google/wiki40b huggingface dataset:
Koklės provincija

Geografija

Šiaurinę provincijos dalį užima vulkaninės kilmės kalnai (Centrinė Kordiljera), iškylantys nuo 200 iki 1600 m. Pietuose driekiasi plati lyguma, besitęsianti į vandenyno pakrantės. Klimatas tropinis ir labai drėgnas (nuo 2500 mm per metus pietuose iki 4000 mm šiaurėje). Svarbiausios upės (Grandė, Čikas) teka į Ramųjį vandenyną, nors kalnuose prasideda keletas upokšnių, tekančių į Karibų jūrą. Yra įsteigtas Generolo Omaro Torichoso nacionalinis parkas, kuriame yra ilgamečio šalies diktatoriaus žūties vieta.
Dautarų pelkė

Dautarų pelkė arba Parakalnis – pelkė šiaurės Lietuvoje, Mažeikių rajone, 11 km į šiaurės rytus nuo Ylakių, 2 km į pietvakarius nuo Dautarų. Plotas – 5,36 km². Slūgso nusidriekusi iš šiaurės į pietus per 4 km. Šiaurėje siekia Latvijos sieną. Vakariniu pakraščiu teka Lūšis.
Didesnioji pelkės dalis – plynraistinė žemapelkė, šiaurės rytuose ir pietvakariuose – aukštapelkinė plynė.
Durpių klodo vidutinis storis 1,6 m (didžiausias – 7,5 m). Durpių ištekliai 6,8 mln. m³. Durpių peleningumas 4,9 %, susiskaidymas 28 %. Pelkės dugną dengia smėlis, priemolis.
FK Vardarski Bogdanci

Istorija

Klubo ištakos siekia 1969 m. 
Didžiausias klubo pasiekimas, kad vieną sezoną (1992/1993 m.) dalyvavo elito lygoje. Po to sekė kritimas į žemesniuosius divizionus.
Tarptautinis Slavų Kanalas

Tarptautinis Slavų Kanalas (rus. Международный Славянский Канал, ukr. Міжнародний Слов'янський Канал, angl. Slavonic Channel International) pradėjo transliuoti 1994 m. gruodžio 14 d., 2008 m. rugsėjo 12 pradėta nuolatinė transliacija. Įsikūręs Kijeve (Ukraina).
Tatarai (Nidzicos apskritis)

Istorija

Nuo seno apylinkėse gyveno prūsai, kuriuos vėliau užkariavo kryžiuočiai. Kaimas iki 1945 m. priklausė Rytprūsiams ir vadinosi Berghofu (vok. Berghof). Dar 1871 m. šioje vietoje buvo įkurta Nidzicos (tuo metu Neidenburgo) kolonija. Stovėjo du namai, kuriuose gyveno 29 žmonės. Kolonistai rūpinosi miškingų apylinkių pritaikymu žemės ūkiui.

Totorių akmuo

Kaimo laukuose guli didžiulis riedulys: 6,5 m ilgio ir 4 m pločio; virš žemės iškilęs apie du metrus. Akmeniui apjuosti prireiktų 19 m virvės.  Anksčiau jis buvo dar įspūdingesnis ir vadinamas didžiausiu Rytprūsiu rieduliu. Vėliau dalis granitinio monolito buvo nuskelta ir iš nuolaužų prigaminta girnų miltams malti. Dabar riedulys paskelbtas gamtos paminklu, jo viršūnę puošia pritvirtintas akmeninis rutulys. Pasiekiamas Nidzicoje važiuojant Tatarska gatve pietų link ir už dviejų šimtų metrų nuo miesto ribos pasukus į kairę.
Legenda skelbia, kad, kai Švedų tvano metu Rytprūsiai palaikė Švediją, 1656 m. Lenkijos karaliaus pasiųsta totorių kariuomenė išsiruošė į baudžiamąjį žygį. Norėdama užimti tąkart rytprūsiečiams priklausiusią Nidzicos pilį, raita kariuomenė sustojo maždaug vieno kilometro atstumu nuo jos, dabartinio Tatarų kaimo laukuose. Totorių vadas užsilipo ant didžiulio akmens ir žvalgė apylinkes. Jį pastebėjęs pilies bokšto sargybinis Novakas užtaisė patranką ir nušovė vadą. Totorių kariai tai palaikė blogu ženklu ir pasuko savo žirgus joti atgal – Nidzica (anuo metu vadinosi Neidenburgu) liko neužimta.
Istorikai abejoja šio pasakojimo patikimumu: XVII a. karinės technologijos dar nebuvo itin išvystytos ir joks iš Nidzicos pilies iššautas šaudmuo (strėlė, kulka ar sviedinys) negalėjo nuskristi taip toli ir pasiekti Totorių akmenį.
Špandau kalėjimas

