google/wiki40b huggingface dataset:
Krista Siegfrids

Biografija

Kristos gimtoji kalba yra švedų, kadangi atlikėja gimė Kaskineno mieste, kur didžiąją dalį gyventojų sudaro būtent švediškai kalbantys žmonės. Krista Vasos miesto universitete studijavo pedagogiką.

2009–2012: „Daisy Jack“ ir „Suomijos balsas“ (The Voice of Finland)

Atlikėjos muzikinė karjera prasidėjo 2009 metais, kuomet Krista prisijungė prie grupės „Daisy Jack“, visgi pirmąjį singlą „Perfect Crime“ kolektyvas išleido tik 2011 m. spalį. Pirmąjį vaidmenį teatre atlikėja gavo 2009 metais, švedų teatre Helsinkyje. Kitas svarbus žingsnis karjeroje buvo vaidmuo roko operoje „Trys muškietininkai“ (2011 m.). 2011 metais atlikėja dalyvavo pirmajame Suomijos muzikinio „The Voice“ projekto sezone, kur nukeliavo iki pusfinalių.

2013–dabar: „Eurovizijos“ dainų konkursas ir „Ding Dong!“

2013 metais Krista dalyvavo Suomijos atrankoje Uuden Musiikin Kilpailu į 2013 m. „Eurovizijos“ dainų konkursą. 2013 m. vasario 9 d. vykusiame finale paaiškėjo, kad šalies atstove tapo Krista Siegfrids su nuotaikinga daina „Marry Me“. „Eurovizijoje“ ji įveikė pusfinalio barjerą ir pateko į finalą, kur su 13 taškų liko 24 vietoje.
2013 m. gegužės 10 d. išleistas Kristos debiutinis albumas, pavadinimu „Ding Dong!“.
2015 m. „Eurovizijos“ finale atlikėja paskelbė Suomijos balsavimo rezultatus.
Domininkas Kukenys

Domininkas Kukenys (1913 m. rugpjūčio 4 d. Čiuladai, Kupiškio valsčius – 1999 m. sausio 30 d. Akademija, Kauno raj.) – Lietuvos veterinarijos gydytojas, biomedicinos mokslų daktaras.

Biografija

1949 m. baigė Lietuvos veterinarijos akademiją. 1956 m. žemės ūkio mokslų kandidatas. 1949–1993 m. Lietuvos žemės ūkio akademijoje dėstė gyvulininkystę; nuo 1961 m. docentas.

Mokslinė veikla

Mokslinių tyrimų sritis – gyvulių auginimo ir šėrimo technologijos. Paskelbė apie 300 mokslinių straipsnių.
Liudvikas II

Biografija

Paskutinis Jogailaičių dinastijos šių šalių valdovas. Vladislovo II Jogailaičio sūnus. Kazimiero Jogailaičio vaikaitis.

Valdymas

Dar esant gyvam tėvui (vivente rege principas) 1508 m. vainikuotas Vengrijos, 1509 m. – ir Čekijos karaliumi. Tėvui mirus 1516 m. paveldėjo abi karalystes, formaliai jį globojo Šv. Romos imperatorius Maksimilianas I bei ir Lietuvos valdovas Žygimantas Senasis, faktiškai valdė didikai. 1521 m. paskelbtas pilnamečiu ir bandė valdyti pats. Vykdydamas 1515 m. Vienos susitarimo sąlygas 1522 m. vedė Austrijos kunigaikščio Ferdinando I Habsburgo seserį Mariją (Ferdinandas I Habsburgas dar 1521 m. buvo vedęs Liudviko seserį Oną). 1526 m. su perpus mažesne kariuomene Mohácsu (prie Dunojaus) pastojo kelią į Vengriją įsiveržusiems turkams. Pralaimėjęs Mohačo mūšyje, traukėsi. Teigiama, kad buvo numestas žirgo ir nuskendo upėje. Po Liudviko mirties Vengrijos ir Čekijos sostus perėmė Habsburgai.
Ševronas

Ševronas (angl. chevron; rus. шеврон) – V ar Λ pavidalo ženklas heraldikoje, kariniuose (ir sukarintų organizacijų) skiriamuosiuose ženkluose, architektūroje.

