google/wiki40b huggingface dataset:
Jonghė

Geografija

Jonghė nuo Taipėjaus šiaurėje ir rytuose skiria Sindiano upė. Pietuose ir vakaruose ribojasi su Džonghė rajonu, su kuriuo dalinasi administracinėmis įstaigomis. Tai tankiausiai gyvenama vieta Taivane ir viena tankiausių pasaulyje. Beveik visa teritorija apstatyta butų kompleksais. Didžiausi žalieji plotai yra palei Sindiano upės krantus ir šiaurės vakaruose esančiame Ženajaus parke.
Poliežuvinis kaulas

Poliežuvinis kaulas (lot. os hyoideum) – kaukolės veidinės dalies pasagos formos kaulas, esantis po liežuviu ir įsiterpęs tarp kaklo raumenų. Sudaro masyvi priekinė dalis, vadinama kūnu ir nuo jo nusitęsę mažieji ir dideji ragai. Žemiau poliežuvinio kaulo yra skydinės kremzlės kyšulys, vadinamas Adomo obuoliu. Poliežuvinis kaulas sudaro atramą liežuviui, ryklės ir kaklo raumenims.
Metro stotis

Metro stotis – geležinkelio stoties kompleksas, aptarnaujantis metropoliteną. Metro stotyje keleiviai gali įsigyti bilietus, yra įrengtos platformos, evakuacijos išėjimai ir pan.
Metro stotys įrengiamos taip, kad keleiviai galėtų kuo lengviau pasiekti kelius, prekybos centrus, įvairius pastatus, kitų transporto rūšių mazgus.
Įprastai metro stotys įrengiamos po žeme, o įėjimai ir išėjimai keleivius nuveda į gatvės lygį ar atskirą stotį. Metro stočių įrengimas po žeme leidžia sutaupyti vietos kitoms transporto priemonėms ar įvairiai infrastruktūrai. Tai ypač naudinga tankiai apgyvendintose vietovėse, kai žemės plotas yra labai ribotas.
Kartais metro stotys ar linijos būna iškeliamos į viršų, kai vietovė nėra tankiai apgyvendinta ar yra laisvos vietos, šitaip sutaupant įrengimo kaštus.
Įprastai virš metro stočių gatvės lygyje yra metro ženklas ir stotelės pavadinimas. Dažniausiai įrengiami keli įėjimai, kad keleiviams būtų patogiau ir greičiau pasiekti norimos krypties stotį.
Metro stotyje be bilietų pardavimo vietų (automatinių ir ne automatinių) yra bilietų patikros vartai, per kuriuos keleiviai, turintys galiojantį bilietą, gali patekti į stotį. Kai kuriuose miestuose vietoj šių vartų metro vagone bilietus tikrina konduktorius.
Didžiausias metro stoties tinklas pasaulyje yra Paryžiuje – Gare de Châtelet–Les Halles stotis per dieną aptarnauja apie 750 000 keleivių, o vien Réseau Express Régional metro naudojasi 493 000 keleivių.
Aukščiausiai įkurta metro stotis yra Niujorko metropoliteno Smith–Ninth Streets stotis. Ji įrengta 26,7 m aukštyje. 2016 m. ši stotis aptarnavo 1 533 167 keleivius.
Šiauriausiai pasaulyje esanti metro stotis yra 1989 m. atidaryta Helsinkio metro Mellunmäki stotis.
Višovatė (Kolno apskritis)

Istorija

Kaimas įkurtas apie 1424 metus. Kaimą įkūrė Višovatų šeima, kurios palikuonys kaime gyvena iki šiol. Šiai šeimai taip pat priklausė Višovatės kaimas Monkų apskrityje.
Pelkinė viksva

