google/wiki40b huggingface dataset:
Vaineikių pilkapynas

Tautosakinės žinios

Anksčiau ariamame lauke buvo keliasdešimt pilkapių. Tautosakos rinkėjo Kazimiero Markelio surinktuose vietos žmonių pasakojimuose minima, kad ši vietovė buvo gyvenama nuo senų laikų. Laukuose randama senovės liekanų – akmeninių kirvukų, žalvarinių papuošalų ir kitų radinių. Prie ežerėlio, vadinamo Liūnu  ar Liūneliu, esama senkapių. Tai maždaug 100 m ilgio ir tiek pat pločio aukštumėlė. Seniau ji buvo apaugusi mišku. Senieji žmonės atsimena, kad dar XIX a. antroje pusėje šioje vietoje buvo daug akmenų, sudėliotų apskritimais. Akmenys buvę žmogaus galvos didumo, o kai kurie ir didesni, net tokie dideli, kad vienam vos galima buvę juos pajudinti. Čia randama žmonių kaulų, senoviškų ginklų, papuošalų.

Archeologiniai tyrinėjimai

Vaineikių pilkapiai žinomi nuo XIX a. Juos pirmieji kasinėjo Pranciškus Vilčinskis, vėliau Jonas Puzinas. Pilkapiai datuojami III-IV a. Literatūroje minima čia buvus  apie 50 pilkapių. 1844 m. juos tyrinėjęs P. Vilčinskis perkasė porą pilkapių, rado romėniško laikotarpio dirbinių: antkaklių kūginiais galais, ratelinių smeigtukų, siauraašmenių pentinių kirvukų. 1939 m. vieną pilkapį kasinėjo J. Puzinas. 
1997–1998 m. pilkapyną tyrinėjo Andra Simniškytė-Strimaitienė. Iškasti trys pilkapiai, kuriuose rasta 15 griautinių kapų. Dauguma jų yra iš III-IV a. laikotarpio, keli datuojami VI–VII a. Vienas vaiko kapas vėlyvesnis, jau istorinių laikų palaidojimas. Nuo paskutinių kasinėjimų prabėgus 7 metams, t. y. 2005 m. duomenimis, situacija pilkapyno apylinkėse pasikeitė. Anksčiau buvęs užakęs Liūnelio ežeras išvalytas ir praplėstas. Prie jo buvusi negyvenama sodyba tapo prižiūrima kaimo turizmo sodyba. Pilkapyno teritorija kelio Duokiškis–Vilučiai rytų pusėje buvo tvarkoma, prižiūrima (išrinkti nuvirtę, supuvę medžiai, nukritusios šakos).
Vytautas Pakalniškis

Biografija

1961 m. baigė Žemaičių Kalvarijos vidurinę mokyklą, 1972 m. baigė Vilniaus universiteto Teisės fakultetą. 1978 m. apgynė disertaciją, socialinių mokslų (teisės krypties) daktaras.
1972 m. liko dėstyti Vilniaus universitete. 1984–1989 m. Teisės fakulteto prodekanas, 1989–1991 m. Aukščiausiosios Tarybos – Atkuriamojo Seimo Juridinio skyriaus darbuotojas. 1991–1992 m. Lietuvos Respublikos Ministro Pirmininko pavaduotojas, teisingumo ministras. 1992 m. Lietuvos Ekonomikos ir privatizavimo instituto direktorius. 1992–1996 m. dirbo privačioje investicijų agentūroje. 1996–2000 m. Seimo narys. 1996–1999 m. LR teisingumo ministras 8-ojoje Vyriausybėje.
2001 m. Lietuvos teisės universiteto senato pirmininkas, Mykolo Romerio universiteto Teisės fakulteto docentas. MRU TF Civilinės ir komercinės teisės katedros profesorius, disertacijų mokslinis vadovas, disertacijų gynimo komitetų narys.
Teisės mokslų straipsnių, vadovėlių studentams autorius ir bendraautoris. Vadovėlio „Civilinė teisė. Bendroji dalis. I tomas.“ Vilnius, 2004 m. bendraautoris.
Lietuvos teisininkų draugijos narys. 2002 m. Nusikalstamumo prevencijos Lietuvoje centro pirmasis pirmininkas. Tėvynės sąjungos (Lietuvos konservatorių) valdybos narys.
Vedęs; žmona Nina, dukra Inga, sūnus Saulius.
Sargeliai (Raseiniai)

