Iliuzionizmas

Iliuzionizmas, fokusai arba magija yra pramoga, kai žiūrovams rodomos iliuzijos, dažnai juos suklaidinančios ir sukuriančios įspūdį, kad vyksta kažkas neįmanomo ar paranormalaus. Tačiau visi magijos efektai pasiekiami natūraliomis priemonėmis: rankų miklumu, veidrodžių ar specialių prietaisų pagalba, sugebėjimu valdyti žiūrovų dėmesį ir nukreipti jį reikiama linkme.
Magijos praktikantai vadinami iliuzionistais, fokusininkais ar rečiau – magais.

Istorija

Vienokios ar kitokios magijos rūšys egzistavo tikriausiai visu žmonijos istoriniu laikotarpiu, tiek pramogai, tiek kaip sukčiavimas žaidimuose iš pinigų ar apgavystė religiniais ir panašiais tikslais.
Tačiau magija, kaip profesija šiuolaikiniu supratimu, išpopuliarėjo XVIII amžiuje. Sėkmingi iliuzionistai turėjo tikrų žvaigždžių reputaciją. Anksčiau dauguma net ir pramogai už pinigus triukus rodančių iliuzionistų teigdavo, jog tai yra magija tradiciniu supratimu.
Vienas ryškiausių šiuolaikinės magijos pradininkų buvo Jean Eugène Robert-Houdin (1805–1871), kurio pavardę savo sceniniu vardu vėliau pasirinko ir garsusis iliuzionistas Harry Houdini. Houdin pagal profesiją buvo laikrodžių meistras, tačiau 1840-aisiais Paryžiuje atidarė pirmąjį magijos teatrą.
1873 metais britų iliuzionistai J. N. Maskelyne ir Cooke atidarė savo teatrą Londone.
Daugybę šiuo metu naudojamų triukų ar jų atlikimo būdų išrado Haris Hudinis (1874–1926), ypač – eskeipologijos srityje. Taip pat jis vienas pirmųjų rodomus triukus apjungdavo į vientisą profesionalų šou. Šiuo metu Skrantone (Pensilvanija) atidarytas Hudinio muziejus.
Šie atlikėjai pirmieji atvirai pripažino, kad jų pasirodymai yra tik treniruočių, rankų miklumo, specialios įrangos ir publikos dėmesio kontroliavimo rezultatas. Jie siekdavo abstulbinti žiūrovus savo triukais taip, kad šie nesuprastų kuriuo būdu vienas ar kitas efektas buvo pasiektas, tačiau jokiu būdu nemanytų, jog tame išties buvo kažkas paranormalaus. Kai kurie, kaip kad Hudinis o vėliau – P. C. Sorcar, James Randi ir dabar Penas ir Teleris, papildomą reputaciją užsitarnaudavo demaskuodami šarlatanus, kurie tuos pačius triukus naudoja tariamų savo antgamtinių galių demonstravimui.
Požiūris į magiją įvairiais laikais skyrėsi. Beveik visą XX amžių Amerikoje tai buvo laikoma spektakliu vaikams, kol rimtą požiūrį sugražino Doug Henning, pradėjęs JAV daryti didelius sceninius šou. Išnykus „vaikiškumo“ stereotipui, magija tapo populiari ir televizijoje.

Iliuzijų rūšys

Vienareikšmiško varianto, kaip iliuzijos turėtų būti kategorizuojamos, nėra. Tačiau labiausiai paplitęs skirstymas į septynias rūšis, galbūt dėl mistinio šio skaičiaus atspalvio.

Sukūrimas

Iliuzionistas iš nieko, „iš oro“ sukuria kažkokius objektus arba ištraukia juos iš tuščios talpyklės. Klasikinis triukas – triušio ištraukimas iš tuščios skrybėlės. Kiti paplitę triukai – paties mago pasirodymas iš niekur su dūmų debesiu tuščioje scenoje, kortos ar gėlių puokštės ištraukimas iš oro.

