google/wiki40b huggingface dataset:
Arkadija

Geografija

Arkadija yra kalnuota sritis Peloponeso centre. Dėl savo reljefo ir karštų vasarų senovėje ji buvo vienas sunkiausiai pasiekiamų Graikijos regionų, neretai pabėgėlių prieglobstis.
Arkadijos rytuose buvo Argolidė ir Korintija, pietuose – Lakonika ir Mesenija, vakaruose – Elidė, o šiaurėje – Achaja.
Ventės ragas

Ventės ragas – pusiasalis prie Kuršių marių, visai netoli Nemuno upės žiočių, į pietus nuo Ventės gyvenvietės. Labiausiai žinomas dėl jame įkurtos praskrendančių paukščių žiedavimo stoties. Jo ilgis siekia 5,5 km, plotis – 2,2 km.  Priešingame marių krante yra Preila.

Istorija

1360 m. kryžiuočiai čia pastatė Vindenburgo pilį ir bažnyčią, kurias vėliau sugriovė marių bangos. Pilies akmenys buvo panaudoti mūrinės bažnyčios statybai. Apie 1700 m. sugriuvo ir naujoji mūrinė Ventės bažnyčia. 1705 m. jos griuvėsiai buvo pervežti į Kintus ir panaudoti Kintų bažnyčios statybai.  Čia stovi seniausias iš septynių Lietuvoje esančių švyturių (pastatytas 1863 m.).
1929 m. Ventės rage profesorius Tadas Ivanauskas įkūrė paukščių žiedavimo stotį, kuri veikia iki šiol. Čia yra pagrindinis Lietuvoje paukščių migracijos kelias, vedantis į Europos pietus, atogrąžas ir net pietinę Afriką.
1975–1986 m. rekonstruotas Ventės rago smaigalys. Jo krantai buvo sutvirtinti ir paaukštinti, išgrįsti akmenimis. Pastatytas 250 m molas, kuris baigiantis žiemai atlieka ir ledlaužio funkcijas. Šie darbai padėjo sustabdyti Ventės rago pusiasalio nykimo procesą.

Ventės rago ornitologinė stotis

Įkurta 1929 m. profesoriaus T. Ivanausko iniciatyva. Per Ventės ragą kartais praskrenda iki 300 tūkst. paukščių per metus. Stotyje per metus apžieduojama apie 60-80 tūkst. paukščių. Absoliutus rekordas buvo 2002 m. rugsėjo 23 d., kai buvo sužieduoti 6519 sparnuočiai per parą.  Stotyje veikia muziejus, supažindinantis lankytojus su Kuršių marių gamtovaizdžiu, būdingiausiais biotopais, dažniausiai sutinkamais gyvūnais. Šiuo metu Ventės rago ornotologinei stočiai vadovauja Vytautas Jusys.
Pirmasis paukščius Ventės Rage ėmė žieduoti Mikas Posingis, 1924–1944 m. dirbęs švyturio prižiūrėtoju. Jis pasiūlė prof. T. Ivanauskui čia įkurti žiedavimo stotį, kas ir buvo 1929 m. padaryta profesoriaus pastangų dėka.
Pradžioje paukščiai buvo gaudomi užmetant tinklus ant krūmų ir į juos įvarant paukščius. 1959 m. pastatytos specialios gaudyklės. Nuo 1962 m. stoties darbuotojai Kuršių Nerijoje pastatė gaudyklę ir ėmė ten žieduoti migruojančius paukščius (nuo 1986 m. žiedavimo darbus Neringoje perėmė naujai įsikūrusi Juodkrantės paukščių žiedavimo stotis). 1978 m. Ventės Rage pastatyta didžioji paukščių gaudyklė, kuri buvo iškeliama į 25 metrų aukštį. 1982 m. stoties vedėjas Leonas Jezerskas sukūrė naujo tipo – zigzaginę gaudyklę į kurią paukščiai patekdavo tiek iš vienos, tiek ir iš kitos pusės. Nuo 1994 m. leidžia žurnalą „Ventės Ragas“ apie Nemuno deltos, Kuršių marių ir Baltijos pajūrio paukščius.
Bulvių plokštainis

