google/wiki40b huggingface dataset:
Tarptautinė jaunųjų socialistų sąjunga

Istorija

Socialistinis jaunimo internacionalas, SJI buvo įkurtas 1907 m. rugpjūčio 24 – 26 d. Štutgarte vykusioje tarptautinėje socialistinio jaunimo organizacijų konferencijoje. 1912 m. SJI buvo 17 organizacijų, turėjusių 17 000 narių. Dauguma SJI organizacijų laikėsi kairesnių pažiūrų, negu jų „motininės“ partijos. 1907–1910 m. SJI pirmininku buvo Karlas Lybknechtas. 1915 m. Berno konferencijoje jaunimo organizacijos protestavo prieš karą.
Po karo kai kurios jaunimo organizacijos prisidėjo prie komunistinio judėjimo ir 1919 m. lapkričio mėn. Berlyne įkūrė Komunistinio jaunimo internacionalą. 1923 m. įkūrus Socialistų Darbininkų Internacionalą, kai kurios jų grįžo į SJI.
1923 m. SJI nare tapo Lietuvos socialdemokratinio jaunimo sąjunga „Žiežirba“.
Tarpukariu prie SJI susikūrė Tarptautinė studentų socialdemokratų sąjunga, sporto ir vaikų organizacijos. Jaunieji socialdemokratai aktyviai kovojo su įsigalinčiu fašizmu, rėmė Ispanijos respublikonus. Prasidėjus II pasauliniam karui SJI veikla praktiškai nutrūko.
Tarptautinė jaunųjų socialistų sąjunga, SJI veiklą atnaujino 1946 m. rugsėjo 30 d.

Struktūra

Jungia 135 jaunimo organizacijas iš 100 šalių. Konsultacinį statusą turi ir organizacijos partijų, neįeinančių į Socialistų Internacionalą.
Kongrese, kuris šaukiamas kas 2 metai, paprastai kartu su SI kongresais, renkami Biuro nariai Biuras arba Kongresas renka pirmininką, jo pavaduotojus ir Generalinį sekretorių. Vykdomąjį komitetą sudaro pirmininkas ir 5 jo pavaduotojai. Pirmininkas nuo 1986 m. yra Socialistų Internacionalo tarybos narys, nuo 1989 m. SI prezidento pavaduotojas.
IUSY turi specialią regioninę Lotynų Amerikos ir Karibų baseino šalių organizaciją. IUSY naudojasi konsultacinio nario statusu UNESCO, EKOSOS, JTO Vaikų fonde, Europos Taryboje.

Veikla

Svarbiausi tikslai – kova už sveiką gyvenseną ir aplinką, prieš badą ir jaunimo nedarbą, už socialines ir politines teises, išsilavinimo galimybes.
Tarptautinės stovyklos vyksta nuo 1929 m. stovyklos Vienoje, nuo 1985 m. jos vadinamos festivaliais. Paprastai šiose jaunimo šventėse dalyvauja po 30 000–50 000 organizacijų narių.
Prie IUSY veikia vaikų organizacija Falcon movement, kurios nare yra ir Lietuvos sakaliukų organizacija.
Vičenca

Kultūra

Vičencos miestas yra įtrauktas į Pasaulio paveldo sąrašą, kaip objekto „Vičencos miestas ir Paladijaus Veneto vilos“, dalis.
Michailas Vilfridas Voiničius

