tai galaktika, kuri yra tarpinė spiralinės galaktikos ir elipsinės galaktikos forma. Ji klasifikuojama Hubble morfologinėje klasifikacijoje. Lęšinės galaktikos žymimos SO ir SBO. Jos dažniausiai būna netaisyklingos formos, primena S (spiralines galaktikas}, tačiau neturi tarpžvaigždinės medžiagos bei pačių vijų. Tokios galaktikos turi didelį centrinį telkinį ir mažą diską, kuriame nėra spiralinių vijų, bet yra dulkių sluoksnis. Tai buvusios S arba SB galaktikos, netekusios tarpžvaigždinės medžiagos ir jose nesikuria naujų žvaigždžių, o vyrauja senos. Dėl to spiralinės vijos neišsiskiria iš disko fono. Lęšinių galaktikų gausu kamuoliniuose galaktikų spiečiuose.
Meromorfinė funkcija

Meromorfinė funkcija matematikoje tai kompleksinio argumento funkcija, holomorfinė visoje funkcijos argumento apibrėžimo srityje, išskyrus aibę polių (izoliuotų ypatingų taškų), kuriuose ji gali būti išskleista Lorano eilute. (Terminas suformuotas iš graikiškų žodžių meros /μέρος, reiškiančio dalis, norint pabrėžti skirtumą nuo holos /ὅλος, reiškiančio visuma.)
Bet kokia meromorfinė funkcija gali būti išreikšta dviejų holomorfinių funkcijų santykiu.
Polių skaičius gali būti ir begalinis.
Lietuvių keliaujantis knygynas

Lietuvių keliaujantis knygynas – pirmoji Mažosios Lietuvos kilnojamoji lietuvių biblioteka, veikusi 1906–1920 m. Balandžiuose (Ragainės apskritis) ir Šilokarčemoje.

Istorija

Lietuvių keliaujantį knygyną įkūrė ir vadovavo Fridrichas Bajoraitis, po jo mirties – Marija Brinkmanaitė ir Jurgis Rupkalvis. Lietuvių keliaujantis knygynas buvo išlaikomas Mažosios Lietuvos, JAV ir Kanados lietuvių, komplektuojamas iš jų dovanotų ar pirktų knygų. Iš viso buvo 459 pavadinimų knygos (934 egz.) lietuvių kalba, 2 knygos vokiečių kalba ir 8 pavadinimų periodiniai leidiniai. Daugiausia buvo Didžiosios Lietuvos lietuvių literatūros, vengta katalikiškosios, apie 55 % fondo sudarė grožinė literatūra.
Iš pradžių knygos buvo perduodamos iš rankų į rankas, vėliau pradėta siųsti abonentams. 1906 m. abonentų buvo 27, 1908 m. – 24, 1909 m. – 30, 1910 m. – 32, 1911 m. – 34, 1912 m. – 28, 1913 m. – 27, 1919 m. – 10. Knygyno katalogas 1906–1920 m. skelbtas laikraščiuose „Nauja lietuviška ceitunga“, „Apžvalga“, „Birutė“, „Prūsų lietuvių balsas“. 1920 m. Lietuvių keliaujantis knygynas uždarytas dėl ekonominių sunkumų; dauguma knygų liko pas skaitytojus.
Hašišas

Hašišo ir kanapių skirtingumas

Esminis skirtumas tas, kad hašiše veikliųjų medžiagų koncentracija gerokai didesnė ir jame visai nėra žaliosios masės.
Kanapės išskiria eterinius aliejus dar vadinamus dervomis. Kuriuose būna psichoaktyvios medžiagos – tetrahidrokanabinolio. Daugiausia šio kanabinolio gamina moteriški augalai žydėjimo metu. Vyriškos lyties kanapės augalai, kurie būtent gamina ir skleidžia žiedadulkes, THK išskiria labai mažai. THK paskirtis apsauginė – nuo įvairių kenkėjų, karščio. Kanapė THK išsiskiria dervų pagalba. Hašišu vadinama ši, įvairaus grynumo, THK prisotinta derva.
Hašišas – tai nebūtinai kanapių žiedadulkės. Nors labai retai tai gali būti ir dalis žiedadulkių.

