google/wiki40b huggingface dataset:
Armstrongo mišinys

Armstrongo mišinys (angl. Armstrong's mixture) – labai jautri sužadinamoji sprogstamoji medžiaga, kurios pirminiai ingredientai yra raudonasis fosforas ir kalio chloridas su nedaug sieros ir kalcio karbonato. Labai mažus kiekius Armstrongo mišinio naudoja popieriniuose pistonuose, kurie naudojami žaisliniuose pistoniniuose ginkluose.

Šis mišinys buvo laikomas tinkamu naudoti šovinių kapsulėse, jei pridedama boro karbido.
Armstrongo mišinys yra labai pavojingas, nes gali detonuoti nuo labai mažu sukrėtimo ar brūkštelėjimo. Jis ypatingai jautrus būdamas sausas. Nepatyrę pirotechnikai, bandydami jį pasigaminti, dažnai sunkiai susižaloja.
Armstrongo mišinys yra itin nestabilus ir gali audringai sprogti neuždaroje erdvėje. Krūvelė mišinio su degtuvu sprogsta taip pat energingai, kaip kad sprogsta ir būdama mažame uždarame inde.
Technine prasme Armstrongo mišinys ne tiek detonuoja, kiek deflagruoja. Jis nėra detonacinė (brizantinė) sprogstamoji medžiaga, todėl net dideliai kiekiais neduoda kumuliacinio efekto.
Henrikas Ernestas Blazas

Biografija

1924–1930 m. studijavo Lietuvos universiteto Humanitarinių mokslų fakulteto studijavo lietuvių literatūrą ir filosofiją.
1928–1930 m. jo paties įsteigto laikraščio „Studentas“ redaktorius, 1929–1933 m. laikraščio „Naujas žodis“, savaitraščio „Diena“ ir humoro žurnalo „Vapsva“ redaktorius. 1933–1937 m. savaitraščio „Kuntaplis“ (su T. Tilvyčiu) steigėjas ir redaktorius, 1938–1940 m. bulvarinio dienraščio „Laikas“ leidėjas ir redaktorius.  1942–1943 m. kaip karo korespondentas periodikoje paskelbė reportažų iš Rytų fronto. 1943–1944 m. kalintas Štuthofo koncentracijos stovykloje.
1945–1946 m. Regensburge redagavo savaitraštį „Lietuvių balsas“, 1946 m. Visbadene – Lietuvių bendruomenės Vokietijoje oficiozo „Tremtinių žinios“ vyriausias redaktorius. 1949 m. persikėlė į JAV. Nuo 1950 m. redagavo laikraštį „Lietuvių kelias“, leistą Niujorke, nuo 1953 m. vienas iš leidinio „Monthly Bulletin of the International Peasant Union“ redaktorių. Lietuviškosios enciklopedijos bendradarbis. Paskelbė feljetonų, eilėraščių. Parašė atsiminimų apie koncentracijos stovyklą.
Vakarinis Kaunas

„Vakarinis Kaunas“ – vakarinis miesto laikraštis Kauno kraštui ir visai Lietuvai, ėjęs nuo 1991 m. kovo 25 d. iki 1994 m. Kaune.

Istorija

Įsteigė ir leido UAB „Atžala“. Leistas 5 kartus, 1994 m. – 3 kartus per savaitę. Tiražas 1991 m. – 11 000 egz., 1993 m. – 8000 egz. Nuo 1992 m. leido atskirą priedą „Pop asorti“ (redaktorė D. Bendikaitė, (tiražas 11 300 egz.), kuris vėliau tapo savarankišku leidiniu. Vietoj „Vakarinio Kauno“ nuo 1994 m. leistas „Kauno kraštas“. 
Laikraštyje buvo rašoma apie to laiko Kauno gyvenimo pulsą, kėlė atgimstančios Lietuvos problemas, bandė ieškoti problemų sprendimo būdus.
Laikraštyje dirbo žurnalistai: Venantas Butkus, Augustas Tamaliūnas, Rima Lipšienė, Donatas Visockas, Petras Katinas, Jurga Lieponytė ir kt.
Vyriausias redaktorius Antanas Marčiulionis.
Grazymai