Michailas Vilfridas Voiničius (Wilfried Michael Voynich; 1865 m. spalio 31 d. Telšiuose – 1930 m. kovo 19 d. Niujorke) – revoliucionierius, bibliofilas, antikvaras, išgarsėjęs atrastu paslaptingu Voiničiaus rankraščiu.
Gimė lenkų-lietuvių bajorų šeimoje, Voiničių giminė buvo įtraukta į Kauno gubernijos dvarininkų sąrašą. Titulinio patarėjo sūnus. Mokėsi Telšių, Šiaulių, Vilniaus ir Suvalkų gimnazijose. Įgijo vaistininko padėjėjo specialybę Maskvos universitete. 1885 m. spalio 10 d. sulaikytas Kaune dėl dalyvavimo lenkų socialdemokratinės partijos „Proletariatas“ veikloje (dirbo propagandinį darbą, rūpinosi nelegalia spaustuve, ryšininkavo su Rygos, Varšuvos revoliucionieriais). 18 mėnesių kalėjo Varšuvos citadelėje, tada išsiųstas į Sibirą (Tunkos kaimas, Irkutsko sr.). 1890 m. perkeltas į Irkutską, vėliau – į Balaganską. Tačiau pabėgo ir po pusmečio atsidūrė Londone.
1890 m. vedė žymaus anglų matematiko Džordžo Bulio dukterį, rašytoją, revoliucionierę Etelę Lilianą Bul. XX a. pr. su ja Voiničius emigravo į JAV. Dar gyvendamas Anglijoje 1897 m. buvo atidaręs antikvarų parduotuvę, atvykęs į Niujorką tokią pat atidarė 1915 m. Domėjosi senovinėmis knygomis. 1912 m. iš Mondragono vilos Italijoje nusipirko nemažai rankraščių, tarpe kurių buvo ir garsusis nežinomu raštu ir kalba parašytas kūrinys, vėliau pavadintas Voiničiaus vardu.
Algimanto apygarda

Algimanto apygarda – rezistencinio pasipriešinimo Panevėžio ir Rokiškio apskrityse dalyvius vienijusi partizanų apygarda. Leido laikraštį „Partizanų kova“.

Istorija

Įkurta 1947 m. gegužės 1 d. Rytų Lietuvos srities partizanų vadų sprendimu. Algimanto apygarda panaikinta srities vado įsakymu 1950 m. lapkričio 25 d. Likę kovotojai įjungti į Vytauto ir Vyčio apygardas.

Vadai

Pirmuoju vadu buvo paskirtas Antanas Slučka-Šarūnas (1917-1949 m.). 1948 m. spalį, Šarūnui tapus Šiaurės Rytų Lietuvos srities vadu, vadovavimą Algimanto apygardai perėmė Antanas Starkus-Montė.
Karo aviacijos tiekimo skyrius

Karo aviacijos tiekimo skyrius – Lietuvos karo aviacijos įmonė, gyvavusi tarpukariu, pati projektavusi ir nedidelėmis serijomis gaminusi lėktuvus. Tiekimo skyrius ir aviacijos dirbtuvės buvo įsikūrusios Fredoje, Kaune. Karo aviacijos dirbtuvių pastatų kompleksas išlikęs Europos pr. 21, 2005 m. įtrauktas į LR Kultūros vertybių registrą.
Iš pradžių buvo remontuojami kariniai lėktuvai, vėliau pradėta konstruoti žvalgybinius bei mokomuosius lėktuvus. Iš viso per Karo aviacijos gyvavimo laikotarpį aviacijos dirbtuvės pagamino 102 lėktuvus, tarp jų apie 70 lietuviškos konstrukcijos. Didesnė dalis orlaivių buvo sukonstruoti Jurgio Dobkevičiaus bei Antano Gustaičio ir nuo 1939 m. gaminami serijomis. 1935–1940 m. Tiekimo skyriaus viršininku buvo aviac. plk. Juozas Grigiškis.