Istorija

Tikima jog hašišas pradėtas gaminti centrinėje Azijoje nors jokių įrodymų nėra. Pirminis gamybos procesas tikriausiai buvo tiesiog ritinti džiovintus lapus per kilimą ir surinkti nuo jų atsiskiriančią medžiagą.
Vos atrastas hašišas pasklido po Aziją.
Taip patvirtina ir pavadinimas kilęs nuo arabiško žodžio حشّاشين (skaitoma: haššašin) kuris kilo nuo Asasinų sektos pavadinimo.

Šiandieninis vartojimas

Pagrindiniai būdai tai nuryti arba rūkyti. Rūkant dažnai maišomas su tabaku, o valgoma su šokoladu ar pyragėliais. Kavinėse, kuriose pardavinėjamas hašišas (dabartiniu metu tokia veikla beveik visur draudžiama), buvo laikoma labai nemandagiu gestu užsisakyti tik hašišo, be kitų patiekalų.
Labiausiai jis paplitęs Europoje, Afrikoje (šiaurinėje dalyje) ir Azijoje, mažiau Amerikoje. Pagrindine šalimi gamintoja laikomas Marokas.
Olimpinė liepsna

Olimpinio deglo konstrukcija

Dabartinis olimpinis deglas yra laikomas Senovės Graikijos medinio deglo interpretacija. Jis yra gaminamas pagal modernias technologijas. Jo konstrukcijoje medį pakeitė metalinės dalys ir plastikai.
Deglo viduje yra dujų patronas ir degikliai. Deglo liepsna dega apibrėžtą laiko tarpą, kurio pakanka, kad estafetės dalyvis įveiktų savo distanciją bėgte. Turino olimpiadai pagaminti deglai degė mažiausiai 15 minučių.
Šių dienų deglas atitinka specialius reikalavimus. Deglas pagamintas taip, kad jo liepsnos neužpūs vėjas, neužgesins lietus ar sniegas. Deglo liepsna yra aiškiai matoma dieną ir naktį, dega plačiame oro temperatūros diapazone.

Istorija

Liepsna pirmą kartą buvo uždegta Olimpijoje 1936 m., prieš Berlyno Olimpines žaidynes, kuomet Hitlerio propagandistė Leni Riefenstahl ėmė kurti mitą, jog šis simbolis buvo naudojamas dar senovinėje Graikijoje, šiuo vaizdiniu stiprindamas šlovingo ir kilmingo Trečiojo reicho įvaizdį.
Burveliai

Istorija

Burvelių pilis (Burve) minima XIV a. vokiškose kronikose ir XVI a. rusų istoriniuose šaltiniuose.
Kristupas Lanckoronskis

Biografija

Lenkijos magnatų Lanckoronskių giminės atstovas, herbo „Zadora“ savininkas. Karaliaus rūmininko ir Sandomiro medžioklio Jano Lanckoronskio (m. 1564), žuvusio Livonijos kare, ir Anos Kurozvenckos vyresnysis sūnus. Jaunesnysis brolis – Sandomiro medžioklis Jeronimas (m. 1605/1610).

Karjera

1545 m. – Karaliaus rūmininkas
1546–1547 m. – mokslai Kionigsbergo universitete
1551 m. – Sandomiro medžioklis
1563 m. – Češovo kaštelionas
1567 m. liepos 10 d. – Malogoščo kaštelionas
1573 m. – dalyvavimas Henriko Valua elekcijoje (rinkimuose)
1576 m. – Gavo valdyti Bialo-Buro ir Chamerštino (Prūsija) seniūnijas
1587 m. – po Stepono Batoro mirties Kristupas Lanckoronskis dalyvavo konvokaciniame seime.
1589 m. birželio 15 d. – nuo Lenkijos karaliaus Zigmanto III Vazos Radomo kašteliono pareigybę.
Thiago Alcantara

