google/wiki40b huggingface dataset:
Zarasų Švč. Mergelės Marijos Ėmimo į dangų bažnyčia

Istorija

Zarasai 1387–1795 m. buvo Vilniaus vyskupo valda. 1508 m. minima bažnyčia. 1522 m. patvirtinta Zarasų altarijos rundacija. 1528 m. įkurta parapija. Klebonui 1530 m. dovanotas palivarkas ir 12 valstiečių kiemų. XVI a. pabaigoje Vilniaus vyskupas Jonas bažnyčią atnaujino ir padidino. 1610 m. pastatyta nauja medinė bažnyčia, jos statybą fundavo Zigmantas Vaza. 1655 m. sudegė, iki 1674 m. atstatyta, 1675 m. konsekruota Vilniaus vyskupo.
1702 m. sudegė klebonija su bažnyčios archyvu. Nuo 1777 m. minima parapinė mokykla. Sena medinė bažnyčia buvo begriūvanti, todėl 1837 m. joje uždraustos pamaldos. Pastatyta laikina stoginė buvo neišvaizdi. Vyskupas Motiejus Valančius 1851 m. įsakė ją nugriauti ir pastatyti kitą laikiną bažnyčią.
Upytės apskrities matininkas Fiodorovas 1837 m. parengė mūrinės bažnyčios projektą, bet jį reikėjo perdaryti. Caras jo vardu pavadinto apskrities miesto (Zarasai 1836–1918 m. oficialiai vadinti Novoaleksandrovsku) bažnyčios statybai leido skirti paskolą. 1840 m. paimta 4000, 1843 m. – 6000 rublių. Iš bažnyčios skirtų medžiagų klebonas Aleksandras Stanevičius pastatė malūną ir alaus daryklą. Išmūrijus bažnyčios pamatus ir 3 sienas iki langų, 1844 m. darbai sustojo, nes pritrūko lėšų. 1849 m. parengtas naujas bažnyčios projektas. Paaiškėjo, kad bažnyčia pradėta statyti iš netinkamų plytų.
1862 m. bažnyčia pastatyta. Joje 1869 m. atsirado 12 plyšių. Sienų trūkinėjimo priežastis 1874 m. nustatinėjo architektas Ustinas Golinevičius. Klebono Prano Stašausko rūpesčiu bažnyčia 1878 m. suremontuota: mediniai pamatai pakeisti mūriniais, suveržtos sienos ir bokštai, užtaisyti plyšiai, išdažytas vidus. 1906 m. bažnyčią konsekravo vyskupas Gasparas Cirtautas. Už palankumą 1863 m. sukilėliams klebonai J. Narkevičius ir Mykolas Skorupskis (pastarasis bažnyčioje panaikino lietuviškas giesmes ir lietuviškus pamokslus) ištremti į Sibirą. Klebonas kanauninkas Juozas Mazūras 1935 m. bažnyčią suremontavo ir nudažė.
1941 m. birželio 24 d. raudonarmiečiai apšaudė bažnyčią ir sužalojo jos bokštą. Klebonas Stasys Baltrimas suimtas ir išvežtas; dingo be žinios. 1941–1945 m. klebonavęs Jonas Nagulevičius (1900–1992) suremontavo bažnyčią, atstatė ūkinius trobesius, pastatė prieglaudą. Klebonas Stanislovas Krištanaitis (1912–1980) 1950–1956 m. kalintas.

Architektūra

Bažnyčia neobarokinė, stačiakampio plano (38 × 24 m), dvibokštė, vienanavė. Turi 3 altorius. Šventoriaus tvora akmenų mūro.
Vlad Filat

Biografija

1986 m. Filat baigė mokyklą savo gimtajame Lăpuşna miestelyje. Po metų jis buvo pakviestas į sovietinę armiją. 1989–1990 m. studijavo Kišiniovo kolegijoje, 1994 m. baigė aukštuosius teisės mokslus Jasi universitete.
1997–2007 m. Filat buvo demokratų partijos narys. 2005 m. rinkimuose jis pateko į šalies parlamentą. 2007 m. dalyvavo Kišiniovo mero rinkimuose ir, surinkęs 8,32 % balsų, liko ketvirtas. Po šių rinkimų jis pasitraukė iš demokratų partijos. Tų metų pabaigoje jis buvo išrinktas šalies liberalų demokratų partijos prezidentu. 2009 m. parlamento rinkimuose jo partija gavo 15 vietų.
2009 m. rugsėjo 11 d. iš savo posto pasitraukė buvęs šalies prezidentas Vladimiras Voroninas, o jį pakeitė Mihai Ghimpu. Tokiu būdu Mihai gavo teisę išrinkti šalies premjerą – juo tapo Vlad Filat.
Šiandien (dienraštis)