Istorija

Baigiantis Nepriklausomybės kovoms, to meto Vyriausybė, gerai suprasdama technikos reikšmę, nors ir stokodama lėšų, ėmė rūpintis naujos ginklų rūšies – aviacijos organizavimu. Pirmąjį lėktuvą „Sopwith 1½ Struter“ Lietuvos kariuomenė atėmė iš Raudonosios Armijos prie Jiezno 1919 m. vasario 14 d. 1919 m. vasario 27 d. buvo nupirkti 8 vokiški žvalgybiniai lėktuvai „LVG C VI“, o tų pačių metų birželio mėn. iš Vokietijos įsigyti kiti 5 lėktuvai, tarp kurių buvo ir mokomųjų.
1919 m. gegužės mėn. buvo įsteigtos dirbtuvės smulkiems lėktuvų ir jų variklių remontams atlikti. 1919 m. pabaigoje iš Lietuvos teritorijos išstūmus bermontininkų dalinius, Lietuvai atiteko dar kelios dešimtys lėktuvų, aviacinių variklių ir kitų dalių. Įsigijus lėktuvų, prasidėjo Lietuvos aviacijos veikla. Vokiečių karo aviacijos lakūnai ir mechanikai mokė Lietuvos aviatorius skraidyti ir prižiūrėti aviacinę techniką. Jos priežiūrai teko skirti vis daugiau dėmesio ir lėšų, nes karo aviacijai buvo nupirkti kiti įvairios paskirties lėktuvai Italijoje, Čekoslovakijoje, Prancūzijoje, Didžiojoje Britanijoje.
Karo aviacijos dirbtuvėms tobulinti ir plėsti konstruktorius Antanas Gustaitis skyrė ypač daug dėmesio ir pastangų. Jo sprendimu pradėta naujų lietuviškų savos konstrukcijos lėktuvų serijinė gamyba. 1929 m. spalio 5 d. išbandytas trečiasis jo konstrukcijos mokomasis lėktuvas „ANBO-III“, tapęs pirmuoju lietuviškos konstrukcijos lėktuvu, gamintu serijomis.
Po 1940 m. birželio 15 d., Sovietų Sąjungai okupavus Lietuvą, Karo aviacijos dirbtuvės nustojo savarankiškai gyvuoti, buvo įtrauktos į Raudonosios Armijos struktūras.
Loreta Burbaitė

Biografija

1984-1989 m. studijavo Vilniaus universitete. Nuo 1990 m. Šiaulių universiteto bibliotekos vyr. bibliotekininkė, 1996-2001 m. direktoriaus pavaduotoja, nuo 2001 m. bibliotekos direktorė. Stažavosi Švedijos (1997 m.), Norvegijos (1998 m.), Didžiosios Britanijos (1999 m., 2001 m.), Danijos (2000 m.) bibliotekose.
Paskelbė straipsnių miesto ir respublikinėje bibliotekinėje spaudoje. Dalyvavo tarptautinėse konferencijose: Helsinkis, Suomija, 2002 m., Berlynas, Vokietija, 2003 m., Buenos Airės, Argentina, 2004 m. ir kt. Europos Sąjungos Socialinio fondo projekto BIBLIOREG: Akademinė biblioteka kuria besimokantį regioną (2005-2007 m.) vadovė, ES SF projekto BIBLIONOVA: informacinių gebėjimų ir savarankiško mokymosi įgūdžių ugdymo metodo kūrimas ir išbandymas besimokančiame regione (2005-2007 m.) koordinatorė. 
Lietuvos bibliotekininkų draugijos, Lietuvos akademinių bibliotekų direktorių asociacijos, Lietuvos mokslinių bibliotekų asociacijos narė. Bibliotekų tarybos prie Lietuvos Kultūros ministerijos narė.
Diplomatinė misija

Terminai diplomatinė misija, pasiuntinybė turi kelias reikšmes:

Diplomatinė teisė

Valstybės atstovybė užsienyje (diplomatinė atstovybė, konsulinė įstaiga, garbės konsulatas) – kitoje valstybėje arba tarptautinėje organizacijoje.
Vatikano atstovybės užsienio valstybėse vadinamos Nunciatūromis.

Užsienio politika, politologija

Speciali tam tikram tikslui suformuota diplomatų grupė, turinti atlikti vienkartinę užduotį, kurią įgyvendinus, misija laikoma baigta.
Optimist

