google/wiki40b huggingface dataset:
Džazira

Istorija

III–II tūkst. pr. m. e. regionas buvo suvokiamas kaip prasidedantis į šiaurę nuo Akado ir vadintas Subartu. Jau tada regionas buvo apgyvendintas semitų tautų (asirų), didelę dalį vietos populiacijos sudarė ir jiems negiminingi huritai. Tai buvo karingų imperijų regionas. Per II tūkst. pr. m. e. dėl valdžios regione konkuravo semitiška Asirija ir huritiška Mitanija. Pastaroji sunyko apie XIV a. pr. m. e., ir nuo tada iki pat VI a. pr. m. e. regione viešpatavo Asirijos imperija.
Vėliau regioną kontroliavo nevietinės imperijos: Achemenidų Persija, Aleksandras Makedonietis, Seleukidų imperija, Partų imperija. II a. jį trumpam prijungė Romos imperija, kuri čia įkūrė trumpai egzistavusias Mesopotamijos ir Asirijos provincijas. Sasanidai regioną administravo kaip Nisibio, Arbajestano ir Mosulo provincijas.
Po Sirijos įjungimo į Kalifatą VII a., regionas pavadintas Džazira. Tuo metu vietos populiacijos stipriai arabizuotos ir islamizuotos. Regionas tapo charidžitų konsolidacijos vieta. 890–1004 m. regione kilo Hamdanidų dinastija. Vėliau čia valdė Ikšididai, Zangidai, Ajubidai, Seldžiukidai, Osmanų imperija (XV–XX a.).
XX a. pradžioje regionas padalintas tarp Turkijos, Prancūzijos ir Britanijos. Tai nulėmė ir dabartinį regiono padalinimą tarp Turkijos, Sirijos ir Irako.
Roma Albrikienė

Biografija

2007 m. Šiaulių universitete baigė anglų kalbos filologiją.
Kuršėnų Lauryno Ivinskio gimnazijos direktoriaus pavaduotoja.
Lietuvos socialdemokratų partijos Šiaulių rajono skyriaus narė. Nuo 2011 m. Šiaulių rajono savivaldybės tarybos narė. 
Sutuoktinis Jonas, vaikai Andrius, Justinas.
Koncertmeisteris

Koncertméisteris (vok. Konzertmeister) – orkestro vienarūšių styginių instrumentų grupės (paprastai smuikų sekcijos) vadovas; pianistas-akomponiatorius (akompanimento atlikėjas), padedantis muzikos atlikėjams (daugiausia dainininkams) arba jų kolektyvams rengti partijas ir akompanuojantis jiems per koncertus.
Kaip grupei vadovaujantis atlikėjas koncertmeisteris ne tik prižiūri kitus muzikantus, bet ir atlieka kūrinio solo partijas. Smuikų sekcijos vadovas dar vadinamas „pirmuoju smuiku“. Didesniuose orkestruose antrųjų smuikų vadovas, lyderis taip pat dažnai vadinamas koncertmeisteriu. Didesniuose simfoniniuose orkestruose paprastai yra keletas koncertmeisterių, vadinamieji pirmieji ir antrieji koncertmeisteriai. Antrasis veikia kaip pirmojo pavaduotojas.
Solnečnas

Istorija

Solnečnas įkurtas 1964 m., miesto tipo gyvenvietės statusas suteiktas 1972 m. Nuo 1972 iki 1992 m. Solenčnas buvo uluso centru.
Therac-25

Therac-25 yra spindulinės terapijos mašina, dėl programinės įrangos klaidų tarp 1985 ir 1987 m. potencialiai mirtina radiacijos doze apšvitinusi mažiausiai šešis pacientus. Mašiną gaminto Atomic Enerty of Canada Limited. Mažiausiai trys pacientai neabejotinai mirė dėl gydymo metu mašinos išspinduliuotų gerokai per didelių radiacijos dozių, viršijančių planuotas keletą tūkstančių kartų.
Mašina turėjo du režimus: stipraus ir silpno spinduliavimo. Stipraus spinduliavimo režimo metu turėjo būti įjungiama speciali besisukančių filtrų sistema. Mirties atvejai įvyko kuomet mašina dėl programinės įrangos defektų įjungdavo stipraus spinduliavimo režimą, tačiau filtrų sistema nepradėdavo suktis.
Įrangos defektą atkurti buvo labai sunku, nes jis pasireikšdavo tik jei instrukcijos mašinai buvo operatoriaus renkamos labai greitai. Greitai rinkti instrukcijas reikia nemažo įgudimo. Klaidingas sistemos darbas buvo akivaizdžiai įrodytas tik po to, kai vienam pacientui buvo padaryta rentgeno nuotrauka ir iškart po jos (užmiršus ištraukti iš po paciento juostą) - spindulinė terapija.