Senovės istorija

Ševronai aptinkami ankstyvajame mene, pvz., keraminių indų ornamentuose ir uolų piešiniuose. 1800 metais pr. m. e. ševronų tipo ornamentus naudojo Kretos Knoso rūmų keramikoje.
Spartos valstybė, kitaip Lakedemonija (gr. Λακεδαιμωνία), naudojo didžiąją raidę lambda (Λ) ant savo skydų kaip skiriamąjį ženklą.

Ševronai heraldikoje

Ševronas yra viena iš heroldinių figūrų heraldikoje, paprasta geometrinė figūra, naudojama herbuose. Ševronai paprastai būna dvejopi – smaigaliu į viršų (lietuviškai vadinami gegne) ir smaigaliu žemyn.
Ševronai gali būti modifikuotos išvaizdos, pvz., su figūriniais kraštais ar sumažinti. Sumažintas ševronas vadinasi ševronelis (angl. chevronel).
Ševronai imti naudoti jau ankstyvojoje heraldikoje, ypač Normandijoje. Skandinavijoje ševronus vadino spar, vienas ankstyvųjų skandinaviškų ševronų buvo didiko Arvid Gustavsson Sparre herbe.

Ševronai personalo skiriamuosiuose ženkluose

Vieni pirmųjų ševronus ėmė nešioti laivyno karininkai burinių laivynų laikais. Tuometiniai ševronai buvo trikampiai antsiuvai smaigaliu į viršų, nešioti ant rankovių. Ševronai mūšio metu turėjo leisti atpažinti savo vadus. Vėliau keitėsi tiek ševronų išvaizda, tiek reikšmė. Pradžioje ševronai rodydavo karininkų vyresnumą, vėliau ševronų skaičius ėmė rodyti patirtų sužeidimų skaičių, ištarnautą laiką ir pan.
Ševronai dažnai būna prisiūtos galiono atkarpos. Jie paprastai siuvami prie rankovių, taip pat – antpečių. Ševronai būdingi kareivių, seržantų, kursantų, puskarininkių uniformoms. Jie parodo karinį laipsnį ar ištarnautą laiką.
Rusijoje ševronais dažnai vadina bet kokius antsiuvus ant rankovių. Raudonoje Armijoje nuo 1935 m. gruodžio 3 d. iki 1943 m. V pavidalo ševronas rodė karinius laipsnius.

Ševronai dalinių skiriamuosiuose ženkluose

Ševronus kaip dalinių skiriamuosius ženklus, padedančius atskirti skirtingų dalinių personalą ir techniką, naudoja įvairių šalių ginkluotosios pajėgos.

Vėliavos su ševronais

Ševronu vadinamas ir trikampio formos elementas vėliavoje – trikampio kraštinė ties vėliavos koto kraštu, o viršūnė atsukta į laisvąjį vėliavos kraštą.
FINA pasaulio taurė

FINA pasaulio taurė – kelių etapų tarptautinės plaukimo varžybos 25 m baseine. Kasmet vyksta rudens/žiemos sezono atidarymo pradžioje.
Arvydas Anušauskas