Istorija

Gyvenvietė pirmąkart dokumentuose paminėta 1352 m., kai Vokiečių ordino didysis magistras Vinrichas Kniprodė suteikė vienuolika lenų žemės keturiems broliams prūsams Klaukei, Peteriui, Jokūbui ir Grazimui. Pastarojo vardu vėliau ir buvo pavadinta gyvenvietė. Maždaug tuo pat metu atsirado ir gretimi kaimai Plichta (lenk. Plichta), Rapatai (lenk. Rapaty) bei kt.
Amžių bėgyje savininkai keitėsi. 1937 m. Grazymų dvaro valdos apėmė 31 490 ha žemės, paskutiniuoju savininku buvo Albrechtas Štainas fon Kamienskis. Išlikę ponų rūmai, pastatyti dar 1794 m. ir po 1924 m. gaisro rekonstruoti į neobarokinio stiliaus pastatą. Tai stačiakampis statinys su dviem rizalitais šonuose ir kolonomis papuoštu įėjimu. Savininkų rezidenciją juosia senas parkas su klasikinio stiliaus XIX a. viduryje statyta oficina. Dabar rūmuose yra įsikūrusi psichiatrinė ligoninė.

Mitologinis akmuo

Prie kelio į Rapatų kaimą miške dunkso stambus riedulys. Jis lškilęs virš žemės paviršiaus apie 0,6 m, o perimetras siekia 6,0 m. Pasak vietinės legendos, po šiuo akmeniu guli auksiniai raktai į piliakalnyje įgriuvusią prūsų pilaitę.

Piliakalnis

Iš kaimo pietryčiuose telkšančio Bobšyneko ežero ištekantis bevardis upeliukas puslankiu juosia aukštoką kalvą. Tai – žiedinio tipo prūsų piliakalnis. Jo forma primena kiek ištęstą ovalą (išmatavimai 42 x 39 m), kurį supa 2,5–3,5 m aukščio pylimas. Pietrytinėje dalyje stebimos gynybinio griovio liekanos.
Objektą tyrę archeologai stebisi kultūrinio sluoksnio nebuvimu. Panašu, kad piliakalnis buvo suformuotas, bet pilis ant jo taip ir nebuvo pastatyta. Datuojamas XI–XIII amžiais, įėjo į istorinę Sasnos žemę.
Pastaba: pagal paskutinį administracinį suskirstymą piliakalnio teritorija dabar jau įeina į Plichtos kaimo sudėtį. Literatūroje dažniausiai tebevadinamas Grazimų vardu.
Vytautas Ruikis

Biografija

1991 m. baigė Klaipėdos žemės ūkio technikumą, zooinžinierius. Ūkininkas.
Lietuvos valstiečių liaudininkų sąjungos Skuodo skyriaus narys. Nuo 2011 m. Skuodo rajono savivaldybės tarybos narys. 
Ūkininkų sąjungos pirmininkas.
Gefle IF

Istorija

Senas tradicijas turintis futbolo klubas.
Zarbekas

Istorija

Zarbeko parapija priklausė 1400–1803 m. Miunsterio kunigaikščiui. Nuo 1806 iki 1813 m. buvo prancūzų valdžioje.
Nuo 1994 m. bendradarbiaujama su Prancūzijos Ferrières-en-Gâtinais savivaldybe. 
2001 m. birželio mėn. sudaryta partnerystės sutartis su Lietuvos miestu Rietavu.
Nencų kalba

Istorija

Į dabartinę gyvenimo vietą nencai atvyko I tūkstantmetyje pr. m. e. nencų etnogenezėje dalyvavo Pietų Sibiro samodų gentys ir tundros bei miškatundrės aborigeniniai gyventojai. Patikimų duomenų apie tai nėra išlikę, bet nencų folklore minimos požemio dvasios, vadinamos sichirtia (rus. сихиртя). Spėjama, kad jomis vadinami senovėje nencų sutikti aborigenai.
Nencų ekspansija truko ilgai. Dar XIX a. nencų šeimos kėlėsi į Kolos pusiasalį, į Naująją Žemę, iš kur juos iškraustė prieš pradedant tenai vykdytus branduolinius bandymus.
Europinėje Rusijos dalyje nencai glaudžiai kontaktavo su komiais, vėliau – su rusais, o už Uralo – su chantais, mansiais, kitomis samodų tautomis. Apie tai liudija ankstyvieji skoliniai kalboje.
Šiuo metu dėl įvykusios kolektyvizacijos, daugelio nencų perkėlimo į gyvenvietes ir aktyvios naftos gavybos nencų teritorijose tradicinė nencų gyvensena nyksta, tačiau kalba išlieka gana neblogai, ypač tundroje gyvenančių nencų dėka.
Bedřich Hrozný

