google/wiki40b huggingface dataset:
Nostratinis kalbinis sluoksnis

Protokalbos elementų ir nostratinio kalbinio sluoksnio pavyzdžiai

Manoma, kad akmens amžiuje su pirmomis žmonijos migracijomis po visą pasaulį su proto-kalba išplito ir baltų kalboms būdingo –‘mano’ atitikmenys, o žymiai vėlesnė žemdirbystės plėtra daugeliui kalbinių grupių suteikė panašų javų pavadinimą:
Protonostratinis *bar-/*ber- 'sėkla, grūdai: proto-indoeuropiečių *bhars- 'javai': lotynų far 'spelt, javai'; sen. islandų barr 'miežiai'; sen. anglų bere 'miežiai'; sen. cerkv. slavų brasheno 'maistas'. Pokorny 1959:111 *bhares- 'miežiai'; Walde 1927–1932. II:134 *bhares-; Mann 1984–1987:66 *bhars- 'kviečiai, 'miežiai; Watkins 1985:5-6 *bhares – (*bhars-) miežiai; Gamkrelidze-Ivanov 1984.II: 872–873 *bhar(s)-.
Protoafroazijiečių *bar-/*ber- 'grūdai, javai': proto-semitų *barr-/*burr 'grūdai, javai' > hebr. bar 'grūdai'; arabų burr 'kviečiai'; akadų burru 'javų rūšis'; sabų brr 'kviečiai'; Harsusio berr 'javai, maize, kviečiai; mehri ber 'corn, maize, kviečiai. kušitų: somalių bur 'kviečiai'. (?) Proto-pietų kušitų *bar-/*bal- 'grūdai (generic) > Irako balang 'grūdai'; Burunge baru 'grūdai'; Alagwa balu 'grūdai' K’wadza balayiko 'grūdai'. Ehret 1980:338.
Dravidų: tamilų paral 'sėklos, žvyras'; maljalių paral 'žvyras, kriauklės'; Kota parl 'žvirgždas, grūdai'; kanadų paral, paral 'žvirgždas, akmuo' Kodagu para 'žvirgždas'; Tulu parelu 'smiltis, žvyras, grūdas'; Kolami Parca 'žvyras'.
Šumero bar 'sėkla'.
Pavyzdys iš 'The Nostratic Macrofamily, a Study in Distant Linguistic Relationship', by Allan R. Bomhard and John C. Kerns. New York, Mouton de Gruyter, 1994. Page 219.
Gruodis

Astronomija

Saulė gruodį pereina per Gyvatnešio (lapkričio 30 – gruodžio 17) ir Šaulio (gruodžio 18 – sausio 18) žvaigždynus.

Kitomis kalbomis

Panašiai kaip lietuviškai, gruodis vadinamas ir žemaičių tarme – Groudis, lenkų kalboje – Grudzień, ukrainiečių kalba – грудень (tariasi gruden su minkštąja N).
Septyneri metai Tibete

Siužetas

II pasaulinio karo pradžioje vokiečių alpinistų (jų tarpe ir garsus alpinistas Hainrichas Hareris) ekspedicija išvyksta į britų Indiją. Tačiau britams paskelbus karą nacistinei Vokietijai, ekspedicijos dalyviai suimami ir uždaromi į kalėjimą. Po keleto nesėkmingų bandymų Hareris su keliais kitais kaliniais pasprunka. Jis atsiskiria nuo kitų ir per Himalajus traukia į Tibetą. Prie jo prisijungia ir Pėteris Aufšnaiteris. Po alinančios kelionės, keliautojai galiausiai pasiekia uždraustąjį miestą – Lasą. Čia jie maloniai priimami ne tik vietinių gyventojų, bet ir valdžios atstovų. Tibetą valdo dar nedidelis berniukas – Dalai Lama XIV (Kundunas). Jis labai susidomi atvykėliais ir Hareris tampa jo mokytoju ir draugu. Tačiau Kinijoje valdžią paima komunistai ir reiškia pretenzijas į Tibeto žemes. Jie visiškai ignoruoja Tibeto kultūrą, naikina šventyklas ir žudo gyventojus. Tibetiečiams nepavyksta pasipriešinti ir šalyje įvedama komunistinė diktatūra. Hareris grįžta pas savo šeimą į Austriją.
Pasmodai

