google/wiki40b huggingface dataset:
Nikolajus Jeloza

Biografija

Viešosios įstaigos Biržų ligoninės vyriausiasis gydytojas.
1990 m. Lietuvos demokratinės darbo partijos, 1996 m. Lietuvos krikščionių demokratų partijos, 2001 m. partijos Lietuvos krikščionys demokratai narys.
1995–1997 m. (LDDP sąraše), 1997–2000 m., 2000–2003 m. ir 2003–2004 m. Biržų rajono savivaldybės tarybos narys.
Biržų rajono Raudonojo kryžiaus komiteto narys. Žmona Audronė, sūnus Karolis.
Bavarų kunigaikštystė

Istorija

Prielaidos atsirasti bavarų valstybei susidarė sumenkus Ostgotų karalystei, į kurios šiaurines periferijas migravo bavarų gentis. Pirmasis žinomas bavarų valdovas buvo Garibaldas I, valdęs VI a. viduryje. Jis įsteigė Agilolfingų dinastiją, kuri valdė per visą kunigaikštystės egzistenciją. Ši dinastija tapo tokia įtakinga, kad ilgainiui užvaldė Langobardų karalystės sostą, kur žinomi kaip Bavarų dinastija. Ankstyvuoju laiku kunigaikštystė buvo stipriai priklausoma nuo Frankų valstybės, nes yra išlikę įrašų, kad frankų karaliai skirdavo bavarų karalius. Iš Merovingų sklido Krikščionybė.
Valstybė labiausiai iškilo VII a. pradžioje, valdant Teodui. Šis valdovas sostinę įsteigė Ratisbone, užmezgė tiesioginius santykius su popiežiumi, rengė krikščioniškas misijas. Taip pat jis stiprino Bavarijos nepriklausomybę nuo Merovingų. Jo laikais įsteigtas Zalcburgas, vyko sėkmingi karai su avarais. Rytuose prisijungė slavų kunigaikštystę Karantaniją.
Po Teodo mirties valstybė padalinta tarp keturių sūnų, kurie kariavo tarpusavyje dėl valdžios. Visus pergyveno jauniausias sūnus Grimoaldas, kuris vėl tapo vienvaldžiu karalystėje 715 m.
Frankų valstybės majordomas Karolis Martelis siekė susigrąžinti prarastas pozicijas Bavarijoje. 725 m. pasinaudodamas nesutarimais tarp atskirų Agilolfingų linijų, jis užmušė Grimoaldą mūšyje ir pasodino į sostą jo sūnėną Hugbertą. Šis pripažino vasalitetą Frankų valstybei, sustiprino krašto kristianizaciją.
736 m. Hugbertui mirus, jis nepaliko vyriškos lyties įpėdinio, ir sostą paveldėjo Agilolfingų atšakos iš Alemanijos atstovas Odilas. Jo laikais sukurtas Bavarų teisynas, įkurtos naujos abatijos. Po Odilo mirties 748 m. Bavarijos valdovu norėjo tapti Karolingas Grifo, tačiau jį nugalėjo kitas Karolingas Pepinas Trumpasis, kuris į Bavarijos sostą pasodino mažametį Tasilą III.
Nors Tasilas III ne kartą pasiekė ištikimybę Frankų valstybės majordomams, tai netrukdė jam stiprėti per asmeninius ryšius su Langobardais, Popiežiumi ir Akvitanija. Jo stiprėjimas buvo nemalonus Karoliui Didžiajam, kuris traktavo Tasilą kaip maištingą savo vasalą. 788 m. pagrindinio seimo susirinkime Ingelheime, Tasilą kartu su žmona privertė prisipažinti intrigavus ir nuteisė mirčiai. Tačiau Karolis ją pakeitė įkalinimu Žiumeže vienuolyne. Tikėtina, kad pavergiant kraštą buvo kilę sunkumų, nes po šešerių metų (794 m. birželį), pagrindinio seimo susirinkimo Frankfurte metu, Tasilas buvo atgabentas iš vienuolyno, kad pakartotinai atsisakytų valdžios.
Bavarų kunigaikštystė kartu su jai priklausančia Karantanija ir Kraina buvo įtraukta imperijos sudėtin, padalinta į grafystes, kurias valdė vienas prefektas. Į šį postą buvo paskirtas Karolio pusbrolis Heroldas. Jos pakraštyje buvo įsteigta Avarų marka (nuo 856 m. Panonijos marka). Kunigaikštystė buvo atkurta 907 m. kaip Bavarijos kunigaikštystė.
Žvainių paminklas partizanams

