google/wiki40b huggingface dataset:
Tabasaranai

Istorija

Tabasaranai minimi nuo VII a. „Armėnų geografijoje“. Iki XIX a. tabasaranų žemėse buvo dvi kunigaikštystės, gausu kaimų sąjungų. XIX a. užkariauti Rusijos.

Verslai

Verčiasi žemės ūkiu (kviečiai, miežiai, rugiai, soros, kukurūzai, spelta kviečiai, žirniai, vaismedžiai, vaiskrūmiai, daržovės), gyvulininkyste (lygumose – galvijai, buivolai, kalnuose – avys). Tradiciniai amatai: kilimų gamyba, medienos apdirbimas, puodininkystė, audimas iš vilnos, lino, medvilnės; medžio ir akmens pjaustymas, kalvystė, odos apdirbimas, žičkų nėrimas. Pagrindiniai amatų centrai – Chučni, Arkitas, Tinitas, Ersi, Džuli, Churikas, Chanagas.

Buitis

Kalnų kaimai kupetiniai, terasiniai, priekalnių – laisvesni. Kalnuose kaimai įkurti įtvirtintose vietose, netinkamose žemdirbystei. Kiekviename kaime būdavo seniūnų sueigos namas (годекан), paprastai statytas greta kalvės. Namai akmeniniai, dviaukščiai, su didelėmis ložėmis, arkadomis, kabančiais balkonais. Stogas plokščias, kiemas vidinis. Daugelyje namų būta namų kertinio stulpo (мурхвал), puošto medžio raižiniais.
Tabasaranams būdinga tradicinė kaukazietiška apranga: vyrai su marškiniais, kelnėmis, bešmetu, čerkese, burka, papacha, avikailio kailiniais, avalyne iš odos, gelumbės, veltinio, vilnos; moterys su tunikos pavidalo palaidine, plačiomis kelnėmis, galvos apdangalu (čuchta), sidabriniu ar sidabru siuvinėtu diržu, nešiojo daug papuošalų – sidabro kabučių, monetų girliandų, žiedų, apyrankių, segių ir kt. Vyrai nešiojo kinžalus.
Virtuvei būdingi augaliniai (iš grūdų, ankštinių, laukinių žolių), mėsiški, pieniški patiekalai. Tautinis patiekalas – chipkalas (su mėsa arba be), pagardintas rūgpieniu, česnakais, riešutais. Taip pat gamina pyragėlius su įvairiais įdarais, dolmą, koldūnus, plovą, košę, paukštienos patiekalus. Kepa duoną, iš pieno gamina rūgpienį, sviestą, varškę, sūrį, grietinę, airaną. Vartoja laukines ir namines uogas, vaisius, daržoves.

Papročiai

Tradicinė tabasaranų sankloda klaninė, tiek patrilinijinė, tiek matrilinijinė. Nuo XIX a. paplito mažoji šeima, bet iki XX a. dar būta didžiųjų šeimų, sudarytų iš 3 ar daugiau sutuoktinių porų. Kultūrai būdingas vaišingumas, paslaugumas, pagarba moterims, kraujo kerštas.
Turi gausu folklorą: legendas, mitus, padavimus, pasakas, pasakėčias, stebuklines, buitines, apeigines dainas, smulkųjį folklorą. Archajiškiausia tabasaranų šventė – ebelcen (pavasario). Tradiciniai muzikos instrumentai: čunguras, sazas, taras, zurna, dudukas, būgnas, daudytė.
Tradicinė tabasaranų kultūra paveikta azerbaidžaniečių ir lezginų.
Sanskrito drama

Sanskrito drama – klasikinė senovės Indijos drama, kurta sanskrito kalba.