Priežastys

Incidentus tirianti komisija nustatė, jog mašinos gamintojas yra atsakingas už įvykusias nelaimes dėl šių priežasčių:
Antanas Dambrauskas (1940)

Antanas Dambrauskas (1940 m. rugpjūčio 24 d. Papelkiai, Kuršėnų apskritis – 1995 m. balandžio 27 d. Gegužinė, Kaišiadorių raj.) – Lietuvos teisininkas, socialinių mokslų daktaras.

Biografija

Žmona Genovaitė Dambrauskienė. 1965 m. baigė Vilniaus universitetą. 1975 m. teisės mokslų kandidatas.
Dirbo Aukščiausiajame Teisme, 1966–1968 m. Miškų ūkio ir miško pramonės ministerijoje. Nuo 1968 m. Vilniaus universiteto dėstytojas, nuo 1976 m. docentas.
FK Pelister Bitola

Istorija

Klubo ištakos siekia 1924 m.
Algis Žiūraitis

Biografija

Nuo 1947 m. LSSR konservatorijos Operos studijos koncertmeisteris. 1950 m. baigė LSSR konservatoriją (Stasio Vainiūno fortepijono klasę). Nuo 1950 m. LSSR operos ir baleto teatro koncertmeisteris, nuo 1951 m. dirigentas. Debiutavo diriguodamas Stanislovo Moniuškos operai „Halka“.
1955–1960 m. SSRS Visasąjunginio radijo Didžiojo simfoninio orkestro dirigentas-asistentas. 1958 m. Maskvos konservatorijoje baigė Nikolajaus Anosovo dirigavimo klasę. Nuo 1958 m. „Moskoncerto“ dirigentas. 1960–1998 m. Maskvos didžiojo teatro dirigentas. Dirigavo Romos ir Paryžiaus operos teatrų spektakliams. Palaidotas netoli Maskvos, Aksinjino kaimo kapinėse.
Kikvitas

Istorija

1995 m. Kikvitas buvo vienas Ebolos epidemijos židinių.
Pánfilo de Narváez

Pánfilo de Narváez (Panfilas de Narvaesas, g. 1470 – m. 1528 m.) – ispanų konkistadoras. Jis labiausiai pasižymėjo vadovaudamas dviem ekspedicijoms – 1520 m. į Meksiką, prieš Hernaną Kortesą ir 1527 m. į dabartinės Floridos teritoriją, kur ir žuvo.
Narvaesas buvo jaunas kunigaikštis, kaip ir jo tėvas, gimęs Kastilijoje 1470 m. Narvaesas dalyvavo Jamaikos užkariavime 1509 m. 1512 m. jis nukeliavo į Kubą, kur dalyvavo šios šalies užkariavime, vadovaujamas Diego Velaskeso de Kueljaro. Jis vadovavo ekspedicijai į rytinę salos dalį kartu su Bartolomėju de las Kasu ir Chuanu de Grichalva.

Ekspedicija į Meksiką

Narvaesas buvo nusiųstas į Meksiką kaip Velaskeso agentas, siekiant sumažinti Korteso įtaką. Narvaesas išsilaipino Verakruse kartu su 800 ispanų kareivių, 50 arklių ir artilerija. Po susirėmimų su vietiniais indėnais; ir, vėliau, Hernano Korteso pajėgomis dalis Narvaeso karių perėjo į Korteso pusę. Todėl Narvaesas, nepaisant pradinės persvaros, 1520 m. gegužės 24 d. pralaimėjo mūšį prie Verakruso, kuriame prarado akį, pateko į nelaisvę ir trejus metus buvo kalinamas Verakruse.

