google/wiki40b huggingface dataset:
Antašavos dvaras

Istorija

Pirmieji dvaro pastatai buvo mediniai, o naujuosus 1809–1810 m. dvaro savininko Hiacinto Antašauskio užsakymu suprojektavo Mykolas Angelas Šulcas. Pastatyti 1812–1816 m. (visi darbai 1811–1820 m.).
1973 m. pagrindiniai dvaro rūmai rekonstruoti. Dvare iki 1997 m. veikė mokykla.

Architektūra

Dvarą sudaro visas kompleksas – rūmai, lauko akmenų svirnas, parkas ir klebonija, pirtis, obuolių sandėlis. XIX a. antrojoje pusėje prie rūmų buvo pristatytas dviaukštis priestatas, tačiau jis pažeidė ansamblio kompoziciją.

Rūmai

Rūmai klasicistinio stiliaus, stačiakampio formos, dviaukščiai. Dengti keturšlaičiu stogu, o jo viduryje – platus kaminas. Fasade vienodais tarpais išdėstyti langai ir nišos, kampuose – mentės. Pirmojo aukšto langai su apvadais. Retas atvejis, kai klasicistinio stiliaus rūmai Lietuvoje rūmai neturi kolonų. Tačiau pagrindiniame fasade išryškintos horizontalūs padalijimai – cokolis, juosta tarp aukštų, platus dorėninis antablementas, sudarytas iš stambokais triglifais suskirstyto frizo bei karnizo su modiljonais.
Pirmame rūmų aukšte įkurtos buitinės patalpos: dvaro kambarys, valgomasis, miegamasis. Antrame aukšte yra reprezentacinės patalpos: šokių salė, svečių valgomasis, svetainė. Abiejų aukštų išplanavimas – koridorinis.
Rūmų interjeras įrenginėtas iki 1820 m., ypač puošnus. Grindys buvo iš įvairių atspalvių dailaus parketo. Miegamąjį skiria dvi jonėnų stiliaus kolonos, sienas, puošia antablementas su lipdiniais, lubose augalų motyvų plafonas. Šokių salėje taip pat jonėnų stiliaus kolonos, lubose net du apskritos formos plafonai, yra antablementas. Erdvūs rūmų rūsiai su kryžminiais ir cilindriniais sklautais. Dauguma dekoro išliko ir iki šių dienų.

Kiti pastatai

Šalia dvaro stovi iš lauko akmenų sumūritas svirnas, puoštas skaldos mozaika, antablementu. Langų apvadai tinkuoti. Ansambliui taip pat priklauso ledainė, pirtis, vaisių sandėlis, rūsys.

Parkas

Prie rūmų yra tiesiomis medžių eilėmis apsuptas parkas, įveistas statant svaro pastatus. Plotas – 6,1 ha. Jame auga 27 rūšys medžių, iš jų 12 – atvežtiniai (europiniai maumedžiai, pilkosios tuopos, gluosnialapės lanksvos, kambarinės slyvos, kt.). Daug liepų, beržų, ąžuolų. Parke yra du tvenkiniai.
Elena Moncevičiūtė-Eringienė

Biografija

1952 m. su pagyrimu baigė Vilniaus universiteto Medicinos fakultetą. 1958 m. apgynė daktaro disertaciją „Mikrofloros kitimas asociacijose, gydant pūlinius peritonitus antibiotikais“. 1969 m. medicinos mokslų habilituota daktarė („Navikinių audinių imunobiologinių savybių kitimas, veikiant alkilinančiais preparatais“). 1991–1992 m. stažavo Ilinojaus universitete JAV.
1953–1957 m. dirbo Eksperimentinės ir klinikinės medicinos institute ir Vilniaus klinikinės ligoninės Chirurgijos skyriuje. Nuo 1957 m. Vilniaus universiteto Onkologijos instituto (1957–1990 m. Onkologijos institutas, 1990–2002 m. Lietuvos onkologijos centras) mokslo darbuotoja. 1959–1972 m. vadovavo Patofiziologijos skyriui, 1974–1978 m. – Patofiziologijos laboratorijai, 1978–1997 m. – Imunologijos laboratorijai, 1997–2001 m. – Profilaktinės imunologijos laboratorijai. Nuo 1989 m. profesorė. Nuo 2001 m. Vilniaus universiteto Onkologijos instituto profesorė konsultantė.