Istorija

Užuominų apie dramą Indijoje galima rasti nuo I a. (minima Patandžalio Mahābhāṣya). Visgi klasikinė sanskrito drama pirmąsyk plačiai aprašoma ir teoretizuojama Bharatos „Natjašastroje“ (susirutuliojo ~IV a.). Jokių konkrečių dramų iki šio laikotarpio nėra žinoma. Be „Natjašatros“ žinoma dar keletas dramaturgijos traktatų: Dhanandžajos Daśarūpaka (X a.), Sagaranandino Nāṭakalakṣaṇaratnakośa (XI a.), Ramačandros ir Gunačandros Nāṭyadarpaṇa (XII a.), Šaradatanajos Bhāvaprakāśa (XII–XIII a.), Šingabhūpalos Rasārṇavasudhākara (XIV a.), Rūpagosvamio Nāṭakacandrikā (XVI a.). Tiesa, nors dramaturgijos traktatų parašyta gerokai po XII a., bet pati sanskrito drama tuo laiku šiaurės Indijoje dėl musulmonų įtakos nunyko ir buvo nagrinėjama kaip literatūros, o ne teatro šaka.
Velingtonas

Istorija

Vietovę 1840 m. apgyvendino britų emigrantai. 1865 m. ji tapo Naujosios Zelandijos administraciniu centru, pakeisdama Oklandą.

Pavadinimo kilmė

Miestą europiečiai pavadino britų kareivio ir politiko Artūro Velslio, pirmojo Velingtono grafo garbei. Salos autochtonų – maorių – kalba miestas vadinamas Te Whanganui-a-Tara ir reiškia „Didysis Taros uostas“. Kitas maorių vartojamas miesto pavadinimas – Pōneke – yra kilęs iš angliško trumpinio Port Nick (Velingtono uostas buvo vadinamas Port Nicholson).
1966 m. Lietuvos šachmatų čempionatas

1966 m. Lietuvos šachmatų čempionatas – tai 33-iasis Lietuvos vyrų ir 19-asis Lietuvos moterų šachmatų čempionatai.
Rusijos teisinė sistema

Rusijos Federacijos teisinė sistema - Rusijos visuomeninės ir valstybės santvarkos (sistemos) sudėtinė dalis, apimanti teisinę sritį. Ją sudaro Rusijos teisė (teisės normos), Rusijos teisėsauga (tokios institucijos kaip teismai, policija ir kitos).
Plačiąja prasme teisėsaugai ir jos institucijų sistemai Rusijoje yra priskiriami ne tik Rusijos teismai, bet ir Rusijos prokuratūra, Rusijos notariatas, organizacinei posistemei - tokios teisinės organizacijos kaip Notarų rūmai), Rusijos advokatūra ir kitos posistemės, taip pat teisinė kultūra, teisinis švietimas (teisinių žinių perteikimo sistema), teisės mokslai, teisinė sąmonė Rusijoje ir kitos sudėtinės teisinės sistemos dalys.
Viking FK

Istorija

Klubas įkurtas 1899 m.
Alfonsas Palionis

Alfonsas Palionis (1905 m. vasario 16 d. Vilniuje – 1957 m. gegužės 8 d.; palaidotas Naujamiesčio kapinėse) – Lietuvos zoologas, entomologas.

Biografija

1925 m. baigė Panevėžio gimnaziją, 1931 m. – Vytauto Didžiojo universiteto Matematikos-gamtos fakultetą. Studijuodamas universitete, kartu dirbo Gamtos tyrimo stotyje, vėliau – universiteto Zoologijos kabinete.
1931 m. dalyvavo Tado Ivanausko organizuotoje mokslinėje ekspedicijoje į Braziliją, surinko didžiulę tropinių vabzdžių kolekciją (dabar eksponuojama T. Ivanausko zoologijos muziejuje).
1939 m. dėstė Vilniaus universiteto Matematikos – gamtos fakultete zoologiją. 1941 m. pradžioje buvo Gamtos fakulteto dėstytojas. 1944 m. pasitraukė iš Lietuvos, grįžo tik 1957 m.
1932 m. paskelbė leidinį „Indėlis Lietuvos drugių faunai pažinti”. Jame aprašė 958 drugių rūšis.
A. Palionis – vienas pirmųjų profesionalių Lietuvos entomologų. 1921–1938 m. sudarė dar ir Lietuvos vabalų kartoteką, kurioje – 937 vabalų rūšys. A. Palionio surinkta entomologinė medžiaga – dešimtys tūkstančių vabzdžių – saugomi Kauno T. Ivanausko zoologijos muziejuje, Vilniaus universiteto Gamtos fakultete.
Jo vardu pavadinta viena mikrodrugių rūšis (gentis Stigmella).
Vilkų Lauko piliakalnis

