google/wiki40b huggingface dataset:
Edmundas Mulokas

Biografija

1964–1968 m. mokėsi Purviškių pradžios, 1968–1975 m. Seredžiaus vidurinėje mokyklose, 1975–1980 m. studijavo Kauno politechnikos instituto Elektronikos fakultete, inžinierius – elektrikas. 1999 m. baigė Kauno technologijos universitetą, viešojo administravimo magistras.
1980 m. Jonavos chemijos statybos tresto Statybos valdybos Nr. 1 energetikas, 1982 m. LKJS Jonavos rajono komiteto instruktorius, 1984 m. UAB „Jonavos kinas“ direktorius. 1997–1999 ir 2000–2003 m. Dumsių seniūnijos seniūnas, Lietuvos savivaldybių seniūnų asociacijos narys. 1999–2000 m. ir 2003–2004 m. Jonavos rajono savivaldybės mero pavaduotojas. 2005–2006 m. Jonavos rajono savivaldybės administracijos direktorius. 2006 m. UAB „Harimanas“ viešbučio – restorano direktorius, 2008 m. UAB „Jonavos autobusai“ direktorius, 2015 m. UAB ,,Jonavos paslaugos" direktorius.
Nuo 1995 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Jonavos rajono skyriaus narys, nuo 2001 m. skyriaus pirmininko pavaduotojas. 1997–2000 m., 2000–2003 m., 2003–2005 m., 2007–2008 m. ir 2011 -2015m.,2015 -(atsisakė mandato) Jonavos rajono savivaldybės tarybos narys. 
Nuo 1995 m. Jonavos keliautojų klubo pirmininkas, Lietuvos keliautojų sąjungos tarybos narys. 1994–1997 m. Lietuvos kino rodytojų asociacijos narys. 1981 ir 1988 m. Lietuvos slidžių turizmo vicečempionas, Lietuvos turizmo čempionas (už žygį prie Laptevų jūros lietuvių tremties vietomis, 1989 m. už žygį Prano Juozapo žemėje, 1990 m.); TSRS turizmo čempionas (su Lietuvos komanda, už žygį slidėmis Jakutijoje, 1988 m.). Jo vadovaujama komanda – Lietuvos komandinio turizmo čempionato I vietos laimėtoja (už žygį Fanų kalnuose, 1988 m.).
Vedęs; žmona Irena, vaikai Andrius, Milda, Eglė.
Mikniūnai (Kėdainiai)

Istorija

XX a. pr. buvo Burboms priklausiusi žemės valda Krakių valsčiuje.
KK213

Maršrutas

Kelias jungia krašto kelią  150  Šiauliai–Pakruojis–Pasvalys  ir magistralinį kelią  A9  Panevėžys–Šiauliai  ( E272  Vilnius-Panevėžys-Šiauliai-Palanga-Klaipėda ). Į vakarus nuo kelio telkšo Ginkūnų ežeras.
Artūras Tepelys

Biografija

1996 m. baigė Lietuvos policijos akademiją, teisininkas.
UAB „Aisteka“ direktorius.
Darbo partijos Kauno miesto skyriaus narys. Nuo 2011 m. Kauno miesto savivaldybės tarybos narys. 
Nevedęs, vaikai Laimonas, Kęstas, Agnė, Mantas.
Kėdainių rajono savivaldybės taryba 1997–2000 m.

Veikla

Rajono meru išrinktas Viktoras Muntianas, jo pavaduotoju Algimantas Dagys. Savivaldybės administratoriumi paskirtas Rimantas Dubosas.
Kapelmeisteris

Kapelmeisteris (vok. Kapellmeister < Kapelle 'kapela' + Meister 'meistras, mokytojas') – muzikos atlikėjų kolektyvo vadovas, XVI a. – XVIII a. – choro arba instrumentinės kapelos, XIX a. – simfoninio orkestro, operos teatro orkestro, choro dirigentas.