Mokslinė veikla

Tyrinėjo navikinių audinių imunobiologinių savybių kitimą veikiant juos alkilinančiais preparatais, taip pat ilgus metus tiria natūralių antikūnų, neutralizuojančių endotoksiną, reikšmę organizmui ir navikiniam procesui. Pasiūlė žmogaus imuninės būklės 6 tipų klasifikaciją. Sukūrė testų sistemą imuninei būklei įvertinti. Pasiūlė prislopintos imuninės būklės kompensacinių reakcijų tyrimo metodiką. Sukūrė naują vėžio kilmės evoliucinio atsparumo teoriją. Paskelbė daugiau kaip 230 mokslinių publikacijų.
Blyškusis baravykas

Biologija ir ekologija

Blyškieji baravykai auga vasarą ir rudenį lapuočių miškuose, parkuose, mėgsta kalkingą dirvožemį. Šiltesniuose kraštuose baravykai aptinkami po bukais, skroblais, ąžuolais, o Lietuvoje jie dažniausiai randami po ąžuolais. Tai ypač reta 1 (E) kategorijos rūšis prie išnykimo ribos, kurią galima išsaugoti tik naudojant specialiąsias apsaugos priemones. Šiuo metu žinomos tik dvi populiacijos: Verkių ir Asvejos regioniniuose parkuose.
Grybas valgomas, gali būti marinuojamas, džiovinamas. Kai kuriuose šaltiniuose aprašomas kaip pusiau valgomas dėl savo specifinio kvapo, šviežiame pavidale primenančio fenolį. Kvapas išnyksta išvirus ar išdžiovinus.
Kepurėlė siekia 5–15 (iki 20) cm, išgaubta, vėliau tampanti plokštesne. Odelė nesilupa, lygi, kiek raukšlėta, matinė, šviesiai rudos ar molio spalvos, drėgnu oru gliti. Vaisiakūnis tankus, nuo baltos iki šviesiai geltonos spalvos, prie kepurėlės apatinės (vamzdelinės) dalies ir kote žaliai geltonas. Atpjovus spalvos nekeičia. Kotelis šiurkštus, 5–15 cm aukščio, iki 6 cm storio, apatinėje dalyje storėjantis. Vamzdelių sluoksnis 1,5–3 cm, geltonas, ilgainiui tampantis alyviškai geltonu. Paspaudus spalvos nekeičia. Poros smulkios, apvalios, vėliau apvaliai dantytos. Sporų maišelis alyviškai geltonas, sporos 10–14×4–6 μm.
Antanevičius

Biografija

Prieš sukilimą buvo ištremtas į Kaukazą, tarnavo Rusijos imperijos kariuomenėje: majoras. 1863 m. pavasarį su Z. Sierakausku suorganizavo sukilėlių rinktinę, balandžio 21 d. kovėsi prie Raguvos, balandžio 26 d. prie Karsakiškio. Andrioniškio miškuose (netoli Anykščių) pertvarkius sukilėlių pajėgas paskirtas Ketvirtojo bataliono vadu. Gegužės 7 d. kovėsi Biržų kautynėse prie Medeikių (Biržų valsčius), gegužės 8 d. – prie Gudiškio. Žuvo kautynėse.
Orų išvestinė priemonė

Orų išvestinė priemonė – finansinė priemonė, kuri gali būti panaudota organizacijos ar individo kaip rizikos valdymo strategijos dalis, tam kad būtų sumažinta rizika susijusi su nepalankiomis ar netikėtomis orų sąlygomis. Kaip ir akcijų pasirinkimo sandorių, pinigų srautų apsikeitimo sandorių ar kitų išvestinių priemonių, jų vertė yra susieta su pagrindiniu lyginamuoju dydžiu, šiuo atveju orų temperatūra.
Orų išvestinių finansinių priemonių rinka užgimė 1997 m., tuomet kai „Enron“ sudarė pirmąjį orų derivatyvų kontraktą su glaudžiai susijusia komunalinių paslaugų bendrove. Dabar didžioji dauguma orų derivatyvų yra sudaromi Čikagos prekių biržoje. Didžioji jos apyvartos dalis tenka su temperatūra susietoms priemonėms. Birža taip pat rengia pasirenkamuosius sandorius ir ateities sandorius, kurių grąža priklauso nuo kritulių kiekio (lietaus, sniego) ar vėjo.
Vis daugiau investuotojų atranda 19 mlrd. USD vertinamą rinką, kurioje sudaromi ateities sandoriai – finansinės priemonės, susietos su oro sąlygomis. Stambiausi šios rinkos žaidėjai yra apribotots rizikos fondai. Investiciniai bankai ir draudimo įmonės taip pat yra svarbūs orų išvestinių priemonių rinkos dalyviai.

