google/wiki40b huggingface dataset:
Teisės pažeidėjas

Delinkventas (lot. delinquere – nusikalsti, nusižengti) kriminologijoje – delikto vykdytojas, (teisės) pažeidėjas; asmuo nusižengiantis nustatytoms (teisės) normoms.
Delinkventas yra linkęs į deviantinį elgesį. Kriminologijoje tiriama delinkvento asmenybė, jos bruožai ir visi veiksniai, sudarę sąlygas pažeisti teisės normas ar jų nesilaikyti, aiškinamasi, kodėl būtent tas asmuo atliko pažeidimą, jo charakteristika.
Baudžiamojoje (t. p. baudž. proceso) teisėje delinkventas dar kitaip yra vad. kaltininkas – asmuo, kaltas dėl nusikalstamos veikos padarymo. Kai kuriose kalbose žodis delinkventas yra suvokiamas kaip nusikaltėlio (pažeidėjo) eufemizmas.
Antarktinis klimatas

Antarktinė klimato juosta yra pačiuose Žemės planetos pietuose, apima visą Antarktidos žemyną su greta esančiomis salomis ir vandenimis.
Klimatas panašus kaip ir arktinėje klimato juostoje, tik jūros švelninantis poveikis nėra toks būdingas, todėl temperatūros čia žemesnės. Antarkties žemyno gilumoje fiksuojamos pačios žemiausios Žemėje temperatūros.
Didele dalimi sutampa su antarktinių dykumų geografinė zona. Auga samanos, kerpės, keletas rūšių žydinčių augalų yra vandens augalų.
Antarktinėje klimato juostoje užfiksuota žemiausia temperatūra Žemėje −89,2 °C (1983 m. liepos 21 d. „Vostoko“ stotyje).
Okuličiūtės dvarelis

Istorija

Iki šiol nėra aišku, kas buvo šių rūmų architektas. Architektas pasitelkė  XIX a. neoklasicizmo formas, jas  įjungė į vietos gamtinę ir architektūrinę aplinką. 
Ši vieta buvo dvarininkų, prijaučiančių reformacijai, susibūrimo vieta. Pati dvaro savininkė bajoraitė Okuličiūtė iki šių dienų išliko mįslinga ir paslaptinga asmenybė, neturima duomenų nei apie jos kilmę, artimuosius, likimą. 
Pasak rašytojo Antano Vienuolio,  1863 m. dvarelyje veikė 1863 m. sukilėlių štabas, buvęs įrengtas slaptas ginklų sandėlis.    
1863 m. sukilimui pralaimėjus, jo savininkė Okuličiūtė buvo ištremta, tikėtina, dvarelis buvo konfiskuotas ir atiteko carinės Rusijos imperijos generolui Amadai.  Įvairių šaltinių teigimu, jis dvarelyje negyveno, pastatą padovanojo Okuličiūtę įskundusiam savo sekretoriui. 
Vėlesniais metais pastatas buvo nuomojamas, jame buvo įsikūręs paštas, antstoliai, miškininkai. Tarpukariu Okuličiūtės dvarelį valdė vaistininkas Antano Vienuolio-Žukausko  bičiulis Donatas Šukevičius. Šukevičiai dvarelį valdė iki 1940 m., restauravo pastatą ir tuo pačiu atnaujino prie rūmų XIX a. įrengtą parką su likusiais retų rūšių medžiais ir dekoratyviniais krūmais.
Po karo rusai pastatą nacionalizavo, įkurdino jame valdžios organus, pionierių namus. Nuo 1955 m. Okuličiūtės dvarelyje buvo įsikūrusi Anykščių viešoji biblioteka (nuo 2007 m. pavadinta L. ir S. Didžiulių viešąja biblioteka).

