google/wiki40b huggingface dataset:
Valstybės saugumo vyresnysis majoras

Valstybės saugumo vyresnysis majoras (rus. майор государственной безопасности) – specialusis aukščiausiojo vadovaujančio personalo laipsnis TSRS Vidaus reikalų liaudies komisariato Valstybės saugumo vyriausiosios valdyboje (NKVD VSVV; ГУГБ НКВД СССР) ir Valstybės saugumo liaudies komisariate (NKGB), įvestas 1935 m. spalio 7 d. TSRS CVK ir LKT nutarimu.
Iki 1943 m. žemesnis specialusis laipsnis valstybės saugumo sistemoje buvo valstybės saugumo majoras, o sekantis vyresnis laipsnis buvo trečio rango valstybės saugumo komisaras.

Valstybės saugumo vyresniojo majoro laipsnis atitiko armijos komdivo ir laivyno antro rango flagmano laipsnį. Skiriamieji ženklai – du emaliniai rombai apykaklės antsiuvuose ir dvi auksinės siuvinėtos žvaigždės eilute ant rankovės.
1935 m. valstybės saugumo vyresniojo majoro laipsnis buvo suteiktas 47 NKVD ir saugumo darbuotojams. 1943 m. laipsnis buvo panaikintas ir pakeistas naujai įvestu Valstybės saugumo komisaro laipsniu.

Skiriamieji ženklai

Klausimas dėl ypatingųjų skyrių darbuotojų skiriamųjų ženklų kurį laiką buvo neišspręstas dėl derinimų Gynybos ir Vidaus reikalų liaudies komisariatuose. 1936 m. gegužės 23 d. bendru Gynybos ir Vidaus reikalų liaudies komisariatų įsakymu Nr. 91/183 buvo paskelbtos „Nuostatos apie TSRS NKVD VSVV ypatinguosius organus“ (Положение об особых органах ГУГБ НКВД СССР), pagal kurias kariuomenės NKVD Ypatingųjų skyrių darbuotojai konspiracijos sumetimais turi dėvėti kariuomenės karinių politinių darbuotojų uniformas ir to paties vyresnumo skiriamuosius ženklus.
1937 m. liepos 15 d. NKVD įsakymu Nr. 178 buvo pakeista skiriamųjų ženklų sistema. Buvo panaikinti rankoviniai skiriamieji ženklai, pakeista apykaklinių antsiuvų išvaizda. Šie antsiuvai įvesti dviejų rūšių – viena gimnastiorkoms ir frenčiams, kita – milinėms. Gimnastiorku apykakliniai antsiuvai išlaikė ankstesnę formą, o milinių antsiuvai įgijo rombo formą. Rombo viršutinės kraštinės įlenktas, viršutiniai kampai suapvalinti. Antsiuvų aukštis 11 cm, plotis – 8,5 cm. Antsiuvų spalva liko ta pati tamsiai raudona su avietiniu apsiuvu. Žvaigždutes ir kampainius pakeitė kariuomenės skiriamieji ženklai (aukščiausiajam vadovaujančiam personalui – rombai, vyresniajam – stačiakampiai, jaunesniajam – kvadratai).
1943 m. vasario 18 d. NKVD įsakymu Nr. 126, pagal 1943 m. vasario 9 d. TSRS AT Prezidiumo įsaką „Apie naujų NKVD organų ir kariuomenės personalo skiriamųjų ženklų įvedimą“ (О введении новых знаков различия для личного состава органов и войск НКВД), vietoj apykaklinių antsiuvų buvo įvesti antpečiai ir patvirtinta NKVD organų ir kariuomenės uniformų dėvėjimo tvarka.
Pac-Man

Žaidimo esmė

Žaidėjas valdo pagrindinį veikėją Pac-Man, vesdamas jį labirintu, kur Pac-Man turi suryti visus taškelius, nepaliesdamas keturių jį gaudančių vaiduoklių. Kai suryjami visi taškeliai, pereinama į kitą lygį. Jei Pac-Man paliečia vaiduoklis, prarandama viena gyvybė. Labirinte taip pat išdėstyti keli dideli energetiniai objektai, kuriuos suryjus Pac-Man keletą sekundžių gali valgyti vaiduoklius – kol energetinis užtaisas veikia, vaiduokliai tampa mėlyni ir pradeda tolti nuo veikėjo. Už vaiduoklio surijimą skiriami taškai.

