google/wiki40b huggingface dataset:
Mavenzis

Mavenzis (suah. Mawenzi) - užgesęs ugnikalnis Tanzanijoje, Kilimandžaro vulkaniniame masyve; antroji pagal aukštį (po Kibo) Kilimandžaro viršūnė. Aukštis siekia 5150 – 5354 m. Viršukalnėje – ledynai ir sniegynai. Jis priklauso Kilimandžaro nacionaliniam parkui. Į viršukalnę 1912 m. pirmieji įkopė E. Oehleris ir F. Klute (Vokietija.).
Hanna-Barbera

Istorija

Kompaniją, kuri tuomet vadinosi „H-B Enterprises, Inc.“, 1957 m. suformavo buvę kompanijos „Metro-Goldwyn-Mayer“ (MGM) animacijos režisieriai William Hanna ir Joseph Barbera bei vaidybinių filmų režisierius George Sidney. Dabartinis pavadinimas suteiktas 1959 m.
Devintajame dešimtmetyje kompanijos sėkmė sumenko, kai šeštadienio ryto programų pelningumą nustelbė šiokiadienių popietėmis rodytos programos. 1990 m. „NBC“ nutraukus televizijos serialo „Smurfai“ transliavimą, „Hanna-Barbera“ eteryje nebeturėjo nei vieno itin sėkmingo projekto, o bandymai gaivinti senas programas pasibaigė nesėkme. 1991 m. ja įsigijo bendrovė „Turner Broadcasting System“, kuri prieš studijos prijungimą pertvarkė jos veiklą link naujų animacinių serialų, kaip kad „Dexter's Laboratory“, „Johnny Bravo“, „Cow and Chicken“, „I Am Weasel“ ir „The Powerpuff Girls“, kūrimo. Ir jau kitais metais didžiąją dalį „H-B“ programų katalogo ėmė rodyti „Cartoon Network“ kanalu.
2001 m. mirus Viljamui Hana, studija buvo prijungta prie „Warner Bros. Animation“.
Yeni Malatyaspor

Istorija

klubas įkurtas 1986 m. Žaisdavo žemesniuose divizionuose. Kartais patekdavo į elitą, bet neišsilaikydavo ir vėl iškrisdavo į žemesnį lygmenį.
Velankanio Marijos bazilika

Velankanio Šv. Marijos Gerosios Sveikatos bazilika – Indijos Tamil Nadu valstijos Velankanio miesto bazilika, pastatyta Marijos garbei. Šią Indijos baziliką pastatė atvykę Portugalijos jūreiviai katalikai, taip norėję įsiamžinti Indijoje. Rugsėjo 8 dieną vyksta Marijos atlaidai, į kuriuos susirenka net apie 2 milijonus Indijos katalikų.
LDS Šiauliai

Istorija

Komanda suburta prie Lietuvos dviratininkų sąjungos (įkurta 1923 m.).
Vytautas Šeškevičius

Biografija

1976 m. baigė Vilniaus pedagoginį institutą, fizikos mokytojas. Birštono muziejaus direktoriaus pavaduotojas kultūrinei veiklai.
Partijos Tėvynės sąjunga – Lietuvos krikščionys demokratai narys. 1997–2000 m., 2000–2003 m., 2003–2007 m., 2007–2011 m. ir nuo 2011 m. Birštono savivaldybės tarybos narys. 
Lietuvai pagrąžinti draugijos narys, Birštono Šaulių choro narys
Žmona Stanislava, vaikai Ingrida, Darius.
Marutai

Marutai (skr. मरुतः = Marutaḥ) – vedinės dievybės, dažniausiai Indros palydovai, tačiau dažnai siejami ir su Rudra. Rigvedoje aprašomi kaip nuožmūs, galingi, gaivališki, niokojantys, staugiantys kaip liūtai, ginkluoti žaibais, plieniniais dantimis, karietose traukiami žirgų. Marutų skaičius vietomis įvardijamas 27, kitur šešiasdešimt, ar trisyk šešiasdešimt.
Marutų vaizdinys kilęs iš audros vaizdinio, Žoržas Diumezilis juos lygina su panašiais indoeuropietiškais vaizdiniais kaip Laukinė medžioklė (Wilde Jagd) ar einherijai.
Marutų pavadinimas, spėjama, gali reikšti „švytintys, šviesos pliūpsniai“ (plg. sanskr. मरीचि marīci – „tvyksnis“, sen. gr. μαρμαίρω marmairo „žibesys, švysnis“).
Jilano apskritis

