google/wiki40b huggingface dataset:
Skaičiuotuvas

Skaičiuotuvas (arba kalkuliatorius) – nedidelė nešiojama skaičiavimo mašina, naudojama skaičiavimams atlikti. Naujesniuose moksle ir technikoje naudojamuose kalkuliatoriuose, pasitelkus kompiuterinės algebros sistemas, galima atlikti simbolinius skaičiavimus, taip pat pertvarkyti ir spręsti lygtis.
Beveik visuose šiuolaikiniuose skaičiuotuvuose naudojami integriniai grandynai ir skystųjų kristalų ekranai, maitinami galvaniniais elementais ar saulės baterijomis.

Istorija

Dar prieš atsirandant elektroniniams skaičiuotuvams, buvo juntamas nešiojamų skaičiavimo mašinų poreikis. Jam patenkinti buvo skirtos mechaninės skaičiavimo mašinos ir logaritminės liniuotės. Labiausiai paplitusios buvo paprastos mašinėlės, skirtos sudėčiai atlikti. Taip pat buvo naudojamos ir keturių veiksmų mašinėlės (sudėčiai, atimčiai, daugybai ir dalybai atlikti), tinkamos nešiotis rankinėje ar krepšyje.
Nešiojamų skaičiuotuvų pirmtakai buvo staliniai skaičiuotuvai, nepasižymėję gerai išvystytomis integralinėmis schemomis, todėl užėmė daugiau vietos.
Pirmąjį elektroninį delno dydžio skaičiuotuvą 1967 m. sukūrė amerikiečių kompanija „Texas Instruments“. 1,5 kg sunkesnis šio modelio prototipas eksponuojamas Smithsonian insitute (JAV). Be to, šis modelis maitinamas elementais, tuo tarpu ankstesnėms skaičiavimo mašinoms reikėjo maitinimo iš elektros lizdo. Pirmuosius komerciniais tikslais pardavinėjamus skaičiuotuvus 1969–1970 m. pradėjo gaminti japonų kompanijos „Compucorp“, „Sharp“ ir „Canon“. JAV kompanija „Intel“ japonų firmai „Busicom“ sukūrė pirmąjį mikroprocesorių „Intel 4004“, pradėtą pardavinėti 1971 m. ir naudotą modelyje „Busicom 141-PF“. Pirmuoju daugumai vartotojų įperkamu skaičiuotuvu laikomas 1972 m. pardavinėti pradėtas „Casio Mini“. 1972 m. „Texas Instruments“ pristatė skaičiuotuvą SR 10 su mikroprocesoriumi TMS1000, šiuo skaičiuotuvu buvo galima atlikti ne vien tik pagrindinius aritmetinius veiksmus. 1971 m. amerikiečių firma „Bowmar“ pagamino pirmąjį JAV parduodamą skaičiuotuvą „Bowmar 901B“ su aštuonių skaitmenų raudonu LED ekranėliu ir keturiomis funkcijomis. Šis modelis buvo pardavinėjamas už 240 JAV dolerių kainą. 1976 m. „Bowmar“ sustabdė savo veiklą.
1972 m. pasirodė amerikiečių firmos „Hewlett-Packard“ skaičiuotuvas HP-35 – pirmasis modelis su trigonometrinėmis, logaritminėmis ir laipsninėmis funkcijomis. Šis modelis susilaukė nemenko pasisekimo ir išstūmė iki tol plačiai naudotas logaritmines liniuotes. Vienas iš modelio kūrėjų buvo Styvas Vozniakas, po kelerių metų įkūręs „Apple“ kompaniją ir ženkliai prisidėjęs prie asmeninio kompiuterio kūrimo.
Nuo 1974 m. „Hewlett-Packard“ ir „Texas Instruments“ kuria ir programuojamus skaičiuotuvus. 9-ojo dešimtmečio pradžioje rinkoje pasirodė pirmieji grafiniai skaičiuotuvai.
Rugsėjo 27