Istorija

Pagrindinis žaidimo kūrėjas – Namco darbuotojas Toru Ivatani, kūręs žaidimą 18 mėnesių. 1979 metais Japonijoje išleidus žaidimą, jis nebuvo labai populiarus, tačiau 1980 metais žaidimą pradėjus pardavinėti JAV, jis sulaukė didžiulės sėkmės ir greitai tapo pasauliniu žaidimų pramonės fenomenu. Iš viso JAV parduotas tuo metu rekordinis žaidimų automatų skaičius – 350 000.
1981 metais išleista žaidimo automato versija Ms. Pac-Man, kur pagrindinis veikėjas – moteris. Ši versija taip pat buvo parduodama gana sėkmingai.
Vėliau žaidimas buvo išleistas daugeliui asmeninių bei žaidimų kompiuterių sistemoms, taip pat egzistuoja versijos mobiliems kompiuteriams. Pac-Man herojus vaizduotas to paties pavadinimo animaciniame seriale, taip pat jį galima pamatyti įvairių filmų, žaidimų epizoduose.
Surminas

Surminas – viduramžių lietuvių karvedys. Minimas XIII a. pab.–XIV a. pr. Numanoma jo tėvonija – Kulvos žemė. Buvo Kolainių pilies vadas. 1290 m. atrėmė kryžiuočių antpuolį ir sunaikino Ragainės komtūro diversinį būrį. Tačiau vėliau priešai Surminą privertė apleisti Kolainius ir ėmėsi vadovauti kitų panemunių pilių gynybai.
1313 m. Surminas su ~700 karių ir ~100 valčių laivynu sunaikino didelį kryžiuočių karo laivą, kuriuo šie ruošėsi pulti Veliuoną.
Antanas Alkauskas

Biografija

1985 m. baigė Lietuvos žemės ūkio akademiją, agronomas.
Kupiškio rajono savivaldybės administracijos Alizavos seniūnijos seniūnas.
Lietuvos valstiečių partijos, Lietuvos valstiečių liaudininkų sąjungos Kupiškio rajono skyriaus narys.
1995–1997 m., 2000 m. ir 2011 m. (atsisakė mandato) Kupiškio rajono savivaldybės tarybos narys.
Moldavijos futbolo supertaurė

Moldavijos futbolo supertaurė – trofėjus, dėl kurio nuo 2003 metų varžosi šalies čempionai ir taurės laimėtojai.
Gynybos politika

Gynybos politika – politikos sritis, apimanti veiklą bei pastangas, užtikrinant saugumą. Gynybos politika gali būti laikoma saugumo politikos dalimi. Lietuvoje gynybos politiką įgyvendina Lietuvos Respublikos krašto apsaugos ministerija. Svarbiausius valstybės gynybos klausimus svarsto ir koordinuoja Valstybės gynimo taryba, į kurią įeina Respublikos Prezidentas, Ministras Pirmininkas, Seimo Pirmininkas, krašto apsaugos ministras ir kariuomenės vadas (LRK 140 straipsnis).
Gold Coast United FC

Istorija

Klubas įkurtas 2008 m. tris sezonus žaidė A-League pirmenybėse. 
Vėliau neteko licencijos ir teisės žaisti elito divizione.
2017 m. rugpjūčio 3 d. klubas buvo atkurtas.

Stadionas

Namų rungtynes žaidė Skilled Park stadione, kuris yra Robinoje.
Jaunpiebalgos savivaldybė

Istorija

Savivaldybė sudaryta 2009 m. reformos metu iš Cėsių rajono dalies.
Ramaškonys (Anykščiai)

Istorija

1944–1963 m. buvo Ramaškonių apylinkės centras.
Pranas Dauknys

Biografija

1953 m. įšventintas kunigu. 1954 m. baigė Popiežinį Angelicum institutą Romoje. 1984 m. Angelikumo universitete Romoje apgynė disertaciją ir gavo teologijos daktaro laipsnį.
1954–1962 m. Londono lietuvių ir Lietuvių skautų sąjungos kapelionas. 1956 m. vienas Didžiosios Britanijos katalikų kongreso rengėjų. 1963 m. apsigyveno Australijoje. 1963–1966 m. Adelaidės, 1966–1973 m. Geclongo lietuvių kapelionas. 1973–1989 m. laikraščio „Tėviškės aidai“ redaktorius. 
Lietuvių katalikų mokslo akademijos narys. Australijos lietuvių bendruomenės, Lietuvos skautų sąjungos veikėjas, 1987–1990 m. Australijos lietuvių katalikų federacijos pirmininkas.
Išvertė D. Riccioti „Kristaus gyvenimas“, 1962 m.
1997 m. popiežius Jonas Paulius II apdovanojo Monsinjoro–prelato garbės laipsniu.
Robertas Vaidotas

