google/wiki40b huggingface dataset:
Gavarni krioklys

Gavarni krioklys (pranc. Cascade de Gavarnie) – pakopinis krioklys pietų Prancūzijoje, Pirėnų kalnuose, Aukštutinių Pirėnų departamente, prie Gavarni miestelio.
Tai vaizdingas, natūralus ir aukščiausias krioklys Prancūzijoje (aukštis − 422 m). Gavarni krioklys įeina į Pirėnų nacionalinio parko sudėtį. Krioklys buvo išskobtas ledyno Pirėnų uolose. Jo pagrindas netvarkingai padengtas morenomis, o slėnio dugne, pro kurį kelią prasigraužė upė, išsibarstę dideli rieduliai ir uolų nuolaužos, kai kurios namo dydžio; ledynui atsitraukus, jos liko sausos gulėti aukščiau. Aplink krioklį stūkso vienuolika uolų viršūnių, kurios siekia 3 000 m aukštį ir sudaro smailią keterą, skiriančią Prancūziją ir Ispaniją.
Anksčiau Gavarni būdavo būdavo vieno iš piligrimų maršrutų kelyje, vedančio iš Prancūzijos į Santjago de Kompostelą. Slėnyje ir aplink jį yra keletas gerų pėsčiųjų takų, nuo kurių atsiveria vaizdingi reginiai ir kartais galima pamatyti laukinių gyvūnų, pvz., gemzių, švilpikų, kilnųjį erelį, barzdotąjį ir palšąjį grifus, širšvanagį, alpinį erškėtžvirblį, vandeninį ir uolinį kalviukus, alpinę kuosą ir varną. Upės slėnyje galima pamatyti vandeninį strazdą ir liputį, išgirsti mažąją pelėdą ir juodąjį genį. Taip pat vasarą čia skraido pulkai spalvingų plaštakių.
Moralinė šizofrenija

Moralinė šizofrenija yra terminas, kuriuo nusakomas mąstymo apie moralę ir veiksmų motyvų neatitikimas. Ši sąvoka dažniausiai naudojama etikoje ir filosofijoje. Ją vienas iš pirmųjų pavartojo Maiklas Stockeris straipsnyje „The Schizophrenia of Modern Ethical Theories“, kuriame teigė, kad konsekvencionalizmas ir deontologija yra nepajėgūs paaiškinti draugystės ar meilės.
Cefėjas (žvaigždynas)

Cefėjas (Cepheus, Cep) – 27-as pagal dydį šiaurinio pusrutulio žvaigždynas Paukščių Take tarp Kasiopėjos ir Mažųjų Grįžulo Ratų, Lietuvoje matomas ištisus metus. Žvaigždynas žinomas nuo seniausių laikų (buvo vienas iš Ptolemėjaus aprašytų 48 žvaigždynų).

Mitologija

Žvaigždynas pavadintas mitinio etiopų karaliaus Cefėjo vardu.
Edmundas Atkočiūnas

Biografija

Studijavo Lietuvos konservatorijos Klaipėdos fakultete, baigė Kauno kunigų seminariją. Kunigavo Kuršėnuose, Plungėje, Nidoje ir kt. Atsisakęs celibato įžadų, 1995 m. išvyko į JAV, su šeima gyveno Floridoje. Nuo 2007 m. su šeima gyvena Vilniuje.
Johann Georg Gmelin

Biografija

J. Gmelinas gimė 1709 m. Tiubingene vietos universiteto profesoriaus šeimoje. Nuo 14 metų pradėjo mokytis šiame universitete. 1727 m. baigęs medicinos studijas, išvyko į stažuotę Rusijoje Sankt Peterbugo mokslų akademijoje, ten paskiriamas chemijos ir gamtos istorijos adjunktu. Pirmuosius trejus metus Rusijoje dirbo Kunstkameroje ir gamtos istorijos kabinete, kūrė mineralų ir fosilijų katalogus.
1733–1743 m. J. Gmelinas dalyvavo antrojoje Kamčiatkos ekspedicijoje, t. y., Didžiojoje Šiaurės ekspedicijoje, kurią organizavo keliautojas Vitus Beringas. Grįžęs į Peterburgą, iki 1747 m. sistemino ir aprašė surinktas kolekcijas. 1747 m. grįžo į Tiubingeną. Nuo 1749 m. iki pat mirties 1755 m. dirbo vietos universitete medicinos profesoriumi, botanikos sodo direktoriumi.