Istorija

Kapelmeisterio pareigybė atsirado XI a. Prancūzijos karaliaus rūmuose. Iki XVI a. juo būdavo ne muzikas, o aukštas dvasininkas, vadintas karališkosios kapelos magistru (lot. Magister capellae regiae), Popiežiaus rūmuose Avinjone – kapelos magistru (Magister capellae). Nuo XVI a. Vokietijoje kapelmeisteriu vadintas rūmų pasaulietinės muzikos atlikėjų kolektyvo vadovas. Kapelmeisteriais buvo Johanas Sebastianas Bachas, Rikardas Drigo, Ferencas Listas, Liudvigas Minkus ir kiti kompozitoriai.
XIX a. iširus karalių ir kunigaikščių kapeloms, nebeliko ir kapelmeisterio titulo. Nuo XX a. kapelmeisteriu kartais vadinamas karinio orkestro vadovas, Italijoje (it. maestro di cappetta) ir Prancūzijoje (pranc. maitre de chapelle) – bažnytinio muzikos kolektyvo vadovas.

Lietuvoje

Lietuvoje nuo XIV a. kunigaikščių, didikų rūmų, dvarų (vėliau ir mokyklų) kapelų (daugiausia instrumentinių), orkestrų kapelmeisteriai ilgą laiką buvo svetimšaliai, vėliau vietiniai muzikantai (Kristupas Klabonas, Antanas Milvydas). XIX a. pabaigoje – XX a. pradžioje Rietavo, Plungės, Rokiškio muzikos mokyklų orkestrų (kapelų) kapelmeiteriai ir pedagogai buvo J. Mašekas, P. Dovydavičius, Rudolfas Lymanas. Pirmieji profesionalai kapelmeisteriai Emerikas Gailevičius, Juozas Gudavičius baigė kapelmeisterių klasę Varšuvos muzikos institute.
Nuo 1934 m. Kauno konservatorijoje veikė karo kapelmeisterių klasė (vedėjas E. Gailevičius), ją baigė Povilas Bekeris, Juozas Gaudrimas, mokėsi Klemensas Griauzdė. Vilniaus konservatorijos Pučiamųjų instrumentų katedroje 1945–1949 m. veikė karinio orkestro dirigavimo klasė (vedėjas J. Gaudrimas). Žymesni Lietuvos Respublikos karinių orkestrų kapelmeisteriai: Petras Armonas, Bronius Jonušas, Justinas Jonušas, Pranas Narušis, Stasys Navickas ir kiti. Kapelmeisterius nuo 1990 m. rengia Lietuvos muzikos ir teatro akademija.
Siggiewi FC

Istorija

Klubo ištakos siekia 1945 m.
Jonas Mašanauskas

Jonas Mašanauskas – XX a. septintajame dešimtmetyje populiarus Lietuvos estradinių dainų atlikėjas. Išgarsėjo per Lietuvos televiziją dažnai transliuota melodija su vaizdo įrašu „Vilniaus stogai“. Diskografija – A. Ločeris, Z. Žukas, J. Mašanauskas – „Šokių muzika“ (7", mono), išleido „Melodija“. Žmona Undinė Nasvytytė, sūnus Kipras Mašanauskas.
Lotynai

Lotynai (lot. Latini) − indoeuropietiškos senovės italikų gentys, gyvenusios Lacijuje (Italijoje).
Manoma, kad lotynai buvo ateiviai iš kitų žemių. Jie vertėsi gyvulininkyste, žemdirbyste, bendravo su etruskais ir buvo veikiami jų kultūros.
Lotynų ir sabinų gentys įkūrė Romos miestą (pagal antikinius padavimus 754 ar 753 m. pr. m .e.).
Pirmo tūkstantmečio pr. m. e. pradžioje lotynų bendruomenės susivienijo į Lotynų sąjungą, kuriai nuo VI a. pr. m. e. vadovavo Roma. Per lotynų karus lotynai siekė išsivaduoti iš Romos hegemonijos, bet 338 m. pr. m. e. romėnai jų sąjungą paleido, o lotynų žemes prijungė prie Romos valstybės.
Švietimo mainų paramos fondas

Švietimo Mainų Paramos fondas – Švietimo ir Mokslo ministerijos 2007 m. įsteigta organizacija, įsikūrusi Vilniuje. Fonde dirba 40-50 darbuotojų. Fondas Lietuvoje tiesiogiai pavaldus Švietimo ir mokslo ministerijai, o už tarptautines programas taip pat atsiskaito Europos Komisijai, Šiaurės šalių ministrų tarybai ir kitoms finansavimą skiriančioms institucijoms.