Lietuva

Lietuvoje šiomis jachtomis pradėta buriuoti dar 1971 m. Sovietmečiu respublikoje vykusiose regatose dalyvaudavo 20-40 sportininkų. Regatas organizuodavo „Nemuno“, vėliau „Žalgirio“ draugijos. Dabar, pagrinde, veikla vykdoma klubuose. Tradiciškai stipriausi būdavo Kauno ir Nidos buriavo mokyklų sportininkai. Ši jachtų klasė buvo populiari ir Vilniuje bei Klaipėdoje.
Lietuvos Optimistų asociacija gyvuoja nuo 1995 metų. Tikslas – dalyvauti oficialiose ISAF regatose ir čempionatuose. Pirmasis LOA prezidentas – Rimantas Stropus.
Dabartinei – Lietuvos Optimist jachtų klasės buriuotojų asociacijai (LOJKBA), perregistruotai 2005 m. gegužės 31 d., vadovauja prezidentas, buvęs ilgametis Lietuvos rinktinės narys „FD“ („Skrajojančio olando“) bei „Soling“ olimpinėse, taip pat ir „Cadet“, „420“, „470“ klasėse, Arūnas Burkšas. Prasiplėtė asociacijos tikslai – be dalyvavimo kontinento ir planetos čempionatuose, vystyti, plėsti, propaguoti buriavimo sportą, rūpintis Lietuvos vaikų ir jaunimo užimtumu, tvirtėjimu, jūrinių tradicijų puoselėjimu.
Iki Lietuvos nepriklausomybės atkūrimo, tuometiniuose Tarybų Sąjungos čempionatuose du lietuvių „Optimistai“ yra iškovoję aukso medalius: 1975 m. Gintaras Jaškūnas (Vilnius) ir 1978 m. Šarūnas Abraitis (Kaunas).
Visi ligšioliniai Lietuvos olimpiečiai – buvę aukšto lygio Optimist vairininkai. Labai aukštas Gintarės Volungevičiūtės pasiekimas – sidabro medalis Laser Radial klasėje 2008 m. Pekino Olimpinėje regatoje. Ji – keliskart Lietuvos čempionė „Optimist“ klasėje. Europos ir Pasaulio čempionas Laser Radial klasėje, olimpietis Raimondas Šiugždinis savo laiku taip pat buvo nepralenkiamas „Optimistas“ Lietuvoje. Šių dienų, po Nepriklausomybės atkūrimo (nuo 1990 m.), kol kas geriausias Lietuvos Optimist klasės pasiekimas – kauniečio Marčio Pajarsko 12 vieta 2008 m. Europos Čempionate Italijoje.
Šiai dienai Lietuvos OJKBA vienija virš 100 jaunųjų buriuotojų. Ypač aktyvūs optimistais buriuojantys ir nacionalinėse bei tarptautinėse regatose dalyvaujantys Kauno, Klaipėdos ir Neringos miestų klubų nariai. Nacionalinėse varžybose dalyvauja ir Vilniaus, Šiaulių, Platelių, Marijampolės jaunieji buriuotojai.
Kiekvienais metais Lietuvos OJKBA ir LBS pastangomis ir lėšomis Lietuvos „Optimistų“ rinktinė dalyvauja Europos čempionatuose, planuojama dalyvauti ir Pasaulio čempionatuose, rengiamuose Europoje.
Akis į akį

Turinys

Verslininkas Emanuelis Šansonis, besimėgaujantis poilsiu savo jachtoje, vieną rytą sužino turįs didelių problemų su mokesčių inspekcija. Besislapstydamas, jis įsėda į taksi, kurį vairuoja nelaimėlis Džinas. Už solidų užmokestį jis sutinka nuvežti Emanuelį į Milaną, kur šis tikisi išspręsti savo problemas. Pamatęs, kad policija čia jo laukia, Emanuelis savo meilužės namuose paima saugomą kompromituojančią medžiagą apie kitus verslininkus ir politikus. Persirengusį moterimi, Džinas jį nuveža į Šveicariją, tačiau ir toliau tvarkyti reikalus Emanueliui yra nesaugu, todėl jis įkalba Džiną pasikeisti vietomis.
Kai galų gale viskas išsisprendžia, DŽinas netikėtai atsisako grąžinti Emanueliui turtą, kurį šis jam buvo laikinai perleidęs. Filmo pabaigoje jau Džinas yra pasiturintis verslininkas, o Emanuelis – taksi vairuotojas.
Nukleotidas

(Deoksi)nukleotidai – (deoksi)nukleozidų, kurie sudaryti iš heterociklinės bazės ir cukraus, fosfatai. Iš jų net tik sudaromi biopolimerai DNR ir RNR, bet jie įeina ir į kai kurių kofaktorių (NAD, NADP, KoA, FAD, FMN) sudėtį. Nukleotidai atlieka svarbų vaidmenį ląstelės metabolizme, signalo perdavime.

