google/wiki40b huggingface dataset:
Vilkolakio pėdsakai

„Vilkolakio pėdsakai“ – 1986 m. Lietuvos kino studijoje kartu su Argentinos studija „Aries Cinematografica“ sukurtas politinis detektyvas. Filmo trukmė – 92 min.

Siužetas

Argentinoje dirbantis tarybinis žurnalistas Aliošinas tapo foto korespondento Kardenaso pagrobimo liudininku. Šis paskutinę akimirką Aliošinui perduoda foto juostą, skirtą milijonieriui Ugui Vinčero. Netrukus po Aliošinio ir Vinčero susitikimo, pastarąjį nužudo. Žurnalistas su draugu Vergaru pradeda savarankišką tyrimą ir nustato, kad Ugą nužudė jo globėjas, buvęs karo nusikaltėlis, kontroliuojantis didelę šalies ekonomikos dalį.
Tėvo diena

Tėvo diena pasaulyje minima

Bulgarija tėvo dieną švenčia pirmą birželio sekmadienį, Turkija - trečią birželio sekmadienį. Brazilija - rugpjūčio mėn. antrą sekmadienį, Australija, Naujoji Zelandija - rugsėjo mėn. pirmą sekmadienį.

Austrija

Austrijoje priimta tėvo dieną švęsti birželio mėn. antrą sekmadienį. Per ją, panašiai kaip ir per motinos dieną, perkamos gėlės ir smulkios dovanelės. Šią šventę pradėta švęsti nuo 1956 m.

Belgija, Italija, Portugalija, Ispanija

Italijoje tėvo diena (festa del papà) švenčiama kovo 19 d. (Šv. Juozapas). Kaip katalikiška valstybė, Italija mini Juozapo dieną, nes Juozapas Jėzui atstojo tėvą. Vaikai dovanoja tėvui savo darbo smulkias dovaneles, skaito eilėraščius, atlieka mokykloje ar vaikų darželyje išmoktus vaidinimus.

JAV

1924 m. prezidentas Calvin Coolidge rekomendavo  tėvo dienos norinčioms valstijoms įsivesti ją. Prezidentas Richard Nixon 1974 m. nurodė tėvo dieną švęsti birželio mėn. trečią sekmadienį.
JAV per tėvo dieną vaikai sveikina tėvus, dalyvauja bendrose išvykose su tėvais, kurios dažnai visam gyvenimui lieka jų atmintyje kaip laimingiausios akimirkos.
Taip pat birželio mėn. trečią sekmadienį švenčia: Argentina, Anglija, Kanada, Čilė, Prancūzija, Japonija, Kolumbija, Nyderlandai, Malta.

Kinija, Taivanas

Kinijoje tėvo diena švenčiama rugpjūčio 8 d. Kinų kalboje 8 yra tariamas ba. Taigi 08-08 yra „baba“ kas kinų kalboje tolygu „tėvas“.

Pietų Korėja

Pietų Korėjoje tėvo diena vadinama „vaikų diena“. Tai nacionalinė šventė, suteikianti galimybę tėvams su vaikais parkuose bendrauti ir kartu praleisti laiką.

Liuksemburgas

Liuksemburge tėvo diena švenčiama spalio mėn. pirmą sekmadienį. Čia vaikai taip pat  įteikia tėvams gėlių ir mažas dovanėles.

Šveicarija

Šveicarijoje tėvo diena nešvenčiama, išskyrus Tičino kantoną, kur švenčiama kaip ir Italijoje – kovo 19 d.

Tailandas

Tailande tėvo diena vadinama Wan Phor ir švenčiama visoje šalyje. Ji švenčiama per karaliaus Bhumibol Adulyadej gimtadienį, gruodžio 5 d. Tą dieną pasižymėję tėvai apdovanojami. 2004 m. buvo apdovanoti 327 tėvai. Jeigu gruodžio 5 d. pasitaiko sekmadienis, tai tėvo diena perkeliama į sekantį pirmadienį.

Švedija

Švedijoje tėvo diena (fars dag) švenčiama antrą lapkričio mėn. sekmadienį. 1931 m. ta tradicija atėjo iš Jungtinių Amerikos Valstijų ir buvo švenčiama taip pat birželio mėn., bet vėliau perkelta į rudenį. Tą pačią dieną švenčiama Estijoje ir kitose Skandinavijos šalyse, išskyrus Daniją, kur švenčiama birželio 5 d. (Konstitucijos diena).