Ekspedicija į Floridą

Vėliau imperatorius Karolis V paskyrė Narvaesą Floridos gubernatoriumi. 1527 m. birželio 17 d. jis su penkiais laivais ir 700 vyrų išplaukė link Floridos, kurios krantus pasiekė 1528 m. balandžio mėnesį. Ekspedicija buvo išvarginta audrų, dalis dezertyravo. Narvaesas su 300 vyrų išsilaipino netoli Tampos įlankos.
Iš čia ekspedicija pajudėjo į šiaurę, kol susidūrė su apalačų indėnais. Neradęs aukso ir išvargintas kovų su indėnais, Narvaesas įsakė pastatyti penkis plaustus ir jais grįžti iki laivų, tikėdamasis prisijungti prie laivuose likusių savo vyrų ir keliauti į Meksiką, tačiau plaustai sudužo audros metu, Narvaesas ir didelė dalis jo žmonių žuvo.
80 išgyvenusiųjų tęsė kelionę pėsčiomis, tačiau beveik visi mirė badu. Tik keturi ekspedicijos dalyviai išgyveno ir 1536 m. atsitiktinai susitiko ispanų ekspediciją.
Uluru

Ajerso uola (Ayers Rock) arba Uluru – Australijos viduryje (Uluru-Kata Tjuta nacionalinis parkas) esanti viena iš didžiausių Žemėje pavienių uolų. Jos ilgis – 3,8 km, užimamas plotas – 3,33 km². Aukštis – 348 m, nors lygumoje esančios uolos viršūnė iškilusi 862,5 metrus virš jūros lygio. Pasak geologų, šis smiltainio monolitas – tik milžiniško luito viršūnė. Kita jo dalis po žeme leidžiasi gilyn dar 6 kilometrus.
Uluru – tikras turistų traukos šaltinis. Vakare, saulei leidžiantis, Uluru bent kelis kartus keičia spalvas.
Pirmasis baltaodis (William Christie Gosse) užkopė ant uolos 1873-iais. Jis uolą pavadino Sir Henry Ayers – tuometinio pietinės Australijos premjero garbei. Ką reiškia aborigenų Uluru – nežinoma.
Aborigenams ši uola – dievų buveinė ir Sapnalaikio – pasaulio pradžios, kai formavosi žemė – reliktas. Šiuo metu žemės aplink Uluru vėl grąžintos aborigenams. Uola išvarpyta olų, kurių sienos išmargintos aborigenų piešiniais. Prie Uluru rasta archeologinių radinių, liudijančių, kad aborigenai čia gyveno prieš 40 tūkst. m., tačiau jų buitis ir tradicijos beveik nepasikeitė.
Džibutis (miestas)

Istorija

Prancūzai miestą įkūrė 1888 metais, jis tapo Prancūzijos Somalio administraciniu centru 1892 m. 1967–1975 metais dėl arabų ir Izraelio karo miesto svarba sumažėjo, kadangi buvo uždarytas Sueco kanalas. 1977 m. geležinkelis Etiopijos pilietinio karo metu buvo sugadintas dėl bombardavimų.
Pomponijus Mela

Titas Pomponijus Mela (lot. Titus Pomponius Mela) – iš Ispanijos kilęs romėnų istorikas. Gyveno I a. pradžioje. Apie 41-44 m. (mūsų eros) parašė trijų dalių veikalą „Apie pasaulio padėtį“ (lot. De situ orbis arba De Chorographia). Apie patį Pomponijų Melą beveik nieko nėra žinoma, tik kad gimė Tingenteroje ar Singenteroje pietų Ispanijoje. Kūrinio data nustatyta pagal aliuziją į Klaudijaus ekspediciją į Britaniją.
Veikale Apie pasaulio padėtį apibendrintos- Antikos mokslo žinios apie pasaulį. Istorikas rėmėsi Herodoto „Istorija“, Strabono „Geografija“, Kornelijaus Nepoto kronika. Tai seniausia išlikusi geografijos studija lotynų kalba.
Pomponijus Mela savo veikale mini ir neurus, sarmatus, melanchenus, pateikia netikslių žinių apie Baltijos jūrą bei Pabaltijo gyventojus. Kalbėdamas apie neurus pamini jų sugebėjimą pavirsti vilkais, o apie sarmatus – pasakoja legendas apie jų moteris – amazones.
2010 m. Australijos Grand Prix