Veikla

J. Gmelinas pagarsėjo savo darbais tyrinėjant Sibirą. Šiaurės ekspedicijos metu tyrė šiaurės vakarų Altajaus kalnus, Salajiro kalvagūbrį, Tomės, Jenisiejaus upes, Užbaikalę, toliau – Angaros, Lenos upes, Jakutiją. Savo darbuose aprašė lankytų vietų gamtą, surastus naudingųjų iškasenų telkinius. Keletą metų keliavo Vakarų Sibiro pietuose, Urale. Per 10 metų įveikė apie 10 000 km kelio.
1747–1759 m. J. Gmelinas leido daugiatomį veikalą „Sibiro flora“, kuriame aprašė beveik 1178 Sibiro augalų rūšis, tarp jų – 500 visiškai naujų, nupiešė 300 jų vaizdų. Remdamasis savo gausiomis kolekcijomis, jis vienas pirmųjų apibrėžė Rytų ir Vakarų Sibiro sąvokas. Taip pat Getingene išleido 4 tomus savo ekspedicijos dienoraščių „Kelionė po Sibirą nuo 1741 iki 1743 m.“ Šiuo veikalu pasipiktino Rusijos valdžia, nes jame nepalankiai buvo atsiliepiama apie valdžios vykdomą politiką Sibire. Dėl šios priežasties cenzūra neleido knygos išversti į rusų k.. Mirus J. Gmelinui, jo rankraščius ir augalų kolekcijas nupirko Peterburgo akademija.
Pažymėdamas J. Gmelino mokslinį indėlį į botaniką, Karlas Linėjus jo garbei pavadino apie 60 augalų rūšių, pvz., larix gmelinii, gmelina, viola gmeliniana ir kt.
Taukuočiai

Istorija

2009 m. gegužės mėn. šalia ūkininko sandėlio, darbininkai Kastytis Mišauskis, Virgilijus Melenis, Paulius Balčiūnas ir Jonas Jurkus, kasę žemę beicavimo patalpų pamatams, pusės metro gylio tranšėjoje į paviršių Taukuočiai. Ženklas.JPGiškėlė žalvario dirbinį, primenantį senovinį papuošalą, tokio pat metalo grandinėlę, kryželio formos dirbinį. Į kasinėjimo vietą iškviesti Daugyvenės kultūros istorijos muziejaus-draustinio direktorius Egidijus Prascevičius ir archeologas ekspertas Bronius Dakanis nustatė, kad čia yra kapavietė, žmogus palaidotas X a. Tai liudijo šiam amžiui būdingi kapavietėje rasti papuošalai: trys antkaklės, iš kurių viena išvyta, su kilpelėmis galuose, o kitos dvi – tordiruotos, pagamintos naudojant vijimo imitaciją. Viena – su balneliais, kita – su keturkampiais galais. Kapavietėje rastos dvi 10 vijų apyrankės, du kryžiniai smeigtukai, naudoti rūbams susisegti. Jie buvo papuošti sidabro plokštelėmis (išliko jų liekanų) ir sujungti ilga grandinėle, rastas ir grandinėlės pakabukas, taip pat buvęs papuoštas sidabro plokštele, kurios liekanos taip pat matomos. Tarp radinių – ir du įvijiniai žiedai, taip pat darbo įrankis – adata. Kapavietėje rasta angliukų, liudijančių apie to amžiaus laidojimo apeigas, kaukolės kaulų liekanų. Neabejojama, kad atkastojoje kapavietėje palaidota moteris. Apyrankėse ir žieduose išlikę kaulų fragmentai liudija, kad mirusysis čia buvo palaidotas nesudegintas. X a. paprotys laidoti žmones nesudegintus buvo būdingas žiemgaliams, todėl Taukuočių kapavietės radiniai gali pakoreguoti skelbiamus istorijos faktus, kad žiemgaliai buvo paplitę Joniškio raj., Pakruojo raj. ir Šiaulių rajone, tačiau Radviliškio rajone jų nebuvo.