Aplinkinės gyvenvietės

Vosiliškis – 6 km
Žaiginys - 8 km
Raseiniai - 24 km
Ariogala - 24 km
Už saują dolerių

Filmo kūrimas

Sukurti filmą „Už saują dolerių“ S. Leone paskatino 1961 m. japonų režisieriaus Akira Kurosava juosta „Yojimbo“, kuri Italijoje buvo demonstruota 1963 m. – apie tai savo atsiminimuose kalba režisieriai Sergio Corbucci, Enzo Barboni ir Stelvio Massi. Būtent pamatęs šį filmą Leone ėmė ieškoti sprendimų kaip istoriją perkelti į Laukinių Vakarų pasaulį. 
Iki tol tik keletas vesternų buvo sukurti ne JAV, todėl ir šiame filme, siekiant sudominti Amerikos žiūrovus, daugelis jo kūrėjų pasirinko angliškai skambančius pseudominus: Bob Robertson (S. Leone), Johnny Wels (G. M. Volonte) ir Dan Savio {E. Morricone). Filmavimo darbai buvo vykdomi Ispanijoje. 
Jau pasirodžius filmui, režisierius ilgai ignoravo teismo sprendimą, kuriuo turėjo dalintis juostos autorystę su A. Kurosawa. Vis dėlto galiausiai jis sutiko sumokėti numatytus 15 proc. nuo bilietų pajamų ir dar papildomai 100 tūkst. dolerių.
Fernando di Leo, vėliau tapęs sėkmingu režisieriumi, buvo pirmojo scenarijaus autorius kartu su Duccio Tessari, tačiau Leonei jis nepatiko ir šis buvo visiškai perdarytas. Oficialiai filmo scenaristais yra įvardinti D. Tessari ir Luciano Vincenzoni.

Leidyba

Filmo platinimas vyko sunkiai, nes didžiosios kompanijos įtariai žiūrėjo į nežinomą režisierių bei į tai, kad vesternas buvo sukurtas Europoje. Galiausiai kino teatruose jis pasirodė rugsėjį, kuris yra laikomas blogiausiu metų laiku demonstruoti filmus. Italų kritikai priėmė jį labai skeptiškai, tačiau žiūrovai jame lankėsi gana gausiai ir galiausiai vien Italijoje juosta surinko 4 mln. JAV dolerių. 
Kol vyko teisminiai ginčai su Kurosawa, filmo platinimas JAV buvo atidėtas ir šios šalies ekranuose jis pasirodė tik 1967 m. ir per metus uždirbo 4,5 mln. dolerių. 1975 m. jis pirmą kartą buvo parodytas televizijoje. 
Filmų sukūrimas kainavo 200 tūkst. JAV dolerių, o pajamos siekė 14,5 mln. Clint Eastwood už vaidmenį gavo 15 tūkst. dolerių.

Siužetas

Į Meksikos pasienio miestelį atvyksta valkataujantis šaulys (C. Eastwood). Sužinojęs, kad čia viskam vadovauja dvi šeimos – meksikiečiai broliai Rocho ir Baksterių šeima – jis nusprendžia pasinaudoti situacija. Išprovokavęs kelis Baksterių smogikus jis parsisamdo Rocho, kur susipažįsta su broliais, iš kurių pavojingiausias yra Ramonas. Pastarasis įkaite laiko merginą Marisol, kurią atskyrė nuo vyro ir sūnaus. 
Kai Ramonas su vyrais apiplėšia kariuomenės konvojų, gabenusį auksą, šaulys paslapčia susitinka su Baksteriais, stengdamasis dar labiau sukiršinti šeimas. Kai šios stoja į atvirą kovą, šaulys padeda pabėgti Marisol su šeima. Roccho susidoroja su Baksteriais, tačiau išsiaiškina, kad buvo mulkinami ir sučiumpa šaulį. Po kankinimų jam pavyksta pabėgti ir pasislėpti apleistoje kasykloje, kurioje, padedamas dviejų miestelyje rastų draugų – salūno šeimininko ir karstus gaminančio senio – pamažu išgyja ir gali mesti atvirą iššūkį broliams Roccho.
Ričardas Biveinis

Ričardas Biveinis (g. 1956 m. vasario 15 d. Vilnius) – Lietuvos kompozitorius, pianistas.

