google/wiki40b huggingface dataset:
Jonavos rajono savivaldybės taryba 2011–2015 m.

Jonavos rajono savivaldybės taryba – Lietuvos Respublikos Jonavos rajono savivaldybės atstovaujamoji institucija, išrinkta ketveriems metams savivaldybių rinkimuose, vykusiuose 2011 m. vasario 27 d. 1994 m. liepos 7 d. Lietuvos Respublikos savivaldybių tarybų rinkimų įstatymo Nr. I-532 2010 m. liepos 20 d. redakcijos nustatyta tvarka daugiamandatėje rinkimų apygardoje, remiantis visuotine ir lygia rinkimų teise, slaptu balsavimu proporcine rinkimų sistema, pagal Lietuvos Respublikoje registruotų politinių partijų pateiktus kandidatų sąrašus bei iš išsikėlusių kandidatų, jeigu jų išsikėlimą parašais parėmė ne mažiau kaip dešimt procentų skaičiuojant vienam savivaldybės tarybos nario mandatui, bet ne mažiau kaip 100 tos savivaldybės rinkėjų.

Veikla

Pirmasis savivaldybės tarybos posėdis įvyko 2011 m. balandžio 7 d. Savivaldybės meru 19 balsų išrinktas Mindaugas Sinkevičius. Mero pavaduotojais paskirti Remigijus Osauskas ir Vytautas Venckūnas, administracijos direktoriumi – Valerijus Krugliakovas.
Senasis permių raštas

Kilmė ir raida

Permių raštą 1372 m. sukūrė Šv. Steponas Permietis, kuris siekė skleisti Rytų Krikščionybę šiaurės rytų Europoje, tarp permių tautų. Kuriant buvo remiamasi kirilica, graikų raštu ir permių tarpe paplitusiais piktografiniais simboliais, vadinamaisiais pasais (Рӧдвужпас).
Permiai savo raštą naudojo iki XVI a. Po prijungimo prie Maskvos Didžiosios Kunigaikštystės jų tarpe įvesta Rusų kirilica. Tuo metu šis mažai žinomas raštas pradėtas naudoti kaip slaptaraštis rusų susirašinėjime. Raštas galutinai nunyko XVII a.

Struktūra

Permių raštas yra abėcėlė, turinti raides priebalsiams ir balsiams išreikšti. Pirminis variantas turėjo 24 raides. To neužteko išreikšti visą permių garsų įvairovę, ir vėliau pridėtos papildomos raidės (yat' ir ver). Spėjama, kad kartais naudojami diakritiniai ženklai, skirti išreikšti garsams [ö] ir [j], taip pat minkštiesiems priebalsiams. Nuolatinių kontaktų su Rusia dėka, permių rašte ilgainiui atsirado raidės ю, я, ъ, ь, ц, ф, х, skirtos užrašyti skoliniams iš rusų kalbos. Galutinė abėcėlė jau turėjo 38 raides.
Pirmosios dvi raidės an ir bur davė pavadinimą visai rašto sistemai.
Mantas Žmuidinavičius

Mantas Žmuidinavičius (sceninis pseudonimas – „Wizard“; g. 1985 m. Vilniuje) – iliuzionistas, tarptautinų konkursų laureatas, metodinės medžiagos pradedantiesiems iliuzionistams sudarytojas.

Biografija

Vilniaus universitete baigė filosofijos studijas, šiuo metu studijuoja psichologiją. Mantas yra jaunas iliuzionistas, kuriantis magijos, filosofijos ir judesio sintezę iliuzijos mene. Atsisakydamas klasikinio iliuzionisto įvaizdžio ir derindamas techniką su gotišku įvaizdžiu, Mantas sujungė tradicijas ir originalumą magijos mene. Nuo 1998 metų iliuzionisto Arvydo Stonio mokinys, bendradarbis, bendrų kūrybinių projektų dalyvis. 1998 m. pristatė pirmąjį savo šou. 2001 m. sausį sukūrė programą „Operos fantomas“, 2005 m. rugpjūčio mėn. – „Gothic“, 2006 m. – „Eclectic“, 2007 m. pristatė pirmąjį Lietuvoje iliuzijos triukų seminarą „Pneuma“ iliuzionistams ir visiems besidomintiems iliuzijos menu. 2008 m. „Night dream“. 2007 m. Mantas Wizard ir Arvydas Stonys išleido mokomuosius DVD, skirtus pradedantiesiems ir jau pažengusiems (Iliuzijos meno pagrindai, Iliuzijos meno pagrindai, Iliuzijos meno pagrindai), o 2009 m. sukūrė magijos spektaklį vaikams "Stebuklingos kelionės".
Mantas priklauso Lietuvos iliuzionistų klubui ir tarptautiniam iliuzionistų klubui A. M.B. E.R. (angl. Association of Magicians of Baltic Established in Riga). Savo programą yra pristatęs Austrijoje, Anglijoje, Čekijoje, Lenkijoje, Vokietijoje, Švedijoje, Olandijoje, Latvijoje, Suomijoje.
Monumenta Poloniae Historica