Biografija

Kolino gimnazijoje susipažino su arabų kalba, išmoko senosios žydų kalbos. Vienos universitete studijavo akadų, aramėjų, etiopų, šumerų kalbas, sanskritą. Berlyno universitete studijavo orientalistiką.
Nuo 1905 m. Vienos, 1919-1952 Prahos Karolio universiteto profesorius, 1939-1944 m. universiteto rektorius, uždarius universitetą paskaitas skaitė miesto salėse. Universitete įkūrė Orientalistikos institutą; nuo 1938 m. jo direktorius. Nuo 1929 m. žurnalo „Archiv orientalni“ redaktorius. Po infarkto 1944 m. atsidėjo tik Azijos istorijos rašymui.

Mokslinė veikla

Nuo 1904 m. dalyvavo archeologijos kasinėjimuose Šiaurės Palestinoje. Perskaitė hetitų kalba parašytus tekstus iš Hatušo, dab. Bogazkoy archyvo, nustatė svarbiausius šios kalbos bruožus ir kalbinę priklausomybę, priskyrė hetitų kalbą indoeuropiečių kalbų šeimai, nustatė, kad ji turi bendrų bruožų su keltų, slavų kalbomis. Iš hetitų kalbos į čekų kalbą išvertė tekstų. 1924-1925 m. vadovavo Čekoslovakijos mokslininkų ekspedicijoms į Kultepę (Turkija), kur surado kelis tūkstančius dantiraščio lentelių.
Lansonas

Lansonas (isp. Lanzón, „ietis“) – senovinė skulptūra, esanti archeologiniame Čavino mieste, Peru. Skulptūra įrengta piramidės viduje, vienoje iš galerijų. Ant jos pavaidzuota keista fantastinė būtybė, kaip manoma buvusi svarbi čavinų tikėjime. Tai pusiau žmogus, pusiau jaguaras, su didelėmis iltimis, gyvačių galvomis, užkištomis už diržo. Taip pat, Lasonas buvo čavinų gyvenimo ašis: jis pastatytas piramidės centre, o lansono smaigalys pabrėžia centriškumą.
London Midland

London Midland – Jungtinės Karalystės geležinkelių bendrovė. Aptarnauja teritoriją nuo Londono ir Birmingamo (Vakarų Pakrantės pagrindinę liniją). Veikia nuo 2007 m., pakeitė iki tol buvusius operatorius Central Trains ir Silverlink.
Virpesiai 2. Naujoji banga

Siužetas

Po kelerių metų nuo pirmojo filmo įvykių Meksikos Čiapaso provincijos naftos gavybos tyruose vėl siautėja čiupoidai. Naftos kompanijos atstovas Ortega ir jaunas avantiūristas Grady Hoover atvyksta į Perfekšiną ir prašo Earlo pagalbos sunaikinti siaubūnus. Po ilgų dvejonių jis nuvyksta į Meksiką ir ten su Grady „žvejojimo“ metodu nesunkiai naikina čiupoidus Meksikos armijos suteikta ginkluote. Kiek vėliau prie jų prideda ir Burt Gummer. Vieną naktį jie randa „sergantį“ čiupoidą. Vėliau pastebi, kad kažkas jį sumaitojo ir iš jo išlindo. Bekeliaudami link bazės Grady ir Earl sutinka antžeminį padarą, kuris gimė iš kirmino. Jie sėkmingai grįžta į bazę, į kurią vėliau atvyksta ir smarkiai nukentėjęs Burt. Jis atveža vieną sugautą padarą ir jį tyrinėja. Tačiau prie jo sunkvežimio prilipęs atkeliauja dar vienas. Jie sugeba labai sparčiai daugintis todėl netrukus bazė virsta ištisa čiupoidų irštva. Kadangi visas transportas sunaikintas žmonės nusprendžia išsprogdinti visus čiupoidus kartu su baze.
Kęstutis Lančinskas

Kęstutis Lančinskas (g. 1967 m. lapkričio 24 d.) – Lietuvos teisininkas.