(Deoksi)nukleotidų struktūra

Jei fosforo rūgšties liekana jungiasi prie ribonukleozidų, turime ribonukleotidus, jei prie deoksiribonukleozidų – deoksiribonukleotidus. Pirmieji yra RNR monomerai, antrieji – DNR monomerai. Jei fosforo rūgšties liekana jungiasi prie adenozino 5'-hidroksilo grupės, turime adenozin-5'-fosfatą, jei prie uridino 2'-hidroksilo grupės – turime uridin-2'-fosfatą, jei prie deoksitimidino 3'-hidroksilo grupės – deoksitimidin-3'-fosfatą.

Nukleotidų gavimas

Iš nukleotidų sudarytos nukleino rūgštys, tad nukleotidai paprastai gaunami jas hidrolizuojant. Hidrolizuojant RNR šarmais gaunama nukleozid-2'-fosfatų ir nukleozid-3'-fosfatų mišinys. Paveikus DNR arba RNR įvairiais fermentais, susidaro ir nukleozid-5'-fosfatų. Nukleino rūgščių hidrolizės produktai rodo, kas rūgšties liekana nukleotiduose gali jungtis prie nukleozidų 2'-hidroksilo, 3'-hidroksilo arba 5'-hidroksilo grupių.
Hainuvkos mūšis

Mūšis

Rugsėjo 16 d. lenkų kareiviai išsidėstė apie 1 km linijoje nuo Lipinų kaimo iki Hainuvkos šiaurės vakarinės dalies. Rugsėjo 17 d. anksti ryte vokiečių kariuomenė puolė šią gynybos liniją ir po neilgos kovos pralaužė šią liniją bei įžengė į Hainuvkos miestą. Lenkų kareiviai atsitraukė toliau į rytus nuo miesto.
Eugenija Ona Čekanauskienė

Biografija

Kivylių pagrindinės mokyklos direktorė.
1991 m. Lietuvių tautininkų sąjungos narė. 2003–2004 m. Akmenės rajono savivaldybės tarybos narė.
Rajono švietimo tarybos narė. Sutuoktinis Lionginas, duktė Ilona.
Didier Deschamps

Karjeros statistika

2013 m. duomenys
Libereco kraštas

Fizinė geografija

Regione yra Jizeros kalnai, kurie yra Krkonošių ir Lužicos kalnų dalis.
Libereco kraštas buvo paveiktas staigių potvynių. 2010 m. rugpjūtį, patvino Smedos upė, dėl to buvo pradėta evakuacija.

Demografija

2012 m. sausio 1 d. Libereco krašte gyveno 438 600 žmonės, iš jų buvo 214 983 vyrai ir 223,617 moterų.
58 straipsnis

Rusijos TFSR baudžiamojo kodekso 58 straipsnis – 1926 m. ir vėlesnių redakcijų RTFSR baudžiamojo kodekso straipsnis, numatantis atsakomybę už politinius („kontrrevoliucinius”) nusikaltimus. Panaikintas 1961 m.
58 straipsnio 6 dalis redaguota 1928 m. 1934 m. liepos 20 kodeksas papildytas dalimis 581а—581г. Kitų sovietų respublikų baudžiamuosiuose kodeksuose buvo analogiški straipsniai. Pvz., Ukrainos TSR šį straipsnį atitiko 54 straipsnis. Latvijos, Estijos ir Lietuvos TSR iki atskirų Baudžiamųjų kodeksų priėmimo buvo taikomas RTFSR Baudžiamojo kodekso 58 straipsnis.
Naudojant šį straipsnį sovietų okupacijos metais buvo represuota ir sušaudyta arba išsiųsta į lagerius per 140 000 Lietuvos gyventojų. Iš viso Sovietų Sąjungoje iki 1953 m. pagal kontrrevoliucinius kaltinimus buvo represuota 3 777 380 žmonių.
Kaliniai, kalintys pagal 58 straipsnio kaltinimus, buvo vadinami politiniais kaliniais, tuo būdu skiriant juos nuo kriminalinių ir buitinių nusikaltėlių. Grįžę iš lagerių ir tremties jie negalėdavo gyventi arčiau kaip per 100 km nuo didžiųjų miestų (Lietuvoje – Vilniaus ir Kauno).
Rusijos SFSR baudžiamasis kodeksas ir jo 58 straipsnis galiojo Lietuvoje iki 1961 m., kai buvo priimtas Lietuvos SSR baudžiamasis kodeksas.

