google/wiki40b huggingface dataset:
Lietuvos kompozitorių sąjunga

Lietuvos kompozitorių sąjunga – Lietuvos kūrybinė visuomeninė organizacija, vienijanti profesionalius Lietuvos kompozitorius ir muzikologus. Skleidžia, skatina, remia, propaguoja šiuolaikinę lietuvių profesionaliąją muziką ir muzikologinę mintį Lietuvoje bei užsienyje. Centras Vilniuje, A. Mickevičiaus g. 29.

Istorija

Lietuvos kompozitorių sąjunga įkurta 1941 m. Kaune, organizacinio komiteto pirmininkas Juozas Gruodis. 1948 m. įvyko pirmasis Lietuvos kompozitorių sąjungos suvažiavimas, kuriame atnaujinta sąjungos veikla, ji priklausė TSRS kompozitorių sąjungai. 1989 m. Lietuvos kompozitorių sąjunga atkurta kaip savarankiška organizacija.
Lietuvos kompozitorių sąjunga nuo 2005 m. yra Lietuvos meno kūrėjų asociacijos, nuo 1936 m. – Tarptautinės šiuolaikinės muzikos draugijos, narystė atnaujinta 1989 m., nuo 1992 m. – Tarptautinės muzikologų draugijos, nuo 1993 m. – Europos naujosios muzikos skleidėjų konferencijos narė. Nuo 1971 m. turi skyrių Kaune, kaip atskiras juridinis vienetas nuo 2002 m. veikia asociacija Lietuvos kompozitorių sąjungos Klaipėdos skyrius (1979–2002 m. Klaipėdos skyrius). Nuo 1994 m. veikia Lietuvos kompozitorių sąjungos muzikos fondas. 1995 m. prie Lietuvos kompozitorių sąjungos įkurtas Lietuvos muzikos informacijos ir leidybos centras, kuris nuo 1998 m. priklauso Tarptautinei muzikos informacijos centrų asociacijai. 2005 m. LR kultūros ministerija Lietuvos kompozitorių sąjungai suteikė meno kūrėjų organizacijos statusą. Visi sąjungos nariai turi meno kūrėjo statusą, šiuo metu tai - 101 kompozitorius ir 59 muzikologai, 5 garbės nariai.
Petropavlas

Istorija

Įkurtas 1752 metais, 1807 m. gavo miesto teises.
Hidetaka Nišijama

Biografija

1943 m. pradėjo lankyti karate treniruotes pas meistrą Gichin Funakoshi 1951 m. vienas iš Japonijos karate asociacijos (JKA) įkūrėjų, JKA direktorių tarybos narys. 1960 m. H. Nišijamos parašė knygą „Karate: The Art of Empty-Hand Fighting" (vieną iš populiariausių knygų apie karate), pakartotinai išleistą daugiau nei 70 kartų.
1961 m. H. Nišijama įkūrė Visos Amerikos karate federaciją (šiandien – Amerikos mėgėjų karate federaciją American Amateur Karate Federation, AAKF). 1974 m. įkūrė Tarptautinę mėgėjų karate federaciją (International Amateur Karate Federation, IAKF), 1985 m. tapusia Tarptautine tradicinio karate federacija (International Traditional Karate Federation, ITKF), jai vadovavo, kasdien vedė tradicinio karate treniruotes dodjo Los Andžele ir tarptautinius tradicinio karate seminarus visame pasaulyje. ITKF yra vienintelė organizacija, kurią (1993 m.) oficialiai pripažino Tarptautinis olimpinis komitetas (TOK) kaip visame pasaulyje tradicinį karate sporto organizaciją.
Benediktas Petrauskas