Vokietija

Nuo 1936 m. Vokietijoje tėvo dieną švenčiama Kristaus dangun žengimo diena. Tai yra 10 dienų prieš sekminių šventę. Dangun žengimo diena minima kaip Jėzaus grįžimo pas savo Tėvą diena.
(Jono14,12)
Finasta

„Finasta“ – Baltijos šalyse veikusi investicinės ir privačios bankininkystės grupė.
2015 m. sausio 5 d. „Invalda LT” įsigijo „Finastos” grupės įmones Lietuvoje ir Latvijoje už €7,35 mln. Tais pačiais metais investicijų valdymo padalinį perėmė „INVL Asset Management“. O Šiaulių bankas įsigijo kitas „Invalda INVL“ valdytas įmones – banką „Finasta“ ir finansų maklerio įmonę „Finasta“ – atsiseikėdama už jas €6,19 mln.
FC Déifferdeng 03

Istorija

Įkurtas 1907 m. Vienas tituluočiausių klubų. ne kartą tapo šalies čempionais bei iškovojo šalies futbolo taurę. Nuolat dalyvauja Europos turnyruose.
Ona Mikulskienė

Biografija

Sutuoktinis Alfonsas Mikulskis. 1924 m. Kaune baigė buhalterijos kursus. 1925–1927 m. mokėsi Klaipėdos muzikos mokyklos J. Čiurlionytės fortepijono klasėje. 1926–1939 m. Klaipėdos giedotojų draugijos choristė, lietuvių scenos mėgėjų draugijos „Aida“ artistė. Dalyvavo operų, operečių, dramos veikalų spektakliuose. 1928 m. Klaipėdos pirmojo šaulių moterų skyriaus pirmininkė, 1931 m. – vadė, 1932–1938 m. XX šaulių moterų rinktinės vadė. 1933 m. įkūrė Klaipėdos, 1940 m. Vilniaus šaulių kanklininkių orkestrą. 1940–1991 m. Čiurlionio ansamblio kanklių orkestro vadovė, 1941–1944 m. dar ir Vilniaus filharmonijos liaudies ansamblio kanklininkė.
1944 m. pasitraukė į Vakarus, 1949 m. persikėlė į JAV, apsigyveno Klyvlende. Koncertavo su kanklių ansambliais ir Čiurlionio ansambliu. 1958–1972 m. kankliuoti mokė Klyvlendo M. Valančiaus, 1972–1979 m. Šv. Kazimiero lituanistinėje mokykloje, įsteigė moksleivių kanklių orkestrus. Parengė kanklių orkestrą 1963 m. dainų šventei Čikagoje. 1965–1985 m. Klyvlende turėjo kanklių studiją. 1971–1975 m. karininko A. Juozapavičiaus šaulių kuopos Moterų sekcijos vadovė. 1973–1976 m. Lietuvos šaulių sąjungos tremtyje šaulių moterų vadovė. 1975–1981 m. šaulių Žalgirio kuopos Moterų sekcijos vadovė Klyvlende. Klyvlendo Didžiosios kunigaikštienės Birutės draugijos, Lietuvos vyčių ir Suvienijimo lietuvių Amerikoje narė. 1981 m. Lietuvos šaulių sąjungos garbės narė.
Surinko Čiurlionio ansamblio dokumentinę medžiagą, ansamblio archyvą ir muzikos instrumentus bei Aukso knygą su šimtais žymių žmonių įrašų apie Čiurlionio ansamblį 1992 m. padovanojo Lietuvai. JAV lietuvių spaudoje paskelbė straipsnių apie muziką. Nuo 1995 m. gyveno Vilniuje.
1996 m. išleido A. Mikulskio tautines mišias „Už kenčiančią Lietuvą“ mišriam chorui ir vargonams, dainų jaunimui rinkinį „Dainuojanti jaunystė“ (1999 m.), giesmių rinkinį „Jėzau, Jėzau, ateiki pas mane“ (2001 m.)
Kuporas

Kuporas (rus. купор) – Rusijos burinio karinio laivo kubilius.