Robertas Vaidotas (1954 m. lapkričio 5 d. Kaune – 2007 m. kovo 10 d. Kaune) – teatro ir kino aktorius.

Biografija

1972 m. baigė Kauno 13-ąją vidurinę mokyklą. 1976 m. baigė Lietuvos Valstybinės konservatorijos Aktorinio meno fakultetą ir įgijo dramos teatro aktoriaus specialybę su muzikinio teatro aktoriaus specializacija.
Nuo 1976 m. – Kauno valstybinio dramos teatro (KVDT) aktorius. 1992–1994 m. dalyvavo nepriklausomos grupės „Menas į šoną“ veikloje. Sukūrė vaidmenų televizijos teatre. Nuo 1999 m. vadovavo Kauno technologijos universiteto teatro studijai. Palaidotas Petrašiūnų kapinėse.
Klemensas Jūra-Jūraitis

Biografija

1944 m. pasitraukė į Vokietiją, vėliau gyveno Brazilijoje. 1947 m. Oldenburgo lietuvių komiteto pirmininkas, „Mūsų dienos“ redaktorius. Drauge su J. Petrėnu leido vienkarčius leidinius „Margutis“, „Klumpė“ ir kt. Brazilijoje padėjo redaguoti „Mūsų Lietuvą“. Išleido prozos ir poezijos knygų.
Britų virtuvė

Įtakos

Senoviniai tradiciniai britų patiekalai ir produktai, tokie kaip duona ir sūris, įvairūs mėsos produktai, pyragai, sūriųjų ir gėlųjų vandenų žuvis buvo papildyti bulvių, pomidorų ir aštriųjų patiekalų iš Amerikos, įvairiausių prieskonių iš Indijos ir Bangladešo, ant stiprios liepsnos ruošiamų kiniškų patiekalų.
Daug patiekalų atėjo iš Prancūzijos ir Italijos virtuvių: jie yra vieni iš populiariausių ir mėgstamiausių visoje šalyje. Britai taip pat sėkmingai pritaikė greito maisto, kurio pradininkė buvo JAV, ruošimo naujoves. Iki šių dienų britai plačiai taiko įvairias idėjas iš kitų pasaulio virtuvių. Pavyzdžiui, Bolonės spageti maždaug nuo 1960 metų tapo tradiciniu patiekalu daugumoje britų šeimų.
Indiškas maistas buvo parsivežtas dar tais laikais, kai Anglija turėjo didelę įtaką visam Pietų Azijos regionui. Tačiau patiekalai buvo šiek tiek pakeisti, kad būtų labiau priimtini britų skoniui. Pavyzdžiui, angliškasis karis yra kiek aštresnis, nei Šiaurės Indijoje. Po karo, staigiai augant supermarketų skaičiui, pradėti gaminti šaldyti maisto produktai. Išpopuliarėjo paruoštas maistas, kuriam pagaminti nereikia jokių pastangų: jis paruošiamas mikrobangų krosnelėje vos per kelias minutes. Tokie pusgaminiai paplito britų valgiaraštyje ir pakeitė daug tradicinių valgių.

Britų virtuvės reputacija užsienyje

Britų virtuvė turi prastą reputaciją. Ji yra kritikuojama dėl patiekalų paprastumo. Šarlis Morisas Taleiranas yra pasakęs, kad anglai turi apie 300 religinių sektų ir tik vieną padažą. Tačiau britų virtuvė kartu su prancūzų tradiciniais mėsos, daržovių ir bulvių patiekalais, darė įtaką austrų, skandinavų virtuvėms. Viduramžiais britai turėjo puikią reputaciją iki pat XVII amžiaus. 
Po Antrojo pasaulinio karo maisto ruošimas buvo industrializuotas, todėl maisto kokybė stipriai krito. Šiandien britai tampa vis reiklesni savo virtuvei. Maisto pusgaminių kokybė per paskutinius 30 metų irgi pakito į gerąją pusę. 2005 metais, 600 maisto kritikų išrinko 50 geriausių restoranų Europoje. 14 iš jų buvo Didžiojoje Britanijoje.
Blaivybės judėjimas Švedijoje