Geografija

Apie 10 km nuo apskrities krantų, Ramiajame vandenyne, išsidėsčiusi Guišan Dao sala, kuri yra negyvenama ir paskelbta gamtiniu rezervatu. Retai apgyvendintuose vakariniame ir pietiniame Jilano apskrities regionuose driekiasi Vidurio Taivano kalnagūbris. Aukščiausia viršukalnė apskrityje yra Nanhubeišanas (南湖 北山; 3535 m), esantis pasienyje su Taidžongo miestu. Pietuose ši kalnų grandinė smenga į Filipinų jūrą. Šiaurės vakarinėje dalyje apskrities ribą formuoja Suešano kalnagūbris (雪山 山脉).

Gyventojai

Dauguma gyventojų susitelkę ties Lanjango upės žiotimis, prie Ramiojo vandenyno. Apskrities teritorijoje gyvena kavalanai, viena iš Taivano aborigenų genčių.
Augelija Petrauskienė

Biografija

1965 m. baigė Pasvalio vidurinę mokyklą, 1967 m. Vilniaus finansų ir kredito technikumą (įgyta buhalterio kvalifikacija). 1973 m. baigė Vilniaus valstybinį V. Kapsuko universitetą (įgyta ekonomisto kvalifikacija).
1967–1974 m. Valstybinio banko Jurbarko skyriaus kredito inspektorė, vyresnioji ekonomistė, valdytojo pavaduotoja. 1974–2009 m. Valstybinio banko Pakruojo skyriaus (vėliau - AB Lietuvos žemės ūkio banko, AB NORD/LB banko, AB DnB NORD banko) valdytoja.
1990–2001 m. Lietuvos demokratinės darbo partijos, nuo 2010 m. Lietuvos socialdemokratų partijos narė.
1975–1990 m. Pakruojo rajono Liaudies deputatų tarybos deputatė. 1991 - 1997 m. Pakruojo rajono savivaldybės tarybos narė.
Embu (Brazilija)

Istorija

1554 m. gyvenvietę įkūrė jėzuitai. Pavadinimas kilo nuo Embu upės, jos, savo ruožtu, kildinamas iš tupių mboî'y („gyvačių upė“). 1690 m. pastatyta bažnyčia. 1959 m. sudaryta Embu savivaldybė (atskirta nuo Itapeserika da Seros).
Juodėnai (Molėtai)

Istorija

1661 m. kaimas minimas Alantos krikšto metrikų knygoje.
Sovietmečiu Juodėnai priklausė Čiulėnų kolūkiui.
HBO

Istorija

Įmonę 1965 m. įkūrė Čarlzas Dolanas (Charles Dolan); tais pačiais metais 20 % įmonės akcijų įsigijo bendrovė „Time-Life“ (dabar „Time Warner“). 1972 m. pirmosios transliacijos dar buvo transliuojamos požeminiais signalais. 1975 m. HBO tapo pirmuoju pasaulyje palydovinės televizijos transliuotoju, po tiesioginės bokso mačo tarp Muhamedo Ali ir Džo Freizerio transliacijos iš palydovo. 1986 m. HBO pradėjo transliuoti užšifruotu signalu, taip leidžiant tik mokantiems klientams stebėti programas. HBO taip pat buvo pirmoji televizijos stotis, pradėjusi nemokamai transliuoti raiškiosios televizijos (HDTV) formatu kabeliniame tinkle.
Gražina Arlauskaitė-Vingrienė

Biografija

1973 m. baigė Kauno Stepo Žuko taikomosios dailės technikumą, 1978 m. baigė Vilniaus dailės institutą, monumentaliosios tapybos studijas.
Nuo 1978 m. Šiaulių pedagoginio instituto (nuo 1997 m. Šiaulių universitetas) Menų fakulteto Tapybos katedros dėstytoja, nuo 2008 m. docentė. 
Nuo 1988 m. Lietuvos dailininkų sąjungos narė.