Aplinkiniai piliakalniai

Dapkiškės piliakalnis 5 km
Pakisio piliakalnis 7 kmSpraudaičių piliakalnis 0,5 km
Lileikėnų piliakalnis - 8 kmIndijos piliakalnis 14 kmKreivių piliakalnis 12 km
Batakių piliakalnis 30 kmAukštupių piliakalnis 12 kmPagramančio piliakalnis 11 km
Naujininkų piliakalnis 12 km
Matiškių piliakalnis 14 km
Hind Laroussi

Karjera

2002–2003 metais Hind dalyvavo pirmajame „Olandijos Idols“ sezone, jame užėmė trečią vietą.
Jos debiutinis albumas „Around The World“ išleistas 2003 m. Albume vyrauja pop ir R&B stilių dainos, bet taip pat skamba Portugalijos ir arabų muzikos akordai. Albumo kopijų vienetų parduota daugiau nei 40 000.
Hind atstovavo Nyderlandams 2008 m. Eurovizijoje Serbijoje su daina „Your Heart Belongs to Me“, tačiau nepateko į finalą.
Pabiržės Švč. Trejybės bažnyčia

Istorija

Pirmoji medinė katalikų bažnyčia pastatyta 1515 m. Mikalojaus Mikalojaičio Radvilos jaunojo rūpesčiu.
1645 m. Karolis ir Marija Rastauskai dovanojo palivarką ir 1647 m. pastatė naują medinę bažnyčią. Ją 1680 m. konsekravo pavyskupis Mikalojus Slupskis. Bažnyčią buvo Biržų parapijos filija, turėjo 5 altorius. Apie 1726–1729 m. Pabiržė tapo savarankiška parapija. 1737 m. bažnyčia buvo apleista, be grindų, bokštų, stogas begriūvantis. 1755 m. bažnyčiai priklausė 2 kaimai (10 kiemų).
1707 m. ant buvusio piliakalnio pradėta statyti trečiąją, jau mūrinę, bažnyčią, tačiau statyba užstrigo, ją atnaujino tik klebonas Gasparas Antanas Šarkevičius 1766 m. ir pradėjo statyti mūrinę bažnyčią. Pastatyta 1772 m. Pavyskupis Feliksas Jonas Tovianskis ją 1777 m. konsekravo. Iki 1796 m. pastatyta mūrinė klebonija.
1897 m. patvirtintas inžinieriaus iš Rygos Floriano Vyganovskio mūrinės bažnyčios projektas (sąmatinė vertė 25 934 rb). 1910 m. klebono Antano Rumševičiaus rūpesčiu išmūryta raudonų plytų bažnyčia. Po Pirmojo pasaulinio karo klebono Igno Andrašiūno iniciatyva pastatyta ūkinių trobesių, įrengta parapijos salė. 1928 m. jis išdažė bažnyčią, pastatė suolus, aprūpino bažnytiniais reikmenimis. 1929 m. rugpjūčio 12 d. vyskupas Kazimieras Paltarokas bažnyčią konsekravo. Per Antrąjį pasaulinį karą bažnyčia gerokai apgadinta, apgriauti bokštai, stogas. Klebono kanauninko Vinco Norkaus rūpesčiu suremontuota. Pabiržėje 1976–1982 m. gyveno ištremtas vyskupas Vincentas Sladkevičius, ta proga 2000 m. čia buvo atidengta ąžuolinė atminimo lenta su bareljefu (aut. L. Juozonis).