Penktadienio treniruotės

Pirmose penktadienio treniruotėse greičiausias buvo lenkas Robertas Kubica, greičiausią ratą apvažiavęs per 1:26.927 min. Antras liko Nico Rosbergas (1:27.126), trečias - Jensonas Buttonas (1:27.482).
Antrose treniruotėse, kuriose kartais palydavo, greičiausiai ratus apsuko abu McLaren ekipos lenktynininkai - Lewisas Hamiltonas (1:25.801) ir J. Buttonas (1:26.076). Trečias liko vietinis herojus australas Markas Webberis (1:26.248).

Šeštadienio treniruotės

Šeštadienį ryte greičiausias buvo M. Webberis (1:24.719), antras buvo pirmųjų sezono lenktynių Bahreine nugalėtojas Fernando Alonso (1:24.929), trečias - vokietis Michaelis Schumacheris (1:24.963).
Natjašastra

Natjašastra (skr. नाट्यशास्त्र = Nāṭyaśāstra – 'šokio/dramos mokymas') – senovės Indijos traktatas apie teatrą, šokį, muziką. Parašytas tarp I a. pr. m. e. ir III a. m. e. yra seniausias žinomas tokio pobūdžio kūrinys Indijoje. Jo autorystė priskiriama Bharatai Muniui, nors laikoma „Samavedos“ tęsinio „Gandharvavedos“ dalimi. Kūrinį sudaro ~6000 šlokų, išdėstytų sanskritu per 36 dalis. „Natjašastrai“ komentarą parašęs žymus XI a. indų estetikas Abhinavagupta.
Nors „Natjašastra“ visų pirma teatro, dramos teorijos traktatas, jame gausu mitologinių įvaizdžių, teatras siejamas su dvasiniu pasauliu. Aprašoma 15 dramos tipų, 8 „rasos“ (nuotaikos): meilė, gailestis, pyktis, pasibjaurėjimas, narsa, nuostaba, siaubas ir džiugesys; nagrinėjamos būsenos (bhava).
„Natjašastra“ yra pirmasis indų kūrinys, plačiau nagrinėjantis muziką (muzikiniam atlikimui skirta ir „Samaveda“, bet ten nagrinėjami religinio giedojimo aspektai). Iki pat XIII a., kol susiformavo Hindustani ir Karnataka stiliai, „Natjašastra“ buvo pagrindinis klasikinės indų muzikos vadovėlis. Čia be kita ko, aprašomi 22 šruti („girdmenys“), 7 svarų eilė (sargam: Sa, Ri, Ga, Ma, Pa, Dha, Ni), įvairūs muzikos instrumentai.
Leonas Kiauleikis

Biografija

1945–1948 m. dirbo tarnautoju Klaipėdoje. 1949–1956 m. laikraščio „Tiesa“ korespondentas. 1956–1959 m. žurnalo „Šluota“ literatūrinis darbuotojas, 1959–1970 m. redaktoriaus pavaduotojas. 1971–1989 m. Vilniaus kuro aparatūros gamyklos laikraščio „Darbininko garbė“ redaktorius. 1989–1992 m. leido ir redagavo satyrinį leidinį „Kranklys“, kuriame buvo kritikuojama tuometinė valdžia ir Lietuvos nepriklausomybės siekis.  2005 m. remdamasi archyviniais dokumentais Liustracijos komisija nustatė, kad L. Kiauleikis veikė kaip KGB agentas „Vladas“.  Palaidotas Palangoje.

Kūryba

Kūrybinį kelią pradėjo apybraižomis apie „socializmo statybą“ ir kolektyvizaciją („Į priekį“, 1956 m.). Vėliau reiškėsi kaip nesudėtingų fabulų feljetonistas, išleido apybraižų knygas, satyrinės poezijos rinkinius, prozos ir poezijos knygą, romaną.