Pirmą kartą paminėtas 1720 m. Jūrų statute. Pagal statutą kuporas turėjo prižiūrėti laivo statines, statinaites, artelinius bakus, kibirus, juos remontuoti, o nepataisomai sugadintus perduoti laivyno sandėliams.

Kuporo viršininkas buvo laivo komisaras, o jam pačiam pavaldūs buvo jo padėjėjai unterkuporai.
Be kubiliaus pareigų kuporai turėdavo budėti kaip ir kiti žemo rango nerikiuotės jūrininkai. Budėdavo paprastai deniuose, sargybiniais prie žibintų. Mūšio metu kuporo darbas būdavo užtaisinėti skyles arba prižiūrėti ir naudoti siurblius.

Paprastai laive būdavo vienas kuporas.
1797 m. Jūrų statute kuporo pareigos aprašytos labai panašiai. Pagal 1853 m. Jūrų statutą kuporas vis dar buvo pavaldus laivo komisarui.

Vėliau kuporo pareigybės buvo panaikintos, kadangi karinis laivynas pereidinėjo nuo burinių laivų prie garinių šarvuočių.
Pakenės Česlovo Milošo pagrindinė mokykla

Istorija

Mokykla įkurta 1919 m. Iš pradžių ji buvo pradinė mokykla, kurioje vaikai mokėsi rusų kalba. Nuo 1920 metų pradėta mokyti lenkų kalba. Mokykla savo pastato neturėjo, nuomojo patalpas pas Pakenės, Kenos, Ropėnų kaimų šeimininkus. 1952 m. mokykla išaugo į septynmetę. 1955-1959 m. mokykla persikelė į Pakenės kaimą. 2000 m. mokykla tapo dešimtmetė. Kadangi trūko patalpų, mokykla dirbo dviem pamainom.
Mokykloje yra dešimt klasių, priešmokyklinio ugdymo grupė ir prailgintos dienos grupė. Yra dėstomos trys užsienio kalbos: rusų, anglų, vokiečių. Veikia 19 įvairių būrelių. Mokiniai aktyviai dalyvauja užklasinėje veikloje, gražiai pasirodo įvairiuose festivaliuose, šventėse. 2002 m. renovuotas mokyklos pastatas, įrengta jauki valgykla, salė, tualetai.
Vidmantas Vyšniauskas

Biografija

Žaidė Tavria Simferopol (1990–1993; tapo Ukrainos čempionu), FC Markkleeberg (1993–1994), Union Berlin (1994–1995), Sachsen Leipzig (1995–1998), SV Wilhelmshaven (1998–2000; 2003–2004), Sportfreunde Siegen (2000–2001), VfB Lübeck (2001–2002), FC Schüttorf (2004–2005) klubuose. 1992 m. žaidė Lietuvos rinktinėje.
Delikatesas

Delikatesas (pranc. délicatessen) – tai ypatingas, retas arba pagal labai aukštus atrankos kriterijus atrinktas nekasdienis maistas, kuriuo paprastai mėgaujasi gurmanai. Terminas naudojamas ir perkeltine reikšme – kalbant ne apie valgį, bet apie išskirtinį, rinktinės kokybės dalyką.

Delikateso sąvoka praeityje

Iš prancūzų kalbos į kitas Europos šalis terminas paplito daugmaž XVI a. ir pradžioje reiškė ”jautrus”, ”lepus”. Viduramžiais prekyba delikatesais sudarė didžiąją dalį Europos prekybos su Tolimaisiais rytais ir arabų kraštais. Pati sąvoka smarkiai keitėsi: kadaise delikatesais buvo laikomos net bulvės, arbata ir ryžiai.

Šiuolaikinis delikateso suvokimas

Mūsų laikais neginčijamu delikatesu laikomi juodieji ikrai. Kiti delikatesai: varlių šlaunelės, triufeliai (grybų rūšis, kitaip vadinama trumais), sraigės, austrės, šampanas, kai kurie egzotiški vaisiai, žąsų kepenėlių paštetas (Foie gras), padažai, tam tikros sūrių rūšys, kai kurie mėsos produktai, prieskoniai (pvz., brangiausias pasaulyje prieskonis šafranas, vanilė ir net sąlyginai nebrangios „Provanso žolės“), balzaminis actas ir kt. Japonų virtuvėje delikatesu laikomos ir „fugu“ (žuvų rūšis, lot. Takifugu rubripes, lietuviškai – keturdantės pūsliažuvės). Kai kurie delikatesai vertinami prieštaringai, pvz., kregždžių lizdai.

