google/wiki40b huggingface dataset:
Jonas Juodzevičius

Jonas Juodzevičius (1947 m. sausio 14 d. Paežerėliuose, Šakių apskritis) – Lietuvos tapytojas.

Biografija

1971 m. baigė Lietuvos dailės institutą. 1977 m. tobulinosi I. Repino tapybos, skulptūros ir architektūros institute Leningrade. 1972–1978 m. Lietuvos dailės instituto, 1979–1986 m. – Kapsuko vaikų dailės mokyklos, nuo 1995 m. Vilniaus dailės akademijos Kauno dailės instituto dėstytojas. Lietuvos dailininkų sąjungos narys.

Kūryba

Nutapė peizažų („Tauragnai“ 1973 m., „Rugiena“ 1975 m., „Šešupė“ 1976 m., „Tėviškė“, „Kopos“, abu 1979 m., „Sūduvos kraštas“ 1981 m., „Prie Alaušo ežero“ 1982 m.), portretų (R. Dalinkevičiaus, R. Martinėno, A. Šaltenio, visi 1978 m.), figūrinių kompozicijų („Seni žmonės“ 1983 m.). Kūriniai ekspresyvios raiškos, būdinga fragmentinė kompozicija, kontrastingos spalvos, dekoratyvumas. Nuo 1973 m. dalyvauja parodose, individualios parodos surengtos Vilniuje (1975 m.), Marijampolėje (1979 m., 1998 m.), Kaune (1997–1998 m.), kitur. Kūrinių turi Lietuvos dailės muziejus, Nacionalinis Čiurlionio dailės muziejus.
Žaliasis krantas

Žaliasis krantas, Kosta Verdė (it. Costa Verde 'Žaliasis krantas'), kitaip dar Marina di Arbus – pakrantės ruožas pietvakarių Sardinijoje, Medio Campidano provincijoje (Italija). Jis driekiasi nuo taško 50 km į šiaurę nuo Capo Frasca iki Capo Pecora ir Portixeddu pietuose. Žaliasis krantas yra Arbuso ir Fluminimaggiore komunų dalis. and Fluminimaggiore. Capo Frasca kyšulys šiaurėje yra pietinė Oristano įlankos riba.
UEFA Europos lyga 2012–2013 m.

UEFA Europos lyga 2012–2013 m. – 4-asis UEFA Europos lygos taurės turnyras (55-asis įskaitant UEFA ir Mugių taurę). Prasidėjęs 2012 m. liepos 3 d. ir pasibaigęs 2013 m. gegužės 15 d. Turnyro finalas vyko Amsterdam Arena stadione (Amsterdamas, Nyderlandai). Čempionais tapo Chelsea FC futbolininkai.
Kukenanas

Kukenanas (isp. Tepuy Kukenán; Matawi) – stalkalnis (tepui) Gvianos plokščiakalnyje, Bolivaro valstijoje, Venesueloje. Aukštis siekia 2680 m, ilgis apie 3 km. Nuo pietrytinio stalkalnio šlaito iš 674 m aukščio krenta Kukenano krioklys.
Kukenanas stūkso Kanaimos nacionalinio parko teritorijoje, netoli Brazilijos ir Gajanos sienų. Į šiaurės rytus yra kitas, žymesnis tepui – Roraimos kalnas. Kukenano viršūnė sunkiau pasiekiama, todėl į jį kopiama rečiau nei į Roraimą. Stalkalnyje esama nedidelių urvų, iš kurių ilgiausias Sima Kukenan Norte (650 m).
Matawi Tepui vietinių indėnų pemonų vadinamas „mirusiųjų vieta“.
TSRS futbolo supertaurė

TSRS futbolo supertaurė – trofėjus, dėl kurio 1977–1988 m. varžydavosi TSRS čempionato nugalėtojas ir taurės laimėtojas.
Sibirinė stirna

Aprašymas

Sibirinė stirna yra vidutinio dydžio, ilgas kaklas, didelės ausys. Pilvas – kreminės spalvos. Žiemą šiauriau gyvenantys individai yra pilkšvos spalvos, piečiau gyvenantys – rusvos, vasarą tampa rausvi. Jaunikliai paprastai būna dėmėti. Patinai didesni, turi didesnius ir labiau išsikerojusius ragus.
OZM-4