Kolekcija

L. Kiauleikis pusę amžiaus rinko antikvarinius baldus, laikrodžius, indus, nedideles skulptūras, liustras ir kt. 2009 m. liepos mėn. jį ir jo žmoną Živilę sužalojo staiga nukritusios didžiojo kambario lubos.  Tuo metu sudaužyta ir didelė laikrodžių kolekcija, kuri turėjo papuošti Valdovų rūmus.
Šveicarijos plynaukštė

Šveicarijos plynaukštė (vok. Schweizer Mittelland) yra Šveicarijoje, tarp Alpių ir Juros kalnų, Bodeno ir Ženevos ežerų.
Plynaukštės ilgis − 240 km, didžiausias plotis − 50 km, didžiausias aukštis − 1408 m (Napfo kalnas). Plokščiakalnio paviršius kalvotas, žemėja iš pietryčių į šiaurės vakarus iki 400 m aukščio; daug ežerų.
Šveicarijos plynaukštė yra svarbiausias Šveicarijos pramonės ir žemės ūkio rajonas. Nors Šveicarijos plynaukštė užima tik apie 30 % Šveicarijos teritorijos, čia gyvena daugiau kaip penki milijonai žmonių.
Elektrolizė

Elektrolizė – chemijoje ir pramoninėje gamyboje vadinamas metodas, kuriuo atskiriami susijungę cheminiai elementai bei junginiai, per juos leidžiant elektros srovę.

Veikimo principas

Kad vyktų elektrolizė, elektrodai įmerkiami į elektrolito tirpalą arba išlydytą elektrolitą ir prijungiami prie nuolatinės elektros srovės šaltinio polių. Jos metu teigiami jonai – katijonai slenka link neigiamo elektrodo katodo ir prie jo prisijungia elektronus redukuojasi. Neigiami jonai anijonai slenka teigiamo elektrodo anodo link ir jam atiduodami elektronus oksiduojasi. Elektrodus padengia elektrolizės produktai. Susidariusio galvaninio elemento gaminama elektros srovė vadinama – poliarizacijos srove. Kad vyktų elektrolizė išorinė elektros srovė turi būti didesnė už poliarizacijos srovės įtampą ji vadinama – skilimo įtampa.
Katodo paviršiuje visada vyksta katijonų redukcija. Kuo aktyvesnis metalas, tuo jo jonai sunkiau prisijungia elektronus. Jei metalo standartinis potencialas teigiamas – didesnis už 0 V ant katodo iš vandenilio druskų tirpalų skiriasi be vandenilio, kurių potencialas nuo 0 iki -1,2 V ant katodo skiriasi su vandeniliu neigiamesnis už -1,2 visai nesiskiria.
Elektrolizėje gali būti vartojami tirpieji arba netirpieji anodai. Elektrolizės metu anodo metalas tirpsta, oksiduojasi ir į tirpalą pereina jonai.
Sosių miškas

Sosių miškas yra Kėdainių rajono šiaurėje, į pietvakarius nuo Surviliškio. Pietuose siekia Naujųjų Lažų kaimą, senovėje siekė Liaudės upės krantus, ties Paberže, Užupe, Lažais, Bakainiais ir Surviliškiu. Ant Liaudės upelio įtekančio į Nevėžį yra įsikūrus Užupės amatininkų gyvenvietė, senovėje vadinta karališkuoju kaimu, nes jis priklausė karaliui, ir čia žmonėms nereikėjo eiti lažo. Miškas taip pat vadinosi karališkuoju ir miško pavadinimas Sosiai kilo nuo lenkiškojo karalių pavadinimo Saksai. Pokariu Sosių miške veikė Vyčio apygardos partizanai.
Sosių miškas yra Kruosto ir Liaudės vandenskyroje – teka Žalčiupys, Viešnautas. Žemas, pelkėtas, auga daugiausia eglynai ir beržynai. Prie miško įsikūrę Naujieji Lažai, Naujieji Bakainiai, Jogniškiai, Puodžiai, Alksnupiai.
Jonas Radvila I