Aplinkinės gyvenvietės

Andrioniškis – 5 km
Troškūnai – 10 km
Anykščiai – 5,5 km
Horodlė

Istorija

Gyvenvietė žinoma nuo ankstyvųjų viduramžių, pirmasis paminėjimas rašytiniuose šaltiniuose – 1287 m., tada priklausė Haličo kunigaikščiui Vladimirui. Nuo 1366 m. Kazimiero Didžiojo valdų valsčiaus centras. 1376–1377 m. buvo užėmę Lietuvos kunigaikščiai. 1388 m. Lenkijos karalius Vladislovas Jogaila Horodlę padovanojo Mazovijos kunigaikščiui Zemovitui IV, kuris vedė Jogailos seserį Aleksandrą. 1413 m. čia buvo sudaryta Lenkijos karalystės ir Lietuvos Didžiosios Kunigaikštijos Horodlės unija (Horodlės susitarimai).
1432 m. gavo miesto teises. XVI a. – XVII a. pirmoje pusėje išsiplėtė. Per 1648-1667 m. ir 1700-1721 m. Šiaurės karus ne kartą svetimų kariuomenių užimta ir nusiaubta; smuko. Nuo 1772 m. priklausė Austrijai, nuo 1809 m. Varšuvos kunigaikštystės, nuo 1815 m. Rusijos imperijos Lenkijos Kongreso karalystės miestas. 1870 m. neteko miesto teisių. 1939–1945 m. per Antrąjį pasaulinį karą prarado apie 50% gyventojų, daugiausia žydų. Horodlės apylinkėse veikė Armija Krajova.

Ekonomika

Cukrinių runkelių auginimo regiono centras; prie Horodlės, Strzyžuve, yra cukraus fabrikas.
Šluboji antis (politika)

Šluboji antis (angl. Lame duck) – terminas, kuriuo apibūdinamas iš naujo neperrinktas arba perrinkimo nesiekiantis pareigūnas, vykdantis savo pareigas rinkimų laikotarpiu ar tarpsniu iki jį pakeisiančio pareigūno inauguracijos.
Šiuo laikotarpiu visuomenės dėmesys nuo „šlubosios anties“ nukrypsta į naujus kandidatus arba jau išrinktą įpėdinį.
Plokščių herbas

Aprašas

Herbo mėlyname lauke ant auksinio skersinio kabantis auksinis varpas.

Istorija

2000 m. kovo 23 d. herbą Lietuvos Respublikos Prezidentas patvirtino dekretu Nr. 822. Herbo etalono autorius – dailininkas Rolandas Rimkūnas.
Čikagos universitetas

Istorija

Čikagos universitetą 1892 m. įkūrė naftos magnatas Džonas Devisonas Rokfeleris.

Lietuviai

Čikagos universitete dėstė: Arūnas Gasparaitis,
Čikagos universitetą baigė: Joana Akelaitytė, Elena Bradūnaitė, Vytautas Černius, Mykolas Drunga, Vytautas Dudėnas, Kazys Gineitis, Petras Jonikas, Eglė Juodvalkė, Kleopas Jurgelionis, Benediktas Vytenis Mačiuika, Vitas Manelis, Antanas Skirius, Juozas Varkala ir kiti.
Prano Juozapo Žemė

Prano Juozapo Žemė (rus. Земля Франца-Иосифа) – anksčiau negyvenamas salynas Arktyje, tarp Svalbardo ir Šiaurinės Žemės, prie Barentso jūros. Prano Juozapo Žemė nutolusi 900–1110 km nuo Šiaurės ašigalio. Plotas – 16 134 km². Salynas susideda iš 85 salų. Aleksandros saloje įrengta pati šiauriausia Rusijos karinė bazė ir pasienio užkarda.
Didžiausios salos: Vilčeko Žemė, Grehamo Belo sala, Jurgio Žemė, Aleksandros Žemė, Vyner Noištatas, Rudolfo sala, Hukerio sala, Nortbrukas, Halo sala ir kt.
Priklauso Rusijai, Archangelsko sričiai.
Salyną 1873 m. atrado Austrijos-Vengrijos ekspedicija, vadovaujama tyrinėtojų Julius von Payer ir Karl Weyprecht. Austrijos-Vengrijos imperatoriaus Pranciškaus Juozapo I garbei naujai atrasta teritorija buvo pavadinta jo vardu. Kadangi ekspedicija buvo finansuota privačiomis lėšomis ir neoficiali, salynas niekada nepriklausė Austrijai.