Veikla

Švietimo Mainų Paramos Fondas Lietuvoje administruoja įvairias su švietimu ir tarptautiškumu susijusias veiklas: administruoja didžiausią Europos Sąjungos švietimui remti skirtą programą Erasmus+, Šiaurės ministrų tarybos Šiaurės ir Baltijos šalių bendradarbiavimui švietimo srityje programą Nord Plus, LR vyriausybės skiriamas valstybines stipendijas užsienio studentams ir mokslininkams atvykstantiems mokytis ir dirbti į Lietuvą, taip pat lietuvių kalbos ir kultūros vasaros kursus užsieniečiams bei išeivių vaikams. Be šių veiklų, ŠMPF vykdo du Europos Sąjungos struktūrinių fondų lėšomis finansuojamus projektus – aukštojo mokslo tarptautiškumo („Study in Lithuania“) ir Neformaliojo švietimo paslaugų rėmimo sistemos („TAPK“).

Vadovybė

Nuo 2007 m. ŠMPF vadovauja direktorė Daiva Šutinytė.
Vengrijos vyrų futbolo rinktinė

Istorija

Rinktinė susibūrė XX a. pradžioje. Svarbiausias rinktinės laikotarpis – XX a. šeštasis dešimtmetis, kai „Auksinė Komanda“ iškovojo antrą vietą 1954 m. pasaulio čempionate, o nuo 1950 iki 1956 metų pralaimėjo tik vienerias oficialias rungtynes. 1952, 1964 ir 1968 metais Vengrijos komanda iškovojo auksą olimpinėse žaidynėse. Nuo XX a. devintojo dešimtmečio vidurio komanda nei karto neįveikė pasaulio ar Europos čempionato atrankos varžybų, kol pateko į praplėstą 2016 m. Europos futbolo čempionatą.
Burbonas

Burbonas (angl. Bourbon whiskey), Kentukio viskis – viskio rūšis gaminama JAV. Pavadinimas kilęs iš Kentukio valstijos Burbono apygardos (Bourbon County) pavadinimo.
Pagal JAV įstatymus, burbono sudėtyje turi būti ne mažiau 51 % kukurūzų (paprastai būna apie 70 %), likusią dalį sudaro kviečiai, rugiai ir miežių salyklas.
Praktiškai dauguma burbono rūšių brandinamos ketverius metus. Dauguma burbono rūšių gaminama JAV Kentukio valstijoje, nors ir kitose valstijos ar šalyse gaminamas analogiškas viskis gali būti vadinamas burbonu. Anksčiau burbonas gamintas Pensilvanijoje, Indianoje, Ohajuje, Tenesyje, Misūryje ir Kanzase, Ilinojus burbono pagamindavo tiek pat kaip Kentukis. Dabar burbonas tebegaminamas Virdžinijoje. 
Grynasis burbonas (angl. Straight bourbon) – gali būti vadinamas gėrimas, ne mažiau kaip 2 metus brandintas ąžuolo statinėje.

Istorija

Amerikos užkariavimo pionieriai, įsikūrę Kentukyje, derlingoje žemėje užaugindavo gausų kukurūzų derlių. Jacobas Beamas įsteigė malūną ir už savo paslaugas prašydavo atseikėti dalį kukurūzų. Gautą užmokestį jis panaudodavo gaminti namuose viskį. Jį ragaudavo su šeima ir draugais.
Tik po 1795 metų jo talentą įvertinti galėjo visi. Tuomet įkurdinta įmonė yra viena seniausių Jungtinėse Valstijose. "Jim Beam" gamykla galėtų būti laikoma modernizacijos ir automatizacijos pavyzdžiu. Tačiau "Jim Beam" ragaujantys burboninio viskio mėgėjai gali būti tikri, kad Jacobo Beamo vaikaičiai 200 metų saugojo ir išlaikė "Kentucky Straight Bourbon Whiskey" slaptą gamybos formulę.
Šiuo metu distiliavimo meistru dirba Bookeris Noe – įkūrėjo ainis. Būsimas viskis yra supilamas į naujas ąžuolo statines ir brandinamas ne mažiau kaip 4 metus.
Estadio Mestalla