Bulvių plokštainis arba kugelis – orkaitėje kepamas patiekalas iš tarkuotų bulvių.
Šis patiekalas skirtingų virėjų gaminamas įvairiai, neretai dedama kiaulienos, paukštienos, grybų, svogūnų, kai kada morkų ar varškės, taukų riebumui. Kepama nuo keliasdešimt minučių iki kelių valandų įprastoje arba malkinėje orkaitėje. Svarbi patiekalo dalis yra padažas, kuris irgi gali būti gana įvairus (tradiciškai – spirgučiai).
Kabaretas

Kabaretas (pranc. cabaret, vok. kabarett) – įstaiga, sudaranti sąlygas scenos menui ir teikianti maitinimo paslaugas bei orientuota į žmonių socializacijos poreikius.
Kabaretuose paprastai vyrauja charizmatiška aplinka, renginiai ir atlikėjai, veikia baras bei virtuvė. Gali būti panašus į restoraną ar užeigą su scena pasirodymams.

Rengiami įvairūs scenos meno pasirodymai: šokio teatras, teatralizuoti koncertai, dramos, politinės satyros, komikų, fakyrų pasirodymai, televizijos šou filmavimai, performansai.

Nevykstant renginiams gali veikti kaip naktinis klubas ar kaip įprasta maitinimo įstaiga.

Istorija

Pirmąjį kabaretą „Le Chat Noir“ 1880 m. Prancūzijoje įkūrė Rodolphe Salis. Jis tuomet įkvėpė įkurti panašias vietas renginiams Vokietijoje ir Austrijoje. Pirmasis kabaretas „Überbrettl“ Vokietijoje įkurtas Berlyne 1901 m., Austrijoje „Jung-Wiener Theater zum lieben Augustin“ įkurtas Vienoje. Pradžioje jie buvo orientuoti į politinės satyros ir juodojo humoro renginius.
Vieną žinomiausių ir žymiausių kabaretų „Moulin Rouge“ (pranc. Raudonasis Malūnas) 1889 m. Paryžiuje įkūrė Charles Zidler ir Joseph Oller.
Veiksmo filmas

Veiksmo filmas – filmas, kurio siužete svarbiausią dalį užima veiksmo (gaudynių, muštynių, triukų) scenos. Priešingai nei kariniuose filmuose, veiksmo filmuose iniciatyvos paprastai imasi vienas pagrindinis herojus. Šis žanras susijęs su trilerio ir nuotykių filmo žanrais.

Istorija

Vakarų kine XX a. 3–4 dešimtmetyje veiksmo filmus išpopuliarino aktoriai Daglas Ferbanksas (Douglas Fairbanks) ir Erolas Flinas (Errol Flynn). Šių filmų veiksmas paprastai vykdavo praeityje. 7–8 dešimtmetyje prasidėjo filmų apie Džeimsą Bondą bumas. Tai buvo šiuolaikinio veiksmo filmo pradžia: „bondiada“ pasižymėjo dinamišku montažu, automobilių gaudynėmis, muštynių scenomis. Bondas taip pat buvo įvairiapusis herojus: savo priešus sugebėdavo nugalėti kad ir aštriu liežuviu.
Pirmųjų šiuolaikinio tipo veiksmo filmų JAV herojais dažnai tapdavo policininkai (filmai „Bullitt“ (1968 m.), „The French Connection“ (1971 m.), „Dirty Harry“ (1971 m.). Pastaruosiuose filmuose bene pirmą kartą pasirodė veiksmo scenos, kuriose kas nors vejamasi automobiliais. Tačiau veiksmo filmai labiausiai iškilo tik 9–10 dešimtmečiuose: tada juos išpopuliarino Arnoldas Švarcenegeris (Arnold Schwarzenegger), Briusas Vilisas (Bruce Willis), Silvesteris Stalonė (Sylvester Stalone) ir kiti. Ypač didelę įtaką padarė 1988 m. filmas „Kietas riešutėlis“ (Die Hard).
Kadangi veiksmo filmams būtinas didelis biudžetas (reikia specialiųjų efektų, kaskadininkų), paprastai tai – Holivudui būdingas žanras, nors saviti veiksmo filmai išsivystė ir Honkonge. Kadangi Honkongo veiksmo filmai radosi iš kovos menų filmų, juose dažnesni pagrindinio herojaus triukai ir kovos, o Holivude daugiau sprogimų, šiuolaikinių technologijų panaudojimo.
Dabartiniuose veiksmo filmuose vakariečiai stengiasi kurti kuo sudėtingesnes kovos scenas. Tam įtaką padarė Honkongo kino sėkmė. Net ir ne azijietiškuose filmuose daugėja kung fu elementų. Galima išskirti filmus, kuriuose vyrauja fizinės, vikrumo reikalaujančios kovos „žmogus su žmogumi“ (pvz., „Matrica“ – The Matrix) ir filmus, kur daugiau sprogimų ir susišaudymų („Mirtinas ginklas“ – Lethal Weapon). Daugumoje veiksmo filmų yra visokių tipų kovų.
Difamacija