Šiandien – rytinis bulvarinis dienraštis, ėjęs 1937–1938 m. Kaune.

istorija

Leido A. Klimaitis. Bendradarbiavo Jonas Kriaučiūnas, J. Tomkus ir kt. Spausdino Kauno spaustuvė. Išėjo 46 numeriai.
Redagavo Pranas Klimaitis.
Bufetas

Bufetas (angl. Buffet) – maitinimo paskirties įstaiga, skirta tenkinti masinio maitinimo poreikius ir veikianti savitarnos principu. Maistas būna paruoštas bei matomas iš anksto ir tinkamas valgyti iškart, lankytojams sudaromos sąlygos patiems įsidėti pageidaujamą kiekį norimo maisto arba dirba tai darantis personalas. Pagrindinis dėmesys skiriamas aptarnavimo greičiui bei efektyvumui, galimybei aptarnauti daug žmonių vienu metu, ir maisto kokybei.
Vokselis

Vokselis (iš angl. volume 'tūris' + element 'elementas') – tūrinis elementas, reprezentuojantis patį mažiausią galimą diskretizuotos trimatės erdvės elementą. Tai pikselio, kuris reprezentuoja mažiausią vaizdo elementą dvimatėje erdvėje, analogas.
Vokseliai dažnai naudojami vizualizavimo srityje, kompiuteriniuose žaidimuose, taip pat tokiose srityse, kur būtina vaizduoti nepakeistus tūrinius objektus (pvz., medicinos (tomografija) ir kitokiuose moksliniuose tyrimuose). Egzistuoja vaizdo tūris, kuris išreiškiamas vokselių raiška (pvz., 512×512×512 vokselių). Kaip ir su pikseliu, vokselio adresą atitinka jo fizinės koordinatės.
Klintono kelias

Klintono kelias yra vakarų Milforde (Naujasis Džersis). Jis prasideda nuo 23-iojo kelio netoli Niufaundlendo ir eina 16 kilometrų į pietus, iki Grinvudo ežero.
Kelias ir teritorija aplink jį pagarsėjusi gandais apie čia vykstančius neįprastus dalykus: vaiduoklių pasirodymus, taip pat – raganų, satanistų ar kukluksklano susirinkimus. Taip pat manoma, kad žudikai čia slepia kūnus (vienas toks atvejis iš tiesų žinomas).

Legendos

Viena legenda teigia, kad nuėjus prie vieno iš tiltų ir įmetus į vandenį 25 JAV centų monetą, per minutę ji iš vandens bus išmesta atgal. Monetas atgal mėto anksčiau čia nuskendusio berniuko dvasia. Kitose versijose vaiduoklis vandenin įsitraukia ir patį monetos metiką.
Netoli kelio stovinti XVIII amžiaus geležies dirbtuvė dažnai laikoma senovine druidų šventykla, ir taip pat apipinta padavimais apie baisius dalykus, ištiksiančius šiuolaikinį vidun užėjusį lankytoją. Iš tiesų dirbtuvė neturi nieko bendro su jokiomis religijomis ar kultais.
Dar kita legenda yra apie kanibalus. Neva, jei važiuodamas keliu užtiksi skersai jo nuvirtusį medį, tai bus vietinių kanibalų spąstai. Reikia kuo greičiau važiuoti atgal, kitaip kanibalai nuvers dar vieną medį už mašinos, ir pakliuvusį į spąstus keliautoją užmuš ir suvalgys. Kai kuriose versijose net tiksliai nurodoma, kas yra tie kanibalai. Atsakomybė dažniausiai tenka Ramapo kalno indėnams.
Kitos istorijos pasakoja apie kelio apylinkėse gyvenančius keistus ir nematytus padarus, atsitiktinai papuolusius į mašinos žibintų šviesą. Taip pat nelyginėmis valandomis pastebimi keistai apsirengę žmonės, stovintys prie kelio ir stebintys pravažiuojančius. Galiausiai, kai kurie vairuotojai pasakoja jautę nepaaiškinamą baimę, kartais net privertusią apsisukti ir grįžti atgal.
Sausuma