Monumenta Poloniae Historica (liet. Lenkijos istorijos paminklai, lenk. Pomniki dziejowe Polski) – Lenkijos viduriniųjų amžių istorijos šaltinių publikacijos.
Žemutinio Naugardo sritis

Geografija

Žemutinio Naugardo sritis ribojasi su Kostromos sritimi, Kirovo sritimi, Marių Respublika, Čiuvašija, Mordovija, Riazanės sritimi, Vladimiro sritimi ir Ivanovo sritimi.
Sritis įsikūrusi europinėje Rusijos dalyje, Rytų Europos lygumos viduryje. Užima 76 900 km² plotą, iš kurių 41 proc. sudaro dirbama žemė, 48 proc. – miškai, 2 proc. – vandenys. Sritį į dvi dalis dalina didžiausia Europoje Volgos upė.
Dešiniakrantė Volgos atžvilgiu srities dalis aukštesnė (iki 247 m), o kairiakrantė dalis (Užvolgė) – žemuma. Per sritį teka Volgos intakai – Oka (su Tioša), Kerženecas, Sura (su Pjana, Alatyriu), Vetluga. Volgos slėnyje sudaryti Gorkio, Čeboksarų tvenkiniai.
Klimatas žemyninis, vidutinių platumų. Vidutinė sausio mėnesio temperatūra -12 °C, liepos +19 °C. Vidutinis metinis kritulių kiekis – apie 500 mm. Dešiniakrantėje dalyje auga ąžuolynai, plyti pievinės stepės, o Užvolgėje – spygliuočių (eglių, pušų) ir mišrieji miškai. Įsteigtas Kerženeco rezervatas.
Serhat

Biografija

Ahmet Serhat Hacıpaşalıoğlu gimė 1964 metų spalio 24 dieną Stambule. Baigė Stambulo universiteto odontologijos fakultetą. Išgarsėjo tapęs populiarios viktorinos „Riziko“ prodiuseriu ir vedėju, buvo apdovanotas geriausio televizijos vedėjo ir geriausios televizijos prodiuserio apdovanojimais du kartus iš eilės.
Muzikinę karjerą Serhat pradėjo 1997 metais, išleidęs debiutinį singlą „Rüya-Ben Bir Daha“. 2004 metais pasirodė antroji jo daina – „Total Disguise“, atliekama su prancūzų dainininke Viktor Lazlo. Dainos teksto ir muzikos autorius – Olcayto Ahmet Tuğsuz, kūrinys buvo įrašytas anglų ir prancūzų kalbomis.
2008 metais drauge su Gruzijos-Rusijos dainininke Tamara Gverdciteli įrašė dainas „I Was So Lonely“, „No No Never (Moscow-Istanbul)“ ir „Ja + Ti“ (rusiška dainos „Total Disguise“ versija). Duetas buvo koncertavęs Maskvoje bei muzikos festivaliuose Moldovoje ir Baltarusijoje.
2014 m. Serhat muzikinę veiklą pradėjo Prancūzijoje ir Vokietijoje. Rugsėjo mėn. išleido EP „Je M’adore“. Singlas „Je M’adore“ Vokietijoje pasiekė DJ ir šokių muzikos topo viršūnę ir ten išbuvo 5 savaites.
2016 m. su daina „I Didn’t Know“ atstovavo San Marinui 2016 m. „Eurovizijos“ dainų konkurse Stokholme.
Burdžiai