Aprašymas

Paminklas yra šalia Žemaičių apygardos partizanų laidojimo vietos, esančios Salanto slėnyje. Pastatytas į slėnį įsiterpiančio aukštumos kyšulio pietinėje papėdėje, į pietus nuo Salantų žydų holokausto vietos.
Kalvos šlaito apačioje išmūryta memorialinė akmenų sienelė, pakopomis žemėjanti link slėnio. Jos centre pavaizduoti Gedimino stulpai ir įmūryta rombo pavidalo juodo akmens plokštė su iškaltu įrašu: „ŽUVUSIEMS UŽ LIETUVOS LAISVĘ 1940–1952“. Į dešinę nuo jo, sienelės kampe stovi aukštas, gelžbetoninis monumentalus kryžius, kurio kryžmą vainikuoja metaliniai spinduliai.
Prie memorialinės sienelės pritvirtinta stačiakampė juodo akmens lentelė su įrašu: „ADOLFINA LUPEIKAITĖ / JUOZAS JOKŪBAUSKIS / Žuvę kovoje 1952 m. / Liūdi Sūnus AUGUSTINAS“.
Teritorijos plotas – 0,02 ha.
1,15 km į rytus - šiaurės rytus yra Pesčių paminklas partizanams.

Istorija

1944–1952 m. šalia Žvainių kaimo, Salanto slėnyje veikusio durpyno duobėse ir šalia žydų kapinių buvusių bulviarūsių duobėse Salantų stribai pamesdavo ir užkasinėjo Salantų valsčiaus (nuo 1950 m. – Salantų rajono) NKVD-MVD-MGB būstinėje nukankintus, valsčiaus ir rajono teritorijoje nukautus Žemaičių apygardos partizanus. Liudytojų teigimu, čia buvę pakasta apie 40–50 Lietuvos partizanų, jų ryšininkų ir rėmėjų. Apie 1978 m. kasant Salanto slėnio rytiniame pakraštyje melioracijos kanalą buvo rasta žmonių griaučių. Vieta netyrinėta.
1996 m. Lietuvos šaulių sąjungos Žemaitijos rinktinės iniciatyva pastatytas paminklas Laisvės kovotojams atminti (projekto autorius Edmundas Giedrimas). Paminklo šventinimo iškilmėse dalyvavo Telšių vyskupas Antanas Vaičius ir monsinjoras Alfonsas Svarinskas.
Nuo 2016 m. atminimo vieta patenka į nacionalinio reikšmingumo lygmens registrinio objekto – Salantų žydų senųjų kapinių bei žydų žudynių vietos ir kapų komplekso (unikalus kodas 39404) teritoriją.
Atris

Atris (skr. अत्रि = Atri – 'ėdrūnas') – vedų išminčius (rišis), pačioje „Rigvedoje“ minimas ~40 kartų. Pasakojama, kad jis priklausąs penkioms gentims, minimas drauge su Manumi ir kitais žmonijos pradininkais. Atris garbinąs Agnį todėl, kad šis jį išvadavęs. Indra jam atvėręs karvių gardą. Ašvinai jį išgelbėję nuo tamsos, nuo prapulties, nuo ugnies, atjauninę. Rišis Atris suradęs demono Svarbhanaus pagrobtą Saulę ir įtaisęs ją danguje Vėlesnėje apeiginėje literatūroje Atris laikomas žyniu, prašalinusiu tamsą, kitur jis lyginamas ar tapatinamas su įasmeninta kalba Vač.
Hinduistiniuose tekstuose Atris laikomas Pradžapačio, o vėliau Brahmos sūnumi, atsiradusiu iš tėvo akies. Laikomas vienu iš septynių rišių, sudarančių Didžiųjų Grįžulo Ratų žvaigždyną. Jo žmona laikoma Anasuja (Dakšos dukteris), o sūnumi – Durvasasas. „Ramajanoje“ pasakojama, kaip Rama aplankęs Atrį su Anasuja, kad jų vaikai – dievus (Agnį, Varuną, Indrą) šlovinantys dainiai. Puranose Atris laikomas tai Somos, tai Dharmos, tai asketo Datatrėjos vaiku.
Vladas Civinskas

