google/wiki40b huggingface dataset:
1934 m. Latvijos perversmas

1934 m. Latvijos perversmas, Latvijoje žinomas kaip Gegužės 15 d. perversmas arba Ulmanio perversmas – perversmas Latvijoje, įvykęs 1934 m. gegužės 15-16 d., kurio metu valdžią paėmė šalies ministras pirmininkas Kārlis Ulmanis. K. Ulmanio valdymas tęsėsi iki pat 1940 m. TSRS okupacijos.
Naktį iš gegužės 15 d. į 16 d. K. Ulmanis su Karo ministro Jānio Balodžio ir sukarintos Aizsargų šaulių organizacijos parama perėmė pagrindinių valstybės ir partijos tarnybų kontrolę, paskelbė karinę padėtį Latvijoje, sustabdė Konstituciją bei paleido visas politines partijas bei Saeimą (parlamentą). Perversmo metu kraujas pralietas nebuvo.
K. Ulmanis tuomet įsteigė vykdomąjį neparlamentinį autoritarinį režimą, likdamas valdyti kaip ministras pirmininkas. Įstatymus toliau leido veikianti vyriausybė. Tuometinis Latvijos Prezidentas Albertas Kviesis, būdamas K. Ulmanio Latvijos valstiečių sąjungos narys, perversmui nesipriešino ir išliko prezidentu iki kadencijos galo 1936 m. balandžio 10 d. Pasibaigus A. Kviesio kadencijai, prezidentu nelegaliai tapo K. Ulmanis. K. Ulmanis oficialiai vadintas Valstybės ir ministrų prezidentu (Valsts un ministru presidents), publikacijose dažnai tituluojamas Tautos vadu (Tautas Vadonis) arba tiesiog Vadu (Vadonis).
K. Ulmanio režimas buvo unikalus tarp to meto Europos diktatorių tuo, kad jis nesukūrė vienos valdančiosios partijos ir nepriėmė naujos konstitucijos. Vietoje to, K. Ulmanis sukūrė valstybės kontroliuojamus Profesijų kambarius, paremtus korporatyvistiniais autoritarinių režimų modeliais (Konstantin Päts Estijoje ir António de Oliveira Salazar Portugalijoje). Režimas buvo daugiausia pagrįstas K. Ulmanio ir J. Balodžio, kurie laikyti Latvijos įkūrėjais Latvijos nepriklausomybės karo metu bei išvaduotojais nuo daugpartinio chaoso, autoriteto ir asmenybės kultais.
Perversmą atliko kariuomenė bei Aizsargų organizacija, buvusi ištikima K. Ulmaniui. Perversmo metu užimtos svarbiausios vyriausybės įstaigos, ryšių ir transporto infrastruktūra. Daug išrinktų pareigūnų ir politikų (beveik vien tik iš Latvijos socialdemokratų darbininkų partijos, taip pat elementai iš kraštutinės dešinės ir kairės) buvo sulaikyti, taip pat visi perversmui besipriešinę kariuomenės pareigūnai. Tarp sulaikytųjų buvo 2000 socialdemokratų, iš jų dauguma iš paleistos Saeimos, bei įvairių dešiniųjų radikalų organizacijų, tokių kaip Pērkonkrusts, nariai. Iš viso 369 socialdemokratai, 95 Pērkonkrusts nariai, pro-nacistiniai aktyvistai iš baltvokiečių bendruomenės bei keli kitų partijų politikai buvo įkalinti kalėjime Liepojos Karostos rajone. Po to, kai keliems socialdemokratams, tarp jų Bruno Kalniņš, teismas panaikino kaltinimus, dauguma įkalintųjų buvo paleisti, kai kurie jų emigravo. Nuteistieji dėl išdavikiškų veiksmų įkalinti ilgesniam laikotarpiui. Pērkonkrusts lyderis Gustavs Celmiņš įkaltinas trejiems metams.
Šaltinis (Tilžė)

Saltinis, pavestas giliasniam givasties ispazinimui – leidinys, skirtas gilesniam gyvenimo pažinimui, ėjęs 1905–1909 m. Tilžėje, Angerio g. 23.