Kūryba

Nuo 1978 m. nuolat dalyvauja grupinėse parodose bei projektuose Lietuvoje ir užsienyje (Vokietija, Čekija, Belgija, Maskva). Pagrindinė kūrybos sritis – monumentalioji tapyba. Reikšmingesni darbai: freskos „Šiaulių žemė“ (Šiaulių miesto savivaldybės administracinis pastatas, 1982 m.), „Pieva“ (Šiaulių pieno kombinatas, 1984 m.), „Šventė“ (Gubernijos alaus darykla, 1988 m.), „Šventasis avinėlis“ (Biržų Šv. Jono Krikštytojo bažnyčia, 1997 m.), Šiaulių katedros fundatoriaus J.Valavičiaus portretas (Šiaulių Šv. apaštalų Petro ir Pauliaus katedra), sieninė tapyba „Floros ir faunos globėja“ (privatus interjeras Šiauliuose, 1990 m.), Freskos Šiaulių senųjų kapinių vartuose, 2008 m. ir kt.
Fortūnatas Bagočius

Biografija

Mokėsi Rucavoje, Pozingiuose, Saratovo vienuolyne. 1900 m. pabėgo iš vienuolyno, dirbo rusų konsulo raštininku Bremene. 1903 m. emigravo į JAV. 1908 m. baigė Pitsburgo akademiją. 1914 m. baigė teisę Bostono universitete.
JAV dirbo laikraščio „Spindulys“ raidžių rinkėju Brukline, vėliau mokytojavo Šenvilyje ir presbiterionų mokykloje. 1906 m. vasario 22 d. Lietuvių seimo Filadelfijoje sekretorius, 1906–1908 m. Centrinio revoliucijos šelpimo komiteto finansininkas. Nuo 1913 m. – „Keleivio“ redaktoriaus pavaduotojas, nuo 1919 m. – advokatas, notaras, teisėjas Bostone.
Vienas aktyviausių Amerikos lietuvių socialistų sąjungos veikėjų ir geriausių prakalbų sakytojų ALSS kuopose. Bendradarbiavo socialistų spaudoje. 1934-1942 m. Susivienijimo lietuvių Amerikoje prezidentas. Amerikos lietuvių tarybos narys ir Bendrojo Amerikos lietuvių fondo direktorius.
FK Baškimi Kumanovo

Istorija

Klubo ištakos siekia 1947 m.
Indėnų klasifikacija

Indėnų klasifikacija – amerikanistikoje nusistovėjusi sistema skirstyti ikikolumbinės Amerikos tautas (indėnus) pagal jų gyvenamas teritorijas. Egzistuoja ir kita indėnų klasifikacija, remiantis jų lingvistine priklausomybe. Apie tai rašoma straipsnyje indėnų kalbos.
Pagal indėnų gyvenamas teritorijas yra nustatyti gana apibrėžti Ikikolumbinės Amerikos kultūriniai regionai (cultural areas), kuriems būdingos tam tikros gamtinės, kultūrinės, buities sąlygos. Dauguma regionų, ypač tie, kuriuose suklestėjo aukšto lygio civilizacijos, turi smulkesnius sub-regionus.
Dalmatijos salos

Dalmatijos salos (kroat. Dalmatinski otoka) – salynas Adrijos jūroje, šalia šiaurės vakarinių Balkanų pusiasalio krantų, Dalmatijos krašte, priklauso Kroatijai. Salyną sudaro virš 1000 salų, kurių bendras plotas – apie 2500 km². Salų paviršius kalnuotas (iki 778 m, Bračo saloje), krantai labai vingiuoti, daug įlankų, sąsiaurių. Salos sudarytos iš klinties, paplitę karstiniai reiškiniai. Veši subtropiniai krūmynai, sodai. Salos susidarė jūrai apsėmus Dinarų kalnyno pakraštį.
Didžiausios Dalmatijos salos: Krkas (408 km²), Bračas (395 km²), Hvaras (300 km²), Pagas (285 km²), Korčula (276 km²), Dugi Otokas (114 km²), Mljetas (100 km²), Rabas (90,8 km²), Visas (90,2 km²), Lošinis (74,7 km²), Pašmanas (63 km²), Šolta (59 km²), Uglianas (50 km²).
Dalmatijos salose gyvena 121 tūkst. gyventojų (2001 m.). Verčiamasi daugiausia turizmu, sodininkyste (vynmedžiai, citrinmedžiai, alyvmedžiai). Salas jungia keltai, Krko salą su žemynu – tiltas.
Dimitrijus Salnikovas