Blaivybės judėjimas Švedijoje – visuomeninis judėjimas Švedijoje, nukreiptas prieš alkoholinių gėrimų vartojimą. Itin galingas judėjimas buvo XIX a. – jis yra priskiriamas prie to meto trijų švedų tautos sąjūdžių (šved. folkrörelser): darbininkų judėjimo, laisvanoriško tikėjimo pasirinkimo ir blaivybės judėjimo. Šiandieną abstinenciją propaguojančios organizacijos karalystėje jungia apie 250 000 narių.

Istorija

Apie 1800 m. švedų visuomenę gerokai vargino alkoholizmas. Daugiausiai buvo išgeriama degtinės ir mažai alaus, o vyną vertino tik turtingųjų sluoksnis. Spėjama, kad 1820 m. kiekvienas šalies pilietis per metus išgerdavo apie 40 litrų grynojo alkoholio arba penkis kartus daugiau nei dabartiniais laikais. Besaikis alkoholio vartojimas ne tik sukeldavo socialines ir etines problemas, bet ir nuolat destruktyviai bei slegiančiai veikė visuomenės sveikatą. Nors blaivybės judėjimas užgimė puritoniškoje religinėje bendruomenėje, jis greitai rado pritarimą mokslininkų, gydytojų ir politikų tarpe.
Pirmosios abstinentų draugijos pagal amerikietišką modelį ėmė kurtis apie 1830 m., o 1837 m. įsteigta bendranacionalinė organizacija Svenska nykterhetssällskapet įsteigta. Kai 1855 m. ir 1860 m. karalystėje buvo priimti įstatymai, leidžiantys virti degtinę saviems poreikiams, blaivybės judėjimas užgeso.
Senosios abstinentiško gyvenimo tradicijos buvo daugiau būdingos kilmingiesiems visuomenės nariams, bet apie 1870 m. gimė naujas, radikalus judėjimas, apėmęs platesnius gyventojų sluoksnius. Savo charakteriu jis buvo artimas šalyje plintančiam darbininkų judėjimui. 1879 m. Geteborge susikūrė pirmoji JAV veikiančio Gerųjų tamplierių ordino ložė, vėliau, britų pavyzdžiu – Blåbandsrörelse. Moterys jungėsi į Vita Bandet. Visos išvardintos draugijos turėjo religinį atspalvį, tačiau 1896 m. gimė nauja tarpkonfesinė organizacija Verdandi, kuri buvo artima socialdemokratams.
Visi šie laisvanoriški susivienijimai (1910 m. jungę pusę milijono narių) propagavo susilaikymą nuo alkoholio ir siekė jį uždrausti. 1909 m. už šį reikalavimą pasirašė 56 % suaugusių šalies gyventojų. Aukščiau išvardintos organizacijos ne tik kovojo su besaikiu alkoholio vartojimu, bet ir siekė formuoti blaivias kasdienio gyvenimo ir švenčių tradicijas. Šios nuostatos turėjo būti įteisintos ir įstatymiškai, jas į savo programas buvo įsirašiusios šalies liberalų ir socialdemokratų partijos. 1918 m. tarp ano meto Švedijos parlamento antrųjų rūmų narių net 64 % priklausė blaivybę propaguojančioms organizacijoms.
Algirdas Urbelis

Biografija

1985 m. baigė Vilniaus technologijos technikumą, 2009 m. Vakarų Lietuvos verslo kolegijoje – viešųjų įstaigų administravimą. Individualios įmonės savininkas.
Darbo partijos Šiaulių rajono skyriaus narys. Nuo 2011 m. Šiaulių rajono savivaldybės tarybos narys. 
Žmona Vida, vaikai Vaidas, Nerijus.
Krugosvet

Кругосвет – universalioji visuotinė enciklopedija rusų kalba, pradėta kurti 2000 m.