Aplinkinės gyvenvietės

Dapšioniai – 2,5 km
Beinorava – 1,2 km
Pagaidžpiliai – 2,2 km
Rudžiai (Sidabravas) – 1,3 km 
 SIDABRAVAS – 4,8 km
Sibičiai – 2 km
Palabė – 3 km
PSNI FC

Istorija

1928 m. buvo įkurtas klubas RUC klubas. (angl. Royal Ulster Constabulary)
Nuo 2002 m. vadinasi PSNI FC. (angl. Police Service of Northern Ireland)
Teisės patarėjas

Teisės patarėjas – asmuo, teikiantis teisės patarimus, konsultuojantis teisės klausimais. Tai gali būti tiek viešojo sektoriaus (pvz., valstybės tarnybos), tiek ir privataus sektoriaus profesionalus teisininkas.
Jėzuitai

Ordino struktūra

Jėzaus Draugija veikia 120-yje pasaulio šalių, yra susiskirstę į 90 provincijų, kurios pagal geografinę padėtį ar bendrą kalbą yra apsijungusios į 11 asistencijų. Jėzaus Draugija turi apie 20 000 narių, 35 iš jų – Lietuvos ir Latvijos jėzuitų provincijoje. Lietuvos-Latvijos jėzuitų provincija priklauso Vidurio Europos asistencijai, į kurią įeina ir Austrijos, Šveicarijos, Vengrijos, Nyderlandų ir Vokietijos provincijos.
Jėzuitams vadovauja visam amžiui renkamas Generolas („generalinis vyresnysis“), kuris su pagalbininkais reziduoja Romoje. Jis skiria savo pagalbininkus provincijolus, jų patarėjus ir kai kuriuos namų vyresniuosius.
Generolą iki gyvenimo pabaigos renka ir visos Draugijos veiklą liečiančius klausimus sprendžia Generalinė kongregacija – aukščiausia Jėzaus Draugijos valdymo įstaiga. Nors Generolas yra renkamas iki gyvenimo pabaigos, ordino konstitucija leidžia jam savanoriškai grąžinti savo įgaliojimus.
Generalinę kongregaciją sudaro provincijolai ir iš kiekvienos provincijos rinkti delegatai. Paskutinė – 36-oji Generalinė kongregacija įvyko 2016 m. pabaigoje  Romoje.
Kas ketveri metai provincijose vyksta kongregacijos, kurios, esant poreikiui, siūlo sušaukti Generalinę kongregaciją.
Jėzuitų provincijas sudaro jėzuitų bendruomenės. Kiekvienai jėzuitų bendruomenei vadovauja vyresnysis. Siekiama, kad visus bendruomenės narius vienytų bendra apaštalinė dvasia ir uolumas. Stodami į ordiną jėzuitai duoda skaistumo, neturto ir klusnumo įžadus.

Ordino vadovybė

Jėzaus Draugijos 33-ioji Generalinė kongregacija 1983 m. rugsėjo 13 d. generolu išrinko olandą Peterį-Hansą Kolvenbachą (Peter-Hans Kolvenbach) (g. 1928 m. lapkričio 30 d.). 2008 m. sausio 19 d. generolu buvo išrinktas Adolfo Nicolas iš Ispanijos. 2016 m. spalio 14 d. Jėzaus Draugijos 36-osios Generalinės kongregacijos metu buvo išrinktas dabartinis generolas Arturo Sosa iš Venesuelos.