Biografija

Kunigaikštis, kilęs iš Radvilų Biržų–Dubingių giminės, Mikalojaus Radvilaičio ir Sofijos Zaslauskaitės sūnus. Lietuvos didžiojo kanclerio Mikalojaus Radvilos, Onos Radvilaitės, Lucko ir Vilniaus vyskupo Vaitiekaus Radvilos ir Lietuvos didžiojo etmono Jurgio Radvilos brolis. Lietuvos didžiojo maršalkos, Lietuvos didžiojo kanclerio, Vilniaus vaivados Mikalojaus Radvilos Juodojo ir LDK raikytojo Jono Radvilos tėvas. Duktė Ona Radvilaitė (m. 1554 m.) ištekėjo už Mikalojaus Kęsgailos, Sofija Radvilaitė – už Ščensno Iljiničiaus.
Tarp jo paveldėtų dvarų buvo Senieji Musninkai, Kriaunos, Geranainys, kaip trečiosios žmonos Onos Kiškaitės kraitis jam atiteko Nesvyžius, Olyka ir Lachva, ilgainiui tapę Radvilų giminės Nesvyžiaus šakos tėvonija.

Valstybės tarnyba

1500–1510 m. Lietuvos krašto maršalka, nuo 1514 m. Lietuvos didysis maršalka, 1522 m. Trakų kaštelionas. Taip pat Drohičino ir Slanimo seniūnas, Vilkijos vietininkas.
Vytauto Didžiojo universiteto Užsienio kalbų institutas

Vytauto Didžiojo universiteto Užsienio kalbų institutas (VDU UKI) – Vytauto Didžiojo universiteto padalinys, turintys universitetinio centro statusą. Įkurtas 2001 m. Vykdo intensyvų šešių lygių anglų kaip užsienio kalbos mokymą ir tobulinimą (4 privalomi lygiai visiems VDU pagrindinių studijų studentams, 5-6 lygiai – pasirenkami).
Vykdo kitų užsienio kalbų, numatytų bakalauro kvalifikacinio laipsnio programoje bei pasirenkamų užsienio kalbų (anglų, vokiečių, prancūzų, ispanų, italų, portugalų, rusų, lenkų, arabų, norvegų, lotynų, senosios graikų kalbos, turkų, japonų, kinų, korėjiečių) mokymą.
Galimybė mokytis kalbas kompiuterinėje kalbų mokymo(si) laboratorijoje, aprūpintoje SANAKO Lab 300 lingafonine programine įranga. Vykdo užsienio šalių kultūrų mokymą. Rengiami anglų kalbos kursai suaugusiems.
Predragas Stojakovičius

Karjeros pradžia

Krepšininkas gimė Kroatijoje, serbų Miodrago ir Brankos Stojakovičių šeimoje. Netrukus šeima pabėgo į Belgradą dėl prasidėjusio Jugoslavijos karo. 1994 Stojakovčius pirmą kartą išvyko žaisti išvykęs į užsienį – krepšininkas pasirašė kontraktą su PAOK klubu. Su šia komanda krepšininkas tapo Graikijos lygos vicečempionu 1998 metais.

Sakramento Kings ekipoje

Po sėkmingo sezono Graikijoje krepšininkas persikėlė rungtyniautį į NBA. Pirmus du sezonus Stojakovčius praktiškai nepakildavo nuo suolo, tačiau 2000–2001 metų sezone įvyko esminis lūžis – krepšininkas per kiekvieną mačą pelnydavo 20,4 taškus bei atkovodavo po 5,8 kamuolius. Sezoną krepšininkas baigė antroje vietoje sezono MVP rinkimuose. 2001–2002 metų sezone krepšininkas pirmą kartą dalyvavo NBA Žvaigždžių dienoje. Tame sezone Stojakovičius rinko 21,2 taško. 2002–2003 metų sezone krepšininko taškų vidurkis šiek tiek nukrito – 19,2 taškų per mačą, bet serbas dar kartą buvo išrinktas į Žvaigždžių dieną ir joje laimėjo tritaškių konkursą. Ta patį konkursą krepšininkas laimėjo ir 2001–2002 metų sezono Žvaigždžių dienoje.

Indiana Pacers ekipoje

2006 sausio 25 Stojakovičius buvo iškeistas į Roną Artestą ir atsidūrė „Pacers“ ekipoje. Tačiau čia neužsibuvo, nes buvo iškeistas „Hornets“ ekipai.