Architektūra

Dvaro pastatas vieno aukšto su žema mansarda. Pagrindinis, vakarų fasadas atgręžtas į upės užtvanką. Priekyje pastato - išraiškingas portikas. Jį sudaro ant išlenkto neaukšto pjedestalo stovinčio keturios jonėninio orderio kolonos. Jos remia puslankio formos prieangio stogelį. Antablementas juosia pastatą perimetru. Pastato kampus puošia rustuotos mentės. Stačiakampiai vidutinio dydžio dvivėriai langai kadaise buvo su įsprūdinėmis medinėmis langinėmis, kurios iki šių dienų neišliko.  Yra du rūsiai akmenų mūro sienomis su plytų mūro cilindriniais skliautais.
Šalia dvarelio buvo užveistas parkas.
Taraskas

Taraskas – mitologinė pabaisa, pasak legendų gyvenusi Prancūzijos Provanso regione. Jis turėjo šešias trumpas kojas, vėžlio šarvais padengtą galvijo kūną, o žvynuota uodega pasibaigė skorpiono geluonimi. Galva buvo kaip liūto. Pasak legendos, Taraskas atėjo iš Galatijos. Jo nepajėgusi įveikti riterių armija su katapultomis, tačiau dainomis ir maldomis nugalėjo Šv. Morta. Pabaisa nurimo ir nesipriešino, kol ją užmušė paprasti miestiečiai. Vėliau daug jų paveikti šio stebuklo, pasak legendos, atsivertė į krikščionybę. To miesto pavadinimas buvo pakeistas į Taraskoną.
Taraskas (angl. tarrasque) įeina į Dungeons & Dragons (D&D) vaidmenų žaidimo 1983 m. pabaisų rinkinį (Monster Manual II, kitaip – 3rd Edition Monstrous Manual).
Marinos įlanka

Marinos įlanka yra Singapūro pietinėje dalyje ir tęsiasi į rytus iki pat žemutinės miesto dalies. Marinos įlankoje gyvenimas verda visą para. Pagal oficialų aprašymą, tai vieta, „kurioje žmonės gali patirti naujas gyvensenos ir gyvenimo būdo galimybes, keistis naujomis idėjomis ir informacija verslui ir mėgautis turtingomis laisvalaikio ir kultūros paslaugomis“. Būtent šioje vietoje statomi patys inovatiškiausi pastatai, kuriami nauji verslo planai ir rengiami mega renginiai.
XX a. aštuntajame dešimtmetyje melioravimo būdu buvo sukurta Marinos įlanka, sukūrusi dabartines centrinę ir pietinę miesto dalis. Dėl to Singapūro upė išteka ne į jūrą, kaip anksčiau, o į įlanką.
Nuo 2008 m. šioje vietoje vyksta pirmos istorijoje naktinės Formulės 1 lenktynės Singapūro GP Marina Bay Street trasoje. Šioje įlankoje 2010 m. vyko ir pirmosios istorijoje Jaunimo olimpinės žaidynės.
Carlos Mendes

Carlos Eduardo Teixeira Mendes (g. 1947 m. gegužės 23 d. Lisabonoje) – portugalų dainininkas ir aktorius.
1963–1967 m. buvo grupės Sheiks narys. 1967 m. palikęs grupę, atlikėjas pradėjo solinę karjerą. Carlos du kartus dalyvavo „Eurovizijos“ dainų konkurse: 1968 m. su daina „Verão“ užėmė vienuoliktą vietą, o 1972 m. konkurse atlikęs kūrinį „A festa da vida“, liko septintas.
Kartu su Fernando Tordo ir Paulo de Carvalho 1975 m. įkūrė nepriklausomą įrašų kompaniją „Toma Lá Disco“.
Atlikėjas iki šiol aktyviai užsiima muzikine veikla, taip pat vaidino keliuose Portugalijos televizijos serialuose.
Geležinis dangus

