Tverai

Istorija

Tverai rašytiniuose šaltiniuose pirmą kartą paminėti 1251 m. Jie sutapatinami su Ipatijaus kronikoje minima žemaičių kunigaikščio Vykinto pilimi-tvirtove, vadinta Tviriment, į kurią buvo atvykęs Mindaugas. Vykintas ir Tautvilas puolė Mindaugą, kuris toje kovoje prie Tverų buvo sužeistas ir Vykinto pilies nepaėmė. 1289 m. Ordino magistro Burchard von Schwenden patvirtintame žemių padalijimo tarp prūsiškosios ir livoniškosios Ordino šakos dokumente paminėta Tverų žemė (terra Twerkite). XIV a. šaltiniuose randama daugiau žinių apie Tverus, vietovė kelis kartus, įvairiomis pavadinimo variacijomis pažymėta Kryžiuočių karo žygių aprašymuose.
Tačiau šalia Tverų esančiuose Pribitkos ir Šlapeikiškės pilkapynuose atliktų archeologinių tyrinėjimų duomenys rodo, kad iki rašytiniuose šaltiniuose minimų Tverų, šiose apylinkėse gyvavo mažiausiai dvi didelės ir turtingos bendruomenės. Kermušės miškuose, ant Aitros upės kranto, aptikti galimai buvusios didelės šventvietės likučiai.
1527 m. Tverai perėjo Žemaičių seniūno Stanislovo Kęsgailos žinion. 1589 m. pirmą kartą paminėta Tverų bažnyčia, 1600 m. – miestelis. 1640 m. karalius Vladislovas Vaza leido rengti vieną savaitinį turgų ir 3 prekymečius. Visi apylinkės gyventojai tik Tverų turguje galėjo pardavinėti savo gaminius, žemės ūkio produktus. 1643 m. Tverai jau vadinami miesteliu. Čia stovėjo Tverų dvaras, bažnyčia. XVII-XVIII a. Tverai buvo seniūnijos centras, 1667 m. minimas Tverų pavietas.
1700–1721 m. Tverai nukentėjo Šiaurės karo metu. 1709 m. siaučiant maro epidemijai, Tverus valdė Leonas Palubinskis. 1699 m. Tveruose buvo 20, o 1721 m. – tik 4 sodybos. Miestelis atsistatė 1789 m. – tuo metu jau gyveno 41 šeima. Nuo 1776 m. Tverų miesteliui atkūrus dvarą, jį valdė Bilevičius. Tada Tverai buvo vienas iš 14 Žemaitijos pavietų. 1780 m. karalius Stanislovas Augustas patvirtino anksčiau duotas prekybines privilegijas.
Tverai garsėja Švč. Marijos Apsilankymo atlaidais (liepos 2 d.), Švč. Mergelės Marijos paveikslu. Pagal tradiciją tas paveikslas buvęs Elijo Ilgovskio nuosavybė. Jis jį labai branginęs ir nešdavęsis su savimi net į karo žygius. Patekęs totoriams į nelaisvę, jis, kalėjime būdamas, meldėsi prie to paveikslo ir padarė įžadą: jei laimingai grįš į namus, pastatysiąs Tveruose Marijos garbei bažnyčią. Išpirktas iš totorių nelaisvės, jis grįžo į Tverus ir įvykdė savo pažadą – pastatė bažnyčią ir padovanojo jai tą paveikslą. XIX a. vyskupas Valančius savo veikale „Žemajtiu Wyskupistė“ duoda kitokį padavimą apie šio paveikslo kilmę. Žemaičių vyskupas J. Tiškevičius savo pranešime Apaštalų Sostui 1646 m. rašo, kad Tveruose yra stebuklingas Marijos paveikslas ir kad iš tolimų valstybės vietų, pamaldumo vedami, žmonės gausiai renkasi į Tverus. Popiežius Pijus VI 1787 m. suteikė Tverų bažnyčiai visuotinius atlaidus. Toje šventėje į Tverus suvažiuodavo per 20 000 žmonių.
Iki XVIII a. pabaigos Tverai buvo Raseinių pavieto Tverų valsčiaus centras. Valsčiaus sudėtin įėjo visa Tverų parapija. 1804 m. Tveruose įkurta parapinė mokykla. 1853 m. mokėsi 35 mokiniai. 1831 m. sukilimo metu Tverų klebonas Petras Narkevičius skelbė sukilėlių potvarkius, ragino ginkluotis ir kovoti prieš carizmą. 1863 m. Tveruose buvo paskelbtas sukilimo maištas. Apylinkėse veikė A. Groso, B. Dluskio bei I. Leskausko vadovaujami sukilėlių būriai. Dėl sukilimo nukentėjo Tverų klebonas ir Varnių dekanas Juozapas Sonulevičius. Už tai, kad priėmė atėjusį į Tverus sukilėlių vadą A. Grosą, buvo rusų suimtas ir kalintas Kaune. Užmokėjęs baudą 1866 m. į Tverus grįžo prastos sveikatos ir greitai mirė.
XIX a. žemėlapiuose pakeliui iš Tverų į Kaltinėnus buvo žymima Sietuva (žymi kūlgrinda).
1897 m. klebonas garbės kanauninkas Juozapas Niūniava-Niūnevičius su parapijiečiais pastatė Švč. Mergelės Marijos Apsilankymo bažnyčią. Po 1905 m. pagyvėjo draudžiamos lietuviškos spaudos platinimas. 1907 m. prie Tverų bažnyčios pastatyta akmeninė varpinė. 1911 m. Tveruose įsteigta Blaivybės draugija (140 narių), turėjusi biblioteką. 1898 ir 1937 m. Tverai degė.
Nepriklausomos Lietuvos metais tveriškiai atsiskyrė nuo carinės Rusijos laikais buvusio Žarėnų valsčiaus ir sudarė savo savivaldybę. 1929 m. miestelio centre pastatytas Nepriklausomybės paminklas (nugriautas 1963 m., atstatytas 1989 m.). Apie 1935 m. miestelio ūkininkai išsiskirstė vienkiemiais. Tveruose buvo valsčiaus savivaldybė, mokykla, paštas, policijos nuovada, vyskupo M. Valančiaus vardo liaudies universitetas, sveikatos punktas, vaistinė, pora organizacijų laikomų bibliotekų, kooperatyvas, pieninė, lentpjūvė, malūnas, kelios krautuvės, gyveno amatininkai.
1956 m. Tveruose pradėjo veikti biblioteka, pakeitusi iki tol buvusias privačių asmenų ir organizacijų bibliotekas. 1957 m. Tveruose pradėjo veikti kultūros namai. 1959 m. Tverų mokykla tapo vidurine.
LTSR metais Tverai buvo apylinkės centras, kolūkio centrinė gyvenvietė.
2005 m. Tverų miestelio aikštėje pastatytas paminklas žemaičių kunigaikščiui Vykintui (autorius Juozas Grigaliūnas). 2008 m. patvirtintas Tverų herbas.