Istorija

1540 m. rugsėjo 27 d. popiežius Paulius III oficialiu raštu – bule Regimini militantis Ecclesiae – patvirtino Jėzaus Draugiją. Šis vienuolių ordinas buvo įsteigtas Paryžiuje, ispanų dvarininko Ignaco Lojolos (Ignacio Lopez de Loyola). Ordinas pasižymėjo aktyvia apaštaline veikla: didelį dėmesį skyrė švietimui, kūrė kolegijas ir universitetus, išvystė plačią misijų veiklą. 1773 m. popiežius ordiną uždarė, bet 1814 m. ordinas vėl buvo atkurtas.
Verbiškės

Istorija

1759 m. Skudutiškio krikšto metrikų knygoje minimi Verbūnai tapatintini su dab. Verbiškėmis. Ten pat 1778 m. užrašytas kaimo vardas Verbiškės. Kaimas XVIII–XIX a. priklausė Liliškių dvarui. Iki 1854 m. buvo Molėtų, po to – Alantos, nuo 1927 m. – Suginčių parapijoje.
1995–1999 m. Verbiškėse buvo organizuotas muzikinis festivalis Mėnuo Juodaragis.
Ričardas Mockus

Biografija

Lietuvos socialdemokratų sąjungos Marijampolės skyriaus narys. Nuo 2011 m. Marijampolės savivaldybės tarybos narys.
Aleksandras Briusovas

Biografija

Brolis poetas Valerijus Briusovas. 1943 m. istorijos mokslų daktaras. 1945 m. Karaliaučiuje vadovavo „Gintaro kambario“ paieškoms. Vienas tarybinės archeologijos pradininkų; diegė marksistinius metodologinius principus ir sociologines schemas. Dirbo Valstybiniame istorijos muziejuje, Archeologijos institute. Tyrė neolitą ir bronzos amžių.
Merkuralijos

Merkuralijos (lot. Mercuralia) – Senovės Romos šventė, vykdavusi gegužės 15 d. Ja buvo pagerbiamas prekybos, keliautojų, komercijos ir pelno dievas, Merkurijus. Jis taip pat dievų pasiuntinys ir tarnas, menų bei amatų globėjas, magijos žinovas.
Netoliese Romos miesto Kapeno vartų buvo šaltinis, skirtas Merkurijui. Šventės dieną pirkliai iš jo sėmė vandenį, kuriame mirkė lauro šakeles ir su malda šlakstydavo sau ant galvų ir prekių. Šiuo ritualu prekybininkai nusiplaudavo savo visokias nuodėmes ir apgaules, kurios prekyboje buvo neišvengiamos. Taikių tikslų simboliu buvo laikomas kaducėjus (caduceus), senovės romėnų ir graikų taikos šauklių ženklas.
Prie Didžiojo cirko, tarp Aventino ir Palatino kalvų, 495 m. pr. m. e. pastatyta Merkurijaus šventykla. Šioje vietoje buvo prekybos centras, hipodromas. Šventykla stovėjo tarp plebėjų Aventino tvirtovės ir patricijų centro Palatino. Taip buvo atliekama tarpininkavimo misija.
Šašaičių I senosios kapinės

Kapinės

Įrengtos šlaite, dirbtinai suformuotoje, iš rytų į vakarus nežymiai žemėjančioje terasoje. Netaisyklingo stačiakampio suapvalintais kampais plano, pailgos šiaurės – pietų kryptimi, 31 m ilgio, 27 m pločio, apjuostos žemių pylimo. Į rytus nuo kapinių iškastas apie 4 m pločio ir 1,4 m gylio griovys, o pietų pusėje yra griova.
Kapinės neveikiančios, apaugusios medžiais, laidojimo žymių nėra. Jose guli sunykusio kryžiaus (aukštis – 3,21 m) ir koplytstulpio (aukštis – 4,6 m) stiebai. Koplytstulpyje įrėžta 1878 m. data.
Teritorijos plotas – 0,13 ha, perimetras – 153 m.
1,1 km į šiaurės vakarus yra Šašaičių II senosios kapinės.

Istorija

Veikė XVI–XVIII a., laidoti Šašaičių kaimo gyventojai. XIX–XX a. pr. jose buvo pakasami savižudžiai, neatpažinti skenduoliai, nekrikštyti mirę kūdikiai. 1917 m. palaidoti nuo vidurių šiltinės mirę kaimo gyventojai. Vadinamos Kapeliais, Senkapiais, Maro kapeliais, Marų kapeliais. Nuo seno jose buvo statomi monumentalūs kryžiai ir koplytstulpiai. Paskutinis koplytstulpis statytas 1878 m., kryžius – 1914 m.
1972–1984 m. – vietinės reikšmės archeologijos paminklas (AV551). 1997 m. įrašytos į kultūros vertybių registro laidojimo vietų sąrašą (L577), 2005 m. – pripažintos valstybės saugoma kultūros vertybe.