Siužetas

2018 m. amerikiečių astronautai išsilaipina tamsiojoje Mėnulio pusėje. Čia jie atranda slaptą vokiečių nacių bazę, kurioje šie apsigyveno pralaimėję antrąjį pasaulinį karą. Vienas iš astronautų, Džeimsas Vašingtonas (juodaodis) paimamas į nelaisvę, ten su juo atliekami bandymai (paverčiamas baltuoju). Daktaras Richteris atranda, kad Vašingtono išmanusis telefonas galingesnis už visus jų kompiuterius ir yra pajėgus valdyti nacių karo mašiną – Götterdämmerung. Tačiau telefono baterija nusenka, todėl naujuoju fiureriu siekiantis tapti Klausas Adleris kartu su Vašingtonu keliauja į Žemę gauti naujų telefonų. Kartu su jais paslapčia keliauja ir Adlerio mylimoji, teralogė Renata.
Tuo tarpu JAV prezidentė (vaizduojama labai panaši į Sarą Palin) visais būdais siekia būti perrinkta antrai kadencijai, tačiau jos rinkimų kampanijos vadovė Vivian nebeturi jokių idėjų. Tačiau sutikusi nacius paverčia juos rinkiminės kampanijos dalimi, o Adleris taip siekia savo plano tapti nauju fiureriu. Tą nujausdamas, esamas fiureris Kortcflaišas pasiunčia kosminį laivyną į Žemę, bet yra nužudomas Adlerio. Nacių skraidančios lėkštės atakuoja Žemę, bet jas sunaikina Vivian valdomas JAV kosminis laivas USS George W. Bush. Adleris grįžta į Mėnulį ir pakelia Götterdämmerung. Tuo tarpu nacionalsocializmu nusivylusi Renata su Vašingtonu bando jiems sutrukdyti. Jie nužudo Adlerį ir atjungia mašinos kompiuterį, todėl šis rėžiasi į Mėnulį.
JTO saugumo taryba džiaugiasi sėkme, tačiau JAV pareiškus pretenzijas į ten rastus helio-3 telkinius, kyla trečiasis pasaulinis karas.
Vytautas Budnikas (1951)

Biografija

1966 m. baigė Ukmergės vidurinę mokyklą, 1978 m. – Vilniaus prekybos technikumą, 1984 m. – žurnalistiką Vilniaus universitete. 1991 m. stažavo Prancūzijos dienraštyje „La Voix Du Nord“, 1995 m. – Švedijos Lundo universiteto Raulio Valenbergo institute.
Dirbo gamyklose, parduotuvėse, profesinių sąjungų įstaigose. 1989–1990 m. savaitraščio „Lietuvos profsąjungos“ redaktoriaus pavaduotojas, redaktorius, nuo 1991 m. savaitraščio „Pozicija“ vyr. redaktorius, „Pozicijos“ leidybos centro vyriausiasis redaktorius, žurnalų „Kryžkelės“, „Pozicija. Nuomonės“ leidėjas. 
1990 m. Lietuvos žmogaus teisių gynimo asociacijos steigėjas ir signataras, jos vicepirmininkas, nuo 2005 m. pirmininkas.
Lietuvos rašytojų sąjungos jaunųjų rašytojų sekcijos narys. NDJ tarybos narys. Lietuvos žurnalistų sąjungos narys nuo 2015 metų.
Stanislovas Giedraitis

Biografija

Tėvas Antanas Giedraitis – Lietuvos kariuomenės savanoris, apdovanotas Vyčio kryžiaus ordinu ir Lietuvos kariuomenės kūrėjo medaliu.
Baigė Utenos rajono Antalgės septynmetę mokyklą, Buivydiškių žemės ūkio technikumą. Dirbo Alytaus rajono „Volungės“ kolūkio zootechniku. Nuo 1968 m. SSKP narys. 1969–1977 m. Alytaus rajono „Dainavos“ kolūkio pirmininkas. 1971 m. baigė Lietuvos veterinarijos akademiją. 1977–1982 m. Alytaus rajono Vykdomojo komiteto pirmininkas. 1981 m. baigė Leningrado aukštąją partinę mokyklą. 1982–1988 m. LKP Mažeikių rajono komiteto I-asis sekretorius. Nuo 1985 m. LSSR AT deputatas. 
1988 m. LKP CK sekretorius. Pertvarkos laikais iš LKP Mažeikių rajono komiteto pirmojo sekretoriaus pareigų pakeltas į CK sekretorius ir turėjęs būti vienu iš Algirdo Brazausko komandos narių S. Giedraitis, atėjus pasirinkimo metui, nusigręžė nuo gorbačiovinių pertvarkos idėjų.  1989 m. LKP atsiskiriant nuo SSKP, liko Mykolo Burokevičiaus kolaborantų partijoje, LKP (SSKP) žemės ūkio skyriaus vedėjas. 
2004–2008 m. Europos geografinio centro direktorius. 2008–2012 m. LR Seimo narys, išrinktas Mažeikių rinkimų apygardoje.  2012 m. nesėkmingai kandidatavo į LR Seimą.  2015–2017 m. Vilniaus rajono savivaldybės tarybos narys.
Gyvena Vilniuje. Galimai vienas iš Juozo Erlicko satyrų herojų.
Jonas Kazimieras Pacas