Istorija

Leido ir redagavo Vilius Storosta-Vydūnas. Ėjo kartą per du mėnesius. Svarstė žmogaus paskirties, gyvenimo prasmės, tikėjimo ir kt. klausimus. Išspausdinti Vydūno veikalai Apsišvietimas ir Gimdymo slėpiniai. Spausdino Mauderodės spaustuvė. Išėjo 25 numeriai. Leido nemokamą priedą.  Numerio kaina 0,25 markės, ant geresnio popieriaus – 0,30 M.
Atom Heart Mother

Kilmė

Pink Floyd albumas, įrašytas „EMI“ garso įrašų studijoje Abbey Road Studios, vadovaujant garso inžinieriaus A. Parsonso ir „prastumto“ į vadovaujančio prodiuserio pareigas N. Smito, „Atom Heart Mother“ pirmą kartą įrašų studijos „Harvest“ istorijoje užėmė pirmą vietą angliškame dainų dešimtuke. Sunku įsivaizduoti, kad tokia radikali muzika tais laikais galėjo užkariauti pirmą vietą. „Atom Heart Mother“ (Harvest Q4SHVL 781) tapo pirmu grupės albumu, įrašytų nauja keturių kanalų garso sistema. Tai buvo savalaikis žingsnis, nes Pink Floyd jau nuo 1969 m. savo koncertuose naudojo keturių ir net šešių garso kanalų sistemas. Šio albumo išskirtinis kūrinys: „Alan's Psychedelic Breakfast" – trylika minučių kvailyščių. Kūrinys pavadintas Pink Floyd scenos darbininko Alano Stailso garbei, kurio balsas girdimas, kai jis atlieka savo nesudėtingą rytinį ritualą. Viduryje instrumentinių melodijų Alanas prausiasi ir kepa bekoną. Tokie nemuzikiniai triukai taps firminiais Pink Floyd albumų ženklais, tiesa ne taip gausiai, kaip šiame kūrinyje. 1970 m. vieninteliame koncerte Šefilde, kur buvo atliekamas šis kūrinys, muzikantai ruošė maistą ir virė arbatą tiesiog scenoje. Vandens, lašančio iš krano, garsas baigia šį kūrinį.

Albumo viršelis

Albumo viršelis iki šiol labiau žinomas nei jo muzika. Viršelio pagrindinė žvaigždė – nustebusi karvė pravarde Lalabelė III. Nuotrauka padaryta „Hipgnosis“ dėl vienintelio tikslo – gauti viršelį, neturintį prasmės ir niekaip nesusijusį su muzika. 1994 m. pakartotiniame albumo leidinyje žymiai pagerėjo garso kokybė, o viršelis papildytas dar keliomis raguočių nuotraukomis.
Santana do Livramentas

Istorija

Į buvusias indėnų čarujų ir minuanų žemes naujakuriai ėmė keltis XIX a. pr. Pradėjus ispanų kolonijoms skelbti nepriklausomybę, 1810 m. Portugalijos Brazilijos pajėgos dabartinio miesto vietoje įkūrė karinį postą ir pastatė Šv. Onos koplytėlę. Santana do Livramento gyvenvietė oficialiai įkurta 1823 m., o 1857 m. gavo miesto teises. 1912 m. miestą pasiekė pirmoji Brazilijoje tarptautinė geležinkelio linija. Ja buvo galima patekti iš Brazilijos didmiesčių į Buenos Aires, Montevidėją. Dabar ja traukiniai nekursuoja.
Imunologijos institutas

Imunologijos institutas – Lietuvos mokslo tyrimo įstaiga, veikusi 1990–2009 m. Vilniuje.

Istorija

1990 m. reorganizavus kai kuriuos Lietuvos mokslų akademijos Biochemijos instituto padalinius, įsteigtas Lietuvos mokslų akademijos Imunologijos institutas, nuo 2002 m. – Vilniaus universiteto Imunologijos institutas. 2009 m. sujungus VU Imunologijos institutą su VU Eksperimentinės ir klinikinės medicinos institutu įkurtas Inovatyvios medicinos centras.