OZM-4 (rus. ОЗМ-4) – tarybinė priešpėstinė skeveldrinė iššokančioji mina, aplinkinio kovimo.
Sukurta Tarybų Sąjungoje didinant OZM-3 minos galingumą. O pastaroji sukurta remiantis Antrojo pasaulinio karo laikų vokiškos iššokančiosios minos SMI-44 pavyzdžiu. Suveikęs sprogdiklis padega parakinį delsiklį, kuris padega išmetamąjį užtaisą (dūminio parako trinkelė). Uždelsimas reikalingas tam, kad ant minos užlipęs kareivis spėtų kiek atsitraukti ir nesutrukdytų minai išlėkti aukštyn. Sprogdamas išmetamasis užtaisas į 0,6-0,8 m aukštį išsviedžia minos kovinį užtaisą, kurį susprogdina kovinio užtaiso sprogdiklis, timptelėtas vielos, vienu galu pririštos prie minos pagrindinio korpuso dugno, kitu – prie išsviesto pagrindinio užtaiso. Jei kovinis užtaisas neišlekia iki reikiamo aukščio, jis nesprogsta.
Mina sudaro skeveldras iš skylančio korpuso.
Minos dedamos rankomis, įkasant į gruntą. Jei tai neįmanoma, dedamos ant grunto pririšant prie į gruntą įkalto kuoliuko. Minos veikimo trukmė neribojama, susinaikinimo įtaiso (savilikvidatorius) neturi.
Šios minos neturi papildomo elektrinio sprogdiklio kaip kad minos OZM-3. Vietoj tempiamojo atotampinio sprogdiklio gali būti naudojamas spaudžiamasis sprogdiklis. Įsukus elektrinį sprogdiklį mina gali būti sprogdinama pagal komandą.
Dabar minos OZM-4 nebegaminamos, bet nedidelis kiekis laikomas sandėliuose. Minas OZM-4 pakeitė galingesnės OZM-72. Šalys, kuriose naudotos: Afganistanas, Angola, Kambodža, Etiopija, Nikaragva, Vietnamas.
Minos OZM-4 pakuojamos į dėžes po 6 vienetus (bruto masės 42 kg). Minos dėžėse paruoštos naudojimui, tačiau neturi sprogdiklių MUV, kurie įsukami minavimo vietoje.
Jan Tomaševič

Biografija

1976 m. baigė Vilniaus 32-ąją vidurinę mokyklą. 1980 m. baigė Kremenčugo Civilinės aviacijos lakūnų mokyklą, pilotas.
Partijos Tvarka ir teisingumas (liberalai demokratai) narys. Nuo 2007 m. Vilniaus miesto savivaldybės tarybos narys.
Sutuoktinė Zita, vaikai Evelina, Regina, Karolina.
Krišana

Istorija

Senovėje regione gyveno keltai, dakai, sarmatai ir germanai. I a. pr. m. e. ši teritorija priklausė Dakijos karalystei, kurią valdė Burebista.
Viduramžiais regionas kurį laiką priklausė hunams, gepidams ir avarams, po to Bulgarijos karalystei ir Vengrijos karalystei.
XVI–XVII a. regioną pasidalino osmanų imperija ir Habsburgų monarchija. Osmanų valdymo metu regionas buvo padalintas į Temešvaro ejaletą (Temešvaras rumuniškai yra Timišoara) ir osmanų vasalinę Transilvanijos kunigaikštystę. Dalis Transilvanijos kunigaikštystėje buvusios Krišanos vadinosi Parcijus (Partium). Osmanų Varato ejaleto, sudaryto XVII a. antroje pusėje, centras buvo Krišana. Po XVII a. pabaigos visas regionas ėmė priklausyti Habsburgų monarchijai, o administraciškai buvo padalintas ir priskirtas Habsburgų Vengrijos karalystei, Habsburgų Transilvanijos kunigaikštystei ir Habsburgų Karinei pasienio sričiai (vok. Militärgrenze, rumun. Graniţă militară).
1750 m. panaikinus Karinės pasienio srities Tisos-Murešo dalį, o 1867 m. – Transilvanijos kunigaikštystę, visas regionas buvo priskirtas Habsburgų Vengrijos karalystei. Ši karalystė po 1867 m. tapo viena iš dviejų dvigubosios Austrijos-Vengrijos monarchijos dalių. Habsburgų valdymo metais Krišana beveik niekada neturėjo ypatingo statuso, kaip kad turėjo Transilvanija ar Banatas. Tik 1850–1860 m. ji buvo organizuota kaip Karinė Grosvardeino apygarda (Military District of Großwardein).
1918 m. suirus Austrijai-Vengrijai rytinė Krišanos dalis atiteko Rumunijai, o vakarinė – Vengrijai.
Janis Medinis