Vardadieniai

Damijonas – Kovaldas − Vincentas − Adalbertas – Daugilė
Motja

Motja buvo finikiečių miestas Mocijos saloje, labiausiai į vakarus nutolusioje Sicilijos vietoje. Šiuo metu vieta gali būti pasiekiama tik vandens transportu, tačiau senovėje gyventojai buvo nutiesę povandeninį kelią lagūnos dugne, kuriuo galėjo važiuoti ir karo vežimai.
398 metais pr. m. e. miestas buvo sugriautas Dionizo I, Sirakūzų tirono. Romėnams okupavus Siciliją Pirmajame Pūnų kare, Motja jau buvo išnykusi kaip atskiras miestas ir įsiliejusi į Lilybaeum (dab. Marsala).
2006 metų kovo mėnesį archeologai saloje atkasė gerai išsilaikiusį namą šalia vienos iš miesto sienų. Iškasenos rodo, kad Motja buvo apgyvendinta dar ilgai po to, kai ją, manoma, sugriovė senovės graikai.
Žeimeliai

Istorija

Žeimeliai nuo seno buvo dvaras. 1788 m. jis priklausė Marcinkevičiui, vėliau – Apolinarui Lackiui. XIX a. pab. buvo Abakevičių ir Kudreikų valda.
Pietų Korėjos futbolo supertaurė

Pietų Korėjos futbolo supertaurė – buvęs trofėjus, dėl kurio varžėsi Pietų Korėjos futbolo čempionai ir taurės laimėtojai. 
Tai vienerios varžybos, kuriose nugalėtojas iškovodavo supertaurę. 
Rengtos nuo 1999 m. nebevykdomos nuo 2006 m.
Darbėnų valsčius

Darbėnų valsčius buvo šiaurės vakarų Lietuvoje. Centras – Darbėnai.
Janne Ahonen

Biografija

Janė Peteris Ahonenas gimė 1977 m. gegužės 11 d. Lahtyje, Suomijos žiemos sporto centre. Varžybose dalyvavo daugiau nei 20 metų ir laimėjo beveik visus įmanomus šuolininkų su slidėmis titulus, išskyrus olimpinį auksą. Jis yra penkiskart pasaulio čempionas, pirmąjį individualų aukso medalį laimėjęs 1997 metais. Olimpinėse žaidynėse jis iškovojo 2 sidabro medalius komandinėse rungtyse 2002 m. Solt Leik Sityje ir 2006 m. Turine, bet nei vieno individualaus medalio. Janė Ahonenas penkis kartus, daugiau nei kuris kitas šuolininkas su slidėmis, laimėjo Keturių kalvų turnyrą. Jis du kartus nugalėjo bendrojoje Pasaulio taurės įskaitoje (2003−2004 ir 2004−2005 m. sezonais). Iškovojo rekordinį skaičių, septynis, medalius pasaulio skraidymo su slidėmis čempionatuose: 5 sidabro ir 2 bronzos. Kartu J. Ahonenas buvo neblogu automobilių lenktynininku, 2004 m. laimėjo Suomijos automobilių drago čempionatą. 2005 m. pripažintas Suomijos metų sportininku. 2008 m. jis buvo pasitraukęs iš sporto, tačiau vėliau grįžo, atstovavo Suomijai 2010 m. Vankuverio olimpinėse žaidynėse. Po to turėjo pasitraukti iš varžybų dėl traumos ir vėl grįžo antrą kartą dalyvauti 2014 m. Sočio olimpiadoje, taip pat dalyvavo 2018 m. Pjongčango olimpiadoje. Jis yra vedęs, susilaukė dviejų vaikų.
Maskvos žiedinis automobilių kelias

Istorija

Magistralės statyba prasidėjo 1956 m. ties Jaroslavlio plentu. Judėjimas pirmaja atkarpa prasidėjo 1960 m., visu žiedu – 1962 m. Kelias turėjo po dvi 7 metrų pločio juostas, atskirtas 4 metrų pločio skiriamąja juosta. Kelio pakraščiai buvo iškloti rifliuotomis betoninėmis plokštėmis. Pirmosios kelio atkarpos buvo lieto betono paviršiumi, vėliau – asfalto.
1990 m. prasidėjo automagistralės rekonstrukcija – kelias praplatintas, eismo saugumo sumetimais vietoje skiriamosios juostas pastatyta betoninė skiriamoji tvora, pastatyti dengti pėsčiųjų tiltai, kai kur – akustinės sienutės.