Struktūra

Imunologijos institutas turi Molekulinės imunologijos, Imunotechnologijos, Ekologinės imunologijos, Farmakologijos ir Biomodelių laboratorijas ir du sektorius. Yra eksperimentinių gyvūnų veislynas ir vivariumas. Dirbo 60 darbuotojų, iš kurių 3 habilituoti daktarai, 23 mokslo daktarai, studijuoja 6 doktorantai.
Prie instituto veikia Lietuvos imunologų draugija.
Baltasis triukšmas

Baltasis triukšmas yra atsitiktinis signalas, kurio energetinis spektras yra pastovus visiems dažniams. Pavadinimas kilęs iš panašumo į baltą šviesą.
Baltojo triukšmo autokoreliacija yra nusakoma Dirako funkcija, tad laikoma, kad tokie signalai yra visiškai nekoreliuoti.
Aleksandr Kločan

Biografija

1971 m. baigė Charkovo autokelių institutą, inžinierius.
Darbo partijos Visagino skyriaus narys. Nuo 2011 m. Visagino savivaldybės tarybos narys. 
Ukrainos nacionalinės kultūros centro „Barvinok“ pirmininkas. Žmona Tamara, duktė Larisa.
Rio Brankas (Urugvajus)

Vieta

Miestas įsikūręs 26-o valstybinio kelio rytiniame gale, 86 km į šiaurės rytus nuo Sero Largo departamento administracinio centro Melo.

Geografija

Jaguarono upė (portug. Rio Jaguarão), kuria eina valstybinė siena su Brazilija, teka per šiaurinę miesto ribą. Priešais miestą, kitoje upės pusėje, jau Brazilijos teritorijoje yra įsikūręs Žaguarano miestas. Abu miestus jungia tiltas.
Telšių Atžalyno progimnazija

Istorija

Mokykla savo gyvavimą skaičiuoja nuo 1936 metų. Archyvuose mažai yra išlikę duomenų apie mokyklą iki 1965 metų. 1935 m. rugsėjo 22 d. Telšių laikraštyje „Mūsų kraštas“ burmistras rašo, kad jam nepatinka senojo burmistro parinkta vieta pradžios mokyklai ir kad toje vietoje mokykla nebus statoma. Mokyklą iš miesto praplėtimo zonos norima perkelti į centrą, bet buvo nutarta, kad mokyklą būtina statyti už miesto. „Nuo Žarėnų gatvės iki statyti numatytos mokyklos yra 250 mtr. 100 mtr. yra gero vieškelio ir tik 150 mtr. reikėtų pravesti kelią ir padėti šaligatvius. Pirmais metais iki mokyklos pakaktų net vienų šaligatvių” („Mūsų kraštas”, 1935 m. rugsėjo 22 d. Nr. 38).
Pradinė mokykla buvo pastatyta miesto savivaldybės iniciatyva ir statyta ūkiniu būdu. Mokykloje mokėsi apie 300 mokinių iš vakarinės bei pietinės miesto dalies. Mokytojų kolektyvas buvo nedidelis. Manau daugeliui vyresnės kartos žmonių atmintyje yra išlikęs mokytojos V. Montrimienės vardas, kuri 1941 metais, prasidėjus karui ir mokykloje įkūrus ligoninę dirbo slauge, o pasibaigus karui 1945 metais ji buvo pirmoji mokyklos vedėja. Trūko visko: malkų, knygų, inventoriaus, tačiau buvo didžiulis noras „atgaivinti” mokyklą.
1956/1957 mokslo metais septynmetė mokykla, kuriai vadovavo direktorius P. Burneika reorganizuota į miesto 3-ąją vidurinę mokyklą, o 1961 m. – į aštuonmetę. 1958/1959 mokslo metais mokyklos direktoriumi paskirtas A. Kalinauskas, kuris mokyklai vadovavo iki 1965 metų. 1965 m. vėl mokykla reorganizuota į Telšių miesto 4-ąją vidurinę mokyklą. Jai pradėjo vadovauti J. Jankauskas. 1968 m. mokyklą baigė pirmoji abiturientų laida.
1976–1980 m. mokyklai vadovavo A. Adomaitienė, 1980–2005 m. A. Mikalauskas. 1993 m. mokykla pavadinta „Atžalynu“. 2001 m. mokykla tapo pagrindine, nuo 2002 m. vėl vidurine. 2016 m. pagrindinė mokykla tapo progimnazija, o prie jos prijungta Ryškėnų pradinė mokykla.
Beit Šeanas