Kultūros namai

Šiuo metu kultūros namai įsikūrę 1930 metais statytuose parapijos namuose.
Kultūrinis gyvenimas Tveruose turėjo savo ypatingų pakilimų ir atoslūgių. Praėjusio amžiaus šeštajame dešimtmetyje čia vyko didelės dainų šventės, Tveruose lankėsi garsus kompozitorius ir dirigentas Konradas Kaveckas, kultūros namų kolektyvams vadovavo L. Gedgaudas – Rietavo muzikos mokyklos direktorius.
Pastaruoju metu, koncertuoja įvairūs meno kolektyvai, vyksta susitikimai, vakaronės, nuolat organizuojamos reikšmingos šventės. Nuo 2004 metų kultūros namai – Rietavo savivaldybės kultūros centro Tverų filialas.

Tverų girininkija

Tverų girininkijai priskirta 2600 ha Rietavo miškų urėdijos miškų. Iš jų 395 ha sudaro Ruškio kraštovaizdžio draustinis.
Didžiausi Tverų girininkijos miškai yra: Patyrio giria (senasis pavadinimas – Didžioji) – 747 ha; Šlapgirio miškas – 517 ha; Lopaičių miškas – 395 ha; Rešketėnų miškas – 393 ha; Lenkaičių miškas – 174 ha; Akmenskinės miškas – 174 ha. Vyrauja eglynai.
Girininkija didžiuojasi garsiuoju Gedikėnų ąžuolu, Akmenskinės miške esančia egle su 7 viršūnėmis, 2 metrus aukštyn išsišovusia aukštapelke ir aplink ją augančiais 140 metų amžiaus pušynais. Lopaičių miškuose yra išlikusių žieduotų medžių – 1912 metais vykdytos miškų apsaugos nuo kenkėjų – verpikų vienuolių – įrodymų. Girininkijoje yra ir beržo sėklinis medynas.
Prie Ruškio ežero miškininkai turi įrengę poilsiavietę.
Tverų girininkijos miškų plotuose sutinkami gandrai, yra elnių, briedžių, vilkų, sengirėse sutinkama lūšių.
Pirmosios Nepriklausomybės metais Tverų girininkija buvo Zorūbuose, valdinėje pasodoje, prie Šlapgirio miško, 3 km nuo Tverų į šiaurės vakarus. Čia užaugo miškininkas A. Tenisonas. Tverų girininkijos miškus yra tvarkęs garsus Lietuvos miškininkas Povilas Matulionis.
Nuo 1978 metų Tverų girininku dirba Jonas Rekašius.

Tverų biblioteka

Biblioteka Tveruose veikia nuo 1956 metų. Iki tol buvo kelios privačių asmenų ar organizacijų bibliotekos.
Šiuo metu tai Rietavo savivaldybės viešosios bibliotekos Tverų filialas. Bibliotekoje skaito daugiau kaip 300 skaitytojų, iš kurių beveik pusė – vaikai. Biblioteka aptarnauja miestelio ir 36 seniūnijos kaimų gyventojus.
Fonduose daugiau kaip 8000 spaudinių.
Tverų bibliotekoje rengiamos įvairios parodos, organizuojamos popietės, knygų aptarimai.
Biblioteka – Tverų bendruomenės centras. Čia vyksta bendruomenės valdybos posėdžiai, sprendžiami bendruomenei aktualūs klausimai.

Tverų vidurinė mokykla

1804 m. įkurta Tverų parapinė mokykla. 1910 m. mokyklai pastatytas naujas pastatas. Nuo 1956 m. rugsėjo mokykla tapo vidurine. Pirmąją abiturientų laidą mokykla išleido 1962 metais.
1961 m. reorganizuota į aštuonmetę. 1963 m. užbaigtas statyti naujas mūrinis mokyklos priestatas. 1970 m. mokykla vėl reorganizuota į vidurinę. 2005 m. renovuoti mokyklos pastatai.
Kasmet mokykloje mokosi apie 270 mokinių. Nuo 1983 m. mokyklos direktorė – Aldona Sūdžiuvienė.