Biografija

1970–1981 m. mokėsi Vilniaus 34-ojoje vidurinėje mokykloje, 1981–1982 m. Vilniaus 21-ojoje profesinėje technikos mokykloje. 1982–1989 m. studijavo Vilniaus valstybinio universiteto (dabar – Vilniaus universitetas) Istorijos fakultete. Studijuodamas buvo pašauktas į sovietų armiją, 1983–1985 m. atliko karinę tarnybą. 1989–2000 m. Lietuvos istorijos instituto mokslinis bendradarbis.
1990 m. įsirašė į savanorius, vykdė Krašto apsaugos departamento užduotis. 1995 m. suteiktas atsargos leitenanto laipsnis. 1995 m. apgynė humanitarinių mokslų daktaro disertaciją.  1996–1997 m. dirbo Vytauto Didžiojo universiteto Humanitarinių mokslų fakultete, 1996–2006 m. Lietuvos edukologijos universiteto Istorijos fakultete.
1997–2008 m. Lietuvos gyventojų genocido ir rezistencijos tyrimo centro Genocido ir rezistencijos tyrimo departamento direktorius, periodinio žurnalo „Genocidas ir rezistencija“ mokslinis redaktorius. 1999–2001 m. Tarptautinės komisijos nacių ir sovietinio okupacinių režimų nusikaltimams Lietuvoje įvertinti mokslinių tyrimų programų koordinatorius. Lietuvos nacionalinio istorikų komiteto narys.  2001 m. suteiktas docento pedagoginis vardas. 2002–2007 m. VU Tarptautinių santykių ir politikos mokslų instituto vizituojantis docentas. 2002–2008 m. VU Istorijos fakulteto docentas.
Nuo 2007 m. Tėvynės sąjungos (Lietuvos konservatorių) (dabar – Tėvynės sąjungos-Lietuvos krikščionių demokratų) narys. 2008–2012 m., 2012–2016 m. ir 2016–2020 m. LR Seimo narys. 2008–2012 m. Seimo Nacionalinio saugumo ir gynybos komiteto pirmininkas, nuo 2012 m. Seimo Nacionalinio saugumo ir gynybos komiteto narys. 2008–2012 m. Seimo Pasipriešinimo okupaciniams režimams dalyvių ir nuo okupacijų nukentėjusių asmenų teisių ir reikalų komisijos narys, 2012–2016 m. Seimo Antikorupcijos komisijos narys, nuo 2016 m. Seimo Kriminalinės žvalgybos parlamentinės kontrolės komisijos pirmininko pavaduotojas. Nuo 2013 m. Seimo parlamentinės grupės „Už istorinę atmintį ir teisingumą“ pirmininkas.

Mokslinė veikla

Tiria teroro, genocido, slaptųjų tarnybų istoriją. 35 knygų autorius, bendraautoris ir sudarytojas. Lietuvos, Lenkijos, Latvijos, Prancūzijos ir Vokietijos moksliniuose leidiniuose paskelbė apie 100 studijų ir straipsnių.
Kentvudas

Istorija

Šį užmiestį 1888 m. įkūrė Amos Kent.
Ovaljė

Demografija

Komunos plotas 3835 km². 2006 m. gyventojų skaičius – 108 020 gyv. (gyventojų tankis 28,17 žm./km²).
Red Bull Arena (Leipcigas)

Istorija

1956 m., po 15 mėnesių trukusių statybų, Zentralstadion buvo atidarytas. Tuo metu tai buvo didžiausias Vokietijos stadionas, galintis talpinti 100 000 žiūrovų. Bėgant metams stadiono išlaikymas miestui tapo per brangus ir 1997 m. buvo nuspręsta pastatyti naują stadioną. Stadiono statybos vyko nuo 2000 m. gruodžio iki 2004 m. kovo.

Patalpos, įranga

Kadangi naujasis stadionas yra pastatytas viduje senojo, tai į stadioną galima patekti tiltais, kurie nutiesti per senąjį stadioną. Aikštelės matmenys: 105 m x 68 m.
Kelmės specialioji mokykla

Istorija

Mokykla įkurta 1992 m. kovo 1 d. Kelmės miesto darželio „Pasaka“ patalpose. Veikė 1-6 specialiosios klasės. 1994–1995 m. m. įkurta vaikų globos grupė, kurioje buvo 20 mokinių. 1998 m. pradėtas vidutinio ir žymaus sutrikusio intelekto vaikų ugdymas. 2001 m. pereita prie dešimtmečio mokymo.
Partizaninis karas

Pasipriešinimas okupuojančiai valstybei

Karo veiksmai fronte nebevyksta. Reguliari kariuomenė okupantams nebesipriešina.
Partizanai kovoja naudodami tokias pat priemones kaip ir pirmuoju atveju, tačiau jie nebegali susilaukti paramos iš saviškių reguliarios kariuomenės. Jie priversti apsirūpinti ginklais, šaudmenimis ir kitomis priemonėmis atimdami juos iš okupacinės valdžios ar okupantų kariuomenės.
Tokio karo variantas – partizanus slapčia ar atvirai remia kita valstybė, kuri tiesiogiai kariauja su okupuojančia valstybe. Tokiu atveju ji gali aprūpinti partizanus.
Pavyzdys – Prancūzijos Pasipriešinimo partizanai Antrojo pasaulinio karo metu, kol nebuvo atidarytas Antrasis frontas Vakarų Europoje. Tuo metu prancūzų partizanams anglai parašiutais iš lėktuvų numesdavo ginklų, šaudmenų ir kitų reikmenų, nors Europos žemyne karo veiksmai tarp D. Britanijos ir Vokietijos kariuomenių nevyko.