Techniniai duomenys

Žiedinės automagistralės plotis – 10 eismo juostų (po 5-kias į abi puses), ilgis – 108,9 km. Atskaitos taškas („nulinis kilometras“) – nuo susikirtimo su Entuziastų plentu pagal laikrodžio rodyklę. Visame žiede kelias apšviestas. Automagistralė turi 7 tiltus ir 54 viadukus, 33 dviejų lygių transporto mazgus, o ties Simferopolio plentu – trijų lygių mazgą. Didžiausias leistinas greitis magistralėje yra 100 km/h.
Mieczysław Niedziński

Biografija

Gimė 1917 m. Druskininkuose. Dalyvavo Vokietijos ir Lenkijos kare. Dalyvavo Lvovo miesto gynyboje, buvo vienas iš pirmųjų Armijos Krajovos kovotojų nacių okupacijos metu. Nuo 1944 m. liepos iki 1945 m. rugsėjo buvo vienas iš Armijos Krajovos Gardino ir Naugarduko apygardų vadų. 1944 m. liepos 7 d. dalyvavo Operacijoje "Aušros vartai", nepavykus operacijai pabėgo ir kelerius metus slapstėsi bei partizanavo Gardino apylinkių miškuose. 1948 m. gegužės 8 d. netoli Gardino miesto kartu su keliais išlikusiais bendrais buvo apsuptas NKVD ir nužudytas. Su Nedzinsko žūtimi baigėsi ir Armijos Krajovos pasipriešinimas Gardino apylinkėse.
Lepanto mūšis

Jėgos

Kovėsi Osmanų imperijos laivynas (210 galerų, 66 galeotai; vadas Alipaša Muezinzadė) ir Šventosios lygos, kurią sudarė Ispanija, Maltos ordinas, Genuja, Popiežiaus valstybė, Toskana, Venecijos respublika ir kai kurios kitos Italijos valstybės, laivynas (207 galeros ir 6 galeasai; vadas Ispanijos karaliaus Pilypo II brolis Chuanas Austras). Abu laivynai be jūrininkų turėjo po 25 000 karių.

Mūšio eiga

Laivynai išsirikiavo priešpriešiais puslankiais. Sąjungininkų 6 galeasai, išrikiuoti priešais turkų galeras, artilerijos ugnimi apšaudė priešo laivyno, kuris buvo prastai ginkluotas ir nusilpęs dėl 6 mėn. buvimo jūroje ir kovų su pakrančių tvirtovėmis, centrą. Paskui abordažo kautynėse turkų laivynas buvo sumuštas. Turkai neteko 225 laivų, 117 jų atiteko priešui, Šventoji lyga neteko 15 laivų.

Mūšio reikšmė

Lepanto mūšis – vienas pirmųjų didelių Osmanų imperijos karinių pralaimėjimų Europos valstybėms ir paskutinis didelis irklinių laivų mūšis. Per jį išryškėjo artilerijos svarba. Dėl Šventosios lygos valstybių nesutarimų mūšis didesnės įtakos tolesnei karo eigai beveik neturėjo – pagal 1573 m. Venecijos ir Osmanų imperijos taikos sutartį turkams atiteko Kipras, Venecijos respublika turėjo sumokėti didelę kontribuciją, bet moraliai sustiprino krikščioniškosios Europos, kuriai XV a. – XVI a. nuolat grėsė Osmanų imperijos ekspansija, tautas.
Šel Mera

Istorija

Gyvenvietė įkurta 1937 m. naftos kompanijos „Shell“. Pradžioje ją sudarė tik pakilimo takas ir darbininkų barakai. Naftininkai nuolat susidurdavo su indėnų antpuoliais, sudėtingomis gamtinėmis sąlygomis todėl 1948 m. gyvenvietę paliko. 1949 m. Šel Meroje įsikūrė evangelikų misionierių organizacija „Mission Aviation Fellowship“. Ji, pasinaudodama aviacija skraidindavo misionierius po Amazonijos džiungles ir prisidėjo prie indėnų evangelizacijos. Šel Mera pagarsėjo 1956 m., kai grupė misionierių, vadovaujamų Nate Saint, dingo be žinios indėnų vaoranių žemėse („operacija Auka“). Vėliau jie rasti nužudyti. 1958 m. Šel Meroje atidaryta pirmoji ligoninė Ekvadoro Amazonijoje, o 1964 m. – misijos mokykla.
Slovakijos futbolo varžybos 1984–1985 m.