Biografija

1979 m. baigė Maskvos konservatoriją (T. Nikolajevos klasę), 1986 m. Lietuvos konservatoriją (V. Laurušo kompozicijos klase). 1979–1999 m. dėstė Lietuvos konservatorijoje; nuo 1995 m. docentas. Nuo 1999 m. gyvena Ispanijoje, Vigo miesto konservatorijos dėstytojas.
Koncertavo kaip solistas ir su ansambliais.
Juozas Armanavičius

Biografija

1985 m. baigė Kauno A. Sniečkaus politechnikos institutą, specialybė – pramoninė šiluminė energetika.
1985 m. Klaipėdos Šilumos tinklų meistras, 1990 m. Ukmergės Šilumos tinklų meistras, 1993 m. Ukmergės butų ūkio meistras. 1995–1999 m. – J. Armanavičiaus IĮ savininkas, nuo 1999 m. UAB „Izobara“ generalinis direktorius.
Nuo 1996 m. Lietuvos centro sąjungos narys, nuo 2003 m. Liberalų ir centro sąjungos Ukmergės rajono skyriaus narys.
2000–2003 m., 2003–2007 m., 2007–2011 m. ir nuo 2011 m. Ukmergės rajono savivaldybės tarybos narys.  2007–2011 m. kontrolės komiteto pirmininkas.
Rotary klubo narys, Vilniaus PPAR tarybos narys. Sutuoktinė Nastė, vaikai Aldas, Juozas.
Kėdainių rajono taryba 1990–1995 m.

Kėdainių rajono taryba – Kėdainių rajono savivaldybės atstovaujamoji institucija, išrinkta 1990 m. kovo 24 d. Pilnas pavadinimas – Kėdainių rajono Liaudies deputatų taryba, nuo 1990 m. balandžio mėn. Kėdainių rajono taryba.

Teisinis pagrindas

Vietos savivaldos pagrindų įstatymu, priimtu 1990 m. vasario 12 d., savivaldybės suskirstytos į žemesniosios pakopos savivaldybes – apylinkės, gyvenvietės (valsčiai), rajono (apskrities) miestai ir aukštesniosios pakopos savivaldybes – rajonai, apskritys, respublikos miestai. Kėdainių rajonui priskirtas aukštesniosios pakopos savivaldybės statusas. Savivaldybių teises kiek suvaržė 1993 m. spalio 12 d. Seimo priimtos įstatymo pataisos.
Rinkimai, vadovaujantis Lietuvos TRS Aukščiausiosios Tarybos 1989 m. gruodžio 7 d. priimtu „Lietuvos Tarybų Socialistinės Respublikos Vietinių liaudies deputatų tarybų rinkimų įstatymu“ vyko pagal mažoritarinę sistemą. Kandidatus kelti galėjo renkamos tarybos teritorijoje esančių visuomeninių, politinių organizacijų, visuomeninių judėjimų rajonų ir miestų organai, taip pat ne mažiau, kaip 50 darbo ar gyvenamosios vietos piliečių susirinkimas. Tai buvo pirmieji laisvi ir demokratiški rinkimai po 1925 m. savivaldybių tarybų rinkimų.

Veikla

Kėdainių rajono savivaldybės tarybos pirmininku išrinktas Petras Baguška.
Babrungas (upė)

Geografija

Išteka iš Platelių ežero. Teka į pietus, nuo Plungės į pietvakarius. Įteka į Miniją 130 km nuo jos žiočių ties Stonaičiais. Slėnis 100–150 m pločio, vagos plotis aukštupyje 4–8 m, žemupyje 10–15 m. Ilgis 59 km, baseino plotas 270 km². Plungėje upė yra užtvenkta ir yra susidaręs Gondingos hidroelektrinės tvenkinys. Žemiau Gandingos hidroelektrinės slėnis labai gilus stačiais šlaitais, o upė srauni. Srovės greitis 0,2 m/s. Vidutinis nuolydis 1,8 m/km. Vidutinis debitas 3,5 m /s. Upė turi keltą senvagių. Dažniausiai patvinsta pavasarį, rečiau žiemą.