Biografija

Tėvas Rusijos imperijos kariuomenės orkestro klarnetininkas Jūris Medinis. Broliai Jazepas Medinis, Jekabas Medinis. 1901–1908 m. studijavo Rygos Emilio Zygerto muzikos instituto fortepijono, smuiko ir violončelės klasėse. 1920–1928 m. Latvijos nacionalinės operos dirigentas. 1928–1944 m. Latvijos radiofono simfoninio orkestro vyr. dirigentas. 1921–1944 m. Latvijos konservatorijos dėstytojas, nuo 1929 m. profesorius. 1944–1948 m. gyveno Vokietijoje, nuo 1948 m. Stokholme, 1965 m. pusę metų Rygoje.
Torpedo Rīga

Istorija

Sovietmečiu komanda žaidė Latvijos TSR aukščiausiojoje lygoje. 1990 m. žaidė Baltijos lygoje (užėmė 13-ąją vietą), o po 1992 m. čempionato prisijungė prie Vidus Riga klubo.
Slaptasis Hario Frigo karas

Turinys

Antrasis pasaulinis karas. Penketas Sąjungininkų kariuomenės generolų, besimaudydami pirtyje, patenka į Italijos nacių rankas. Generolai laikomi suimti grafienės Montefiorės viloje, tačiau negali iš jos pabėgti, nes visi yra vieno laipsnio ir nei vienas nenori būti pavaldus kitam. Galiausiai, siekiant padėti generolams pabėgti, jiems į pagalbą siunčiamas Haris Frigas – pabėgimų meistras. Tam, kad patektų į grafienės vilą, jis priverstas apsimesti generolu, tačiau tai padaryti kur kas sunkiau, nei pabėgti iš kalėjimo...
Rimkai (Kulva)

Istorija

XVIII a. Rimkuose įsikūrė sentikiai. Tuomet kaimas priklausė Vilniaus vaivadijai. Tai buvo vienas seniausių rusų centrų Lietuvoje iki pat 1795 metų. Nuo XVIII a. pabaigos minima cerkvė. XIX a. kaimas buvo Kauno apskrityje. 1806 m. gyventojai išsipirko žemę ir tapo laisvais žemdirbiais, čia gyveno apie 300 žmonių. XIX a. nuslopinus Degučių parapiją Rimkai tapo sentikių centru Kauno gubernijoje.
XX a. pradžioje parapijai priklausė bent 1000 tikinčiųjų, nors Rimkuose gyveno 415 žmonių. Apie 1900 m. pastatyta nauja akmeninė Rimkų Dievo Motinos Gimimo cerkvė. XX a. tarpukariu parapija buvo viena didžiausių Lietuvoje, 1937 m. joje buvo 2140 tikinčiųjų. Sovietų valdžia parapiją įregistravo 1948 m. liepą. 1994–1997 m. suremontuota cerkvė.
Kuršėnų Pavenčių mokykla