1984–1985 m. pirmenybės

Slovakijos komandos dalyvavo Čekoslovakijos čempionate.
FC Kupiškis

Istorija

2018 m. sensacija tapo, kad klubas iš niekur siekė dalyvauti Pirmos lygos pirmenybėse.  Klubas nesugebėjo gauti Pirmos lygos licencijos, bet žaidė Pirmoje lygoje išimties tvarka.
Pirmoje lygoje klubui sunkiai sekėsi rinkti taškus. Vienintelė įsimintina pergalė buvo pasiekta Klaipėdoje, kur FK Koralas buvo sutriukšinti nepadoriu rezultatu 12-0. Šios rungtynės buvo pavadintos klounada. vėliau sekė net penkių komandos žaidėjų diskvalifikacija. Kaip įtaraiama, rungtynėse su Panėvėžiu buvo įtakojamas rezultatas.Su šiais futbolininkais klubas atsisveikino. Sezono pabaigoje buvo patirta eilę pralaimėjimų ir komanda užėmė 13 vietą tarp keturiolikos komandų. (Aplenkė tik iš kovos pasitraukusią FK Koralas ekipą.)
2019 m. nesugebėjo licencijuotis Pirmos lygos pirmenybėms, bet dalyvaus išimties tvarka.

Pasiekimai

2017 m. gruodžio 9 d. Juodpėnų sporto salėje vykusiame salės futbolo turnyre 5×5 „Kupiškio kalėdos“ tapo nugalėtojais.
Saločių Antano Poškos vidurinė mokykla

Istorija

Mokykla įsikūrusi šiauriniame Pasvalio rajono pakraštyje, prie Via Baltica magistralės.
Parapijinė mokykla prie Saločių bažnyčios veikė jau XIX a. pradžioje. 1866 m. iš Saločių mokykla perkelta į Kiemėnus. 1908 m. prie bažnyčios klebonijos įkurta lietuviška mokykla. Apie 1924 m. miestelyje atidaryta ir valdiška mokykla. 1929 m. pradėta statyti dviejų aukštų mūrinė mokykla. Statybai naudotos Saločių dvaro ūkinio pastato plytos. 1930 m. atidaryta pradžios mokykla, pavadinta daktaro Jono Basanavičiaus vardu. Antrojo pasaulinio karo metu labai nukentėjo viso miestelio pastatai, taip pat ir mokykla.
1944 m. spalio mėn. prasidėjo mokymas, 1945 m. atidarytos progimnazijos klasės. Progimnazija įsikūrė Škilinpamūšio dvare, 1946 m. sugrąžinta į Saločius. Iki 1949 m. dirbo kaip atskiros mokyklos: pradinė ir progimnazija, kiekviena su savo vadovais, 1949 m. mokyklos sujungtos. 1965 m. atidarytas pirmasis mokyklos priestatas, 1978 m. antrasis. Senasis pradinės mokyklos pastatas buvo renovuotas, 2004 m. jame įsikūrė kultūros centras.
2003 m. rugsėjo 1 d. rajono savivaldybės tarybos sprendimu mokykla pavadinta keliautojo Antano Poškos (1903–1992) vardu. 2004 m. sausio 1 d. prie Saločių Antano Poškos vidurinės mokyklos prijungta Kiemėnų pagrindinė mokykla ir Namišių pradinė mokykla. 2007 m. prie mokyklos įsteigti du vaiko dienos centrai Puškoniuose ir Dagiuose. 2007 m. rugsėjo 1 d. rajono savivaldybės tarybos sprendimu Kiemėnų pagrindinio ugdymo skyrius panaikintas. Mokykloje veikia krašto istorijos muziejus ir dailės galerija.
Zaliznė

Istorija

Iki 1921 m. vietovė buvo žinoma kaip Nelepovskio vienkiemis. Vėliau pradėta anglių gavyba, gyvenvietė pavadinta Artemove (ukr. Артемове) arba Artiomovu (rus. Артёмово) revoliucionieriaus F. Sergejevo-Artiomo garbei. 1938 m. suteiktas miesto statusas. 2016 m. pervadintas į Zaliznę.
Kingsajz