Tyrimai

1935 m. žvalgė Petras Bortkevičius, 1982 m. – Ignas Jablonskis ir Mokslinė metodinė kultūros paminklų apsaugos taryba (tyrimų vadovas Romas Olišauskas), 1990, 1991 m. – Julius Kanarskas, 1995 m. – Kultūros paveldo centras (Loreta Kazlavickienė, Jadvyga Verksnienė).
1974 m. kartografavo Respublikinis žemėtvarkos projektavimo institutas, 1982 m. – Visasąjunginis žemės ūkio aerofotogeodezinių tyrinėjimų institutas, 1995 m. – Valstybinis žemėtvarkos institutas.
Kazys Papečkys

Biografija

1934–1938 m. Vytauto Didžiojo universitete studijavo prancūzų kalbą ir literatūrą. 1940–1941 m. dirbo žurnalo „Genys“ redakcijoje, 1944–1947 m. Grožinės literatūros leidykloje. 1947 m. suimtas ir ištremtas į Sibirą. 1957–1963 m. dirbo „Bibliotekų darbo“ redakcijoje. Nuo 1964 m. KPI muziejaus vedėjas, KPI Mokslinio tyrimo sektoriaus redaktorius. 
Į lietuvių kalbą išvertė Vsevolodo Garšino, Levo Kasilio, Gi de Mopasano, Valentinos Osejevos, Aleksandro Pantelejevo, Natalijos Roleček, Vladimiro Tendriakovo knygų.
Zigfrydas. Nibelungų žiedas

Siužetas

Senovėje karaliavo blogis. Ir, atrodė, kad nebeliko vilties, bet tuomet pasirodė Zygfridas. Šis vyrukas stebino savo milžiniška jėga. Įsimylėjo jisai Burgundijos karaliaus seserį gražuolę Krimgildą. beviltiškas atvejis. Todėl su savo draugu iškeliavo ieškoti mylimosios. Zygfridas sužinojo, kad Krimgilda savo pilyje su nekantrumu jo laukia, tačiau blogio jėgos dar niekada nebuvo tokios galingos, o jas nugalėti sugebėtų tik narsiausias iš narsiausiųjų. Jeigu Dievas neapleis ir draugas neišduos, viskas susiklostys laimingai.
Vilkeliškių piliakalnis

Piliakalnis

Piliakalnis įrengtas atskiroje kalvoje tarp Balčio pietuose ir Gilužio šiaurėje ežerų. Viršuje buvo apie 20 m skersmens aikštelė. Didžiąją piliakalnio dalį iš šiaurės pusės sunaikino karjeras, liko tik šiaurinis, vakarinis ir pietinis šlaitai bei 20 m ilgio rytų – vakarų kryptimi, 2 m pločio aikštelės kraštas viršuje. Šlaitai statūs, 10 m aukščio.
Piliakalnis dirvonuoja, karjero nukastos dalies vietoje auga paskiri jauni lapuočiai ir pušys.

Aplinkiniai piliakalniai

Stirnių piliakalnis 7 kmAvižienių piliakalnis 7 kmStaviškių piliakalnis 14 kmBražuolės piliakalnis 16 kmPūčkorių piliakalnis 14 kmVarnikų piliakalnis 14 kmNeravų piliakalnis 3 kmGudelių piliakalnis (Vilnius) 2 km
Pastaba:
Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną
Facija

Facija – uoliena su specifinėmis charakteristikomis, kurios atspindindi uolienos susidarymo aplinką.

Nuosėdinės facijos

Apibendrintai facijos atskiriamos pagal uolienas, tačiau, kai tiriamos tik uolienų litologinės ar petrologinės charakteristikos, kaip antai grūdelių dydis, struktūros, tekstūros ir kt., tokios facijos vadinamos litofacijomis. Kai uolienose yra ir fosilijų – biofacijos.
Šių facijų tipai gali būti detaliau suskirstyti pagal uolienų specifines charakteristikas, pavyzdžiui, įkipai sluoksniuota oolitinė klintis.
Naudojant facijų metodą galima atkurti geologines sąlygas, kuriose susiformavo uolienos.