Istorija

1974 m. atidaryta Kuršėnų Pavenčių vidurinė mokykla. Iki 1993 m. ji buvo vadinama Kuršėnų 3-ąja vidurine mokykla. Mokykloje veikia savivaldos institucijos: mokyklos taryba, tėvų taryba, seniūnų taryba, mokyklos metodinė taryba. Nuo 1995 m. mokykloje kasmet vyksta prezidento rinkimai. Pirmuoju prezidentu tapo L. Kirkutis.
1982 m. mokykloje pradėtas sustiprintas matematikos mokymas. Mokiniai dažnai tapdavo rajono matematikos olimpiadų laureatais. Respublikos matematikų olimpiadose yra dalyvavę ir prizines vietas pelnę matematikai V. Garbinčiūtė (baigė 1978 m.), M. Vaičiulis (1987 m.), S. Rupeikis (1994 m.), E. Daraška (1997 m.), R. Zovė (1998 m.), S. Daukėla (2002 m.). S. Rupeikis 1994 m. dalyvavo pasaulinėje matematikos olimpiadoje Honkonge. U. Noreika tapo respublikos skaitovų konkurso laureatu. Prizines vietas respublikos biologijos ir istorijos olimpiadose pelnė R. Savickas ir U. Noreika. Mokyklos auklėtinis A. Butkus su šokių ansambliu „Žuvėdra“ tapo respublikos ir pasaulio čempionu. Lapių medžioklės būrelio, vadovaujamo R. Fabijonavičiaus, ugdytinis G. Ambražas 1979 m. tapo šios sporto šakos jaunių pasaulio čempionu. Jaunoji poetė I. Kiriliauskaitė, paruošta mokytojos S. Lukienės 1996 m. tapo laikraščio „Šiaulių kraštas“ organizuoto eilėraščių konkurso „Dienos spalvos“ laureate, 2001 m. jai įteikta poeto Stasio Anglickio premija.
1993 m. mokykloje įrengta pirmoji kompiuterių klasė. 1999 m. pradėtas ankstyvasis užsienio kalbų mokymas pradinėse klasėse, o nuo 2000 m. pagilintas užsienio, lietuvių kalbų ir matematikos mokymas. Nuo 2003 m. mokykloje pradėtas kryptingas meninis ugdymas. Mokiniai renkasi etnokultūros, choreografijos užsiėmimus, liaudies šokius, pramoginius šokius.
Mokykla įsijungė į sveikatą stiprinančių mokyklų programą, rengiamos sveikatingumo akcijos, mokymai, reidai, įsteigti aerobikos ir kūno dizaino būreliai. 2002 m. Pavenčių vidurinė tapo sportiškiausia rajono mokykla, sportininkai Pabaltijo lengvosios atletikos keturkovės varžybose iškovojo čempionų vardą, gimnastai respublikinėse varžybose užėmė prizinę vietą.
Mokykla turi gilias specialiojo ugdymo tradicijas. Nuo 1975 m. mokykloje veikia specialiosios klasės mokiniams, turintiems didelių mokymosi sunkumų iš viso Šiaulių rajono. 1999 m. įkurtos dar trys specialiosios klasės mokiniams, turintiems kompleksinę negalę.
2002 m. įsteigta priešmokyklinio ugdymo grupė, prie mokyklos prijungta Pakumulšių pradinė mokykla.
2000 m. mokykloje pradėtas įgyvendinti profilinis mokymas. Visiems mokiniams, siekiantiems vidurinio išsilavinimo, sudarytos sąlygos rinktis mokymąsi pagal humanitarinio ar realinio profilių programą. 2009 m. uždarytas mokyklos filialas – Pakumulšių pradinio ugdymo skyrius.

Žymiausi mokiniai

Už labai gerą mokymąsi ir pavyzdingą elgesį 12 mokinių apdovanota aukso, 15 sidabro medaliais, 4 mokyklą baigė su pagyrimu.
Juodasiūlė boružė

Požymiai

Vabalai būna nuo 3,5 iki 4,5 mm ilgio ir įvairių spalvinių variantų. Kai kurie skiriasi tiek, kad anksčiau buvo laikomi atskira rūšimi. Paprastai vabalai yra šviesiai arba ryškiai geltonai ir turi po 7 juodus, beveik kampuotus taškus ant antsparnių. Taškai gali būti ištęsti ir susijungę tarpusavyje taip, kad geltonos spalvos beveik nelieka arba atrodo, kad vabalas yra su geltonais taškais. Antenos ir kojos - rusvai geltonos.

Paplitimas

Randami visoje Europoje nuo piečiausios dalies iki pat poliarinio rato, taip pat Azijoje. Gyvena tiek žemumose tiek ir aukščiau - iki subalpinės zonos.