Špandau karo nusikaltėlių kalėjimas (vok. Kriegsverbrechergefängnis Spandau) 1946–1987 m. veikė britų okupuotame Berlyno sektoriuje. Jame kalėjo Niurnbergo tribunole nuteisti reicho kariškiai ir funkcionieriai.

Istorija

Kalėjimas buvo pastatytas 1876 m., o nuo 1879 m. tapo kariniu kalėjimu. Nuo 1919 m. jame vėl buvo laikomi ir civiliai asmenys.
Po 1933 m. Reichstago padegimo proceso Špandau kalėjime buvo laikomi taip vadinami prevenciškai suimtieji asmenys, antinacinės kovos dalyviai. Iki karo pradžios vienu metu čia kalėdavo apie 600 žmonių.
Nuo 1945 m. čia buvo laikomi tarptautinio Niurnbergo karo tribunolo bei vėlesnių procesų metu nuteistieji asmenys. Palaipsniui kalinčiųjų skaičius mažėjo, o nuo 1966 m. čia liko tik vienas kalinys – iki gyvos galvos nuteistas Rudolfas Hesas.
Špandau kalėjimas (be skrydžių saugumo centro) Šaltojo karo metu buvo vienintelė įstaiga, bendrai valdoma visų keturių sąjungininkų valstybių. Kalėjimo administracija keitėsi kas mėnesį, keičiant šalies vėliavą ant stiebo, esančio prieš sąjungininkų Kontrolinės tarybos pastatą.
1987 m. mirus paskutiniam kaliniui R. Hesui, Špandau kalėjimo pastatas buvo nugriautas, o susmulkintos statybinės atliekos išpiltos Šiaurės jūroje. Kalėjimo vietoje įrengta The Britannia Centre.
Virgilijus Šironas

Biografija

1965–1973 m. lankė Vilniaus 22-ąją vidurinę mokyklą, 1976 m. penketais baigė Vilniaus 21-ąją vidurinę mokyklą. 1981 m. su pagyrimu baigė Vilniaus inžinerinio statybos instituto Mechaninės technologijos fakultetą, automobilių ir autoūkio specialybę.
1981 m. Vilniaus miesto Sveikatos apsaugos skyriaus autoūkio meistras, vėliau – kolonos viršininkas. 1983 m. vedė ir išvažiavo dirbti į Molėtų rajono Ambraziškių tarybinį ūkį technikos kiemo šeimininku, vėliau – energetiku. 1987 m. išsiskyrė ir vedė antrą kartą. 1987–1988 m. Anykščių rajono Jakšiškio tarybinio ūkio energetikas. 1988 m. grįžo į Molėtų rajoną ir su šeima apsigyveno senelių sodyboje Papiškių kaime, 1988–1992 m. Ambraziškių devynmetės mokyklos mokytojas. 1989 m. pagal Valstiečių ūkio įstatymą atsiėmė senelio žemę ir tapo ūkininku.
1995–1997 m. Molėtų rajono savivaldybės meras. 2004 m. Seimo nario padėjėjas – sekretorius.
1995–2019 m. Molėtų rajono savivaldybės tarybos narys.
1989 m. Lietuvos Persitvarkymo Sąjūdžio iniciatyvinės grupės, vėliau tarybos narys. Nuo 1990 m. Lietuvių tautininkų sąjungos narys, 1994 m. LTS Molėtų valdybos pirmininkas. 2005 m. Tėvynės sąjungos Molėtų rajono skyriaus narys.
Nuo 1990 m. Lietuvos ūkininkų sąjungos Molėtų skyriaus pirmininkas, 1995 m. dalyvavo atkuriant Giedraičių šaulių būrį, Lietuvos šaulių sąjungos narys, vyskupo M. Valančiaus blaivybės sąjūdžio narys, nuo 1985 m. nevartoja alkoholio. Ambraziškių bendruomenės centro valdybos pirmininkas, Molėtų vietos veiklos grupės pirmininkas.
Žmona – Giedrutė, vaikai – Austėja, Marija, Agnė, Andrius, Eglė, Linas, Paulius.
Robinas Hudas