Biorgafija

Lietuvos magnatų Pacų giminės atstovas, herbo „Gozdawa“ savininkas. Jeronimo Dominyko Paco (apie 1620–1662) ir Anos Vainaitės (m. po 1669) antrasis sūnus. Broliai – Žemaitijos seniūnas Petras Mykolas Pacas (m. 1696) ir Lietuvos didysis raštininkas Kazimieras Mykolas Pacas (m. 1719). Lietuvos dvaro paiždininkio Petro Paco (apie 1570–1642) anūkas.
Nuo 1684 metų Jonas Kazimieras Pacas minimas kaip Breslaujos pavieto maršalka. 1687 metais gavo Lietuvos dvaro vėliavininko pareigybę.
Aleksandras Marčiulionis

Aleksandras Marčiulionis (1911 m. vasario 18 d. Žagariškės, Garliavos valsčius – 1998 m. gegužės 12 d. Čikaga) – Lietuvos skulptorius.

Biografija

Žmona Eleonora Marčiulionienė. 1930–1936 m. mokėsi Kauno meno mokykloje, mokytojai Juozas Zikaras, Jonas Mikėnas. 1938–1944 m. dėstė Kauno taikomosios dailės institute. 1944 m. pasitraukė į Vokietiją. 1946 m. Freiburge su kitais įkūrė Dailės ir amatų mokyklą, iki 1949 m. joje dėstė; Skulptūros studijos vadovas. 1949–1956 m. gyveno Adelaidėje, nuo 1956 m. – Čikagoje. Dirbo dekoratyvinės skulptūros įmonėse, kūrė skulptūras bažnyčioms.

Kūryba

Kūryboje ryški Lietuvos nepriklausomybės laikotarpio skulptūros neoklasicistinė stilistika. Tematikai („Rūpintojėlis“, „Pieta“, „Malda“) ir formai (kaimo dievdirbių tradicijoms artima plaštakų, galvos, kūno poza, išdidintos akys) būdingas tautiškumas. Sukūrė skulptūrinių reljefų, kuriuose konstruktyviomis linijomis komponuojamas siužetas („Paskutinė vakarienė“ 1968 m.), barokinių, dinamiškų formų religinės tematikos skulptūrų („Prisikėlimas“ 1963 m., „Šv. Kazimieras“ Masepto bažnyčios fasade, 1962 m.), istorinių („Prieš aušrą“ 1964 m.), abstrakčių stilizuotų („Be pavadinimo“. „Konstrukcija“, abu 1967 m., „Tauras“ 1970 m.) kompozicijų. Skulptūrose naudojo įvairias medžiagas (terakota, bronza, gipsas, aliuminis, medis). Nutapė paveikslų („Kristus laimina laukus“ 1982, „Sugrįžimas“ 1989 m.).
Mokiniai: Antanas Mončys, Ramojus Mozoliauskas.
Evaldas Matviekas

Biografija

1957–1961 m. Vilniaus universitete studijavo žurnalistiką.
1960–1969 m. laikraščio „Tiesa“ redakcijoje žemės ūkio ir kultūros skyrių korespondentas, 1969–1986 m. savaitraščio „Literatūra ir menas“ vyriausiojo redaktoriaus pavaduotojas. 1987–1988 m. – žurnalo „Litva literaturnaja“ vyriausiojo redaktoriaus pavaduotojas, 1989–2003 m. – žurnalo „Vilnius“ vyriausiasis redaktorius. Daugiausia rašė kultūros klausimais. Iš latvių kalbos išvertė keletą knygų.
Sniper Ghost Warrior 3