Apimtis

Per 10 000 straipsnių (per 6 000 biografinių straipsnių), virš 9 000 iliustracijų. Tai sudaro per 15 mln. žodžių. Apie 1/3 straipsnių – vertimai iš amerikiečių enciklopedijos Collier’s.
«Кругосвет» yra internetinė versija žiniatinklyje bei CD forma (2 diskai).

Autorinės teisės

Su visais autoriais yra sudarytos sutartys dėl išimtinių teisių perdavimo CEU leidyklai (Central European University).
Teises publikuoti JAV enciklopedijos leidimą rusų kalba suteikė leidykla Atlas Editions «Кругосвет» leidyklai.

Finansavimas

«Krugosvet» remia Atvirosios visuomenės institutas (Институт „Открытое общество“), lėšų gaunama pardavus CD bei iš reklamos enciklopedijoje.
Juozas Ašembergas

Juozas Ašembergas (g. 1936 m. rugsėjo 13 d. Vainežerio kaime, Lazdijų rajone) – lietuvių diplomatas.
Mokėsi Lazdijų raj. Veisiejų vidurinėje mokykloje.
J. Ašembergas 1995–1997 m. buvo Lietuvos Respublikos Nepaprastasis ir įgaliotasis ambasadorius Kazachstano Respublikoje.
Dramenas

Istorija

1909–1967 m. mieste kursavo troleibusai.
Skersaruožis raumeninis audinys

Skersaruožis raumeninis audinys, griaučių raumeninis audinys - audinys, sudarantis skersaruožius raumenis. Audinio pavadinimas kilo dėl aktino ir miozino ruožų, sudarančių šių raumenų skaidulas. Šis audinys yra prijungtas prie kaulų ir leidžia žmogui judėti.
Raumenų miocitai yra cilindrinės, daugiabranduolės skaidulos. Jų branduoliai yra skaidulos periferijoje, o skaidulos centrinėje dalyje yra išsidėsčiusios miofibrilės. Miocitų galai yra prijungti sausgyslėmis prie skirtingų kaulų. Vienas galas tvirtinasi prie arčiau kūno ašies esančio, dažnai stacionaraus kaulo, kitas - prie toliau nuo kūno ašies esančio kaulo.
Kiekvieną skaidulą supa jungiamasis audinys endomiziumas. Skaidulos sudaro pluoštelius, kuriuos supa pertvaros perimiziumas. Visą raumenį supanti jungiamojo audinio makštis yra vadinama epimiziumu.

T vamzdeliai

Į raumenų skaidulas įeina T(transversiniai) vamzdeliai. Šie vamzdeliai - sarkolemos įlinkimai, susidarę A ir I diskų sąlyčio vietose. Kartu su iš abiejų pusių esančiu sarkoplazminiu tinklu, T vamzdeliai sudaro triadas. Pagrindinė T vamzdelio funkcija - užtikrinti, kad depoliarizacijos banga kuo greičiau pasiektų skaidulos centre esančias miofibriles. Depoliarizacijos metu depoliarizacinė banga pasiekia T vamzdelius ir jais pereina į sarkoplazminio tinklo membranas, tokiu būdu leisdama išeiti kalcio jonams iš sarkoplazminio tinklo į aplinką ir pradėti raumens skaidulos suitraukimą.
Rugpjūčio 3

Šventės

(kol kas neįvestos)

Vardadieniai

Augustė – Galimantas – Lengvinė – Lidija – Mangirdas – Steponas
Vladas Meškėnas

Vladas Meškėnas (g. 1916 m. vasario 17 d. Baku) – Lietuvos tapytojas.

Biografija

1924 m. su tėvais grįžo į Lietuvą. Studijavo Kauno meno mokykloje, 1936 m. konkurse už Felikso Vaitkaus pašto ženklus laimėjo III premiją. 1944 m. emigravo į Austriją, 1949 m. persikėlė į Australiją.