Morfologija

Daugiametis, pilkai žalias, retakeris, (40)50–80(102) cm aukščio augalas, išauginantis horizontaliai šliaužiantį šakniastiebį su ilgomis, storomis palaipomis, padengtomis stambiomis, žvyniškomis, rudomis makščių liekanomis.Stiebai statūs, stiprūs, tvirti, tribriauniai, labai aštriomis briaunomis, šiukštus; pamate jie apsisiautę šviesiai rudomis, purpurinio atspalvio, pakraštyje tinkliškai išsiskaidžiusiomis makštimis.
Lapai 4–8 (9) mm pločio, plokšti, jų kraštai kartais žemyn užsirietę, viršūnė laipsniškai nusmailėjusi, kraštai šiukštūs, apatinė pusė šiukšti, skiauterėta, paprastai jie tokio pat ilgio, kaip stiebai, makštys prie stiebo pamato šviesiai rudos, tinkšliškai susiskaidžiusios.
Žiedynas gana retas, 10–16 cm ilgio, susideda iš 4–7 varpučių. Kuokelinių žiedų varpučių pažiedės apatinėje varputės dalyje bukos, viršutinėje ištįsusios į ilgą, dantytą smaigelį. Šoninės varputės 1–3, visos elipsiškos, maždaug vienodo didumo, atokiai viena nuo kitos ir nuo viršūninės varputės. Kuokelinės varputės 2–3, piestelinės 2–3(4), 2–6 cm ilgio, bekotės, tiktai apatinė kartais trumpakotė.
Apatinis žiedynlapis didelis, platus, gerokai ilgesnis už žiedyną, paprastai be makšties, su auselėmis pamate. Viršūninės 2–3 varputės kuokelinės, daugiažiedės, suartėjusios, pailgos arba lancetiškai cilindriškos, 2–4(5) cm ilgio ir 4–5 mm pločio, tankios; jų pažiedės tamsiai rudos, su žaliu ruoželiu nugarėlėje, pailgai lancetiškos arba siaurai lancetiškos, su yliškai nusmailėjusia, dantytais kraštais viršūne, tamsiai rudos, turi šviesesnį ruoželį per vidurį, 2 kartus siauresnis už maišelius. Maišeliai odiški, kiaušiniški arba pailgai kiaušiniški, 3,5–4 mm ilgio, tokio pat ilgio, kaip pažiedės arba šiek tiek už jas ilgesnį, plokščiai tribriauniai, pilkšvai žali arba žalsvai rusvi, su ryškiomis gyslomis, smulkiai taškuoti, pamate staigiai susiaurėję į trumpą kotelį; jų snapeliai trumpi, viršuje dvidantiškai iškirpti, aštriais kraštais. Vaisiai maži, atvirkščiai kiaušiniški, tribriauniai. Kryžmadulkis – purkos subręsta anksčiau už dulkines. Vaisius paprastai išplatina vandens srovės. Hidrofitas, geofitas.
Žydi gegužės – birželio mėnesį.

Augimvietės

Auga ežerų, tvenkinių ir lėtai tekančių upių krantuose, grioviuose, pelkėse, šlapiose pievose, raistuose.
Paplitimas Lietuvoje: dažnas visoje šalyje. Žemapelkėse išryškėja kaip bendrijų edifikatorius. Auga kartu su baliniu asiūkliu (lot. Equisetum limosum), trilapiu puplaiškiu (lot. Menyanthes trifoliata), (lot.  Carex oedari), (lot. Scorpidium scorpioides) ir kt. pelkių augalais. Auga pelkėtuose miškuose.
Bedras paplitimas: beveik visa Europa, išskyrus arktinius ir šiaurinius rajonus, Kaukazas, Sibiras (iki Baikalo ežeras), Vidurinė Azija, Mažoji Azija, Iranas, Kašmyras, Šiaurės ir Pietų Afrika, Šiaures Amerika. Priklauso borealiniam floros elementui.

Panaudojimas

Gyvulių blogai ėdamas. Anksti šienaujant, gaunamas vidutinės vertės šienas. Šakniastiebiuose yra rauginių medžiagų. Turi pluoštinių savybių, dėl to kartais vartojamas pynimo darbams, taip pat kamšalų minkštiems baldams.
Siesikų valsčius

Siesikų valsčius buvo į vakarus nuo Ukmergės. Centras – Siesikai.
Lietuvos kriminalistų draugija

Lietuvos kriminalistų draugija – Lietuvos visuomeninė organizacija, vienijanti kriminalistikos mokslo ir praktikos specialistus. Būstinė Vilniuje, Ateities g. 20 (MRU).