Siužetas

Žaidimo veiksmas suksis aplink šių dienų Gruzijos valstybę, kurią krečia visuotiniai neramumai, o jos gyventojai ruošiasi pradėti civilinį karą. To pasekoje į šalį siunčiamas gerai apmokytas amerikiečių karinio jūrų laivyno kapitonas Džonatanas Nortas, privalėsiantis išsiaiškinti visą konfliktų suirutę bei rasti ir pažaboti įvykių kaltininkus.
Johannes Vilhelm Jensen

Biografija

Gimė Farsėje veterinaro šeimoje. Studijavo mediciną, vėliau, dirbdamas žurnalistu, aplankė daugelį šalių.
Meklenburgas

Etimologija

Senąja saksų kalba mikil reikšė „didelis“, X–XI a. naudotas žodis Mikilinborg („didelė pilis“; turėta omenyje Meklenburgo pilis. Viduramžiais vidurio vokiečių žemaičių naudota Mekelenborch, vėliau – Meklenburg.
Paltoga

Istorija

Paltogos kaimas sudarytas 2001 m., sujungus Akulovo, Aristovo, Vasiukovo, Kazakovo, Korobeinikovo, Kuznecovo, Patogos Perevozo, Ruchtinovo, Semionovo, Sucharevo, Tronino, Ugolščinos, Čebakovo ir Jaškovo kaimus.
Maksimilijonas Kolbė

Biografija

Maksimilijonas Marija Kolbė gimė Lenkijoje, bažnytkaimyje Zduńska Wola (prie Lodzės), tekstilės dirbtuvėlės savininkų šeimoje. 1907 m. būdamas trylikos metų įstojo į konventualų (pranciškonų) seminariją; 1910 m. tapo vienuoliu. Nuo 1912 iki 1919 m. Grigaliaus universitete Romoje studijavo teologiją ir filosofiją. 1915 m. gavo filosofo diplomą, o 1919 m. – teologo. Jis domėjosi ir fizika, matematika, projektavo naujo tipo lėktuvus.
Mergelės Marijos garbei įkūrė broliją „Nekaltosios kareivija“. Brolijos įstatuose pabrėžiama, kad brolijos tikslas – „atversti nusidėjėlius, eretikus, atskalūnus (schizmatikus), žydus ir kt., o pirmiausia – masonus“.
1927 m. tėvas Kolbė plynėje, esančioje 40 km nuo Varšuvos, įkūrė bendruomenę Niepokalanovą.
1930 m. Japonijoje įkūrė miestą, panašų į Niepokalanovą – „Nekaltosios sodą“. 1939 m. Nekaltosios kareivijai priklausė 800 000 žmonių.
1939 m. už antifašistinę veiklą suimtas. Antrojo pasaulinio karo metu fašistai Niepokalanovą laikė pabėgėlių rinkimosi centru.
1941 m. vasario 1 d. jį suėmė antrą kartą ir išvežė į Osvencimo koncentracijos stovyklą. Tuomet Kolbė jau sirgo tuberkulioze, turėjo tik vieną plautį. Stovykloje jis vietoje savęs siūlydavo kitus vežti į karo lauko ligoninę, melsdavosi už stovyklos gyvuosius ir mirusius, padėdavo kaliniams dvasiškai ir psichologiškai.
1941 m. vienam iš kalinių pavyko pabėgti. Buvo parinkti dešimt žmonių, kurie turėjo mirti vietoje pabėgėlio. Vienas iš mirtininkų prašė pasigailėti, nes laisvėje turėjo didelę šeimą. M. Kolbė paprašė, kad jam būtų leista pakeisti pasmerktąjį. Kalėjimo viršininkui sutikus, Kolbė žuvo bado kameroje kartu su dešimt kitų kalinių.

Pažiūros

Tėvo Kolbės teologinės pažiūros radikalios, be jokių kompromisų. Vienas iš jo biografų rašo: „Jis atkakliai tikėjo, kalbėjo, rašė, kad yra vienintelė tiesa; taigi, ir vienintelis Dievas, vienintelis Išganytojas, vienintelė Bažnyčia. Vadinasi, žmonės, visi žmonės pašaukti tarnauti vieninteliam Dievui, vieninteliam Išganytojui, vienintelei Bažnyčiai“.