Apibrėžimo problema

Pasaulyje nėra vieningo delikatesų apibrėžimo, ši sąvoka nereglamentuojama įstatymais (išskyrus retas dalines išimtis), todėl kai kas išnaudoja šią spragą ir reklamos tikslais naudoja terminą sau palankia linkme.
Balėnų apylinkė

Istorija

1954 m. prijungta Pievėnų apylinkė. 1963 m. sausio 12 d. Balėnų apylinkė prijungta prie Tirkšlių apylinkės.
Vladimiras Vladko

Kūryba

Skelbti eiles, feljetonus, recenzijas pradėjo 1917 m. Jaunystėje uždarbiavo kaip žurnalistas. Vėliau ėmė rašyti žurnalistinių apybraižų rinkinius, fantastinius apsakymus ir apysakas.
Kūriniai versti į baltarusių, bulgarų, vengrų, lietuvių, vokiečių, serbų, čekų ir japonų kalbas.
Gumbinės lietuvių draugija

Gumbinės lietuvių draugija – kultūros ir švietimo draugija, 1910 m. pab. – 1914 m. veikusi Gumbinėje.

Veikla

Draugiją įsteigė Jokūbas Stikliorius, vėliau draugijos sekretorius. Gumbinės lietuvių draugija rengė šventes ir koncertus, vakarus. Juose vaidino draugijos scenos mėgėjų trupė, dainavo choras, koncertuodavo Giedotojų draugija, merginų choras iš Didžiosios Lietuvos. Draugija kas mėnesį rengė atvirus susirinkimus, kuriuose skaitytos paskaitos, susirinkimai vykdavo ir Įsrutyje, Stalupėnuose. 1912 Gumbinės amatų rūmų parodoje Gumbinės lietuvių draugija parengė lietuvių tautodailės skyrių, 1913 m. surengė savarankišką lietuvių rankdarbių parodą. Išleido informacinių leidinių, turėjo biblioteką. 1911 m. buvo 17, 1912 m. – 33 nariai. Draugijos pirmininkas – Vilius Steputaitis. Prasidėjus Pirmajam pasauliniam karui draugijos veikla nutrūko.
Darbo rinkos politika

Darbo rinkos politika – darbo politikos sritis, apimanti viešąsias (valstybės, savivaldybių) remiamas priemones, veikiančias darbo rinką bei paklausą. Rūšys - pasyvioji ir aktyvioji politika. Pasyviąja siekiama sušvelninti neigiamus materialinius aspektus dėl nedarbo, aktyviąja padėti integruotis į darbo rinką.

Lietuva

Aktyviomis darbo rinkos politikos priemonėmis siekiama padėti darbo ieškantiems asmenims padidinti jų užimtumo galimybes ir derinti darbo pasiūlą ir paklausą (LR užimtumo rėmimo įstatymo 2 str. 1 d.).

Vokietija

Vokietijoje socialinis kodeksas - SGB III § 3(4) – įtvirtina aktyvaus darbo rėmimo sąvoką (aktive Arbeitsförderung). Priemones numato Vokietijos federalinė darbo birža, savivaldybės. 
1933 m. į valdžią atėjus naciams, dideliu mastu pradėti įgyvendinti. Pvz., dar Veimaro Rsepublikos laikotarpiu planuoti autobanai. Iš pradžių buvo draudžiama naudoti technik, mašinas, siekiant įdarbinti kuo daugiau žmonių. Visgi statybvietėse darbo sąlygos nebuvo pačios geriausios, buvo ilgas darbo laikas, darbo užmokestis - socialinės paramos lygio ir pan.
Leonardas Želvys