Biografija

Gimė 1882 m. spalio 21 d. Šiauliuose. 1900 m. įstojo į Odesos karininkų mokyklą. 1904-1905 m. dalyvavo Rusijos-Japonijos kare. Kovojo I pasauliniame kare, 1916 m. tapo papulkininkiu. Po Rusijos revoliucija prisijungė prie baltųjų ir kovojo Rusijos pilietiniame kare. 1920 m. tapo generolu majoru, kovėsi Sibire, Vladivostoko apylinkėse. 1922 m. pabaigoje emigravo į Kiniją, kur apsigyveno Charbine. Dalyvavo antibolševikinėje veikloje, mirė 1945 m. gegužės 29 d. Charbine.
Vaidotas Jakavičius

Biografija

1993 m. baigė Lietuvos veterinarijos akademiją, veterinarijos gydytojas.
Radviliškio Lizdeikos gimnazijos direktoriaus pavaduotojas ūkiui, nuo 2004 m. Radviliškio rajono savivaldybės švietimo ir paslaugų centro direktorius.
Nuo 1992 m. Lietuvos krikščionių demokratų partijos narys, Lietuvos krikščionys demokratai, 2008 m. Tėvynės sąjunga - Lietuvos krikščionys demokratai narys, vicepirmininkas.
1997–2000 m., 2000–2003 m., 2004 m. ir 2011 m. (atsisakė mandato) Radviliškio rajono savivaldybės tarybos narys. 
Šiaulių aeroklubo ir Šiaulių parašiutininkų klubo narys, sporto klubo „Šeduva“ narys, policijos rėmėjas.
Žmona Audronė, vaikai Povilas, Vaidotas.
Aivaras Stepukonis

Biografija

A. Stepukonis muzikuoti pradėjo vienuolikos metų. Kauno 1-ojoje vaikų muzikos mokykloje lankė klarneto klasės pamokas. 1987 m. įstojo į Juozo Gruodžio aukštesniąją muzikos mokyklą. 
Būdamas 18-os, subūrė grupę „Galilėja", gyvavusią vienerius metus. Grupės daina „Duok ranką" skambėjo ką tik įsikūrusio M-1’o eteryje.
1992 m. išvyko į JAV, Stiubenvilio pranciškonų universitetą Ohajo valstijoje (Franciscan University of Steubenville) studijuoti humanitarinių mokslų. Vėliau mokslus tęsė Lichtenšteine, Tarptautinėje filosofijos akademijoje (Internationale Akademie für Philosophie).
1997 m., apsigynęs filosofijos magistro laipsnį, grįžo į Lietuvą. 1998 m. įkūrė grupę „Pėdsakai", kurioje obojumi ir klavišiniais grojo Linas Šalna, gitara – Darius Saženis, o Aivaras buvo vokalistu, kūrė muziką, tekstu dainoms. Grupė išleido vienintelį albumą „Gyviesiems“.
2000 m. rugpjūtį A. Stepukonis „Roko klasikos metamorfozėse“ atliko „Queen“ kūrinį „Bohemian Rhapsody".
2001 m. birželį jis solinę karjerą pradėjo pasirašydamas penkerių metų sutartį su leidybine įmone „Cool Production".
2002 m. „Eurovizijos" nacionaliniame atrankos ture su daina „Happy You“ užėmė antrąją vietą. Paaiškėjus, jog pirmosios vietos laimėtojų kūrinys neatitinka konkurso reikalavimų, konkurso finale Taline atstovavo Lietuvai ir užėmė 23 vietą. Tų pačių metų pavasarį pasirodė pirmasis solinis albumas „Aivaras“.
2005 m. pasirodė antrasis solinis albumas „Myliu arba tyliu“. Tais pačiais metais A. Stepukonis įsteigė nuosavą garso įrašų studiją, vėliau tapusią „Kranto studijomis“, Lietuvoje išgarsėjo kaip vienas geriausių garso režisierių, kurio darbai skamba visose respublikinėse radijo stotyse bei televizijose.
2010 m. pasirodė trečiasis solinis albumas Sage & Fool.
Klomifenas