Istorija

Pavadinimas kilo nuo Kairo tvirtovės, kurioje buvo mameliukų įgula (arab. burdž – bokštas). Dinastiją pradėjo Barkukas, mameliukų bėjų išrinktas sultonu. 1426 m. Burdžių vasalu tapo Kipras. XV a. jie slopino Sirijos emyrų sukilimus.
Žymiausi Burdžių sultonai: Barsbėjus (valdė 1422-1438 m.), Kansuchas Guris (1501-1516 m., žuvo Chalebo mūšyje su Turkijos sultono Salimo I kariuomene). Burdžius nuvertė 1516-1517 m. Egiptą nukariavę turkai.
Gegužės rytas

Turinys

Italas Valerio, kilęs ir paprastos darbininkų šeimos, atvyksta studijuoti į Oksfordą. Mokslai jam nelabai sekasi, tačiau jis puikus irkluotojas ir tik todėl turi galimybę studijuoti prestižiniame universitete. Pasiturinčių ir kilmingų tėvų vaikai nenori bendrauti su prasčioku, todėl Valerio turi tik vieną draugą, poetą Roderiką. Kartą šio mergina pamėgina suvilioti Valerio, tačiau šis ją atstumia ir apie viską papasakoja Roderikui. Nepaisant to, Roderikas taip pat nusigręžia nuo Valerio ir prisideda prie to, jog šis būtų pašalintas iš universiteto.
Atstumtas draugų ir merginos, Valerio nusprendžia jiems atkeršyti, tam pasirinkdamas Gegužės rytą – universiteto studentų šventę...
Sengoku laikotarpis

Sengoku laikotarpis arba Kariaujančių valstybių laikotarpis (戦国時代 Sengoku jidai) buvo socialinių neramumų, politinių intrigų ir nesiliaujančių karų laikotarpis Japonijos istorijoje, trukęs nuo XV a. vidurio iki XVII a. pradžios.
Nos Ašikagų šiogūnatas išlaikė Kamakuros šiogūnato ir įvedė karių vyriausybę, pagrįstą tomis pačiomis ekonominėmis teisėmis ir pareigomis, įkurtą dar Hōdžō klano su Goseibai Šikimoku 1232 m., jis nesugebėjo išlaikyti daugumos daimių, ypač tų, kurių valdos buvo toli nuo Kioto, ištikimybę. Dėl prekybos su Kinija vystėsi ekonomika, didėjo pinigų vartojimas, atsirado turgūs ir prekybos miestai. Dėl to ir dėl pažangos žemės ūkyje atsirado didesnis autonominės valdžios troškimas visuose visuomenės sluoksniuose. Nuo XV a. pradžios badas ir žemės drebėjimai sukeldavo valstiečių maištus, kuriems nepatiko mokesčiai ir skolos.
Ōnin karas (1467–1477 m.), kurio prielaidose buvo ekonominis skurdas, o priežastis nesutarimas dėl šiogūno įpėdinio, laikomas Sengoku laikotarpio pradžia. "Rytinė" Hosokava klano ir "Vakarinė" Jamana klano armijos 11 metų kovojo aplink Kiotą, o vėliau konfliktas išplito į kitas provincijas.
Po pusantro šimtmečio trukusios suirutės Oda Nobunaga beveik suvienijo Japoniją, bet 1582 m. jį išdavė generolas Akeči Micuhide. Taip atsirado galimybė Tojotomi Hidejoši, kuris iš pėstininko tapo vienu patikimiausių Nobunagos generolu, tapti ir jo įpėdiniu. Hidejoši sutramdė likusius daimius ir nors negalėjo tapti šiogūnu dėl žemos kilmės, valdė kaip Kampaku.
Kai jis mirė nepalikęs suaugusio įpędinio, vėl kilo politinė nesantaika, kuri baigėsi Tokugava Iejasu iškilimu. Iejasu įkurtas šiogūnatas išliko iki Meidži restauracijos 1868 m.
Alkamas

Istorija

Alkamą įkūrė arabai XI a. Rašytiniuose šaltiniuose minimas 1154 m. (Idrisijaus). Iki pat XIII a. čia gyveno gausi arabų bendruomenė.
Animals