Istorija

Minimas nuo XV a. pr. m. e. Antikos laikais vadintas Skitopoliu.
Sarata

Istorija

1822 m. pavasarį grupė vokiečių naujakurių apsistojo šioje vietoje ir įkūrė koloniją. Šioje nausėdijoje buvo 63 šeimynos ir 9 vienišiai be šeimų. Jų vedlys buvo pastorius Ignacas Lindlas.
Nausėdiją jie pavadino Sarata, taip pat, kaip vadinosi pro tą vietą pratekanti upė.

Pavadinimo kilmė

Rumuniškai sarata reiškia „druskingas“. Upė vadinosi „druskingoji“.
2002 m. žiemos olimpinės žaidynės

Žaidynių sostinės rinkimai

Solt Leik Sitis XIX žiemos olimpinių žaidynių sostine išrinktas 1995 m. birželio 16 d. Budapešte (Vengrija) vykusioje 104-oje Tarptautinio olimpinio komiteto (TOK) sesijoje. Olimpinių žaidynių sostinę TOK nariai rinko iš 4 miestų-kandidatų: Ostersundas (Švedija), Kvebekas (Kanada) ir Sionas (Šveicarija). Solt Leik Sitis pirmame balsavimo rate surinko net 54 balsus ir buvo išrinktas žaidynių sostine.

Olimpiniai įvykiai

Norvegų biatlonininkas Ole Einar Bjørndalen'as laimėjo 4 aukso medalius visose biatlono rungtyse, suomis Samppa Lajunen’as laimėjo tris aukso medalius šiaurės dvikovės rungtyse, šveicarų šuolininkas Simon Ammann’as laimėjo dvejas šuolių nuo tramplino rungtis, Kroatijos slidininkė Janica Kostelić laimėjo 3 aukso ir sidabro medalį kalnų slidinėjimo rungtyse.
Po 1948 m. skeletonas buvo grąžintas į olimpinę programą.
Žiemos olimpinėse žaidynėse debiutavo moterų bobslėjus.
Kinijos greitojo čiuožimo trumpuoju taku sportininkė Yang Yang (A) laimėjo pirmuosius aukso medalius Kinijai.
Australijos čiuožėjas trumpuoju taku Steven Bradbury, netikėtai patekęs į finalą dėl varžovų griuvimo, finale laimėjo pirmąjį Australijai aukso medalį, nugriuvus visiems pirmavusiems čiuožėjams.
Žaidynėse buvo daug dopingo skandalų. Greitojo čiuožimo trumpuoju taku sportininkai, slidininkai buvo diskvalifikuoti dėl uždraustų preparatų vartojimo (Ispanijos slidininkas J. Muehlegg’as neteko dviejų aukso medalių).
Dailiojo čiuožimo varžybose Kanados porai Jamie Salé ir David Pelletier buvo įteiktas antrasis aukso medalių komplektas anuliavus prancūzų teisėjo balus.
Karlis Brencenas

Biografija

1903 m. baigė A. Štiglico techninio piešimo mokyklą Sankt Peterburge, 1907 m. prie jos įkūrė vitražų dirbtuves, iki 1920 m. jose dėstė. 1903-1907 m. mokėsi Paryžiuje. Nuo 1924 m. dėstė Latvijos dailės akademijoje Rygoje; nuo 1947 m. profesorius.