Biografija

1992 m. baigė Vilniaus universiteto Teisės fakultetą.
1990–1991 m. VRM Tardymo valdybos tardytojas. 1991–1992 m. Vilniaus miesto vyriausiojo policijos komisariato Organizuoto nusikalstamumo tyrimo skyriaus inspektorius, 1992 m. – komisariato Kriminalinės policijos valdybos Ypatingai svarbių bylų tyrimo skyriaus 1-ojo poskyrio inspektorius.
1992–1998 m. LR užsienio reikalų ministerijos Konsulinio departamento 1-asis sekretorius, Lietuvos Respublikos ambasados Latvijoje 1-asis sekretorius, Lietuvos Respublikos ambasados Izraelyje 1-asis sekretorius.
1998–1999 m. Policijos departamento prie VRM Referentų tarnybos komisaras. 1999–2001 m. dirbo departamento prie VRM Tarptautinio bendradarbiavimo tarnybos komisaru, 2001–2004 m. – departamento prie VRM Tarptautinio bendradarbiavimo ir Europos integracijos tarnybos vyresniuoju komisaru, 2004–2005 m. – departamento prie VRM Tarptautinio bendradarbiavimo valdybos viršininku. 2005–2009 m. Lietuvos policijos generalinio komisaro pavaduotojas.
2009–2016 m. Vilniaus apskrities vyriausiojo policijos komisariato viršininkas.
2016–2019 m. Europos Sąjungos patariamosios misijos Ukrainoje vadovas.
Patosas (Brazilija)

Istorija

Gyvenvietė pradėjo kurtis XVIII a. vid. Pradžioje vadinta Itatiunga, bet vėliau gavo Patoso vardą (portugališkai – „antys“). 1772 m. pastatyta koplytėlė, pradėjo kurtis naujakuriai. 1788 m. tapo parapijos centru. 1833 m. Patosas gavo savivaldą, o 1903 m. miesto teises.
Sangdžu

Ekonomika

Regionas nuo seno garsėjo trimis žemės ūkio produktais – ryžiais, šilkaverpių kokonais ir džiovintais persimonais.
Dangaus pusiaujas

Apžvalga

Dangaus pusiaujas yra didysis apskritimas įsivaizduojamoje dangaus sferoje ir yra toje pačioje plokštumoje, kaip ir Žemės pusiaujas. Kitais žodžiais tariant, tai yra Žemės pusiaujo projekcija dangaus skliaute. Dėl Žemės ašies posvyrio, dangaus pusiaujas yra pasviręs ~23,5° į ekliptikos plokštumą.

Matomumas iš Žemės

Stebėtojas, stovintis Žemės pusiaujyje įsivaizduoja dangaus pusiaują kaip didįjį apskritimą, einantį per zenitą, nadyrą, rytų ir vakarų taškus, bei šiuose taškuose susikertantį su horizontu stačiu kampu. Jeigu stebėtojas juda į šiaurę (ar pietus), dangaus pusiaujas sukasi į pietus (ar šiaurę) link horizonto. Kampas tarp zenitą, nadyrą, rytų ir vakarų taškus jungiančio didžiojo apskritimo ir dangaus pusiaujo bus visada lygus stebėtojo geografinei platumai φ, o aukščiausiai pakilusio dangaus pusiaujo taško aukštis virš horizonto bus 90°-φ. Dangaus pusiaujas yra projektuojamas į begalybę dangaus sferoje, taigi stebėtojas visada matys virš horizonto esančio dangaus pusiaujo pusapskritimio galus, besiremiančius į rytų ir vakarų taškus, nepaisant to, kurioje Žemės vietoje būtų stebėtojas. Geografiniame ašigalyje dangaus pusiaujas bus horizonto lygiagretė, t. y. sutaps tiksliai su horizontu, taigi čia esančiam stebėtojui nebus prasmės, kuria kryptimi yra rytai, o kuria vakarai. Visose platumose dangaus pusiaujas matomas tiksliai, nes stebėtojas yra nutolęs baigtiniu atstumu nuo Žemės pusiaujo ir begaliniu atstumu nuo dangaus sferoje suprojektuoto dangaus pusiaujo.
Dangaus šviesuliai, esantys dangaus pusiaujyje 12 valandų per parą yra matomi iš viso pasaulio, bet jie kulminuoja zenite tik stebėtojams, esantiems Žemės pusiaujyje.