Architektūra

Bažnyčia neogotikinė, stačiakampio plano (40 × 20 m), dvibokštė (bokštai 48 m). Įrengti 3 altoriai. Šventoriaus tvora akmenų mūro, su plytų mūro trijų angų vartais. Varpinė, pastatyta 1772 m. – liaudies architektūros paminklas. Klebonijos namas barokinis, pastatytas 1785 ar 1796 m. Šventoriuje 1997 m. pastatytas paminklas iš Pabiržės kilusiems politiniams kaliniams atminti (architektas Algimantas Urbštas). Prie bažnyčios 1990 m. atstatyti sovietmečiu nugriauti Vytauto Didžiojo (pastatytas 1930 m.) ir Motiejaus Valančiaus (1932 m.) paminkliniai biustai.
Hita

Hita – Elamo karalius, priklausęs Avano dinastijai.
Apie 2280 m. pr. m. e. Hita sudarė sutartį su Akado imperijos valdovu Naram-Sinu. Manoma, kad tai buvo padaryta, siekiant sudaryti sąjungą prieš klajoklius gutijus. Šią sutartį prancūzų archeologai aptiko Sūzuose, elamitų dievo Inšušinako šventykloje. Tai ankstyviausias žinomas elamitų kalbos rašto paminklas.
Hitos duktė greičiausiai buvo ištekinta už Naram-Sino.
IF Elfsborg

Istorija

Klubas įkurtas 1904 m. Ne kartą tapo šalies čempionais, bei iškovojo futbolo taurę.
Hidrofiliškumas

Hidrofiliškumas (gr. hydro 'vanduo' + philia 'draugystė') – molekulės savybė sąveikauti su vandens molekulėmis sudarant vandenilinius ryšius. Dėl šios savybės smulkiamolekulės hidrofilinės medžiagos yra tirpios vandenyje, o labai stambiamolekulės (kaip celiuliozė, krakmolas) – brinkstančios vandenyje.
Hidrofiliškumas atsiranda dėl medžiagos poliškumo. Vandens molekulės yra polinės, t. y. turi netolygų krūvių pasiskirtymą skirtinguose molekulės galuose, todėl yra linkusios sąveikauti tarpusavyje ir su kitomis polinėmis molekulėmis, t. y. tomis, kurios turi elementarų ar dalinį elektros krūvį.
Visi jonai yra hidrofiliški, nes yra įkrauti. Angliavandeniai, baltymai (pvz., gliukozė, insulinas ir kt.) yra hidrofilinės medžiagos, nes turi amino, hidroksilo grupių, kurios yra polinės.
Kampiškiemių kapinynas

Kampiškiemių kapinynas – prūsų kapinynas prie Kampiškiemių kaimo ir dvaro (vok. Kampischkehmen, nuo 1938 m. Angereck, buv. Gumbinės apskritis, nuo 1946 m. rus. Синявино – Siniavino, Gusevo rajonas, Kaliningrado sr.), Unguros upės krante, smėlėtoje kalvoje.

Tyrimai

Kapinyne 1872 m. Hermanas Devicas ištyrė 5 kapus, 1875 m. – 11 kapų. Mirusieji laidoti sudeginti, palaikai supilti į urnas. 1872 m. viename kape buvo rastos trys urnos. Kapo duobės apdėtos akmenų grindinėliais. Greta palaikų urnose rasta žieduotųjų ir lenkta kojele segių, gintarinių ir stiklo karolių, žiedų, apyrankių. Atsitiktinai rastas verpstukas ir aštuoneto formos gintarinis pakabukas. Kapinyno vidurinėje dalyje aptikta mirusiųjų deginimo vieta. Kapai datuojami III amžiumi. Netoli kapinyno yra piliakalnis.
US Alessandria Calcio 1912

Istorija

Klubas įkurtas 1912 m. yra dalyvavę elito diviziono kovose. Paskutinį kartą 1960 m. Pastaraisiais metais žaidė žemesniuosiuose divizionuose.
Robert's Rules of Order

„Robert's Rules of Order“ („Roberto tvarkos taisyklės“) – Henrio Martino Roberto parašytos parlamentinės procedūros gairės.
Parašyti tokias gaires Robertą paskatino tai, kad jam 1862-1863 m. būnant Nju Bedforde (Masačusetso valstijoje) nepavyko suvaldyti baptistų susirinkimo, ir kiti tuometiniai šaltiniai nepadėjo jam nustatyti, kaip gerai vadovauti susirinkimui.
Pirmojo leidimo rankraštis buvo parengtas 1875 m. ir atspausdintas 1876 m. 4000 egzempliorių tiražu kaip „Pocket Manual of Rules of Order for Deliberative Assemblies“.
Iki dvidešimto amžiaus pradžios „Robert's Rules of Order“ išpopuliarėjo, išstūmė kitas parlamentinės procedūros gaires.
Jugoslavijos herbas