Klomifenas – trifeniletilenų grupės atrankinis estrogeno receptorių moduliatorius. Vienas dažniausiai naudojamų preparatų ovuliacijos indukcijai.
Pasaulio sveikatos organizacija pripažino klomifeną kaip vieną pagrindinių medikamentų reikalingų pagrindinėje sveikatos apsaugos sistemoje.
Annemarie Selinko

Ana Marija Selinko (1914 m. rugsėjo 1 d., Vienoje – 1986 m. liepos 28 d., Kopenhagoje) – žydų kilmės austrų romanų rašytoja, kuri parašė ne vieną bestselerį. Garsiausias Seninko romanas yra „Dėzirė“ (Désirée) parašytas 1952 metais. Knyga buvo išversta į 25 kalbas, o 1954 metais pagal ją buvo pastatytas filmas, kuriame pagrindinius vaidmenis atliko Jean Simmons ir Marlon Brando.

Gyvenimas

Ana Marija Selinko gimė Felikso ir Grėtės Selinko šeimoje. Feliksas Selinko buvo vienas iš trijų kompanijos „Selinko broliai“ akcininkų. Jos šeima buvo judėjų tikėjimo, o vėliau perėjo į protestantišką tikėjimą. Baigus vidurinę mokyklą kelis semestrus mokėsi kalbų ir istorijos Vienos universitete. Vėliau dirbo žurnalistės darbą Austrijoje, taip pat ir Prancūzijos žurnale „L`Intransigeant“. Ištekėjo už Danijos diplomato Erling Kristiansen ir vėliau gyveno Kopenhagoje, Stokholme, Paryžiuje ir Londone. Prasidėjus antrajam pasauliniam karui, Selinko teko bėgti į Daniją, o vėliau vokiečiams užėmus Daniją ji pabėgo į Švediją, kur dirbo naujienų agentūroje ir raudonajame kryžiuje. Selinko motina ir sesuo mirė Vokietijos koncentracijos stovykloje. Mirė turėdama 72 metus Danijoje ir buvo palaidota Kopenhagos priemestyje Hellerup kapinėse.
62-oji NKVD šaulių divizija

62 NKVD šaulių divizija – NKVD organizacinis vienetas pradėjęs veikti po II pasaulinio karo. Divizija buvo suformuota 1945 m. sausio 4 d. Belgrado mieste. Diviziją pagrinde sudarė 3 Ukrainos fronto kareiviai. 1945 m. ši divizija kartu su 385 NKVD šaulių pulku buvo pasiųsti į Liublino ir Balstogės vaivadijas sunaikinti Armijos Krajovos dalinius. Šis pulkas dalyvavo Augustavo gaudynėse, kurių metu buvo nužudyti 600 vietinių gyventojų ir pogrindžio kovotojų. Divizija išformuota 1951 metais.
Bencion Grande

Biografija

Gimė 1891 m. rugpjūčio 27 d. Sudarge. 1918 m. baigė Maskvos universiteto medicinos fakultetą, o 1922 m. orientalistikos fakultetą. Prieš I pasaulinį karą lankėsi Palestinoje. Kaip karo lauko gydytojas dalyvavo I pasauliniame kare ir Rusijos pilietiniame kare. 1923-1929 m. dėstė Maskvos universitete. 1929-1944 m. dirbo Maskvos orientalistikos institute. 1944-1960 m. dėstė arabistiką Maskvos filologijos fakultete. 1964 m. apdovanotas Michailo Lomonosovo premija. Parašė apie 50 darbų apie semitų kalbas. Mirė 1974 m. liepos 8 d. Maskvoje.
Gintaras Petrikas

Gintaras Petrikas (g. 1961 m. lapkričio 30 d. Kaune) – Lietuvos verslininkas, buvęs skandalingai pagarsėjusio koncerno „EBSW“ vadovas.