Biografija

Gimė Italijoje, tėvai kilę iš Brazilijos. Būdamas 14-likos metų prisijungė prie FC „Barselonos“ jaunimo komandos, su kuria debiutavo 2009 m.
Laimėjęs keturis La Ligos trofėjus, UEFA čempionų lygą, FIFA pasaulio čempionatą pasirašė 25 mln. € sutartį su Miuncheno „Bayern“ klubu. 2011 m. debiutavo šalies rinktinėje. 2014 m. patyrė kelio traumą ir pasitraukė iš pasaulio čempionato varžybų.

Karjera

2009 m. būdamas 18-likos metų debiutavo savo pirmajame klube „FC Barcelona“. 2010 m. pelnė pirmąjį įvartį prieš „Racing de Santander“ komandą.
2013 m. liepos 14 d. pasirašė ketverių metų sutartį su Miuncheno „Bayern“ klubu.
2014 m. vasario 23 d. pelnė antrąjį ir paskutinįjį įvartį prieš „Hannover 96“ klubą, baigiantis „Bundeslygos“ sezonui. Po šešių dienų buvo priverstas baigti sezoną, patyrus kelių raiščių traumą. Vis dėlto klubui pasisėkė iškovoti šalies taurę ir be jo pagalbos.
2015 m. balandžio 4 d. grįžo į aikštelę, po beveik vienerių metų pertraukos.

Šeima

Tėtis Mazinho buvęs Brazilijos futbolininkas, laimėjęs 1994 m. FIFA pasaulio čempionatą. Motina buvus tinklinio žaidėja Valéria Alcântara, jaunesnysis brolis Rafinha ir pusbrolis Rodrigo taip pat pasirinkę futbolininko karjeras rungtyniauja atitinkamai „FC Barcelona“ ir „Valencia CF“ klubuose.
Tomsono krioklys

Tomsono krioklys (angl. Thomson's Falls) – 74 m aukščio krioklys ant Evaso Ngiro upės, ištekančios iš Aberdero kalnagūbrio. Krioklys yra 2360 m aukštyje virš jūros lygio ir nutolęs per 3,2 km nuo Njahururu miestelio centrinėje Kenijoje.
Krioklį 1883 m. pirmasis pasiekė škotų geologas ir gamtininkas Joseph Thomson, kuris jį pavadino savo tėvo garbei. Jis taip pat pirmasis XIX a. 9-ojo dešimtmečio pradžioje pėsčiomis nukeliavo nuo Mombasos iki Viktorijos ežero.
Tankų mišką krioklio apačioje gaubia rūkas. Nuo krioklio viršaus žemyn veda takelis. Upės vagoje aukštupio kryptimi sutinkami didžiausi šalyje hipopotamų būriai.
Godivos festivalis

Godivos festivalis (angl. Godiva Festival) - kasmetinis nemokamas festivalis, vykstantis tris savaitgalio dienas Anglijos mieste Koventryje, Karo memorialo parke. Pavadintas pagal legendinę Koventrio gyventoją Ledi Godiva. 1997 m. surengtas kaip vienos dienos renginys, o nuo 1998 m. rengiamas 3 dienas. Šeštadieniais miesto gatvėmis vyksta karnavalinė procesija. Kasmet Godivos festivalį aplanko ~75 tūkst. žmonių. Vyksta regio, dance, hip - hopo ir kt. muzikos koncertai.
Pasiuntinystės laiškas

Pasiuntinystės laiškas – babtistų laikraštėlis, leistas 1903 m. spalio mėn. – 1910 m. kovo mėn. Tilžėje.