Reikšmė

Manoma, kad albumui didelę įtaką padarė Džordžo Orvelo knyga „Animal Farm“ („Gyvulių ūkis“). Rodžeris Votersas albume kritikuoja kapitalizmą ir metaforiškai sugretina visus žmones su trimis gyvūnais: šunimis, kiaulėmis ir avimis. Šunys – bejausmiai ir godūs pinigų valdomi verslininkai, sergantys didybės manija, gyvenantys negailestingame „šuo valgo šunį“ pasaulyje. Kiaulės reprezentuoja veidmainiškus, valdžios ištroškusius politikus, kurių įsakymus nuolankiai vykdo šunys. Šunys ir kiaulės valdo avis - paprastus ir lengvai apkvailinamus žmones, kurie aklai tiki politikais ir verslininkais.
„Pigs On The Wing“ – kūrinys, padalintas į dvi dalis, kurios yra pirma ir paskutinė albumo dainos. Pasak įvairių interviu, ši daina buvo parašyta Rodžerio Voterso kaip meilės įrodymas žmonai. Šios dvi dalys yra visiška priešingybė likusiems, pilniems neapykantos žmonėms, albumo kūriniams. „Pigs On The Wing“ norėta pasakyti, kad tik visi kartu galime įveikti savo ydas.
„Dogs“ pasakoja apie verslininkus, kurie naikina patys save ir viską aplinkui per beatodairišką siekį patenkinti savo ego ir kilti karjeros laiptais.
„Pigs (Three Different Ones)“ kalbama apie visuomenės „grietinėlę“. Turtingus ir galingus žmones, kurie manipuliuoja likusia visuomenės dalimi, skatindami ją būti žiauria bei galvažudiška, taip stengdamiesi patys išlikti galingi.
„Sheep“ simbolizuoja žemiausią visuomenės socialinę klasę, kuri yra išnaudojama, tačiau pati to nesupranta.
Max Klinger

Maksas Klingeris (vok. Max Klinger, 1857–1920 m.) – Vokietijos tapytojas, grafikas ir skulptorius. Simbolistas. M. K. Čiurlionio muziejuje Kaune eksponuojamas jo paveikslas „Daktaro Hermano Heinricho von Meyerio (?) portretas“.

Biografija

Maksas Klingeris gimė 1857 m. vasario 18 d. Leipcige. Mokėsi Karlsrūjėje vadovaujamas Karl Gussow (1843–1907), ir 1875 m. persikėlė mokytis į Berlyną vietos dailės akademijoje. Joje jis susidraugavo ir kartu dirbo vienoje studijoje su Christian Krohg (1852−1925). M. Klingeris pagarsėjo serija piešinių „Pirštinės paieškos parafrazė“, 1878 m. pademonstruotų Berlyno dailės akademijoje. Ši serija publikuota 1881 m. grafikos forma. Joje su seksualine potekste vaizduojami jauno vyro nuotykiai su pamesta moters pirštine. 1883−86 m. M. Klingeris gyveno Paryžiuje, 1884 m. publikuota jo grafikos serija „Gyvenimas“, palietusi prostitucijos temą. Dailininkas daug keliavo, gyveno Romoje, 1893 m. grįžęs į Vokietiją apsistojo Leipcige. Jo kūrybai būdingos gyvenimo ir mirties temos.
Garsiausiu M. Klingerio tapybos kūriniu tapo didelių matmenų „Pario teismas“ (1885−87, Vienos meno istorijos muziejuje), kurio rėmas įtrauktas į bendrą dekoratyvinę kūrinio schemą. Skulptūroje M. Klingeris eksperimentavo su polichromine skulptūra. Garsiausia jo skulptūra įvardijamas „Betchovenas“ (1899−1902, Leipcigo dailės muziejuje). Dailininkas dirbo su baltu ir spalvotu marmuru, bronza, dramblio kaulu, alebastru. Maksas Klingeris labiausiai pagarsėjo savo grafika. Be minėtų, pažymėtinos jo serijos „Ieva ir ateitis“ (1880). „Meilė“ (1887), „Apie mirtį I“ (1889), „Bramso fantazijos“ (1894), „Apie mirtį II“ (1898–1909). M. Klingeris savo grafikos kūriniais laikomas siurrealizmo pirmtaku, jis paveikė Giorgio de Chirico, Max Ernst, Salvador Dali ir Käthe Kollwitz kūrybą. Maksas Klingeris mirė 1920 m. liepos 5 d. Naumburgo Grosjenos priemiestyje.
Vincas Martinkėnas

Vincas Martinkėnas (1907 m. sausio 12 d. Ignalina – 1997 m. gruodžio 4 d. Vilnius) – Lietuvos Vilniaus krašto visuomenės veikėjas, pedagogas, istorikas, vertėjas.