Metamorfinės facijos

Mineralų seka, kuri susiformuoja vykstant metamorfizmui. Nusako slėgį ar slėgių intervalus, prie kurių susiformuoja tam tikri mineralai.
Langkofelio grupė

Langkofelio grupė yra kalnų grupė vakariniuose Dolomituose.
Ji yra tarp Griodnerio slėnio (šiaurėje) ir Fasos slėnio (pietuose), tarp Selos grupės (rytuose) ir Rozengarteno (vakaruose). Šiaurės vakaruose nuo Langkofelio yra Zeizerio Almas. Grupė pavadinta pagal jos aukščiausią viršūnę Langkofelį (3181 m).
Langkofelio grupės viršūnės sudaro lanką, kuris atsiveria tik į šiaurės vakarus. Šio lanko viduryje nėra jokios viršūnės, taigi grupė turi lyg ir "vidinį kiemą". Tokia kalnų konfigūracija susidarė ankstyvajame triase (prieš 230 mln. metų), kai šioje vietoje buvo tropinės jūros koralinis rifas, kurio išorinė pusė buvo sudaryta iš kietesnės klinties, o vidinės uolienos buvo minkštesnės ir iškilus kalnams greitai buvo išplautos.
Vasarą keltuvu galima pasikelti iš Selos perėjos iki Langkofelio papėdėje esančios Rifugio Demetz. Iš čia takais galima apeiti tiek Langkofelį (pro Langkofelio kalnų trobelę, Konfinbiodeną ir Rifugio Comici), tiek Platkofelį (pro Langkofelio kalnų trobelę, Platkofelio kalnų trobelę ir Frydricho Augusto keliu). Į Platkofelį galima užlipti iš Langkofelkaro Oskaro Šusterio taku (įrengti apsauginiai trosai), taip pat iš Paltkofelio kalnų trobelės per stačią vakarinę keterą (be apsauginių trosų).
Žiemą aplink Langkofelio grupės kalnus yra daugybė slidinėjimo trasų.
Henrikas I Paukštininkas

Valdymas

912 m. mirus tėvui paveldėjo jo valdas. Mirus Vokietijos karaliui ir Frankonijos hercogui Konradui I (valdė 903-918 m.) Saksonijos ir Frankonijos didikų išrinktas Vokietijos karaliumi. Tačiau Švabijos ir Bavarijos hercogystės jo nepripažino.
919 m. privertė jo valdžią pripažinti Švabijos hercogą, 921 m. sumušė pretendentą į Vokietijos sostą Bavarijos hercogą Arnulfą. 925 m. vėl pajungė 910 m. nuo Vokietijos atsiskyrusią Lotaringiją. 924 m. įsiveržus vengrams sutiko 9 m. mokėti jiems duoklę, per tą laikotarpį statė pilis, įtvirtino miestus, rengė raitelių kariuomenę, sustiprino Vokietijos vienybę. 933 prie Riado (istorikų nelokalizuota vietovė) sumušė vengrus; jų grėsmės neliko. 934 m. iš Danijos atėmė Šlėzvigą.
Puodžiūniškiai

Aplinkinės gyvenvietės

Jokūbiškiai (Širvėna) – 0,9 km
BIRŽAI – 7 km
Ožkiniškis – 3,2 km
Auliai – 0,7 km
Bartasiškis – 2,4 km
Butniūnai (Širvėna) – 2,5 km
Pagavėniai – 2,5 km
Gavėnai – 2,7 km
Nyderlandų futbolo varžybos 1997–1998 m.