Straipsnio punktai

58 straipsnio punktai su trumpu nusikaltimų apibūdinimu:
58-1. Tėvynės išdavimas.

58-2. Ginkluotas sukilimas, bandymas užgrobti valdžią.

58-3. Pagalba užsienio valstybei.

58-4. Pagalba tarptautinei buržuazijai nuversti komunizmą.

58-5. Užsienio valstybės skatinimas veiklai prieš SSRS.

58-6. Šnipinėjimas kapitalistų naudai.

58-7. Sabotažas kapitalistų naudai.

58-8. Teroristiniai aktai prieš sovietų valdžią.

58-9. Komunikacijų gadinimas kontrrevoliuciniais tikslais.

58-10. Antisovietinė propaganda ir agitacija.

58-11. Dalyvavimas antisovietinėse organizacijose.

58-12. Nepranešimas valdžiai apie kontrrevoliucinius veiksmus.

58-13. Veikla prieš darbininkų klasę caro ir pilietinio karo laikais.

58-14. Kontrrevoliucinis sabotažas.
Svoris

Svoris ir masė

Šiuolaikinėje mechanikoje svoris ir masė yra visiškai skirtingi dydžiai: masė apibūdina medžiagos kiekį, tuo tarpu svoris yra jėga, atsiradusi dėl medžiagą veikiančios gravitacijos.
Tačiau šio skirtumo pripažinimas yra gana naujas, ir daugelyje kasdienių situacijų žodis „svoris“ dar dabar vartojamas kalbant apie masę. Pavyzdžiui, sakoma, kad daiktas „sveria penkis kilogramus“, nors kilogramas yra masės vienetas.
Skirtumas tarp masės ir svorio yra nesvarbus daugeliui praktinių skaičiavimų, nes gravitacijos jėga yra visada tokia pati bet kurioje Žemės paviršiaus vietoje. Taigi tokiame nuolatiniame gravitaciniame lauke, kaip Žemės, daikto svoris tiesiogiai proporcingas jo masei: pavyzdžiui, jei daiktas A sveria 7 kartus daugiau nei daiktas B, tai daikto A masė visada 7 kartus didesnė už B masę. Taigi, daikto masė gali būti netiesiogiai apskaičiuota pagal

SI sistemos vienetai

Svorio SI sistemos matavimo vienetas, kaip ir jėgos, yra niutonas (N). Jis gali būti išreikštas ir pagrindiniais vienetais: 1 N = 1 kg·m/s².
Daiktą veikianti gravitacinė jėga yra proporcinga to daikto masei, taigi galima gravitacijos stiprumą išmatuoti svorio vienetais vienam masės vienetui, t. y. N/kg. Tačiau 1 N/kg = 1 m/s², o m/s² yra SI pagreičio vienetas, ir dažniausiai gravitacijos stipris matuojamas pagreičio vienetais.

Masės konvertavimas į svorį

Masę verčiant svoriu naudojamas antrasis Niutono dėsnis: , kur  yra kūną veikianti gravitacinė jėga,  – kūno masė, o  – laisvojo kritimo pagreitis, Žemėje apytiksliai lygus 9,8 m/s². Taigi iš šio dėsnio aišku, kad , ir 1 kg masės kūnas Žemėje sveria apie 1 kg · 9,8 m/s² = 9,8 N. Taigi, verčiant kilogramus niutonais reikia juos padauginti iš 9,8. Ir atvirkščiai: verčiant niutonus kilogramais reikia juos padalinti iš 9,8 (tačiau tai teisinga tiktai matuojant netoli Žemės paviršiaus).
Mieczysław Jałowiecki