Biografija

1973 m. baigė Klaipėdos 15-ąją vidurinę mokyklą, 1978 m. baigė Vilniaus inžinerinio statybos instituto Mechaninės technologijos fakultetą ir įgijo inžinieriaus ekonomisto specialybę. 1989 m. baigė Liaudies ūkio specialistų tobulinimosi instituto Vadovų tobulinimosi kursus. 1997 m. Vilniaus Gedimino technikos universitete apsigynė technikos mokslų daktaro disertaciją.
1978–1990 m. Klaipėdos autobusų parko inžinierius technologas, Eksploatacijos skyriaus viršininkas, autobusų parko direktorius. 1990–1992 m. Klaipėdos miesto savivaldybės mero pavaduotojas, 1992–1994 m. Klaipėdos miesto savivaldybės meras. 1994–1999 m. Klaipėdos valstybinio prekybos uosto, (nuo 1996 m. Klaipėdos jūrų krovinių kompanija) generalinis direktorius, 1999–2003 m. plėtros direktorius, nuo 2003 m. dukterinės įmonės UAB „Klaipėdos keleivių ir krovinių terminalas“ generalinis direktorius. Be to, nuo 1998 m. Klaipėdos universiteto dėstytojas.
Nuo 1997 m. Lietuvos centro sąjungos, nuo 2003 m. Lietuvos liberalų ir centro sąjungos narys, Klaipėdos skyriaus tarybos narys.
2000–2003 m., 2003–2007 m., 2007–2011 m. ir nuo 2011 m. Klaipėdos miesto savivaldybės tarybos narys. 
1994–2002 m. ir nuo 2005 m. Klaipėdos prekybos, pramonės ir amatų rūmų prezidentas, 2002–2005 m. viceprezidentas. 1999–2003 m. Lietuvos jūrų krovos kompanijų asociacijos viceprezidentas, Tarptautinių prekybos rūmų Lietuvos tarybos narys, pirmininko pavaduotojas. Nuo 1994 m. jaunimo skatinimo bendrijos „Liubekas-Klaipėda“ pirmininkas. Klaipėdos Rotary klubo narys, 2002–2003 m. klubo prezidentas. Kazachstano Respublikos garbės konsulas Klaipėdoje.
Žmona Rita Petrauskienė-Kutkaitė, Klaipėdos valstybinio jūrų uosto direkcijos vyresnioji ekonomistė, sūnus Mindaugas (g. 1979 m.), duktė Vilija (g. 1986 m.)
Balio jūra

Balio jūra (indonez. Laut Bali) – Indonezijos vandens telkinys, esantis į šiaurę nuo Balio salos ir į pietus nuo Kangeano salų. Balio jūra yra pietvakarinė Floreso jūros dalis. Maduros sąsiauris įsijungia į jūrą iš vakarų.

Geografija

Balio jūra kartais okeanografiniais tikslais yra grupuojama su Floreso jūra, tačiau keliuose jūrų navigacijos žemėlapiuose Balio jūra navigaciniais tikslais yra išskiriama. Jūra sudaro 45 000 km² plotą, o jos gylis siekia 1 590 metrų. Vandens temperatūra siekia 27–28 °C, vandens druskingumas – iki 34 ‰. Potvynių aukštis siekia 1,7 m. Pagrindinis uostamiestis – Surabaja.
Rudnia (Marcinkonys)

Aplinkinės gyvenvietės

Puvočiai – 5 kmMARCINKONYS – 6 kmKapiniškiai – 4 km
Vakarinės palydų pajėgos W-6

Vakarinės palydų pajėgos W-6 (angl. Western Escort Force W-6) - Karališkojo Kanados karinio jūrų laivyno laivų grupuotė Antrojo pasaulinio karo metais, kurios paskirtis buvo užtikrinti palydas konvojams rytinėje Kanados pakrantėje ir Atlanto vandenyne.
1944 m. gruodžio mėn. grupę sudarė du Algerine klasės minų traleriai (HMCS „Rockcliffe“ ir HMCS „Oshawa“) ir dvi Flower klasės korvetės (HMCS „Oakville“ ir HMCS „Saskatoon“). 1945 m. gegužės mėn. „Oakville“ pakeitė kita Flower klasės korvetė HMCS „Dunvegan“.
1945 m. gegužės 10 d., piečiau Niufaundlando pasibaigus karui su Vokietija, Vokietijos IX tipo povandeninis laivas U-889 pasidavė W-6 grupės laivams.
Stasys Poška