Istorija

Stadionas buvo atidarytas 1923 m. gegužės 20 d. Atidarymo dieną vyko draugiškos futbolo varžybos tarp Valencia CF ir Levante UD. Tuo metu stadione buvo tik 17 000 vietų. Pirmą kartą renovuotas 1927 m. Vietų skaičius buvo padidintas iki 25 000. Ne kartą buvo apgadintas per Ispanijos pilietinis karą. Per pilietinį karą stadionas naudotas kaip koncentracijos stovykla ir kaip sandėlis. Po stadiono renovacijos, klubas 1941 m. laimėjo Copa del Rey.
Nottingham Forest buvo pirmasis užsienio klubas, kuris 1961 m. rugsėjo 15 d. žaidė stadione.
1982 m. naudotas XII pasaulio futbolo čempionatui.
Stadione vyko 9 Copa del Rey finalai, tarptautinės Ispanijos rinktinės varžybos bei laikinai namų rungtynes žaidė Levante UD. 2011 m. balandžio 20 d. Estadio Mestalla stadione vyko Ispanijos futbolo taurės finalas tarp FC Barcelona ir Real Madrid CF.
Valė

Geografija

Valė kantonas įsikūręs Šveicarijos pietvakariuose. Vakaruose ribojasi su Prancūzija, pietuose – su Italija, šiaurėje ribojasi su Berno, Vo kantonais, rytuose – su Urio ir Tičino kantonais.
Kantono pagrindinis slėnis – Ronos slėnis, kuris eina ištisai per visą Valė. Ronės upė išteka rytinėje kantono dalyje, o įteka į Ženevos ežerą kantono vakaruose.
Penkios šio kantono viršūnės viršija 4000 metrų aukštį. Valė kantone stūkso aukščiausia Šveicarijos viršukalnė – Monte Roza / Diufūro kalnas, kuri siekia 4634 metrų aukštį. Taip pat yra ir Materhornas, kurio aukštis – 4478 metrai. Valė kantone daug ledynų – iš Ronės ledyno išteka Ronos upė.
Damara (kalnynas)

Damara arba Damaralandas (Damara, Damaraland) – kalnynas vidurio Namibijoje. Laipsniškai kyla nuo Namibo dykumos pakrantėje rytų kryptimi. Būdingas aukštis – 1000–1500 m, didžiausias – 2600 m (Brandbergo k.). Vakaruose vyrauja varpinių žolių, krūmynų ir sukulentų dykumos, rytuose – sudykumėjusi savana. Yra volframo, alavo, urano rūdų, retųjų metalų santalkų.
Damaroje gyvena damarų tauta (viena iš taip vadinamų „bušmenų“), seniau čia buvo Damaralando bantustanas.
Smėlianka

Istorija

Smėliankos vietoje būta Natokų dvaro, bet jis sunaikintas greičiausiai prancūzmečiu. Šioje vietoje veikė keltas per upę.
Elizabeth Cady Stanton

Elžbieta Keidi Stanton (1815 m. lapkričio 12 d. – 1902 m. spalio 26 d.) – moterų teisių kovotoja Amerikoje.
Bugo Kamianka

Istorija

Rašytiniuose šaltiniuose pirmą kartą paminėta 1441 m., kaip Kamianka. Miestas priklausė Galicijai ir buvo žinomas kaip Kamianka Strumilova. Nuo 1918 m. iki 1939 m. Lenkijos sudėtyje vadintas Kamionka Strumiłowa.
Vaclovas Aliulis