Biografija

Baigęs Židikų vidurinę mokyklą, dirbo vaistinėje, pašauktas į kariuomenę tarnavo trejus metus, 1969 m. baigė Kauno medicinos institutą, gydytojas. 1969 m. paskirtas į Plungės rajono centrinę ligoninę, 1995 m. Plungės savivaldybės ligoninės, A. Klišonio komercinės įmonės „Inesa“ chirurgas.
1993 m. Lietuvos krikščionių demokratų partijos, 2002 m. partijos Lietuvos krikščionys demokratai Plungės rajono skyriaus narys.
1990–1995 m. Plungės rajono tarybos deputatas, 1995–1997 m., 1997–2000 m., 2003–2007 m. ir nuo 2007 m. Plungės rajono savivaldybės tarybos narys.
Sutuoktinė Regina, vaikai Egidijus, Tomas.
Latvijos gyventojai

Šiame straipsnyje pateikiami statistiniai duomenys apie Latvijos demografiją.

Istorija

1897 m. Rusijos imperijos gyventojų surašymo duomenimis latviai dabartinės Latvijos teritorijoje sudarė 68.3 % gyventojų iš 1.93 milijono. Rusai sudarė 12 %, žydai 7.4 %, vokiečiai 6.2 % ir lenkai 3.4 % gyventojų. Be šių etninių grupių buvo mažesnės lietuvių, estų, čigonų mažumos.
XX a. dėl Pirmojo ir Antrojo pasaulinio karų, Baltijos vokiečių repatriacijos, holokausto ir sovietinės okupacijos Latvijos demografija smarkiai kito. Šiandien gausiausia etninė mažuma yra rusai, kurių skaičius nuo 1935 m. patrigubėjo. Etninių latvių procentas 1935 m. buvo 77 % (1 467 035), tačiau po nuostolių Antrojo pasaulinio karo metu, žmonių trėmimų pokario laikotarpiu ir masinio rusų kėlimosi 1989 m. latvių sumažėjo iki 52 % (1 387 757)
2005 m. šalyje latvių buvo net daugiau negu 1989 m. tačiau procentas buvo didesnis - 1 357 099 (58.8 % gyventojų). Žmonės atvykę į Latviją sovietinės okupacijos metu ir jų palikuonys gimę iki 1991 m. rugpjūčio 21 d. norint gauti Latvijos pilietybę turi pereiti natūralizacijos procesą. Vaikai gimę po nepriklausomybės atkūrimo automatiškai gauna Latvijos pilietybę. Tačiau jeigu abudu tėvai yra nepiliečiai jie turi teisę pasirinkti ar duoti vaikui Latvijos pilietybę ar ne.
Nuo 1995 m. šalies piliečiais tapo apie 130 000 iki nepriklausomybės atgavimo į Latviją atvykusių asmenų. Tačiau 2009 m. birželį 351 435 asmenų (iš jų 231 711 rusų tautybės) šalyje gyveno su kitos valstybės pasais. Dauguma rusų, be to dalis ukrainiečių ir baltarusių pasiliko Latvijoje po Sovietų Sąjungos griuvimo.
Šiuo metu vietiniai Latvijos gyventojai latviai ir lyviai sudaro 60 % šalies gyventojų.
Lyviai yra finougrų tauta gimininga estams. Latgaloje gyvenantys latgaliečiai (latvių subetnosas) laiko save atskira tauta.
JAV statistikos duomenimis manoma, kad 2050 m. Latvijos populiacija bus 1 544 000.
Starokostiantynivas

Geografija

Miestas išsidėstęs prie Slučės upės. Nuo Chmelnyckio nutolęs 48 km.

Istorija

Įkurtas 1525-ais metais kaip Kolišencių (ukr. Колищенці) kaimas. 1561-aisiais kunigaikšis Kontantinas-Vasylis Ostrozkis nusipirko kaimą, suteikė jam Kontiantinyvo pavadinimą, Magdeburgo teisę. 1632-aisiais miestui suteiktas Starokonstiantynivo pavadinimas.
1620-ais miestas perėjo į kunigaikščių Zaslavskių, o 1682-aisiais – į Liubomirskių.
Pavieto (rus. уездного) miesto statusas nuo 1795-ųjų. Srities reikšmės miesto statusas nuo 1999-ųjų metų.

Susisiekimas

Yra stambus geležinkelio bei automobilių kelių mazgas.