Buvusios Jugoslavijos herbas sudarytas iš šešių fakelų, degančių viena liepsna ir apsuptų kviečių varpomis. Kartu degantys fakelai simbolizavo šešių Jugoslavijos respublikų brolybę ir vienybę. Herbe taip pat įrašyta data: 1943 m. lapkričio 29 d.
Britų Vakarų Ramiojo Vandenyno Teritorijos

Įkūrimas

Kolonijos atsiradimas buvo nulemtas augančių Britanijos interesų Okeanijoje. Po to, kai buvo kolonizuota Australija ir Naujoji Zelandija, Britanija ėmė kolonizuoti aplinkui esančias salas.
Pirmoji kolonija buvo Fidžis, sukurta 1874 m. Fidžio sostine tapo Suva, kuri ilgainiui tapo visų britiškų Okeanijos kolonijų sostine.

Valdymas

Teritorijos buvo valdomos kaip Britų imperijos dalis. Jų aukščiausias valdytojas buvo tituluojamas High commissioner
Greifsvaldas

Istorija

Miestą įkūrė Danijos cistersų vienuoliai, kurie 1199 m. šioje vietoje pastatė vienuolyną. Miestas pirmą kartą paminėtas rašytiniuose šaltiniuose 1248 m. 1456 m. pradėtas statyti Greifsvaldo universiteta, kuris yra vienas iš seniausių Europoje. Po Trylikos metų karo miestas tapo Švedijos teritorija ir buvo joje iki 1815 m.
Karlis Jansonas

Biografija

1917–1919 m. studijavo Rygos politechnikumo architektūros skyriuje. 1925 m. baigęs skulptūrą Latvijos dailės akademijoje. 1937–1972 m. Latvijos dailės akademijos dėstytojas, 1942–1944 m. akademijos Skulptūros studijos vadovas; nuo 1966 m. profesorius.

Kūryba

Kūrė daugiausia monumentaliąją skulptūrą: antkapines skulptūras, paminklus viešosiose erdvėse (monumentas „Latgales Mara“ Rezeknėje, 1939 m. Kūriniams būdingas patetiškumas, dramatizmas, vaizduojamų kūnų ekspresija, formų detalizuotas modeliavimas. Lankėsi Rytų Europos šalyse, Italijoje, Vokietijoje, Prancūzijoje. Parodose dalyvavo nuo 1927 m., individualios – Rygoje 1976 m., 1981 m., Cėsyse 1981 m., 1986 m.
Baltasis tigras

Kilmė

Kaip ir kiti pasaulio globėjai, jis kilo iš penkių elementų filosofijos. Han dinastijoje jis tapo vienu mėgstamiausių simbolių, vaizduojamu poroje su Mėlynuoju drakonu. Tang dinastijoje apie jį buvo sukurti mitai, kurie teigė, kad Baltasis tigras – VII a. istorinių asmenybių Luo Cheng (羅成) ar Xue Rengui (薛 仁貴) įsikūnijimas.
Jugoslavijos vėliava

Jugoslavijos vėliava - trispalvė, vienodo aukščio horizontalių juostų, slaviškų spalvų – mėlynos, baltos ir raudonos. Centre įkomponuota raudona penkiakampė žvaigždė, apvesta auksine fimbra, simbolizuojanti komunizmą.
Vėliava sukurta Antrojo pasaulinio karo metu, įkomponuojant raudoną žvaigždę ant anksčiau galiojusios Jugoslavijos karalystės vėliavos. Po karo žvaigždė buvo padidinta, papildyta auksine fimbra.
Michailas Čigiris

Biografija

1970 m. baigęs Baltarusijos TSR valstybinį liaudies ūkio institutą dirbo įvairiuose TSRS Valstybinio banko padaliniuose. 1991–1994 m. buvo „Belagroprombanko“ valdybos pirmininkas.
1994 m. Baltarusijos prezidentu išrinktas Aleksandras Lukašenka M.Čigirį paskyrė šalies Ministru pirmininku. 1996 m. lapkričio mėn. A. Lukašenkai inicijavus referendumą dėl Konstitucijos pataisų, atsistatydino.
Iki 1999 m. dirbo koncerno „GEA“ atstovybės Maskvoje valdytoju.
2001 m. dalyvavo Baltarusijos prezidento rinkimų kampanijoje, tačiau nesurinko reikalingo palaikančiųjų parašų skaičiaus.
Ilguvos valsčius