Dauginimasis

Patelė padeda apie 400 kiaušinėlių. Tai būtina dėl to, kad didžioji dalis boružių lervų žūva.
Kražiai

Aplinkinės gyvenvietės

UŽVENTIS – 22 km 
 Petrališkė – 5 km
Butkiškė – 6 km 
 KELMĖ – 17 km
Valpainiai – 5 km

Istorija

Kražių žemė pirmąkart minima 1253 m. kaip Crase, gyvenvietė – 1385 m., Kražių pilis apie 1394 m., Kražių valsčius apie 1410 m. XVI a. pradžioje Ldk Vytautas Žemaičių seniūnų paskyrė Mykolą Kęsgailą, kuris rezidavo Kražiuosie ir 1416 m. pastatydino vieną pirmųjų Žemaitijoje Kražių bažnyčią, sudegusią po 60 metų. Nuo 1480 m. Kražiai vadinami miesteliu, yra 1529–1567 m. neprivilegijuotų Lietuvos miestų sąrašuose. XVI a. viduryje įsteigta pradžios mokykla. Nuo XV a. pradžios iki 1556 m. Kražius valdė Kęsgailos, po 1559 m. atiteko Radviloms. Mikalojus Radvila Juodasis 1565 m. pastatydino mūrinę pilį. Nuo 1566 m. pavieto centras, iki XVI a. pabaigos Kražiuose rinkdavosi Žemaičių bajorų seimeliai. Nuo 1570 m. (?) veikė kunigų seminarija, 1740 m. iškelta į Varnius.
XVII a. pradžioje Kražiai tapo kontrreformacijos židiniu; 1607 m. įsikūrė jėzuitų, 1639 m. – benediktinių vienuolynai. 1757–1763 m. pastatyta bažnyčia, dėl kurios 1893 m. įvyko Kražių skerdynės. 1758 m. įkurtas marijavičių vienuolynas.
1614 m. įsteigta jėzuitų Kražių kolegija – pagrindinis Žemaitijos ugdymo ir švietimo centras. Kražių kolegijos biblioteka, įsteigta 1608 m. jėzuitų misijoje, buvo viena didžiausių Lietuvos Didžiosios Kunigaikštijos bibliotekų. XVII a. – XVIII a. veikė Kražių mokyklos teatras; pastatyta apie 30 vaidinimų. XVIII a. pabaigoje Kražių mokykloje mokėsi keli šimtai mokinių. Kražių kolegijoje dėstė Lietuvos baroko poetas Motiejus Kazimieras Sarbievijus. 1817 m. kolegiją perėmė Vilniaus universitetas ir ją perorganizavo į pirmąją pasaulietinę gimnaziją Lietuvoje. 1823 m. gimnazijoje veikė anticarinė moksleivių organizacija „Juodieji broliai“. 1844 m. gimnaziją perkėlus į Kauną ir patys Kražiai neteko buvusios reikšmės. 
XVII a. viduryje ir XVIII a. pradžioje Kražiai nukentėjo per karus. 1667 m. Kražių paviete buvo 249 bajorų dūmai. 1765 m. buvo 64 smuklės, 1790 m. – 160 sodybų. 1780 m. Kražiai gavo dviejų turgų ir trijų prekymečių privilegiją. 1780 m., 1807 m., 1845 m. ir 1847 m. miestelis degė.
1779 m. Kražiuose vyko Žemaitijos žydų suvažiavimas. 1863 m. Kražių vikaras Vladislovas Dembskis organizavo sukilėlius apylinkėse, Kražių bažnyčioje skaitė sukilėlių manifestą, ragino dėtis prie sukilėlių, nepaklusti Rusijos imperijos valdžiai. Draudžiamąją lietuvių kalba spaudą apylinkėse platino V. Čižauskas ir kiti knygnešiai.

Pavadinimo kilmė

Miestelio vardo kilmė nėra aiški. Labiausiai tikėtina, kad vardas atsirado nuo Kražantės upės, bet visiškai neaišku, kodėl jis taip sutrumpėjo (tapo ne Kražančiais, bet Kražiais). Gali būti, kad anksčiau upė turėjo sinoniminį vardą – Kražė ar Kražis, bet rašytiniuose šaltiniuose tai neaptinkama.
Be to, liaudies etimologija pavadinimą sieja ir su esą čia senovėje gyvenusiu Gražiu.
Jan Kurczewski