Difamãcija (lot. diffamatio – 'apkalbinėjimas', 'šmeižimas'; fama – 'reputacija'; angl. defame – 'juodinti', 'šmeižti') – pramanytų ar tikrų asmenį žeminančių žinių skleidimas.
Difamacija, kaip teisingos informacijos, nors ir žeminančios žmogaus garbę paskleidimas, nėra laikoma baudžiamąja veika (nusikaltimu). Tikrovės neatitinkančios informacijos (melagingų žinių platinimas tą suvokiant kaltininkui yra šmeižtas (paprastai baudžiamasis nusižengimas), už jį numatyta baudžiamoji atsakomybė (tiesa, byla keliama tik privataus kaltinimo tvarka, t. y., tik esant nukentėjusiojo skundui).

Istorija

Prancūzijoje difamacija istoriškai buvo laikoma nusikaltimu spaudos srityje, atitinkamu spaudos įstatymo pažeidimu Vokietijoje – privatus šmeižtas.
1819 m. ir 1881 m. Prancūzijos įstatymai difamaciją apibrėžė kaip bet kokią spausdintą nuorodą ar „pripaišymą“ fakto, žeminančio asmens arba organizacijos reputaciją. Panašiai difamacija buvo suprantama ir Didžiojoje Britanijoje.
Alksnėnų Švč. Mergelės Marijos Ėmimo į dangų bažnyčia

Istorija

Alksnėnai 1673 m. paskirti Virbalio dominikonų vienuolynui. 1867 m. pastatyta medinė koplyčia. Ji minima ir 1784 m. Koplyčioje 1906 m. buvo ketveri atlaidai per metus.
1918 m. pradėta statyti klebonija. 1921 m. įkurta parapija. Jai iš Alksnėnų dvaro duota 9 ha žemės. Klebonas G. Citavičius su parapijiečiais koplyčią padidino; ji tapo bažnyčia. 1925 m. įsteigta pavasarininkų kuopa. Po Antrojo pasaulinio karo iš Panevėžio vyskupijos ištremtas kanauninkas Bronius Antanaitis suremontavo Alksnėnų bažnyčią, sutvarkė kleboniją. Po jo 26 m. klebonavo Vincentas Kizlaitis (1895–1980). Dabartinis klebonas kunigas Arūnas Simonavičius parapijoje tarnauja nuo 2006 m. birželio 29 d.