Sausuma – sausas žemės plotas, kuriame dažniausiai būna ežerai ar/ir upės. Sausuma Žemės planetoje sudaro 29,2 %. Sausumą sudaro lygumos ir kalnai.
Sofija Gelovani

Eurovizija

Uždaros atrankos būdu nacionalinis Gruzijos transliuotojas GPB pasirinko Gruzijos atstovus – Sofija kartu su Nodiku Tatišviliu – dalyvauti 2013 m. Eurovizijoje. Dainą „Waterfall“ parašė praėjusių metų nugalėtojos Loreen „Euphoria“ autorius. Konkurso finale duetas užėmė 15 vietą su 50 taškų.
Vilniaus miesto dalys

Vilniaus miesto dalys, rajonai ir mikrorajonai:
Tyrelio miškai

Tyrelio miškai – miškų masyvas Tauragės rajone, esantis į šiaurės vakarus nuo Tauragės. Plotas 79 km², paties miško plotas – 6400 ha. Priklauso Tauragės miškų urėdijai (Dabrupinės, Balskų, Žygaičių girininkijos). Tyrelio viduryje yra Plynosios pelkė – botaninis draustinis, spanguolynas, saugomas kaip gamtos paminklas, apaugęs retais berželiais ir pušaitėmis. Masyvą sudaro Dabrupinio, Tyrelio, Trumpiškių, Jocių, Gudlaukio, Genių, Žygaičių, Vaidilų, Balskų miškai.
Miške vyrauja eglynai (46 %), yra beržynų (28 %), drebulynų (10 %), pušynų (8 %), juodalksnynų (7 %), ąžuolynų (1 %). Dauguma medynų yra pusamžiai (38 %), jaunuolynai sudaro 25 %, pribręstantys medynai 19 %, brandūs medžiai 18 %. Medynų vidutinis amžius – 51 metai.
Miško reljefas lygus. Dirvos pelkėtos, šlapios. Būdingi velėniniai jauriniai glėjiški priesmėliai ir priemoliai, aukštapelkiniai durpžemiai. Šiauriniu Tyrelio pakraščiu teka Jūra, telkšo Balskų tvenkinys, prateka kiti Jūros baseino upeliai Ringė, Vynija, Dabrupis, Tyrelupis, Trumpė, Alanga.
Tyrelio miške gyvena briedžiai, elniai, šernai, kiškiai, stirnos, lapės, kiaunės, usūriniai šunys, voverės, barsukai, ondatros, juodieji gandrai, jerubės, slankos, plėšrieji paukščiai. Didesnioji miško dalis patenka į Pagramančio regioninį parką. Miške prie Balskų kaimo yra Balskų pilkapynas.
Greta miško yra šie kaimai: Balskai, Geniai, Voveraičiai, Dabrupinė, Alanga, Trumpiškiai, Lapkasės.

Istorija

Carinės Rusijos laikais miškas priklausė Tauragės dvarui, jį paskutinį kartą valdė H. Vasilčikovas. Pirmojo pasaulinio karo metais vokiečiai iškirto didelius miško plotus, taip pat ir Šventgiriu vadintą ąžuolyną. Nepriklausomybės metais Tyrelis įėjo į Pajūrio miškų urėdiją. Dabar priklauso Tauragės urėdijai. Po Antrojo pasaulinio karo Tyrelio miške veikė Lietuvos partizanai. 1981 m. Dabrupinėje pastatytos dekoratyvinės skulptūros šiems partizanams atminti (autorius Alfonsas Šlimas).
Le Marenas

Istorija

Šaltiniuose minimas nuo 1644 m. kaip Cul-de-sac de Saint-Etienne du Marin.
Charkovo Metalist stadionas

Istorija

Statybos darbai prasidėjo 1925 m. Anastaso Mikojano nurodymu. Stadionas buvo atidarytas 1926 m. rugsėjo 12 d. ir pavadintas „Traktor“. Iki karo pervadintas į „Dzerzhynets“. Nuo 1967 m. vadintas „Metalist“.
Stadionas buvo atidarytas po renovacijos 2009 m. gruodžio 5 d., švenčiant Oleksandro Jaroslavskio, Metalist Kharkiv futbolo klubo prezidento, penkiasdešimtmetį.
Baltapakaušis ragasnapis kranklys

Paplitimas

Paplitę nedidelėje Rytų Afrikos dalyje – Eritrėjoje, Etiopijoje, Somalio šiaurės vakaruose bei Sudano rytuose.