Robinas Hudas (angl. Robin Hood) – anglų liaudies baladžių herojus; garsus Anglijos plėšikas.
Robinas Hudas – saksas, kovotojas prieš užkariautojus normanus, liaudies interesų gynėjas. Jis taiklus šaulys, drąsus, apsukrus, linksmas ir taurus vyras, apiplėšinėja turtuolius ir atiduoda pinigus vargšams, baudžia engėjus, gelbsti nekaltuosius.
Robino Hudo paveikslas ypač populiarus buvo renesanso ir romantizmo laikais. Apie jį romanus yra sukūrę V. Skotas, H. Pailas ir kiti.
Aleksas Jonkus

Biografija

Baigė Grūšlaukės pradžios mokyklą, dirbo tėvų ūkyje. Nuo 1945 m. Lietuvos laisvės armijos Žemaičių apygardos Kardo rinktinės štabo patarėjas, nuo 1946 m. sausio 30 d. – rinktinės štabo ūkio skyriaus viršininko pavaduotojas, Širvydo kuopos ūkio skyriaus viršininkas.
1948 m. rugpjūčio 24 d. Ubagiškių k., Darbėnų vls., pateko į enkavedistų ir stribų pasalą, buvo sunkiai sužeistas į galvą ir be sąmonės atgabentas į MVD Darbėnų vls. poskyrį. Tardymo metu žiauriai nukankintas (dvirankiu pjūklu nupjautos kojos ir pan.)
Atminimas įamžintas paminkluose Darbėnų NKVD-MVD-MGB kieme (1992 m.) ir Grūšlaukės šventoriuje (1999 m.).
Birthe Wilke

Birthe Wilke (g. 1936 m. kovo 19 d.) – populiari danų dainininkė. Ji užaugo Vesterbro rajone, Kopenhagoje, muzikų šeimoje.
1957 m. su Gustav Winckler atstovavo Danijai „Eurovizijos“ dainų konkurse su daina „Skibet skal sejle i nat“. Jie užėmė 3 vietą ir pribloškė televizijos auditoriją su 13 sekundžių trukusiu bučiniu pasirodymo pabaigoje.
Antrą kartą šiame konkurse ji dalyvavo 1959 metais ir atliko dainą „Uh, jeg ville ønske jeg var dig“. Balsavimo pabaigoje ji užėmė 5-ąją vietą.
1950 m. gastroliavo Lenkijoje, Vakarų Vokietijoje ir JAV.
1961 m. suvaidino naktinio klubo dainininkės vaidmenį Danijos kino filme „Reptilicus“.
Geinsvilis

