Karloso afera

Karloso afera arba Karloso apgavystė (angl. Carlos hoax) yra Australijos televizijos programos „60 minučių“ ir Džeimso Randi atliktas eksperimentas, parodęs, kiek nedaug tereikia, norint paskleisti gandus ir manipuliuoti visuomene.

Karlosas

Australijoje prieš Karloso pasirodymą reklaminiuose bukletuose buvo galima perskaityti, kad po 1986 metų motociklo avarijos Chosė Alvaresas, tuomet septyniolikmetis jaunuolis, patyrė nestiprią kontūziją. Pažinojusieji jį galėjo pasakyti, kad pasveikęs jaunuolis tapo kitoks. Kartais iš jo sklisdavo visai nepažįstamas balsas. Išmuštas iš vėžių Alvaresas paprašė pagalbos psichoterapeuto – asmenybės daugialypiškumo sutrikimų specialisto. Psichiatras „nustatė, kad Chosė tapo minčių perteikėju tolimos asmenybės, žinomos Karloso vardu. Ši esybė perima Alvareso kūną, kai iki reikiamo laipsnio atpalaiduojama kūno gyvybės jėga“. Išaiškėjo, kad Karlosas yra dviejų tūkstančių metų amžiaus palikusi kūną dvasia, nematerialaus pavidalo vaiduoklis, kuris paskutinį kartą buvo įėjęs į žmogaus kūną Karakase (Venesuela) 1900 metais. Deja, tas kūnas mirė, nukritęs nuo arklio ir sulaukęs vos 12 metų. Tai galėtų būti priežastis, anot terapeuto, kodėl Karlosas įėjo į patyrusio motociklo avariją Alvareso kūną. Kuomet Alvaresą apima transas, Karloso dvasia, sufokusuota didžiuliu retu kristalu, įeina į jį ir byloja amžių išminties žodžius.
Reklamose buvo pateiktas svarbiausių pasirodymų Amerikos miestuose sąrašas, vaizdo juosta, užfiksavusi, kaip audringai Alvaresą sutiko Brodvėjaus teatre, interviu Niujorko radijo stočiai WOOP ir kiti ženklai, rodantys grėsmingai plintantį Naujojo Amžiaus Amerikos fenomeną. Pietų Floridos laikraščio straipsnyje rašyta: „Teatro skelbimas: atsižvelgiant į prašymus surengti daugiau pasirodymų <…> trijų dienų minčių perdavėjo Karloso vizitas buvo pratęstas Karo memorialo auditorijoje“. Ištrauka iš televizijos programų žurnalo, kuriame buvo pažymėta speciali laida „Būtybė Karlosas: išsami studija atskleis faktus iš pačios populiariausios ir kontroversiškiausias šių dienų asmenybės gyvenimo“.

Tiesos atskleidimas

Kitą sekmadienį populiariausia to meto Australijos televizijos laida „60 minučių“ atskleidė, kad visas Karloso reikalas buvo „antis“ nuo pradžios iki galo. Jos prodiuseriai manė, kad bus labai pamokoma ištirti, kaip lengvai galima sukurti hilerį ar guru, kuris apmulkintų publiką ir žiniasklaidą. Tad kreipėsi į vieną garsiausių tokių dalykų specialistų – iliuzionistą Džeimsą Randį. Šis pasiūlė sukurti antį, panaudojant žmogų, kuris visai nesimokė magijos, nesimokė kalbėti prieš auditoriją, neturi jokios pamokslų sakymo patirties. Atlikti pagrindinį vaidmenį pasikvietė Chosė Alvaresą, savo nuomininką, jauną performansų atlikėją. Jis buvo kaip reikiant parengtas, sukurti tariami pasirodymai televizijose ir spaudos konferencijose. Ausyje nešiojo miniatiūrinį radijo imtuvą, per kurį Randis sufleruodavo reikiamus atsakymus. Karloso asmenybę sukūrė pats Alvarezas. Vadybininkas taip pat buvo šiam darbui užverbuotas žmogus be patirties. Prakeiksmas, apliejimas vandeniu ir kiti išsišokimai buvo sugalvoti iš anksto, siekiant patraukti publikos dėmesį.
Likusi Australijos žiniasklaida, ypač – aktyviai rašiusi apie Karlosą, pasipiktino. Antraštės varijavo nuo „Kaip Karlosas visus apmulkino“ iki „Antis buvo tiesiog lėkšta“.
„60 minučių“ ir Džeimsas Randis pabrėžė, kad Australijos žiniasklaida nedėjo jokių rimtų pastangų, kad patikrintų Karloso reputaciją. Iš tiesų jis niekada nebuvo pasirodęs miestuose, kurie buvo išvardinti reklaminiuose bukletuose. Vaizdo juosta, užfiksavusi Karlosą Brodvėjaus teatro scenoje, buvo paslauga, padarytą iliuzionistų Peno ir Telerio, kurie ten vaidino. Jie paprasčiausiai paprašė žiūrovų karštais plojimais sutikti Alvarezą. Šis išėjo, apsirengęs plačiu kostiumu ir užsikabinęs medalioną, žiūrovai paplojo, Alvarezas nuėjo, ir Penas su Teleriu tęsė savo pasirodymą. Taip pat, Niujorke neegzistuoja radijo stotis pavadinimu WOOP.
Visą „Karloso pamokymų“ knygos tekstą Džeimsas Randis parašė per kelias valandas nešiojamu kompiuteriu, kaip ir „stebuklingų“ daiktų reklaminius tekstus.
Po laidoje parodyto aferos atskleidimo keli pagyvenę žmonės pasakė Alvaresui: „Nekreipkite dėmesio į jų plepalus. Mes tikime Jumis“.
„60 minučių“ ir Džeimso Randi surengtas spektaklis parodė, kokie nekritiški žiniasklaidos vertinimo standartai, ir kiek nedaug tereikia, norit paskleisti mitą ar sukurti „dvasinį mokytoją“. Taip pat akivaizdžiai pademonstravo, kad minios gerbėjų dar nėra pakankamas pagrindas manyti, jog hileris ar panašiai iš tiesų veiksmingai gydo.