Apylinkės

15,5 km nuo žiočių yra derivacinė Gandingos hidroelektrinė ir 87 ha tvenkinys. Babrungo slėnis įeina į Gandingos kraštovaizdžio draustinį.  Žemiau Plungės, Babrungo dešiniajame krante stūkso Gandingos piliakalnis. Upės aukštupys yra Žemaitijos nacionaliniame parke.

Pavadinimo kilmė

Upėvardis kildinamas iš tarmybės babras („bebras“).
Talaso slėnis

Talaso slėnis (kirg. Талас өрөөнү) – tarpukalnių slėnis Kirgizijoje, šiauriniame Tianšanyje, tarp Kirgizijos kalnagūbrio (šiaurėje) ir Talaso Alatau (pietuose). Driekiasi iš rytų į vakarus ~250 km. Būdingas aukštis – 600–2000 m. Slėniu teka Talaso upė, sudarytas Kirovo tvenkinys. Būdingas pusdykumių kraštovaizdis.
Talaso slėnyje įsikūrę dauguma Talaso srities gyventojų, čia yra Talaso miestas.
Karabacho dramas

Karabacho dramas (arm. Ղարաբաղի Դրամ) – oficialus nepripažintos Kalnų Karabacho respublikos piniginis vienetas.
Karabacho dramus išleido Kalnų Karabacho respublikos bankas, jie yra oficiali mokėjimo priemonė tiek Kalnų Karabache, tiek Armėnijoje. Tačiau dramai buvo išleisti mažais tiražais, todėl yra tapę kolekcionavimo objektu, o realioje apyvartoje jų nėra. Karabacho dramai pardavinėjami kaina, gerokai didesne už nominalą. Kalnų Karabacho teritorijoje pagrindinė mokėjimo priemonė yra Armėnijos dramas.
1 Karabacho dramas lygus 1 Armėnijos dramui. 1 dramas lygus 100 lumų (arm. Լումա).

Banknotai

Išleisti 2 ir 10 dramų banknotai.
Agnė Sereikaitė

Biografija

Sportuot pradėjo 2004 m. Vilniuje, šiuo metu treniruojasi Čekijoje. Buvę treneriai - Antanas Vilčinskas ir Virginija Vilčinskaitė-Ogulevičienė, dabartinis treneris - Jarmil Hruza.
2014 m. žiemos olimpinėse žaidynėse Seraikaitė tapo pirmąja Lietuvos atstove greitojo čiuožimo trumpuoju taku olimpiniu žaidynių istorijoje. 500 m rungtyje Sereikaitė savo čiuožime liko trečia ir į kitą etapą nepateko. Tuomet ji teigė jog pati padarė klaidą posūkyje. Bendroje įskaitoje sportininkė liko 24-a. 1000 m rungtyje sportininkė buvo diskvalifikuota ir liko be galutinės vietos. 1500 m distancijos atkrentamosiose varžybose Sereikaitė užėmė 3-ią vietą ir pateko į kitą etapą bei pagerino asmeninį rekordą. Pusfinalyje Sereikaitė dar kartą pagerino asmeninį rekordą, bet į finalą nepateko ir galutinėje įskaitoje liko 16-a. Išrinkta nešti Lietuvos vėliavą olimpiados uždarymo ceremonijoje.
2015 m. sausį Europos greitojo čiuožimo trumpuoju taku čempionate iškovojo bronzos medalį 1000 m nuotolyje ir tapo pirmąja Lietuvos čiuožėja laimėjusia medalį tokio rango varžybose.
2018 m. spalį pranešė apie sportinės karjeros pabaigą.
Žąsų kepenėlių paštetas

Žąsų arba ančių kepenėlių paštetas (pranc. Foie gras) – delikatesas, gaminamas pagal unikalią receptūrą iš žąsų arba ančių kepenėlių. Paukščiai paprastai peršeriami (pranc. gavage) 2–4 savaites prieš skerdimą kasdien 2–4 kartus kišant metalinį vamzdį į gerklę, tiekiant daugiau pašaro, nei gyvūnas sulestų natūraliai.