Biografija

Mokėsi Marijampolės Rygiškių Jono gimnazijoje, nuo 1932 m. – Marijampolės mokytojų seminarijoje, nuo 1936 m. studijavo Vytauto Didžiojo universitete.
Nuo 1930 m. bendradarbiavo laikraščiuose „Suvalkietis“, „Lietuvos žinios“, „Lietuvos ūkininkas“, „Lietuvos aidas“ ir kitur. Periodinėje spaudoje skelbiamus rašinius pasirašinėdavo kriptonimais V. Civ., V. Dav., J. K. (m), J. E ir kt. 1944 m. pasitraukė į Vokietiją. 
Nuo 1948 m. gyveno JAV. Nuo 1952 m. Čikagoje vadovavo lietuvių leidyklai „Terra“, kuri šeštame – septintame dešimtmetyje tapo viena svarbiausių lietuvių leidyklų JAV. Išleido J. Aisčio, K. Binkio, B. Brazdžionio, V. Daugirdaitės-Sruogienės, P. Joniko, M. Katiliškio, J. Savickio, B. Sruogos, A. Škėmos, A. Vienuolio, Vydūno, kitų lietuvių autorių knygų, bei vertimų. Parengė įvairių tautų pasakų rinkinių.
Kęsčiai

Bendruomenė

2009 m. pabaigoje žmonės susibūrė ir įkūrė Kęsčių kaimo bendruomenę „Elbenta“.

Istorija

Kaimas minimas 1642 m. Tauragės dvaro inventoriuje, priklausąs Paprūsio vaitijai. Tada jam priklausė 11 valakų žemės. Vėliau Kęsčiuose būta dvaro, jo savininkas buvo Kiekštaitis, jam priklausė 100 margų žemės ir malūnas. Iš dvaro išliko tik keli medžiai, perstatytas gyvenamasis namas ir keli ūkiniai pastatai.
Sovietmečiu kaimas vadintas Vienybė (pagal buvusio kolūkio „Vienybė“ pavadinimą).
Dariganga

Dariganga (mong. Дарьганга) – vulkaninė sritis Mongolijos rytuose (Siuchbataro aimake) ir šiaurės Kinijoje. Tai 1300–1400 m aukščio plynaukštė, sudaryta iš bazaltinės lavos laukų, didelių smėlynų plotų, apie 200 užgesusių ugnikalnių kūgių. Aukščiausia vieta – 1778 m aukščio, geriausiai išlikęs Dzoltonchanulo ugnikalnio kūgis.
Būdinga pusdykumių ir dykumų augalija, gausu takyrų, druskožemių, smulkių ežerų. Plynaukštę vagoja sausvagės, kyla skliautagūbriai, kalvynai.
Darigangos srityje gyvena atskira mongolų potautė – darigangai.
Interjero dizainas

Interjero dizainas – dizaino sritis, susijusi su viskuo, kas yra pastato erdvėje: sienos, langai, durys, apdaila, tekstūra, apšvietimas, apstatymas ir baldai. Interjero dizaineriai naudoja visus šiuos elementus siekdami suformuoti funkcionalią, saugią ir estetiškai malonią erdvę klientui.
Interjero dizaine remiamasi daugeliu disciplinų – aplinkos psichologija, architektūrą, prekių ir pramoniniu dizainu bei tradicinį dekoravimu.
Interjero dizaineriai planuoja erdvę kone kiekvieno tipo pastatams – tai viešbučiai, biurai, mokyklos, ligoninės, gyvenamieji būstai, parduotuvės, restoranai, teatrai ar oro uosto terminalai. Šiandien interjero dizaineriai turi būti susipažinę su architektūrinio projektavimo detalėmis – aukštų planais, pastatų renovacija, ir statybos normomis. Kai kurie architektai taip pat kartais dirba interjero dizaineriais.
Sofija Alšėniškė