Ekonomika

Metalo apdirbimo gamykla „Metalistas“, išplėtota maisto pramonė.
Universiteto ligoninė

Universitetų ligoninės Lietuvoje

Lietuvoje universitetų ligoninės turi savarankišką teisinį statusą, yra biomedicinos mokslų ir studijų klinikinė bazė bei atlieka pirminę, antrinę ir tretinę asmens sveikatos priežiūrą. Jų pagrindiniai struktūriniai padaliniai yra klinikos.
Šių ligoninių steigėjai paprastai yra atitinkamas universitetas ir Sveikatos apsaugos ministerija.
Universiteto klinika ir katedra gali veikti ir ne universiteto ligoninėje. Šiuo atveju universitetas ir ligoninė pasirašo jungtinės veiklos sutartį, o ligoninė įgyja teisę vadintis klinikine ligonine.
Riešės aukštuma

Riešės aukštuma − Aukštaičių aukštumos pietinė dalis, esanti į šiaurę nuo Vilniaus.
Iš šiaurės į pietus aukštuma ištįsusi apie 25 km; jos plotis 10−15 km. Vakaruose Riešės aukštuma ribojasi su Širvintų plynaukšte, šiaurėje ir šiaurės rytuose − su Molėtų aukštuma, rytuose nusileidžia į Pietryčių lygumą. Iš pietryčių, pietų ir pietvakarių aukštumą juosia Neries slėnis.
Riešės aukštumos reljefą suformavo keli paskutiniojo ledynmečio antslinkiai, palikę du galinių morenų ruožus. Vienas jų (ištįsęs iš šiaurės rytų į pietvakarius) yra aukštumos vakarinėje dalyje; jame iškilusios aukščiausios Riešės aukštumos kalvos (180−205 absoliutinio aukščio). Antrasis galinių morenų ruožas (ištįsęs iš šiaurės į pietus) yra aukštumos rytinėje dalyje, į rytus nuo Mažosios Riešės.
Rytiniu Riešės aukštumos pakraščiu tęsiasi banguotos lygumos, o į vakarus nuo pirmojo galinių morenų ruožo aptinkamos ledyno tirpsmo vandenų sukurtos akumuliacinės reljefo formos. Be to, vakarinėje Riešės aukštumos dalyje yra termokarstinių įdaubų, kurios susijungusios viena su kita, sudaro sudėtingos formos pažemėjimus, kurių daugelyje buvo ežerai, dabar virtę pelkėmis. Viename iš gilesniųjų pažemėjimų telkšo Riešės ežeras.
Miškų daugiausia Riešės aukštumos rytinėje dalyje. Per Riešės aukštumą eina Vilniaus−Panevėžio automagistralė ir Vilniaus−Utenos plentas.
Kastelmola

Istorija

Vietovė apgyvendinta dar iki graikų.
Antstolių garbės teismas

Antstolių garbės teismas – antstolių veiklos nagrinėjimo institucija; garbės teismas.

Veikla

Antstolių garbės teismas gali veikti, jeigu yra išrinkti ar paskirti bent 3 nariai. Antstolių garbės teismo veiklos nuostatus tvirtina LR teisingumo ministras (49 str.). 
Antstolių garbės teismas nagrinėja antstolių ir antstolių padėjėjų drausmės bylas. Drausmės bylų iškėlimo ir nagrinėjimo tvarką nustato drausmės bylų iškėlimo ir nagrinėjimo taisyklės. Jas tvirtina teisingumo ministras (LR AĮ 13 str. 6 d.).
Lietuvos jaunimo iki 21 m. futbolo rinktinė

Lietuvos jaunimo iki 21 m. futbolo rinktinė, dar žinoma, kaip U–21 rinktinė, yra nacionalinė komanda, kuri atstovauja Lietuvai tokio amžiaus žaidėjų turnyruose bei ruošia žaidėjus Lietuvos futbolo rinktinei. Dabartinės rinktinės treneris yra Vitalijus Stankevičius.
Paniravimas

Paniravimas (pranc. paner 'barstyti duonos trupiniais') – mėsos, žuvies pusgaminių ar daržovių apvoliojimas prieš kepimą duonos džiūvėsėliuose, miltuose, sėklose arba smulkintuose riešutuose, kad susidarytų traški plutelė, o gaminys išsaugotų sultingumą.
Pusgaminį pirmiausia reikia nusausinti, po to pavilgyti kiaušinio plakinyje, tada apvolioti pasirinktuose produktuose ir kepti. Pavilgyti galima ir kiaušinio bei pieno plakinyje.
Šis gaminimo būdas naudojamas tik specialiai tam skirtiems patiekalams, nes džiūvėsiai pilnai nepadengia pusgaminio bei gali pridegti.
Pilypas II Drąsusis