Biografija

Gimė ūkininkų Prano Poškos ir Elenos Eidėnaitės-Poškienės penkių vaikų šeimoje. 1946 m. baigė Švėkšnos „Saulės“ gimnaziją. 1946 m. pradėjo dirbti mokytoju Šnypšlių (Švėkšnos valsčius) pradinės mokykloje. Nuo 1948 m. Klaipėdos mokytojų institute studijavo lietuvių kalbą ir literatūrą, tačiau prieš pat valstybinius egzaminus buvo areštuotas sovietinio saugumo.
Studijuodamas mokytojų institute įstojo į pogrindinę studentų antisovietinę organizaciją „Lietuvos laisvės kovų sąjūdis“, platino pogrindinę spaudą (slapyvardis „Atžala“). 1950 m. gegužės 20 d. sovietinis saugumas nuteisė 10 metų lagerio ir 5 metams be pilietinių teisių. Po Stalino mirties 1955 m. gegužės mėn. amnestuotas. Grįžęs į Lietuvą iš lagerio, bandė įsidarbinti, tačiau dėl politinio nepatikimumo jam uždrausta mokytojauti. Įsidarbinti pagal specialybę padėjo Stasys Griškevičius, Utenos rajono švietimo skyriaus vedėjas, rizikavęs priimti į darbą buvusį politinį kalinį.
1956 m. eksternu (nes Švėkšnos „Saulės“ gimnazijos baigimo atestatą saugumas konfiskavo) baigė Utenos vidurinę mokyklą ir įstojo į Vilniaus universitetą studijuoti rusų kalbą ir literatūrą. Nepasitenkindamas rusų kalbos studijomis, 1957 m. pradėjo studijuoti lietuvių kalbą ir literatūrą. Universitete baigė rusų (1962 m.) ir lietuvių (1965 m.) kalbos ir literatūros studijas. Mokytojavo Leliūnų vidurinėje mokykloje, Spitrėnų (Utenos rajonas) ir Stemplių (Šilutės rajonas) septynmetėse mokyklose, Paukštakių (Plungės rajonas) ir Pašlūžmių (Klaipėdos rajonas) aštuonmetėse mkyklose, Švėkšnos sanatorinėje mokykloje, Žadvainių devynmetėje mokykloje.
Lietuvos Atgimimo metu vienas pirmųjų įstojo į Rietavo Sąjūdžio organizaciją ir aktyviai joje veikė. Rinko gyventojų parašus už Rusijos armijos išvedimą ir prieš SSRS konstitucijos pataisas, anuliuojančias galimybę pagal sovietinę konstituciją išstoti iš Sovietų Sąjungos. Prasidėjus 1991 m. sausio įvykiams, dvi savaites (nuo sausio 8 iki 20 d.) budėjo prie Lietuvos parlamento. Stovėjo Baltijos kelyje (Šiaulių raj. prie Kužių). 1991 m. aktyviai dalyvo Plungės rajono savivaldybės rinkimuose – skaitė paskaitas, ragino žmones aktyviai dalyvauti rinkimuose. 1992 m. išėjo į pensiją. 1992 m. įsijungė į Sąjūdžio ir Šaulių organizacijų veiklą Švėkšnoje. 1993 m. įstojo į Tėvynės sąjungos partiją ir aktyviai joje veikė iki 2004 m., 1995–1997 m. Šilutės rajono savivaldybės tarybos narys.
2000 m. Lietuvos gyventojų genocido ir rezistencijos tyrimo centras Stasiui Poškai suteikė Laisvės kovų dalyvio vardą.
Žmona rašytoja, pedagogė Rožė Poškienė. Palaidotas Lėbartų kapinėse.
Believe (Cher daina)