Istorija

Specialiai peršertų paukščių kepenėlių paštetas buvo vertinamas dar senovės Egipte, Graikijoje ir Romoje. Dabartinio delikateso klasikiniai receptai sukurti XVIII a. pabaigoje Prancūzijoje. Žąsų arba ančių kepenėlių delikatesus viso pasaulio gurmanai vadina prancūzišku terminu Foie gras („riebios kepenys“).

Gamyba

Nors esama ir daugybės kitokių receptų, tradiciškai Foie gras gaminamas pertrinant šviežas žąsų arba ančių kepenis, pridedant prieskonių, triufelių (delikatesiniai grybai, dar vadinami trumais) vyno ir smulkiai pjaustytos veršienos. Subtilesnis, švelnesnio skonio ir labiau vertinamas yra paštetas iš žąsų kepenėlių.

Konservuotas žąsų kepenėlių paštetas

Stikliniuose indeliuose arba skardinėse dėžutėse pardavinėjamas konservuotas prancūziškas Foie gras būna apdorotas termiškai (110 laipsnių karštyje). Jei išlaikoma stabili 10-15 laipsnių temperatūra, konservuotas Foie gras nesugenda keletą metų.

Draudimai

Dėl specifinio paukščių penėjimo būdo šio produkto gamyba kai kuriose šalyse uždrausta.
Kosumelis

Kosumelis (isp. Cozumel, maj. Kùutsmil) – sala Karibų jūroje, šalia rytinio Jukatano pusiasalio kranto. Priklauso Meksikai, Kintana Roo valstijai.
Plotas 488,4 km². Salos ilgis (iš šiaurės rytų į pietvakarius) 48 km, plotis 16 km. Šiaurėje užsibaigia Punta Molaso kyšuliu. Kosumelio paviršius žemas ir lygus, daugiausia apaugęs tropiniais miškais. Aukštis iki 15 m. Vyrauja karstiniai reiškiniai, yra senotų. Gyvena reti, endeminiai gyvūnai.
Kosumelyje gyvena 73,2 tūkst. gyventojų (2005 m.). Pagrindinis miestas – San Migel de Kosumelis yra įsikūręs salos vakaruose. Pagrindinė ūkio šaka saloje – turizmas. Kosumelis sutraukia daug povandeninio nardymo, žūklės, čiuožinėjimo su aitvarais mėgėjų.
Sala nuo seno buvo gyvenama majų. Čia klestėjęs Iščelos kultas. 1518 m. Kosumelį pasiekė ispanų konkistadoras Chuanas de Grichalva, o kitais metais – Ernanas Kortesas. Kolonizatoriai sugriovė majų šventyklas, o raupų epidemija sunaikino majų populiaciją. Yra išlikę majų miesto San Chervasijo griuvėsiai.
Skovilio skalė

Skovilio skalė – aitriųjų paprikų aitrumo matavimo skalė, kurią 1912 m. sukūrė JAV chemikas Wilbur Scoville. Vienetai žymimi SHU.
Skovilio karščio vienetai nurodo kapsicino (medžiagos, suteikiančios paprikoms aitrų skonį) kiekį paprikose.
Daugiausia alkaloido kapsacino yra sėklose ir vaisių pertvarose.
Pinčuvo apskritis

Istorija

Pinčuvo apskritis įkurta 1999 m. sausio 1 d., po Lenkijos vietos savivaldos reformos, priimtos 1998 m.
Stelmužės ąžuolas

Istorija

Spėjama, kad Stelmužės ąžuolo amžius gali siekti 1500–2000 m, tačiau tikslesnių išvadų nėra. Biologas B. Aleksejevas knygoje „Augalijos milžinai ir nykštukai“ spėja, kad Stelmužės legenda gali būti seniausias ąžuolas visoje Europoje. Pirmą kartą ąžuolas tvarkytas 1916 m., tada apkalta jo drevė ir jis aptvertas.
2016 m. ąžuolas išrinktas Lietuvos metų medžiu, kuris dalyvaus Europos metų medžio konkurse.