Biografija

1979 m. baigė Kauno „Aušros“ vidurinę mokyklą. 1985 m. baigė Lietuvos valstybinio Kūno kultūros institutą ir įgijo trenerio–pedagogo specialybę. Daugkartinis karatė imtynių Lietuvos čempionas. 1989–1990 m. įkūrė kooperatyvus „Daiva“ ir „Triconas“, taip pat vėliau konsultuodavo įvairias akcines bendroves. 1993 m. tapo Lietuvos jaunųjų verslininkų sąjungos kolegijos nariu. Nuo 1993 iki 1996 metų ėjo Kauno pramonės ir prekybos rūmų prezidento pareigas. 1994–1996 m. koncerno „EBSW“ prezidentas. 1996 metais pabėgo iš Lietuvos. 2004 m. surastas JAV (Los Andžele) ir 2007 m. grąžintas Lietuvai. Buvo nuteistas penkiems su puse metų kalėjimo.
Eurika

Istorija

Eurika įkurta 1947 m. kaip meteorologinių tyrimų stotis.

Klimatas

Klimatas arktinis. Vidutinė temperatūra liepos mėn. būna +5,7 °C. Sausį -33,5 °C. Vidutinė metinė -16,4 °C. Teigiama temperatūra išsilaiko tik 3 vasaros mėnesius.
Albinas Briedis

Biografija

1924–1928 m. mokėsi Šiaulių gimnazijoje, 1928 m. įstojo į Lietuvos universiteto Humanitarinių mokslų fakultetą.
1930 m. įkūrė laikraštį „Lietuvos studentas“, pirmasis jo redaktorius. Buvo Vytauto Didžiojo universiteto studentų kororacijos „Romuva“ Prūsų sekcijos pirmininkas, redagavo pagarsėjusį leidinį „Prūsai – ketvirtasis Baltijos narys“. 1932 m. redagavo laikraštį „Aklųjų dalia“, nuo 1933 m. laikraščio „Tėvų žemė“, nuo 1936 m. antisemitinio savaitraščio „Verslas“ ir žurnalo „Amatininkas“ redaktorius.   Bendradarbiavo almanache „Granitas“, žurnale „Linija“. Sukūrė novelių, redagavo 1940 m. liepos 12 d. sovietinės valdžios suimtas, kalintas Kaune ir Vilniuje. 1941 m. balandžio 19 d. nuteistas 8 m. kalėti. 1941 m. birželio mėn. išvežtas į Vorkutą ir ten žuvo.
Slavikų Šv. Onos bažnyčia

Istorija

Jurbarko seniūnas kunigaikštis Mykolas Čartoriskis iki 1752 m. pastatė medinę bažnyčią. Ji buvo Jurbarko parapijos filija. 1795 m. įkurta parapija. Pirmasis jos klebonas 1795–1827 m. buvo dominikonas Rapolas Aleknavičius (palaidotas šventoriuje). XIX a. pradžioje veikė parapinė mokykla.
Bernardino kunigo Lauryno Tautkevičiaus rūpesčiu 1835 m. pastatyta dabartinė medinė bažnyčia (konsekravo vyskupas Povilas Strašinskis) ir klebonija. 1858–1888 m. klebonavęs Pranciškus Andriukaitis padėjo knygnešiams platinti draudžiamą spaudą. 1906 m. įsikūręs „Žiburio“ draugijos skyrius 1907 m. įsteigė biblioteką – skaityklą.
1914 m. rugpjūčio 13 d. vokiečių kariai sušaudė Slavikų vikarą Andrių Pesį. Po Antrojo pasaulinio karo bažnyčia suremontuota.

Architektūra

Bažnyčia stačiakampio plano, bebokštė, su 2 bokšteliais. Šventoriaus tvora medinių statinių ir mūrinių stulpų. Šventoriuje stovi medinė 3 aukštų varpinė.
Nathan Trent