Istorija

Leido Žemaitkiemio Lietuviška babtistų draugystė (Lietuviszka baptistų draugyste). Ėjo kartą per mėnesį, nuo 1907 m. – triskart per metus. Spausdino Martyno Jankaus spaustuvė Bitėnuose. Išėjo 40 numerių.
Redagavo Dovas Kalvaitis, Dovas Skėrys.
Jeronimas Prahiškis

Jeronimas Prahiškis (ček. Jeroným Pražský , lenk. Hieronim z Pragi, apie 1378 m. – 1416 m. gegužės 30 d. Konstancas) – čekų husitų veikėjas.

Biografija

Baigęs Prahos universitetą nuo 1399 m. studijavo Oksforde, buvo paveiktas Džono Vaiklifo idėjų. 1405–1412 m. dėstė Paryžiaus, Heidelbergo, Vienos ir Kelno universitetuose; visur buvo kaltinamas erezijų skleidimu. 1412 m. pakviestas į Lenkijos karaliaus Jogailos dvarą, gyveno Krokuvoje; ten sakė pamokslus ir diskutavo su katalikų dvasininkais. Atvykęs į Lietuvos didžiojo kunigaikščio Vytauto dvarą, su juo lankėsi Vitebske ir kitose Lietuvos Didžiosios kunigaikštystės vietose, Pskove demonstravo savo priešiškumą popiežiaus kurijai.
Lietuvoje Jeronimas Prahiškis pagarsėjo kaip aršus misionierius, vadovavo šventų miškų kirtimui, baltų šventovių niekinimui. Vytauto įsakymu buvo išsiųstas, kuomet pas kunigaikštį atėjusios moterys pasiskundusios, kad iš jų buvo atimta Dievo buveinė.
Grįžęs į Prahą ir sužinojęs apie J. Huso suėmimą, nepaisydamas įspėjimų, 1415 m. balandžio mėn. išvyko jo ginti į Konstanco susirinkimą (vyko 1414–1418 m.), jame apšauktas eretiku ir sudegintas. Jo ir Jano Huso sudeginimas davė pradžią husitų judėjimui.
Vidmantas Gylikis

Vidmantas Gylikis (g. 1954 m. Vilkyškiuose) – Lietuvos skulptorius, Vilniaus Gedimino technikos universiteto docentas (2000), profesorius (2014).

Biografija

1972 m. baigė M. K. Čiurlionio meno mokyklą. 1984 m. baigė Vilniaus dailės institutą. Nuo 1990 m. Lietuvos dailininkų sąjungos narys. VGTU dirba nuo 1993 m. Universiteto docentas nuo 2000 m.,profesorius nuo 2014 m.
Vytautas Kubaitis

Biografija

1986 m. baigė Šilalės 2-ąją vidurinę mokyklą. UAB „Uosis“ direktorius.
Lietuvos socialdemokratų partijos Šilalės rajono skyriaus narys, skyriaus tarybos narys.
Nuo 2007 m. Šilalės rajono savivaldybės tarybos narys.
Sutuoktinė Dalia, vaikai Karolis, Dovydas, Vytė.
Muitinės departamentas

Istorija

Lietuvos Respublikos muitinės įkūrimo diena laikoma 1919 m. gegužės 8 d., kai įsigaliojo Laikinieji muitinių įstatai. Pirmosios muitinės administracijos – Prekybos ir pramonės ministerijos Muitinių departamento vadovu buvo Oskaras Baldamus.
Atkūrus Lietuvos nepriklausomybę, 1990 m. spalio 9 d. buvo priimtas Laikinasis muitinės įstatymas. Nuo tada ir pradėjo veikti atkurta Lietuvos muitinė.
1990 m. spalio 11 d. buvo įsteigtas Lietuvos Respublikos Muitinės departamentas. 1993 m. šis tapo Muitinės departamentu prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos.
1996 m. muitinės įstaigos buvo perkeltos iš pasienio į Lietuvos viduje esančias muitines. Vietoj keturiolikos veikiančių muitinių įsteigta dešimt teritorinių muitinių, apibrėžtos jų veikimo zonos, įsteigti 74 postai ir jų padaliniai.
2002 m. dešimt teritorinių muitinių buvo pertvarkytos į penkias, veikusias Vilniuje, Kaune, Klaipėdoje, Šiauliuose ir Panevėžyje. 2010 m. penkios teritorinės muitinės buvo pertvarkytos į tris, veikiančias Vilniuje, Kaune ir Klaipėdoje.
Serbijos krepšinio lyga

