google/wiki40b huggingface dataset:
Kaltinėnų Aleksandro Stulginskio gimnazija

Istorija

Nuo 1777 m. Kaltinėnuose pradėjo veikti parapinė mokykla, vėliau keturių skyrių pradžios mokykla. 1944 m. įkurta progimnazija, 1949 m. pertvarkyta į septynmetę mokyklą. 1951 m. rudenį, atidarius VIII ir IX klases, mokykla tapo vidurinė. 1967 m. pastatytas naujas mokyklos pastatas. Nuo 1992 m. keičiamasi mokinių delegacijomis su Vokietijos Hankensbuttel mokykla. 1999 m. gruodžio 20 d. mokyklai suteiktas Lietuvos Respublikos Prezidento Aleksandro Stulginskio vardas. 2009 m. sausio 29 d. Šilalės r. savivaldybės tarybos sprendimu mokykla pertvarkyta į Šilalės r. Kaltinėnų Aleksandro Stulginskio gimnaziją.
1999 m. mokykloje mokėsi 440 mokinių, juos ugdė 39 mokytojai. 2005 m. rugsėjo 1 d. mokėsi 614 mokinių, pradinio ugdymo skyriuje 15 vaikų. 2008–2009 m. m. mokosi 501 ir 10 mokinių skyriuje.

Tradicijos

Mokykla per savo ilgą gyvavimo laikotarpį sukūrė daug tradicijų. Tai Pirmasis ir Paskutinis skambučiai, Europos Kalbų diena, Mokytojų diena, Šimtadienis, Mokyklos diena, Vasario 16-osios ir Kovo 11-osios minėjimai, Žemės diena, ES diena ir kitos šventės. Šiomis dienomis vyksta įvairūs renginiai. Mokiniai rengia pristatymus, parodas, paruošia vaidinimus bei įvairius projektus.
Frankfurtas prie Oderio

Istorija

Šiuolaikinio miesto vietoje XIII a. buvo frankų pirklių gyvenvietė. 1253 m. ji gavo miesto teises, 1368-1450 m. buvo vienas stipriausių Hanzos lygos miestų. 1506 m. įkurtas universitetas, kuris 1811 m. buvo perkeltas į Breslau (dabartinis Vroclavas Lenkijoje). 1945 m. pavasarį, Antrojo pasaulinio karo metu miestą užėmė Raudonoji armija, o vėliau miestas pateko į tarybinės įtakos sferą iki pat Vokietijos susivienijimo 1990 m.
SSA Zagłębie Lubin

Istorija

1945 m. rugsėjo 10 d. įkurtas klubas.
2008 m. sausio 24 d. klubas buvo nubaustas už sukčiavimą siekiant patekti į aukščiausiąją lygą 2004-2005 m. sezone.
Patogenas

Patogenas, arba ligos sukėlėjas – biologinis veiksnys, sukeliantis ligą. Patogenais gali būti bakterijos, virusai, grybai, pirmuonys.
Daugelis organizmų turi naturalią gynybą prieš patogenus – imuninę sistemą. Padėti apsisaugoti nuo patogenų gali ir simbiontinės bakterijos – natūrali mikroflora. Tačiau jei pažeidžiama imuninė sistema (pvz., ŽIV) arba sunaikinama mikroflora (pvz., naudojant antibiotikus), organizmas tampa lengvai pažeidžiamas patogenų.
Šiuolaikinėje medicinoje yra daug būdų kovoti su patogenais – antibiotikai, vakcinos, fungicidai ir t. t. Be to, geros sanitarinės sąlygos trukdo patogenams plisti. Dėl to daug mažiau žmonių miršta nuo ligų, tačiau visiškai išnaikinti ligų nepavyksta, nes ligų sukėlėjai greitai dauginasi ir todėl sparčiai evoliucionuoja, tampa atsparūs gydymui. Nuo kai kurių ligų, pavyzdžiui, AIDS, vaistų dar nerasta. Mažai tikėtina, kad žmonijai kada nors pavyks įveikti visas ligas, nes tokiu atveju žmonija taptų laisva niša, kurios niekas neeksploatuoja, ir anksčiau ar vėliau ją vėl kas nors užimtų.
Ekologiniu požiūriu patogenai yra svarbūs, nes vykdo natūralią atranką, kurios metu išlieka atspariausi, sveikiausi individai. Kai kurie ligų sukėlėjai panaudojami kenkėjų biologinei kontrolei. Taip, panaudojant miksomos virusą, buvo sumažinta triušių populiacija Australijoje, dariusi didžiulę žalą vietinei gamtai.
Gamovo pusiasalis