Pasipriešinimas prieš savo valstybės valdžią

Tokį partizaninį karą vykdo sukilę valstybės piliečiai, ginklu besikaunantys su valdžia ir ją palaikančiomis ginkluotomis jėgomis.
Tokius karus kartais remia užsienio jėgos (paprastai viena ar kelios užsienio valstybės).
Riko (1973 filmas)

Turinys

Prieš 2 metus Riko Aversi tėvą, vieną iš mafijos šulų, nužudė, o sūnų pasodino į kalėjimą. Dabar, paleistas anksčiau laiko už gerą elgesį, jis grįžta į miestą, ketindamas rasti ir atkeršyti už tėvo mirtį. Jo buvusi mergina Roza dabar gyvena su donu Vito, kuris yra pagrindinis įtariamasis. Pastarasis be jokių skrupulų susidoroja su visais, kurie tik stoja skersai kelio ir Riko susiremti su juo, vadinasi, sukelti mirtiną pavojų savo seseriai ir motinai. Vis tik garbės supratimas neleidžia Riko nusileisti ir jis, padedamas padirbtu pinigus platinančios seksualiosios Scilos, pradeda veikti...
Hurgada

Istorija

XX a. pradžioje Hurgada buvo mažas žvejų ir britų naftos žvalgytojų kaimelis Raudonosios jūros pakrantėje. Iš karinio atspirties punkto į kurortą Hurgada pradėjo transformuotis tik po Kemp Deivido susitarimų tarp Egipto ir Izraelio.
1978 m. tuometinis naujasis Raudonosios jūros provincijos gubernatorius generolas majoras Jusefas Afifis ėmėsi ekonominių reformų. Jos prisidėjo prie to, kad XX a. 9-ame dešimtmetyje amerikiečių, europiečių ir arabų investuotojai šią gyvenvietę pavertė pagrindiniu Egipto Raudonosios jūros kurortu.

Miesto apylinkės

Apie 20 km į pietus nuo Hurgados oro uosto suplanuotas prabangus kurortas Sahl Hasheesh šiuo metu tik pradėtas ir sustabdytas. Čia suplanuotos 5 skirtingos golfo aikštės, įlanka ir virš 11 km ilgio palmių dengiama promenada.
40 km į pietus nuo Hurgados yra Šem El Naga, kurio paplūdimiai, ko gero, įstabiausi šioje pakrantėje. Dar toliau į pietus yra Makadi Bay, Soma Bay, Safagos kurortai (60 km), Osmanų imperijos uostas El Kuseiras (207 km), Marsa Alamas (271 km) ir Baranis (400 km).
5 km į šiaurę nuo Hurgados yra El Guna kurortas, nauja lagūnų kertama poilsiavietė, į kurią neįleidžiami egiptiečiai, jei tik jie jame nedirba. Tik XX a. devintajame dešimtmetyje egiptiečių architekto Samih Sawiris įkurta El Guna buvo nuolat vystoma ir kur anksčiau tebuvo smėlėtos dykumos juosta tarp jūros pajūrio kalnų dabar yra iš viešbučių kompleksų ir apartamentų sudarytas nedidelis miestelis. Jis išsidėstęs keliose kanalais jungiamose salose ir todėl dar vadinamas Egipto Venecija.