Architektūra

Bažnyčia liaudies architektūros formų, stačiakampio plano, vienabokštė. Yra 3 altoriai. Šventorius apmūrytas. Jame yra kapinės; čia palaidotas 1941 m. birželio 22 d. bolševikų nukankintas kunigas Justinas Dabrila (g. 1905 m.).
Pijus Petrukaitis

Biografija

Prasidėjus sovietinei okupacijai, 1940 m. liepos-rugpjūčio mėn. Lietuvos liaudies kariuomenės politinis vadovas, 1941 m. gegužės-birželio mėn. Vilniaus radijo stoties viršininkas. Nuo 1942 m. 16-osios lietuviškosios divizijos būrio vadas, divizijos ryšių viršininko padėjėjas. Nuo 1947 m. dirbo Jurbarke, Raseiniuose, Šiauliuose, Panevėžyje.  1953 m. spalio 1 d. – 1955 m. liepos 16 d. Panevėžio miesto DŽDT Vykdomojo komiteto pirmininkas, vėliau šias pareigas užėmė žmona Genovaitė Petrukaitienė (nuo 1955 m. rugsėjo 21 d. iki 1959 m. kovo mėn.). 
Pirmieji kūriniai paskelbti prieškario kairiojoje spaudoje. Karo meto eilėraščiuose kėlė daugiausia sovietinio patriotizmo, kareiviškos kasdienybės motyvus. Periodikoje skelbti eilėraščiai surinkti po mirties išleistoje knygoje „Tranšėjų vingiuose“ (1966 m.).
Ramunė Adomaitienė

Biografija

1991 m. baigė Vilniaus pedagoginį institutą. Nuo 2000 m. Klaipėdos sporto centro lengvosios atletikos trenerė.
La Pasas (Urugvajus)

Istorija

Miestas susikūrė 1872 m. kaip granito gavybos centras. XX a. pr. La Pase įsikūrė daug imigrantų iš Europos.
Ibibijai

Kilmė

Yra teorija, kad visi ibibijai kilę iš Egipto žydų, kurie per Sahelį ir per Ganą pasiekė ibibijolandą. Tai parodo daug vietinės kultūros panašumų į judaizmo praktiką, kai kurie žodžių panašumai į hebrajų kalbą. Legendos teigia, kad ibibijų protėviai kėlėsi iš Ganos į Kamerūną, iš kur migravo į dabartines vietas, suskildami į daug skirtingų etninių vienetų, kurie kartu pripažįsta ir daug bendrumų.

Kalabaro karalystės sudėtyje

II mūsų eros tūkstantmetyje ibibijų teritorijose susiformavo savotiška konfederacija, valdoma iš Kalabaro miesto, vadovaujama ibibijų subgrupės efikų. Kalabaro konfederacijoje formavosi vieninga ibibijų plačiąja prasme tapatybė, įsigalėjo slapta organizacija ekpe, buvo išrastas ornamentų raštas nsibidi ir kt.
Ibibijai siaurąja prasme šioje konfederacijoje valdė nedidelę valstybėlę Ibibiją, su didžiausiu miestu Ujo. Atskiri kaimai buvo valdomi vyresniųjų Ekpo Ndem Isong.

Nigerijos sudėtyje

XX a. pradžioje ibibijai buvo įjungti į Nigerijos sudėtį. Jie sudarė dalį Rytų provincijos, kartu su igbais ir idžais. Po Nigerijos nepriklausomybės kilus pilietiniam karui, jie kartu su šiomis tautomis sukūrė Biafros valstybę. Karo metu prieš kai kurias ibibijų grupes buvo vykdomas genocidas.
FK Baltija Klaipėda

Istorija

Komanda įkurta 1945 m., apie 15 metų buvo viena pagrindinių Klaipėdos miesto komandų. 1962 m. pradžioje Klaipėdoje suburta „Granito“ komanda, kuriai „Baltija“ perdavė savo vietą A klasėje, o pati tų metų pirmenybes baigė „Audros“, vardu, nors nuo kito sezono vėl pavadinta „Baltija“.
Rėkučiai