Ilguvos valsčius buvo pietvakarių Lietuvoje, kairiajame Nemuno krante. Centras – Ilguva.
Eugenija Bajorytė

Biografija

1949–1960 m. mokėsi Skapiškio vidurinėje mokykloje. Dirbo Panevėžio elektrotechnikos gamykloje, 1961 m. lankė Panevėžio muzikos mokyklą. 1962–1965 m. mokėsi Vilniaus muzikos technikume. 1965–1970 m. studijavo LSSR konservatorijos vokalo klasėje (vadovas Juozas Karosas). Nuo 1970 m. LSSR filharmonijos solistė. 
Išgarsėjo vaidmenimis kine. Būdama dar studente, debiutavo iš karto dviejuose vaidmenyse (Martos ir Janės) Almanto Grikevičiaus ir Algirdo Dausos filme „Jausmai“ (1968 m.). Šios juostos filmavimo metu aktorė susipažino su savo būsimu vyru, aktoriumi Regimantu Adomaičiu (g. 1937), su kuriuo po filmo 1968 m. spalio 5 d. ir susituokė.
1969 m. nusifilmavo dar viename A. Grikevičiaus filme „Ave vita!“. Vėliau suvaidino keliuose filmuose tik epizodinius vaidmenis. Originalaus grožio aktorė vaidmenyse įkūnijo naujo laikmečio iššūkius priimančias moteris, skleidė amžino moteriškumo paslaptį ir rafinuotą erotiškumą.
Trys sūnūs: Vytautas (g. 1972), Gediminas (g. 1977), Mindaugas (g. 1980). Palaidota Antakalnio kapinėse.
Laivių Kregždinkalnis

Vieta

Kregždinkalniu vadinamas aukštumos pakraštys, esantis į šiaurę nuo Salantų, Laivių kaimo pietvakariniame pakraštyje. Jis apie 150 m ilgio šiaurės rytų - pietvakarių kryptimi ir 70 m pločio, virš upės slėnio iškyla 10 m. Vieta buvusi ariama, dirvonuoja.
Teritorijos plotas – 1,05 ha.
0,2 km į šiaurės vakarus yra Laivių, Salantų Laumės kūlis, 2 km į šiaurės rytus – Laivių piliakalnis.

Istorija

Vietos gyventojai aukštumos pakraštį vadina Kregždinkalniu. Esą, seniau jo skardyje upės slėnio pusėje lizdus sukusios urvinės kregždės.
Žemės sklypas priklausė Salantų klebonijai. Pasakojama, kad numalšinę 1831 m. sukilimą, Rusijos kareiviai Kregždinkalnyje korė ir laidojo sukilėlius. Drauge su jais buvęs pakartas kunigas.
Vydant 1861 m. žemės reformą Kregždinkalnis buvo priskirtas Laivių ūkininkui Vaitkui, vėliau – Pranui Narkui. XX a. pradžioje naująją Salantų bažnyčią statę latviai mūrininkai ant Kregždinkalnio surengė Joninių šventę. Nuo to laiko čia Laivių ir Salantų jaunimas rengė gegužines.
1935 m. vietovę žvalgė Petras Geniušas (Salantų pradžios mokyklos mokytojas), 1960 m. – Juozas Mickevičius, 2010 m. – Julius Kanarskas.
Kregždinkalnio vardu pavadinta šalia esanti Salantų miesto gatvė.
Jonas Kusa