Biografija

Gimė 1854 m. birželio 8 d. Salose. 1874 m. įstojo į Vilniaus kunigų seminariją, 1879 m. pradėjo mokytis Sankt Peterburgo kunigų seminarijoje, kurią baigė 1881 metais. Tais pačiais metais vyskupas Aleksandras Kazimieras Beresnevičius Kaune įšventino Kurčevskį į kunigus ir jis pradėjo dirbti religijos mokytoju Vilniaus gimnazijoje bei tapo kardinolu prefektu. 1886 m. už anticarinę veiklą išsiųstas dirbti į Kiemeliškes, tačiau jau 1889 m. paskirtas Vilniaus katedros kanauninku. 1901 m. tapo bažnytinės istorijos profesoriumi ir toliau dėstė Vilniaus kunigų seminarijoje. 1907-1906 m. buvo Vilniaus mokslo draugų sąjungos prezidentu. Išleido nemažai leidinių apie bažnyčios istoriją, taip pat rašė straipsnius į įvairius Vilniaus laikraščius. Mirė mišių metu Vilniaus katedroje 1916 m. liepos 30 d., palaidotas koplyčioje Rasų kapinėse.
Marijampolės Petro Armino pagrindinė mokykla

Istorija

1929 m. Marijampolės 1-ajai pradinei mokyklai suteiktas poeto Petro Armino-Trupinėlio vardas. 1934 m. pastatyta nauja Petro Armino pradinė mokykla. 1941 m. Petro Armino vardas panaikintas. Mokykla vadinama 1-ąja pradine mokykla. 1956 m. mokykla tapo 4-ąja vidurine mokykla. 1979 m. pastatytas naujas vidurinės mokyklos pastatas Vytenio gatvėje. 1986 m. įkurtas mokyklos muziejus. 1989 m. vidurinei mokyklai grąžintas Petro Armino vardas.
André Filipe Lopes Almeida

Karjera

Žaidė gimtojoje Portugalijoje. Priklausė CF Os Belenenses, tačiau buvo skolinamas žemesniųjų divizionų klubams.
2017 m. tapo Kauno „Stumbro“ nariu. A lygoje sužaidė 24 rungtynes.PASTABA. (Klaida, kad 2017 m. sužaidė 15 rungtynių.)
2018 m. sužaidė 31 rungtynes ir pasižymėjo dviem įvarčiais.
Farsas (regionas)

Geografija

Farsas buvo į pietus nuo Lorestano ir per pakrantės žemumas siekėsi su Persijos įlanka. Šiaurės rytuose stepių plotai atkyrė regioną nuo Kermano ir Jazdo, o rytuose, ties Hormuzo sąsiauriu jis susisiekė su Beludžistanu.
Farsas yra kalnuotas ir labai įvairaus reljefo regionas. Šiaurėje ir šiaurės vakaruose jis pasižymi aukščiausiais kalnais, kurie pereina į dar aukštesnį Lorestaną. Centrinė regiono dalis pasižymi švelniomis žiemomis ir karštomis vasaromis, o pietinė ir pietrytinė – ypač karštomis vasaromis. Regione yra dideli Taško ir Bachtegano ežerai.

Istorija

Senovės Persijos laikais šis regionas sutapo su Persija, dar vadinama Perside. Iš čia kilo dvi žymios Senovės Persijos dinastijos – Achemenidai ir Sasanidai. Regione buvo jų sostinės Persepolis ir Pasargadai, kurių griuvėsiai išlikę iki šiol.
VII a. Sasanidų imperiją nukariavus Kalifatui, Persija tapo žinoma kaip Farsas, nes arabai negalėjo ištarti garso f. Nors regionas pasižymėjo ypač aršiu pasipriešinimu arabų valdymui, čia įsiviešpatavo Islamas. Nuo tada regionas ėmė vaidinti vis silpnesnį vaidmenį Didžiajame Irane, civilizacijos centras persikėlė į derlingesnį Persijos Irako regioną.
Skylant Kalifatui, 875 m. Farsą nukariavo tadžikų Safaridų dinastija i rytų, kurie prijungė regioną prie savo trumpalaikės imperijos. Vėliau, apie 934 m. regione įsigalėjo Bujidai, kurie čia sukūrė atskirą Farso Bujidų valstybę (934–1062), priklausiusią didesnei konfederacijai.
Po to regione įsitvirtino kurdų kilmės vietinė giminė – Šabankarai, kurie valdydavo visada, nusilpus didžiosios Persijos imperijoms. XI a. pabaigoje nusilpus Seldžiukidams, Šabankarai Farsą valdė iš Šahreidž miesto. XII a. kraštą nukariavo Chorezmidai, vėliau Ilchanidai. Mongolai regione įsitvirtino be pasipriešinimo, todėl jo beveik nenusiaubė. Suskilus Ilchanidų valstybei, vėl įsitvirtino Šabankarai ir viešpatavo Darabgirde. Per tiurkų ir mongolų viepatavimo laikus į regioną atsikėlė tiurkai kaškajai, giminingi azeriams.
XVI a. Sefevidai Farsą įjungė savo imperiją.
1753 m. įsigalėjusi kurdų lakų kilmės Zendų dinastija perkėlė Persijos imperijos sostinę į Širazą, ir Farsas vėl trumpam tapo centriniu Didžiojo Irano regionu. Tačiau Zandų valdymas truko neilgai, nes 1795 m. įsigalėjo Kadžarų dinastija, kuri iškėlė sostinę į Teheraną.
Miškinė barškuolė