Paminklas Vytautui Didžiajam

1930 m. Rėkučių Šv. Kazimiero draugijos jaunimo lėšomis pastatytas paminklas Vytautui Didžiajam iš lauko akmenų ir betono 500-ųjų Ldk Vytauto mirties metinių proga. Paminklas pašventintas 1930 m. rugsėjo 21 d. Jis obelisko formos, 2,4 m aukščio, užbaigtas metaliniu kryžiumi. Ovalo formos juodo akmens plokštėje, įmūrytoje obelisko vakarų fasade, užrašytas memorialinis tekstas didžiosiomis raidėmis lietuvių kalba: „LIETUVOS / KUNIGAIKŠČIO / VYTAUTO / DIDŽIOJO 500 M. JUBILIEJAUS / POMINĖJIMUI SKIRIA / ŠV. KAZIMIERO DR. RĖKUČIŲ / SKYRIAUS NARIAI / 1430-1930 M.“
2008 m. birželio 18 d. paminklas įrašytas į Kultūros paveldo registrą (unik. kodas 32168).
Obscured by Clouds

Kilmė

Albumas išleistas kaip muzika B. Šrioderio (Barbet Schroeder) filmui „La Vallée“. Albumas įrašytas mažiau kaip per dvi savaites Prancūzijoje „Chateau d’Herouville“  pilies studijoje netoli Paryžiaus. Albume esantys kūriniai skiriasi nuo kino filme panaudotų trumpų kūrinių ištraukų. Video kasetę galima buvo įsigyti tik Prancūzijoje, nes filmas prancūzų kalba. Tai nelabai mėgėjams žinomas Pink Floyd grupės darbas, bet vienas iš labiausiai būgnininko Niko Meisono mėgstamų albumų. 1986 m. albumas išleistas CD, o skaitmeniniu formatu – 1996 m.

Albumo viršelis

Albumo viršelis yra dar vienas S. Torgersono dizaino studijos „Hipgnosis“ kūrinys. Tai nesufokusuotas kadras iš filmo.
Gvalijaras

Istorija

Miestas priklausė įvairioms indų dinastijoms. 1231 m. Gvalijarą užkariavo Itutmišas, miestas atsidūrė musulmonų valdžioje. 1375 m. Gvalijaro valdovu tapo Vyr Singhas, miestas suklestėjo kaip kultūrinis ir religinis centras. XV a. mieste gimė žymus indų kompozitorius Tansenas. 1761 m. miestas ir jo apylinkės sudarė Gvalijaro kunigaikštystę (jos sostinė buvo Laškare).
Šavašos akmuo su pėda

Šavašos akmuo su pėda – išskirtinis akmuo, esantis šiaurės rytų Lietuvoje, Zarasų rajone, Gražutės regioniniame parke, Šavašos kraštovaizdžio draustinyje, 1 km į pietryčius nuo Antalieptės, Lūžų miške, Šavašos upelio vagoje. Patenka į Zarasų miškų urėdijos Dusetų girininkijos 58 kvartalo 15 sklypą. Gamtos paveldo objektas (nuo 2005 m.).
Kiek toliau į rytus nuo akmens stūkso Lūžų piliakalnis, rastas Lūžų pilkapynas, yra Lūžų akmuo.
Neatitinkantis kriterijų geologinis gamtos paveldo objektas Šavašos akmuo su pėda 2017 m. išbrauktas iš saugomų GPO sąrašo.
Evangeliškasis Villigst studijų fondas

Paraiškų teikimas ir atranka

Paraiškas pirmosios pakopos studijų stipendijoms teikti gali moksleiviai prieš pat studijų pradžią (t. y. abiturientai) ir ne aukštesnio kaip 5 semestro studentai Vokietijos aukštųjų mokyklų (studijų specializuotoje aukštojoje mokykloje, Fachhochschule atveju - ne aukštesnio kaip 4 semestro studentai). Išimtiniais atvejais - būtinas atskiras pagrindimas.
Fondui gavus užpildytą paraišką (motyvacinį laišką, gyvenimo aprašymą taip pat įvairias rekomendacijas, kurias teikia mokytojai, dėstytojai), atrinkti kandidatai kviečiami į pirminį pokalbį su fondo atstovais. Po šio pokalbio dalis atrinktų kandidatų kviečiami į vad. Pagrindinės atrankos savaitgalį Villigst namuose Vokietijoje, kur vyksta grupinės diskusijos, individualūs interviu. Po to sprendžiama dėl priėmimo. Į stipendijų programą priimama visam studijų laikotarpiui be išbandomojo termino.
Doktorantai remiami tik tada, jei studijos baigtos laiku bei labai gerai. Pateikiamas ypač išsamus doktorantūros projekto aprašymas. Pakvietus vyksta asmeninis pokalbis.
Angeliukas (filmas)