Saulė dangaus pusiaujyje

Saulė, judėdama ekliptika dangaus pusiaują kerta du kartus per metus (kovo 20 arba kovo 21 ir rugsėjo 22 arba rugsėjo 23). Tuome skelbiamas lygiadienis. Kovo mėnesį Saulė pereina pavasario lygiadienio tašką, o rugsėjo mėnesį - rudens lygiadienio tašką. Lygiadienio metu dienos ilgumas yra 12 valandų ir lygus nakties ilgumui.
Duška

Turinys

Scenarijų autorius Bobas, dalyvaudamas viename kino festivalyje Rusijoje, susipažįsta su vyriškiu, filme vadinamu Duška (rus. „Meilus“), ir lyg tarp kitko pakviečia jį į svečius. Praėjus kuriam laikui Duška pasirodo prie jo namų Amsterdame durų, tačiau Bobas niekaip negali atsiminti kas jis toks ir iš kur atsirado. Blogiausia, kad Duška atvyko netinkamu laiku, nes vienišius Bobas, įsimylėjęs jauną merginą, kaip tik mėgina su ja suartėti. Jis visokiai būdais mėgina atsikratyti nekviestu svečiu, tačiau tai padaryti ne taip lengva...
Kanūnas

Kanūnas (ar. ir pers. قانون = qānūn, turk. kanun, arm. քանոն, k’anon) – citros tipo styginis muzikos instrumentas (gnaibomasis chordofonas), paplitęs Artimuosiuose ir Viduriniuosiuose Rytuose, Užkaukazėje, Balkanuose.
Tai plokščia, trapecijos formos medinė dežė, kurios ilgis 800–900 mm, plotis 380–400 mm, aukštis 40-50 mm. Viršutinėje pusėje yra 3 rezonatorinės ertmės, aptrauktos oda. Virš kanūno dėžės ištemptos 24 trigubų stygų eilės (iš viso – 72). Stygų įtemptumas reguliuojamas specialiais vožtuvėliais. Tradiciškai stygos buvo gaminamos iš specialiai apdirbtų žarnų, bet dabar naudojamas nailonas. Kanūnų didžiai, stygų skaičius varijuoja (azerbaidžanietiškame – 24, turkiškame – 26, armėniškame 24–26). Grojama iš vėžlio kiauto pagamintais plektrais.
Kanūnas plačiai naudojamas regiono klasikinėje muzikoje, juo dažnai atliekamas azerbaidžanietiškas mugamas, osmanų klasikinė muzika. Kanūnas gali būti tiek akompanuojamas instrumentas, tiek solinis (atliekamas taksimas).
Lenkijos lietuvių jaunimo sąjunga

Lenkijos lietuvių jaunimo sąjunga (lenk. Związek Litewskiej Mlodzieży w Polsce) – Lenkijos lietuvių jaunimo organizacija, veikianti nuo 1994 m., Lenkijos lietuvių bendruomenės konfederuota narė. Centras Punske.