Biografija

Nuo 1937 m. marijonas. 1940 m. baigė Marijampolės marijonų gimnaziją. 1945 m. baigė Kauno tarpdiecezinę kunigų seminariją ir Teologijos fakultetą, teologijos licenciatas. 1944 m. birželio 11 d. įšventintas kunigu. Nuo 1991 m. Lietuvos katalikų mokslų akademijos narys.
1945–1948 m. kunigavo Varėnoje I, Marijampolėje, nuo 1948 m. – Vilniaus arkivyskupijos parapijose. 1965–1979 m. Lietuvos vyskupų konferencijos Liturgijos ir bažnytinės muzikos komisijos sekretorius, 1980–1990 m. pirmininkas. 1970–1974 m. Kauno tarpdiecezinės kunigų seminarijos vicerektorius, atleistas sovietinės valdžios nurodymu. 1979–1993 m. kunigavo keliose Vilniaus bažnyčiose. 1980–1989 m. moterų vienuolių teologijos ir katechetikos slaptų kursų vienas vadovų; parengė daugumą vadovėlių. Dėstė slaptoje kunigų seminarijoje, parengusioje apie 20 kunigų Lietuvai ir Ukrainai.
Prasidėjus Atgimimui aktyviai reiškėsi visuomeninėje veikloje, organizavo katalikišką spaudą, rašė teologinius, publicistinius straipsnius. 1988–1991 m. Sąjūdžio Seimo Tarybos narys. 1988–1992 m. vienas katalikų blaivybės sąjūdžio organizatorių, Lietuvos Biblijos draugijos steigėjų, 1992–1995 m. ir nuo 1999 m. jos prezidentas. 1989 m. įkūrė žurnalą „Katalikų pasaulis“, iki 1991 m. jo vyr. redaktorius. 1990–1993 m. leidyklos „Katalikų pasaulis“ direktorius. 1989–1992 m. Lietuvos ateitininkų federacijos dvasios vadas. 1989–1993 m. Lietuvos marijonų viceprovincijolas, 1993–1999 m. marijonų vienuolijos generalinis vikaras, 1993–1996 m. Romos marijonų vienuolyno, nuo 1999 m. Vilniaus marijonų vienuolyno vyresnysis.

Kūryba

Nuo 1965 m. rūpinosi liturgine leidyba. Parašė pastoracinės teologijos vadovėlį. Parengė Romos katalikų „Apeigyną“ Lietuvos vyskupijoms (2 t. 1966–1967 m.), Katalikų kalendorių – žinyną (1982–1989 m., 1991 m., 1993 m.) Redagavo Romos mišiolo vertimą (8 t. 1982–1994 m., Č. Kavaliausko Naujojo Testamento vertimą (1972 m., 1988 m., su V. Ališausku, A. Kučinskaite), A. Liesio „Psalmyno“ vertimą (1973 m.), N. Skurkio katekizmą „Mūsų tikėjimo šviesa“ (1980 m.) Bendradarbiavo žiniasklaidoje religinio švietimo, moralės ir kt. klausimais.
Trasa Zandvoort

Istorija

Dar prieš II pasaulinį karą Zandvoort apylinkėse vykdavo lenktynės. Po karo trasa buvo pastatyta iš naujo. Suprojektavo John Hugenholz. 1949 čia įvyko pirmosios lenktynės Zandvoort Grand Prix taurei laimėti, o nuo 1952 iki 1985 buvo rengiamos Formulės 1 Nyderlandų Grand Prix lenktynės. Šioje trasoje žuvo Piers Courage 1970 ir Roger Williamson 1973. Po 1985 sezono FIA nebepratęsė kontrakto su Zandvoort trasa.

Adresas

Burgemeester van Alphenstraat t/o 63

NL-2041 KG Zandvoort

The Netherlands
Kauno Šv. Jono Pauliaus II parapijos koplyčia

Istorija

Šilainių gyvenamajame mikrorajone esančiai vienai Šv. Dvasios bažnyčiai nepajėgiant tinkamai aptarnauti tikinčiųjų poreikių ir siekiant tolygesnio maldos namų išdėstymo mieste, 2013 m. buvo įsteigta Kauno Palaimintojo Jono Pauliaus II parapija. Šiai parapijai priskirta dalis Kauno Šventosios Dvasios parapijos teritorijos ir dalis Raudondvario Šv. Kūdikėlio Jėzaus Teresės parapijos teritorijos. Ištisai arba iš dalies priklausantys naujajai parapijai gyvenamieji mikrorajonai: Giraitė, Linkuva, Maironiškiai, Milikoniai, Ramovės, Romainiai, Smėliai, Užliedžiai, Vijūkai,
Parapijos klebonas – kun. Andrius Alminas, lig tol ėjęs Kauno Palaimintojo Jurgio Matulaičio (Eigulių) parapijos vikaro ir Kauno universitetinių klinikų kapeliono pareigas. Naujajam klebonui pavesta burti gyvą parapijos bendruomenę, rūpintis maldos namų įkūrimu bei parapijos bažnyčios statyba.
2014 m. liepos mėn. pradėta vykdyti parapijos bendruomenės namų – koplyčios statyba. Statinio plotas – 253 m²., projektą paruošė arch. Algimantas Kančas. Nuomojamos patalpos iš Jono Pauliaus II gimnazijos netenkino bendruomenės poreikių, be to, aktų sale galima naudotis tik sekmadieniais, nevykdant didesnių kultūrinių ir dvasinių projektų. 2014 m. rugsėjo mėn. pakloti koplyčios pamatai. 2015 m. kovo mėn. įvyko pirmosios šv. mišios Verbų sekmadienį naujojoje koplyčioje.
2017 m. liepos 5 d. prie parapijos koplyčios buvo įkasta būsimos bažnyčios bei monumento „Pašaukti laisvei“ kapsulė. Bažnyčios statybą planuojama užbaigti 2022 m.
GKS 71 Tychy