Pradanginimas

Atvirkščia rūšis sukūrimui. Iliuzionistas pradangina kažkokį objektą. Klasikinis pavyzdys yra nosinaitės sukišimas į sugniaužtą kumštį, kurį atgniaužus delnas yra tuščias. Pradanginimo, kaip ir sukūrimo, elementus naudoja vienas seniausių magijos triukų pasaulyje – puodukai ir kamuoliukai. Vieni garsiausių šiuolaikinių pavyzdžių yra David Copperfield atlikti traukinio vagono bei JAV Laisvės statulos pradanginimai, ar iliuzionisto P. C. Sorcar sūnaus P. C. Sorcar jaunesniojo pademonstruotas Tadžmahalo pradanginimas dviem minutėms.

Transformacija

Tai yra vieno objekto pakeitimas kitu. Pavyzdžiui, iliuzionistas į narvą įleidžia tigrą, apsupa narvą nepermatoma skraiste, po kelių „magiškų“ žodžiu skraistė nuimama ir narve vietoje tigro matoma mergina.

Atstatymas

Sugadinto (dažniausiai – padalinto į kelias dalis) objekto atstatymas. Klasikinis pavyzdys – pjūklu perpjaunama mergina. Kitas populiarus triukas yra pastoviai po perkirpimų atsistatanti vientisa virvė.

Teleportacija

Objektas teleportuojamas iš vienos vietos į kitą. Klasikinis teleportacijos pavyzdys yra puodukai ir kamuoliukai, kai kamuoliukas padedamas po vienu apverstu indu, o ištraukiamas iš po kito. Patikrinus pirmąjį paaiškėja, kad po juo nieko nebėra – kamuoliukas „teleportavosi“. Kitas pavyzdys yra į vieną kabiną įeinanti ir iš kitos išeinanti iliuzionisto padėjėja mergina ir panašiai.

Levitacija

Iliuzionistas ar jo asistentas levituoja tam tikru atstumu nuo žemės. Pavyzdžiui, labai garsus David Copperfield numeris, kur jis skraido virš žemės, praskrenda pro lanką, virš jo pranešami įvairūs daiktai, įskrenda į permatomą dėžę (parodyti, kad nekabo ant jokios neįžiūrimos virvės).
Paprasčiausias ir pasiruošimo nereikalaujantis levitacijos būdas yra Balducci levitacija.

Prasiskverbimas

Vienas kietas objektas praeina kiaurai kitą. Pavyzdžiui, netikėtai atskiriami du sukibę žiedai. Prasiskverbimas taip pat naudojamas puodukų ir kamuoliukų triuke, kai ant vieno apversto puodelio padedamas kamuoliukas, ant viršaus uždedamas kitas puodelis, o juos abu pakėlus kamuoliukas guli ant stalo – jis „prasiskverbė“ kiaurai puodelį, ant kurio buvo padėtas.

Kitas naudojimas

Magija dažnai naudojama apgavystei, norint įtikinti, kad atlikėjas iš tiesų turi paranormalių galių. Vienas garsiausių tokių pavyzdžių yra Filipinų hileriai, atliekantys tariamas chirurgines operacijas tiesiog pirštais. Lietuvoje tokią operaciją yra pademonstravęs iliuzionistas Arvydas Stonys. Kitas garsus pavyzdys buvo Uri Geller, buvusio profesionalaus scenos mago, demonstruojamas šaukštų lankstymas „minties galia“. Vienas garsiausių visų laikų iliuzionistų Haris Hudinis skyrė daug laiko tokių šarlatanų demaskavimui. James Randi savo apsišaukėlių demaskavimą pradėjo taip pat po to, kai pamatė, kaip vadovėliniai magijos triukai naudojami įtikinti žmones, esą jų atlikėjas turi mistinių galių.
Kortų triukų rodymui reikalingas rankų miklumas ir žiūrovų dėmesio valdymas, akivaizdu, gali būti pritaikytas sukčiavimui žaidžiant kortomis.