Gamovo pusiasalis (rus. Полуостров Гамова) – pusiasalis pietvakarinėje Primorės krašto (Rusija) pakrantėje.
Gamovo pusiasalis yra rytinėje Petro Didžiojo įlankos pakrantėje. Jis atskiria Vitiazio ir Aleksejevo užutėkius vakaruose bei Astafjevo ir Teliakovskio užutėkius rytuose. Rytinėje pusiasalio dalyje yra Išgelbėjimo užutėkis (бухта Спасения). Pačioje pietinėje pusiasalio dalyje yra Gamovo kyšulys, jame stovi gyvenvietė Majak Gamova (маяк Гамов 'Gamovo švyturys'; 11 gyventojų). Pusiasalyje į vakarus nuo Gamovo kyšulio yra Babkino ir Šulco kyšuliai, o į rytus – Teliakovskio ir Astafjevo kyšuliai. Pusiasalyje daug mažų upelių.
Pusiasalio reljefas daugiausia kalnuotas. Aukščiausias taškas – Tumanaja kalnas (гора Туманная, 506 m). Krantai statūs, su uolingais skardžiais. Jūroje ties pusiasaliu yra povandeninių ir antvandeninių uolų.
Prie pusiasalio kranto prieina 60 m izobatė. Pietinėje pakrantėje, už 500 m nuo kranto yra Aleksejevo sala, rytinėje, irgi už 500 m, Astafjevo salos ir Maksimovo sala.
Pusiasalyje yra gyvenvietės Vitiazis (Витязь) ir Majak Gamova (Маяк Гамов).
Rytinė pusiasalio akvatorija, apimanti Astafjevo, Išgelbėjimo ir Erelių užutėkius, dalį Teliakovskio užutėkio, taip pat 500 m pločio buferinė kranto zona įeina į Tolimųjų Rytų jūrų draustinio (Дальневосточный морской заповедник) rytinį sektorių.

Istorija

Gamovo kyšulį 1854 m. atrado fregatos „Palada“ įgula ir pavadino gardemarino D. Gamovo garbei. Kyšulį detaliai aprašė 1862 m. V. Babkino ekspedicija.
1897 m. prie pusiasalio sudužo garlaivis „Vladimir“, kurio likučius rado 1996 m. O 1982 m. pusiasalio pakrantėje sudužo karinis tyrimų laivas „Kvarc“.

Įdomūs faktai

Pusiasalis buvo numatytas valstybinei rezidencijai statyti. Buvo paruošti aktai, kurie turėjo tam skirti žemę Vidurinio, Nerpičjos ir Astafjevo užutėkių apylinkėse, taip pat buvo atlikti projektavimo darbai. Tačiau planas nebuvo įgyvendintas. Prezidento reikalų valdyba nutarė Tolimųjų Rytų valstybinę rezidenciją perkelti į Bojarino užutėkį Ruskio saloje (остров Русский), kur yra ir Primorės krašto guvernatoriaus rezidencija.
FK Širvėna Biržai