Biografija

Sofija − Lietuvos kunigaikščių Alšėniškių giminės atstovė, herbo „Hippocentaurus“ savininkė. Antroji iš trijų Kijevo vietininko, Viazinsko kunigaikščio Andrejaus Ivanovičiaus Alšėniškio ir Aleksandros Dimitrijevnos Druckos, kunigaikščių Druckių giminės atstovės, dukterų.
Vyriausia Sofijos sesuo − Vasilisa Andrejevna (mirė iki 1448 metų rugpjūčio 25 d.). Po tėvo mirties Vasilisa ir Sofija kartu su motina gyveno dėdės Semiono Dimitrijevičiaus Druckio šeimoje, Drucke.

Santuoka su Jogaila

Lenkijos karalius ir Lietuvos didysis kunigaikštis turėjo keturias žmonas. Pirmos dvi (Jadvyga ir Ona Celietė), anksti mirusios paliko po dukterį, trečioji − Elžbieta Granovska mirė bevaikė 1420 metų gegužės 12 d.
1420 metų pabaigoje − 1421 metų pradžioje Jogaila ir Vytautas, grįždami į Lietuvą po sėkmingo Smolensko užėmimo, apsistojo pas kunigaikštį Semioną Dimitrijevičių Druckį.
Kadangi Sofija buvo stačiatikė, ji negalėjo tapti Lenkijos karaliene. 1422 metų pradžioje Naugarduke Sofija buvo pakrikštyta pagal katalikų apeigas ir priėmė vardą Со́фья. Vestuvės ivyko 1422 metų vasarį Naugarduko bažnyčios koplyčioje. Ceremoniją pravedė Vlniaus vyskupas Motiejus. Tiksli vestuvių data nežinoma: pasak vienų tyrėjų tai buvo vasario 7, pasak kitų − vasario 24 d.
Buvo didelis amžiaus skirtumas tarp jaunavedžių. Tradiciškai laikoma, kad vestuvių metu Jogailai buvo apie 71 metas, tačiau šiuolaikiniai tyrėjai linkę į tai, kad jis buvo 11 metų jaunesnis. Sofijai buvo apie 17 metų.
Pasaulio lengvosios atletikos čempionatas

Lengvosios atletikos pasaulio čempionatas – kas dvejus metus IAAF organizuojamas lengvosios atletikos čempionatas, kuriame dalyvauja atstovai iš viso pasaulio.
Anatolijus Herlitas

Anatolijus Herlitas (1891 m. Kremenece, Ukraina – 1945 m. Berlyne, Vokietija) – pedagogas, kalbininkas.

Biografija

1914 m. baigė Peterburgo universitetą. Gyveno ir dirbo pedagoginį darbą Liuksemburge, Anglijoje, Belgijoje. 1926–1937 m. Šiaulių gimnazijos mokytojas, dėstė anglų, lotynų, rusų kalbas. 1937–1941 m. mokytojavo Pagėgių, Kauno gimnazijose. Dirbo lektoriumi anglų kalbos kursuose.
Parašė anglų kalbos vadovėlius (1928, 1936 m.), „Angliškas – lietuviškas žodynas“ (1931 m.), „Trumpa anglų kalbos gramatika“ (1936 m.), „Lotynų kalbos dėstymas“ (1938 m.).
Jekaterina II

Vaikystė

Jekaterina gimė Štetine (dab. Ščecinas), Prūsijos generolo šeimoje. Jos tėvas buvo nuoširdžiai atsidėjęs tarnybai, o motina buvo didelė nenuorama ir nuotykių mėgėja, dažnai važinėdavo po Europą, todėl nei vienas rimtai neužsiėmė mergaitės auklėjimu. Žvitrią ir kaprizingą Jekateriną motina auklėjo paprastai: už menkiausią nusižengimą skeldavo stiprų antausį.
Tai nepraėjo veltui: Jekaterina išmoko ramiai kęsti patyčias ir kantriai laukti savo valandos.