Istorija

1995–1997 m. buvo prijungtas prie Sokol Tychy klubo.
Gintaras Valiukonis

Biografija

1974-1979 m. baigė Vilniaus universiteto Fizikos fakultetą, fizikas. 1992-1996 m. – teisę.
Jis yra dirbęs Lietuvos mokslų akademijoje, Puslaidininkių fizikos institute, bendrovės „Verslo raktas" direktoriumi, investicinės akcinės bendrovės „Mūsų monopolis" valdybos pirmininku. Patarėjas konsultantas, konsultavo (reorganizuojant) AB „Mažeikių nafta", AB „Būtingės nafta", AB „Lietuvos energija", "Snaigė", Rytų skirstomieji tinklai, Ignalinos atominė elektrinė ir kt. Nuo 2010 m. balandžio 1 d. iki LR sveikatos apsaugos viceministras atsakingas už ryšius su Seimu, Vyriausybe ir kitomis institucijomis, jis prižiūrėjo gydymo įstaigų reorganizavimą (viceministro postas buvo laisvas nuo sausio pabaigos, kai iš pareigų dėl kyšininkavimo buvo atleistas Artūras Skikas). 2010 lapkričio mėn. pasitraukė iš posto neaiškiomis aplinkybėmis. Pareigose pakeitė Audrius Klišonis.
Našlys, turi du sūnus.
Liaudies deputatų taryba

Liaudies deputatų tarybos buvo TSRS valdžios organai ir sudarė tos valstybės politinį pagrindą. Liaudies deputatų tarybos buvo TSRS Aukščiausioji Taryba, sąjunginių respublikų Aukščiausiosios Tarybos, autonominių respublikų Aukščiausiosios Tarybos, kraštų, sričių Liaudies deputatų tarybos, autonominių sričių ir autonominių apygardų Liaudies deputatų tarybos, rajonų, miestų, miestų rajonų, gyvenviečių ir kaimų Liaudies deputatų tarybos.
TSRS, TSR respublikų, ATSR Aukščiausiųjų Tarybų įgaliojimų laikas - penkeri metai, o vietinių Liaudies deputatų tarybų įgaliojimų laikas - dveji su puse metų.

Veikla

Liaudies deputatų tarybos rinkdavo nuolatines komisijas. Kasdieninio valdymo klausimus ir valdžios institucijų koordinacinę funkciją atliko Liaudies deputatų tarybų miestų(rajonų) Vykdomieji komitetai. Liaudies deputatų tarybos betarpiškai ir per savo sudarytus organus vadovaudavo visoms valstybinio, ūkinio ir socialinio - kultūrinio darbo šakoms, priiminėdavo sprendimus, užtikrino jų vykdymą, kontroliavo, kaip įgyvendinami sprendimai.
Regioninės tarybos rinkdavo Liaudies kontrolės organus, kurie buvo atsakingi už įmonių, įstaigų ir organizacijų veiklos kontrolę.
Liaudies deputatų tarybos turėdavo sistemingai informuoti gyventojus apie savo darbą ir priimtus sprendimus.
Buivydų piliakalnis (Vilnius)