Biografija

Studijavo Vytauto Didžiojo universitete Humanitarinių mokslų fakultete.
Nuo 1928 m. pradėjo bendradarbiauti leidiniuose „Lietuva“ ir „Lietuvis“. Atsikūrus „Lietuvos aidui“, pradėjo jame dirbti korektoriumi, 1938-1940 m. sporto skyriaus vedėjas. Vienas pirmųjų Lietuvos sporto žurnalistų. Kartu ir žurnalo „Jaunoji karta“ atsakingasis sekretorius. Bendradarbiavo leidiniuose „Akademikas“, „Vairas“, „Fiziškas auklėjimas“, rašė į Lietuvos žurnalistų sąjungos metraščius. Išvertė į lietuvių kalba grožinių kūrinių. 1941 m. sovietinės valdžios represuotas; tolesnis likimas nežinomas.
Fribūras

Lietuviai

Nuo XIX a. pabaigos Fribūro universitete studijavo nemažai lietuvių, ypač kunigų: 1895–1935 m. apie 110 studentų, tarp jų Vincas Mykolaitis-Putinas, Pranas Augustaitis, Jonas Totoraitis, Stasys Šalkauskis ir kt. Juos rėmė JAV lietuvių šalpos organizacijos.
1899 m. Juozo Petrulio iniciatyva įkurta lietuvių jaunimo draugija „Rūta“ (per Pirmąjį pasaulinį karą pasivadino „Lithuania“).
Jurgis Martynas Liubomirskis

Biografija

1761 metais, po savo tėvo Antonijaus Benedikto mirties, paveldėjo jo stambias valdas Polonėje, Palenkės Mendzižece, Liubare ir kt. Nuo 1758 metų tarnavo Prūsijos armijoje, po to – Rusijos. Vadovaudamas savo gaujai užsiėmė plėšimais. Buvo nuteistas myriop, bet vėliau ištremtas.
Baro konfederacijos pradžioje (1768–1772) Jurgis Martynas Liubomirskis prisijungė prie konfederatų ir dalyvavo mūšiuose su rusų kariais. Jurgis Martynas Liubomirskis, paskirtas Krokuvos ir Sandomiro regimentarijumi, užėmė Krokuvos vaivadiją. 1769 metų balandį, po nesėkmingos Krokuvos gynybos, atidavė vadovavimą Kazimierui Pulavskiui. Vėliau buvo suimtas ir nuteistas penkiolikai metų kalėjimo. Kunigaikštis Liubomirskis buvo išsiųstas į Vengriją, kur jis turėjo būti įkalintas. Po vedybų su kalėjimo komendanto dukterimi buvo atleistas nuo įkalinimo ir grįžo į tėvynę. 1773 metais gavo Karūnos armijos generolo laipsnį, 1775 metais tapo 11-to grenadierių pėstininkų pulko vadu.
1774 metais, po savo bevaikio dėdės, Karūnos didžiojo vėliavininko Pranciškaus Ferdinando Liubomirskio mirties, Jurgis Martynas Liubomirskis tapo jo paveldėtoju. Jam atitekęs turtas – Janovo pilis, kuri buvo pralošta kortomis.
Vėliau kunigaikštis Jurgis Martynas Liubomirskis tarnavo Rusijos pasiuntiniui Oto Magnusui fon Štakelbergui ir įėjo į Pastovios Tarybos sudėtį. 1773 metais dalyvavo padalijimo seime, kur buvo priimtas sprendimas dėl pirmo ATR padalijimo tarp Prūsijos, Austrijos ir Rusijos. Dėl savo bankroto Jurgis Martynas Liubomirskis buvo priverstas dalį valdų perleisti seseriai Magdelenai Agnesei Sapiegai.
Būdamas savo šeimos nušalintas nuo politinio gyvenimo, jis organizavo daugybę koncertų, puotų ir susitikimų. Buvo didelis teatro ir muzikos mylėtojas, apmokėjo Lenkišką „Tartiufo“ versiją. Atidarė baleto aktorių mokyklą 1000 žmonių.