Istorija

Nuo 1922 mieste kūrėsi įvairių draugijų skyriai: LŠS (Šaulių sąjungos skyrius), LFLS skyrius, žydų bendruomenė turėjo „Maccabio“, bei „Hapoelio“ skyrius. Tais laikais vykdavo apskrities derbiai tarp Biržų ir Pasvalio. Biržų rinktinė vykdavo į Pasvalį, o pasvaliečiai atvykdavo į apskrities centrą Biržus. Biržų rinktinės ir Pasvalio rinktinės susitikimai pasižymėdavo nuožmumu. Šykštumu pasižymintys šiauriečiai neturėjo vieningos komandos, kuri dalyvautų respublikos pirmenybėse, bet derbiai buvo šventas dalykas ir kiekvieno miesto geriausieji išmėgindavo jėgas apskrities derbyje. Apie vieną tokį derbį rašė 1937 m. rugsėjo 1-osios žurnale „Lietuvos sportas“. Pasvalyje biržiečių „Darbo Rūmų“ komanda laimėjo 2-0, o revanšo rungtynes Biržuose žaidė būdami neblaivūs. Šias rungtynes laimėjo biržiečiai 3-1, bet susilaukė plataus atgarsio to meto spaudoje. Ši nešlovė teko 1935 m. Biržuose įsikūrusiai komandai „Darbo Rūmai“.

Klubo įkūrimas 1948 m.

Po Antrojo pasaulinio karo 1948 m. buvo įkurtas futbolo klubas priklausęs „Žalgirio“ sporto draugijai. 
„Sidabrinis“ laikotarpis Biržų komandai buvo penkis sezonus iš eilės, kai 1953, 1954, 1955, 1956, 1957 „B“ klasės pirmenybėse užimdavo antrą vietą.
Nuo 1954 m. klubo reikalais ėmė rūpintis „Siūlo“ fabrikas. Po to kooperatininkai, kelininkai, statybininkai, Biržų miškų urėdija. Dėl rėmėjų kaitos dažnai keitėsi ir komandos pavadinimai. 
Dabartinis klubas perregistruotas 1990 m. Nuo 1991 m. vadinosi „Širvėna“.
2003 m. pasivadino pagal UAB „Rinkuškiai“ gėrimų bendrovę, kadangi alaus darykla buvo pagrindinis komandos rėmėjas.
Biržų vaikų komanda būdavo nuolatinė Lietuvos vaikų ir jaunių futbolo Pirmos lygos dalyvė.
Iki 2006 m. klubas žaidė Lietuvos futbolo čempionato II lygos Šiaurės zonoje. 
Nuo 2007 m. dalyvavo Panevėžio apskrities pirmenybėse, taip pat salės futbolo varžybose. 
Nuo 2013 m. grįžo į Antros lygos pirmenybes. 2015 m. tapo jų nugalėtojais ir turėjo teisę dalyvauti Pirmos lygos pirmenybėse, bet šia galimybe nepasinaudojo.
Šiuo metu žaidžia Antroje lygoje, vakarų zonoje.
Mykolas Tadas Morikonis

Biografija

Buvo Kristupo Morikonio sūnus, gyveno Lyduokių dvare.
Deputatas nuo Vilkmergės pavieto į Lietuvos tribunolą 1759 metais. Vilkmergės pasiuntinys į 1761 metų seimą. Pasiuntinys nuo Vilniaus vaivadijos į konvokacinį seimą 1764 metais. 1764 metais buvo Stanislovo Augusto Poniatovskio elektorius.
Baltojo erelio ordino kavalierius 1777 metais.

Šeima

Vedė Kateriną Todvenovną, nuo santuokos su kuria turėjo sūnų Juozapą, kuris tapo LDK generolu.
Giedrius Bielskus

Biografija

2003 m. baigė Lietuvos kūno kultūros akademiją, kūno kultūros mokytojas, 2008 m. baigė Kauno technologijos universitetą.
Nuo 2014 m. VŠĮ S. Dariaus ir S. Girėno sporto centras direktorius.
2011–2017 m. Kazlų Rūdos savivaldybės tarybos narys.
2017–2019 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Kauno skyriaus pirmininkas.
Irena Mačiūnaitė-Čokovienė

Biografija

1955–1959 m. studijavo lietuvių kalbą ir literatūrą Šiaulių pedagoginiame institute. Vėliau baigė bibliotekininkystės studijas Vilniaus universitete.
1964–1972 m. Šiaulių viešosios bibliotekos (dab. Šiaulių Povilo Višinskio viešoji biblioteka) bibliotekininkė. 1977–1987 m. Šiaulių miesto centrinės bibliotekos (dab. Šiaulių miesto savivaldybės viešoji biblioteka) vedėja. Trumpai ėjo miesto Kultūros skyriaus vedėjos pareigas. Nuo 1992 m. iki mirties dirbo Šiaulių centrinės bibliotekos 3-jame filiale.
Dalyvavo visuomeninėje veikloje, Lietuvos kultūros fondo Šiaulių skyriaus sekretorė, Respublikos centrinių bibliotekų direktorių tarybos pirmininkė.
Nigerio himnas

Himno žodžiai (originalas)

Auprès du grand Niger puissant

Qui rend la nature plus belle,

Soyons fiers et reconnaissants

De notre liberté nouvelle !