Veikla

Lietuvos kriminalistų draugija įkurta 2001 m. pabaigoje, įregistruota 2002 m. sausio 21 d. 2008 m. turėjo apie 60 tikrųjų narių. Draugija plėtoja mokslinę, techninę, švietėjišką veiklą, susijusią su kriminalistika, rūpinasi narių profes. kvalifikacija. Nuo 2003 m. kas 2 metai kartu su Mykolo Romerio universitetu rengia tarptautinę mokslinę praktinę konferenciją „Kriminalistika ir teismo ekspertizė: mokslas, studijos, praktika“, seminarus aktualiais kriminalistikos ir teismo ekspertizės klausimais, kasmet – geriausio metų kriminalistikos leidinio ir magistro baigiamojo darbo konkursą.
Valdymo institucijos – visuotinis susirinkimas, taryba, revizijos komisija, draugijos pirmininkas, mokslo taryba. Pirmininkas Henrikas Malevskis – nuo 2001 m.
Aleksandras Zacharčenka

Biografija

Baigęs su pagyrimu Donecko Pramoninės automatikos technikumą, pradėjo dirbti šachtoje elektromechaniku. Pagal profesiją buvo 6–tos kategorijos technikas–elektromechanikas. Vėliau užsiėmė verslu akmens anglies pramonėje, taip pat vadovavo dideliems kolektyvams. Mokėsi Ukrainos Vidaus reikalų ministerijos Donecko Juridiniame institute, turi nebaigtą aukštąjį išsilavinimą.
Vadovavo Charkovo visuomeninės organizacijos „Oplot“ (liet. „Tvirtovė“) Donecko padaliniui.
Vykstant 2014 m. pavasario prorusiškiems neramumams, balandžio 16 d. vadovavo septynių ginkluotų žmonių grupei, užėmusiai Donecko valdžios administracijos pastatą. Jis tai paaiškino nepasitikėjimu Ukrainos Regionų partija ir siekiu pareikalauti iš Kijevo valdžios surengti vietos referendumą.
2014 m. gegužę paskirtas Donecko karo komendantu, vėliau – DLR "vidaus reikalų ministro" pavaduotoju. Vadovavo DLR karinių pajėgų „Oploto“ padaliniui. Asmeniškai dalyvavo karo mūšiuose prieš Ukrainos ginkluotąsias pajėgas, buvo sužeistas į ranką. 2014 m. liepos 23 d.  Rusija jam suteikė majoro laipsnį.
Rugpjūčio 8 d. DLR Aukščiausioji Taryba paskyrė A. Zacharčenką DLP "Ministrų Tarybos" pirmininku (už – 50 deputatų, 6 – susilaikė, 1 – prieš).
Rugpjūčio 30 d. prieš A. Zacharčenką buvo įvykdytas pasikėsinimas, bet jis nenukentėjo, o vairuotojas automobilio, su kuriuo važiavo, buvo sužeistas.
2014 m. lapkričio 3 d., po visuotinių rinkimų DLR, Vyriausioji rinkimų komisija paskelbė apie A. Zacharchenkos pergalę: už jį balsavo 765 tūkst. gyventojų, arba 75 % balsavusiųjų. Savo priešrinkiminėje kampanijoje jis potencialiems rinkėjams kalbėjo, jog jis nori, kad gyventojų pensijos būtų aukštesnės nei Lenkijoje, o pensininkai turėtų pinigų bent kartą į metus nuvykti į Australiją pamedžioti kengūrų. Pasak A. Zacharčenkos, tai visiškai įmanoma, nes jų regionas yra kaip Jungtiniai Arabų Emiratai, labai turtingas, turintis anglį, metalurgiją, dujas, tik, skirtingai nuo Emiratų, čia vyksta karas. Jis pažadėjo sukurti normalią valstybę, už kurią mirė kovotojai ir tebežūna civiliai.
Rusijos Užsienio reikalų ministerija pareiškė gerbianti Donecko regiono žmonių pasirinkimą, o Europos Sąjungos, JAV, Ukrainos vyriausybės, taip pat JT Generalinis Sekretorius Ban Ki Munas pareiškė laikantys įvykusius rinkimus negaliojančiais ir pažeidžiančiais 2014 m. rugsėjyje pasiektus Minsko susitarimus. Pats A. Zacharčenka Minske buvo DLR pusės derybininkas.
Lapkričio 4 d. Donecko Akademiniame muzikos ir dramos teatre įvyko A. Zacharčenkos inauguracija. Jis prisiekė, padėjęs ranką ant Biblijos.
2018 m. rugpjūčio 31 d. žuvo patyręs mirtinų sužalojimų po sprogimo, įvykusio Donecko kavinėje „Separ“, kurioje tuo metu  A. Zacharčenka buvo su DLR „finansų ministru“ Aleksandru Timofejevu ir dar vienu asmeniu. 
A. Zacharčenka turėjo Ukrainos pilietybę.