Santuoka

Šešiolikmetė Jekaterina imperatorienės Jelizavetos valia buvo ištekinta už septyniolikmečio trečios eilės pusbrolio, sosto įpėdinio Petro III. Pati neturėdama vaikų, Jelizaveta iš Jekaterinos reikalavo tik vieno: gimdyti. Deja, Petras buvo nevaisingas, be to, protiškai atsilikęs. Kartą Petras III viešai įžeidė Jekateriną, o šiai apsiverkus pagrasino skyrybomis ir kalėjimu. Tuomet Jekaterina pirmą kartą rimtai ėmė svarstyti šalininkų pasiūlymus įvykdyti perversmą ir paimti valdžią.

Valdymas

Po Jelizavetos mirties į sostą atsisėdo Petras III, tačiau jis nesugebėjo sutarti su žmonėmis, tad visas dvaras simpatizavo Jekaterinai. 1762 metais Petras III buvo priverstas pasirašyti žmonos surašytą aktą, kad „savo noru“ atsisako sosto. Suimtas ir įkalintas, Petras III žuvo per eilines išgertuves susiginčijęs ir susipešęs su vienu iš sugėrovų. Persigandusi Jekaterina padarė viską, kad ant jos nekristų įtarimo šešėlis. Buvo paskelbta, kad imperatorius mirė dėl sunkios ligos.
Imperatorienei valdant buvo sustiprinta centralizuota valdžia Rusijoje, išplėtė bajorų teises, prie Rusijos prijungė Krymą, Šiaurės Kaukazą, Vakarų Ukrainos, Gudijos, Lietuvos žemes.
1964 m. AFC Azijos taurė

Atranka

Atrankoje į čempionatą ruošėsi dalyvauti 17 AFC narių, bet dauguma prieš atranką pasitraukė. Pietų Korėja ir Indija, susidarius tokiai padėčiai, pateko tiesiogiai, o dar 4 komandos grūmėsi atrankos turnyre, kurį laimėjo Honkongas. Izraelis kaip šeimininkai pateko be atrankos.
Gintautas Sakalauskas

Gintautas Sakalauskas (g. 1974 m. birželio 29 d. Vilniuje) – teisininkas, kriminologas, Teisės instituto vyresnysis mokslo darbuotojas, Vilniaus universiteto (VU) lektorius, buvęs žurnalo „Teisės problemos“ vyriausiasis redaktorius.

Biografija

1996-1997 m. stažavosi Drezdeno aukštojoje socialinio darbo mokykloje (Saksonija, Vokietija). 1998 m. baigė VU Teisės fakultetą. Specializacija – Baudžiamoji teisė. 2000 m. balandžio-rugpjūčio mėn. stažavosi Greifsvaldo universitete, vėliau Nyderlanduose, Austrijoje, Kanadoje. 2003 m. Greifsvaldo universiteto Teisės ir valstybės mokslų fakultete baigė podiplominių (LL.M.) studijų programą „Kriminologija ir baudžiamoji teisėsauga“ (vok. Kriminologie und Strafrechtspflege), teisės magistras.
Gavęs Romano Hercogo (Humboldto paramos fondo) stipendiją, Greifsvaldo universitete baigė teisės doktorantūros studijas, dalyvavo bausmių vykdymo teisės srities projektuose („Mare Balticum“ bei „Frauenvollzug“). 2005 m. gegužės 27 d. Greifsvaldo universiteto Teisės fakultete apgynė disertaciją vokiečių kalba tema „Laisvės atėmimo bausmės vykdymas Lietuvoje. Baudžiamieji politiniai aspektai, teisinės nuostatos, reformos, praktika ir perspektyvos“ (vok. Strafvollzug in Litauen: kriminalpolitische Hintergründe, rechtliche Regelungen, Reformen, Praxis und Perspektiven), teisės mokslų daktaras (Dr. jur.). Vadovas prof. Frieder Dünkel (g. 1950 m.).
Nuo 1997 m. Lietuvos teisės instituto specialistas, nuo 2001 m. iki 2002 m. Kriminologinių tyrimų skyriaus vedėjas – Vaikų ir jaunimo teisės sektoriaus vadovas, Nuo 2007 m. iki 2011 m. ketvirtinio mokslo žurnalo „Teisės problemos“ vyriausiasis redaktorius. Nuo 1999 m. spalio 1 d. VPU socialinės pedagogikos magistrantams dėstė kursą „Vaiko teisių apsauga“. VU Teisės fakulteto lektorius, VU TF Baudžiamosios teisės Studentų mokslinės draugijos skyriaus prie Baudžiamosios justicijos katedros (anksčiau – prie Baudžiamosios teisės katedros) kuratorius.
Įvairių darbo grupių įvairioms kriminologinėms programoms, strategijoms, įstatymų projektams parengti, narys. Nuo 1999 m. Tarpžinybinės komisijos prie vietimo ir mokslo ministerijos Vaikų ir paauglių nusikalstamumo prevencijos nacionalinei programai ir vaikų poilsiui organizuoti narys. Nuo 2001 m. Valstybinės jaunimo reikalų tarybos prie LRV narys.
Pagrindinės mokslinių interesų kryptys: Kriminologija, Vaiko teisės, Baudžiamoji teisė, Nepilnamečių justicija, Socialiai pažeidžiamų gyventojų grupių (vaikų, žmonių su negalia, kalinių, nusikaltimų aukų) teisės.
Moka vokiečių, anglų bei rusų kalbas.
Vedęs.
Stara Ančia