Istorija

Prieš ~12 tūkst. metų Floridoje gyventa paleoindėnų, bet jų gyvenviečių rasta mažiau nei 100.
Kolonijiniais laikais į Floridos regioną suplūdus ispanams ir kitiems europiečiams, dauguma vietinių indėnų išmirė nuo europiečių atsineštų ligų ar sukilimų prieš kolonizatorius metu. 1539 m. dab. Geinsvilio vietovėje lankėsi ispanų keliautojas Ernandas de Sotas. Likę timukua genties žmonės buvo priversti priimti Romos katalikų tikėjimą ir prisijungti prie misijų.
Pirmajame XVIII a. dešimtmetyje kolonizatoriai iš Karolinos provincijos, kartu su jamasiais išžudė arba paėmė į vergiją beveik visus vietinius gyventojus (pasak Ispanų Floridos gubernatoriaus, 10 000−12 000 vietinių Floridos gyventojų patapo vergais), likusieji pabėgo į Sent Ogastino apylinkes. Ispanų kolonistai Paynes Prairie vietovėje ėmė kurti rančas, kuriose augino galvijus, o kaip darbo jėgą naudojo į vergovę paimtus timukua genties žmones.
Geinsvilis įkurtas 1854 m. kaip Alačua apygardos centras šalia nutiesti pasiūlytos Floridos geležinkelio linijos vietos. Juodaodžiai vergai sudarė gyventojų daugumą Alačua apygardoje. Juodaodžio Džono Brauno (John Brown) 1859 m. suorganizuotas išpuolis privertė baltuosius gerokai sunerimti, tai privedė prie reguliariosios kariuomenės įkūrimo. Greitai Florida pasitraukė iš Sąjungos. Pilietinio karo metu Geinsvilis veikė kaip maisto atsargų bazė. Po karo, 1866 m., Geinsviliui suteiktas miesto statusas.
Dėka obligacijų išdavimo miestas pradėjo plėstis, gerinta infrastruktūra, pastatyta elektrinė, visuomeniniai pastatai. Iki XX a. pr. pagrindinis miesto pajamų šaltinis tebebuvo medvilnės pramonė, bet ją greitai pakeitė įvairių kultūrų auginimas. Užauginti vaisiai ir daržovės buvo gabenami į šiaurines valstijas. Abu pasauliniai karai pastūmėjo miesto ekonomiką į priekį.
Polis

Istoriniai poliai

Pirmieji poliai atsirado senovės civilizacijose: Senovės Graikijoje (Atėnai, Sparta, Tebai, Korintas), Kanaane (Tyras, Sidonas), Mesopotamijoje (Ūras, Babilonas), Mezoamerikoje (Čičen Ica, El Miradoras) ir centrinėje Azijoje (Samarkandas, Buchara).
1358 m. – 1808 m. Europoje gyvavo Dubrovniko polis (dabartinė Kroatija).

Dabartiniai poliai

Pasaulyje šiuo metu yra tik keli poliai.
Kruopių herbas

Aprašas

Herbo auksiniame lauke ant rudos šakos tupintis juodas tetervinas su raudonu antakiu ir sidabriniais uodegos plunksnų galais.

Istorija

1999 m. rugsėjo 28 d. herbą Lietuvos Respublikos Prezidentas patvirtino dekretu Nr. 600.
Herbo etalono autorius – dailininkas Rolandas Rimkūnas.
Lina Gurina

Biografija

Vaikystę praleido Visagine. Tėvas Leonidas Gurinas – statybos įmonės generalinis direktorius, mama Karina Gurina – fortepijono mokytoja-metodininkė. Turi dvi seseris.
2006 m. baigė Visagino Č. Sasnausko muzikos mokyklą (fortepijono ir dainavimo specialybę, mokytoja Vita Pimpienė). 2007 m. baigė Visagino Sedulinos vidurinę mokyklą. 2007 m. įstojo į Lietuvos muzikos ir teatro akademiją (dėst. Regina Maciūtė), 2009 m. įstojo į Vienos muzikos ir dailės universiteto (Austrija) dainavimo katedrą.
1998, 2000, 2002, 2004 ir 2006 m. televizijos konkurso „Dainų dainelė“ laureatė, 2004 m. tapo konkurso „Naša zemlia Ukraina“ didžiojo prizo laimėtoja (Artekas, Ukraina).
1983 m. Europos krepšinio čempionatas