Kūryba

Ankstyvuoju periodu kūrė daugiausia ekspresionistinius portretus („Veveris Haukinsas“ 1961 m., „Viljamas Dobelis“ 1964 m., „Donaldas Grantas“ 1976 m.). Lankėsi JAV, sukūrė portretų (Valdas Adamkus, Alma Adamkienė, Adomas Varnas, visi 1978 m.). Kūriniams būdingos sodrios spalvos, energingi potėpiai, ryškus modeliavimas. Aštuntame dešimtmetyje suformavo savitą vadinamąjį dvigubo įvaizdžio (doubleimage) stilių: dalis portreto užtapoma įvairių spalvų potėpiais („Elvynas Lynas“ 1973 m., „Autoportretas“ 1979 m.). Vėlesnė kūryba realistiškesnė, sukūrė ir žanrinių paveikslų („Dvi seserys“ 1984 m., „Bondi“ „Pajūris“ 1990 m.). Nupiešė daug piešinių, škicų pastele („Meno pirklys“ 1958 m., „Džonas Olsenas“ 1962 m., „Draugas Donaldas“ 1985 m.). Parodose dalyvavo nuo 1953 m. Kūrinių turi Lietuvos dailės muziejus.
Rotinėnų piliakalnis

Piliakalnis

Piliakalnis įrengtas aukštesniame pietrytiniame didelės kalvos gale. Aikštelė trikampė, orientuota šiaurės vakarų – pietryčių kryptimi, 27 m ilgio, 37 m pločio šiaurės vakaruose, 2 m aukštesne pietrytine puse. Šiaurės vakarų dalis - 4 m aukščio, papėdėje yra 38 m pločio, 2 m gylio įduba. Šlaitai vidutinio statumo, 12 m aukščio.
Apie 1962 m. piliakalnio viršus išlygintas buldozeriu ir visiškai deformuotas. Piliakalnis labai apardytas arimų, dirvonuoja, šlaitai apaugę lapuočiais.

Aplinkiniai piliakalniai

Girkantų piliakalnis 4 kmŽemaičių Kalvarijos piliakalnis 3 kmSedos piliakalnis 9 kmŽernių piliakalnis 3 kmStanelių piliakalnis 12 km
Lieplaukalės piliakalnis 18 kmAlsėdžių piliakalnis 4 kmBuožėnų piliakalnis 8 km
Meilė choleros metu

Siužetas

Jaunas romantiškas jaunuolis Florentinas Arisa įsimyli gražuolę Ferminą. Užplūdę jausmai užpildo jaunuolio širdį ir jis prašo merginos rankos ir širdies. Fermina neprieštarauja, bet prieš yra nusistatęs tėvas. Sužadėtuvės nutraukiamos. Tėvas savo dukrą išleidžia už perspektyvaus gydytojo Juvenalio Urbino. Nepaisant to, Florentinas pasižada, kad bus ištikimas Ferminai, lauks jos kiek reikės, matyt visą gyvenimą. Likimas po 51 metų. 9 mėn. ir 4 dienų Florentinui yra gailestingas...
Cliff Martinez

Muzikinė karjera

Pirmasis Cliff Martinez'o kūrybinis darbas buvo televizijos laidoje „Pee Wee's Playhouse“, tačiau tuo metu jį labiau domino roko muzika. Martinez'as laikinai grojo keliose iš jų, ilgiau neapsistodamas nė vienoje. Galų gale jis metė būgnininko karjerą ir visiškai atsidėjo filmų garso takelių kūrimui.
Pirmasis Cliff Martinez'o parašytas garso takelis buvo filmui „Seksas, melas ir videojuosta“, režisuotam Stephen Soderbergh'o. Vėliau Soderbergh'as pakvietė Martinez'ą sukurti garso takelius ir daugiau jo filmų, tarp jų „Eismui“ ir Stanisław Lem novelės „Soliaris“ adaptacijai.
„Soliario“ garso takelis yra laikomas geriausiu ir žinomiausiu Martinez'o darbu, įtvirtinęs jo savitą garso takelių stilių, kuriame elektroniniai garsai ir muzikinių kūrinių ištraukos yra maišomos su trumpais orkestriniais pasažais, dažniausiai sukuriant erdvinį, aplinkoje tvyrantį garsą. Psichologiniuose trileriuose (kaip, pavyzdžiui, „Soliaryje“) tokio pobūdžio garso takelis padeda sukurti nejaukią atmosferą ir scenoms prideda papildomo, nematomo charakteringumo.
Pliuralizmas (tarptautiniai santykiai)