Biografija

Nathan Trent gimė Insbruko mieste, italės ir austro šeimoje. Dviem kalbom (vokiečių ir italų) nuo mažumės kalbantis Nathan muzika susižavėjo būdamas vos trejų, kai pradėjo lankyti smuiko ir fortepijono pamokas.
2003 metais jis dalyvavo vaikų talentų šou „Kiddy Contest“, kur atlikęs dainą apie futbolą užėmė 9 vietą. 2011 metais bandė laimę Vokietijos „X Faktoriaus“ laidoje, kur pasirodęs duete „Boys II Hot“ sėkmingai prasibrovė iki gyvų pasirodymų, bet nesulaukę žiūrovų palaikymo, realybės šou paliko jau pačią pirmą savaitę. Netrukus po to atlikėjas nusprendė toliau gilintis į muziką ir įstojo į Vienos Muzikos ir menų universitetą, kurį su pagyrimu pabaigė 2016 m. vasarą.
2016 m. birželio 18 d. Trent išleido savo pirmąjį singlą „Like It Is“, kuris akimirksniu išpopuliarėjo gimtojoje Austrijoje. 2016 m. gruodžio 19 d. tapo Austrijos atstovu 2017 metų „Eurovizijoje“ su daina „Running on Air“. Dar tų pačių metų rudenį jis buvo tarp 33 pretendentų dalyvauti Vokietijos „Eurovizijos“ nacionalinėje atrankoje „Unser Song 2017“, tačiau patvirtinus, jog konkurse dainuos Austrijos vardu, iš tolimesnių atrankinių etapų buvo pašalintas.
Jonas Kantminas

Biografija

Mokėsi Vainuto pradžios mokykloje, Žemaičių Naumiesčio progimnazijoje, Šilutės gimnazijoje. 1954 m. baigė Lietuvos žemės ūkio akademiją (LŽŪA). 1954–1994 m. LŽŪA dėstytojas. 1963 m. apgynė disertaciją „Lietuvoje išaugintų raudonųjų dobilų sėklų valymo schemų tyrimas ir pagrindimas“, technikos mokslų kandidatas.  1967–1978 m. ir 1989–1994 m. LŽŪA Gyvulininkystės mechanizacijos katedros vedėjas, 1976–1989 m. Žemės ūkio elektrifikacijos fakulteto dekanas, 1965 m. docentas.

Mokslinė veikla

Mokslinio darbo sritis – gyvulininkystės technologinių procesų mechanizavimas. 1995 m. vieno išradimo autorius.
Bronius Masiokas

Biografija

Baigęs Kauno „Aušros“ gimnaziją, pasirinko kariškio profesiją. 1938 m. baigė Karo mokyklą, suteiktas leitenanto laipsnis. Ketvirtojo artilerijos pulko Tauragėje II baterijos žvalgybos viršininkas. 1939 m. baigė aviacijos kursus Kaune. 1940 m. įgijo II eilės lakūno vardą ir ekipažo vado teises. 1944 m. baigė Vytauto Didžiojo universitetą. 1944 m. pasitraukė į Vakarus. 1946–1949 m. studijavo Aukštojoje technikos mokykloje Karlsrujėje. 1949 m. išvyko į JAV. Dirbo transporto, erdvėlaivių inžinieriumi „Boeing“ įmonėje. 1981 m. apsigyveno Auroroje, kartu su žmona Evelina Masiokiene ėmėsi žodynininko darbo. Parengė lietuvių – anglų kalbų žodyną, anglų – lietuvių kalbų idiomų žodyną. 1992 lankėsi Lietuvoje, užmezgė ryšius su lietuvių kalbininkais. Prie Lietuvių fondo 1995 m. įsteigė E. Kolupailaitės-Masiokienės lietuvių studentų šalpos fondą, iš kurio kasmet skiriama vienkartinė 390 JAV dolerių stipendija jaunam studijuojančiam Lietuvos kalbininkui. Testamentu paliko Medininkų pilies atstatymo fondui 36 000 JAV dolerių.
Dauspudos valsčius

Istorija

Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų tauta – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. valsčius priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Lenkijos Kongreso karalystės laikais valsčiaus teritorija priklausė Augustavo apskričiai, Suvalkų gubernijai. 1870 m. gegužės 31 d. prie valsčiaus buvo prijungtas miesto teises praradęs Račkų kaimas. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. Tarpukario laikotarpiu valsčius priklausė Augustavo apskričiai, Balstogės vaivadijai. Vykdant Lenkijos valsčių reformą 1954 m. rugsėjo 29 d. valsčius buvo panaikintas. 1973 m. sausio 1 d. atkūrus valsčių sistemą, valsčius pervadintas į Račkų valsčių.
Venciūnų koplyčia