Klimatas

Hurgados klimatui būdingas nedidelis kritulių kiekis, tik švelnios žiemos mėnesiais būna keletas lietingų dienų. Padėtis prie Raudonosios jūros lemia tai, kad aukščiausia temperatūra dieną mažai skiriasi nuo žemiausios temperatūros naktį, paprastai šis skirtumas yra apie 5°C .
Alfred Verdroß-Droßberg

Alfred Verdroß-Droßberg (1890 m. vasario 22 d. Innsbrucke, Tirolis – 1980 m. balandžio 27 d. Insbruke, Austrija) – austrų teisininkas, teisėtyrininkas tarptautininkas, diplomatas, Vienos universiteto profesorius.
Tėvas Ignaz Verdroß Edler von Drossberg, Austrijos-Vengrijos kariuomenės kaizerjėgergenerolas.

Biografija

Kartu su Adolf Julius Merkl – Hans Kelseno mokinys.
Nuo 1922 m. Vienos diplomatijos akademijos, 1924–1960 m. Vienos universiteto profesorius, 1958–1977 m. EŽTT teisėjas.
International Law Commission, Institut de Droit international narys.
San Chuan Bautista (Čilė)

Istorija

San Chuan Bautista įkurta 1877 m., pradžioje čia buvo kalinių tremties vieta bei ruonių medžiotojų stotis. 2010 m. miestelis nukentėjo nuo cunamio.
Vilniaus Balio Dvariono dešimtmetė muzikos mokykla

Vilniaus Balio Dvariono dešimtmetė muzikos mokykla – muzikos mokykla Vilniuje. Pavadinta lietuvių kompozitoriaus vardu.
Adresas: T. Kosciuškos 13, Vilnius, LT-01100. Greta – Nacionalinė Mikalojaus Konstantino Čiurlionio menų mokykla (T. Kosciuškos g. 11).

Istorija

1948 m. sausio 1 d. įsteigta Vilniaus septynmetė muzikos mokykla (veikė fortepijono, styginių instrumentų, pučiamųjų instrumentų, teorinis, bendro fortepijono skyriai).
1949 m. įsteigtas akordeono skyrius.
1973 m. mokyklai suteiktas Balio Dvariono (1904–1972) vardas.
1976 m. įkurtas Džiazo ir populiariosios muzikos skyrius.
1983 m. mokykla tapo dešimtmete muzikos mokykla.
1995 m. mokykloje įsteigta Dailės studija (nuo 2002 m. – Dailės skyrius).
Neringos savivaldybės taryba 2007–2011 m.

Veikla

Pirmasis tarybos posėdis įvyko 2007 m. balandžio 12 d. Savivaldybės meru išrinktas Vigantas Giedraitis, mero pavaduotoju Arūnas Burkšas, Savivaldybės administracijos direktoriumi paskirtas Algimantas Vyšniauskas.
Vytautas Tribandis

Biografija

1956-1961 m. mokėsi Kauno dailės mokykloje, 1961-1967 m. studijavo Vilniaus dailės institute. 1967-1992 m. Šiaulių pedagoginio instituto (nuo 1997 m. Šiaulių universitetas) dėstytojas, nuo 1992 m. Menų fakulteto Tapybos katedros docentas. 
Nuo 1980 m. Lietuvos dailininkų sąjungos narys, 1997–2004 m. Šiaulių skyriaus pirmininkas.