Gyvenama aplinka

Gyvena kalnuose ir plynaukštėse 1500–3400 m aukštyje.

Išvaizda

Paukščio plunksnų apdare dominuoja blizgančiai juoda spalva. Blizgančiai tamsūs rudi atspalviai yra ant jo pagurklio, viršutinės krūtinės dalies ir ant sparnų. Ant jo pakaušio ir kaklo gale yra gerai pastebima, neįprastai atrodanti balta ar balsva dėmė. Ir žinoma, ypač išsiskiria neįprastos formos, dideliu, storu snapu, nuo ko daugelyje kalbų ir kilo šios rūšies pavadinimas.

Elgsena

Lizdus sukasi medžiuose ir klifuose. Deda 3–5 kiaušinius.

Maitinimasis

Maistui neišrankus, minta viskuo – mėšle esančiomis vabalų lervomis, kirmėlėmis, dvėseliena, žmonių išmetamos maisto atliekomis.

Artimiausia rūšis

Genetiškai ir išvaizda baltapakaušiams ragasnapiams krankliams artimiausi baltakaklai ragasnapiai krankliai gyvenantys dideliame p.r. Afrikos plote ir išsiskiriantys kaklo užpakalinėje dalyje ryškia balta dėme. Abi šias rūšis pastaruoju metu linkstama išskirti į atskirą ragasnapių kranklių (Corvultur) pogentę arba gentį.
Viktoras Suvorovas

Viktoras Suvorovas (rus. Виктор Суворов, tikras vardas Vladimiras Bogdanovičius Rezunas: rus. Владимир Богданович Резун, g. 1947 m. balandžio 20 d.) – dezertyravęs GRU karininkas, rašytojas, publicistas.
1978 m. pasitraukė į Jungtinę Karalystę.
Publikavo keletą kritiškų knygų apie TSRS spec. tarnybas, istorines apybraižas apie Staliną, kitus veikėjus bei istorinius įvykius, jų vertinimus.
Išgarsėjo savo hipoteze, kad TSRS ruošėsi 1941 m. vasarą užpulti Hitlerio Vokietiją, bet Vokietija TSRS aplenkė ir puolė pirma. Savo publicistinėse knygose nagrinėja įvairius jo hipotezę remiančius faktus apie tarpukario TSRS karinės pramonės vystymą bei Raudonosios Armijos rengimąsi Vokietijos puolimui ir pergalingam karui.
Knygoje „Pergalės šešėlis“ remdamasis archyviniais dokumentais, straipsniais žurnaluose kritikavo tai, ką laikė maršalo G. Žukovo kultu ir paties Žukovo memuarus.
Jo knygos dažnai kritikuojamos kaip pseudoistorinės  , nors didelė dalis Suvorovo pateikiamų faktų ir hipotezių yra paremtos istoriniais dokumentais, knygomis ir oficialiais TSRS bei Rusijos istoriniais žurnalais.
Mizarų krateris

Mizarų krateris – smūginis krateris, esantis Druskininkų savivaldybėje, Mizarų kaime. Krateris žemės paviršiuje nematomas, jis yra po Mizarų kaimu ir todėl vadinamas jo vardu. Kraterį atrado mokslininkas Gediminas Motuza.
Kraterio skersmuo apie 5 km, gylis apie 515 m. Krateris susiformavo prieš 570 mln. metų Kriogenio periode. Mizarų krateris buvo aptiktas kartografuojant kristalinio pamato paviršių. Geologų dėmesį atkreipė žiedo pavidalo neigiama, neaiškios prigimties gravitacinė anomalija. Todėl jos viduryje buvo išgręžtas gręžinys, kuris sukėlė dar daugiau klausimų. Pirmiausia kristalinio pamato paviršius pasiektas ne 315 m gylyje, kaip tikėtasi, bet daugiau kaip 200 m giliau. Iš tos įdubos dugno gręžinio iškeltos nepaprastai sutrupintos uolienos – brekčija.
Pagal tam tikrus požymius, išlikusius šiose sutrupintose ir išlydytose uolienose, nustatyta, kad sprogimo metu temperatūra galėjo siekti 2000–2500° C, o slėgis – kelis šimtus tūkstančių atmosferų. Visa tai liudija, kad į Žemę turėjo rėžtis apie 200 m skersmens kosminė uola. Mizarų kraterį ilgainiui užpildė nuosėdinių uolienų – smiltainio, aleurito, molio storymė.
XIV amžiaus 4-as dešimtmetis