Istorija

Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. Lenkijos kongreso karalystės laikais 1868–1921 m. kaimas priklausė Senosios Ančios valsčiui. 1975–1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.
Christas Stoičkovas

Biografija

Profesionalo karjerą pradėjo 1984 m. CSKA Sofia komandoje, 1990 m. persikėlė į FC Barcelona, kur iškovojo daugiausia titulų, tarp jų ir UEFA čempionų taurę. 1994 m. su šalies rinktine pasaulio pirmenybėse iškovojo 4-ąją vietą, įmušė 6 įvarčius ir kartu su O. Salenka tapo rezultatyviausiu čempionato žaidėju. Nuo 2004 m. dirba treneriu.
Ekscentricitetas

Ekscentricitetas (santrumpa – e) – tai dydis, apibūdinantis orbitos elipsiškumą. Jis lygus atstumo tarp elipsės centro ir jos židinio santykiui su didžiuoju elipsės pusašiu. Apskritiminės orbitos e = 0, parabolinės orbitos e = 1. Žinant didįjį orbitos pusašį ir ekscentricitetą, galima apskaičiuoti orbitos perihelį ir afelį.
Elipsės ekscentricitetas apskaičiuojamas pagal formulę:
 kur a ir b atitinkamai yra elipsės didysis ir mažasis pusašiai.
Ekscentriciteto sąvoka įvedama ir hiperbolėms, joms jis yra didesnis už vienetą. Kuo didesnis yra hiperbolės ekscentricitetas, tuo labiau jos dvi šakos yra panašios į lygiagrečias tieses.
Hiperbolės ekscentricitetas apskaičiuojamas pagal formulę:
 kur a ir b atitinkamai yra hiperbolės realus ir menamas pusašiai.
Juozapas Kajetanas Osolinskis

Biografija

Lenkijos magnatų Osolinskių giminės atstovas, herbo „Topor“ savininkas. Lietuvos didžiojo ginklininko Aleksandro Motiejaus Osolinskio (1725–1804) vyresnysis sūnus nuo antros santuokos su Benedikta Antonina Loevendal (1735–1778).  
Buvo dvaro žemių Rudkoje, Staroj Vsi ir Černiakovą (Varšuvos dalis) valdytojas. Išpirko iš Leduchovskių giminės dvaro žemes Osoline. 1790 metais Juozapas Kajetanas Osolinskis buvo paskirtas Palenkės kaštelionu ir tapo ATR senatoriumi. 1792 metais po Lenkijos karaliaus Stanislovo Augusto Poniatovskio prisijugimo prie Targovicos konfederacijos Juozapas Kajetanas Osolinskis kartu su keliais pasiuntiniais iš Palenkės prisijungė prie konfederacijos. 1794 metais Kosciuškos sukilimo metu teikė materialinę pagalbą sukilėliams, o jo brolis Janas Anupras Osolinskis suformavo už savo sąskaitą batalijoną. 
Po Varšuvo kunigaikštystės likvidavimo Juozapas Kajetanas Osolinskis buvo vienas iš Lenkijos kongreso karalystės Rusijos imperijos sudėtije sukūrimo iniciatorius. 1822–1824 metais – Lenkijos kongreso karalystės senatorius-kaštelionas. 
Juozapas Kajetanas Osolinskis išgarsėjo kaip kolekcionierius ir meno galerijos įkūrėjas, Varšuvos rūmuose vadino „Tłumackiem“, kuriose buvo meno kūriniai pirkti paskurinio Lenkijos karaliaus Stanislovo Poniatovskio.
Mccheta