Kūryba

Dalyvavo parodose Latvijoje, Rusijoje, Lenkijoje, Švedijoje. Darbų yra Vokietijoje, Belgijoje. Svarbesni kūriniai: „Konstrukcijos“ (1974 m.), „Laivai“ (1978 m.), „Sena obelis“ (1982 m.), „Šiaulių žemė“ (1986 m.), „Nuo Ladakalnio“ (1988 m.), „Ąžuolai“ (1992 m.), „Tiltelis“ (1994 m.), „Ryto šalna“ (1996 m.), „Kopų motyvas“ (1997 m.), ciklas „Šaknys“ (1997-2004 m.) ir kt.
Pagrindinė V. Tribandžio kūrybos erdvė – molbertinė tapyba, kurioje atskleidžiamas lietuviškas gamtovaizdis. Plačios lygumų panoramos ir jaukūs Dzūkijos miškų ir tarpukalnių kampeliai, Baltijos jūra ir žvejų kaimeliai – visa tai susilieja į epinį pasakojimą apie gimtinę, tėviškę, Tėvynę. Gamtovaizdyje ypatingą vietą užima medžiai. Pro išsikerojusių kamienų, šakų, lapijos ažūrą atsiveria tolesnės erdvės, horizontas su sodybomis, kalvomis, šlaitais. Medžiai pripildo paveikslą gyvybės. Vienur jie stovi ramūs, kitur draskomi vėjo, bet visur jie yra svarbiausia tema, savotiški gyvybės sargai. Nejučiom kyla mintys apie ekologinę gamtos būklę, apie drevėtų senolių ir lieknų medelių artumą, giminystę žmogui.
V. Tribandis yra sukūręs ir sieninės tapybos kūrinių, dalyvavęs miesto šventėse, kūrybinėse stovyklose. Dailininkas domėjosi fotografija, filmavimu, kompiuteriais. Darbus, kurie sukurti pasitelkus techniką, jis įvardijo „fotografikos“ terminu: gamtos motyvai taip komponuojami į išraiškingus vaizdus, realūs elementai tartum susipina į dekoratyvinius, fantastinius derinius. Autorius tuos darbus laikė eksperimentiniais, jais norėta parodyti kompiuterinės technikos galimybes. Dabartinėje krypčių ir tendencijų įvairovėje naujai suvokiamas kūrybinis nuoseklumas vidine meninio vaizdo kaita įsitvirtina kaip viena svarbiausių šiuolaikinio meno atšakų ir sudėtinių dalių.
Jurijus Prokofjevas

Biografija

1962 m. baigė Maskvos automechanikos institutą, 1972 m. – Neakiaizdinę aukštąją partinę mokyklą prie TSKP CK. Ekonomikos mokslų kandidatas.
1957 m. pradėjo dirbti pionierių vadovu vienoje iš Maskvos vidurinių mokyklų, buvo Automechanikos instituto komjaunimo komiteto sekretoriumi, Maskvos Pervomaisko rajono komjaunimo komiteto instruktoriumi, antruoju, vėliau – pirmuoju sekretoriumi, Maskvos miesto komjaunimo komiteto skyriaus vedėju.
Nuo 1968 m. – partinis funcionierius: TSKP Maskvos miesto komiteto instruktorius, skyriaus vedėjo pavaduotojas, 1977–1985 m. – TSKP Maskvos miesto Kuibyševo rajono komiteto sekretorius, antrasis sekretorius, pirmasis sekretorius. 1985 m. – TSKP Maskvos miesto komiteto skyriaus vedėjas. 1986–1988 m. buvo Maskvos miesto Vykdomojo komiteto sekretorius. Nuo 1988 m. – TSKP Maskvos miesto komiteto sekretorius, antrasis sekretorius, pirmasis sekretorius. 1990–1991 m. buvo TSKP CK Politinio biuro narys. 
Žlugus TSKP įkūrė keletą aukštųjų technologijų įmonių, vadovavo akcinei bendrovei „TV-Inform“. Šiuo metu yra Rusijos visuomeninio socialistinio judėjimo prezidiumo pirmininkas.
Janina Politikienė

Biografija

Alytaus rajono Akalyčios kaimo ūkininkė.
1994 m. Tautos pažangos partijos narė, nuo 1998 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Alytaus rajono skyriaus narė. 2006 m. skyriaus pirmininko pavaduotoja.
Ekstremalus sportas

Ekstremalus sportas (dar kitaip nuotykių sportas, lauko sportas; angl. outdoor, adventure, extreme sports) – dažniausiai pavojinga, kupina aštrių pojūčių ir veržli pramoga. Paprastai šiai veiklai reikalinga tam pritaikyta įranga ir apranga. Daugumai žmonių toks pomėgis tampa gyvenimo būdu ir pajamų šaltiniu.
Ekstremalus sportas ir ekstremalus turizmas apima didžiulius fizinius ir psichologinius iššūkius, o tai savo ruožtu pramogautojams gali sukelti itin pakilią būseną (ekstazė, euforija). Šią būseną sužadina adrenalino, dopamino ir endorfinų antplūdis.