Piliakalnis

Buivydų piliakalnis yra aukštumos šiaurinio krašto kyšulyje. Piliakalnį iš trijų pusių, šiaurės ir vakarų supa Dūkštos slėnio daubos, apaugusios šimtamečiais ąžuolais, o iš pietryčių nuo gretimų aukštumų jį skiria du grioviai ir pylimai. Šlaitai nuo slėnių pusės statūs, nuo Dūkštos apie 40 m, nuo upelio apie 25 m aukščio. Yra dvi aikštelės, šiaurinė kiek aukštesnė už pietinę. Jos atskirtos 10 m ilgio pylimu, jo aukštis nuo pietinės aikštelės 6,5 m, nuo šiaurinės aikštelės 4,5 metro. Pietinė aikštelė 11 x 25 m dydžio. Jos pietryčių pusėje iškastas 25 m ilgio, 0,6 m gylio griovys ir supiltas 10 m ilgio pylimas. Šiaurinė aikštelė ovali, 38 x 20 m dydžio. 
Į pietus nuo piliakalnio yra išlikusios senovės gyvenvietės liekanos.

Aplinkiniai piliakalniai

Janionių piliakalnis 23 km 
 Kernavės piliakalniai 9 km
Maišiagalos piliakalnis 11 km 
 Bradeliškių piliakalnis 0,8 km
Kalninių Mijaugonių piliakalnis 20 km
Mažosios Riešės piliakalnis 20 km 
 Karmazinų piliakalnis 0,9 km
Daniliškių piliakalnis 18 km
Bražuolės piliakalnis 14 km 
 Trakų pilis 18 km
Naujosios Rėvos piliakalnis 12 km 
 Elniakampio piliakalnis 8 km
NVS vėliava

Nepriklausomų valstybių sandraugos vėliava (rus. Флаг Содружества Независимых Государств) buvo įteisinta 1992 m. Vėliavos centre yra saulė mėlyname fone. Vėliavos dizainas simbolizuoja sandraugos narių lygybę, vienybę, taiką ir stabilumą.
Voluntaris

Pavadinimo kilmė

Pavadinimas kilo iš žodžio „voluntari“, kuris reiškia savanorį.

Gyventojai

Pagal surašymo duomenis gyvena daugiau nei 42 tūkst. gyventojų. Iš jų 94,8 % – rumunai, o likę priklauso įvairioms tautinėms mažumoms.

Sportas

2010 m. mieste įkurtas futbolo klubas, kuris vadinasi kaip ir miestas – FC Voluntari. Nuo 2015 m. žaidžia elito divizione, Liga I pirmenybėse.
Panevėžio Lietkabelis

Istorija

2007 m. iširus Panevėžio „Panevėžiui“ buvo įkurtas naujas klubas Panevėžio „Techasas“. 2011 m. naujaisiais savininkais tapo Algirdas Kriščiūnas, Antanas Kazys Liorentas ir Kazimieras Antanynas. Pastarasis yra Panevėžio „Ūkio banko“ filialo direktorius. 2012 m. vasario pabaigoje pakeistas pavadinimas, sugrąžintas senasis – „Lietkabelio“.
Tomas Jurgis Dobševičius

Biografija

1819–1825 m. mokėsi Raseinių pijorų mokykloje, 1825–1826 m. – Žemaičių kunigų seminarijoje Varniuose, 1826–1831 m. Vilniaus kunigų seminarijoje; įšventintas kunigu.
Nuo 1831 m. Varnių katedros vikaras, nuo 1834 m. vyskupo J. A. Giedraičio kapelionas, 1835–1842 m. Žemaičių kunigų seminarijos profesorius. 1842–1866 m. vadovavo Kijevo universiteto Katalikų teologijos katedrai bei dėstė dogminę ir moralinę teologijas, Bažnyčios istoriją, kanonų teisę. Katedrą panaikinus nuo 1874 m. Lucko-Žitomyro vyskupijos administratorius, nuo 1877 m. oficiolas, nuo 1880 m. arkidiakonas. Parašė 1848 m. M. Valančiaus knygos „Žemaičių vyskupystė“ recenziją, 1857 m. Žemaičių kunigų seminarijos rektoriaus M. Kaminskio biografiją.
Rudolf Gopas