Kūryba

Sukūrė vitražų („Petras Didysis“, „Dakaro peizažas“, iki 1914 m., „Latvių publicistas Krišjanis Valdemaras“ apie 1912 m., Rygoje, „Lačplėsis“ 1930 m., dabartiniuose Latvijos rašytojų namuose), nutapė natiurmortų („Hortenzijos“ 1917 m.), portretų („Moters portretas“ 1918 m.), figūrinių kompozicijų, aktų. Vitražai neoklasicistinio stiliaus, daugiausia figūriniai. Tapyba realistinė, su ryškiomis moderno, trečio – ketvirto dešimtmečio – art deco tendencijomis. Nuo 1902 m. dalyvavo dailės parodose.
Didysis Jomantų akmuo

Istorija

Kažkada akmuo slėpėsi po žeme, bet jį atkasė vienas iš čia dirbusių miškininkų, Survilų girininkijos girininkas Jonas Kulvinskas. Paskelbtas saugomu Gamtos apsaugos komiteto prie Lietuvos TSR Ministrų Tarybos 1964 m. kovo 27 d. įsakymu Nr. 76.
Fenlandas

Istorija

Fenlando rajonas įkurtas 1974 m. balandžio 1 d. sujungus šešis istorinius rajonus: Visbičo miestelio, Visbičo kaimiškąjį, Čateriso, Marčo, Vitlesio ir Šiaurės Vitčfordo kaimiškąjį rajonus.
Fenlando vardas suteiktas nuo čia plytinčių Fenlando pelkynų.

Ekonomika

Rajone daugiausiai plėtojamas žemės ūkis ir su juo susijusi pramonė. Taip pat plėtojama plytų gamybos pramonė.
Rajonas neturi priėjimo prie jūros, bet vietinėse upėse vystoma laivyba. Svarbiausias upių uostas - Visbičo uostas, kuris įsikūręs ant Nino upės ir plėtoja prekybą su Pietų Europa ir Baltijos šalimis.
Stare Gatnė

Istorija

Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. 1975-1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.
Butėnai (Anykščiai)

Pavadinimo kilmė

Manoma kad pavadinimas kilęs nuo asmenvardžio – Butėnas.
Simonas Zabiela (m. 1824)

Biografija

Lietuvos bajorų Zabielų giminės atstovas, herbo „Topor“ savininkas, Lietuvos didžiojo medžioklio ir generolo-leitenanto Antano Zabielos (m. 1776) ir Sofijos Ščit, Mstislavlio kašteliono Juozapo Ščit-Nemirovičiaus ir Petronėlės Volodvovič dukters, ketvirtasis sūnus. Pusbroliai: Mykolas ir Juozapas.
Mokėsi Liunevilio karo akademijoje ir tarnavo prancūzų armijoje. 1780 metais tapo Švento Stanislovo ordino kavalieriumi. 1787 metais kartu su savo pusbroliu Mykolu grįžo į tėvynę ir įstojo į LDK armiją. Tais pačiais metais gavo iš savo dėdės Simono Zabielos Minsko kašteliono pareigybę. 1788 metų birželį gavo Pirmos nacionalinės kavalerijos brigados brigadininko titulą, po to tapo generolu-majoru ir Lietuvos antros divizijos vadovu. 1790 m. rugpjūčio 30 d. gavo generolo-leitenanto titulą. 1791 m. gegužės 30 d. Simonas Zabiela prisiekė ištikimybę naujai Lenkijos konstitucijai.
1792 metų gegužę-birželį dalyvavo ATR-Rusijos kare (1792). Liepos 23 d. Simonas Zabiela, vadovaudamas 5-tūkstantinei divizijai, patyrė pralaimėjimą Bresto mūšyje nuo rusų armijos (5500 žm.), vadovaujamos generolo-poručiko Ivano Eustachijaus Ferzeno. Netekus 300 žmonių, Simonas Zabiela atsitraukė prie Varšuvos. Po Lenkijos karaliaus Stanislovo Augusto Poniatovskio kapituliacijos ir Targovicos konfederacijos prisijungimo Simonas Zabiela pamėgino pradėti partizaninę kovą priešininko užnugaryje, bet dėl Rusijos armijos persvaros nutraukė pasipriešinimą ir išėjo į atsargą.
1793 metais Simonas Zabiela buvo išrinktas pasiuntiniu į Gardino seimą, kur priklausė patriotinei opozicijai ir įėjo į Gardino konfederacijos sudėtį. Tais pačiais metais tapo Nuolatinės tarybos nariu, bet palaikė ryšius su sukilėlių grupuotėmis Vilniuje. 1794 metais prisijungė prie sukilėlių Vilniuje ir kurį tai laiką atliko Jokūbo Jasinskio generolo-adjutanto funkcijas. Po sukilimo numalšinimo Lietuvoje nuėjo nuo politinio gyvenimo.