Orleano Hornets ekipoje

Krepšininkas puikiai pritapo naujoje komandoje, o lapkričio 14 mače su „Bobcats“ pelnė 42 taškus ir pagerino karjeros rekordą. Dėl traumų krepšininkui teko praleisti didžiąją 2007–2008 sezono dalį.

Toronto Raptors ekipoje

2010 m. lapkričio 20 krepšininkas buvo iškeistas Toronto "Raptors" ekipai, tačiau sužaidęs 2 rungtynes patyrė traumą ir 2011 m. sausio 20 d. buvo atleistas.

Dallas Mavericks

2011 m. sausio 25 d. pasirašė sutartį su Dallas "Mavericks" klubu. 2011 m. gruodžio 19 nusprendė baigti profesionalo karjerą.
Juozas Šeškevičius

Juozas Šeškevičius (1921 m. lapkričio 18 d. Višakio Rūdoje, Lietuvos Respublika – 2008 m. liepos 4 d. San Paule, Brazilija) – Romos katalikų kunigas Brazilijoje.

Biografija

Antrojo pasaulinio karo pabaigoje persikėlė į vakarinę Vokietijos dalį. 1946 m. Kemptene baigė gimnaziją ir Freiburgo universitete pradėjo studijuoti  filosofiją, psichologiją, istoriją bei geografiją. Po kiek laiko perėjo į teologijos studijas, buvo išrinktas Studentų ateitininkų draugovės pirmininku. 1950 m. 
Popiežiškajame šv. Grigaliaus universitete įgijo filosofijos bakalauro, o 1954 m. – ir teologijos licenciato laipsnius. 
1953 m. liepos 12 d. Romoje buvo įšventintas kunigu. 1954 m. paskirtas vikaru į lietuvišką Šv. Juozapo parapiją San Paulo miesto Vila Zelina rajone. Šiame Brazilijos mieste buvo išrinktas bendruomenės pirmininku, rengė jaunimo vakarus ir vadovavo dramos būreliui. Parapijiečiams organizavo lietuvių kalbos pamokas, bendrai veiklai telkė ateitininkus. Nuo 1947 m. bendradarbiavo išeivių spaudoje: „Ateityje“, „Drauge“, „Mūsų Lietuvoje“, „Eglutėje“ ir kt.
Paskutines gyvenimo dienas leido Šv. Pauliaus kunigų namuose San Paule.
Mažųjų Žalimų senosios kapinės

Kapinės

Įrengtos 1,0–1,5 m aukščio kalvelėje. Netaisyklingos trapecijos plano, 30 x 32 m dydžio, pailgos šiaurės rytų – pietvakarių kryptimi. Laidojimo žymių neišlikę. Viduryje stovi medinė koplytėlė ir monumentalus kryžius.
Apaugusios lapuočiais medžiais ir krūmais. Tik centrinė ir šiaurės rytinė dalys dirvonuoja. Iš pietų ir rytų pusių kapines juosia dirbamas laukas, o iš šiaurės ir vakarų pusių – dirvonuojanti buvusi sodybvietė.
Teritorijos plotas – 0,06 ha, perimetras – 101 m.
3,6 km į pietryčius yra Barzdžių, 2,1 km į šiaurės rytus – Pesčių II, 1,8 km ta pačia kryptimi – Pesčių I senosios kapinės.

Istorija

Veikė XVII – XVIII a. Laidoti Žalimų (dab. Mažųjų ir Didžiųjų Žalimų) bei Barzdžių Medsėdžių kaimų gyventojai. Pasakojama, kad daugiausia jose ilsisi maro aukos. Po 1795 m. kapines uždarius, XIX a. – XX a. pr. jose buvo retsykiai laidojami apylinkės kaimų savižudžiai, nekrikštyti mirę kūdikiai.
Vadinamos Marų kapais, Kapeliais (žem. Kapalē, Maru kapā). Pasakojama, kad jose retsykiais vaidendavosi, šviesdavo ugnelės, o ariant aplinką buvo randama žmonių kaulų.
Kapinėse nuo seno stovėjo keli ąžuoliniai kryžiai ir koplytėlė, kurie XX a. pr. sunyko. Ūkininkas Adakauskas 1938 m. pastatė naują koplytėlę, kurią XX a. II p. prižiūrėjo ir atnaujino Juozas Žilinskas iš Leliūnų.
1997 m. įrašytos į kultūros vertybių registro laidojimo vietų sąrašą, 2005 m. pripažintos valstybės saugoma kultūros paveldo vertybe.