Biografija

Gimė 1913 m. gruodžio 13 d. Šilutėje. Tėvas Pranas Gopas buvo mašinų technikos prekeivis, motina Morta Plaušinytė. 1933-1938 m. mokėsi Kauno meno mokykloje. Mokydamasis šioje mokykloje stažavosi Vokietijoje, Austrijoje, Italijoje, Latvijoje ir Graikijoje. 1941-1944 m. tarnavo Vermachte. 1942 m. Kaune susituokė su Natalija (Nataša) Seeberg su kuria 1944 m. susilaukė dukters. Artėjant raudonajai armijai pasitraukė į vakarus. 1945-1949 m. gyveno Ervaldo pabėgelių stovykloje Tirolyje, kur tapė vietos kraštovaizdį. 1949 m. birželio mėnesį atvyko į Naująją Zelandiją.
Atvykęs į Naująją Zelandiją pradėjo dirbti fotografijos studijoje Danidine. 1949-1953 m. rengė savo kūrinių parodas Velingtono meno akademijoje. Kai kurie jo darbai pateko tarp geriausių 1950 m. ir 1951 m. šalies meno kūrinių. 1953 m. persikraustė į Kraistčerčą, kur toliau dirbo fotografijos studijose, piešdavo portretus. Dirbdamas Kraistčerče keliavo po šalį ir tapė jos kraštovaizdį, pagrinde pakrantes. 1957 m. išsiskyrė su žmona, o 1958 m. lapkričio 25 d. susituokė su radijo pranešėja Airini Nga Roimata Grennell.
1959 m. pradėjo dėstyti Kenterburio universiteto meno fakultete. Studentus supažindino ne tik su tradicinėmis Vakarų Europos modernaus meno mokyklomis, bet ir kitų Europos šalių menais. Žymiausi R. Gopo studentai buvo Philip Trusttum, Philippa Blair, Philip Clairmont ir Kura Te Waru-Rewiri. Dalis studentų įkvėpti dėstytojo pradėjo plėtoti Maorių tematiką šiuolaikiniame mene. R. Gopas būdamas astronomas megėjas nuo 1964 m. pradėjo tapyti paveikslus kosmoso tematika. 1975-1976 m. lankėsi Europoje, kur surengė savo darbų parodas. 1977 m. dėl pablogėsjusios sveikatos pasitraukė iš dėstytojo pareigų. 1982-1983 m. surengė paskutinį savo darbų parodų turą po Naująją Zelandiją. Mirė 1983 m. liepos 23 d. Kraistčerče.
Mandeikiai (Šiauliai)

Istorija

Nuo 1791 m. kaimas priklausė Šiaulių valsčiui, nuo 1863 m. – Gruzdžių valsčiaus Piktuižių seniūnijai, nuo 1918 m. – Šiaulių apskrities Šakynos valsčiui, nuo 1920 m. Gruzdžių valsčiaus Mimaičių seniūnijai, nuo 1950 m. – Šakynos apylinkės kaimas. 1950–1990 m. kaimas priklausė Šakynos tarybiniam ūkiui.

Aplinkinės gyvenvietės

Karniškės – 3 km
Rukaičiai (Gataučiai) – 5,7 km
Juodeikiai (Joniškis) – 7,6 km
Kergailiai – 1,3 km
Riškaičiai – 2,1 km
Dauginčiai (Šiauliai) – 1,9 km  
 KURŠĖNAI – 27 km
Šakyna – 2,4 km  
 ŠIAULIAI – 32 km
Valakai (Šiauliai) – 3,1 km
Vyno galonas

Vyno galonas (angl. wine gallon) – skysčių tūrio vienetas, įprastai naudotas Anglijoje iki XIV a. ir kaip statutinis matas nuo 1707 m. valdant karalienei Onai Stiuart. D. Britanija vyno galono atsisakė tik 1826 m., kai buvo priimti imperiniai matai. 1707 m. vyno galonas tapo JAV galono pamatu.
Kai kurie tyrimai teigia, kad vyno galonas pradžioje buvo lygus 10 trojos svarų vyno. 1707 m. D. Britanijos statutas apibrėžė, kad vyno galoną sudaro 231 kubinis colis, t. y., 7 colių skersmens ir 6 colių aukščio cilindras. Vyno galonas, kurį sudarė 3,785 litro buvo naudojamas kaip matas vynui ir kitiems komerciniams skysčiams (pvz., aliejams ir medui) matuoti. XIV a. vyno statinėse tilpdavo 31,5 galono vyno, kas buvo 1/8 tunos, kurią sudarė 252 galonai.