Aprašymas

Kūnas iki 1,5-1,9 m ilgio, geltonai rudas, su juodomis ar tamsiai rudomis ryškiomis skersinėmis dėmėmis. Šonuose jos susilieja ir sudaro pusmėnulio formos dėmes. Dažnai jos būna atskirtos siaura šviesiai geltona juosta.

Paplitimas

Paplitusi JAV rytinėje dalyje ir į pietus iki Meksikos įlankos. Gyvena uolingose vietose ir žemakalnėse, kur auga reti krūmynai ir pavieniai medžiai. Kartais pasitaiko pelkėtose žemumose, upių lankose, miško aikštelėse.
Kaari Utrio

Kaari Utrio (g. 1942 liepos 28 d., Helsinkyje, Suomija) – suomių rašytoja, istorikė, filosofė, romanų ir mokslinių studijų autorė. 1967 m. baigė studijas Helsinkio universitete.
Lietuvių kalba 1998 m. išleista jos knyga „Ievos dukterys“. K. Utrio aistringai ir argumentuotai dėsto savo teiginius. Istoriniai rašytojos romanai pirmauja geriausiai perkamų Suomijos knygų sąrašuose, jie verčiami į daugelį Europos kalbų.
Sven Kramer

Biografija

Pradėjo profesionaliai sportuoti 2003 m.
2004 m. Kramer tapo pasaulio jaunimo vicečempionu, o po metų ir čempionu. 2005 m. sportininkas pelnė sidabrą Europos čempionate. Nuo 2007 m. iki 2010 m., bei 2012 m. – 2013 m. tapo absoliučiu Europos čempionu. Nuo 2007 m. Kramer pelnė 19-ą pasaulio čempiono titulų.
Debiutinėse 2006 m. žiemos olimpinėse žaidynėse Kramer pelnė bronzą komandinio persekiojimo rungtyje, bei sidabrą 5000 m nuotolyje. 2010 m. žiemos olimpinėse žaidynėse Kanadoje pirmą kartą tapo olimpiniu čempionu 5000 m rungtyje. 2014 m. žiemos olimpinėse žaidynėse sportininkas apgynė čempiono titulą ir pagerino distancijos olimpinį rekordą. 2018 m. Pjongčange laimėjo 5000 m rungtį trečiose olimpinėse žaidynėse iš eilės.
Petras Mangirdaitis

Biografija

Horodlėje gavo Wadwicz herbą.
Pirmą kartą minimas 1413 m. Horodlėje.
Tėvas – Mangirdas. Pirmos žmonos vardas ir kilmė nežinomi, antra – kunigaikščio Teodoro Kaributaičio duktė Ona. Sūnus – Jonas (iš pirmos santuokos).
Tėvoninės žemės driekėsi Šalčininkų ir Ašmenos kraštuose. Antros žmonos motina kunigaikštienė Anastazija Kaributienė dovanojo jam Loską (Ašmenos pavietas) su įsipareigojimu globoti dvi kitas jos dukteris. 1434 m. Žygimantas Kęstutaitis suteikė jam Ivijos dvarą (Ašmenos pavietas), tačiau tai galėjo būti tėvoninės valdos patvirtinimas. Būtent iš Ivijos kildino save jo palikuonys.