Eredivisie pirmenybės

Čempionų titulą gynė „PSV“. Čempionais tapo Amsterdamo „Ajax“ (27-as titulas).
Khan Research Laboratories FC

Istorija

Klubo ištakos siekia 1995 m.
Kęstutis Stungys

Biografija

1968 m. baigė VU Teisės fakultetą, įgijo teisininko kvalifikaciją. 1968–1971 m. Vilniaus m. Lenino rajono teismo teisėjas. 1971–1973 m. Maskvos M. Lomonosovo universiteto Teisės fakulteto aspirantas. 1973 m. teisės mokslų kandidatas. 
1973–1975 m. Teismo ekspertizės mokslinio tyrimo instituto skyriaus vedėjas. Nuo 1975 m. advokatas. Specializacija – baudžiamoji teisė; pagrindinės veiklos kryptys – gynyba ir atstovavimas baudžiamosiose bylose. 1996 m. pretendentas į kandidatus į LR Konstitucinio Teismo teisėjus.  Nuo 1998 m. Lietuvos teisės universiteto (nuo 2004 m. MRU) docentas, 1998–2000 m. Teisės fakulteto dekanas. 
1992–1998 m. Lietuvos teisininkų draugijos pirmininkas.
Buvo vedęs. Žmona – namų šeimininkė, dvi dukros.
Bradesių ąžuolas

Bradesių ąžuolas – botaninis Lietuvos gamtos paveldo objektas, 1960 metais paskelbtas gamtos paminklu. Auga Bradesių kaime, Kriaunų sen., Rokiškio raj. Medžio rūšis – paprastasis ąžuolas (Quercus robur L.). Ąžuolo kamieno apimtis 1,3 metro aukštyje – 612 cm, aukštis – 29 m. Medis pasiekė gamtinę brandą ir yra stagnacijos fazėje.

Istorija

Kadaise slėnyje tarp Bradesių piliakalnio ir Sartų ežero augusi šventagirė – didelis ąžuolynas. Šventagirė vadinta Tiltalemiškiu (Tilteliomiškiu). Žmonės prisimena, kad kadaise čia buvęs tiltas. Tiltas laikytas mitologiniu. Jis jungęs Vėlių kalną – Velikuškių piliakalnį su Bradesių piliakalniu. Nuo tilto ir kilęs miško pavadinimas. Dabar ąžuolyną mena likęs vienas medis – Bradesių ąžuolas, o pastarojo šventumą – baltų tikėjimo atstovų pastatytas aukuras. Šioje vietoje dažnai renkasi baltų tikėjimo žmonės švęsti švenčių, atlikti apeigų.
Jasiūnai (Zarasai)

Istorija

1897 m. buvo 26 gyventojai, 1923 m. buvo 5 sodybos su 23 gyventojais, 1959 m. - 16 gyv, 1979 m. - 5 gyv,
Kriminologija

Kriminologija – tarpdisciplininis mokslas, kurio tyrimo dalykas iš dalies sutampa su tokių mokslų kaip sociologija, filosofija, pedagogika, psichologija, etnologija ir teisėtyra, teisės mokslai (ypač baudžiamoji teisėtyra, teisinė statistika ir kt).
Kriminologija – tai mokslas apie nusikalstamumą, jo priežastis, padarinius, prevenciją. Tyrinėjami ne tik patys nusikaltimai, bet ir juos darantys asmenys, jų psichinės, psichologinės savybės, socialinė aplinka ir kitos polinkį į nusikalstamumą nulėmusios savybės.

Istorija

Termino „kriminologija" kilmė nėra žinoma. Pirmą kartą sąvoką panaudojo Raffaele Garofalo, 1885 m. publikavęs savo veikalą pavadinimu „Criminologia„. (Bent jau idėjiniu) Klasikinės kriminologijos mokyklos ir apskritai kriminologijos disciplinos pradininku laikomas italas Cesare Beccaria, XVIII a. publikavęs veikalą Dei Delitti e delle Pene („Apie nusikaltimus ir bausmes“), kuriame kaip utilitaristas manifesto forma pasisakė prieš to meto baudžiamąją justiciją, atgyvenusius teisenos metodus kaip kankinimai, bausmes (mirties bausmė) ir kt.), skelbė baudžiamosios teisės humanizmo idėjas, siūlė esamas priemones keisti humaniškesnėmis bei veiksmingesnėmis.
Cokolis