Klimatas

Aukščiausia temperatūra sausį siekia -10,5 °C, liepą – +2,2 °C. Poliarinė žiema trunka aštuonis mėnesius.
Valentinas Piečiukaitis

Biografija

1979 m. baigė Vilniaus pedagoginį institutą, matematikas.
1997–2011 m. Vilkaviškio raj. Alvito pagrindinės mokyklos direktorius.
Lietuvos politinių kalinių ir tremtinių sąjungos, nuo 2003 m. Tėvynės sąjungos Vilkaviškio rajono skyriaus narys, LPKTS tarybos narys.
1990–1995 m. Vilkaviškio rajono tarybos deputatas, 2007 m. (mandato atsisakė) ir 2011 m. Vilkaviškio rajono savivaldybės tarybos narys. 
Sutuoktinė Valentina, vaikai Linas, Algirdas
Ledkalnis B-15

Ledkalnis B-15 – didžiausias pastebėtas pasaulio ledkalnis Antarktidoje. Jis yra 295 km ilgio ir 37 km pločio, paviršiaus plotas sudaro 11 000 km². 2000 m. kovo mėnesį jis atskilo nuo Roso šelfinio ledyno, o dalis suskilo į mažesnius ledynus. Didžiausia iš šių atskilusių dalių buvo pavadinta B-15A. 2003 m. šis ledynas pradėjo dreifuoti ir pasuko į šiaurę, o 2005 m. skilo į kelias dalis. Po dešimtmečio šis ledkalnis vis dar neištirpęs.
2001 m. sausio 29 d. mokslininkai B-15A ledkalnyje įtaisė GPS siųstuvus, siekdami matyti kintančią ledkalnio poziciją. Tai buvo pirmas kartas pasaulyje, kai ledkalnis tiriamas tokiu metodu. GPS leido pamatyti ir sekti šio ledkalnio kelią.
2005 m. balandžio 10 d. šis ledynas susidūrė su Drygalskio ledo liežuviu, ko pasekoje nuo šio liežuvio nuskilo 8 km² ledo gabalas ir buvo pakeistas Antarktidos žemėlapis.
Čiulas

Čiulas (isp. chullo) – aptempta megzta kepuraitė su ausinėmis, būdinga Peru ir Bolivijai, iš vikunijos, alpakos, lamos ar avies vilnos. Alpakų vilna pasižymi labai geromis termoizoliacinėmis savybėmis, kas svarbu Andų aukštikalnėse.
Hofdama

Hofdama (rus. гофдама) – rūmininkės laipsnis Rusijos imperatorienės dvare. Hofdamos buvo pavaldžios oberhofmeisterinai.
Manoma, kad egzistavo 1722–1796 m. Pagal 1722 m. Rangų lentelę priskirta V klasei (atitiko brigadininkų ir kapitono komandorų žmonų rangą). Buvo retas titulas.
Makedonski Brodas

Istorija

XIX a. pab. ir XX a. pr. priklausė Osmanų imperijai. Nuo 1929 iki 1941 m. buvo Jugoslavijos karalystės sudėtyje.
Kotkan Jäntevä

istorija

Klubas įkurtas 1940 m. „Kotkan“ tapo šalies vicečempionais 1953 m. Tai geriausias pasiekimas klubo istorijoje.
Elektroninis sąskaitų pateikimas ir apmokėjimas