XIV amžiaus ketvirtasis dešimtmetis prasidėjo 1331 metais ir baigėsi 1340 metais.
Tūkstantmečiai: 1 tūkstantmetis – 2 tūkstantmetis – 3 tūkstantmetis
Amžiai: XIII amžius – XIV amžius – XV amžius
Dešimtmečiai: 9-as 10-as 1-as 2-as 3-as - 4-as - 5-as 6-as 7-as 8-as 9-as
Metai: 1331 1332 1333 1334 1335 1336 1337 1338 1339 1340
Organizacijos tikslai

Organizacijos tikslai – tikslai, kurių siekia organizacija, intencijos, kuriomis remiasi organizacijos sprendimai bei veiksmai.
Organizacija gali turėti ir oficialius tikslus, kurie skirti tik išoriniam naudojimui, kai organizacija skelbiasi jų siekianti, nors jie ir neatitinka jos veiksmų.
Joe Slovo

Biografija

Joselis Mašelis Slovo gimė Obeliuose, Lietuvoje, žydų šeimoje. Kai Joe sukako aštuoneri, šeima emigravo į Pietų Afriką. Tėvas Johanesburge dirbo sunkvežimių vairuotuoju. 1941 m. būdamas penkiolikos Joe metė mokyklą ir dirbo pasiuntinuku. Vėliau jis dirbo vienos parduotuvės valdytoju ir kartu su National Union of Distributive Workers organizavo streikus.
Slovo 1942 m. prisijungė prie SACP. Susižavėjęs Raudonosios Armijos laimėjimais prieš nacius per Antrąjį pasaulinį karą, jis prisijungė prie daugiarasės organizacijos „Springbok Legion“.
Nuo 1946 iki 1950 m. Joe studijavo Wits universitete. Jis mokėsi kartu su Nelson Mandela ir Harry Schwarz. Slovo, kartu su žmona, buvo apkaltinti komunistinėmis pažiūromis ir jiems buvo uždrausta rodytis viešuose renginiuose Pietų Afrikoje. Po to jis tapo aktyviu Namibijos demokratų kongreso nariu ir buvo jų 1955 m. delegatas į „Congress of the People“. Tai sušauktas visų demokratinių jėgų liaudies kongresas, priėmęs Laisvių chartiją. Nuo 1956 iki 1958 m. jis kalėjo už tariamą savo šalies išdavystę. 1956 m. baltųjų policija suėmė ir kitus 156 ANK lyderius. 1960 m. buvo uždrausta Afrikos Nacionalinio Kongreso (ANK) ir 1962 m. Demokratų kongreso veikla, jų lyderiai, iš kurių vienas buvo Joe, buvo suimti. 1962 m. rugpjūčio 5 d. buvo suimtas ir vienas iš jaunųjų lyderių Nelsonas Mandela. Už sabotažo organizavimą prieš kariuomenę, vyriausybę ir civilius žmones N. Mandela 1961–1963 m. buvo kelis kartus suimtas ir uždarytas kalėjiman. 1964 m. 27 metams įkalintas Robben salos kalėjime. Jis buvo išleistas tik 1990 m.
1961 m. Slovo ir Abongz Mbede tapo karinio dalinio Umkhonto we Sizwe vadais. Nuo 1963 m. jis gyveno tremtyje. Gyveno Jungtinėje Karalystėje, Angoloje, Mozambike ir Zambijoje. 1984 m. jis išrinktas SACP generaliniu sekretoriumi.
1990 m. jis grįžo į Pietų Afriką ir atsistatydino iš SACP generalinio sekretoriaus pareigų 1991 m.
1994 m. jis tapo vienu iš Nelson Mandela vyriausybės ministrų. Jis buvo vienas iš pagrindinių tarpininkų per baltųjų ir juodaodžių partijų derybas dėl valdžios perdavimo Nelsono Mandelos šalininkams.
1995 m. Joe Slovo mirė. Mirties priežastis – vėžys.