Biografija

Sūnus Jonas Laimutis Martinkėnas. 1935 m. baigė Vilniaus universitetą. 1928–1935 m. Vilniaus lietuvių studentų sąjungos narys, pirmininkas. 1932–1939 m. dėstė istoriją ir lietuvių kalbą Vilniaus Vytauto Didžiojo gimnazijoje. 1939–1940 m. lenkų A. Mickevičiaus gimnazijos Lietuvos istorijos mokytojas ir direktoriaus pavaduotojas. 1941–1944 m. Vilniaus lietuvių 3-osios gimnazijos direktorius. 1945 m. mobilizuotas į TSRS kariuomenę kovėsi fronte. 1946–1950 m. Vilniaus pedagoginio instituto dėstytojas, Visuotinės istorijos katedros vedėjas, istorijos fakulteto dekanas. 1950–1958 m. Vilniaus vidurinių mokyklų istorijos mokytojas. 1958–1971 m. Mažosios lietuviškosios tarybinės enciklopedijos (3 t. 1966–1971 m.) redaktorius. 1971–1982 m. Lietuvos mokslų akademijos ir Vilniaus universiteto bibliotekų rankraštynų neetatinis bibliografas, dokumentų aprašinėtojas.
Nuo 1926 m. rašė į Vilniaus lietuvių periodinę spaudą. Iš lenkų kalbos išvertė E. Ožeškovos romaną „Prie Nemuno“ (Nad Niemnem, 1958 m.) ir teisininko M. Romerio dienoraščio dalį (1990–1992 m. paskelbė žurnalo „Kultūros barai“ 27 numeriuose).
Vilniaus lopšelis-darželis „Jovarėlis“

Istorija

Vilniaus lopšelis-darželis Nr. 175 įsteigtas Vilniaus miesto Vykdomojo komiteto 1990 m. sausio 11 d. potvarkiu Nr. 8P. Pirmąja vedėja buvo paskirta Arvida Markūnienė. Nuo 1992 m. lopšeliui-darželiui vadovauja Regina Braniauskienė. 1996 m. vasario 7 d. Vilniaus miesto Tarybos sprendimu Nr. 100 lopšeliui-darželiui suteiktas Jovarėlio pavadinimas.

Svetainė

Lopšelio-darželio svetainė
Vytauto apygarda

Vytauto apygarda – rezistencinio pasipriešinimo apygarda, vienijusi Švenčionių, Utenos ir Rokiškio apskričių partizanus.

Veikla

Apygarda įkurta 1945 m. rugpjūčio mėn., štabas nustojo egzistavęs 1952 m. pradžioje.
Apygardoje leisti laikraščiai „Aukštaičių kova“ ir „Laisvės šauklys“.
Rūta Jokubonienė

Rūta Birutė Jokubonienė (g. 1930 m. sausio 14 d. Kumetiškiuose, Liudvinavo valsčius) – Lietuvos dailininkė tekstilininkė.

Biografija

1954 m. baigė Lietuvos dailės institutą, mokytojai Juozas Balčikonis, Sofija Veiverytė. 1954–1962 m. dirbo fabrike „Kauno audiniai“, 1962–1985 m. P. Ziberto šilko kombinate Kaune, 1985–1990 m. Kultūros paminklų restauravimo treste Vilniuje. 1972–1978 m. dėstė Lietuvos dailės instituto Kauno vakariniame fakultete.
Vilius Pėteraitis