Šeima

Simonas Zabiela buvo vedęs Barborą Zavišaitę, Jono Nezabytovskio našlę. Vaikai: Antonijus, Mykolas ir Juozapas.
Logatecas

Istorija

Romėnų laikais šioje vietoje minima Mansio Longatico gyvenvietė. Logateco miestas sudarytas 1972 m., sujungus keletą gyvenviečių.
Adelė Daunoravičiūtė

Biografija

2005 m. baigė Klaipėdos „Vyturio“ pagrindinės mokyklos pagilinto muzikinio ugdymo klasę (mokytoja Edita Šapolaitė), 2009 m. – Klaipėdos Stasio Šimkaus konservatoriją (mokytoja ekspertė Jūratė Liutkienė), 2009-2013 m. Klaipėdos universiteto (KU) Menų fakulteto (MF) bakalauro studijas (prof. Tatjanos Romaškinos klasė).
2015 m. Klaipėdos universiteto Menų fakultete apsigynė Fortepijono pedagogikos magistro laipsnį. Augina dukrelę Sofią.
Dalyvavo prof. Petro Geniušo, W. Groppenbergerio, K. Knorre, V. Slobodian, doc. Albinos Šikšniūtės, Zbignevo Ibelhaupto, Jurgio Karnavičiaus, V. Nosina, E. Tkach, A. Grigoryan fortepijono aukšto meistriškumo kursuose.
2010 m. – „Naujosios muzikos kartos“ vasaros festivalio ir akademijos atvirose ir individualiose meistriškumo pamokose pas A. Grynyuką, I. Lovchinsky, M. Kultyshev ir K. Uinską, 2014 m. – prof. Aleksandro Puliajevo meistriškumo kursuose.
Vladas Katinas

Biografija

1962 m. baigė Vilniaus universitetą. Nuo 1961 m. dirba Geologijos ir geografijos institute (1963–2002 m. Geologijos institutas). 1969 m. geologijos ir mineralogijos mokslų kandidatas.  Ištyrė Sembos pusiasalio paleogeno gintaringų nuogulų facinę sudėtį ir susidarymo sąlygas, gintaro savybes ir genezę. Paskelbė darbų apie paleogeno sistemos geologiją.
Anarcho-feminizmas

Anarcho-feminizmas yra feminizmo ir anarchizmo sintezė. Šis judėjimas suvokia patriarchatą (vyrų dominavimą) kaip esminę nesavanoriškos hierarchijos apraišką.
Anarcho-feminizmas buvo įkvėptas XIX a. ankstyvųjų feminisčių (Lucy Parsons, Emma Goldman ir Voltairine de Cleyre) raštų. Anarcho-feministės, kaip ir kitos radikaliosios feministės, kritikuoja ir pasisako už tradicinių šeimos koncepcijų ir lyčių vaidmenų sąvokų panaikinimą. Daugelis anarcho – feminisčių yra ypač kritiškos santuokai. Pavyzdžiui, Emma Goldman teigė, kad santuoka yra grynai ekonominis susitarimas ir „moteris už jį sumoka savo vardu, privatumu, savigarba, pačiu gyvenimu“. Anarcho-feministės patriarchatą mato kaip esminę visuomenės problemą ir tiki, kad feminizmo kova prieš seksizmą ir patriarchatą yra esminis anarchistų kovos prieš valstybę ir kapitalizmą komponentas. Susan Brown išreiškė mintį, jog „anarchizmas yra politinė filosofija, kuri priešinasi visiems jėgos santykiams, todėl jis iš esmės yra feministinis“. Istorijoje būta ir kelių vyrų anarcho-feministų, pavyzdžiui, anarcho-komunistas Joseph Déjacque, kuris prieštaravo Pierre-Joseph Proudhon anti-feministinėms pažiūroms.
Piliavietė