Asmeninis gyvenimas

1949 m. Slovo vedė Ruth First, Latvijos žydų kilmės aktyvistę. Jie susilaukė trijų dukterų: Shawn, Gillian ir Robyn.
1982 m. Craig Williamson užsakė Joe žmonos Ruth First nužudymą. Rugpjūčio 17 d. Ruth buvo nužudyta atplėšus paštinę bombą.
Joe vyriausia dukra Shawn yra scenaristė. Gillian Slovo tapo rašytoja. Jauniausioji dukra yra garsi filmų prodiuserė.

Kūryba

Jo parašyta esė „No Middle Road“, kuri peikė Apartheido politiką, tapo vienu iš Pietų Afrikos išlaisvinimo simbolių. 1989 m. jis parašė knygą „Has Socialism Failed?“, kurioje jis papasakojo apie socializmo trūkumus ir peikė Stalino politiką, tačiau vis tiek nepakeitė savo socialistinių pažiūrų.

Antisionizmas

Būdamas uolus marksistas ir internacionalistas, Slovo buvo aktyvus antisionizmo šalininkas. Jis peikė Izraelio politiką ir ryšius su apartheidine Pietų Afrikos vyriausybe.
Spoldingas

Istorija

Archeologiniai kasinėjimai parodė, kad teritorijoje gyventa dar Romos Britanijos laikais. Miesto pavadinimas kilo nuo VI a. teritorijoje gyvenusių anglų genties spaldingų.
1015 m. pradėjo veikti benediktinų vienuolynas. 1086 m. gyvenvietė minima Paskutiniojo teismo knygoje.
1558 m. atidaryta Spoldingo gramatikos mokykla. 1848 m. atidaryta Spoldingo geležinkelio stotis. 1858 m. atidarytas policijos skyrius.
1941 m. gegužę virš miesto skridęs Liuftvafės karinis naikintuvas bombardavo miestelį.
2004 m. miesto pakraštyje pradėjo veikti Spoldingo elektrinė.

Spoldingo lietuvių bendruomenė

Veikia lietuviški vaikų klubai. Gausu lietuviškų maisto prekių parduotuvių, smulkių verslų.

Žemės ūkis

Dėl itin derlingo dirvožemio Spoldingo apylinkės garsėja dėl savo daržovių ir gėlių auginimo. Veikia žemės ūkio gėrybių pakavimo fabrikai.
Spoldingas žinomas dėl savo gėlių parado, kuris vyksta nuo 1959 m. Renginys pritraukdavo iki 100 000 žiūrovų, bet metams bėgo jo populiarumas sumenko ir 2012 m. pritraukė iki 40 000 žiūrovų. 2013 m. dėl sumažėjusio parado populiarumo festivalio finansavimas ir vykdymas buvo sustabdytas.
Nuo 2002 m. kiekvieną spalį Spoldinge vyksta kasmetinis moliūgų festivalis.

Geografija

Per miesto centrą teka Velando upė. Anksčiau miestas kentėjo nuo dažnų potvynių, bet 1953 m. atidarius dirbtinį kanalą potvyniai sustojo. Nuo 2005 m. Spoldingo Velando upėje veikia vandens taksi.
Šalia miesto veikia keturios natūralios gamtos saugomos vietos: Vernatts, Arnolds Meadows, Willow Tree Fen Nature, Deeping Lakes Natures Reserve.
Žalgiriai