Sporto šakos

Ekstremalus sportas apima įvairias sporto šakas: BMX, parkūro, riedučių, riedlenčių, irklenčių, burlenčių, banglenčių (didelių bangų, ledinio vandens), jėgos aitvarų (sniego jėgos aitvarų), baidarių ir kanojų irklavimo (šniokščiančio vandens), snieglenčių, slidžių (kopimo į kalnus ir kalnų slidinėjimo sportą), alpinizmą, laipiojimo uoluomis (kopimą į užšalusius krioklius, uolas, riedulius) kalnų dviračių, treilo bėgiojimo (ultramaratonų bėgimas kalnuose), plaukimo (ilgų nuotolių plaukimą lediniame vandenyje), parasparnių, parašiutų (BASE šuoliai), nardymo (giliame vandenyje be nardymo įrangos), žygiavimo, urvų, kanjonų nusileidimo sportą ir kita.
Juozas Freitakas

Juozas Freitakas (Freitagas, Freitikas, Preitikis, g. apie 1850 m. Laukstėnuose prie Gardamo – m. prieš Pirmąjį pasaulinį karą) – Lietuvos knygnešys.

Biografija

Valstietis. Draudžiamosios lietuviškos spaudos, daugiausia maldaknygių, kalendorių, religinių paveikslėlių, rečiau praktinių patarimų knygelių, krikščioniškosios periodikos, parsigabendavo iš Mažosios Lietuvos. Bendradarbiavo su Švėkšnos krašto knygnešiais. 1889 m., 1893 m., 1897 m. ir 1902 m. buvo sulaikytas su knygomis. Baustas 3 d., 15 d., l mėn. suėmimu ir uždarymu į policijos areštinę; paskutinė byla nutraukta 1904 m., po lietuvių spaudos draudimo panaikinimo.
Poseidonas

Kultas

Poseidonas buvo labiausiai garbinamas keliuose miestuose: Atėnuose, kur buvo antruoju pagal svarbą po Atėnės, Korinte ir pietinėje Italijos teritorijoje, kur buvo svarbiausias Dievas.
Poseidonas vadintais tokiais epitetais kaip Enosichtonas (Enosichthon),  
Seischtonas (Seischthon) ir Enosigajus (Ennosigaios), kurie reiškia „Žemės drebintojas“, siejant su jo vaidmeniu sukeliant žemės drebėjimus.
Pagal Pausianą, Poseidonas buvo vienas pagrindinių Delfų orakulo prižiūrėtųjų, vėliau šias pareigas iš jo perėmė Apolonas. Apolonas ir Poseidonas artimai bendradarbiavo daugybėje sferų: pavyzdžiui, kolonizacijoje, Apolonas davė leidimą iškeliauti ir įsikurti toliau nuo Delfo, tuo tarpu Poseidonas prižiūrėjo kolonistus kelyje, taip pat jiems įsikuriant, už aukojimus teikė švarų vandenį. Ksenofobas Anabasis (Xenophon Anabasis) aprašo grupę Spartos karių, dainuojančių šlovinamąją giesmę Poseidonui, kuri iš tikrųjų yra dalis himno, paprastai dainuojamo Apolonui.    
Poseidonas kaip ir Dionisas su savo menadėmis sukėlė tam tikrų neramumų. Vienas Hipokrato tekstų byloja, kad Poseidonas yra kaltas dėl tam tikros rūšies epilepsijos.
Jūreiviai melsdavę Poseidono saugios kelionės, kartais skandindavę arklius kaip auką jam.

Vaizdavimas

Vandens dievas Poseidonas visada vaizduojamas kaip raumeningas pagyvenęs vyras su ilga barzda, rankoje laikantis tridantį. Poseidono karietą traukia jūros arkliai. Taip pat siejamas su delfinais. Kai Poseidonas yra geros nuotaikos, jis kuria salas ir ramina jūras, kai bloga, jis trenkia su savo trišakiu į žemę ir sukelia  chaotiškus žemės drebėjimus, skendimus, laivų dužimus.
Gražus, kaip ir pats Dzeusas, skrieja Poseidonas bekraštėmis jūromis, o aplink jo karietą žaidžia delfinai, spiečiasi iš gelmių išnirusios žuvys. O kai mosteli Poseidonas savo grėsmingu tridančiu, nelyginant kalnai iškyla jūros bangos, pasidabinusios baltomis putų keteromis, ir siaučia baisi audra. Triukšmingai daužosi jūros bangos į pakrantės uolas ir drebina žemę. Bet štai ištiesia Poseidonas savo tridantį virš bangų, ir jos nurimsta. Nutyla audra, nusiramina jūra, pasidaro lygi it veidrodis ir vos girdimai plakasi į krantą – mėlyna, bekraštė.