Valstybės tarnyba

Vytauto laikais (apie 1424–1426 m.) – Podolės seniūnas. 1422/1423 m. – dvaro maršalka. 1430–1432 ir 1445–1456 m. – Naugarduko seniūnas. 1434–1459 m. – žemės maršalka. 1435 m. – Kopyliaus seniūnas. 1459 m. – Polocko vietininkas.
1430 m. vyko pas lenkus Vytauto karūnacijos byloje. 1431 m. buvo Švitrigailos pasiuntinys pas totorius. 1432. pradžioje buvo lietuvių delegacijos sudėtyje, Turėjusioje derėtis su lenkais. 1432 m. Švitrigailos pavedimu dar kartą vyko į Lenkiją.
Vienas įtakingiausių Lietuvos didikų Vytauto, Švitrigailos, Žygimanto Kęstutaičio ir Kazimiero laikais. Dalyvavo perversme prieš Švitrigailą. Vadovavo Žygimanto Kęstutaičio Kariuomenei.
Aukščiausiasis Teismas

Aukščiausiasis Teismas – paskutinės (ir tuo pačiu galutinės) instancijos teismas. Priklausomai nuo teismų valdžios pošakio gali būti bendrosios kompetencijos, administracinis ar kitoks (pvz., specializuotas) aukščiausiasis (vyriausiasis) teismas. Siaurąja prasme Aukščiausiasis Teismas - (tik) bendrosios kompetencijos aukščiausios instancijos teismas.
Pažymėtina, jog Konstitucinis Teismas nėra aukščiausiasis teismas, kadangi jis (daugumoje kontinentinės teisės valstybių) nesprendžia bylų kaip paskutinė instancija.
Leidenas

Istorija

Žinomas nuo XIV a. XVI–XVII a. buvo svarbus medvilnės pramonės centras. 1573–1574 m. buvo užimtas ispanų.
Jovan Čađenović

Karjera

2018 m. antroje pusėje atvyko į Lietuvą. Atstovauja FK Sūduva Marijampolė. 
Debiutavo 2018 m. rugpjūčio 4 d. rungtynėse prieš FK Atlantas Klaipėda.
Rusų formalizmas

Rusų formalizmas – svarbi literatūrologinė mokykla, gyvavusi Rusijoje nuo 1910 iki 1930 metų. Ji apima įtakingų Rusijos ir TSRS mokslininkų, tokių kaip Viktoras Šklovskis, Jurijus Tyanovas, Vladimiras Propas, Borisas Eichenbaumas, Romanas Jakobsonas, Borisas Tomaševskis, Grigorijus Gukovskis, darbus. Jie revoliucionavo literatūrinę kritiką 1914–1930 metais, sukurdami poezijos kalbos ir literatūros specifiką ir autonomiją. Rusų formalizmas darė didelę įtaką struktūralizmui ir tokiems mąstytojams kaip Michailas Bahtinas ir Jurijus Lotmanas. Šio judėjimo nariai svariai paveikę moderniąją literatūros kritiką, išvystė ją lygia greta su struktūralizmu ir poststruktūralizmu.
Rusų formalizmas buvo nevienakryptis judėjimas, skelbęs ne vieningą doktriną, neturėjęs pagrindinių tikslų ir siekių. Iš tikrųjų „Rusų formalizmas“ apibūdina du skirtingus judėjimus: OPOJAZ (,Общество изучения Поэтического Языка „Poezijos mokslo kalbos asociacija“) Sankt Peterburge ir Maskvos kalbininkų ratelį. Taigi, tikslingiau remtis „Rusų formalizmu“, nei vartoti platų ir abstraktų terminą – „formalizmas“.
Sąvoka formalizmas pirmą kartą pavartota judėjimo konkurentų ir buvo atmesta pačių šios mokyklos narių. Kaip pasakė vienas iš didžiausių formalistų, Borisas Eichenbaumas: „Sunku gražinti tai, kas sukurta, bet tai nebuvo labai vykęs naujadaras. Tai galėjo būti tinkama nebent kaip supaprastintas kreipinys, bet jis netinkamas kaip terminas, apribrėžiantis „Poezijos mokslo kalbos asociacijos“ veiklą“.