Biografija

Gimė 1876 m. gruodžio 2 d. Saldutiškyje, bajorų Boleslovo ir Anelės Vitkevičiūtės (Stanislovo Vitkevičiaus sesers) Jaloveckių šeimoje Saldutiškio dvare. 1885-1887 m. mokėsi angliškoje mokykloje Sankt Peterburge. 1887-1895 m. mokėsi imperatoriškajame Sankt Peterburgo licėjuje. 1895 m. pradėjo mokytis agronomijos ir chemijos Rygos technikos universitete. Mokydamasis universitete priklausė lenkų studentų draugijai Arkonia. Metus stažavosi Štetine. Vėliau studijavo Halėje, Bonos universitete. Ilgą laiką M. Jaloveckis dirbo Vilniaus žemės ūkio banke dvarų taksatoriumi, buvo žymus pievų ir durpynų, melioracijos specialistas, gerai pažinęs daugelį Lietuvos dvarų ir parengęs dvarų sodybų akvarelinių vaizdų albumą Wizerunki dworow. Žinomos M. Jaloveckio mokslinės studijos, skirtos gyvulininkystei, pieno pramonei.
1907 m. pabaigoje M. Jaloveckis įsteigė Saldutiškio ūkio draugiją, kurios pirmasis susirinkimas buvo sušauktas 1907 m. spalio 16 d. Jaloveckių dvare. Susirinkime buvo kalbama lietuviškai. Ūkio draugija skatino valstiečius skirstytis vienkiemiais, įsigyti moderniškesnius darbo įrankius, gerinti gyvulių veislę, padėjo apsirūpinti mineralinėmis trąšomis, geresnėmis sėklomis. Pirmojo susirinkimo metu dvarininkas M. Jaloveckis pasakė neužmirštamus žodžius: Aš esmi lietuvis, myliu ir studijuoju lietuvišką kalbą, myliu savo šalį, myliu žmones ir trokštu būti jiems naudingas. To darbo nelaikau sau už nuopelnus, bet tik už pareigą, kaipo Lietuvos sūnus. Jeigu aš kitaip manyčiau, tai man ne vieta Lietuvoje.
Prieš I pasaulinį karą dirbo Rusijos imperijos žemės ūkio ministerijoje, dirbo konsulu Vokietijos imperijoje. M. Jaloveckio prižiūrimas dvaras buvo laikomas vienu iš pavyzdinių Lietuvoje. I pasaulinio karo metu tarnavo Rusijos imperijos kariuomenėje, kur turėjo pulkininko laipsnį. Pasibaigus I pasauliniam karui ir prasidėjus Lietuvos ir Lenkijos nesutarimams prisijungė prie Krajovcų organizacijos siekusios vieningos lietuvių, lenkų ir baltarusių valstybės, dalyvavo tiesioginėse derybose su Lietuvos prezidentu Antanu Smetona. Z. Machalinskio memuaruose apie Jaloveckį rašoma, kad šis buvo šokiruotas dėl augančio lietuvių priešiškumo lenkams. Pats Jaloveckis savo memuaruose teigė: Man ir mano bendražygiams, kurie buvo išauginti meilės Lietuvai ir lietuviams dvasioje nauja kryptis yra nepriimtina. Vykstant Lietuvos ir Lenkijos kariniam konfliktui priklausė Vilniaus krašto delegacijai vykusiai pas J. Pilsudskį į Varšuvą prašyti pagalbos kovoje su lietuviais.
Saldutiškio dvarui likus Lietuvos sudėtyje Jaloveckis apsigyveno Varšuvoje, kur dirbo Lenkijos užsienio reikalų ministerijoje, buvo paskirtas dirbti Dancigo laisvąjį miestą 1919-1920 metais. 1939 m. vokiečiams okupavus Lenkiją išvyko į Jungtinę karalystę, kur dirbo Lenkijos emigracinėje vyriausybėje. Po karo liko gyventi Londone, kur dalyvavo vietos lenkų visuomeniniame gyvenime. Mirė 1962 m. Londone, buvo vedęs Julija Vankovičiūtę su kuria susilaukė sūnaus Andžejaus (1912-1944) žuvusio Varšuvos sukilimo metu ir dukros Kristinos (1914).
Smulkaus ir vidutinio verslo partija