Evitons les vaines querelles

Afin d'épargner notre sang,

Et que les glorieux accents

De notre race soit sans tutelle !

S'élève dans un même élan

Jusqu'à ce ciel éblouissant,

Où veille son âme éternelle

Qui fera le pays plus grand !
choras:

Debout! Niger! Debout !

Que notre œuvre féconde

Rajeunisse le cœur de ce vieux continent !

Et que ce chant s’entende

Aux quatre coins du monde

Comme le cri d’un peuple équitable et vaillant!

Debout! Niger! Debout!

Sur le sol et sur l’onde,

Au son des tam – tams

Dans leur rythme grandissant,

Restons unis toujours,

Et que chacun réponde

A ce noble avenir

Qui nous dit: – En avant !
Vaclovas Andrulis

Biografija

1981 m. baigė Kelmės rajono Vaiguvos vidurinę mokyklą, 1986 m. – Lietuvos žemės ūkio akademijoje, įgijo mokslinio agronomo specialybę.
1986–1988 m. Kelmės rajono Akmenių tarybinio ūkio vyr. agronomas. 1988–1991 m. Kelmės rajono Pašilės tarybinio ūkio direktorius. 1991–1995 m. Kelmės rajono žemės ūkio bendrovės „Akmena“ pirmininkas. 1997–2000 m. Pašilės pagrindinės mokyklos mokytojas. 2000–2012 m. Kražių seniūnijos seniūnas. Nuo 2012 m. – Kelmės rajono meras.
1991–1995 m. Kelmės rajono tarybos deputatas, nuo 2012 m. Kelmės rajono savivaldybės tarybos narys.
Nuo 2000 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Kelmės rajono skyriaus narys, nuo 2011 m. – skyriaus pirmininkas.
Kražių bendruomenės narys, Kredito unijos „Kelmės taupa“ narys. Žmona Rita, vaikai Marius, Jolita.
Naujininkų poliklinika

VšĮ Vilniaus m. Naujininkų poliklinika – Vilniaus miesto savivaldybės viešoji ne pelno siekianti asmens sveikatos priežiūros įstaiga (įregistruota 1997-12-18), teikianti ambulatorines sveikatos priežiūros pirminio ir antrinio lygio paslaugas. Poliklinika įsikūrusi Naujininkuose. Dirba beveik 200 darbuotojų (2016 m.). Filialas yra Salininkų ambulatorija (P. Žvirkos g. 2), kurioje teikiamos pirminio lygio (šeimos gydytojo ir bendrosios praktikos odontologo) paslaugos. 2015 metų pabaigoje Naujininkų poliklinikoje buvo prisirašęs 24 501 gyventojas, iš jų 5 172 vaikai (iki 18 metų) ir 19 329 suaugusieji. 10,3 % prisirašiusių gyventojų gyvena kaimo ir rajono vietovėse už Vilniaus miesto ribų. Iš viso 2015 metais gydėsi 26 474 asmenys.
Adresas: Dariaus ir Girėno g. 18, LT-02169 Vilnius.
Ūta (Kaniava)

Istorija

Seniau kaime būta lentpjūvės („ūtos“). XIX a. pab. gyventojai vertėsi daugiausia bitininkyste.
XX a. tarpukariu kaimas buvo Lydos apskrityje, Kaniavos valsčiuje. Pagal lenkų valdžios 1921 m. atliktą surašymą kaime gyveno 54 žmonių, iš kurių 48 užsirašė lietuviais ir 6 lenkais.
1940 m. birželio 15 d. paryčiais Ūtos pasienio sargybos postą užėmė Raudonosios armijos 185-osios šaulių divizijos žvalgybos grupė ir nužudė pasienio policininką Aleksandrą Barauską, nors TSRS vadovybė dar nebuvo davusi oficialaus įsakymo pulti Lietuvą.
Darius Brazys