Istorija

Ankstyviausios miesto liekanos datuojamos ~1000 m. pr. m. e. III a. pr. m. e. – V m. e. a. Mccheta buvo Iberijos karalystės sostinė. Čia 317 m. krikščionybė buvo paskelbta valstybine religija. Vachtango I Gorgasalio sūnus Dačis perkėlė sostinę į lengviau apginamą Tbilisį, tačiau Mccheta išliko religiniu centru. Gruzijos karalių karūnacijos ir laidojimai vykdavo Mcchetoje iki karalystės galo XIX a. Mccheta tebėra Gruzijos stačiatikių bažnyčios centru.

Architektūra

Išliko antikinio (X a. pr. m. e.) Samtavrės nekropolio liekanos, kurį sudaro kupolinė IV a. bažnyčia, XI a. Samtavrės bažnyčia, vieuolyno pastatai. Vieni svarbiausių Mcchetos paminklų yra XI a. pr. Sveticchovelio katedra, Melchizedeko rūmai su vartais ir Džvario vienuolynas ir bažnyčia (VI a.). Jie turėjo įtakos viduramžių Kaukazo architektūros vystymuisi. 
Mcchetoje taip pat Armaz Cichės tvirtovės (III a. pr. m. e.) ir akropolio liekanos. Bebris Cichės tvirtovė (XIV a.), Achalkalakuri vienuolynas, Kalaubani šv. Jurgio bažnyčia ir kiti istoriniai paminklai.
94 Aurora

Aurora – asteroidas, žymimas 94 numeriu. Ryškumas vidutinės opozicijos metu 11,3. Vidutinis atstumas nuo Saulės 3,16 astronominių vienetų. Siderinis periodas 5,6 metų.
Pavadinimas suteiktas pagal romėnų aušros deivę Aurorą.
Deržavinskas

Istorija

Deržavinskui miesto statusas suteiktas 1966 m. Iki 1996 m. veikė 38-oji raketinė divizija.
Postoina

Istorija

Postoina rašytiniuose šaltiniuose minima nuo XIII a. Habsburgų valdymo metais miestas vadintas Adelsberg.
PO Xylotymbou 2006

Istorija

Klubas įkurtas 2006 m. Ksilotimbuje, kai susijungė du klubai iš Ksilotimbaus. (Kimonas Xylotympou ir Omonia Xylotymbou).

Pasiekimai

Pirmą profesionalų titulą klubas iškovojo 2017 m., kai laimėjo Trečiojo diviziono pirmenybes (Cypriot Third Division).
Lietuvos miestų sąjunga

Lietuvos miestų sąjunga – Lietuvos miestų savivaldos organizacija, veikusi 1924–1940 m., iki 1935 m. Lietuvos miestų ir miestelių sąjunga.