Piliavietė – uždari įtvirtinimai lygioje vietoje, kurių centre stovėdavo pilis (paprastai mūrinė). Nuo įtvirtintos karinės stovyklos skiriasi tuo, kad centre – pilis, o nuo piliakalnio tuo, kad pilis stovi lygioje vietoje, o ne ant kalno ar kalvos. Piliavietė panaši į įtvirtintą dvarvietę, nuo kurios sunkiai atskiriama.
Žinoma, kad Lietuvoje buvo apie 10 kryžiuočių piliaviečių (iš kurių tik pusės vietos žinomos, o tyrinėta tik viena Veliuonos Pilaitės piliavietė) ir kelios lietuvių piliavietės (pvz., Senuosiuose Trakuose ir Eišiškėse). Kryžiuočių piliavietės dažnai buvo „motte and bailey“ tipo, nors tai ne vienintelis kryžiuočių pilių tipas (Prūsijoje ir Latvijoje daug kryžiuočių pilių buvo kitokios).

Literatūra

Zabiela G. (1995) Lietuvos medinės pilys. 335 psl.
Kazanės keleivinė geležinkelio stotis

Apžvalga

Pagrindinis stoties pastatas buvo pastatytas 1896 m., priemiesčio terminalas – 1967 m. (renovuotas 2005 m.). Traukinių stotis aptarnauja 36 tolimojo susisiekimo traukinių maršrutus. Per metus per stotį keliauja daugiau kaip 8 mln. keleivių.
DHL

Istorija

Bendrovė veiklą pradėjo 1969 m. JAV, pavadinta pagal jos kūrėjų – Adrian Dalsey, Larry Hillblom ir Robert Lynn – pavardžių pirmąsias raides. Bendrovė buvo įkurta, siekiant skubiai pristatyti dokumentus tarp San Francisko ir Honolulu, tačiau netrukus DHL išplėtė savo veiklą visame pasaulyje. Bendrovę pirmiausia domino pristatymai į užsienį ir tarpžemyninės operacijos, tačiau FedEx sėkmė paskatino jos pačios plėtrą JAV nuo 1983 m. DHL agresyviai plėtėsi, teikdama paslaugas tose šalyse, kurių dar nebuvo pasiekę konkurentai, įskaitant Sovietų Sąjungą, Rytų bloko šalis, Iraką, Iraną, KLR, Vietnamą ir KLDR. 
1998 m. „Deutsche Post“ pradėjo DHL akcijų įsigijimą. Kontrolinį akcijų paketą ji turėjo 2001 m., o visas akcijas įsigijo iki 2002 m. gruodžio mėn. Tada bendrovė įtraukė DHL į savo „Express“ padalinį, taip išplėsdama DHL prekės ženklo naudojimą kitose „Deutsche Post“ įmonėse, verslo padaliniuose. Šiandien „DHL Express“ dalijasi savo DHL prekės ženklu su tokiais verslo padaliniais kaip „DHL Global Forwarding“ ir „DHL Supply Chain“.
Paliepių Šv. Kryžiaus bažnyčia

Istorija

Paliepiuose 1754 m. pastatyta medinė kapų koplyčia. Apie 1840 m. ji padidinta, paskirtas kunigas, tapo Betygalos parapijos filija. XIX a. buvo parapinė mokykla, prieglauda. 1908–1914 m. veikė Lietuvių katalikų blaivybės draugijos skyrius.

Architektūra

Bažnyčia liaudies architektūros formų, stačiakampio plano, vienanavė, su virš kraigo iškilusiu bokšteliu. Aukštą frontoną vainikuojantis aštuoniasienis bokštelis padalytas dviem karnizais, uždengtas varpo formos šalmu ir barokine trijų tarpsnių baze ažūriniam kryžiui. Priekinio fasado duris dengia žemas prieangis su 4 kolonų portiku. 
Orderinis 4 kolonų didysis altorius išsiskiria reljefiškai papuoštu antablemento frizu ir frontonėlio voliutomis. Įrengti panašūs šoniniai altoriai.
Į šventorių veda geležiniai vartai su ažūrine arka tarp mūrinių stulpų. Mūrinė tvora iš dalies atskiria šventorių nuo kapinių, bet prie bažnyčios yra įsiterpusių keliolika eilinių parapijiečių kapaviečių. Šventoriuje stovi medinė 3 aukštų varpinė. Jos barokinis šalmas panašus į bažnyčios bokšto šalmą. Joje pakabintas Antano Zvolinskio dirbtuvėse 1852 m. nulietas varpas.
Viešvėnų Švč. Trejybės bažnyčia