Veikla

Bendradarbiauja su Ukrainiečių jaunimo sąjunga (nuo 1996 m.), kt. valstybių lietuvių jaunimo sąjungomis (pvz., su Baltarusijos lietuvių jaunimo sąjunga), Lenkijos lietuvių organizacijomis. Į Lenkijos lietuvių jaunimo sąjungą nuo 1999 m. priimami ir iš Lietuvos atvykusieji į Lenkiją studijuoti. Nuo 1994 m. rengia estradinių ansamblių, nuo 1996 m. vaikų šokių šventes, nuo 1997 m. Vaikų dienos proga – vaikų sąskrydžius. 2003 m. sąjunga Punske surengė XI Pasaulio lietuvių jaunimo kongresą – stovyklą. 1997 m. sąjungos atstovai dalyvavo Pasaulio lietuvių bendruomenės (PLB) seime Vilniuje, 1998 m. – tautinių mažumų jaunimo forume Punske, 1998–1999 m. Pasaulio lietuvių jaunimo sąjungos (PLJS) ir PLB pirmininkų suvažiavimuose, 1999 m. – iškilmingame Lietuvių chartos 50 m. sukakties minėjime Vokietijoje, Hiutenfelde.
Lietuvos Respublikos pilietybė

Lietuvos Respublikos pilietybė - konstitucinis-teisinis ryšys su Lietuvos valstybe; nacionalinė pilietybė. Reglamentuoja LR Konstitucija, Lietuvos Respublikos pilietybės įstatymas (LR PĮ) ir kiti teisės aktai.
Šakudas

Šakudas (jap. 赤銅, shakudō) – Japonijoje naudotas aukso ir vario bilonas, kurį paprastai sudaro 4 % aukso ir 96 % vario, labiausiai vertinamas dėl gražios tamsiai mėlynai purpurinės patinos. Senovėje šakudu puošdavo katanos dalis (pvz., cubą) ir yatate.
Kai šakudas XIX a. viduryje buvo atvežtas į Europą, buvo manoma, kad jis už Azijos ribų nežinomas. Neseni tyrimai parodė, kad šakudas panašus į kai kuriuos dekoratyvinius lydinius, naudotus senovės Egipte, Graikijoje ir Romoje. Šiuolaikiniai juvelyrai vėl ėmė naudoti šakudą kaip efektingą puošybos elementą, ypač mokume-gane technikai.
Žodį šakudas (shakudō) kartais naudoja kaip bendrą terminą damaskuotiems dekoratyviems Japonijos kilmės daiktams pavadinti. Tokie dirbiniai Vakarų pasaulyje žinomi kaip Amitos damaskas (Amita damascene), nuo XX a. gamintojo, gaminusio tokio dirbinius eksportui.
Kamantavas

Istorija

Šiose vietose gyventa dar akmens ir bronzos amžiuose, taip patvirtina kelios kaimo teritorijoje aptiktos radimvietės. Ankstyvaisiais viduramžiais čia įsitvirtino jotvingiai, panemunyje viduramžiais buvo jų įkurtos kapinės. Dabartinis kaimo pavadinimas gali būti siejamas su jotvingių kunigaikščiu Komantu (yra žinoma, kad apie 1280 m. jis buvo pasitraukęs į apylinkes prie Gardino). Jau XVI a. Kamantave stovėjo Išganytojo cerkvė, dabartinė Viešpaties Atsimainymo cerkvė iškilo 1844 m.
Viduramžių kapines 2009 m. nelegaliai iškasinėjo „juodieji archeologai“. XXI a. pr. pastačius Gardino HES, dalis kaimo apylinkių liko užtvindytos.
Dėmesys (filmas)

Turinys

Žurnalistas Alberto nuolat keliauja po pasaulį, palikęs namuose žmoną Liviją ir jos dukterį Moniką. Kuomet jis grįžta, žmona bergždžiai mėgina atgaivinti kažkada juos siejusius aistringus santykius – Alberto ignoruoja Liviją, tačiau nevengia susitikinėti su kitomis moterimis. Ji stengiasi tai toleruoti, tikėdama, kad aistra sugrįš ir netgi nusamdo vieną iš savo siuvimo salono darbuotojų, kad ši nueitų į butą, kuriame Alberto susitinka su moterimis, pati tuo metu viską stebėdama iš gretimo kambario.
Kuomet apie Alberto susitikimus sužino Monika, ji mėgina suvilioti patėvį laukdama šio bute. Išsigandęs Alberto nusprendžia taisyti šeimos santykius ir pakviečia Liviją kartu vykti į sekančią komandiruotę. Ši džiaugsmingai sutinka, tačiau užklumpa Alberto su Monika ir, bėgdama automobiliu, žūva avarijoje...
Andrzej Strumiłło