Biografija

Prancūzijos Karaliaus Jono II Gerojo sūnus. 1356 m. kartu su tėvu kovėsi Puatjė mūšyje (čia už drąsą ir gavo pravardę), po jo lydėjo į Angliją nelaisvėn paimtą tėvą. 1360 m. grįžo į Prancūziją. Vėliau padėjo broliui Prancūzijos karaliui Karoliui V kariauti su Navara ir Anglija. 1382 m. mirus Karoliui V tapo mažamečio karaliaus Karolio VI regentų tarybos įtakingiausiu nariu. 1384 m. mirus uošviui Flandrijos grafui Liudvikui II gavo valdyti Pilypo II-jo žmonai atitekusias Flandrijos, Brabanto, Artua ir Franš Kontė grafystes. Pilypas II buvo įtakingiausia to laikotarpio Prancūzijos asmenybė: 1392 m. susirgus Karoliui VI vėl tapo regentu ir faktiškai valdė šalį iki mirties. Garsėjo menų globa. Pilypo II valdymas padėjo pagrindą vėlesnei Burgundijos hercogų galybei.
Naujasis gyvenimas

Naujasis gyvenimas – Lietuvių karo pabėgėlių periodinis leidinys, leistas 1945–1948 m. Miunchene (Vokietija).

Istorija

1945–1946 m. ėjo kaip dvisavaitis religinės kultūros laikraštis (po 12-16 p.), o 1947–1948 m. – kaip mėnesinis religinio turinio žurnalas (po 16 p.). Leido Lietuvių katalikų kunigų sąjunga, redagavo kun. Vytautas Jonas Bagdanavičius. Išėjo 44 numeriai. Iš pradžių tiražas buvo 12 000 egz., vėliau – 3000 egz. Leido priedą „Ateitis“.
Vitas Katilius

Biografija

1969 m. baigė Vilkaviškio S. Nėries vidurinę mokyklą, 1974 m. – Vilniaus universiteto Istorijos fakulteto žurnalistikos specialybę.
1973–1977 m. žurnalo „Šeima“, 1977–1990 m. – žurnalo „Šluota“ redakcijose skyriaus redaktorius, 1990–1992 m. savaitraščio „Gimtasis kraštas“ skyriaus redaktorius, vyriausiojo redaktoriaus pavaduotojas. 1992–2004 m. leido ir redagavo laikraštį anglų kalba „Lithuanian Weekly“.
Daugiausia rašė kultūros, moralės temomis. Nemažai apybraižų, esė paskelbė žurnaluose „Jaunimo gretos“ ir „Švyturys“. 
Palaidotas Rokantiškių kapinėse.
Kankorėžinė liauka

Kankorėžinė liauka (lot. corpus pineale) – liauka, esanti galvos smegenyse, trečiajame smegenų skilvelyje (tarp tarpinių smegenų, didžiųjų pusrutulių ir smegenėlių). Tai nedidelis, ovalios formos, neporinis organas, 0,2 g masės. Geriausiai išsivysčiusi yra vaiko kankorėžinė liauka. Ją gaubia plonas jungiamojo audinio apvalkalas, iš kurio į liauką eina ataugos, dalijančios parenchimą į atskiras skiltis arba folikulus. Pastarieji susideda iš glijinio audinio, kuriame yra daug kraujagyslių. Parenchimos ląstelių citoplazma yra grūdėta.
Septintaisiais gyvenimo metais organas pradeda nykti, išauga jungiamasis audinys, daugelis parenchiminių ląstelių žūva, vietoj jų atsiranda kalkinių kūnelių – smegenų smėlio, acervalus cerebri. Kankorėžinė liauka atrofuojasi dar prieš lytinį brendimą. Ji gamina melatoniną, kurio gamyba priklauso nuo šviesos kiekio. Varliagyvių kankorėžinė liauka yra arti kūno paviršiaus, todėl kaip „trečioji akis“ pati reaguoja į šviesą. Žinduolių kankorėžinės liaukos šviesa negali pasiekti, todėl ji gauna informaciją per regos nervą.
Melatoninas reguliuoja paros ciklus, vadinamus cirkadiniu ritmu (lot. circa – „apie“, dies – „diena“). Naktį, kai tamsu, melatonino koncentracija padidėja, ir žmonės apsnūsta, o atėjus dienai ir melatonino koncentracijai sumažėjus, atsibundama. Daugeliui gyvūnų būdingas ir metinis ciklas (gyvūnai dauginasi ar migruoja tik tam tikru metų laiku). Tai siejama su melatonino koncentracijos pamažėjimu vasarą ir padidėjimu žiemą dėl dienos ilgio pokyčių.
Juozas Baranauskas (1862)