Gimimas

Poseidonas yra Krono ir Rėjos sūnus. Kronas bijodamas, kad jo vaikai nuvers jį nuo sosto, visus savo vaikus, išskyrus Dzeusą, kuri išgelbėjo motina, prarijo. Užaugęs Dzeusas, patartas žmonos Metidės, davė Kronui išgerti stebuklingo gėrimo, ir šis visus vaikus, tarp jų ir Poseidoną, atrijo atgal. Dzeusas su Poseidonu ir prarytais vaikais, bei hekantonkheirais, kiklopais ir gigantais stojo į kovą su titanais, ir nugalėjo. 
Vėliau pasaulio valdžia buvo padalyta į tris dalis, Dzeusui atiteko valdžia žemėje ir danguje, Poseidonui jūros valdžia, o Hadui požemio pasaulis.
Gėnė Žalalytė

Gėnė Žalalytė (rus. Жалалите Гене Прано, g. 1951 m. gegužės 27 d. Lietuvoje) – Moldavijos geologė.

Biografija

1967–1971 m. mokėsi Kijevo geologijos tecnikume, po to pagal paskyrimą dirbo Moldavijos hidrogeologinėje ekspedicijoje. 1987–1993 m. studijavo hidrogeologiją ir inžinerinę geologiją Odesos valstybiniame universitete. 1997 m. paskirta Moldavijos hidrogeologinės ekspedicijos Požeminių vandenų monitoringo tarnybos vadove, o 2003–2008 m. buvo Moldavijos Respublikos Valstybinės geologijos agentūros Generalinė direktore. Vėliau – Kišiniovo Geologijos ir seismologijos instituto mokslinė bendradarbė.
1999–2000 m. dalyvavo Europos Sąjungos–Rusijos bendradarbiavimo TASIS programose: tiriant Pruto upės vandens resursus ir pesticidų įtaką aplinkai Vulkeneščio regione. 2003–2004 m. įėjo į Dunojaus konvencijos įgyvendinimo Moldavijos Nacionalinę komisiją, buvo Moldavijos požeminių vandenų nacionalinė ekspertė.
Tokuma Shoten

Istorija

Leidyklą 1954 m. įkūrė Jasujošis Tokuma (徳間 康快). Bendrovei priklausė kino studija „Daiei Motion Pictures“ (įsigyta 1974 m.) ir įrašų studija „Tokuma Japan Communications“ (įsigyta 1972 m.). 2000 m. mirus bendrovės įkūrėjui, šios studijos buvo parduotos.
XX a. 9-ajame dešimtmetyje bendrovė buvo sudariusių sutartį su „Streamline Pictures“, kuriai buvo leista dubliuoti „Studio Ghibli“ filmus anglų kalba, norint juos parodyti „Oneworld“ aljansui priklausančių „Japan Airlines“ skrydžių per Ramųjį vandenyną metu.
1996 m. rugpjūčio mėn. „Disney“ sutarė su „Tokuma Shoten“, jog pastaroji leis „Disney“ platinti „Tokumai“ priklausančios studijos „Studio Ghibli“ animuotus filmus pasauliniu mastu.
Jemeno nacionalinis muziejus

Jemeno nacionalinis muziejus – nacionalinis muziejus įkurtas 1970 m. Sanoje, Jemene. Jame saugomi senovės Jemeno civilizacijų artefaktai ir paminklai, surinkti iš įvairių archeologinių kasinėjimų. Muziejus nesenai buvo perkeltas į keturių aukštų pastatą šalimais, dėl sparčiai išaugusio eksponatų skaičiaus. Jemeno nacionalinis muziejus įkurdintas šalia musulmonų mečetės.