Biografija

2006 m. baigė Kauno technologijos universitetą, viešojo administravimo magistras.
1995 m. Šeduvos globos namų direktorius, 2003 m. Radviliškio raj. savivaldybės administracijos Socialinės paramos skyriaus vedėjas.
Nuo 1992 m. Lietuvos krikščionių demokratų partijos, Lietuvos krikščionys demokratai narys, 2008 m. Tėvynės sąjunga - Lietuvos krikščionys demokratai Radviliškio rajono skyriaus narys.
2000–2003 m., 2007 m., 2011 m. (mandato atsisakė) ir 2015 m. (mandato atsisakė) Radviliškio rajono savivaldybės tarybos narys. 
2012–2015 m. – Radviliškio rajono savivaldybės meras.
Žmona Egita, vaikai Salomėja, Ona.
Floridos lietuviai

Floridos lietuviai – JAV lietuvių informacinis tautinės krypties leidinys, leistas 1961–1964 m. Pitsburge.

Istorija

Leido Albinas Karnius, P. Pocius.
Redagavo Albinas Karnius.
1983 m. kanonų teisės kodeksas

1983 m. Kanonų teisės kodeksas – šiuolaikinis, dabar galiojantis Romos katalikų bažnyčios teisės sąvadas. Sudarytas iš 7 knygų.
Kodekso pirmtakas – 1917 m. Kanonų teisės kodeksas, kurį parengti kanonistui Pietro Gasparri pavedė Pijus X, o teisinę galią suteikė Benediktas XV.
Nuolaidžiavimo politika

Nuolaidžiavimo politika – konfliktų sprendimo strategija, kai viena pusė nuolaidžiauja kitai, siekdama išvengti konflikto eskalacijos. Vienas iš labiausiai žinomų to pavyzdžių yra Europos demokratinių valstybių elgesys Vokietijos atžvilgiu prieš Antrą pasaulinį karą, ypač Didžiosios Britanijos ministro pirmininko Neville Chamberlain sutikimas su Adolfo Hitlerio reikalavimais 1938 m. (Miuncheno sutarties pasirašymas).
Šaltojo karo metais JAV vyriausybė Miuncheno sutartį vertino kaip gerą pamoką, kad nuolaidžiavimas prieš nedemokratines valstybės yra silpnumo ženklas, vedantis prie konflikto pralaimėjimo. Praktikoje tai buvo taikoma bendraujant su komunistinėmis valstybėmis, kaip Sovietų Sąjunga, Kinija, Vietnamu. Istoriniai pavyzdžiai rodo, kad nuolaidžiavimo politika gali padėti nuraminti konfliktą trumpuoju laikotarpiu, suteikdama daugiau laiko apgalvoti tolimesnius žingsnius, o kartais ir jį išspręsti. Priklausomai nuo konfliktuojančių pusių galios santykių ir konflikto pobūdžio, nuolaidžiavimas taip pat gali būti pigesnis sprendimo būdas, nei atgrasymas, prievarta ar kitokios strategijos.
Prūsų Lietuvos savaitraštis

Prūsų Lietuvos savaitraštis – iliustruotas Prūsų lietuvių jaunimo savaitraštis, ėjęs 1913 m. gruodžio 5 d. – 1914 m. rugpjūčio mėn. Tilžėje.