Turinys

Olgerdas – solidaus žurnalo reporteris, tačiau iš tiesų jis pabėgėlis iš liliputų šalies, kuri įsikūrusi nenaudojamo archyvo lentynose. Liliputų šalies vadovai patys dažnai lankosi didžiajame pasaulyje, tačiau preparatas „Kingsajz“, paverčiantis juos įprasto dydžio žmonėmis, prieinamas tik išrinktiesiems. Olgerdas buvo vienas iš jų, tačiau didžiajame pasaulyje pabėgo ir dabar slapstosi, o išlikti dideliu jam padeda reguliariai geriama vienos rūšies kola.
Kitas pabėgęs liliputas, chemikas Adasas, sukuria „Kingsajz“ mėginį, tačiau yra pagrobiamas ir grąžinamas į liliputų šalį. Olgerdas kartu su dar dviem pabėgusiais liliputais nusprendžia vėl susimažinti, grįžti atgal, išlaisvinti Adasą ir padaryti preparatą prieinamą visiems...
Šambala

Šambala (skr. शंभाल = Śambhāla, tibet. བདེ་འབྱུང་  = bde 'byung) – mitinė utopinė karalystė, esanti kažkur Vidurinėje Azijoje.
Pirmasis Šambalos paminėjimas randamas hinduistų tekste – Višnaus Puranoje. Ten (4.24) Šambhala (nuo śambhu – „laimė, ramybė“) vadinamas kaimas, kuriame gimsiąs pasaulio išvaduotojas, paskutinioji Višnaus avatara – Kalkis. Į Šambalą panaši yra senosios Tibeto religijos Bon minima karalystė Olmolungringas, ši sąvoka siejama ir su senovine Tibeto valstybe Žangžungu. Visgi, plačiausiai Šambalos sąvoką išplėtoja slaptas tantrinis Tibeto budizmo mokymas – Kalačakra. Ten Šambala apibūdinama kaip karalystė, valdoma viešpaties Maitrėjos, jos gyventojai gyvena darnoje, yra nušvitę. Šambalos karalystė ateisianti, kai grįšiąs aukso amžius. Kaip ir viskas tantriniuose mokymuose, taip ir Šambala turi vidinę reikšmę. Teigiama, kad žmogus, įgavęs tinkamą karmą, gali pasiekti dvasinę Šambalą.
Šambalos sąvoka glaudžiai persipina su Tyrosios žemės sąvoka, naudojama visame Mahajanos budizme.
Vakariečiai iš Kalačakros tantros nuotrupų pasigavę Šambalos sąvoką, atkakliai siekė rasti šią žemę. Pirmasis Šambalą (Xembala) mini portugalų jezuitų misionierius Estevanas Kasela, lankęsis Butane. Jis Šambalą siejo su Kinija. Ypač Šambalos mitas tapo gajus XIX a. pab.–XX a. pr., kai įvairios į misticizmą linkusios bendruomenės ir asmenys (teosofai, naciai, Rerichai, japonų nacionalistai ir kt.) ėmė ieškoti šios „šventosios žemės“ Tibete. Su tuo buvo susiję ir TSRS komunistų bei Vokietijos nacionalistų okultiniai judėjimai – vieni bandė „išgryninti“ iš budizmo komunistines idėjas, kiti – Tibete rasti senovės arijų pėdsakus, atrasti slaptąją Vril galią. Naciai surengė kelias ekspedicijas į Tibetą (1930, 1934-35, 1938-39 m.), vadovaujamas Ernsto Šeferio. „Atrasti Šambalos“ kaip Vakarų budizmo ordino atstovas į Tibetą keliavo Nikolajus Rerichas su žmona Helena (1924–1928 m.). 1933 m. britų rašytojas Džeimsas Hiltonas romane Lost Horizon, įkvėptas Šambalos mito aprašė mitinę karalystę Šangrilą. Britų mokslininkas Džonas Benetas Šambalą kildino nuo baktrų šventyklos Shams-i-Balkh, o prancūzų budologė Aleksandra David Neel Šambalos pavadinimą kildino nuo Balcho miesto Afganistane arba persų žodžių Sham-i-Bala („pakelta žvakė“).
Joe C.