Panaudojimas

Orų derivatyvai – sezoninių ar nuo gamtinių sąlygų priklausomų verslų draudimas. Šie instrumentai skiriasi nuo įprasto draudimo, kuris dažniausiai leidžia apsisaugoti nuo mažai tikėtinų ir pražūtingų įvykių, tokių kaip uraganas ar viesulas. Orų derivatyvai gali padėti apsidrausti nuo daug kasdieniškesnių grėsmių. Pavyzdžiui, šiltu žiemos sezonu šildymą teikiančios bendrovės mažesnes pajamas gali kompensuoti pelnu iš šių priemonių.
Iš pradžių tai buvo papildoma rinka energetikos bendrovėms, kurios ieškojo galimybių apsidrausti nuo gamtinių dujų ar elektros paklausos svyravimų. Dabar, augant investuotojų rizikos apetitui, atsiranda fondų, linkusių rizikuoti ir rinktis neišbandytas strategijas. Jie leidžia specialistams sugalvoti naujoviškų būdų, kaip išnaudoti orų permainas.
Makleris sumoka premiją pardavėjui už pasirinkimo sandorį, pagal kurį jis gali uždirbti iš būsimos temperatūros. Jeigu orų temperatūra pasieks nustatytą lygį, pardavėjas pirkėjui sumokės suderėtą sumą, jeigu ne, priemoka liks pardavėjui, o sandoris bus baigtas.
Sezono metu makleriai gali pirkti arba parduoti pozicijas. Priklausomai nuo prognozių kainos staiga kyla aukštyn arba krinta.
Keresų kalbos

Keres yra septynių susijusių kalbos variantų grupė. Šiomis kalbomis kalba JAV Naujosios Meksikos valstijoje gyvenantys pueblai. Atskirais dialektais kalbantys žmonės gali suprasti kaimyninius dialektus, tačiau tarp vakarinės ir rytinės grupės dialektų yra ženklių skirtumų. Labiausiai paplitusi šiuo metu yra Vakarų Keres, kuria kalba apie 3 400 žmonių. Šių kalbų iki šiol nėra pavykę susieti su kokiomis nors kitomis kalbomis.
Vokingas

Istorija

VIII a. minimas Vokingo vienuolynas.
Padvarninkai (Kuršėnai)

Istorija

1950–1962 m. Kuršėnų rajono, 1962–1995 m. Šiaulių rajono Micaičių apylinkės kaimas. 1950–1991 m. kaimas priklausė Varputėnų tarybiniam ūkiui.

Aplinkinės gyvenvietės

Leičiai – 2,8 km
Pūšiliai – 2,6 km
KURŠĖNAI – 14 km
Lieplaukis – 2,9 km
 Šilėnai – 1 km
Urkuvėnai – 4,1 km
 ŠIAULIAI – 31 km
Kibgirė – 3,4 km
Krikliai – 1,7 km
Širminiai – 1,8 km
Eduardas Chlomauskas

Eduardas Chlomauskas (1927 m. sausio 3 d. Kaunas – 2004 m. spalio 9 d. Vilnius) – Lietuvos architektas, dailininkas.

Biografija

1947–1953 m. studijavo Kauno universitete. Nuo 1953 m. dirbo Miestų statybos projektavimo institute, 1960–1992 m. projektų vyr. architektas. 1960–1970 m. dėstė Kauno politechnikos instituto Vilniaus filiale. Nuo 1992 m. UAB „Pastatas“ projektų vyr. architektas, 1998–2000 m. projektų dalies vadovas.
Laisvalaikiu yra nupiešęs nemažai kolegų draugiškų šaržų ir piešinių, kurie pateko į parodą „Groteskai“.
Ona Metrikienė-Skiriūtė

Ona Metrikienė-Skiriūtė (1908 m. liepos 4 d. Čikagoje, IL, JAV -1998 m. gruodžio 10 d. Yosemite Park, CA, JAV), pedagogė, vargonininkė, chorvedė, kompozitorė.