Pliuralizmas – tarptautinių santykių teorija. Pliuralizmas atmeta, viena vertus, valstybės, kaip vieningo, neskaidraus veikėjo, bei, kita vertus, tarptautinės aplinkos kaip iš anksto determinuotos ir nepakeičiamos, įvaizdžius. Pliuralistai mano, kad Valstybės veikimui tarptautinėje aplinkoje įtakos gali turėti ne tik pati tarptautinė aplinka, suprantama kaip nepriklausomų valstybių interesų susidūrimo arena, bet ir kiti veiksniai – tarptautinės organizacijos, valstybių vidaus politika ir netgi atskiri individai.
Pagal pliuralistinį valstybės supratimą užsienio politiką formuoja ne valstybė kaip abstrakcija, o konkretūs žmonės ar jų grupės. Pliuralizmo paradigmos šalininkų studijos, remdamosi psichologijos ir fenomenologijos, ypač vadinamosios subjektyvios realybės sąvokomis, metė iššūkį pagrindinei realizmo maksimai, kad sprendimų priėmėjai veikia racionaliai siekdami savo politikos tikslų. Realiame pasaulyje dėl nepilnos informacijos, emocijų ir blogos komunikacijos veikėjų racionalumas yra ribotas. Kognityviniai psichologai ir jais sekę tarptautinių santykių tyrinėtojai nurodė ribotas žmonių galimybes apdorojant informaciją, kurios objektyviai neleidžia jiems išlaikyti visiško racionalumo.
Maždaug apie 1970-uosius metus pliuralizmas išsikovojo gana žymias pozicijas politikos moksluose. Pliuralizmo šalininkai yra įsitikinę, kad atskiri valstybės veikėjai, motyvuoti nacionalizmo, etniškumo, idealų, diplomatinių įgūdžių ir tarptautinės sistemos suvokimo, yra pagrindiniai pokyčių pasaulio politikoje šaltiniai. Tarptautinė sistema gali varžyti valstybių veiksmus, tačiau tik individai tuos veiksmus nulemia.
Squirrel Nut Zippers

Squirrel Nut Zippers – grupė, atliekanti muziką džiazo stiliumi iš Amerikos, Šiaurės Karolinos. Grupė susikūrė 1993 metais.

Grupės pavadinimo kilmė

Pasak grupės lyderio Jimbo Mathus, grupės pavadinimas kilo iš vieno komiško tarpukario laikų nutikimo, įvykusio Kembridže, Masačiūsetso valst., JAV, galiojant sausajam įstatymui. Pasak legendos, vienas ponas, išgėręs per daug nelegalaus alkoholinio gėrimo pavadinimu "Nut Zipper", įsilipo į medį ir atsisakė išlipti net ir įkalbinėjamas vietinių teisėsaugos atstovų. Kitą dieną spaudoje šis ponas buvo pavadintas "Squirrel Nut Zipper", (liet. voverė - nut zipper'io mėgėja). Giliu grupės lyderio įsitikinimu, šis pavadinimas puikiai dera jojo grupei.
Erlėnų II senosios kapinės

Kapinės

Įrengtos aukštumoje. Netaisyklingo plano, apjuostos vielos tvora. Laidojimo žymių nėra. Viduryje stovi betoninis antkapinis kryžius su Kristaus portretiniu bareljefu ir įrašu: „A † A / ČIA ILSIS / MŪSŲ / PROTĖVIAI“.
Teritorijos plotas – 0,01 ha.

Istorija

Įrengtos apie XVIII a., vadinamos Maro kapeliais. Manoma, kad jose laidoti Erlėnų gyventojai per 1710–1711 m. Didįjį marmetį. Kapines uždarius, XIX a. jose laidojo savižudžius (pakaruoklius) ir nekrikštytais mirusius kūdikius. Pasakojama, kad kapinėse vaidendavosi.
Kapinės seniau buvo apjuostos akmenų tvora, viduryje stovėjo keli ąžuoliniai kryžiai. Akmenų tvora tarpukariu ir pokariu nuardyta statyboms, o sunykusių kryžių vietoje XX a. vid. Mortos Juockienės rūpesčiu pastatytas antkapinio paminklo tipo kryžius.
Tresalonikų Makedonikos

Tresalonikų Makedonikos – 1928 m. įkurtas Graikijos krepšinio klubas, žaidžiantis ketvirtojoje Graikijos lygoje. 2005 m. dalyvaudamas ULEB taurėje, pateko į finalą ir ten susitiko su Vilniaus „Lietuvos ryto“ klubu, tačiau pralaimėjo rezultatu 74-78. Tai aukščiausias klubo pasiekimas istorijoje.