Biografija

1935 m. baigė Klaipėdos Vytauto Didžiojo gimnaziją. 1935–1937 m. mokėsi Vytauto Didžiojo universitete Kaune. 1937 m. studijavo anglistiką Southamptono universitete. 1938 m. Upsaloje studijavo švedų kalbą.
Nuo 1942 m. Vilniaus pedagoginio instituto Germanistikos skyriaus vadovas. 1945–1949 m. Augsburgo lietuvių gimnazijos mokytojas. Nuo 1949 m. iki mirties gyveno Monrealyje.
Nuo 1954 m. dalyvavo Mažosios Lietuvos pasipriešinimo sąjūdžio veikloje. 1985–1992 m. Mažosios Lietuvos fondo vicepirmininkas. 1992–1998 m. Mažosios Lietuvos fondo pirmininkas. 1995 m. Klaipėdos universtiteto garbės daktaras. 2002 m. birželio 14 d. LR Prezidento dekretu Nr. 1806 už nuopelnus Lietuvai apdovanotas LDK Gedimino ordino Karininko kryžiumi.
Organizavo Mažosios Lietuvos enciklopedijos išleidimą Lietuvoje – pirmasis jos tomas atspausdintas 2000 m. Jame yra net 633 Viliaus Pėteraičio parašyti straipsniai. Antrajame tome 338 straipsniai, trečiajame – 256 straipsniai.
Ambrimas

Ambrimas (Ambrym) – sala Ramiajame vandenyne, Vanuatu salyno centrinėje dalyje, į rytus nuo Malakulos, Malampos provincijoje. Plotas 677,7 km². Sala vulkaninės kilmės, ją sudaro aktyvus skydinis ugnikalnis (aukštis – 1334 m). Ugnikalnio kaldera užima apie šeštadalį salos, joje plyti lavos ežeras.
Ambrime gyvena apie 10 tūkst. gyventojų, dauguma jų verčiasi kokospalmių auginimu. Svarbiausios gyvenvietės: Easas, Emiotunganas, Fanla. Saloje kalbama 5 vietinėmis kalbomis: Šiaurės Ambrimo, Pietryčių Ambrimo, dakaka, lonvolvolų, Port Vato.
2004 m. A lyga

A lyga, informacija pirmenybes

Atsižvelgiant į 2003 m. rezultatus, 2004 m. nebebuvo FK Sakalas Šiauliai (2001), kurie liko paskutinėje vietoje ir prarado vietą elito divizione. 
Į A lygos pirmenybes iš Pirmos lygos buvo perkelta FK Šilutė. 
Pirmenybėse dalyvavo 8 komandos, kurios tarpusavyje žaidė keturių ratų sistema. Viso komandos sužaidė po 28 susitikimus.
Šalies čempionai gavo teisę varžytis Čempionų lygos atrankos ciklo varžybose.
Antrą vietą užėmusi komanda, bei Lietuvos taurės finalininkas FK Atlantas (užėmęs 3 vietą), varžėsi UEFA taurės turnyro atrankos varžybose nuo pirmojo etapo.
Ketvirtą ir penktą vietą užėmusios komandos dalyvavo Intertoto taurės varžybose nuo pirmojo etapo.
Gračanica (Kosovas)

Tautinė sudėtis

2010 m. duomenimis, Gračanicos savivaldybėje gyveno: serbai – 85,7%, albanai – 3,7%, kiti – 10,6%.
Gražina Bigelytė-Bulavienė

Biografija

Mokėsi Padumblių pradinėje mokykloje pas savo tėvą mokytoją Motiejų Bigelį, vėliau Vilniaus S. Nėries vidurinėje mokykloje. 1960 m. baigė lietuvių kalbą ir literatūrą Vilniaus universitete.
Nuo 1956 m., nugalėjusi radijo diktorių konkurse, Lietuvos radijo, nuo pirmosios televizijos laidos 1957 m. balandžio 30 d. iki 1992 m. Lietuvos TV diktorė. Ilgametė „Panoramos“ diktorė. 1973–1981 m. TV laidos „Šeimininkės rytmetys“ vedėja. 1979 m. suteiktas Lietuvos nusipelniusios artistės garbės vardas. 1996 m. parengė laidų ciklą, skirtą Lietuvos TV 40-mečiui, autorinę laidą „Popietė su Gražina“. Festivalių „Poezijos pavasaris“, „Vilniaus bokštai“, literatūrinių laidų ir estradinių koncertų, įvairių televizijos konkursų vedėja. Vaidino Lietuvos kino studijos filme „Perskeltas dangus“ (1974 m., rež. Marijonas Giedrys).
Palaidota Antakalnio kapinėse.