Veikla

Lietuvos miestų sąjungos nariai buvo miestai – apskričių centrai su daugiau kaip 10 000 gyventojų ir valsčių centrai su daugiau kaip 3000 gyventojų, t. p. kiti miestai ir miesteliai, bet be sprendžiamojo balso teisės, iš viso 29 (1939 m.). Lietuvos miestų sąjungai vadovavo 5-8 narių valdyba, kuri veikė Kaune. Buvo renkamas nario mokestis.
Sąjunga rūpinosi bendraisiais miestų ūkio ir kultūros reikalais, atstovavo miestams bendraujant su valstybės ir kitomis organizacijomis, palaikė ryšius su kitų šalių miestų sąjungomis. Lietuvos miestų sąjungos pastangomis 1932 m. 5 nauji miestai gavo apskrities miesto teises, ji rūpinosi, kad nebūtų mažinamos miestų savivaldybių teisės.
Lietuvos miestų sąjunga priklausė Tarptautinei miestų sąjungai, bendradarbiavo su Estijos, Latvijos ir Suomijos miestų savivaldybėmis. Buvo viena Estijos, Latvijos ir Lietuvos miestų sąjungų biuro, veikusio 1927–1940 m. kūrėjų. 1926 m. leido mėnraštį „Savivaldybių balsas“. 1940 m. prasidėjus TSRS okupacijai Lietuvos miestų sąjunga uždaryta. Atkurta 1991 m. Nuo 1995 m. Lietuvos miestų sąjungos veiklos tradicijas iš dalies toliau plėtoja Lietuvos savivaldybių asociacija.
Aleksandras Tarchanovas

Biografija

Profesionalo karjerą praleido CSKA Moskva komandoje. Vėliau ją treniravo. 2006–2007 m. dirbo Vilniaus „Vėtros“ vyr. treneriu.
Rodnik (laikraštis)

Rodnik – Sniečkaus (dabar Visagino) nacionalinių kultūrų centro 1990–1992 m. leistas savaitraštis.
Laikraštis buvo leidžiamas rusų kalba, publikavo gyvenvietės ir jos apylinkių ekonomikos, istorijos ir kultūros temas.
1991 m. leidinio tiražas buvo 2350 egzempliorių, 1992 m. – 3900 egzempliorių. Nuo 1992 m. balandžio 10 d. „Rodnik“ prisijungė prie laikraščio „Alternatyva“.
Redaktorės: Liudmila Čemakina 1990–1992 m. ir Galina Žemaitienė 1992 m.

Šaltiniai

A. Kavaliauskas „Visaginas: istorijos fragmentai, 1972–2002“, 2003 m.
Miliškiai (Biržai)

Aplinkinės gyvenvietės

BIRŽAI – 17 km
Kubiliai (Biržai) – 2,1 km
Špygiai – 1,6 km
Galintiškis – 2,2 km
PAPILYS – 2,4 km
Mažuikiai – 3,8 km
Prūdelis (Biržai) – 1,8 km
Sviesteliškis (Biržai) – 3,4 km
Lava Records

Istorija

„Lava Records“ įkurta 1995 m. Kompanijos įkūrėjas – įkūrė Jason Flom, kuris dirbo kompanijai „Atlantic Records“. Jason Flom garsėjo tuo, kad išgarsino tokius atlikėjus, kaip Zebra, Twisted Sister, Skid Row, White Lion ir Tori Amos, bei taip pat padėjo vystytis tokių grupių, kaip Stone Temple Pilots ir Collective Soul karjeroms. Netrukus prie „Lava Records“ prisidėjo tokie atlikėjai ir grupės, kaip Authority Zero, Antigone Rising, Kid Rock, Matchbox Twenty, Porcupine Tree, Skillet, Smile Empty Soul, Sugar Ray, The Corrs, Uncle Kracker, Vanessa Williams, Trans-Siberian Orchestra ir Simple Plan.
2005 m. „Warner Music Group“ sujungė „Lava Records“ kartu su „Atlantic Records Group“.
Jonas Tamašauskas

Biografija

Pakruojo raj. Guostagalio žemės ūkio bendrovės valdybos pirmininkas.
Lietuvos valstiečių partijos, Valstiečių ir Naujosios demokratijos partijų sąjungos Pakruojo rajono skyriaus narys.
1990–1995 m. Pakruojo rajono tarybos deputatas, 1997–2000 m. ir 2000–2003 m. Pakruojo rajono savivaldybės tarybos narys.
Sutuoktinė Irena, vaikai Rasa, Artūras.
Porlamaras

Istorija

Porlamaras įkurtas 1553 m. Ilgą laiką tai buvo nedidelis žvejų miestelis, tačiau pradėjo sparčiai augti 1974 m. įrengus oro uostą.