Biografija

Tėvas buvo kilęs nuo Tauragės, mokėjo smuikuoti ir kankliuoti. O. Metrikienė lankė Šv. Antano lietuvių parapijos mokyklą, Mortono gimnaziją ir kolegiją Cicero, IL. Iš pradžių Čikagos L. van Beethoveno konservatorijoje pas prof. A. Pocių mokėsi skambinti fortepijonu ir vargonuoti, o vėliau vargonų, fortepijono ir muzikos teorijos studijas tęsė American Conservatory of Music Čikagoje. Kurį laiką vargonininkavo Šv. Antano lietuvių parapijoje Cicero, kur suorganizavo ir jaunimo chorą. Apie penkerius metus mokytojavo ir akompanavo garsiosios pedagogės Lola Fletcher mokiniams. Vėliau apie dešimt metų vargonininkavo Šv. Juozapo slovakų parapijoje Cicero. Persikėlusi į Los Angeles, CA, kompozicijos studijas gilino pas dr. Franzą Darvaszą Immaculate Heart kolegijoje, o bažnytinės muzikos mokėsi pas Tagliavini Mt. St. Mary kolegijoje. Dar studijavo vargonavimą pas R. K. Biggsą, vargonininkavusį Blessed Sacramento bažnyčioje Los Angeles. O. Metrikienė buvo jo asistentė. Įsijungusi į lietuvių muzikinį gyvenimą, vadovavo lietuviškos dainos ansambliui „Phoenix“ Arizonoje, o grįžusi į Los Angeles, Lietuvių operetės ansambliui. Mokytojavo Vyskupo Consty katalikiškoje mergaičių ir Šv. Jono karo akademijos mokyklose. Suorganizavo moterų septetą „Sutartinė“, kuris vėliau išaugo į vokalinį ansamblį „Vakarų aidai“. Pastatė J. Strausso operetę „Čigonų baronas“ ir savo muzikinę legendą „Gilanda“ („Užburtas papartis“). Vadovavo Moterų sąjungos chorui „Town of Lake" Čikagoje ir moterų chorui Long Beache, CA, akompanavo chorams ir solistams, vargonavo daugelyje bažnyčių. Buvo LB Phoenix’o apylinkės valdybos narė muzikos reikalams.
O. Metrikienė sukūrė per 30 solo dainų, psalmių, 8 dainas chorui ir keletą duetų, 6 giesmes („Ave Maria“, „Malda“, „Salve Regina“), komediją „Dingo svajonės“, montažą „Kartą gintaro pakrantėj“, veikalą „Dainos, muzika ir gėlės“, „Liaudies operetę“, „Vakaro idiliją“ smuikui, „Mažąją mazurką“ fleitai ir kt. 1982 Dzūkų draugijos konkurse už dainą „Šią naktį sapnavau“ laimėjo pirmą premiją, o už dainą „Meilės legenda“ – trečiąją. Populiarios jos dainos „Nemunėli“, „Ten mano tėvynė“, „Tautiniai drabužiai" ir kt.

Šaltinis

Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999. Informacijos publikavimui gautas žodinis autoriaus leidimas.
Žydrūnas Savickas (1975)

Biografija

Baigė Biržų Atžalyno vidurinę mokyklą, 1997 m. Kauno kūno kultūros institutą, sporto pedagogas. 1997–2001 m. UAB „Tyla“ vadybininkas. 2001–2004 m. Biržų sporto mokyklos treneris. 2006–2007 m. Lietuvos galiūnų federacijos direktorius.  Nuo 2006 m. Vilniaus galiūnų federacijos prezidentas. Nuo 2008 m. UAB „Savicko sporto klubas“ direktorius; UAB „Savickas INT“ direktorius.
2006–2010 m. Liberalų ir centro sąjungos narys. 2010 m. visuomeninio judėjimo „TAIP“ (Tėvynės atgimimas ir perspektyva) narys. 2011 m. su Artūro Zuoko ir Vilniaus koalicija – Vilniaus miesto savivaldybės tarybos narys.  Nuo 2015 m. Lietuvos Respublikos Liberalų Sajūdžio narys. Kandidatas 2016 m. Seimo rinkimuose Naujosios Vilnios vienmandatėje apygardoje.
Žmona Jurgita.
2011 m. vasario 19 d. Žydrūnui Savickui suteiktas Biržų rajono savivaldybės garbės piliečio vardas.
Tokyo Mirage Sessions ♯FE