Istorija

Kaimas įkurtas Žalgirio miške, Rupkalvių pelkėje. Kaimo teritorija pradėta kultūrinti XIX a. pirmoje pusėje, antroje pusėje įkurta pelkininkų kolonija. Dabartinio Žalgirių kaimo teritorija buvo pradėta kolonizuoti 1835 m. 1849 m. nuomininkai jau pradėjo statytis namus ir 1861 m. šie būstai buvo įteisinti kaip nuolatiniai pastatai. 1865 m. atlikus geodezinius tyrimus, nustatyta, kad Rupkalvių aukštapelkė ir aplinkinės teritorijos tinka kolonizavimui. Tam tikslui paskirta 7252 iš 11813 ha teritorijos tarp Šyšos ir Leitės upių, dešiniajame Nemuno krante.
1872 m. pro gyvenvietę nutiestas plentas Šilutė–Rusnė. Kolonija pavadinta Bismarku (vok. Bismarck, Bismark – tuometinio Prūsijos vadovo ir Vokietijos imperijos įkūrėjo Oto fon Bismarko (Otto von Bismarck) garbei). 1923 m. pavadinimas pakeistas į Žalgirius, 1939–1945 m. vėl grąžintas pirmasis pavadinimas.
1878 m. įsteigta pirma pradinė mokykla, 1886 m. – antra. 1906 m. kaimas labai nukentėjo nuo pavasarinio potvynio. Žalgirio kolonijos vakarinė dalis priklausė Rusnės, rytinė – Šilokarčiamos (iki 1912 m. Verdainės) parapijoms. Gyventojų pagrindinis verslas buvo durpių kasimas, bulvių auginimas.
Po Antrojo pasaulinio karo iš esmės pasikeitė gyventojų tautinė sudėtis. Sovietmečiu Žalgiriai priklausė Jonaičių apylinkei, nuo 1997 m. – Šilutės seniūnijai. 1997 m. Žalgiriuose buvo 30 ūkių, 2003 m. galvijus laikė 16 ūkių (78 vienetus).
Sanokas

Istorija

Sanokas pirmą kartą paminėtas 981 m., kai Vladimiras Sviatoslavičius iš Kijevo Rusios užėmė šią vietą pakeliui į Lenkiją. 1018 m. grąžintas Lenkijai, o 1031 m. vėl priklausė Rusiai. 1340 m. Kazimieras III Didysis atsikovojo Sanoko žemes. 1339 m. Boleslavas Jurijus II miestui suteikė Magdeburgo teisę.
Juozas Kajeckas (Lenkija)

Biografija

Gimė ir augo lietuviškame kaime, šiaurės rytų Lenkijoje, dabartiniame Palenkės vaivadijos Seinų apskrities Šipliškės valsčiuje ūkininkų šeimoje. Mokytis pradėjo Vaičiuliškių pradinėje mokykloje, vėliau lankė Punsko lenkišką mokyklą.
1944 m. Kajeckai kartu su kitomis lietuvių šeimomis Trakiškių geležinkelio stotyje buvo pakrauti į gyvulinius vagonus ir ištremti į Zlotovo apskritį Lenkijoje. 1955-57 m. Juozas atliko karinę tarnybą anglies kasyklose Katovicuose. 1957 metais Kajeckų šeima grįžo iš tremties. Juozas apsigyveno Suvalkuose.
1962 m. gegužės 5 dieną buvo išrinktas Lietuvių visuomeninės kultūros draugijos Suvalkų skyriaus pirmuoju pirmininku, šiose pareigose išbuvo kelias kadencijas.
1912 metais Juozo senelio brolis Jurgis Ramonų kaime pastatė atminimo kryžių su užrašu „Jėzau, laimink mus“. 2007 m. Juozas Kajeckas prie kryžiaus pritvirtino lentelę: „1949.12.30 Lenkijos Liaudies Respublika (PLR). Iš Ramonų kaimo ištremtos Kajeckų, Kalesinskų, Burinskų šeimos. 2007 m.“
Mikalojus Lanckoronskis

Biografija

Lenkijos bajorų Lanckoronskių giminės atstovas, herbo „Zadora“ savininkas. Karūnos didžiojo maršalkos Zbignevo iš Bžezijos (1360–1425) vyresnysis sūnus. Jaunesnysis brolis – Karūnos dvaro maršalka Janas ir Vlodislavas (m. 1451).
1435–1436 metais – Krokuvos pastalininkas. Taip pat nešiojo Novo-Korčino ir Vislicos seniūno titulą.
Buvo Lenkijos karaliaus Vladislovo Jogailos patikėtiniu, 1428 metais dalyvavo Lietuvos didžiojo kunigaikščio kariniame žygyje į Didįjį Naugardą. Po karaliaus Jogailos mirties Mikalojus Lanckoronskis prisijungė prie Spytko iš Melštino husitų stovyklos, pasirašė aktą Novo-Korčine konfederacijos, vadovaujamos Spytko.
Nuo 1440 metų Mikalojus Lanckoronskis turėjo Karūnos dvaro maršalkos pareigybę.
Sri Lanka Police SC