XXIII Europos krepšinio čempionatas vyko 1983 m. Prancūzijoje (Limožas, Kanas, ir Nantas). Čempionatą laimėjo Italijos krepšinio rinktinė, finale rezultatu 105:96 nugalėjusi Ispanijos rinktinę. Bronzos medalius laimėjo TSRS vyrų krepšinio rinktinė, rezultatu 105:70 nugalėjusi Nyderlandų rinktinę. TSRS rinktinės sudėtyje žaidė Valdemaras Chomičius, Sergejus Jovaiša ir į geriausių čempionato žaidėjų penketuką patekęs Arvydas Sabonis.
Šis čempionatas tai pirmas Sabonio tarptautinis pripažinimas, jis buvo aiškus lyderis SSRS rinktinėje. Visi lietuviai žaidė starto penkete ir buvo rinktinės lyderiais kartu su Myškinu (CSKA).
Jugoslavai į čempionatą atsivežė būsimą krepšinio žvaigždę Draženą Petrovičių.
SSRS rinktinei nepavyko pusfinalyje įveikti galingos Ispanų komandos, kurių gretose žibėjo San Epifanio (BC Bacelona) ir Madrido Realo įžaidėjas J.A. Corbalán, pastarasis ir gavo čempionato MVP už puikiai organizuotą visos komandos žaidimą.
Šis čempionatas visiems įsiminė dėl Jugoslavijos fiasko, kuri sugebėjo užimti tik 7 vietą, tai skaudus smūgis pasaulio ir Europos krepšinio čempionams. Jugoslavai pralaiminėdami svarbias paskutines rungtynes italams, sukėlė masines muštynes aikštelėje.

Pirmas raundas

Pirmajame turnyro etape komandos buvo suskirstytos į dvi grupes – vienoje jų buvo šešios rinktinės. Kiekviena rinktinė sužaidė po vienerias rungtynes su visomis savo grupės komandomis. Už pergalę grupėje buvo skiriami 2 taškai, už pralaimėjimą – 0 taškų.
Po keturias geriausias kiekvienos grupės komandas pateko į tolimesnį – atkrintamųjų varžybų etapą. Kitos rinktinės buvo priverstos toliau žaisti dėl 9-12 vietų.
Hiperseksualumas

Hiperseksualumas (arba erotomanija) – lytinis nukrypimas, pasireiškiantis padidėjusiu lytiniu potraukiu, dideliu lytinių aktų dažnumu ir įvairumu arba ypatinga lytine galia. Kraštutiniais atvejais reiškiasi skausminga erekcija, kuri atsiranda net dėl visai nelytinių dirgiklių. Įprasta sueitis su vienu ar net keliais partneriai dažnai nepatenkina lytinių poreikių, jos pagrindu atsiranda lytiniai nukrypimai, pradedama patologiškai masturbuotis, ieškoma grupinių ir orginių pasitenkinimo būdų.
Vyriška erotomanijos forma vadinama satyrizmu, moteriška – nimfomanija.
Tuvalu geografija

Tuvalu – šalis Okeanijoje, kurią kerta 180° ilguma (laiko keitimosi juosta). Pasaulyje šalis yra 4 nuo galo pagal plotą (26 kv. kilometrų), bei priešpaskutinė pagal gyventojų skaičių (2000 m. duomenimis Tuvalu gyveno apie 10 tūkst. žmonių).
Į šiaurę nuo Tuvalu yra Kiribatis, vakaruose – Saliamono Salos, rytuose – Samoa ir Tokelau, pietuose – Fidžis ir Wallisas ir Futuna. Pakrantės ilgis – 24 km.
Šalį sudaro 5 rifinės salos ir 4 tikri atolai. Didžiausias iš jų – Vaitupu. Visi Tuvalu atolai gan lėkšti. Aukščiausia vieta tik 5 metrai.
Gamtiniai ištekliai – pakrantėse gaudomos žuvys.

Klimatas

Klimatas tropinis. Šalies kritulių kiekis apie 3000 mm.