Istorija

NNB modelis buvo sukurtas elektroniniams atsiskaitymams ir mokėjimams. Tam tikri elektroniniai atsiskaitymai taip pat teikia galimybę elektroniniu būdu atsiskaityti už prekes ar paslaugas. Bankų klientai ir atsiskaitymo kompanijos gali naudotis internetu, tokiu būdu patogiai atlikti mokėjimus, taip pat rasti informaciją apie savo atsiskaitymus. Paslauga taip pat susijusi su klientų aptarnavimo atstovais, kurie tiesiogiai kreipiasi į vartotoją, siekiant palengvinti mokėjimus ar gauti bendro pobūdžio pagalbą ir atsakyti į klausimus. NNB gali padėti akivaizdžiai sutaupyti lyginant su tradiciniu atspausdintu ir atsiųstu sąskaitų ir mokėjimų persiuntimu, ir kaip papildoma nauda, yra gerokai sumažinamas popieriaus sunaudojimas.

NNB web

NNB web - metodas, kuriuo klientai atlieka mokėjimus tiesiogiai vienam sąskaitos siuntėjui, kuris teikia sąskaitas, kurias jie gauna internetiniame tinklalapyje firmos, kuri išrašo sąskaitą. Pavyzdžiui, komunalines paslaugas teikiančios bendrovės siūlo šį mokėjimo būdą savo klientams. Rinkoje atsirado laisvai samdomi atsiskaitymo paslaugų tiekėjai, kurie specializuojasi elektroninių atsiskaitymų procesuose ir technologijose kompanijose, kurioms reikia išsiųsti sąskaitas tiesiogiai savo klientams. Užsakomųjų atsiskaitymo specialistų pavyzdžiai: InfoSend, Inc ir Billtrust.

NNB Light

NNB Light – modelis yra sukurtas atsiskaitymams mažmenoje grynais. Šis modelis leidžia klientui apmokėti sąskaitas keletui gavėjų, kurie yra iš anksto įregistruoti gauti mokėjimus.

Internetinė bankininkystė

Elektroninis sąskaitų apmokėjimas dabar turi daug bendrų bruožų su internetine bankininkyste, tai panašus į debeto efektą, leidžiantį mokėtojui (indėlininkui) persiųsti pinigus iš jo norimos sąskaitos kreditoriams ar pardavėjui, tokiems kaip komunalinėms paslaugoms ar universalinėms parduotuvėms, kurios bus kredituojamos nuo konkrečios (specialios) sąskaitos. Mokėjimas yra optimaliai vykdomas elektroniniu būdu realiu laiku, nors kai kurios finansinės institucijos ar mokėjimo paslaugų teikėjai lauks kitos darbo dienos, kad išsiųstų mokėjimą. Taip pat bankas dažniausiai gali sukurti ir išsiųsti popierinį čekį ar bankininko čekį kreditoriams, kurie negali gauti elektroninių mokėjimų (nėra užsiregistravę).
Dauguma didelių bankų taip pat siūlo įvairius patogumus su savo elektronine sąskaitų apmokėjimo sistema, tokių kaip, galimybę planuoti savo mokėjimus, kurie turi būti atlikti iki tam tikros datos, galimybę atlikti mokėjimus iš bet kurio kompiuterio, turinčio interneto naršyklę, ir įvairių galimybių ieškant nesenų mokėjimų istorijos (kada paskutinį kartą mokėjau X kompanijai? Kam atlikau paskutinį pervedimą?) Daugeliu atvejų taip pat galima integruoti elektroninių mokėjimų duomenų apskaitos ar asmeninių finansų programinės įrangos.
Karpiškiai

Istorija

Buvusio Karpių Vaikšnėgalos Ignacijaus Karpio dvaro kaimas. 1808 m. dvarą paveldėjo Eustachijus Karolis Karpis, po jo Eustachijus Karpis, Feliksas Karpis. 1922 m. dvaras išparceliuotas, jo teritorijoje 1936 m. pradėtos kasti durpės. Po 1940 m., kai pradėjo veikti durpes kūrenusi Rėkyvos elektrinė, nutiestas siaurasis geležinkelis, vėliau pratęstas iki Tyrulių.