Artimieji

Tėvas Motiejus Bigelis (1907-1983), motina Stasė Bigelienė (1914-1994), sesuo Birutė Dabkuvienė, Brolis Vytautas Bigelis (1945-1999), sutuoktinis Vladas Bulavas (1936-2004) (išsiskyrė 1998), sūnūs Gediminas Bulavas, Viktoras Bulavas.

Filmuota medžiaga

Lietuvos radijo ir televizijos aukso fondas. 1998. Prisiminimai. Tokie jie buvo ... TV diktorė G.Bigelytė. Režisierė Danutė Keturakytė.
Dunojaus kalnas

Dunojaus kalnas – moreninė kalva pietvakarių Lietuvoje (Vilkaviškio rajonas), pasienyje su Lenkija, Vištyčio regioniniame parke. Aukštis – 284,75 m virš jūros lygio. Tai viena aukščiausių Sūduvos aukštumos vietų; patenka į Vištyčio–Gražiškių masyvą. Kiek į pietvakarius nuo kalvos yra Pavištyčio kalnas, papėdėje telkšo Dunojevo ežeras.
Kalvos santykinis aukštis – 40 m, šlaitų ilgis – 210–260 m, polinkis – 13–15°. Dunojaus kalnas susidaręs iš moreninio priemolio ir priesmėlio.
Sorkaktani Beki

Sorkaktani Beki (1198-1252) - kereitų kunigaikštytė, Tolujaus žmona bei Monkės, Chulagu, Arik Buka ir Chubilajaus motina. Jos politinių manipuliacijų dėka visi keturi sūnūs paveldėjo valdžią mongolų imperijoje. Beki įtaka daug prisidėjo prie Pax Mongolica - sąlyginės taikos, kultūrinio ir ekonominio imperijos klestėjimo, atvirų prekybos kelių. Ji yra laikoma viena iš reikšmingiausių moterų istorijoje.
Čechovicės-Dzedzicės

Istorija

Vroclavo arkivyskupystės lotyniškame Liber fundationis episcopatus Vratislaviensis dokumente buvo paminėtos dvi gyvenvietės. Čechovicės kaimas pirmą kartą paminėtas 1305 m., Dzedzicės – 1465 m. Šalia esantis Žebračo kaimas (lenk. Żebracz) pirmą kartą paminėtas 1443 m.
Atgaiva (Kupiškis)

Atgaiva – Kupiškio rajono savaitinis laikraštis, leistas nuo 1995 m. iki 1997 m. Kupiškyje.

Istorija

Iki 1996 m. kovo 4 d. ėjo kaip informacinis biuletenis. Steigėjai ir leidėjai: Tėvynės sąjungos (Lietuvos konservatoriai), Lietuvos krikščionių demokratų partijos, Lietuvos politinių kalinių ir tremtinių sąjungos, Lietuvių tautininkų sąjungos Kupiškio rajono skyriai. Iš pradžių redagavo redakcinė kolegija (R. Kriovė ir kt.), nuo 1996 m. – A. Petrulis. Tiražas 2000 egz.
Ūkinė bendrija

Ūkinė bendrija - įmonės forma; komercinės teisės subjektas. Lietuvoje veiklą reglamentuoja LR ūkinių bendrijų įstatymas (LR ŪBĮ).

Vokietija

Ūkinė bendrija (vok. Handelsgesellschaft) Vokietijoje yra įmonė, užsiimanti verslu (vok. Handelsgewerbe) ir dėl to laikoma verslininku (Kaufmann) teisine prasme (konkrečiai tą nustato Vokietijos komercinis kodeksas, HGB).
Sriuba

Sriuba – skystas valgis, dažniausiai gaminamas verdant ingredientus vandenyje, kol išgaunamas norimas skonis. Sriuboms dažniausiai naudojama mėsa, daržovės, ankštinės daržovės, įvairūs prieskoniai. Maisto gamyba verdant paplito tik išradus vandeniui nelaidžius indus maždaug prieš 5000 metų. Dabartinis sriubos supratimas susiformavo apie XVIII amžiuje.
Sriubas galima skirstyti įvairiai – į mėsiškas ir daržovines, karštas ir šaltas, tirštas ir skystas. Skystos karštos mėsiškos sriubos pavyzdys – sultinys, šaltos sriubos – šaltibarščiai. Dauguma šaltų sriubų – saldžios sriubos su vaisiais, valgomos karšto sezono metu.