Joseph Calleja (Joe C., 1974 lapkričio 9 d.– 2000 lapkričio 16 d.) – JAV repo stiliaus atlikėjas. Atlikėjas gimė Taylor mieste, Mičigano valstijoje, JAV.
Joe C. pimąjį albumą išleido 1998 m. kartu su roko muzikos atlikėju Kid Rock.
Mirė nuo sunkios ligos komplikacijų 2000 metais.
Vytautas Račickas

Biografija

1969 m. baigė Utenos 2-ąją vidurinę mokyklą, 1974 m. – Vilniaus universiteto Filologijos fakulteto lietuvių kalbos ir literatūros specialybę.
Dirbo laikraščių „Tarybinis mokytojas“, „Lietuvos pionierius“ redakcijose. 1989–1996 m. žurnalo „Genys“ vyriausias redaktorius, 1997–1999 m. – redaktoriaus pavaduotojas.  Buvo Lietuvos rašytojų sąjungos fondo pirmininkas. Šiuo metu laisvai samdomas autorius, rašytojas.
IBBY Lietuvos skyrius apysaką „Šlepetė“ išrinko geriausia 1996 m. knyga vaikams. 1998 m. už apysaką „Zuika dar gyvas“ rašytojui įteikta Gabrielės Petkevičaitės-Bitės premija, o 2003 m. trečioji trilogijos knyga apdovanota rašytojo Vytauto Tamulaičio premija. Lietuvos autorių teisių gynimo agentūros (LATGA-A) duomenimis, vienas populiariausių vaikų rašytojų, kasmet patenkantis į skaitomiausių autorių penketuką. 2011 m. įteikta Vaikų literatūros premija.
Nuo 1987 m. Lietuvos rašytojų sąjungos narys.
Urakanė

Urakanė (portug. Uracane) – sala Atlanto vandenyne, Bižagošo salyno, priklausančio Bisau Gvinėjai, centrinėje dalyje. Yra tarp Enu šiaurėje, Edanos ir Formosos šiaurės rytuose, Sogos rytuose, Orango pietuose ir Uno vakaruose.
Pagrindinės gyvenvietės – Ankaljė, Ankumbas.
Leonardas Kęstutis Jaskelevičius

Biografija

1962 m. baigė Lentvario vidurinę mokyklą. Nuo 1966 m. Lentvario kilimų fabriko, Matuizų statybinių medžiagų gamyklos darbuotojas. 1969 m. baigė Vilniaus universitetą, įgijo ekonomisto specialybę. Nuo 1971 m. Valstybinio plano komiteto ekonomistas. 1980 m. buvo įstojęs į Žemės ūkio akademijos Miškų ūkio fakulteto neakivaizdinį skyrių. 1982–1986 m. Širvintų ir Druskininkų miškų ūkių girininkas. 1987–1989 m. LSSR mokslų akademijos Ekonomikos instituto mokslinis bendradarbis, ekonomikos mokslų kandidatas.  1990 m. Trakų rajone įkūrė valstiečių ūkį, ūkininkavo. 1992–1996 m. LR Seimo narys.  Nuo 1997 m. Lietuvos žemės ūkio rūmų vadybininkas, Vilniaus kooperacijos kolegijos ir Vilniaus kolegijos Buivydiškių studijų centro ekonomikos dėstytojas, Lietuvos verslo darbdavių konfederacijos visuomeninis patarėjas, Lietuvos agrarinės ekonomikos instituto bendradarbis.
Anksčiau jokioms partijoms nepriklausė. Nuo 1991 m. Lietuvos demokratinės darbo partijos narys, 1992–1996 m. LDDP pirmininko Adolfo Šleževičiaus pavaduotojas. Nuo 2002 m. Lietuvos socialdemokratų sąjungos narys. 
Ekonominėmis temomis paskelbė apie pusantro šimto straipsnių moksliniuose ir periodiniuose leidiniuose, išleido keletą brošiūrų. Bendradarbiavo „Tiesoje“, „Švyturyje“, „Dienovidyje“, „Soglasije“. Lietuvos žurnalistų sąjungos narys. Lietuvos ūkininkų sąjungos narys.
Žmona Stasė, dukra Sigutė, sūnus Žilvinas.
Juozas Kalvaitis