Legendos

Buvo manoma, kad per drevę galima nusileisti į požemio pasaulį, kad po jo šaknimis gali būti lobis, o po šakomis senovėje degusi šventoji ugnis. Prie medžio šaknų būdavo deginami aukurai bei aukos dievams.
Pasakojama kad su ąžuolo viršūne baudžiauninkai užtvėrę kelią piktajam carui, kad šis negalėtų pravažiuoti. Baudžiauninkai taip norėję jį pamokyti už tai, kad šis neprivertė Stelmužės dvarininko atleisti valstiečius nuo baudžiavos, nors ši jau seniai buvo panaikinta.
Kitas padavimas byloja, jog kažkoks milžinas nutarė ant pravažiuojančio caro karietos nuversti ąžuolą, tačiau vienas stelmužiškis stipruolis, atrėmęs tą ąžuolą, išgelbėjo carą. Arogantiškas imperatorius šiam žmogui už išgelbėjimą ne tik pinigų nepasiūlė, bet netgi padėkoti nesiteikė. Ėmė ir nurūko savo šešiakinke. Stipruolis iš apmaudo karietą pasivijo, griebė už rato ir pusė ratlankio liko jo saujoje. Gal todėl Stelmužės dvaro herbe buvo vaizduojama pusė ratlankio.
Julio Lamas

Chulijus Sesaras Lamasas (Julio César Lamas; g. 1964 m. birželio 9 d. Buenos Airėse) – Argentinos krepšinio treneris.
Karjerą pradėjo „Sport Club Cañada Gómez“ klube kaip trenerio Leono Nachnudelio asistentas. Vėliau 5 sezonus buvo vyriausiuoju šiuo klubo treneriu ir dar 3 sezonus dirbo „Olimpia“ klube. Lamasas užsitarnavo aukštą įvertinimą ir 1997 m. pakviestas treniruoti Argentinos rinktinę. 1999 m. išvyko į Europą, treniravo „TAU Cerámica“ klubą, bet vėliau grįžo į Argentiną. 2001 m. vėl dirbo Ispanijoje, Alikantės „Lucentum“ klube, o vėliau pačiame „Real Madrid“. Lamasas po kelių sezonų Ispanijoje grįžo į Argentiną, ten treniravo vietinius klubus, su „Ben Hur“ 2 kartus laimėjo Pietų Amerikos čempionatą, dar su keliais klubais ne kartą laimėjo šalies čempionatą.
2008 m. olimpinėse žaidynėse Lamasas buvo Argentinos rinktinės trenerio Serchijo Ernandeso asistentu. 2010 m. Lamasas pakeitė šį trenerį vyriausiojo rinktinės stratego pozicijoje, bet 2012 m. olimpinėms žaidynėms pasikvietė dirbti savo asistentu.
Jonas Rutenis

Biografija

1932 m. baigė S. Daukanto mokytojų seminariją Kaune, 1936 m. – Kauno karo mokyklą. Iki 1940 m. tarnavo Lietuvos kariuomenėje ir studijavo literatūrą Vytauto Didžiojo universitete. 1944 m. pasitraukė į Vokietiją. 1949 m. atvyko į JAV, mokėsi Čikagos technikos ir dailės koledžuose.
Aktyviai bendradarbiavo leidiniuose „Vienybė“, „Draugas“, „Darbininkas“, „Naujienos“, „Sportas“, „Pasaulio lietuvis“.
Antanas Marcinkevičius