Turinys

15-metė Molė dieną yra pavyzdinga mokinė. Visi tiki, kad ji gyvena kartu su neįgalia motina, kurios niekas nėra matęs ir kurią ji slaugo namuose. Iš tiesų Molė gyvena viena, o vakarais verčiasi prostitucija, kad užsidirbtų pinigų savo mokslams. Tuo metu kai jos bedramoksliai atsitiktinai sužino tiesą, mieste pradeda siausti žudikas, aukomis pasirenkantis prostitutes. Policija stengiasi įtikinti merginas nesirodyti gatvėse, tačiau po to, kai nužudoma Molės draugė, ji nusprendžia pati išprovokuoti ir sugauti žudiką...
Kanuku kalnai

Kanuku kalnai (angl. Kanuku Mountains) yra labai sena smiltainio atodanga Gajanos pietuose, virš Rapanuni savanos pievų. Kalnai susideda iš dviejų didelių dalių - rytinio ir vakarinio Kanuku, juos skiria 1,6 km pločio loma. Čia yra daug retų laukinės gamtos rūšių, kitose kalnagūbrio vietose yra daug mažiau. Tarp Kanuku kalnų teka vingiuota Rapununi upė. Kalnai yra šalies pietvakariuose, yra nuošalūs ir retai lankomi. Kalnus dengia tropinės džiunglės su didele augmenijos ir gyvūnijos įvairove.
Magistralinis kelias A6 (Lietuva)

Istorija

Šis kelias tarnavo kaip pagrindinis Carinės Rusijos pašto kelias (jis buvo Peterburgo-Varšuvos kelio dalis), maždaug kas 30 km. 1836 m. buvo baigtas tiesti Zarasų-Kauno ruožas, pirmasis Lietuvoje turintis grindinį – kietą suplūkto žvyro dangą. Šalia kelio XIX a. buvo pastatytos pašto arklių keitimo stotys, dauguma šių pastatų yra išlikę ir iki šių dienų. Prieš Antrąjį pasaulinį karą šis kelias buvo vadinamas „Aukštaičių plentu“. Lygiagrečiai šiam keliui tarp Jonavos ir Ukmergės taip pat ėjo ir siaurasis Jonavos–Ukmergės geležinkelis.
Magistralinio kelio ruožas Vilnius–Ukmergė baigtas tiesti 1970 m.
99 moterys

Turinys

Saloje esančiame kalėjime kalinamos 99 moterys, nuteistos už įvairius nusikaltimus. Čia karaliauja smurtas ir prievarta, o salos gubernatorius į tai žiūri pro pirštus ir visiškai pritaria kalėjimo viršininkės Telmos Diaz veiklai bei metodams.
Netrukus kalėjime pasirodo nauja būsima viršininkė Leonė Kerol, nusiteikusi pakeisti nusistovėjusią tvarką, tačiau tai nėra taip paprasta, nes idėja nesulaukia gubernatoriaus pritarimo, negana to, iš kalėjimo pabėga trys nuteistosios...
Užugiriai

Istorija

1682 m. kaimas minimas Molėtų krikšto metrikų knygoje de Azugiru.
Vaisių likeris

Vaisių likeris – likeris, gaminamas vaisių ir uogų ar jų produktų pagrindu.
Vilja Elisa

Istorija

1899 m. įkurta Elisos kolonija, į kurią pradėjo keltis imigrantai iš Europos. Miesto statusą įgijo 1938 m.