Biografija

Tėvai buvo sulenkėję valstiečiai. Pradinį mokslą įgijo Vištytyje. Paūgėjęs mokėsi Smalėnų bernardinų vienuolyne. 1863 m. iš vienuolyno išėjo ir stojo sukilėlių pusėn. Už tai buvo suimtas jo tėvas, kuris užstatė savo sūnų, todėl šis 11 mėnesių kalintas Kalvarijos kalėjime, paskui dar trejus metus buvo policijos prižiūrimas. Išėjęs iš kalėjimo, pas vietos vargonininką išmoko vargonuoti ir Bartininkuose (dab. Vilkaviškio raj.) gavo vargonininko vietą.
1868–1874 m. vargonų ir fortepijono mokslą studijavo Varšuvos muzikos institute, grojo restoranuose, kad užsidirbtų duonai. Grįžęs į Lietuvą, 1874–1880 m. Rietave vadovavo kunigaikščio Bogdano Oginskio įkurtai muzikos mokyklai. Iš mokinių ir dvaro tarnautojų suorganizavo 60 dalyvių chorą ir orkestrą, vargonininkavo bažnyčioje, rengė vargonininkus. 1880 m. persikėlė į Kauną ir užėmė vargonininko vietą Žemaičių katedroje ir kunigų seminarijos bažnyčioje, rengė vargonininkus, vadovavo berniukų, vyrų ir mišriajam chorams.
Juozui Naujaliui užėmus Katedroje vargonininko vietą, J. Kalvaitis 1892 m. vėl sugrįžo į Rietavą, bet 1893 m. buvo paralyžiuotas ir B. Oginskio išsiųstas gydytis į kurortus. Paskui nuvyko pas sūnų į Samarą; ten po ilgos ir sunkios ligos mirė.

Kūryba

J. Kalvaitis reiškėsi ir kaip kompozitorius. Jam priskiriama pirmųjų keturbalsių mišių autorystė. Kai kas abejoja, kad mišias „Pulkim ant kelių“ sukūrė J. Kalvaitis. Šios mišios kartais vadinamos „Prieš Sostą Tavo“. Jų pilnas pavadinimas „Miszios ant pamenklo sukaktuwiu penkių szimtu metu nuo apkriksztyjimo Lietuvos paskirtos kunigui Strazdeliui nabasznikui sudetojui „Pulkim ant keliu“. Mišios 1886 m. išleistos Tilžėje. Mišias chorai ėmė giedoti Lietuvos bažnyčiose ir tai išstūmė lenkiškąjį giedojimą. Dar sukūrė motetą mišriajam chorui „Regina coeli“, taip pat mazurkų ir valsų fortepijonui.

Šaltinis

Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999. Informacijos publikavimui gautas žodinis autoriaus leidimas.
Augustavo vyskupija

Augustavo vyskupija (lenk. Diecezja augustowska) – kartais dar vadinama Seinų vyskupija egzistavusi 1818–1925 metais.