Biografija

Žurnalistinį darbą pradėjo 1952 m. Vilkijos rajono laikraščio „Komunizmo vėliava“ redakcijoje. Po karinės tarnybos – laikraščio Tiesa įvairių krašto zonų korespondentas. 1969–1984 m. dirbo žurnalo „Komunistas“ redakcijoje. Nuo 1985 m. dienraščio „Tiesa“ bei „Diena“, žurnalų „Pasaulis“, „Gairės“ bendradarbis.
Pagrindinė kūrybos tema – kaimas, jo problemos, žmonių darbas ir jų likimai. Mėgstamiausi žanrai – apybraiža, straipsnis, faktinis feljetonas. Parašė scenarijų dokumentiniams filmams. Išvertė M. Zoščenkos apysaką „Žydroji knyga“. Nuo 1958 m. buvo Lietuvos žurnalistų sąjungos narys.
Baučis

Istorija

Baučis pradėjo kurtis 1809 m.
Didžiasalis (Dūkštas)

Aplinkinės gyvenvietės

Dūkšteliai – 3 km
Pieštvė

Geografija

Pieštvė prasideda numelioruotuose laukuose ties Motiškių kaimu, apie 1 km į šiaurę nuo Seredžiaus. Teka pietvakarių kryptimi palei kelio  1708  Padubysys–Vosbutai–Butkiškė–Putriai  sankasą. Aukštupyje natūralia vaga aplenkia iš vakarų pusės Seredžiaus miestelio naująsias kapines. Vidurupyje vaga vingiuota, krantai apaugę krūmais ir medžiais. Leidžiasi į Nemuno slėnį griovoje, iš šiaurės vakarų apjuosdama Seredžiaus I piliakalnį. Per upelį Seredžiuje, akmenimis grįstoje S. Šimkaus gatvėje pastatytas vienos angos betoninis tiltas. Ištiesinta vaga pratekėjusi sodybinių namų sklypus, Pieštvė kerta plentą  141  Kaunas–Jurbarkas–Šilutė–Klaipėda , toliau nubėga į Nemuną likusius 400 m dirbamu lauku.
Intakai: Dauba (dešinysis), Dubausis (kairysis).
Įsikūrusios gyvenvietės: Motiškiai, Pieštvėnai, Seredžius.

Pavadinimas

Upėvardis Piẽštvė siejamas su žodžiais piẽšti („brėžti liniją, paišyti“), piẽšos („suodžiai“), piešà („dėmė, suteptis“).
Far Cry Primal

Kalba

Žaidime veikėjai kalba išgalvota kalba su tam tikra sintakse ir struktūra. Ji pagrįsta pertvarkyta senąja indoeuropiečių prokalbe.
Lekių piliakalnis

Piliakalnis

Piliakalnis įrengtas atskiroje kalvoje, Šalpės kairiojo kranto slėnyje. Iš šiaurės, rytų ir pietryčių jį juosia Šalpė. Aikštelė trikampė, pailga šiaurės rytų – pietvakarių kryptimi, 54 m ilgio, 20 m pločio pietvakarių krašte, aukštesniu šiaurės rytų smaigaliu. Pietvakariniame jos pakraštyje yra tarsi 6 m pločio pylimo liekanos. Pietvakarių šlaitas 5 m aukštyje statintas. Šlaitai statūs, 12 m aukščio.
Aikštelės šlaitai iš visų pusių (išskyrus PV) nuplauti. Piliakalnis apaugęs mišriu mišku.

Aplinkiniai piliakalniai

Maciuičių piliakalnis 17 km
Vyskupiškių piliakalnis 3 kmVėlaičių piliakalnis 36 km
Veiviržėnų piliakalnis 4 kmNorgėlų piliakalnis 9 km
Žvaginių piliakalnis 17 kmSkomantų piliakalnis 5 km
Mockaičių piliakalnis 4,5 kmPadievaičio piliakalnis 26 km
Šiūparių piliakalnis 1 kmUoksų piliakalnis 6 km
Jomantų piliakalnis 9 kmPavilnučio piliakalnis 4,5 km
Paulaičių piliakalnis 7 kmGedikų piliakalnis 9 km
Žakainių piliakalnis 11 km
Antanas Bosas