Lygos sistema

Reguliarusis lygos sezonas susideda iš dviejų dalių. Pirmojoje dalyvauja 12 klubų, iš kurių 4 geriausios ekipos antrojoje sezono dalyje prisijungia prie keturių klubų, dalyvavusių Adrijos lygoje bei tęsia varžybas dėl medalių.
Abiejose reguliariojo sezono dalyse komandos žaidžia dviejų ratų sistema, sužaisdamos po vienerias rungtynes namuose ir išvykoje su kiekviena varžove.
Keturios geriausiai reguliariajame sezone pasirodžiusios komandos patenka į pusfinalį. Pusfinalio etape klubai žaidžia iki 2, o finale – iki 3 pergalių.
Saulius Kubiliūnas

Biografija

Gimė kolūkiečių šeimoje, 1964 m. baigė Nemunėlio Radviliškio vidurinę mokyklą. 1964–1969 m. studijavo Kauno politechnikos institute, įgijo radijo inžinieriaus specialybę.
1969–1971 m. Klaipėdos žvejybos laivyno radijo navigatorius, Klaipėdos uosto radijo centro pamainos inžinierius. 1972–1995 m. Biržų rajono Nemunėlio Radviliškio vidurinės mokyklos fizikos mokytojas, taip pat dėstė pradinį karinį rengimą, matematiką, braižybą, astronomiją, informatiką.
Tėvynės sąjungos (Lietuvos konservatorių) narys nuo partijos įkūrimo. 1995–1997 m., 1997–1998 m., 2000–2003 m. ir 2003 m. Biržų rajono savivaldybės tarybos narys, 1995–1997 m. Biržų rajono savivaldybės meras. 1997 m. rugsėjo-spalio mėn. Biržų „Saulės“ vidurinės mokyklos mokytojas. 1997–2000 m. LR Seimo narys.  Vėliau mokytojavo Biržų „Atžalyno“ ir „Aušros“ vidurinėse mokyklose.
Praeityje aktyvus meno saviveiklininkas ir radijo sporto treneris. Domėjosi kaimo kultūra bei netradicinių sporto šakų puoselėjimu.
Žmona Valerija – matematikos mokytoja. Šeimoje išaugo du vaikai: sūnus Tomas ir duktė Jurga.
Antanas Ambrulevičius

Antanas Ambrulevičius (rus. Антон Казимирович Амбрулявичус; 1924 m. rugpjūčio 9 d. Alytaus apskr. Miroslavo valsčiaus Pupasodžio kaime – 2010 m. birželio mėn.) – Rusijos ir Lietuvos savamokslis skulptorius, rezistentas.