Istorija

Klubo ištakos siekia  m.
FK Jedinstvo Paraćin

Istorija

Klubas PSD (Paraćinsko Sportsko Društvo, anglų: Sporto draugija Paraćin), buvo įkurtas 1925 m. 
1930 m. PSD ir Karađorđe buvo sujungti, suformuojant naują klubą, kurį pavadino FK Jedinstvo. Pasirinktos klubo spalvos yra žalia ir balta. 
Iki Antrojo pasaulinio karo Jedinstvo žaidė Kragujevaco apskrities lygoje. Po Antrojo pasaulinio karo, klubas pakeitė savo pavadinimą kelis kartus, o 1950 m. grįžtama prie Jedinstvos. Nuo 1970 m. klubas žaidė Serbijos lygoje (3 pakopoje). Jugoslavijos taurės turnyre 1984 metais buvo pasieka 1/8 finalo. 
1997 m. pasiekė taurės pusfinalį. 
2011-12 sezone jie žaidė Pomoravlje Timok Zone pirmenybėse.
Zuniai

Kultūra

Zuniai yra pietvakarių JAV indėnų kultūros dalis. Verčiasi laistomąja ir sausų slėnių žemdirbyste (augina kukurūzus, pupeles), amatais (raštuota keramika), medžiokle (elniai, triušiai, antilopės), rankiojimu.
Giminė matrilinijinė, šiuolaikiniai zuniai turi iki 14 giminių. Sudaro apeigines brolijas – kačinų (dvasių ir jas vaizduojančių lėlių), 6 kivų (atlieka įšventinimus berniukams), 12 sritinių brolijų, 2 žynių sąjungas (lietaus žynių ir lanko žynių).
Zuniai turi sudėtingą mitologinę ir religinę sąrangą. Topologija pagrįsta 6 kryptimis (šiaurė, pietūs, rytai, vakarai, zenitas, nadyras). Gerbiamas Viešpats Saulė ir Motina Mėnuo, šokančios dvasios (kačinai). Svarbūs yra lietaus žyniai, kuriai atsakingi su atmosferos reiškinius, kalendoriaus saugojimą. Lanko žyniai rūpinasi karyba, išoriniu ir vidiniu genties saugumu, seniau vedė karus (prieš navahus), persekiojo raganas. Valdžia priklausė žynių tarybai.

Istorija

Iki pasirodant europiečiams zuniai gyveno kanjonų gyvenvietėse – puebluose. Gyvenvietes sudarė nuo 20 iki 4–6 tūkst. žmonių. Tokią gyvenimo būdo tradiciją zuniai nešėsi nuo senovinių Mogoliono ir Pueblų (anasazių) kultūrų. Su ispanais ryšius užmezgė 1540 m., iš jų perėmė metalo dirbinius, javus, vėliau pradėjo auginti avis (XIX–XX a. pr. tai buvo vienas pagrindinių jų verslų). Bandymai zunius apkrikštyti buvo nesėkmingi. 1680 m. buvo užkariauti ispanų, o iki 1692 m. susitelkė į vieną pueblą, aplink kurį 1877 m. sudaryta rezervacija. 1850 m. zunių buvo likę ~1300. Teokratinę valdžią palaipsniui pakeitė pasaulietinė (nuo 1934 m. – renkama; nuo 1965 m. – renkama slaptai, visuotiniuose rinkimuose).
Dabar zuniai verčiasi amatais, samdomu darbu, galvijininkyste, savoms reikmėms augina kukurūzus. Atgaivinta dailiųjų amatų tradicija (juvelyrika iš sidabro, amuletų gamyba, siuvinėjimas biseriu, dekoruota keramika, odos apdirbimas, audimas). Dabar šeimos mąžta, vyksta šiuolaikėjimo vyksmai, tačiau zuniai tebėra išlaikę savitą visuomeninę, daiktinę ir dvasinę tradiciją.