Šaltiniai

Reportaje al País. Tomo 2. Año 2001.
George Stubbs

Biografija

Džordžas Stabsas gimė 1724 m. rugpjūčio 24 d. Liverpulyje. Jo tėvas Džonas Stabsas buvo pasiturinčiu odininku. Būdamas penkiolikos metų Dž. Stabsas mokėsi pas tapytoją ir grafiką Hamlet Winstanley, tačiau paliko jį vos po kelių savaičių. Tikriausiai Dž Stabsas išmoko tapyti savarankiškai ir užsidirbdavo kurdamas portretus Šiaurės Anglijos miestuose. Apie 1745 m. apsistojo Jorke. Jis karštai susidomėjo anatomija. Vykdė skrodimus Jorko ligoninėje ir privačiai mokė anatomijos studentus. 1751 m. jis iliustravo daktaro John Burton esė apie nėštumą. Tuo reikalu išmoko oforto grafikos technikos. 1754 m. Dž. Stabsas keliavo į Romą įsitikinti, kad „gamta yra pranašesnė už bet kokį meną“. Nieko nežinoma apie jo veiklą Romoje. Dž. Stabsas apie 1756 m. grįžo į Liverpulį, kur pratęsė anatomijos studijas. Užsiėmė arklių skrodimu ir studijavimu. Tuo metu jis gyveno su Marija Spenser, su ja susilaukė sūnaus ir gyveno kartu iki mirties, tačiau, panašu, jie nebuvo vedę.
1758 m. Dž. Stabsas persikėlė į Londoną, ieškojo graverio savo piešiniams, bet niekas nesutiko tuo užsiimti ir graviravimo plokšteles dailininkui teko pačiam kurti. 1766 m. buvo išleistas grafikos rinkinys „Arklio anatomija“, kuris išgarsino dailininką. Po 1760 m. Dž. Stabsas pradėjo garsėti savo tapybos kūriniais. Jis kūrė įvairios skalės paveikslus, paprastai medžioklės, arklių lenktynių tema ir arklių, bei laukinių gyvūnų portretus. Dailininkas turėjo įtakingų rėmėjų ir nuo 1762 m. nuolat eksponavo Londono menininkų draugijos parodose. 1772 m. tapo draugijos prezidentu. Tuo metu gyvūnų scenų tapytojai nebuvo aukštai vertinami ir Dž. Stabsas nebuvo pakviestas į Britanijos karališkosios menų akademijos steigimą, bei pats joje pradėjo eksponuoti nuo 1775 m. Dž. Stabsas buvo išrinktas asocijuotu Akademijos nariu ir 1781 m. išrinktas tikruoju, tačiau tokiu niekuomet nebuvo ratifikuotas dėl tos priežasties, kad taip ir nepateikė diplominio darbo. Po 1770 m. Dž. Stabso reputacija pradėjo kristi dėl jo eksperimentų su emaliniais dažais. Šiuos paveikslus Dž. Stabsas kūrė ant keramiko Josiah Wedgwood sukurtų molinių plokštelių. 
Po 1780 m. Dž. Stabsas labiau tapė populiaresnes kaimo scenas ir dirbo naujesne technika, paremta mecotinta. Tačiau šie kūriniai irgi nesusilaukė didesnės sėkmės. 1790 m. dailininkas buvo užsakytas sukurti garsių lenktynininkų žokėjų portretus. Šešiolika šių grafikos kūrinių, kuriuos raižė dailininko sūnus, 1794 m. buvo eksponuoti, bet nei vienas iš jų nebuvo parduotas. Dešimtmečio pradžioje Dž. Stabsas buvo gavęs užsakymą iš Velso princo, tačiau paskutinis jo gyvenimo dešimtmetis jam buvo finansiškai sunkus. Dailininkas buvo paskyręs laiką dideliam žmogaus, tigro ir vištos anatominio palyginimo projektui, kurį sudarė 100 piešinių ir 18 graviūrų. Džordžas Stabsas mirė beveik visų užmirštas 1806 m. liepos 10 d. Londone. Būdingu jo kūriniu minimas „Arklys, išgąsdintas liūto“ (1770, Volkerio dailės galerija, Liverpulis). 2011 m. Dž. Stabso paveikslas arklių lenktynių tematika viešo aukciono metu buvo parduotas už 22,4 mln. svarų sterlingų.
Jorkai

Jorkai (angl. York, House of York) – Anglijos karališkoji giminė, Plantagenetų giminės atšaka.