Vertinimai

Jonas Paulius II, pamokslas Osvencime:
„Šioje stovykloje, kuri buvo pastatyta tam, kad sugriautų tikėjimą – tikėjimą į Dievą ir, tikėjimą žmogumi, tam, kad iš pašaknų būtų sunaikinta ne tik meilė, bet ir žmogiškumas, šis žmogus meilės ir tikėjimo dėka pasiekė pergalę“.
Vladas Žalnerauskas

Biografija

1970 m. baigė Kauno politechnikos instituto Radioelektronikos fakultetą, 1977 m. aspirantūrą, technikos mokslų daktaras.
1960 m. Kauno radijo gamyklos darbininkas. Baigęs institutą, dirbo mokslinį ir pedagoginį darbą Kauno radijo matavimų technikos mokslinio tyrimo institute, „Pergalės“ konstruktorių biure, Kauno aukštesniojoje technikos mokykloje, vėliau verslininkas.
Nuo 1995 m. Lietuvos liberalų sąjungos, nuo 2003 m. Liberalų demokratų partijos, partijos Tvarka ir teisingumas narys. 2000–2004 m. Seimo narys. 2007–2008 m. Kauno miesto savivaldybės tarybos narys.
Jaunystėje aktyviai užsiiminėjo techninėmis sporto šakomis, 1977 m. suteiktas tarptautinės klasės sporto meistro vardas. Žmona Birutė Aldona, turi suaugusius sūnų ir dukterį.
Eric Dier

Karjera

Dier užaugo Portugalijoje. Futbolininko karjerą pradėjo 2003 m. Treniravosi Sporting CP jaunimo komandose. 2011–2012 m. sezone buvo paskolintas Anglijos Everton klubui. 2012 m. debiutavo Sportingo pagrindinėje komandoje. 2014 m. pasirašė penkerių metų kontraktą su Londono Tottenham Hotspur klubu.
2011 m. debiutavo Anglijos U-18 rinktinėje. Žaidė Anglijos U-19, U-20 ir U-21 jaunimo rinktinėse. Pagrindinėje rinktinėje debiutavo 2015 m. lapkričio mėn. UEFA Euro 2016 čempionate pelnė įvartį Stade Vélodrome stadione, rungtynėse prieš Rusijos rinktinę.
Vandens ratas

Vandens ratas – primityvi vandens turbina, kuri gamina energiją panaudodama tekantį arba krentantį vandenį. Rato konstrukcija dažniausiai padaryta iš kieto rėmo (medinis arba metalinis) su pritvirtintais indais arba sparnais.
Teisminė valdžia

Teisminė valdžia – valdžios dalis, atskirta pagal valdžių padalijimo principą, kurios pagrindinis uždavinys – spręsti teisinius ginčus. Teisminę valdžią įgyvendina teismai. Tai nepriklausoma ir savarankiška valdžia. Teismų paskirtis – teisingumo vykdymas sprendžiant nustatyta procesine tvarka baudžiamąsias, civilines ir administracines bylas. Teismai formuojami įvairiais būdais: teisėjai vienur renkami, kitur skiriami. Teismų nepriklausomybė nuo kitų valdžios institucijų užtikrinama tuo, kad teismai niekam nepavaldūs, išskyrus įstatymą. Svarbi teismų nepriklausomumo garantija – teisėjų kadencija, neliečiamybė, aukšta socialinė padėtis ir tinkamas materialinis aprūpinimas.

Paskirtis

Teisminė valdžia laiduoja tikslų įstatymų taikymą, teismas kiekvienu konkrečiu atveju užtikrina teisingumą, jis laiduoja įstatymų laikymąsi.

Veiklos principai

Teismų sistemai būdingi teisėjų ir teismų nepriklausomumo, nešališkumo (objektyvumo) ir kiti principai.
Teisėjui negali įsakinėti nei parlamentas, nei vyriausybė. Jis paklūsta tik įstatymui, yra jo saugotojas. Teismo nepriklausomybė – esminė piliečių teisių garantija. Piliečiams teismas kasdieniame gyvenime – bene svarbiausia iš valdžių. Jie yra labiausiai suinteresuoti, kad šia valdžia kitos valdžios nemanipuliuotų. Teisminės valdžios nepriklausomumas ypač svarbus tais laikotarpiais, kai ir įstatymų leidžiamąją, ir vykdomąją valdžią kontroliuoja viena politinė dauguma. Teisminės valdžios nepriklausomumas įkūnija valdžių padalijimą, ji saugo asmenį, garantuoja, kad valstybė gerbs teisę.
valdžių padalijimo principą sudaro tokie jo sudėtiniai elementai, kaip valdžių atskyrimas ir savarankiškumas, valdžių pusiausvyra („stabdžiai ir atsvaros“, tarpusavio kontrolė), valdžių sąveika.
Baltosios vėjo malūnas