Istorija

Viešvėnuose 1758 m. pastatyta pirmoji bažnyčia. 1852 m. baigta statyti nauja medinė bažnyčia. Jos statyba užsiėmė 1848 m. į Viešvėnus atvykęs kunigas Domininkas Styrbinskis. ko pastangomis ir daugiausiai viešvėnų gyventojų lėšomis 1850-1852 m. iškilo nauja medinė bažnyčia, kuri nepaisant kai kurių rekonstrukcijų ir remonto darbų išliko iki šiandien. 1907 - 1908 kunigas Vladislovas Tomaševičius ėmė rūpintis, kad Viešvėnų filija būtų atskirta nuo Telšių parapijos. jį parėmė vietiniai bajorai, daugelis parapijiečių. Visgi atskyrimo procesas užtruko ir galutinai atskira Viešvėnų parapija įkurta tik 1924 metais. 1902 m. sudegė klebonijos trobesiai. Jie 1903 – 1906 m. atstatyti, taip pat pristatytas priebažnytis, vietoj senos – nauja didesnė zakristija, pastatyta varpinė. 1924 m. įkurta parapija, bažnyčia suremontuota. Po Antrojo pasaulinio karo kunigas Jonas Kauneckas suremontavo varpinę, išdažė bažnyčią. Už tai sovietų valdžia jam uždraudė aptarnauti Viešvėnų bažnyčią ir parapiją.
Mažieji Rūšupiai

Aplinkinės gyvenvietės

SKUODAS – 3 kmDidieji Rūšupiai – 2 km
Kobanas (Gvatemala)

Istorija

Miestas įkurtas dominikonų vienuolių 1543 m. Miesto pavadinimas kilęs iš kekčių kalbos ir manoma, kad reiškia „rūko vieta“. 1599 m. Kobanas tapo vyskupijos centru. XIX a. antroje pusėje aplinkinėse kalvose vokiečiai pradėjo auginti kavą, miestas tapo svarbiu ekonominiu centru. 1895–1963 m. veikė geležinkelis link Isabalio ežero, kuriuo buvo eksportuojama kava.
Dino Radja

Karjera

Profesionalią karjerą D. Radja pradėjo 1985 m. Splito klube, jame žaidė iki 1990 m. kuomet perėjo į Romos komandą. Joje praleidęs trejus metus išvyko į NBA ir papildė Bostono „Celtics“ ekipos gretas. Pirmajame savo sezone krepšininkas vid. pelnė po 15,1 tšk. per rungtynes.
1997 m. grįžo į Europą ir pasirašė dvejų metų kontraktą su Atėnų „Panathinaikos“, 1999 m. perėjo į „Zadar“. Praleidęs šioje komandoje vieną sezoną grįžo į Graikiją ir tapo „Olympiacos“ klubo nariu.
2001 m. gruodį vėl grįžo į gimtinę ir tapo „Cibonos“ komandos nariu, tačiau netrukus buvo atleistas, nes komanda nepateko į kitą Eurolygos etapą.
2003 m. sausį papildė gimtosios Splito ekipos gretas, o pasibaigus 2002–2003 m. sezonui baigė krepšininko karjerą.
FC Energie Cottbus

Istorija

Komanda įkurta 1963 m. Aktivist Senftenberg klubo pagrindu.
Isardamo šachmatai

Užrašai

Sutrumpintas šachmatų uždavinių tarptautinis žymėjimas prasideda trumpiniu, kuris užduotyje rašomas, nurodant uždavinio tipą ir ėjimų skaičių. Toliau seka sprendinių ar dvynių skaičius.
Kai uždaviniai sudaryti pagal pasakiškų šachmatų taisykles, tai, pagal kokias, pažymima naujos eilutės viduryjeː pav., Isardamo šachmatai.

Isardamo uždavinių istorija

Isardamo šachmatų taisykles 1988 m. pasiūlė olandų šachmatų kompozitorius F. H. von Meijenfeldas (Frederick Hendrick von Meyenfeld).