Aplinkinės gyvenvietės

ŠIAULIAI – 12 km
Einoraičiai  – 2 km
Vaikšnėgala – 1,5 km
Lingailiai – 1,7 km
Meškiškė – 0,7 km
Pakapė – 2 km
Širvučiai – 0,7 km
Artūras Šumskas

Artūras Šumskas (g. 1954 m. rugpjūčio 6 d. Anykščių rajonas) – teisininkas, teisėjas, Vilniaus apygardos teismo pirmininkas, buvęs Lietuvos Aukščiausiojo Teismo ir Lietuvos apeliacinio teismų teisėjas.

Biografija

1972 m. baigė Anykščių rajono Kavarsko vidurinę mokyklą, iki 1974 m. studijavo Kauno politechnikos institute, 1974–1979 m. – Vilniaus universiteto Teisės fakultete, įgijo teisininko kvalifikaciją.
1979 m. rugpjūčio mėn. iki 1988 m. Kauno miesto bei Kauno rajono apylinkės teismų, 1988 m. gruodžio mėn. iki 1995 m. sausio mėn. Lietuvos Aukščiausiojo Teismo, 1995 m. Lietuvos apeliacinio teismo teisėjas, 1995 m. balandžio mėn. iki 1999 m. spalio mėn. Vilniaus apygardos teismo Baudžiamųjų bylų skyriaus, nuo 1999 m. spalio mėn. Vilniaus apygardos teismo pirmininkas.
Knygos iš baudžiamojo proceso srities autorius; aptarė praktinio teismų darbo klausimus, iškylančius rengiantis bylą nagrinėti teisme, vykstant teisiamajam posėdžiui, taip pat surašant nuosprendžius ir užtikrinant jų vykdymą.
Žmona Laimutė (g. 1957 m.), gydytoja. Sūnus Tomas (g. 1985 m.), dukra Ieva (g. 1987 m.).
Moka rusų kalbą.
Kęstutis Kubilius

Kęstutis Kubilius (1953 m. kovo 18 d. Vilniuje) – Lietuvos matematikas, habilituotas fizinių mokslų daktaras.

Biografija

Tėvas Jonas Kubilius. 1976 m. baigė Vilniaus universitetą. 1981 m. matematikos mokslų daktaras, 1993 m. habilituotas fizinių mokslų daktaras.
Nuo 1976 m. Matematikos ir kibernetikos instituto (nuo 1990 m. Matematikos ir informatikos institutas) inžinierius – matematikas, nuo 1977 m. jaunesnysis mokslinis bendradarbis, nuo 1983 m. vyresnysis mokslinis bendradarbis, nuo 1997 m. vyriausiasis mokslo darbuotojas, nuo 2003 m. instituto tarybos pirmininkas. Nuo 1995 m. dar dėsto Vilniaus Gedimino technikos universitete, nuo 2003 m. – Vilniaus pedagoginiame universitete, nuo 2000 m. profesorius.{{VLE|XI|179|[[
Tyrimų svarbiausios sritys: ribinės teoremos semimartingalams, atsitiktinių procesų teorija, stochastinės diferencialinės lygtys, integralinės lygtys.
Afganistano vėliava

Afganistano vėliava sudaryta iš trijų vertikalių vienodo dydžio juostų: kairėjė – juoda, viduryje raudona, dešinėje – žalia. Vėliavos viduryje yra istorinis Afganistano herbas: mečetė, kurios mihraba rodo į Meką.
Dabartinė vėliava patvirtinta 2002 metais tuometinės pereinamosios vyriausybės. Ji paremta monarchijos laikų (1930–1970) Afganistano vėliava. Prie šios vėliavos buvo virš herbo dar pridėta Šahada (musulmonų tikėjimo išpažinimas) ir „Allahu akbar“. 2004 metų sausio 4 dieną herbas buvo atnaujintas. Buvo pridėta tekanti saulė su devyniais ilgais ir aštuoniais trumpais spinduliais.
Talibano vyriausybės laikais 1997–2002 buvo naudojama balta vėliava su Šahada.
De Sevras

De Sevras (79) (pranc. Les Deux-Sèvres, puatvinų – sentonžų tarme – Deùs Sévres) – Prancūzijos departamentas šalies vakaruose, Naujosios Akvitanijos regione, pavadintas pagal to paties pavadinimo upę. Administracinis centras – Nioras. Generalinės tarybos pirmininkas Žanas Mari Morisė (Jean-Marie Morisset) (Liaudies judėjimo sąjunga, UMP).
Departamente 3 apskritys, 33 kantonai, 26 municipaliniai susivienijimai ir 305 komunos. Plotas – 5 999 km². 1999 m. – 344 392 gyventojai, 57 gyv./km² .