Biografija

Gimė ir augo daugiavaikėje septynių asmenų ūkininkų Pranciškos Monkelytės ir Kazimiero Ambrulevičiaus šeimoje. Baigė keturmetę Pupasodžio pradinę mokyklą, vėliau dar du metus mokėsi Miroslavo pradinėje mokykloje. Nuo 1939 m. – Alytaus gimnazistas. 1943 m. prievarta paimtas į okupacinę Vokietijos kariuomenę, iš kurios po mėnesio pabėgo ir slapstėsi. 
Kai 1944 m. kraštą užėmė Raudonoji armija, jis įstojo mokytis į sovietinę operatyvininkų mokyklą Vilniuje, kurią po metų baigė. 1945 m. gruodžio mėnesį paskirtas Vilkaviškio rajono Gražiškių valsčiaus operatyviniu įgaliotiniu. 1946 m. pavasarį užmezgė ryšius su pogrindiniu ginkluotu pasipriešinimu. 1947 m. sausio mėn. pasitraukė pas Tauro apygardos Vytauto rinktinės partizanus ir tapo kovotoju slapyvardžiu Vėjas.
1947 m. mūšyje buvo sunkiai sužeistas, pateko į nelaisvę ir buvo įkalintas Kauno kalėjime. Mirties nuosprendis Vidaus reikalų karininkui nebuvo paskelbtas, nes tuo metu TSRS ši bausmė buvo panaikinta. 1948 m. balandžio 16 d. A.Ambrulevičių Pabaltijo karo tribunolas nuteisė 25 m. lagerio ir 5 m. tremties, po to penkeriems metams atimant pilietinės teisės. Kalėjo Lukiškių kalėjime Vilniuje, nuo 1949 m. bausmę atliko Intos, Abezės, Vorkutos lageriuose ir Dubrovlage Mordovijoje. Nuo 1962 m. – tremtyje Uchtoje (Komijoje). Represijų neišvengė ir jo šeima: 1948 m. buvo ištremti tėvai, taip pat broliai Juozas, Jonas ir Vitas bei sesuo Ona.
Gyvenant Uchtoje susidomėjo skulptūra, dirbo ir mozaikos tecnika. Nors buvo savamokslis, bet buvo pakviestas vadovauti dailės būreliui miesto Pionierių rūmuose. Valdžios užsakymu sukūrė  Jurijaus Gagarino ir Pionieriaus mozaikinius atvaizdus ant pastatų fasadų, parke iškilo paminklas sovietiniam didvyriui Pavlikui Morozovui. Pagal išlikusias fotografijas 1968 m. atkūrė nuniokotą skulptūrą Aleksandrui Puškinui, kuri buvo atlieta ir atidengta Uchtos aikštėje gerokai vėliau – 1999 m. 
Bausmės atlikimo metu A.Ambrulevičius susituokė su Petrute Čiužaite, tremtyje gimė dukra Irena ir sūnus Antanas. Kelis kartus bandė grįžti į gimtąją šalį, bet negaudavo leidimo prisiregistruoti Lietuvos TSR. 1974 m. apsigyveno Latvijoje, pasienio su Lietuva mieste Bauskėje. Po Nepriklausomybės atkūrimo, 1993 m. su žmona ir sūnumi galiausiai persikėlė gyventi į Dzūkiją, o dukra liko gyventi Bauskėje.   
Grįžęs iš lagerių ir tremties savo bute Alytuje sukūrė skulptūras: „Motina tremtinė“ ((2004 m. vandalų sudaužyta), „Motina Tėvynė“ ir „Domininkas Jėčys–Ąžuolis“ (visos Alytuje), „Emilija Pliaterytė“ (Kapčiamiestyje), „Švč. Marija“ (Balbieriškyje), „Mokytojas“ (Žiūronyse), „Petras Perkumas“ (Darbėnuose), „Šv. Kazimieras“ (Merkinėje). Dalyvavo Lietuvos šaulių sąjungos veikloje, 2008 m. išleido savo atsiminimų knygą.
Palaidotas Alytaus miesto Klevų gatvės kapinėse.
Lietuvos universitetų botanikos sodų asociacija

Lietuvos universitetų botanikos sodų asociacija (LUBSA) – visuomeninė organizacija, vienijanti Lietuvos botanikos sodus, arboretumus ir kitas institucijas arba jų padalinius, taip pat privačius asmenis, kaupiančius augalų kolekcijas. Įkurta 2005 m. Būstinė - Kairėnų 43, Vilnius.
LUBSA tikslas koordinuoti asociacijos narių veiklą, atstovauti asociacijos narių interesus ir juos ginti, remti jų mokslinę bei švietėjišką veiklą. Asociacija deleguoja asmenį atstovauti Lietuvos botanikos sodus Europos botanikos sodų konsorciume.
Rišon Lezionas

Istorija

Gyvenvietę 1882 m. įkūrė žydai, imigravę iš Europos. 1950 m. suteiktos miesto teisės.