Istorija

Leido draugija „Spauda“, jo pirmtakas – „Lietuviškai vokiškas savaitraštis“. Spausdino spaustuvė „Lituania“ Tilžėje. Išėjo 32 numeriai.
Svarstė jaunimo švietimo, kultūros, dorovinio ugdymo, lietuvybės išsaugojimo klausimus, spausdino Donelaičio, Maironio, Krėvės kūrinius, kultūrinio gyvenimo apžvalgas.
Bendradarbiavo M. Gudaitis, Gustavas Juozupaitis, Vincas Mykolaitis-Putinas, Vydūnas ir kt.
Redagavo Marta Augusta Raišukytė.
Taitis

Taitis (dar Tahitis, pranc. Tahiti) – sala pietinėje Ramiojo vandenyno dalyje Draugijos salų archipelage. Tai didžiausia Prancūzijos Polinezijos sala, politinis, ūkinis ir kultūrinis jos centras. Plotas 1048 km². Ilgis 45 km. Saloje gyvena 169,7 tūkst. gyventojų (2002 m.). Tai sudaro apie 65% visų Prancūzų Polinezijos gyventojų. Gyventojų tankumas – 161,9 žm./km². Svarbiausias miestas – sostinė Papeetė. Taitiečių kalba – viena iš valstybinių Prancūzijos Polinezijos kalbų.

Geografija

Sala vulkaninės kilmės; sudaryta iš dviejų stambių kalnų masyvų. Šiuos masyvus jungia siaura Taravao sąsmauka (plotis 2 km). Vakarinė salos dalis vadinama Tahiti-Nui („Didysis Tahitis“). Jos aukščiausia vieta – Orohenos k. (2241 m). Rytinė dalis vadinama Taiti-Ičiu („Mažasis Tahitis“). Aukštis iki 1332 m (Roonui k.). Taiti Nui dalyje gyvena daugiau gyventojų, labiau išvystyta ekonomika ir infrastruktūra. Taiti Itis labiau izoliuotas, pietinę pakrantę galima pasiekti tik pėsčiomis arba laivu. Taitį supa koralų rifai. Būdingi drėgnieji tropiniai miškai. Klimatas šiltas ir drėgnas. Drėgnasis sezonas tęsiasi nuo lapkričio iki balandžio. Šiuo laikotarpiu nereti uraganai.
Netoli Papeetės yra tarptautinis Faa'a oro uostas.

Istorija

Polineziečiai Taitį apgyvendino 800–300 m. pr. m. e. laikotarpyje. Jie vertėsi žvejyba ir tropine žembirbyste. 1606 m. Taičio apylinkėse apsilankė pirmieji europiečiai – ispanai. Tačiau jie nesistengė salos kolonizuoti ar užsiimti prekyba su vietiniais. 1767 m. birželio 18 d. saloje išsilaipino britų ekspedicija, vadovaujama kapitono Samuel Wallis. Po metų Tahitį pasiekė prancūzų jūrininkas Louis-Antoine de Bougainville. Gandai apie nepakartojamo grožio salą pasiekė Prancūziją. 1774 m. saloje pasirodė ir garsusis keliautojas Džeimsas Kukas. Vis dažniau ir dažniau į Taitį atplaukdavo europiečių laivai. Atvykėliai išplatino tymus, raupus, sifilį. Dėl to salos gyventojų skaičius nuo 121 tūkst. 1774 m. sumažėjo net iki 6 tūkst. 1797 m. Dėl salos kilo konfliktas tarp Anglijos ir Prancūzijos. Taitiečiai taip pat priešinosi kolonizacijai. Galiausiai 1880 m. Taitis ir aplinkinės salos paskelbtos Prancūzijos protektoratu, o Taičio karalius neteko savo galių.
Nuodai

Nuodai – įvairios biologiškai aktyvios medžiagos, galinčios sukelti reikšmingus organizmo funkcijų sutrikimus ar mirtį.
Žinduolius veikiantys nuodai skirstomi pagal poveikio mechanizmą.

Metaboliniai

Metaboliniai nuodai pažeidžia organizmo medžiagų apykaitą, pvz. deguonies. Mirtis ištinka dėl tam tikrų medžiagų apykaitos sutrikimų. Žinomiausias iš metabolinių nuodų – smalkės (anglies monoksidas), blokuojančios hemoglobiną. Kai kurie iš metabolinių nuodų gali būti ribotai naudojami, kaip vaistai, pvz., Teturamas (Antabusas), blokuojantis acetaldehido dehidrogenazę, naudojamas gydant nuo alkoholizmo.