Apie žaidimą

„Tokyo Mirage Sessions ♯FE“ yra vieno žaidėjo žaidžiamas žaidimas, kurį sukūrė Japonijos „Atlus“ studija bendradarbiaudama su „Intelligent Systems“. Žaidime suvienyti dviejų japoniškų RPG žaidimų serijų motyvai: „Shin Megami Tensei“ (priklauso „Atlus“) ir „Fire Emblem“ (priklauso „Nintendo“, kuriama „Intelligent Systems“). Žaidimas išleistas 2015 m. gruodžio 26 d. Japonijoje ir 2016 m. birželio 24 d. JAV ir Europoje.
Žaidimo veiksmas vyksta Tokijuje ir jo tema − Japonijos pramogų verslas. Žaidimo animacinėje aplinkoje galima atpažinti realias Tokijo vietas kaip Šibujos rajonas. Norint pabrėžti žaidimo japoniškumą jis yra įgarsintas tik japoniškai, veikėjų pokalbiai pateikiami anglų kalba dialogų languose. Žaidime miražais (mirage) vadinamos būtybės iš paralelinio pasaulio Idolasferos, kurios įsiveržia į žmonių popžvaigždžių (arba popidolų) pasaulį tam, kad pagrobti iš jų performą − kūrybinę žmogaus galią. Kartu su blogosiomis būtybėmis į žmonių pasaulį prasiveržia ir kiti miražai, padedantys žmonėms kovoti su blogaisiais.
Žaidime sekama jaunuolių grupės, norinčių tapti popžvaigždėmis, istorija. Žaidimo priešistorėje 13-metės mergaitės Tsubasos vyresnė sesuo dainininkė netikėtai dingo pasirodymo metu su visais operos žiūrovais. Po 5 metų Tsubasa dalyvauja atrankoje į jaunąsias popžvaigždes, kai netikėtai įvyksta miražų įsiveržimas ir jinai pagrobiama į jų pasaulį Idolasferą. Tsubasai išsigelbėti padeda jos jaunystės draugas Itsuki ir draugiški miražai. Miražus pamatyti žmonių pasaulyje gali tik asmenybės, turinčios daug kūrybinės galios performa. Visi miražai siekia performos, tik blogieji tai daro jėga žlugdydami asmenybę. Su miražais pasidalinę performa veikėjai tampa „miražų meistrais“ − jiems miražai suteikia įvairiausių galių, magijos, ginklus, magiškus drabužius. Miražai atstovauja tam tikrą vaidmenį (kovos klasę), kurią suteikia herojui. Kiekvienas veikėjas tampa tik vieno „miražo meistru“. Miražais žaidime yra fantastiškos būtybės iš „Fire Emblem“ žaidimų serijos.
Žaidimo eigoje valdomas vienas veikėjas Itsuki, kuris reprezentuoja grupelę herojų: iš pradžių tris, o su žaidimo eiga jų padaugėja iki septynių. Veikėjai vykdo pagrindinę savo misiją tapti popidolais bei įvairias papildomas. Įprastame pasaulyje veikėjai yra paprastų jaunuolių pavidalo, o Idolasferoje virsta į magiškų gebėjimų herojus. Idolasferos pasaulyje kovojama su blogaisiais miražais ėjimų principo kovos sistema. Kovos metu valdomi tik trys veikėjai, tačiau specialių kombinuotų atakų, vadinamų „sesijų“, metu galima aktyvuoti kitų grupelės narių papildomas atakas. Kovojant renkami patirties ir sugebėjimų taškai. Veikėjai gali įvaldyti vis naujas galias, įgyti naujų kostiumų, ginklų. Žaidimo eigoje renkami įvairūs objektai, kuriais pasitobulinami ginklai ar juos galima panaudoti kovoje. Po sėkmingai įveiktų žaidimo etapų herojai atlieka po dainą.
Kuntaplis

Kuntaplis – Linksmos minties savaitraštis, leistas nuo 1933 m. liepos 2 d. iki 1940 m. gruodžio 15 d. Kaune.