Istorija

1818 m. balandžio 30 d. vyskupija buvo įkurta Lenkijos Kongreso karalystėje vietoje anksčiau buvusios Vygrių vyskupijos. Šį nutarimą priemė popiežius Pijus VII. Vyskupijos centras buvo Seinų Švč. Mergelės Marijos bazilika, Seinuose. 1821 m. popiežius nusprendė perkelti vyskupijos centrą į Suvalkų miestą, bet vyskupijos vadovai įnirtingai priešinosi ir pasiekė kad vyskupijos centras liktų Seinuose. Vyskupija priklausė Varšuvos metropolijai. Vyskupija apėmė beveik visą Augustavo vaivadijos teritoriją. 1818 m. Vygrių vyskupiją sudarė 119 parapjų, viena filija, 11 dekanatų. 8 dekanatai pateko į naująją Augustavo vyskupiją ir 3 prijungti prie Plocko vyskupijos. Šiaurinėje vyskupijos dalyje gyveno lietuvių dauguma. Po 1863 m. sukilimo vyskupiją bandyta uždaryti. 1869 m. į Rusiją ištremtas vyskupas Konstantinas Ireniušas Lubenskis. Iki sukilimo vyskupijoje buvo 361,000 tikintieji ir 230 kunigai. 1860 metais parapijoje buvo 465,000 tikinčiųjų. 1914 m. vyskupijoje jau buvo 14 parapijų, 694,000 tikinčiųjų ir 368 kunigai.
1918 m. dalis vyskupijos pateko į Lietuvos teritoriją ir dalis į Lenkijos teritoriją. Lietuvoje vyskupijos dekanatas buvo Vilkaviškyje, kuriam vadovavo vyskupas Antanas Karosas. Lenkiškajai vyskupijos daliai vadovavo vyskupas Romuald Jałbrzykowski atstovybėje Lomžos mieste. Per 1918–1925 metus vyskupijoje atsirado 30 naujų parapijų. 1925 m. spalio 28 d. lenkai panaikino vyskupiją ir prijungė prie Lomžos vyskupijos. Lietuvos teritorijoje Pijus XI įkūrė naują Vilkaviškio vyskupiją buvusios Augustavo vyskupijos dalyje su centru Vilkaviškyje. Panaikinimo momentu vyskupijoje buvo 104 parapijos, 12 dekanatų, 369,000 tikinčiųjų ir 169 kunigai.
Jonavos sporto, sveikatingumo ir pramogų kompleksas

Tikslai, statybos etapai

2006 m. birželio 22 d. Jonavos rajono savivaldybės taryba pritarė projekto „Pramogų, sporto ir sveikatingumo kompleksų statyba ir stadiono rekonstrukcija“ koncepcijai. Projekto tikslai - pagerinti sąlygas sportininkams ir užsiiminėjantiems kūno kultūra; sudaryti sąlygas į sporto bazę patekti ir užsiiminėti neįgaliesiems; pritaikyti sporto bazę ir jos prieigas sportininkams, aktyviam poilsiui ir paslaugų verslo plėtrai. Jonavos rajono savivaldybės administracijos direktorius paskirtas atsakingu už sprendimo vykdymą. Stadiono renovacijos bei universalios sporto salės statybos organizatorius - Jonavos rajono savivaldybė. Ieškomas privatus investuotojas (į visą kompleksą arba į atskiras jo dalis).
Pastačius naują sporto sveikatingumo kompleksą, bus sudarytos geresnės sąlygos Jonavos rajono klubinėms komandoms, Jonavos sporto centro moksleivių vedančiosioms komandoms treniruotis ir vykdyti varžybas, siekti didelio meistriškumo. Atsiras galimybė vykdyti tarptautines, nacionalinės ir regioninės reikšmės, rajoninius sportinius renginius ir varžybas. Padės efektyviau, įvairiau vykdyti prevencines programas, kurios padeda moksleiviams ir jaunimui išsiugdyti sąmoningą ir atsakingą požiūrį į savo veiksmus, aktyvins šių vaikų ir jaunimo socializaciją. Atsiras galimybė užsiiminėti kūno kultūra ir sportu neįgaliesiems ir jiems integruotis į visuomenę per sportą. Renovuotas stadionas atitiks Lietuvos futbolo federacijos keliamiems licencijavimo rezultatams, bus sudarytos sąlygos vykdyti nacionalines, regionines ir kitas lengvosios atletikos varžybas.
Pramogų, sporto ir sveikatingumo kompleksas kuriamas 3 etapais. Pirma statoma sporto salė, įrengiamos žiūrovų tribūnos prie Jonavos stadiono futbolo aikštės (I etapo darbų vertė - apie 15 mln. Lt, darbams pradėti 2010 m. pakaktų 900 000 Lt). 2010 m. baigiamas rengti sporto, sveikatingumo ir pramogų komplekso teritorijos detalusis planas. Rengiama techninio projekto architektūrinė dalis. Toliau bus statomas pramogų kompleksas ir viešbutis (pritraukiant verslo investicijas). Iki 2015 m. bus sutvarkytas Joninių slėnis (tam tikimasi gauti lėšų iš ES struktūrinių fondų). Visų darbų vertė – apie 136 mln. Lt.