Dainos informacija

„Believe“ buvo parašyta šešių autorių: Paul Barry, Matt Gray, Brian Higgins, Stuart McLellan, Timothy Powell ir Steven Torch. Daina, įrašyta ir išleista 1998 metais, pasiekė 1-ąją vietą 23-ose pasaulio šalyse. 1999 m. sausio 12 d. ji pateko į Billboard Hot 100 Top 40, o 1-ąją topo vietą pasiekė kovo 2 d., padarydama Cher vyriausia moterimi atlikėja (jai buvo 52-eji) pasiekusią I-ąją šio topo vietą. Žurnalas Billboard ją pripažino geriausia 1999 metų daina, kuri tapo didžiausiu Cher hitu per visą jos karjerą. „Believe“ taip pat 7 savaites praleido Jungtinės Karalystės singlų tope ir vis dar yra perkamiausias moters atlikėjos singlas JK.
JAV tope „U.S. Hot Dance Club Play“ „Believe“ praleido 23 savaites, iš kurių penkias 1-oje vietoje, bei 22 savaites „European Hot Dance Charts“. 1999 m. „Believe“ sumušė rekordą, kai praleido 21 savaitę aukščiausioje topo „Billboard Hot Dance Singles Sales“ vietoje. Praėjus metams nuo singlo patekimo į topą, jis vis dar buvo topo pirmajame dešimtuke.
„Believe“ tapo finaline daina daugiau nei 100 pasirodymų Cher ture „Do You Believe? Tour“ bei daugiau nei 300 pasirodymų ture „Living Proof: The Farewell Tour“.
2008 m. spalio 13 d. daina pateko į 10-ąją vietą Australijos muzikos kanalo VH1 tope „Top 10 Number One Pop Songs“.
Brodvėjus

Brodvėjus (angl. Broadway, Broad – platus, way – kelias) yra plati gatvė Niujorko mieste. Nors Niujorke jų yra keletas, Brodvėjus įprastai reiškia Manhatano rajone esančią gatvę. Tai pagrindinė bei seniausia nuo šiaurės iki pietų Manhataną kertanti gatvė, kurios šaknys rašytiniuose šaltiniuose siekia 1642 m. Brodvėjumi gatvė buvo pavadinta XIX amžiaus pabaigoje iki tol ji turėjo ne vieną pavadinimą. Brodvėjus yra gerai žinomas dėl gausybės jame įsikūrusių teatrų ir yra vadinamas Amerikos teatro pramonės centru.
Karolis VII

Biografija

Kilęs iš Valua dinastijos. Karolio VI Pamišėlio sūnus.

Valdymas

Nepakluso tėvo sutarčiai su anglais perleisti sostą Anglijos karaliui Henrikui V ir 1422 m. pasiskelbė karaliumi. Iš pradžių valdė žemes į pietus nuo Luaros. Likusi Prancūzijos teritorija priklausė anglams ir jų sąjungininkams burgundams. Po Žanos d’Ark vadovaujamo išsivadavimo karo Karolis VII 1429 m. vainikavosi Reimse ir 1437 m. įžengė į Paryžių. Karolio VII reformos sustiprino karaliaus valdžią; jis įkūrė nuolatinę kariuomenę, įvedė taljos mokestį. Pagal jo išleistą pragmatinę sankciją (1438) anglikonų Bažnyčia tapo labiau priklausoma nuo Prancūzijos karaliaus valdžios.
Mitragalys

Istorija

Mitragalys pirmą kartą minimas 1680 m. Onuškio parapijos metrikuose. 1962 m. buvo rastas monetų lobis, dabar žinomas kaip Mitragalio lobis, kuris yra saugomas Rokiškio krašto muziejuje.

Pavadinimo kilmė

Spėjama, kad persikėlėlių iš Mitrų prie Vašuokos upės gyventojų pavardė davė vardą ir Mitragalio kaimui.
Rimantas Cibauskas

Biografija

1984 m. baigė Vilniaus universitetą, prekybos ekonomistas.
Bendrovės „Mūsų laikas“ valdybos pirmininkas, direktorius.
2007–2011 m. ir nuo 2011 m. Klaipėdos miesto savivaldybės tarybos narys nuo Lietuvos socialdemokratų partijos Klaipėdos skyriaus.  2007–2011 m. Klaipėdos miesto savivaldybės tarybos Strateginės plėtros komiteto pirmininkas, Kolegijos narys, korupcijos prevencijos ir kontrolės komisijos narys, Klaipėdos regioninės plėtros tarybos narys. 2009 m. išrinktas Klaipėdos miesto senamiesčio burmistru.
Lietuvos studentų krepšinio lygos (LSKL) prezidentas, Lietuvos krepšinio federacijos (LKF) viceprezidentas. Lietuvos šeimų krepšinio lygos prezidentas. Lietuvos tautinio olimpinio komiteto narys. Krepšinio komandų turnyro „trys prieš tris“ sumanytojas, krepšinio komandos „Time team“ įkūrėjas. Žmona Reda, dukterys Indrė ir Rugilė.