Istorija

Dinastijos pradininku laikomas karaliaus Eduardo III (1327-1377 m.) penktasis sūnus Edmundas iš Langlio, kuriam 1385 m. buvo suteiktas Jorko kunigaikščio titulas. Edmundo sūnaus Eduardo sūnėnas Ričardas Jorkietis, kurio motina buvo Eduardo III antrojo sūnaus Lionelio įpėdinė, pirmasis iš Jorkų pareiškė pretenzijas į sostą. Tam pritarė Parlamentas, neprieštaravo tuomet valdęs psichikos liga sergantis karalius Henrikas VI iš kitos Plantagenetų giminės atšakos Lankasterių giminės, bet pasipriešino karalienė Margarita Anžu, norėjusi, kad karaliumi taptų jos sūnus Velso princas Eduardas. Kilo Baltosios ir Raudonosios rožių karas (1455–1485 m.), taip pavadintas pagal Jorkų herbe buvusią baltą, o Lankasterių – raudoną rožes. Ričardas Jorkietis pasiskelbė lordu protektoriumi ir sosto įpėdiniu, bet 1460 m. žuvo Vakefildo mūšyje.
Lampasai

Lampasai (vok. Lampassen, pranc. lampas) – dekoratyvinis audinys, siauros, plačios arba dvigubos kitokio audinio, kartais metalizuotos juostos, prisiūtos išilgai kelnių šonų. Viena iš antsiuvų rūšių.
Nuo XVIII a. vidurio lampasai pradėti naudoti karinėms uniformoms Prancūzijoje. Skirtingų karinių dalinių uniformos bei jų lampasai skyrėsi spalva, pločiu, prisiuvimo būdu. 1815 m. jie, kaip generolų uniformos dalis buvo įvesti Prūsijos kariuomenėje. Nuo 1832 m. generolų lampasai buvo raudoni, dvigubi, Generalinio štabo karininkų – purpuriniai. 1896 m. lampasais pradėtos puošti ir žemesnių laipsnių karininkų uniformos.
Ir šiuolaikinėse įvairių šalių kariuomenėse, taip pat ir Lietuvos kariuomenėje lampasai dažniausiai yra aukštųjų karininkų, generolų ir maršalų skiriamasis ženklas. Tačiau pastaruoju metu kasdieninėje uniformoje, o ypač lauko uniformoje jų atsisakoma, jie lieka tik paradinėse uniformose.
XIX a. paplitus frakams ir smokingams ant kelnių pradėti siūti tos pačios spalvos, tik blizgaus audinio lampasai. Lampasai taip pat yra kai kurių Lotynų Amerikos tautų vyrų tautinių drabužių dalis.
Užtvaras

Užtvaras, šlagbaumas (vok. Schlagbaum, schlagen 'mušti, tverti' + Baum 'medis') - nuleidžiamas buomas, barjeras, naudojamas reguliuoti transporto priemonių srautą per kontroliuojamą punktą. Užtvaras statomas pasienyje (muitinėje ir kt.), skirtingų transporto kelių susikirtimo vietose, kur būtina praleisti kitą transportą (geležinkelio pervažose ar pan.). Užtvarai taip pat įrengiami prie įmonių, specialios paskirties organizacijų (ligoninių, gaisrinių), sudarant pirmenybę judėti specialiųjų paslaugų transporto priemonėms arba net apskritai uždraudžiant kitų rūšių transporto priemonių judėjimą.
Būna automatiniai ir rankiniai užtvarai. Rankiniai užtvarai kartais atlieka paprastų vartų funkciją.