Istorija

Koplyčia įsteigta 1995 m. vietos bendruomenės iniciatyva, kai tuo metu Venciūnuose gyveno apie 500 žmonių. Jos įrengimui buvo panaudotas uždarytų kultūros namų pastatas – sovietmečiu perstatytas Vincentui Kirvelevičiui priklausęs namas. Iš rėmėjų, gretimos Alovės parapijos gauti kai kurie reikalingi daiktai, puošybos elementai. Koplyčią 1995 m. gegužės 6 d. pašventino Kaišiadorių vyskupas Juozapas Matulaitis.
Augustas Tamaliūnas

Augustas Tamaliūnas (1943 m. gegužės 28 d. Kaune – 2012 m. kovo 26 d.) – Lietuvos poetas, prozininkas, žurnalistas.

Biografija

1970 m. Vilniaus universitete baigė žurnalistiką. Nuo 1991 m. Lietuvos rašytojų sąjungos narys. Dirbo Kauno spaudoje – laikraščiuose „Banga“, „Vakarinis Kaunas“, „Akistata“.
Pensijų anuitetas

Pensijų anuitetas – dalyviui iki gyvos galvos mokama periodinė pensinė išmoka, kurios visa išmokėjimo rizika tenka išmokų mokėtojui – gyvybės draudimo įmonei. Pensijų anuitetas yra mokamas pensijų anuiteto sutarties, sudarytos su gyvybės draudimo įmone, vykdančia pensijų anuitetų veiklą, ir apmokėtos vienkartine įmoka iš pensijų fondo dalyvio vardu pensijų fonde sukaupto pensijų turto, pagrindu.
Algimantas Černiauskas (1953)

Biografija

Gimė tremtinių šeimoje. Brolis Mindaugas Černiauskas. 1960 m. grižo į Lietuvą, gyveno nelegaliai. 1972 m. baigė Giedraičių vidurinę mokyklą, 1975 m. baigė Vilniaus technologijos technikumą, fototechnikas.
Dzūkijos nacionalinio parko direkcijos Informacijos skyriaus viršininkas, Merkinės lankytojų centro vedėjas.
Nuo 1993 m. Lietuvos krikščionių demokratų partijos, 2008 m. partijos Tėvynės sąjunga - Lietuvos krikščionys demokratai narys. 1995–1997 m. ir 2011 m. (atsistatydino) Varėnos rajono savivaldybės tarybos narys. 
Sutuoktinė Genovaitė, vaikai Vytautas, Kęstutis, Mindaugas, Algimantas. Savaitraštyje „Dienovidis“, laikraščiuose „Dainavos žodis“, „Alytaus naujienos“, žurnale „Kelionių magija“ propaguoja gamtos apsaugos idėjas, pasididžiavimą gimtuoju kraštu. Laikraščio „Šalcinis“ redaktorių kolegijos narys.
2018 m. kartu su Henriku Gudavičiumi apdovanotas Jono Basanavičiaus premija.
Baro akvedukas

Baro akvedukas – akmeninis akvedukas šiaurinėje Baro Senojo miesto pusėje (4 km į šiaurę nuo miesto centro). Tai vienintelis Juodkalnijoje likęs akvedukas ir vienas iš trijų didžiausių išlikusių akvedukų (kiti du - Diokletiano akvedukas ties Splitu ir Skopjės akvedukas Makedonijoje) buvusioje Jugoslavijoje.

Istorija

Akvedukas buvo pastatytas Osmanų imperijos valdymo laikais XVI-XVII a. Jis tiekė vandenį iš už 3 km esančio Rumijos kalno šaltinio į Baro Senąjį miestą. 
1979 m. balandžio 15 d. Juodkalnijos žemės drebėjimas sugriovė akveduką. Vėliau jį atstatė, todėl jis gali būti naudojamas ir šiandien.

Konstrukcija

Akvedukas pastatytas iš laužtų ir grubiai apskaldytų akmens luitų. Jis turi 17 didelių skirtingo dydžio arkų, jį laiko 17 masyvių stulpų. Vanduo teka akveduko viršuje esančiu vamzdynu, kurį sudaro sujungti 12 cm skersmens ir 30 cm ilgio akmeniškosios keramikos vamzdžiai.