Filantropinė veikla

J. L. Vynerio labdaros ir paramos fondo steigėjas ir valdybos narys. Lietuvos Jūrų muziejaus – delfinariumo, konkurso „Klaipėdos knyga“, konkurso „Metų klaipėdietė“, „Gintarinės jūrmylės“, Klaipėdos valstybinio muzikinio teatro ir Klaipėdos dramos teatro kultūrinių renginių, Tarptautinio džiazo festivalio „Jazz voices“, Lietuvos jūrų muziejaus rėmėjas, delfinių Gabijos ir Gilės globėjas.
Ievos Simonaitytės literatūrinės premijos, XIII XIV ir XV Klaipėdos pilies džiazo festivalio mecenatas.
Rimas Radavičius

Biografija

1980 m. baigė Kauno politechnikos institutą, inžinierius statybininkas.
R. Radavičiaus firmos „Lineta“ savininkas, AB „Stropa“ santechnikos darbų vykdytojas, 2003–2007 m. Telšių rajono savivaldybės mero pavaduotojas.
1997 m. Lietuvos liberalų sąjungos, 2002 m. Liberalų demokratų partijos, 2006 m. partijos Tvarka ir teisingumas (liberalai demokratai) narys, skyriaus pirmininko pavaduotojas.
2003–2007 m. ir 2007-2010 m. Telšių rajono savivaldybės tarybos narys.
Sutuoktinė Rima, duktė Lina
Fukuokos prefektūra

Istorija

Fukuokos prefektūros vietoje seniau buvo Čikugo, Čikudzeno ir Budzeno žemės.

Geografija

Fukuokos prefektūra pietvakariuose ribojasi su Sagos prefektūra, pietuose – su Kumamoto prefektūra, pietryčiuose – su Oitos prefektūra.
Fukuokoje įsikūrę du didžiausi Kiūšiū salos miestai: Fukuoka ir Kitakiušiu.

Miestų, miestelių ir kaimų susijungimai

Nuo 2003 m. balandžio mėn. įvykdyta 18 sujungimų. Paskutinis įvyko 2007 m. vasario 29 d., kai Jamato ir Mijikės apskritys buvo sujungtos į naują Mijamos miestą.

Turizmas

Fukuokos prefektūra nepasižymi turistų antplūdžiu kaip kad kai kurios kitos Japonijos prefektūros. Priešingai, tai turistų ganėtinai retai lankoma vieta. Tik Fukuokos miestas jų šiek tiek pritraukia. Bene lankomiausia turistų vieta prefektūroje – Kiūšiū nacionalinis muziejus.
Nemenčinės herbas

Aprašas

Herbo raudoname lauke auksiniais plaukais sidabrinis arkangelas Mykolas, dešinėje rankoje laikantis pakeltą sidabrinį kalaviją, su auksiniu efesu, kairėje – mėlyną skydą su dvigubu auksiniu kryžiumi. Apačioje – kojomis pamintas juodas slibinas.

Istorija

2004 m. liepos 26 d. herbą Lietuvos Respublikos Prezidentas patvirtino dekretu Nr. 22.
Herbo etalono autorius – dailininkas Rolandas Rimkūnas.
Eufemizmas