Istorija

Malūnas pastatytas maždaug 1890 m., kituose šaltiniuose minima, jog 1907-1908 m. Malūno statytojai, pirmieji savininkai nežinomi. Nuo XX a. trečio dešimtmečio malūnas buvo Leibos Bartkunsko nuosavybė. 1930 m. įrengtas 25 AJ dyzelinis varikis. 1936 m. pietinėje malūno pusėje suprojektuota motorinė. Nesant vėjo, malūną galėjo sukti variklis.
1940 m. malūną nupirko broliai Mančiai, o šie 1947 m. perleido jį Petrui Malakauskui. 1948 m. malūnas nacionalizuotas, jį valdė Šeduvos tarybinis ūkis, vėliau - Vėriškių eksperimentinis ūkis. Po Nepriklausomybės atgavimo – privatizuotas.
Kada nustota malti vėjo pagalba - nežinoma. Nuo 1964 m. malūnas nenaudojamas. Kažkuriuo metu prie malūno įrenginių primontuota transmisija jiems sukti traktoriaus pagalba. Sienos apskardintos iki 1974 m.

Konstrukcija

Malūnas yra 13 m aukščio, turi 3,5 aukšto, statinys aštuonkampės piramidės formos liemeniu. Pamatas – 0,4 m aukščio, akmenų mūro, sienos ir kepurė – medžio karkaso. Sienos apkaltos vertikaliomis lentų eilėmis, ant jų uždengti skardos lakštai.
Malūno kepurė pailgo aštuonkampio plano, kupolo formos, atsukta buvusių sparnų fasadu į vakarus. Kepurės gale buvo vėjarodis. Kepurė buvo pasukama grąžulu oželio pagalba. Jam tvirtinti aplink malūną yra įkasti geležiniai stulpeliai. Sparnus laikė ketinė galva. Malūną varant vėjui, sparnai buvo beveik iki žemės, 26 ardelių, posparnis baigėsi ties 11 ardeliu.
Per visus malūno aukštus eina statvolis. Apačioje stovėjo pikliaus dėžė, apatinis krumpliaratis, girnų verpstės, papildoma transmisija prijungti prie traktoriaus. Antrame aukšte – dvejos girnos, jų pakėlimo mechanizmas. Trečiame - grūdų piltuvės, maišų kėlimo įrengimas. Viršutiniame pusiniame aukšte, bendroje erdvėje su kepure, patalpinta sparninio veleno krumpliaračio dalis, statvolio viršutinis krumpliaratis, maišų kėlimo mechanizmo skriemulio dalis. Kepurėje išsitenka sparninio veleno krumpliaratis su geležiniu juostiniu stabdžiu ir jo valdymo svertu bei reketu.
Bridžas

Bridžas – kortų žaidimas žaidžiamas 4 žaidėjų (2 žaidėjų poros) 52 kortų kalade.

Taisyklės

Žaidėjai susėda aplink stalą taip, kad partneriai sėdėtų vienas prieš kitą. Visos 52 kortos išdalinamos po lygiai kiekvienam žaidėjui.
Toliau žaidimas vyksta dviem etapais: varžymasis ir kirčių rinkimas.
Paplienijos piliakalnis