Istorija

Leido ir redagavo V. Pranukevičius (iki 1934 m. kovo mėn.), Henrikas Ernestas Blazas ir Teofilis Tilvytis, nuo 1937 m. leido Teofilis Tilvytis. Spausdino M. Adomavičiaus, Raidės spaustuvės, nuo 1938 m. – E. Norkienės spaustuvė Kaune. 1933 m. Nr. 26 ir 1936 m. Nr. 53 vadinosi „Kalėdų kuntaplis“; 1934 m. Nr. 52 – „Spyglių kuntaplis“; 1934 m. Nr. 14, 1936 m. Nr. 16, 1937 m. Nr. 13 – „Velykų kuntaplis“, 1935 m. Nr. 17 – „Taikos kuntaplis“, 1935 m. Nr. 53 – „Aero kuntaplis“. Išleido priedus: „Kuntaplio kalendorius“ (1937 m.) „Kuntapliava“ (1938 m.) „Kuntaplynas“ (1939 m.) „Kuntapliškoji enciklopedija“ (1940 m.).
Kritikavo socialinio gyvenimo negeroves, valdininkų biurokratizmą, gobšumą, demaskavo valdžios machinacijas, pajuokė žmonių ydas.
Bendradarbiavo Juozas Baltušis, H. Dautartas, Kazys Jakubėnas, Liūnė Janušytė, Telesforas Kulakauskas, Donatas Roda, Jonas Šimkus. Karikatūras spausdino dailininkai Juozas Buivydas, Rimtas Kalpokas, Jonas Martinaitis, Petras Tarabilda, Stepas Žukas ir kt.
1990–1991 m. Vilniuje kaip atkurtas 1933–1940 m. Kaune ėjęs tokio pat pavadinimo satyros ir humoro savaitraštis leistas Kreivos minties laikraštis (kol kas) savaitinis ne nuolatinis „Kuntaplis“. Leido UAB „Šluota“. Redagavo Česlovas Valadka. Tiražas 1990 m. – 50 000 egz., 1991 m. – 35 500 egz. Išėjo 4 numeriai.
Leonardas Andriuškevičius

Biografija

1965-1969 m. studijavo režisūrą Vilniaus kultūros mokykloje. 1970-1976 m. Kauno valstybinio lėlių teatro aktorius. Nuo 1976 m. Šiaulių dramos teatro aktorius. Sukūrė per 60 vaidmenų.
Eilėraščius publikavo Šiaulių miesto laikraščiuose, almanache „Varpai“, rinktinėje „Nupinsiu Lietuvai vainiką“.
Vytautas Petras Vaitkus

Biografija

1957 m. baigęs Gargždų vidurinę mokyklą, studijavo Vilniaus universiteto Istorijos-filologijos ir Finansų-kredito fakultetuose, įgijo 1962 m. istoriko ir 1977 m. ekonomisto specialybes.
Nuo 1967 m. Vilniaus m. vykdomojo komiteto Plano komisijos pirmininko pavaduotojas, Lietuvos TSR Ministrų Taryboje pirmininko pavaduotojo referentas. 1987–1991 m. žurnalo „Kooperatininkas“ vyriausiasis redaktorius. 1991–1999 m. laikraščio „Vakarinės naujienos“ vyriausiojo redaktoriaus pavaduotojas. Daugiausia rašo ekonominėmis, politinėmis, sporto temomis.
Auksapirštis