Gyventojai

Tuvalu sostinė – Vajaku (Vaìaku) – de facto. 2000 m. duomenimis ten gyvena 4000 žmonių.
FK Gelgaudiškis

Istorija

Futbolas Gelgaudiškio krašte siejamas su mokytojo V. Červinskio pavarde. Gelgaudiškiečių atmintyje išlikusios vyresniosios kartos futbolininkų pavardės: Juozas Gabartas, Edvardas Zdanavičius, Mindaugas Klimavičius, Gediminas Šačkus. Gelgaudiškio komanda tada garsino savo kraštą, ne vienas jos aistruolis žaidė respublikinio lygio komandose. Mokytojui V. Červinskiui dirbant Gelgaudiškio vidurinėje mokykloje išugdyta ne viena futbolo mėgėjų karta. Jam išėjus į užtarnautą poilsį, futbolas Gelgaudiškyje išblėso.
Pranas Povilaitis po karinės tarnybos Lietuvos kariuomenėje subūrė gelgaudiškiečių futbolo komandą: 2004 m. vasarą Prano ir kelių jo bendraminčių dėka suburiama „Gelgaudiškio gelžbetonio“ komanda, kurios branduolys – įmonėje dirbantys vyrai. Per penkerius metus sužaista nemažai varžybų, laimėta taurių. Vėliau komanda įtraukė ir kitus miesto futbolininkus, moksleivius.  
Komandą iki šiol remia UAB „Gelgaudiškio gelžbetonis“.
Lester B. Pearson

Biografija

L. Pyrsonas gimė Niutonbruke, prie Toronto, airių kilmės metodistų pastoriaus šeimoje. Studijavo Oksfordo ir Toronto universitetuose. Dalyvavo Pirmajame pasauliniame kare.
Karjerą pradėjo diplomatinėje tarnyboje (nuo 1928 m.), nuo 1941 m. dirbo Kanados užsienio reikalų ministerijoje, nuo 1945 m. - Kanados ambasadorius JAV, Kanados delegacijos Jungtinėse Tautose vadovas (1948-1952), JT Generalinės Asamblėjos pirmininkas (1952-1953). Buvo NATO įkūrimo šalininkas, dalyvavo pasirašant Šiaurės Atlanto sutartį.
1957 m. tapo Nobelio taikos premijos laureatu už savo pastangas taikiai išspręsti Sueco kanalo krizę. Tada jis pradėjo kurti JT taikos palaikymo pajėgas, kurios padėjo nutraukti anglų ir prancūzų karinius veiksmus ir užbaigti 1956 m. karinį Arabų-Izraelio konfliktą.
1948 tapo Kanados Parlamento nariu, vėliau buvo užsienio reikalų ministru. 1958 m. tapo Liberalų partijos lyderiu.
Kartu su kitais politikais, jis laikomas vienu iš šiuolaikinės Kanados socialinės gerovės sistemos kūrėjų, visų pirma užtikrinant 40 valandų darbo savaitę ir dviejų savaičių mokamas atostogas, įvedant naują minimalų darbo užmokestį, federalinę visuotinę sveikatos priežiūros programą, valstybines pensijų, studentų paskolų programas. Jam vadovaujant šalyje panaikinta mirties bausmė.
Premjero Pyrsono valdžios metais oficialiai įvesta šiuolaikinė Kanados vėliava (raudona, su klevo lapu) ir himnas. Visa tai, kaip ir Kanados konfederacijos 100-čio šventimas 1967 m., liudijo apie kanadiečių nacionalinės savimonės augimą.
Jam teko susidurti su Kvebeko provincijos politine krize, kurią sukėlė prancūzakalbių separatistai. Buvo vykdoma „kooperatyvinio federalizmo“ politika, sukuriant karališkąją dvikalbystės ir dvejopo kultūrizmo komisiją, taip pat suteikta nemažai nuolaidų Kvebekui. Prie Pyrsono taip pat įvyko skandalingas Prancūzijos prezidento de Golio vizitas, kai jis pasakė garsiąją kalbą „Tegyvuoja laisvas Kvebekas!“.
1963 m. jis sudarė sutartį su JAV, leidusią Kanados teritorijoje dislokuoti branduolinį ginklą. Kita vertus, vykdė savarankišką nuo didžiosios kaimynės politiką, pvz., kritikavo Vietnamo karą.
1967 m. paskelbė apie pasitraukimą iš politikos. Liberalų partijos lyderio ir vyriausybės vadovo pareigas perėmęs įpėdinis buvo jaunas ir energingas Pjeras Triudo. Netrukus Pyrsonas pradėjo dėstytojo karjerą Otavos Karltono universitete. 1968 m. dirbo Pasaulio banko komisijoje, rengiančioje ilgalaikį pagalbos besivystančioms šalims planą.
Aldona Žilinskaitė-Anderson

Aldona Žilinskaitė-Anderson (g. 1920 m. gruodžio 10 d. Brooklyne, NY – JAV) – pianistė, dainininkė, chorvedė.