Istorija

Įsteigtas pagal Didžiosios Prancūzijos revoliucijos 1789 m. gruodžio 22 d. įstatymą nuo 1790 m. kovo 4 d. kartu su kitais 82 departamentais, apimant Puatu provincijos dalį.

Geografija

De Sevro departamentas ribojasi su Vieno, Šaranto, Pajūrio Šaranto, Vandėjos ir Meno ir Luaros departamentais.

Klimatas

Klimatas kontinentinis – okeaninis, švelnus, įtakos turi Atlanto vandenynas.

Ekonomika

Departamente išplėtotas žemės ūkis.

Politika

Departamentą Prancūzijos senate atstovauja Mišelis Beko ir Andrė Diulė (abu UMP), Atstovų rūmuose – Ženevjeva Perin Gajar, Segolena Ruajal (abi PS), Žanas Mari Morisė ir Dominikas Pajė. Generalinę tarybą sudaro 38 nariai, kurie renkami kas trejus metus šešerių metų kadencijai.

Prefektai

2004 m. – Claude-François-Étienne Dupin
Petras Opalinskis

Biografija

Lenkijos magnatų Opalinskių giminės atstovas, herbo „Lodzia“ savininkas. Rogozno kašteliono Jano Opalinskio (1546–1598) ir Barboros Ostrorogos (m. po 1604) antrasis (jaunesnysis) sūnus. Vyresnysis brolis – Kališo ir Poznanės vaivada Janas (1581–1637).
Po savo tėvo mirties 1598 metais Petras Opalinskis paveldėjo Serakuvo pilį. Mokėsi Poznanės jėzuitų kolegiume, o vėliau Ingolštadto ir Padujos universitetuose. Aplankė Romą, o 1605 metais grįžo į tėvynę.
1606 metais buvo išrinktas pasiuntiniu (deputatu) į seimą. Jis buvo vienu iš delegatų, kurie 1613 metais seimo buvo išsiųsti pas Karūnos karius, sudariusius konfederaciją Liubline. 1616 metais įėjo į Lenkijos-Lietuvos pasiuntinybę, pasiustą į Maskvą.
Karaliaus rūmininkas ir sekretorius. 1617 metais vadovaudamas savo vėliavai dalyvavo karalaičio Vladislovo Vazos žygyje į Rusijos valstybę, kur 1617–1618 metų žiemą dalyvavo kariniuose veiksmuose.
1620 metais Petras Opalinskis gavo Poznanės kašteliono pareigybę, 1621 metais vadovavo pulkui Chotynės mūšio metu. 1622 metais buvo paskirtas Poznanės vaivada.
Padidino savo valdas, jam priklausė trys miestai (Serakuvas, Bninas ir Černievas) ir 50 kaimų.
Mirė 1624 m. sausio 17 d. ir buvo palaidotas bernardinų vienuolyne, Serakuve, kur jo antkapį padirbo Sebastojanas Zala. 1995 metais jo sarkofagas buvo perkeltas į Serakuvo pilį.
Saugokis juokdario

Turinys

Marcelo, paprastas muzikantas, gyvenantis su žmona Džulija ir 2 vaikais. Neapsikentusi jų paprasto ir nuobodaus gyvenimo, žmona jį palieka persikrausto pas Cezarę – turtuolį tironą, įpratusį gauti viską, ko tik užsigeidžia. Šis pradeda spausti Marcelo, kad jis duotų sutikimą skyryboms ir netgi pasiūlo už tai pinigų. Šis atvyksta pas Cezarę į namus, kur, šio svečių akivaizdoje, prasideda dviejų vyrų žodinė dvikova, kurios metu Džulija gali iš naujo įvertinti abu vyrus ir savo pasirinkimą...
Ketvertas iš Teksaso