Sunkieji metalai

Turi įvairų nuodingąjį poveikį, kaupiasi organizme, sukelia lėtines ligas. Į organizmą patenka per maistą ar įkvepiamas dulkes, rečiau (švino, gyvsidabrio junginiai) – per odą. Nuodinguoju poveikiu dažniausiai pasižymi ne gryni sunkieji metalai, o įvairios, ypač – tirpios jų druskos. Kai kurios iš sunkiųjų metalų druskų, pvz. chromo druskos, pasižymi dar ir stipriu koroziniu poveikiu.

Citotoksinės medžiagos

Tiesiogiai pažeidžia ląsteles, mažais kiekiais – silpnina organizmą, ypač – imuninę sistemą. Pasižymi poveikiu bendrai visam organizmui. Dauguma tokių medžiagų yra įvairūs toksinai. Kai kurios iš tokio tipo medžiagų naudojamos kaip antibiotikai ir priešvėžiniai vaistai.
Tisas

Legendos ir folkloras

Peg Pauler – anglų folkloro ragana, kuri, sakoma, gyveno Tiso upėje.

Populiariojoje kultūroje

Tysas vaizduotas televizijos laidoje „Septyni gamtos stebuklai“ kaip vienas iš Šiaurės Anglijos stebuklų.
Vytautas Skuodis (1929)

Biografija

1941–1948 m. mokėsi Panevėžio 1-oje gimnazijoje. 1948–1953 m. Vilniaus valstybiniame universitete įgijo geologo kvalifikaciją. 1964–1969 m. Gamybiniame-moksliniame inžinerinių tyrinėjimų statybos institute Maskvoje studijavo neakivaizdinėje aspirantūroje.
1953–1969 m. Visasąjunginio instituto „Hidroenergprojekt“, vėliau „Hidroprojekt“ Vakarų ekspedicijos geologas, inžinierius geologas, vyr. inžinierius geologas, inžinerinių geologinių tyrinėjimų lauko darbų techninis vadovas, kompleksinių tyrimų biuro viršininkas. 1969–1978 m. Vilniaus valstybinio universiteto Gamtos mokslų fakulteto Hidrogeologijos ir inžinerinės geologijos katedros vyr. dėstytojas, 1978–1979 m. docentas.
Helsinkio grupės narys, Tikinčiųjų teisėms ginti katalikų komiteto narys, 1978–1979 m. nelegalaus pogrindžio žurnalo „Perspektyvos“ sumanytojas ir redaktorius. 1979 m. suimtas už antisovietinę veiklą, 1980 m. nuteistas 12 m., kalėjo lageriuose. 1987 m. ištremtas į užsienį, iki 1989 m. gyveno JAV.
1992–2001 m. Vilniaus universiteto Geologijos-mineralogijos katedros docentas, nuo 2001 m. dirbo pagal autorinę sutartį.

Darbai

Kelių dešimčių knygų ir straipsnių autorius, daug rašė karstinių sufozinių erozinių tuštumų ir įgriuvų formavimosi dėsningumų klausimais, gipso karsto ypatumų, palaidotų slėnių tematikomis. Apie 20 geologijos mokslo istorijos straipsnių autorius. Nemažai jo darbų skirta Lietuvos genocido klausimams, Lietuvos nepriklausomybės įvykių kronikai.
Apdovanojimai: 1999 m. vasario 1 d. Vyčio Kryžiaus 3-ojo laipsnio ordinas. Valstybinė I-ojo laipsnio pensija.
Ferdinandas II Katalikas

Biografija

Aragono karaliaus Jono II ir Chuanos Enrikes sūnus.

Valdymas

Tobulino karybą malšindamas 1462–1472 m. katalonų sukilimą. 1469–1479 m. padėjo sumušti kitus pretendentus į Kastilijos sostą rėmusį Portugalijos karalių Alfonsą II. Tapęs Aragono karaliumi pajungė miestų savigynos organus – hermandadus, jų remiamas įveikė diduomenę, privertė Kortesus panaikinti daugelį jos privilegijų. 1478 m. įsteigė inkviziciją.
1492 m. nukariavo Granadą – paskutinę maurų valstybę Ispanijoje, 1492 m. užėmė Neapolio karalystę. 1508–1511 m. užkariavo arba pajungė dalį Šiaurės Afrikos. Jo reikšmė rengiant K. Kolumbo ir kitų atradėjų ekspedicijas buvo mažesnė nei karalienės Izabelės, bet jo veikla padėjo Ispanijai susivienyti ir suklestėti.
Nelė Gricienė-Narbutaitė

Nelė Gricienė-Narbutaitė (g. 1937 m. kovo 11 d. Raubonių k., Pasvalio r.) – choro dirigentė ir pedagogė.