Juozas Baranauskas (slapyvardis Paukštė, 1862 m. rugpjūčio 20 d. Sudeikiuose – 1928 m. sausio 31 d. Sudeikiuose) – valstietis, knygnešys.

Biografija

Gimė pasiturinčių ūkininkų šeimoje.
Mokėsi Užpalių pradinėje valdinėje mokykloje. Nuo mažens mėgo skaityti knygas. Brolis Alfonsas, tarnaudamas kariuomenėje, pakvietė į Kauną ir supažindino su vietos knygnešiais, iš kurių sužinojo, kaip gauti lietuviškos spaudos. Gabenti lietuvišką spaudą ragino ir Užpalių klebonas Kazimieras Kosminskis, kuris vėliau Juozą Baranauską rekomendavo Juozui Tumui-Vaižgantui kaip patikimą knygnešį.
Buvo drąsus, sumanus. Į Mažąją Lietuvą, Kauną, vėliau į Garšvius važiuodavo vežimu, įtaisęs dvigubą dugninę. Kartu dažnai važiuodavo knygnešys Juozas Otonas Širvydas. Kelis kartus buvo praradęs arklius, vežimą ir knygas. Pats spėdavęs pasprukti. Parsigabentų knygų namie nelaikydavo. Slėpdavo medžių drevėse, duobėse. Slėptuvių turėjo sesers Anelės sodyboje Bikūnuose ir pas kitus kaimynus.
Susikūrus Garšvių knygnešių draugijai, tapo jos bendradarbiu. Spaudos parsiveždavo iš Garšvių. Kartais atveždavo Jurgis Bielinis arba Kazimieras Ūdra. Po draugijos likvidavimo vėl pradėjo keliauti į Tilžę. Imdavo knygų ir Viduklėje iš Juozo Sakalausko. Užmezgė ryšius su sediečiu knygnešiu V. Norkumi irkitais. Platindavo pats – išvežiodavo arba išsiųsdavo paštu, taip pat perduodavo kitiems knygnešiams. Yra vežęs laikraščių į Mogiliovą.
1898 m. žiemą policija su žandarais, ieškodami Čižiškių sodžiuje slapto bravoro, rado Juozui Baranauskui priklausantį ryšulį su knygomis, laiškais, sąskaitomis. Pagal vieną laiškų išaiškino ryšius su Jurgiu Baranausku. Abu areštavo (Juozą Baranauską – 1898 m. balandžio 14 d.), pasodino į Zarasų kalėjimą ir užvedė bylą. Be jų, toje pačioje byloje dar buvo kaltinami 7 žmonės. 1899 m. birželio 2 d. caras patvirtino bausmę – 3 metams ištremti į vieną Rusijos gubernijų. Pasirinko Odesą.
Pasibaigus tremčiai liko dirbti Pliatorovo kartono fabrike. Į Lietuvą grįžo 1910 m. Atsiėmė dalį tėvo ūkio ir vertėsi žemdirbyste. Pirmojo pasaulinio karo metais buvo išvežtas į Vokietiją. Grįžęs savo kaime mokytojavo. Nuo 1928 m. sausio 1 d. gaudavo 75 Lt knygnešio pensiją.

Atmintinos vietos ir paminklai

Kapas ir antkapinis paminklas Užpalių kapinėse.
Juozo Baranausko vardu prieš Atrąjį pasaulinį karą Užpaliuose pavadinta gatvė.