Turinys

Diližansą, gabenusį 100 tūkst. dolerių, priklausiusių bankininkui Burdenui, užpuola Metsono vadovaujami banditai, tačiau kartu keliavę Zakas Tomasas ir Džo Džaretas atrėmė puolimą. Netrukus jie susigrumia tarpusavyje dėl išgelbėtų pinigų. Tomasas tvirtina, kad šie ir taip priklauso jam, tačiau galiausiai juos pavyksta laimėti Džaretui. Atvykęs į miestą, jis padeda pinigus į to paties Burdeno banką, tokiu būdu apsaugodamas savo gyvybę nuo Tomaso keršto. Susipažinęs su našle Maksina Richter, Džaretas nusprendžia investuoti pinigus į jos laivą, paversdamas jį plaukiojančiu kazino. Tomasas stebi padėtį, tikėdamasis po to, kai laivas bus įrengtas, jį pasisavinti. Tuo metu bankininkas nusamdo Metsoną, kad šis padėtų atsikratyti Tomasu. Šiam, su savo žmonėmis susiruošusiam jėga užimti laivą, tenka susivienyti su Džaretu, kad apsaugotų bendrą investiciją.
Gedziu

Istorija

Gezdiu apylinkėse nuo seno kastas sidabras. XX a. pr. prancūzams nutiesus Kunmingo–Haifongo geležinkelį, suklestėjo kalnakasyba. XX a. vid. pastatytas metalurgijos kombinatas.
Monderkanžas

Sportas

Miestas yra svarbus sporto centras, jame įsikūrusi Liuksemburgo futbolo federacija. Mieste žaidžia FC Mondercange futbolo klubas.
Mėgintuvėlis

Mėgintuvėlis - vienas dažniausiai naudojamų laboratorinių indų, gaminamas iš stiklo, kartais iš plastiko. Standartinis mėgintuvėlis yra maždaug piršto ilgio, apačia dažniausiai apvalios, U formos, viršuje gali būti įlinkimas, dėl kurio lengviau ir saugiau pilti medžiagas iš mėgintuvėlio.

Naudojimas

Mėgintuvėlius naudoja chemikai, mažiems kiekiams skystų ar kietų chemikalų laikyti, maišyti, kaitinti, dažniausiai tyrimams ar kokybinėms reakcijoms. Dėl jų formos sumažėja masės praradimas pilstant, juos lengva valyti ir stebėti chemines reakcijas. Kuo mėgintuvėlis ilgesnis ir plonesnis, tuo lėčiau į aplinką išsiskirs garai ir dujos. Biologijoje mėgintuvėliai naudojami auginti įvairiems gyviems organizmams, tokiems kaip grybai, bakterijos, augalai. Medicinoje ir teismo ekspertizėje mėgintuvėliai reikalingi laikyti kraujo pavyzdžiams ir kitiems skysčiams.
Eritrėjos jūros periplas