Biografija

Gimė 1927 m. spalio 23 d. Vilniuje Rafał Strumiłło-Pietraszkiewicz ir Kazimiera Jurszanówna šeimoje. Vaikystę praleido prie Žeimenos upės, netoli Švenčionių, iš kur kilusi jo mama. Prieš II pasaulinį karą buvo ministrantas Vilniaus Šv. apaštalų Petro ir Povilo bažnyčioje. Per karą pasitraukė į Lenkiją, studijavo Lodzės Aukštojoje Valstybinėje Meno Mokykloje, vėliau Krokuvos dailės akademijoje. Tarp 1949-1953 m. ėjo asistento pareigas šiose mokyklose. 1977-1980 m. buvo Krokuvos Dailės Akademijos profesoriumi, 1987-1988 m. buvo katalikų Teologijos Akademijos Suvalkų filijalo dėstytoju. 1982-1984 m. vadovavo Jungtinių Tautų Organizacijos Niujorke – Graphic Presentation Unit leidinio grafinei programai.
Už savo nuopelnus kultūros, meno ir švietimo srityse, buvo ne kartą apdovanojamas valstybiniais prizais. Du kartus buvo suteiktas Kultūros ir Meno Ministro prizas, Užsienio reikalų ministerijos prizas bei Varšuvos miesto apdovanojimas.
Monso le Minas

Istorija

Nuo senų laikų garsėja kalnakasyba (pranc. les-Mines reiškia „kasyklų, nuo kasyklų“). Šachta aptikta dar iš XVI a. XVIII a. pabaigoje tapo miestu, pradėta pramoninė angliakasyba, pagrindinė angliakasybos įmonė net pastatė bažnyčią. Po I pasaulinio karo pramonė ėmė trauktis, kol 1992 m. buvo nutraukta.
Veiklos auditas

Veiklos auditas yra valstybės, ministerijų departamentų ir kitų viešojo sektoriaus institucijų valdymo ekonomiškumo, efektyvumo, veiksmingumo sisteminė analizė bei pasiūlymų, kaip šiuos kriterijus gerinti, rengimas. Veiklos auditas pirmiausia orientuotas į funkcijų įvertinimą, siekiant sustiprinti valdžios organizacijų veiklą ir funkcijų atlikimą siekiant numatytų tikslų, atspindėsiančių politikos ataskaitas ir pareiškimus.

Veiklos auditas Lietuvoje

Veiklos auditą atlieka Valstybės kontrolė, pagal dvejų metų trukmės programą, kurioje audito objektai nustatomi pagal jų svarbą ir rizikos laipsnį. Biudžeto programų veiklos auditas dažniausiai atliekamas arba programas įgyvendinant, arba jas įgyvendinus. Metinėje veiklos ataskaitoje Valstybės kontrolė pagal audituojamas sritis pateikia plačią veiklos audito rezultatų apžvalgą. Veiklos audito rezultatai pateikiami Seimo Audito pakomitečiui ir kitiems komitetams, o ataskaitos viešai prieinamos visuomenei
Negrilų mažoji rasė

Negrilų mažoji rasė (rus. негрильская малая раса) – Afrikos pigmėjų antropologinė mažoji rasė, dalis afrikanidų. Kitas pavadinimas – negrilų antropologinis tipas.
Kada ši mažoji rasė susidarė, nežinoma, kadangi neaptikti iškastiniai likučiai.

Arealas

Šio tipo žmonės gyvena tik Afrikoje, tropiniuose miškuose.
Ašara

Ašaros – skaidrus, bespalvis, sūraus skonio vandeningas skystis, kurį gamina ašarų aparato (lot. apparatus lacrimalis) sekrecinė dalis, susidedanti iš ašarų liaukos ir pagalbinių ašarų liaukučių. Ašaras surenkančią dalį sudaro: ašarinės akutės, ašarų kanaliukai, ašarinis maišelis ir ašarinis latakas. Ašarų liauka yra viršutiniame išoriniame akiduobės kampe. Ją sudaro šakoti vamzdeliai. Jungiamojo audinio pertvarėlės liauką dalija į daugelį skiltelių, kuriose yra liaukučių. Ašarų liauka gamina ašaras, kurios latakėliais nuteka į ašarų maišelį ir kanalėlius. Jiems prisipildžius ašaros pradeda riedėti skruostais. Per dieną pasigamina 1-1,5 ml ašarų. Žmogui miegant, ašaros nesigamina. Ašarose yra 97,8 proc. vandens, 0,85 proc. druskų ir kt. Jos yra šarminės reakcijos, pasižymi baktericidinėmis savybėmis.