Smulkaus ir vidutinio verslo partija – Lietuvos politinė partija, įkurta 2006 m. lapkričio mėnesį. Užregistruota Jonavos rajone Gumbiškių kaime. Partijos vadovu išrinktas Smulkiųjų ir vidutinių verslininkų asociacijos „Dirbk ir klestėk“ pirmininkas Žanas Mongirdas. Partija pareiškė norą dalyvauti 2007 m. vasario 25 d. savivaldybių rinkimuose Kaune.
Idėja kurti partiją paskatino Kauno stoties turgaus prekeivių nepasitenkinimas Kauno apygardos administracinio teismo sprendimu atmesti skundą dėl Savivaldybės sprendimo parduoti 51 proc. jai priklausančių UAB „Stoties turgus“ akcijų. Nusivylę teisingumu, prekeiviai užsimojo dalyvauti savivaldybių tarybų rinkimuose (turguje dirba apie tūkstantį prekeivių). Prekeivių lyderis Žanas Mongirdas, prie kioskų sukvietęs prekeivius, ragino juos išsirinkti savo kandidatus į Kauno miesto tarybą: „Artėja rinkimai, o be jūsų niekam nerūpi turgaus ateitis, todėl eikite į politiką“.

2007 m. Lietuvos savivaldybių tarybų rinkimai

Smulkaus ir vidutinio verslo partija pirmą kartą rinkimuose jėgas išbandė dalyvaudami 2007 m. vasario 25 d. vykusiuose savivaldybių tarybų rinkimuose Kauno mieste. Sąrašo turinį sudarė 18 pretendentų, kur pirmuoju įrašytas partijos lyderis Žanas Mongirdas. Tačiau partiją ištiko nesėkmė, nes nė vienas politikas į tarybą nepateko. 1513 surinktų balsų neperžengė 4 % ribos.
Salonikų nomas

Geografija

Nomą iš pietvakarių pusės skalauja Termos įlanka (gr. Θερμαϊκός Κόλπος), iš rytų – Strimono įlanka (gr. Στρυμονικός Κόλπος). Nome yra Koronijos ir Volvės ežerai. Centrinėje ir šiaurinėje dalyse yra kalnai, dirbamos žemės – vakarinėje ir pietvakarinėje dalyse. Jų mažiau šiaurrytinėje, šiaurinėje dalyse ir Aksijo slėnyje. Nome yra Chortiačio (gr. Χορτιάτης) kalnas vidurio vakaruose, Vertisko (Βερτίσκος) kalnas šiaurėje ir Kerdylio kalnai šiaurės rytuose.
Aleksandras Teodoras Malachovskis

Biografija

Martyno Malachovskio ir Katerinos Kučkovskos sūnus.

Šeima

1620 m. vedė Marianą Jaktorovską, nuo santuokos su kuria turėjo 2 sūnus: Janą ir Pranciškų.
Italijos Eritrėja

Raida

1869 m. italų kompanija nupirko Asabos įlanką iš vietos sultono ir siekė čia įsitvirtinti. 1882 m. uostas buvo perduotas Italijos karalystei. Apie 1885 m. Italija įsitvirtino ir dar viename strateginiame Etiopijos pajūrio uoste – Masavoje.
Pasinaudodami Etiopijoje vykstančiais neramumais mirus imperatoriui Johanesui IV, 1889 m. italų pajėgos įsiveržė į šiaurines Etiopijos teritorijas, istorinį Mereb Melašo regioną. Po metų jie čia oficialiai įkūrė koloniją, pavadintą Eritrėja (pagal istorinį Raudonosios jūros pavadinimą). Ši kolonija buvo pripažinta Etiopijos imperatoriaus Meneliko II. 1889 m. pasirašius Vučalės sutartį su Melenliku, galutinai susiformavo kolonijos teritorija, kuomet Italija perėmė ir daug kitų pakrantės teritorijų.
Kadangi Italijai tai buvo pirmoji jos kolonija (it. Colonia Primogenita), vyriausybė jai skyrė daug dėmesio, į šalį masiškai migravo italai, kurie apsigyveno didžiausiuose miestuose Asmaroje ir Masavoje. 1914–1936 m. italų skaičius Eritrėjoje išaugo nuo 4000 iki 100000. Be to, italai skatino vietos gyventojų atsivertimą į katalikybę, statė bažnyčias.
Italija kolonijoje vykdė ir insfrastruktūros projektus. Buvo nutiestas keltuvas tarp Asmaros ir Masavos, Eritrėjos geležinkelis, pagerintos šalies higienos bei medicininio aptarnavimo sąlygos.
1936 m., Italijai nukariavus Etiopijos imperiją, Italijos Eritrėja buvo įjungta į Italijos Rytų Afriką.