Eritrėjos jūros periplas (lot. Periplus Maris Erythraei, sen. gr. Περίπλους τὴς Ἐρυθράς Θαλάσσης) – senovės graikų ir romėnų periplas (jūrinių kelionių žurnalas), aprašęs laivybą Eritrėjos (t. y., 'raudonojoje') jūroje. Į Eritrėjos jūros sąvoką antikos keliautojai įtraukė dabartinę Raudonąją, Arabų jūras ir Persijos įlanką. Dokumentas datuojamas tarp I ir III a. m. e. (greičiausiai I a. vid.). Nors periplo autorius nežinomas, jis buvo labai gerai susipažinęs su Indijos vandenyno geografija ir pateikė itin tikslius aprašymus.
Periplą sudaro 66 dalys, tačiau dauguma jų trumpos, maždaug pastraipos ilgumo. Aprašomi uostai, plaukimo būdai tarp jų, prekės, randamos tam tikruose uostuose. Rašoma, kad pirmasis jūrų kelią iš Raudonosios jūros į Indiją I a. pr. m. e. atradęs graikų keliautojas Hipalas. Periplo originalas nėra išlikęs, tačiau yra X a. bizantiškas jo rankraštis. Ten Eritrėjos jūros periplas priskiriamas Arianui, tačiau greičiausiai tik dėl to, kad šiam autoriui priklauso greta pateiktas Euksino jūros periplas. Periplą išgarsino 1533 m. Hieronimo Frobeno leidimas. X a. rankraštis rastas XVII a.
Iš periplo galima spręsti, kad antikos jūrininkai nuolat lankėsi Arabijos pusiasalio bei vakarų Indostano uostuose. Rašoma, kad Barigaza (dab. Bharučas, Gudžaratas) buvo labai svarbus indų-romėnų prekybos uostas. Kiti minimi indų uostai yra Muziris (šalia dab. Kočio), Naura (Kanuras), Tindis, Korkajus, Barbarikonas (dab. Karačis), Sopatma ir kt. Taip pat minimi žemyninės Indijos miestai – Bucefalo Aleksandrija, Udžainas, Minagara, Argaru (Uraijuras). Iš Indijos buvo gabenami prieskoniai, drabužiai, geležis, agatas, karneolas. Iš persų uostų minimi Oraea (dab. Ormara, Beludžistanas), Omana, Čaraks Spasinu, Apologas. Persų kraštai buvo datulių, vyno, aukso prekybos sritis. Svarbiausi minimi Arabijos uostai buvo Asichas, Moscha, Kana, Eudaimon Arabija (dab. Adenas), Muza. Iš ten buvo gabenamas vynas, ladanas, javai. Gausiai aprašyti rytinės Afrikos pakrantės uostai: Arsinas, Mioshormas (Taau), Berenikė – Egipte; Adulis, Avalitas (Zeila), Malao (dab. Berbera), Mundas, Mosilumas – Etiopijoje ir Somalyje. Šie kraštai laikyti vergų, dramblio kaulo, cinamono, prieskonių šaltiniu. Minimi ir giliau žemyne esantys Aksumo, Meroė miestai.
Remiantis Eritrėjos jūros periplu galima spręsti, kad antikos keliautojai žinojo beveik apie visą rytinę Afrikos pakrantę. Hafuno kyšulyje minimas Oponės uostas, Azanijoje (dab. Kenija) – Sarapionas ir Nikonas. Dar toliau pietuose minimas Raptos uostamiestis, kuris siejamas su dabartine Tanga, Dar es Salamu ar Panganiu. Nors toliau į pietus graikai nebuvo ištyrinėję, jie žinojo, kad ten Eritrėjos jūra jungiasi su Vakarų jūra.
Graikai kažkiek žinojo ir apie žemes į rytus nuo Gangos žiočių. Chrisu įvardinta Pietryčių Azija, kuri buvo vėžlių kiaukutų šaltinis. Minima, kad toli už kalnų, pasaulio pakraštyje yra Tyso kraštas (t. y., Kinija) su Tynų miestu, iš kur šilkas per Baktriją patenka į Barigazą. Dar toliau yra šalti, todėl sunkiai pasiekiami kraštai.
Aš lieku (2007)

Siužetas

Daugelis įtaria, kad po mirties gyvenimas nesibaigia. Realistas ir į viską skeptiškai žiūrintis gydytojas Viktoras Tyrsa tokias niekais niekuomet netikėjo. Kol dėka neatsargiai mesto boulingo kamuolio pateko į komą. Jo kūnas ir siela drauge su tokias pačiais kaip jis - jau nepriklausančiais šiam pasauliui, bet dar nepriimtais į kitą, persikelia į dykynę. Štai tada ir suprato Viktoras Tyrsa, kad iki tol gyventas laikas ne toks jau ir blogas, o sugrįžti atgal dar yra dėl ko...
Minvydas Matlašaitis

Minvydas Matlašaitis (g. 1964 m. balandžio 7 d.) – buvęs Lietuvos futbolininkas.

Biografija

Žaidė Inkaras Kaunas (1993–1997; dukart tapo Lietuvos čempionu) ir Interas Visaginas (1997–1998) komandose.