Biografija

Tėvas Vincas Žilinskas (Makauskas) kilęs iš Jonavos, motina Anastazija Pužauskaitė iš Zapyškio. Šeimoje buvo kalbama lietuviškai, o anglų kalbos Aldona išmoko mokykloje. Lankė šeštadieninę lietuvių mokyklą, kuri buvo įsikūrusi „Laisvės" patalpose. Su tėvais eidavo į koncertus ir kitus kultūrinius renginius.
Nuo septynerių metų pas „Aido“ choro vadovą V. Žuką pradėjo mokytis skambinti fortepijonu. Vėliau fortepijono mokėsi pas kitą „Aido“ vadovę B. Šalinaitę. Pradėjo dainuoti „Aido“ chore ir mokytis chorvedybos, buvo choro koncertmeisterė. Vakarais lankė koledžą, kur studijavo fortepijoną ir solinį dainavimą. 1937–1946 m. mišriojo choro „Aidas“ Brooklyne meno vadovė ir dirigentė. Chore dainavo 40-50 moterų ir vyrų, kurie pajėgė atlikti ir sudėtingesnius kūrinius: J. S. Bacho „Kavos kantatą“, R. Planquette’o „Normandijos varpus“, B. Šalinaitės „Tamylą“ ir kt. Choras daug koncertavo ir dalyvavo įvairiuose kultūros renginiuose. A. Žilinskaitė dainavo ir šoko „Aidbalsių" ansamblyje. 1970 m. ji lankėsi Lietuvoje, stebėjo respublikinę dainų šventę Vilniuje. Ištekėjusi už švedo, apsigyveno Kanadoje, Ontarijo valstijoje.

Šaltinis

Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999. Informacijos publikavimui gautas žodinis autoriaus leidimas.
Borisas Melnikas

Biografija

Brolis Leonidas Melnikas. 1973 m. baigė Vilniaus inžinerinio statybos instituto Statybos ekonomikos ir organizavimo, 1980 m. – Pramoninės ir civilinės statybos fakultetą, 1973 m. – dar ir Lietuvos konservatorijos O. Šteinberg fortepijono klasę. 1973–1976 m. Leningrado inžinerinio statybos instituto aspirantas. 1979 m. Sergo Ordžonikidzės valdymo institute Maskvoje apgynė disertaciją, ekonomikos mokslų kandidatas. 1988 m. Leningrado N. Voznesenskio finansų ir ekonomikos institute apgynė disertaciją, ekonomikos mokslų daktaras.
1977–1982 m. Liaudies ūkio planavimo ir ekonomikos mokslo turimų instituto vyresnysis mokslo darbuotojas. 1982–1990 m. Liaudies ūkio specialistų tobulinimosi instituto (1988–1990 m. Liaudies ūkio vadovaujančiųjų darbuotojų ir specialistų kvalifikacijos kėlimo institutas) dėstytojas, 1984 m. docentas, 1988–1990 m. Valdymo katedros vedėjas, 1990 m. direktorius. 1990–1992 m. Lietuvos vadybos akademijos rektorius. Nuo 1992 m. Vilniaus inžinerinio statybos instituto (dab. Vilniaus Gedimino technikos universitetas) dėstytojas, 1992–2001 m. Vadybos katedros, nuo 2001 m. Tarptautinės ekonomikos ir vadybos katedros vedėjas; nuo 1990 m. profesorius. Nuo 1993 m. kviestinis profesorius Lietuvos ir užsienio universitetuose.
Nuo 1999 m. Tarptautinės informacijos akademijos, nuo 2002 m. Tarptautinės organizavimo ir valdymo mokslų akademijos narys. Nuo 2002 m. žurnalo „Viešasis administravimas“ vyr. redaktorius.