Eufemizmas (gr. euphēmismos – švelnesnis pasakymas) – žodis ar žodžių grupė, etikos sumetimais vartojami vietoj žodžių, kuriuos eufemizmo vartotojas laiko nemaloniais, nepadoriais, įžeidžiančiais, bauginančiais ar atskleidžiančiais paslaptį.
Tai taip pat gali būti pakaitalas vardui, kuris laikomas tabu, t. y. kurio ištarti ar parašyti neleidžiama (pavyzdžiui, judėjų kultūroje – draudimas ištarti dievo Jahvės vardą), arba kuris atskleistų asmens tapatybę tuo atveju, jeigu pokalbį nugirstų kas nors neturintis tam teisės (pavyzdžiui, Lordo Voldemorto vardo slėpimas knygoje „Haris Poteris“).
Eufemizmus dažnai naudoja politikai, norėdami sušvelninti nemalonius pojūčius, kuriuos patirtų visuomenė, jeigu reiškiniai būtų įvardinti tikraisiais vardais (pavyzdžiui, žodžių „grubūs tardymo metodai“ naudojimas vietoj žodžio „kankinimai“).
Šnekamojoje lietuvių kalboje vartojami žodžiai „blin“, „cher“, „ant trijų raidžių“, „jomajo“ ir pan. yra eufemizmai, pakeičiantys nepadorius rusiškus keiksmažodius.
Kai kurie eufemizmai laikui bėgant praranda savo eufemistinį atspalvį ir imami naudoti tiesiogine nusakomojo daikto ar reiškinio prasme, o vėliau patys tampa nepadoriais ir pakeičiami nauju eufemizmu. Pavyzdžiui, juodaodžiai JAV gyventojai XIX a. buvo vadinami „spalvotaisiais“ (angl. colored), vėliau toks šio žodžio vartojimas imtas laikyti įžeidžiančiu, jis buvo pakeistas eufemizmu – žodžiu „negras“ (angl. negro, nigger). XX a. 7 dešimtmetyje ir šis žodis tapo įžeidžiančiu, jis buvo pakeistas nauju eufemizmu „juodasis“ (angl. black). XXI amžiuje žodį „juodasis“ irgi imta laikyti nepadoriu, vietoj jo pradėtas vartoti eufemizmas „afro-amerikietis“ (angl. Afro-American, African American).
Žodžio „eufemizmas“ antonimas yra „disfemizmas“.
Siera

Junginiai

Svarbiausi sieros junginiai: FeS₂ – piritas, ZnS – sfaleritas, PbS – galenitas, HgS – cinoberis, CaSO₄ · H₂O – gipsas, Na₂SO₄ · 10H₂O, MgSO₄ · 7H₂O – karčioji druska.

Paplitimas

Siera yra penkioliktas pagal paplitimą elementas žemės plutoje. Gamtoje sieros randama tiek laisvos, tiek ir daugybės junginių pavidalu. Laisvos sieros dažnai randama kalnų uolienose. Įeina į įvairių mineralų, rūdų ir uolienų, naftos, akmens anglies sudėtį. Telkinių yra Vakarų Ukrainoje, Pavolgyje, Vidurinėje Azijoje. Siera yra šeštas pagal gausumą elementas gamtiniuose vandenyse, daugiausia sulfato jono pavidale ir sudaro „nuolatinį“ gėlo vandens kietumą. Siera gamtoje - tai sulfidai, baltymai, sulfatai ().
Sudaro 0,05 % Žemės plutos masės, o žmogaus kūno – vidutiniškai 0,25 % masės.

Istorija

Lotyniško pavadinimo – Sulfur kilmė nežinoma. Lietuviškas pavadinimas greičiausiai perimtas iš slavų tautų, gali būti siejamas su sanskrito sira – šviesiai geltonas.

Fizinės savybės

Geltonos spalvos, kieta kristalinė medžiaga. Kaip ir kiti nemetalai, blogai praleidžia elektros srovę ir šilumą. Sieros gabaliukai skęsta vandenyje, o sieros milteliai neskęsta, nes nedrėksta. Panašiai kaip miltelių pavidalo sieros vanduo nedrėkina ir daugelio kitų mineralų. Šia savybe naudojamasi atskiriant sulfidines rūdas nuo "tuščios uolienos". Toks rūdų sodrinimas vadinamas flotacija.
Vandenyje beveik netirpsta. Gerai tirpsta anglies (IV) sulfide, toluole ir kai kuriuose kituose tirpikliuose.
Sieros kristalinė gardelė sudaryta iš žiedinių molekulių. Kristalinė siera lengvai lydosi. Žemoje (112,8 C) temperatūroje virsta judriu geltonu skysčiu. Toliau šildoma ji tamsėja ir tirštėja. 444,6 C temperatūroje - užverda. Įkaitintą iki virimo sierą išpylus į šaltą vandenį, susidaro plastiškoji siera, kurią galima ištempti kaip gumą.
Norint atskirti laisvą sierą iš uolienų, ji lydoma. Lydant sieros ir smėlio mišinį, siera išsilydys, o smėlis nusės į indo dugną. Išlydyta siera atskiriama ją nupilant.