Tyrimai

1935 m. žvalgė Pesčių pradžios mokyklos mokytojas Jonas Gvazdinskas, 1986 ir 2015 m. – Julius Kanarskas, 1995 m. – Kultūros paveldo centras (Loreta Kazlavickienė, Jadvyga Verksnienė), 2015 m. – Loreta Jatulionytė-Brezgienė.
Urbeliai

Aplinkinės gyvenvietės

Mociūnai – 1,5 km
Lomeikiškiai – 1 km
Sirutiškis – 1,5 km
Lusa

Konstrukcija

Ginklas gaminamas iš štampuotų plieno lakštų. Šaudyti galima tie sustumta petine atrama, tiek su ištraukta. Antruoju atveju taiklumas geresnis. Petinė atrama ištraukiama paspaudus svirtelę dešinėje uokso pusėje ir patempus atramą atgal. Atrama juda atgal ir, pasiekus galinę poziciją, nusileidžia kiek žemyn ir užsifiksuoja. Tokia atramos padėtis leidžia naudoti žemesnius taikiklius.
Dėtuvė ilgos dėžutės tipo, šoviniai sudėti dviem eilėmis. Dėtuvė įstatoma į ilgą tvirtą dėtuvės šulinėlį, kuris naudojamas kaip priekinė rankena.
Nuo 2006 m. kompanija LUSA USA parduoda perdirbimo komplektus, leidžiančius pakeisti kalibrą į .22 Long Rifle arba .40 S&W. Ketinama sukurti .45 GAP kalibro komplektą. Kuriamos pavažos taikikliams ir nejudama petinė atrama. Parduodama ir šiam ginklui skirti duslintuvai.
Bėkėšas

Geografija

Medė yra plokščioje Didžiojoje Vengrijos lygumoje. Yra gamtinių dujų telkinių. Per Bėkėšo medę teka Kerešo upė.
Pemperiai

Aplinkinės gyvenvietės

MedininkaiMedininkaiLedžiai – 2 kmKuniginėSerapinaiPlokščiai – 3 kmGrūšlaukė – 6 kmPeldžiai – 1 km
Lietuvos apeliacinis teismas

Lietuvos apeliacinis teismas (LApT) – apeliacinės instancijos Lietuvos bendrosios kompetencijos teismas bylose, nagrinėtose apygardos teismuose pirmąja instancija (LR kasacinis teismas - Lietuvos Aukščiausiasis Teismas).

Istorija

1994 m. birželio 15 d. įsteigtas remiantis įstatymu „Dėl Lietuvos Aukščiausiojo Teismo, Lietuvos apeliacinio teismo, apygardų teismų įsteigimo, apygardų ir apylinkių teismų veiklos teritorijų nustatymo”. Teismo pirmtakas - Apeliaciniai Rūmai (pagal 1933 m. Teismų santvarkos įstatymą).
Lietuvos apeliacinis teismas savo veiklą pradėjo 1995 m. sausio 1 d.
Liaudiškiai (Zarasai)

Aplinkinės gyvenvietės

ZARASAI – 4,5 km
Šulbože Kozai

Istorija

Nuo XIX a. pabaigos kaimas priklausė Ostrovo apskričiai, Zuzelos parapijai. 1827 m. kaime buvo 5 namai ir 21 gyventojas. XIX a. pabaigoje kaime buvo 6 namai ir 37 gyventojai. 1921 m. kaime buvo 10 namų ir 64 gyventojai, iš kurių 32 vyrai ir 32 moterys. Iki 1998 m. kaimas priklausė Mazovijos vaivadijai, Ostrovo apskričiai.
Bytaučiai

Istorija

LTSR laikais priklausė Kaltinėnų apylinkei.