Filmavimas

Filmo režisieriumi buvo pasirinktas Guy Hamiltonas po to, kai prodiuseriai nesusitarė dėl honoraro su ankstesnių filmų kūrėju Terence Youngu. Hamiltonas nutarė, kad Bondas neturi būti panašus į supermeną, todėl reikia suteikti daugiau galios jo priešininkams. Jis buvo pažįstamas su Bondo personažo kūrėju Ianu Flemingu, su kuriuo kartu tarnavo Pirmojo pasaulinio karo metu. Be to, Hamiltonui buvo pasiūlyta režisuoti pirmąjį filmą „Daktaras Ne“, tačiau jis atsisakė.
Būtent nuo „Auksapirščio“ neatsiejama filmų dalimi tapo įvairūs naujoviški ginklai. Hamiltono iniciatyva personažas Q tapo labiau komiškas ir šis jo santykis su agentu 007 buvo perkeliamas iš vieno filmo į kitą.
Scenarijų filmui, kaip ir pirmiems dviem, parašė Richardas Mainbaumas, tačiau prodiuseriui Harry Salzmanui jis nepatiko, todėl buvo pakviestas Paulas Dehnas, kad „pašalinti britiškus akcentus“. Tai sukėlė Seano Connery nepasitenkinimą ir Mainbaumas buvo sugrąžintas atgal.
Po to, kai filmavimo aikštelėje Seanas Connery patyrė nugaros traumą, jis išsiderėjo, kad gaus 5 procentus nuo kiekvieno Bondo serijos filmo, kuriame vaidins, pajamų. Be to, filme 007 pirmą kartą atsisėdo už Aston Martin vairo ir ši mašina vėliau imta tapatinti su Bondo personažu. Šiame filme tai buvo Aston Martin DB5 kupė, kurios pasirinkimas buvo lemtas to, jog tai buvo naujausias britų pagamintas sportinis automobilis.

Muzika

Filmas tapo pirmuoju Bondo serijoje, kuriame titulinė daina atliekama ekrane rodant įžanginius titrus. Vėliau tai tapo tradicija, kuri buvo pažeista tik filme „Jos Didenybės slaptojoje tarnyboje“.
Titulinę dainą atlieka Shirley Bassey, vėliau ji įrašė pagrindines dainas dar dviem serijos filmams: „Deimantai amžiams“ ir „Munreikeris“. Tekstą „Goldfinger“ parašė Anthony Newley ir Leslie Bricusse, o muziką – Johnas Barry. Pirmąją dainos versiją įdainavo Newley, tačiau filme skamba Bassey balsas. Daina tapo populiari ir Billboard Hot 100 sąraše pasiekė 5 vietą. Filmo garso takelis pasiekė 14 vietą Jungtinės Karalystės albumų sąraše ir 1 vietą JAV, išsilaikęs 70 savaičių Billboard 200.
Sapopanas

Istorija

Sapopanas ispanų įkurtas 1541 m.
KGB

Paskirtis, struktūra

KGB paskirtis buvo saugoti Sovietų Sąjungos valstybinę sieną, vykdyti totalinį gyventojų sekimą, šnipinėti užsienyje (žvalgyba, kontržvalgyba), neutralizuoti, kontroliuoti, persekioti ir prireikus vykdyti represijas prieš SSRS režimo priešininkus bei jų veiklą, saugoti komunistų partijos vadovybę ir politizuoti SSRS piliečius.
KGB turėjo pavaldžias jėgos struktūras – OSNAZ dalinius (SPECNAZ analogas).

Vadovybė

Pirmuoju KGB pirmininku buvo paskirtas Ivanas Serovas. Jis vadovavo NKVD (rus. НКВД, Народный комиссариат внутренних дел) baudžiamajam būriui, kuris sušaudė maršalą Michailą Tuchačevskį, vykdė masines deportacijas Josifo Stalino laikais.
Nušalinus I. Serovą, 1958 m. gruodžio mėnesį jo vietą perėmė buvęs Stalino numylėtinis Aleksandras Šelepinas, kurį diktatorius 1952 m. buvo paskyręs komjaunimo CK pirmuoju sekretoriumi.
1961 m. A. Šelepiną perkėlus dirbti į SSKP CK sekretoriatą, KGB vadovu tapo ukrainietis Vladimiras Semičiastnas. Nors jis buvo laikomas patikimu Nikitos Chruščiovo žmogumi, tačiau dalyvavo 1964 m. spalio 13 d. sąmoksle jį nuverčiant.
1967 m. KGB pirmininku tapo Jurijus Andropovas, kuris šiai institucijai vadovavo 15 metų.
1982 m. KGB pirmininku buvo paskirtas Vitalijus Fedorčiukas, nuo 1970 m. vadovavęs saugumo komiteto Ukrainos filialui ir pagarsėjęs kaip negailestingas vietinių disidentų persekiotojas.
1982 m. gruodžio 17 d. KGB pirmininku tapo patikimas Andropovo žmogus Viktoras Čebrikovas, nuo 1967 m. ėjęs KGB vicepirmininko pareigas.
1988 m. KGB vadovu tapo 64 metų armijos generolas Vladimiras Kriučkovas.
Formaliai KGB buvo pavaldus SSRS Ministrų Tarybai, tačiau faktiškai saugumo komitetą kontroliavo tik SSKP CK Politinis biuras. Be Politbiuro leidimo KGB negalėjo vykdyti jokių svarbesnių operacijų.