Biografija

1952–1956 m. choro dirigavimo mokėsi Panevėžio muzikos technikume (dėst. A. Karaška). 1965–1970 m. choro dirigavimo studijas neakivaizdiniu būdu tęsė Lietuvos valstybinėje konservatorijoje (prof. A. Budriūno, doc. P. Bekerio ir dėst. A. Jurgučio klasės).
1956–1958 m. dėstė muziką ir vadovavo moksleivių chorams Eišiškių vidurinėje mokykloje. 1958–1960 m. mokytojavo Vilniuje. 1960–1963 m. Maskvos Žaliosios zonos Mytiščių rajono Dolgoprudnos vidurinės mokyklos, 1963–1965 m. Kaliningrado srities Černiachovskio 2-osios vidurinės mokyklos muzikos ir dainavimo mokytoja, vaikų ir vyresniųjų klasių moksleivių chorų vadovė. 1965–1968 m. Černiachovskio pedagoginės mokyklos muzikos skyriaus vedėja, dirigavimo ir chorvedybos dėstytoja, choro studijos vadovė. Su choru parengė ir stambių šiuolaikinių kompozitorių kūrinių.
Nuo 1968 m. Klaipėdos pedagoginės mokyklos dėstytoja, 1969–1997 m. Klaipėdos Stasio Šimkaus aukštesniosios muzikos mokyklos (konservatorijos) choro dirigavimo ir kitų disciplinų dėstytoja, 1975–1985 m. vaikų choro studijos prie minėtos mokyklos vadovė. Choras dalyvavo koncertuose ir kituose kultūros renginiuose. 1990–1991 m. Stasio Šimkaus aukštesniosios muzikos mokyklos mišriojo choro vadovė. Parengė J. Naujalio „Mišias Švenčiausių Kristaus Žaizdų garbei" ir su mokyklos kameriniu orkestru atliko Kretingos pranciškonų bažnyčioje ir Klaipėdoje. Choras dalyvavo dainų šventėse ir kituose kultūros renginiuose.
Nuo 1968 m. Klaipėdos berniukų choro „Gintarėlis" chormeisterė, 1969–1973 m. meno vadovė ir dirigentė. Chorą paruošė įvairiems kultūros renginiams Klaipėdoje ir 1970 m. respublikinei dainų šventei Vilniuje. 1973–1975 m. dirbo Klaipėdos jūrų prekybos kultūros rūmų vaikų choro vadove – parengė jį 1975 m. respublikinei dainų šventei. 1969–1970 m. talkino Klaipėdos dramos teatrui parenkant spektakliams muzikinį apipavidalinimą ir rengiant chorinius numerius.
N. Gricienė buvo Klaipėdos miesto dainų švenčių dirigentė, dirigavo jungtiniams moksleivių chorams Jurbarko ir Šilalės dainų šventėse.

Šaltinis

Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999. Informacijos publikavimui gautas žodinis autoriaus leidimas.
Päivi Paunu

Päivi Paunu (g. 1946 m. rugsėjo 20 d. Helsinkyje – m. 2016 m. gruodžio 16 d.) buvo Suomijos dainininkė.
1966–1968 metais Päivi mokėsi teatro mokykloje. 1966 m. išleido debiutinį albumą „Päivi Paunu“ ir greitai tapo žinoma dainininkė Suomijoje.
Su grupe Kim Floor 1972 m. Eurovizijos dainų konkurse su daina „Muistathan“ užėmė 12 vietą, surinkę 78 taškus.
1980 metais baigė Helsinkio universitetą, vėliau dirbo logopede. Mirė 2016 m. gruodžio 16 d. nuo vėžio.