Cokolis (it. zoccolo – batas) – antžeminė išorinės pastato sienos pamato dalis. Pagal santykį su išorine siena, cokoliai skirstomi į išsikišusius, įtrauktus, esančius vienoje plokštumoje su siena. Cokoliu gali būti laikoma ant paminklo ar kolonos fundamento esanti dalis. Cokoliai ypač išskirtini ir puošnūs klasicizmo architektūroje. Neretai cokoliai apdailinami, dažniausiai lygios ar rupios faktūros plokštėmis, dekoratyviniu tinku, rustika.
Anita Thallaug

Anita Thallaug (g. 1938 m. vasario 14 d. Berume) yra norvegų aktorė ir dainininkė.
Slapyvardžiu Vesla Rolfsen 1945 metais deiutavo „Edderkoppen“ teatre Osle. Šeštajame dešimtmetyje Anita dažnai pasirodydavo NRK televizijos vaikams skirtose laidose. Nuo 6-o dešimtmečio pabaigos ji buvo aktyvi kaip dainininkė ir turėjo keletą radijo hitų, pavyzdžiui, „Velg April“ ir „Elisabeth Serenad“e. 1962, 1963 ir 1966 metais atlikėja dalyvavo Norvegijos „Eurovizijos“ atrankoje Melodi Grand Prix, tačiau laimėjo tik 1963 metais. 1963 m. „Eurovizijos“ dainų konkurse atlikusi dainą „Solhverv“, Anita tais metais su kitais trijų valstybių atstovais užėmė paskutinę vietą, nesurinkę nei vieno taško.
Anita Thallaug yra jaunesnioji operos dainininkės Edith Thallaug sesuo.
Rimantas Ražanskas

Rimantas Ražanskas (1953 m. gegužės 15 d. Antupiuose, Anykščių rajonas – 2008 m. sausio 18 d. Panevėžyje) – teisininkas, Panevėžio apygardos prokuratūros prokuroras.
Brolis Gintaras Ražanskas (g. 1964 m.), pedagogas, istorijos mokytojas.

Biografija

1961-1968 m. mokėsi Mickūnų (Anykščių r.) aštuonmetėje mokykloje, 1968–1971 m. baigė Anykščių Jono Biliūno vidurinę mokyklą. 1974-1979 m. studijavo Vilniaus universiteto Teisės fakultete, įgijo teisininko kvalifikaciją.
1979-1981 m. Švenčionių rajono žemės ūkio valdybos vyriausiasis juriskonsultas, 1981-1992 m. Ukmergės rajono prokuratūros tardytojas, 1992–1995 m. Ukmergės rajono apylinkės prokuratūros vyriausiojo prokuroro pavaduotojas, nuo 1995 m. pradžios Panevėžio miesto apylinkės vyriausiasis prokuroras, nuo 2001 m. Panevėžio apygardos prokuratūros Prokurorinės veiklos kontrolės skyriaus vyriausiasis prokuroras (skyriaus vadovas), 1995–2001 m. Panevėžio miesto apylinkės prokuratūros vyriausiasis prokuroras, nuo 2001 m. Panevėžio apygardos prokuratūros vyresnysis justicijos patarėjas. 2001–2005 m. Prokurorinės veiklos kontrolės skyriaus vyriausiasis prokuroras, 2005-2008 m. Labai sunkių nusikaltimų ikiteisminio tyrimo organizavimo skyriaus vyriausiasis prokuroras.
Paskelbė straipsnių periodikoje bei internete teisinių žinių tematika.
Buvo vedęs; žmona Janina Ražanskienė (g. 1959 m.), teisininkė, prokurorė. Sūnus Mindaugas Ražanskas, teisininkas, prokuroras.
Palaidotas Debeikių (Anykščių raj.) kapinėse šeimos kape.
Rosteritas

Rosteritas arba Vorobjovitas (Rusijoje) – silikatų klasės mineralas, berilio silikatas. Tai bespalvė berilo atmaina. Mineralas randamas Rusijoje (Uralo kalnuose), Madagaskare, JAV, Italijoje ir Australijoje . Vorobjovitas pavadintas minerologo V. J. Vorobjovo garbei.