Operacijos

Viena pirmųjų naujai įkurto KGB akcijų buvo Kinguro (Centrinė Azija) kalinių sukilimo numalšinimas 1954 m. gegužės 17 d. Tuomet žuvo mažiausiai 76 latvių ir ukrainiečių kilmės kalinės.
KGB organizuoja Vengrijos revoliuciją su tikslu įvesti Vengrijoje komunizmą. 1959 m. pradžioje KGB daliniai brutaliai numalšino Voronežo Telmano gamyklos darbininkų streiką, o 1960 m. susidorojo su Temir Tau (Karagandos sritis, Kazachstanas) streiko dalyviais. 1962 m. birželio mėn. prasidėjus darbininkų neramumams Novočerkaske, KGB kariniai daliniai prisidėjo malšinant neramumus. Žuvo keli šimtai demonstrantų, tarp jų – moterų, senelių ir vaikų.
1968 m. balandžio mėn. KGB daliniai išvaikė Krymo totorių demonstraciją Čirčike (Uzbekistanas). Buvo panaudotos svaiginamosios dujos, daugelis demonstrantų žiauriai sumušti. Vėl prasidėjo masiniai areštai. 1968 m. KGB tampa Čekoslovakijos kruvinos Prahos pavasario revoliucijos organizatorė. 1979 m. vadovaujant J. Andropovui KGB organizuoja sovietų armijos intervenciją į Afganistaną.
KGB aktyviai veikė ne tik šalies viduje, bet ir užsienyje. KGB operacijomis užsienyje siekta susilpninti kitų šalių gynybinę galią, vykdyti provokacinę veiklą, diversijas, diskredituoti opozicijos veikėjus ir jų šalininkus užsienio valstybėse (Marek Ciesielczyk „KGB“, 1991).
Jonas Bučinskas

Biografija

1954 m. dėl nesutarimų su okupacine administracija tėvams teko išvykti į Karaliaučiaus kraštą. Į Lietuvą grįžo 1959 m. 1969 m. baigė Vainuto vidurinę mokyklą. 1974 m. baigė Lietuvos žemės ūkio akademiją, miškų ūkio inžinierius.
1974 m. Šilutės miško pramonės ūkio Pagėgių girininkijos girininko pavaduotojas, 1976 m. Kintų girininko pavaduotojas, 1978 m. Švėkšnos girininkas. 1981 m. Jurbarko miško pramonės ūkio Striplaukio medienos perdirbimo cecho dešimtininkas, cecho techninis vadovas, nuo 1990 m. cecho viršininkas. 1995–1997 m. Jurbarko rajono savivaldybės mero pavaduotojas. 1999 m. Jurbarko miškų urėdijos privačių miškų tarnybos viršininkas, Jurbarko miškų urėdijos medelyno viršininkas. 2007–2011 m. Jurbarko rajono savivaldybės administracijos direktorius, 2011–2012 m. Jurbarko rajono savivaldybės mero pavaduotojas.
Partijos Lietuvos krikščionys demokratai, nuo 2008 m. Tėvynės sąjunga - Lietuvos krikščionys demokratai narys, TS-LKD Jurbarko skyriaus pirmininko pavaduotojas. 1995–1997 m., 1997–2000 m., 2000–2003 m., 2003–2007 m., 2007–2011 m. ir nuo 2011 m. Jurbarko rajono savivaldybės tarybos narys. 
Sutuoktinė Eliutė, vaikai Marius, Ingvilė.