Istorija

Iki XVII amžiaus buvo valgomos tirštos sriubos, tepamos ant duonos, vėliau, maždaug tuo metu, kai išrastas šaukštas, pradėjo populiarėti ir skystesnės sriubos.
Komercinės sriubos atsirado XIX amžiuje, išradus konservų dėžutę.
Kalbos teisė

Kalbos teisė, kalbų teisė - administracinės bei kultūros teisės sritis; visuma teisės normų, reguliuojančių mokslą.

Lietuva

Lietuvoje galioja Lietuvos Respublikos valstybinės kalbos įstatymas (VKĮ). Veikia Valstybinė lietuvių kalbos komisija (kalbos politikos įstaiga) bei Valstybinė kalbos inspekcija (LR VKĮ priežiūros institucija).
Vaclovas Stirbys

Biografija

Gimė ir augo amatininko šeimoje. Mokėsi Rietavo ir Telšių gimnazijose. 1933 m. įstojo į Telšių kunigų seminariją.
Kunigu įšventintas 1937 m. birželio 6 d. ir paskirtas Vaiguvos bažnyčios vikaru. Vėliau dirbo Klaipėdos, Telšių, Šačių, 1940–1945 m. – Gegrėnų bažnyčios vikaru. Nuo 1941 m. pradžios dalyvavo Lietuvių aktyvistų fronto veikloje, 1941 m. birželio 22 d. slapstėsi nuo NKVD arešto.
1945 m. balandžio mėn. paskirtas Pašilės bažnyčios klebonu. 1945 m. rudenį užmezgė ryšius su Tauragės apskrities Lydžio rinktinės partizanų Vlado Montvydo–Žemaičio būriu, susirašinėjo su savo sesers vyru partizanu Antanu Norkevičiumi–Naru, organizavo V. Montvydo ir savo pusseserės, partizanų ryšininkės Zosės Žadeikytės–Liepsnelės susitikimus. 1945 m. pab. – 1946 m. pr. klebonijos daržinėje buvo įrengtas V. Montvydo partizanų kuopos štabas. Tikėtina, kad V. Stirbys buvo partizanų kapelionas: 1946 m. balandį išklausė Žemaičio būrio partizanų išpažinčių, suteikė jiems Komuniją, partizanų stovykloje sutuokė partizaną Vytautą Žutautą ir ryšininkę Jadzę Toleikaitę. 1947 m. palaikė ryšius su Pašilės mokytoju, vėliau – Žemaičių apygardos štabo viršininku Ignu Čėsna–Žentu (1923–1951), padėjo platinti partizanų laikraštį „Laisvės balsas”, prisidėjo prie jo leidybos. 1948 m. buvo paskirtas Žemaičių apygardos štabo agitacijos ir propagandos skyriaus viršininku.
1949 m. balandžio 15 d. MGB buvo išrašyta kunigo arešto sankcija, tačiau jam pavyko pasislėpti nuo areštuoti atvykusių MGB darbuotojų. Pasitraukęs į nelegalią padėtį, slapstėsi Pašilėje, kurioje areštuotas 1950 m. balandžio 30 d., tardymo metu kalintas Lukiškėse (Vilniuje). 1950 m. spalio 11 d. Ypatingasis pasitarimas kunigą nuteisė 25 metams laisvės atėmimo, bausmę atliekant pataisos darbų lageryje. 1951 m. sausio 4 d. jis išgabentas į Lugovojlagą, Karagandos sr., nuo 1954 m. gruodžio 29 d. kalintas Pesčanlage, vėliau – Karlage, Karagandos srityje. 1956 m. liepos 10 d. iš įkalinimo vietos paleistas.
1956–1982 m. klebonavo Pašaltuonyje, Viekšnaliuose, Judrėnuose, Ropkojuose, Leckavoje ir Alsėdžiuose. Prisidėjo prie disidentinio judėjimo, pasirašinėjo tikinčiųjų ir Telšių vyskupijos dvasininkų protesto pareiškimus, adresuotus sovietų Lietuvos komunistų partijos vadovybei ir Sovietų sąjungos vadovui L. Brežnevui.
Mirė Alsėdžiuose. Palaidotas bažnyčios šventoriuje.