Cheminės savybės

Kadangi sieros atomo spindulys didesnis, ji yra daug silpnesnis oksidatorius už deguonį. Vykstant reakcijoms su deguonimi siera – reduktorius, jai būdingi oksidacijos laipsniai +4 ir +6. Aukštesnėje temperatūroje reaguoja su fluoru ir deguonimi (dega). Dega mėlyna spalva. Reaguoja su beveik visais metalais (su kai kuriais metalais, pvz., kalis, natris, reaguoja jau kambario temperatūroje), aukštesnėje temperatūroje – su vandeniliu, kai kuriais nemetalais. Sieros oksidacinės savybės pasireiškia jos reakcijoms su metalais ir vandeniliu, o redukcinės – vykstant reakcijoms su deguonimi ir halogenais (su jodu siera nereaguoja).
Siera tirpsta anglies disulfide CS₂ ir eteryje, nereaguoja su įnertinėmis dujomis, azotu, telūru, jodu, platina, auksu ir iridžiu.

Naudojimas

Siera naudojama kovai su žemės ūkio augalų kenkėjais ir ligomis, kaučiuko vulkanizacijai; degtukų, sieros rūgšties, tepalų (medicinoje) gamybai.
Anthony Borg Barthet

Anthony Borg Barthet (g. 1947 m. kovo 25 d. Valletta, Malta) – Maltos teisininkas, Europos Teisingumo Teismo (EBTT) teisėjas, buvęs EBTT generalinis advokatas, Maltos notaras.

Biografija

Tėvas Victor Borg, motina – Mary Barthet.
1972 m. įgijo viešojo notaro diplomą. Maltos karališkojo universiteto teisės mokslų daktaras (1973 m.). Nuo 1975 m. Maltos valstybės tarnybos notaras; Respublikos patarėjas nuo 1978 m., vyresnysis Respublikos patarėjas nuo 1979 m., generalinio advokato padėjėjas (iki 1988 m.), nuo 1989 m. iki 2004 m. generalinis advokatas (paskyrė Maltos prezidentas); Maltos universiteto civilinės teisės dėstytojas (1985–1989 m.); Maltos universiteto Tarybos narys (1998–2004 m.); teisingumo vykdymo komisijos narys (1994–2004 m.); Maltos arbitražo centro valdytojų komiteto narys (1998–2004 m.); Teisingumo Teismo teisėjas nuo 2004 m. gegužės 11 d.
Olimpiniai žiedai

Olimpiniai žiedai – pagrindinis Olimpinių žaidynių simbolis. Simbolį sudaro penki persidengiantys žiedai – mėlynas, geltonas, juodas, žalias ir raudonas – baltame fone.
Simbolis reiškia olimpinio judėjimo universalumą ir viso pasaulio sportininkų susitikimą Olimpinių žaidynių metu. Penki žiedai simbolizuoja penkis žemynus. Vieningumą perteikia jų persidengimas. Bent vieną iš simbolio spalvų (įskaitant ir baltą fono spalvą) rasite bet kurios pasaulio šalies vėliavoje.

Simbolio istorija

Olimpinių žiedų simbolį 1913 m. sukūrė baronas Pierre de Coubertin, moderniųjų olimpinių žaidynių pradininkas. Pristatydamas šį ženklą 1914 m. Kongrese, P. de Coubertin taip išaiškino jo reikšmę:
…penki žiedai atitinka penkias pasaulio dalis, kurios turi olimpinę sveiko rungtyniavimo dvasią. Šešios simbolyje panaudotos spalvos atstovauja visoms tautoms be išimties. Mėlyna ir geltona – Švedijai, mėlyna ir balta – Graikijos, Prancūzijos, D. Britanijos, Amerikos, Vokietijos, Belgijos, Italijos ir Vengrijos trispalvėms, geltona ir raudona spalvos – Ispanijai, Brazilijai ir Australijai, senajai Japonijai ir naujajai Kinijai. Tai iš tiesų tarptautinė emblema.
1914 m. Kongresas laikinai sustabdė savo veiklą dėl I-ojo pasaulinio karo, tačiau emblema buvo visuotinai priimta. Pirmasis jos oficialus debiutas įvyko VII-osiose Olimpinėse žaidynėse Antverpene, Belgijoje 1920 m.
Olimpiniai žiedai išpopuliarėjo nacistinėje Vokietijoje, 1936 m. žaidynėse Berlyne, kuomet Hitlerio mėgstama režisierė Leni Riefenstahl ėmė kurti mitą, jog šis simbolis buvo naudojamas dar senovinėje Graikijoje, šiuo vaizdiniu stiprindamas šlovingo ir kilmingo Trečiojo reicho įvaizdį.
Vladimiras Dubeneckis