Biografija

1958 m. su tėvais iš tremties grįžo į Lietuvą. 1962–1973 m. mokėsi ir baigė Klaipėdos 1-ąją vidurinę mokyklą-internatą. 1973–1978 m. studijavo ir baigė Kauno Antano Sniečkaus politechnikos instituto Mechanikos fakulteto šaldytuvų ir kompresorių specialybę, įgijo inžinieriaus mechaniko kvalifikaciją. 2000 m. Vilniaus universiteto Ekonomikos fakultete apsigynė socialinių mokslų daktaro laipsnį.
1978–1982 m. Klaipėdos laivų statyklos „Baltija“ meistras, 1982–1986 m. Klaipėdos buities tarnybos įmonių susivienijimo „Pajūris“ vyriausias mechanikas, 1986–1989 m. Gargždų metalo apdirbimo įmonės „Pajūris“ techninio skyriaus viršininkas. 1989–2004 m. ir nuo 2009 m. UAB „Vakarų Lietuvos pramonės ir finansų korporacija“ prezidentas. 2001–2004 m. Klaipėdos universiteto docentas. 2004–2008 m. Seimo narys.
2009–2018 m. UAB „Stella Vitae“ direktorius.
2000–2003 m., 2007 m. ir 2011 m. Klaipėdos miesto savivaldybės tarybos narys.  2000–2003 m. Turto komiteto pirmininkas.
Nuo 2003 m. gruodžio mėn. Darbo partijos narys, 2003–2013 m. Darbo partijos Klaipėdos miesto skyriaus pirmininkas, nuo 2004 m. Darbo partijos pirmininko pavaduotojas, Darbo partijos prezidiumo ir tarybos narys.
2015 m. paliko Darbo partiją. 
Žmona Daina, vaikai Urtė Magdalena, Indrė, Tomas.
1973–1999 m. žaidė regbį, 1995–1998 m. Lietuvos regbio rinktinės narys, daugkartinis Lietuvos regbio čempionas ir prizininkas. 1979 m. Klaipėdoje įkūrė regbio klubą „Kuršiai“, iki 1995 m. žaidžiantis treneris, vėliau žaidėjas ir klubo prezidentas. 2002 m. apdovanotas sidabro medaliu „Už nuopelnus Lietuvos sportui“, 2003 m. – aukso medaliu, 2004 m. – olimpine žvaigžde. 2009–2010 m. buvo Lietuvos regbio federacijos prezidentu.
Sjenfuegosas

Paveldas

Miestas žymus dėl savo gausaus architektūrinio paveldo. Yra XVIII a. apsiginti nuo piratų pastatyta Chagvos tvirtovė, triumfo arka, XIX a. vid. pastatyta Nekaltojo Prasidėjimo katedra, neogotikinio stiliaus Valjės rūmai, delfinariumas, Palmira Joruba panteonas (religinio afrokubietiško sinkretizmo muziejus), provincijos muziejus. Taip pat gausu kitų rūmų, vilų, atspindinčių tradicinę XIX a. kolonijinę architektūrą.

Istorija

1745 m. pakrantėje ispanai pastatė fortą gintis nuo piratų antpuolių. Miestą 1819 m. įkūrė prancūzų imigrantai iš Bordo ir Luizianos. Pradžioje vadintas Fernardina de Jagua, bet vėliau pervadintas Kubos generalkapitono garbei. 2005 m. Sjenfuegosas dėl savo istorinės architektūros įtrauktas į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą.
AFC Ajax

Istorija

Klubas įkurtas 1900 metais. 
1911 metais pirmą kartą pateko į aukščiausią Nyderlandų lygą. 1938 m. viešėjo Lietuvoje, kur birželio 22 d. su Kauno rinktine sužaidė 2:2, o birželio 23 d. Klaipėdos rinktinei pralaimėjo 1:4. 1938 m. rugpjūčio pradžioje jau Olandijoje „Ajax“ atsirevanšavo 2:1.  
XX a. aštuntojo dešimtmečio pradžioje tris kartus iš eilės laimėjo Europos Čempionų taurę (1971-1973). 
1995 metais laimėjo UEFA Čempionų lygą.

Dubleriai

2002 m. „Ajax“ dubleriai pasiekė didžiausią laimėjimą tarp Nyderlandų dublerių komandų – pateko į Nyderlandų futbolo taurės pusfinalį.