Šeima

Jurgis Martynas Liubomirskis buvo vedęs tris kartus. Jo pirmoji žmona nuo 17775 metų buvo grafaitė Mariana fon Chadik, su kuria jis išsiskyrė 1784 metais. Antrą kartą vedė Honoratą Stemkovską. Trečią kartą vedė Teklę Labencką. Nepaliko po savimi palikuonių.
Zenonas Streikus

Biografija

1978 m. baigė Vilniaus universitetą, psichologas, dėstytojas. 1993 m. ir 1996 m. stažavosi JAV, personalo vadybos ir streso valdymo srities dėstytojas ekspertas.
1990–1995 m. Druskininkų miesto tarybos pirmininkas, 1992–1995 m. Miestų sąjungos pirmininkas, žurnalo „Savivaldybė“ steigėjas. VšĮ Valstybės ir savivaldybių tarnautojų mokymo centro „Dainava“ direktorius. Žmogaus studijų centro dėstytojas.
Lietuvos socialdemokratų partijos Druskininkų skyriaus narys. 1990–1995 m. Druskininkų miesto tarybos deputatas, 2007–2011 m. ir nuo 2011 m. Druskininkų savivaldybės tarybos narys.
Nuo 2016 m. Seimo narys.
1992–1995 m. Lietuvos psichologų sąjungos prezidentas, Rotary klubo narys, Europos valstybių tarnautojų mokymo centrų nuolatinės konferencijos vykdomojo komiteto narys, visuomeninės organizacijos „Jaunimas – jaunimui“ pirmininkas, visuomeninių organizacijų „Ž. Lipšico skulptūrų parkas“ ir „Poetinis Druskininkų ruduo“ valdybos narys. Moka rusų, anglų, vokiečių kalbas.
Sutuoktinė Danutė, vaikai Mindaugas, Vaidilutė, Vytenis.
Jungtinės Karalystės politinė sistema

Jungtinė Karalystė yra unitarinė valstybė ir demokratinė konstitucinė monarchija. Pagal Jungtinės Karalystės modelį (Vestminsterio sistema) kūrėsi ir kitų šalių – Kanados, Indijos, Australijos, Jamaikos ir kitų šalių politinės sistemos.

Partinė sistema

XVIII a. valdančioji partija buvo vigai, o 1783-1830 m. valdžioje buvo toriai. Esminių skirtumų tarp šių partijų tuo laikotarpiu nebuvo, nes abi atspindėjo Anglijos viršūnių interesus. Abu pavadinimai kilę iš įžeidimų - vigų iš „whiggamor“ (angliškai „arkliavagis“), torių iš „tory“ (airiškai „banditas“). Apibrėžtos struktūros šios partijos dar neturėjo, ji atsirado tik po rinkimų sistemos demokratizavimo XIX a. II-oje pusėje. Toriai apie save subūrė turtingiausią visuomenės dalį. 1832 m. įvykdyta parlamentinė reforma. Pramoninė revoliucija pakeitė klasinį jėgų santykį. Partijos pradėjo skirtis pagal požiūrį į ekonominių ir kitų problemų sprendimą. 1867 m. toriai pasiūlė įstatymą dėl rinkimų teisės praplėtimo, kurio reikalavo čartistai.
Iki XX a. pr. nebuvo darbininkų interesus atstovaujančios partijos ir darbininkai rėmė liberalus. Tuo tarpu toriai gavo nemažą paramą iš miestiečių, pagrindinę socialinę bazę sudarė vidutiniai žemvaldžiai ir anglikonai. Išaugus rinkėjų ratui, didesnę reikšmę įgavo partijos struktūra. Partinių organizacijų kūrimas vietose ir vieningos nacionalinės partinės organizacijos susidarymas užtruko ilgą laiką ir vyko per kelis etapus. 1831 m. toriai organizavo savo politinių šalininkų klubą – Čarltono klubą. 1836 m. panašų – Reformų klubą įsteigė ir vigai. Kandidatų iškėlimas dar nebuvo centralizuotas. Parlamento nariai patys kėlė savo kandidatūras, arba tai darė lyderiai.
Nuo 1834 m. Torių partiją imta vadinti Konservatorių partija. 1839 m. vigų partiją buvo pradėta vadinti Liberalų partija. Šios partijos dominavo Jungtinės Karalystės politikoje iki pat XX a. 1900 m. buvo įkurtas „Darbo atstovavimo komitetas“, kuris 1906 m. vasario 15 d. pasivadino Leiboristų partija. Po Pirmojo pasaulinio karo Jungtinės Karalystės politikoje sumažėjo liberalų vaidmuo ir dominavo konservatoriai ir leiboristai.