Piliakalnis

Piliakalnis įrengtas Minijos dešiniojo kranto vingyje esančiame aukštumos kyšulyje. Aikštelė keturkampė, pailga šiaurės – pietų kryptimi, 40x25 m dydžio. Aikštelės šiauriniame krašte supiltas 30 m ilgio, 1,5 m aukščio, 15 m pločio pylimas, kurio išorinis šlaitas pereina į piliakalnio šlaitą. Čia 2 m žemiau pylimo viršaus yra 4 m pločio terasa. Šiaurinėje piliakalnio papėdėje, 13 m žemiau pylimo iškastas 4 m pločio, 1 m gylio griovys, už kurio supiltas 100 m ilgio, 1 m aukščio, 16 m pločio lanko formos pylimas. Jo išorinis iki 7,5 m aukščio pietrytiniame gale šlaitas leidžiasi į antrą 5 m pločio, 2 m gylio griovį. 8 m aukščio piliakalnio pietinis šlaitas leidžiasi į 12 m pločio, 1,5 m gylio pločio griovį, skiriantį piliakalnį nuo papilių.
Į pietus nuo piliakalnio yra keturkampė, pailga šiaurės – pietų kryptimi, 38 m ilgio, 2-3 m pločio pirmojo papilio aikštelė. Aikštelės pietiniame krašte supiltas 1 m aukščio, 10 m pločio pylimas, už kurio įrengtas antras papilys. Jo aikštelė trikampė, irgi pailga šiaurės – pietų kryptimi, 25 m ilgio, 10 m pločio pietiniame krašte. Antrojo papilio pietiniame šlaite, 4 m žemiau aikštelės iškastas 5 m pločio, 1 m gylio griovys, už kurio supiltas 12 m ilgio, 1 m aukščio, 6 m pločio pylimas, kylantis įstrižai šlaitu. Ant pylimo guli didelis akmuo. Tai iš abiejų pusių pylimais apsaugoto įvažiavimo liekanos.
Piliakalnio šlaitai statūs, 25 m aukščio, papilių - irgi statūs, 18 m aukščio. Abu papiliai iš rytų pusės beveik visiškai nuplauti Minijos (erozija stabilizuota 1994-1995 m.), piliakalnio šiaurinėje papėdėje esantis pylimas apardytas. Piliakalnis apaugęs liepomis.

Tyrimai

Piliakalnio žvalgomuosius archeologinius tyrimus 1964 m. atliko Lietuvos istorijos institutas, 1959-1962 m. tyrė Telšių kraštotyros muziejus. Piliakalnio aikštelėje rasta žalvarinė pasaginė segė. Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečiu pr. m. e. - XIII a.

Gyvenvietė

Į šiaurę ir vakarus nuo piliakalnio, 10 ha plote yra papėdės gyvenvietė, tyrinėta 1959-1962 m. Joje rastas iki 1 m storio I tūkstantmečio pr. m. e. vidurio - XIII a. kultūrinis sluoksnis su pastatų liekanomis, židiniais, metalo lydymo krosnelėmis. Rasta geležinių peilių, smeigtukų, ylų, sagčių, skabtų, pincetų, žalvarinių įvijų, apkalų, apyrankė, pasaginė segė, smeigtukas, žiedas, titnaginis kirvis, akmeninių galąstuvų, trinamosios girnos, molinių svorelių, verpstukų, gintarinių karolių, brūkšniuota, grublėta, lygi ir žiesta keramika. 200 m į pietvakarius yra stebuklingu laikomas šaltinis.

Aplinkiniai piliakalniai

Nugarių piliakalnis 19 km
Gelindėnų piliakalnis 15 kmAlsėdžių piliakalnis 20 km
Džiuginėnų piliakalnis 15 kmKalnėnų piliakalnis 14 km
Getautės piliakalnis 11 kmLekemės piliakalnis 21 km
Stalgėnų piliakalnis 19 kmSėbų piliakalnis 12 km
Pašatrijos piliakalnis 22 kmSkaborų piliakalnis 12,5 km
Skroblio piliakalnis 21 kmLopaičių piliakalnis 8 km
Šiuraičių piliakalnis 13 kmMiksodžio piliakalnis 21 km
Girgždūtė 23 km
Nikaragvos vėliava

Nikaragvos vėliava – stačiakampė, suskirstyta į tris vienodo aukščio horizontalias juostas: išonės mėlynos ir vidurinę baltos spalvos. Baltos juostos viduryje įkomponuotas Nikaragvos herbas.
Vėliava įteisinta 1971 m. rugpjūčio 27 d.
Vėliavos pagrindu pasirinkta Jungtinės Centrinės Amerikos Provincijos vėliava.