Biografija

Gimė lietuvio tremtinio šeimoje. 1906–1914 m. studijavo architektūrą Peterburgo dailės akademijoje, pas L. Benua. Vėliau joje ir dirbo. 1917 m. jam suteiktas profesoriaus vardas.
1919 m. su žmona Olga atvyko į Lietuvą, apsigyveno Vilniuje, tais pačiais metais persikėlė į Kauną. Pirmaisiais gyvenimo Kaune metais tarnavo Prekybos ir pramonės ministerijoje, 1920–1923 m. – Amerikos lietuvių akcinės bendrovės („Amlito“) statybos skyriuose.
Vienas Lietuvių meno kūrėjų draugijos steigėjų, Valstybės archeologijos komisijos, Lietuvos inžinierių ir architektų sąjungos steigėjų, 1925–1932 m. Architektūros sekcijos pirmininkas. Rūpinosi architektūros paminklų apsauga, Valstybės archeologijos komisijos narys. 1927–1929 m. profesoriavo, dėstė kompoziciją ir perspektyvą Meno mokykloje. 1930–1931 m. dėstė Vytauto Didžiojo universitete.

Architektas

Reikšmingiausi jo projektuoti pastatai: Kauno meno mokykla (1922–1923 m.), Valstybės teatro rūmų Kaune rekonstrukcija (1923–1925 m.), kino teatras „Metropoliten“ (dabartinis Kauno dramos teatras; 1928–1929 m.), M. K. Čiurlionio kultūros muziejus (1930 m.), Vytauto Didžiojo karo muziejus (1934 m.) ir kt. Kai kuriuose pastatuose (viešbučio „Lietuva“ interjeras, 1925 m., gyvenamojo namo „Ragutis“ fasadų dekoras, abu Kaune) naudojo lietuvių liaudies dailės motyvus.
Vėlesniuose projektuose (VDU Medicinos fakulteto rūmai, 1931–1933 m., Vytauto Didžiojo karo muziejaus rūmai, su architektais K. Reisonu ir K. Krikščiukaičiu, 1931–1936 m.) susipynę klasikos ir moderniosios architektūros bruožai.
Danijos kolonijos

Europa

Danai savo kolonijinę imperiją pradėjo kurti jau XIII a., kuomet pradėjo kolonizuoti šiaurės Estiją (Danijos Estija) (egzistavo 1219-1346 m.). XIV a. susijungus su Švedija ir Norvegija, o XVI a. pasilikus sudėtyje kartu su Norvegija kaip Danija-Norvegija, Danija paveldėjo visas buvusias Norvegijos (vikingų) kolonijas Europoje, tarp kurių buvo Islandija ir Farerų salos.

Arktis

1921 m. Danija paskelbė savo valda Grenlandiją, tam pritarė ir Tarptautinis Hagos Teismas.
Raphael Nathan Rabinowitz

Biografija

Gimė 1835 m. birželio 4 d. Žagarėje. Būdamas 28 metų išvyko į Vokietijos imperiją. Jau 30 metų mokėjo visą Talmudo tekstą mintinai. Keliavo po visas Europos bibliotekas siekdamas surinkti kuo daugiau įvairiausių Talmudo egzempliorių. Visus egzempliorius kaupė Miunchene, kur per 1867-1887 metus parengė 16 tomų Talmudo tyrimų knygą Dikduke Soferim. Jo veiklą finansavo Vokietijos bankininkas Abraham Merzbacher. Svečiuodamasis Kijeve 1888 m. lapkričio 29 d. netikėtai mirė.