Mokslinė veikla

Mokslinių darbų pagrindinės sritys: tarptautinė ekonomika ir vadyba, viešoji ir verslo vadyba, inovacijos, rinkodara, globalizacija, socialinės ekonominės transformacijos, kultūros ir meno raida. Paskelbė daugiau kaip 400 mokslinių straipsnių, 30 knygų ir kitų mokslinių bei metodinių leidinių.
Papilys

Aplinkinės gyvenvietės

Parovėja – 18 km 
 Būginiai – 11 km
Skrebiškiai – 5 km
BIRŽAI – 21 km
Kvetkai – 11 km
Satkūnai – 6 km
Kučgalys – 7 km 
 PANDĖLYS – 19 km
Pavlai

Istorija

Kaimas įkurtas apie 1540 m. ir buvo užrašomas kaip Pawłowicze. Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei. 1883 m. kaime pastatyta Pavlų Šv. Jono Teologo cerkvė, kuri yra įtraukta į Palenkės vaivadijos saugomų istorijos paminklų sąrašą. 1911-1914 m. kaime buvo pastatyta paminklas Rusijos imperijos carui Aleksandrui II. 1943 m. birželio 11 d. įvyko nedidelis mūšis tarp Armijos Krajovos ir vokiečių kariuomenės.
Karkažiškės Šv. apaštalų Petro ir Povilo bažnyčia

Istorija

Pirmoji bažnyčia statyta Jokūbo Nemirovičiaus. 1502 m. jo duktė Jadvyga klebonijai dovanojo palivarką, 2 smukles ir kito turto. 1611 m. Jarčevskis Karkažiškę paskyrė Vilniaus kunigų seminarijai. 1670 m. prelatas Aleksandras Sapiega bažnyčią atstatė. 1838 m. į ją trenkė žaibas, bažnyčia sudegė, vėl atstatyta.
1913 m. baigta mūryti dabartinė bažnyčia. 1963 m. ji uždaryta. Grąžinta 1990 m.
Teisės informatika

Teisės informatika (teisinė informatika) - tarpdisciplinė sritis, apima tokius mokslus bei taikymo sritis kaip teisė, teisės taikymas ir informatika. Kaip taikomoji praktinė disciplina sprendžia teisės realizavimo metu kylančias problemas, palengvinant teisinę ir su ja susijusią veiklą.
Teisės informatika apima informacinių technologijų (informatikos) taikymą teisėje, tokias sritis kaip elektroninės erdvės reguliavimas, teisinių ir technologinių mechanizmų derinimas, teisinės duomenų bazės, elektroninė valdžia, elektroninė demokratija. Teisės informatikai gimininga teisė šaka (ir mokslas) - informacinių technologijų teisė (dar kitaip vad. informatikos teisė).

Lietuvoje

Lietuvoje veikia Lietuvos kompiuterininkų sąjungos Teisinės informatikos sekcija (LIKS TIS) įkurta 1997 m., kuriai priklauso apie 20 narių, dirbančių MRU, Matematikos ir informatikos institute. Teisės informatika dėstoma ir plėtojama universitetuose. Veikia VU Teisės fakulteto Informatikos teisės centras ir MRU Socialinės informatikos fakultetas (anksčiau veikė MRU Informatikos ir statistikos katedra, taip pat MRU Teisinės informatikos katedra).
Buknaičių apylinkė

Istorija

1954 m. prijungta Knabikų apylinkė. 1962 m. spalio 17 d. Buknaičių apylinkė prijungta prie Leckavos apylinkės.
Jurgeliškiai (Šiauliai)

Istorija

TSRS okupacijos metais kaimas priklausė Šiaulių apylinkės „Pirmyn“ kolūkiui.

Aplinkinės gyvenvietės

Aukštuoliai – 7,5 km
Maniūšiai – 7,5 km
Smilgiai – 2 km
Jurgaičiai – 1 km 
 Kužiai – 12 km
Bridai – 1 km
Pakarčiūnai – 3 km
ŠIAULIAI – 8 km 
 Kėbliai – 1 km
Sutkūnai – 3,2 km