Ligos

Ašarų ligos sudaro 6-10 proc. visų akių ligų. Dažniausiai ašarų aparato pakitimai pasireiškia ašarojimu arba tokia būsena, kai ašarų mažai ar jų visai nėra. Dėl nepakankamai susiformavusios liaukos būna ašarų liaukos anomalijos. Vaikai ir jauni žmonės dažniau serga ūmiu ir lėtiniu ašarų liaukos uždegimu ir kt.
Carnikavos savivaldybė

Istorija

Savivaldybė sudaryta 2009 m. reformos metu iš Rygos rajono dalies.
Marcinkonių geležinkelio stotis

Istorija

1857–1864 m. pro Marcinkonis nutiesta Sankt Peterburgo–Varšuvos geležinkelio dalis Vilniaus–Gardino geležinkelis, kaime įrengta geležinkelio stotis. 1861 m. kaime pastatyti keleivių namai, vandens bokštas su pastatu vandens pompai ir butu mechanikui, įrengti peronas ir krovinių platforma. Tais pačiais metais geležinkelio stotis pažymėta Vilniaus gubernijos žemėlapyje. 1862 m. gruodžio 15 m. atidaryta ketvirtos klasės stotis. Pirmasis stoties viršininkas – Fiodoras Riabovas. Kiti pirmieji stoties darbuotojai buvo rusai ir baltarusiai, kadangi Lietuvoje trūko specialistų.
Vilniaus–Gardino geležinkelis naudotas keleiviniam transportui, Marcinkonyse buvo pakraunami arba iškraunami grūdai, valgomoji druska, akmens anglis, malkos ir mediena. 1911 m. eismo tvarkaraštis nurodo, jog Marcinkonių stotyje stodavo ir pašto traukinys. 1916 m. nuo Marcinkonių iki Katros nutiestas Prancūzkelis – siaurasis geležinkelis, skirtas gabenti keleivius iš kaimų bei medieną iš atokesnių kirtaviečių. Geležinkelis pastarajai paskirčiai naudotas iki 1974 m., kuomet buvo išardytas.
2004 m. gruodį nutraukus traukinių eismą atkarpoje Marcinkonys–valstybės siena bei išardžius dalį bėgių, Marcinkonys tapo paskutine linijos Vilnius–Gardinas stotimi. 2012 m. gruodžio 20 d. buvo minimas geležinkelio stoties 150-metis, šia proga stoties viršininkės Birutės Jezukevičienės iniciatyva buvo sukurta ekspozicija apie geležinkelio istoriją Marcinkonyse.
Ilma Šiaškienė

Biografija

1989 m. baigė Vilniaus universitetą, rusų kalbos ir literatūros mokytoja.
Klaipėdos „Pamario“ vidurinės mokyklos direktoriaus pavaduotoja ugdymui.
Darbo partijos Klaipėdos miesto skyriaus narė. Nuo 2011 m. Klaipėdos miesto savivaldybės tarybos narė. 
Sutuoktinis Julius, vaikai Aurimas, Ieva.
Lebu

Istorija

1862 m. įkurta Lebu gyvenvietė, kuri suklestėjo kaip akmens anglių gavybos centras. 1875 m. tapo provincijos centru. XX a. pab. baigus anglies gavybą, miestas nuskurdo. Lebu miestą nusiaubė 2010 m. Čilės žemės drebėjimas.
Blastas

Blastas – jauna ir nediferencijuota aktyviai besidauginanti ląstelė, nedideliais kiekiais randama sveikame organizme. Iš įvairios kilmės blastinių ląstelių vystosi normalūs audiniai ir organai. Blastinės kilmės ląstelių pagausėjimas būdingas piktybiniams navikams, ypač onkohematologinėms ligoms, pavyzdžiui, ūminei leukemijai.