Šeima

Zacharčenka buvo vedęs. Su žmona Natalija  turėjo 4 sūnus.
Kaligrama

Kaligrama (angl. calligram) – eilėraštis, frazė ar žodis, parašyti rankraštiniu ar spausdintiniu šriftu taip, kad vizualiai sukurtų tam tikro objekto ar scenos vaizdą. Paprastai šis vaizdas atspindi tai, kas parašyta. Pvz., eilėraščio eilučių išsidėstymas sukurią grafinį vaizdą, išreiškiantį eilėraščio temą. Pvz., Slovėnijos himnas „Zdravljica“ buvo sukurtas kaip užstalės daina, todėl kiekvienas jo posmas kontūrais primena vyno taurę.
Guillaume Apollinaire buvo žinomas kaligramų autorius. Jis išleido eilėraščių knygą Calligrammes („Kaligramos“). Tipišku kaligramos pavyzdžiu yra jo eilėraštis, parašytas Eifelio bokšto pavidalu.
Lorka

Istorija

Rekonkistos metais gyvenvietė buvo pasienio miestas. Katalikiškoji Ispanija ir musulmoniškas Granados emyratas nuolatos kovojo. 1243 m. miestą užėmė princas Alfonsas, būsimasis Kastilijos ir Leono karalystės valdovas, karalius Alfonsas X Išmintingasis (Alfonso XI el Sabio). Nuo to laiko ispanai išlaikė miestą savo valdžioje. Pasistatė pilį ir tęsė žygius prieš maurus.
2011 m. miestą sudrebino galingas žemės drebėjimas.
Verknė

Etimologija

Upėvardžio šaknis tikriausiai verk-, virk- ir sietina su verkti, virkauti („lieti ašaras“; plg. verksnys). Kazimieras Būga šaknimi laikė ver-, kilusią iš indoeuropietiškos šaknies, reiškiančios vandenį.
Lilija Benensonaitė

Biografija

1978 m. Vilniaus universiteto Matematikos ir informatikos fakultete baigė taikomosios matematikos studijas.
Gap Queens Park FC

Istorija

Klubas įkurtas 1988 m. Queens Park F.C. pavadinimu. 2007 m. tapo Gap Queens Park FC.
Išformuotas 2008 m.
Jonas Semsė

Biografija

1980 m. baigė Vilniaus inžinerinį statybos institutą, inžinierius, 1987 m. baigė Vilniaus universitetą, ekonomistas.
AB banko Hansabankas Varėnos Klientų aptarnavimo skyriaus valdytojas.
Naujosios sąjungos Varėnos rajono skyriaus narys.
2003–2007 m. ir nuo 2007 m. Varėnos rajono savivaldybės tarybos narys.
Varėnos amatų ir verslo asociacijos direktorius, Alytaus krašto verslininkų asociacijos tarybos narys. Sutuoktinė Irena, vaikai Deivis, Darius.
Meidžin

Meijin (jap. 名人) - vienas iš septynių šogio titulų ir yra pats prestižiškiausias iš visų (kartu su Riuo).
Žodis „meijin“ iš japonų kalbos reiškia „puikus žmogus“ („mei“ (名) = puikus, „jin“ (人) = žmogus).
Dabartis čempionas - Jošiharu Habu.
Klaipėdos maistas

Istorija ir veikla

Klaipėdos maisto pradininke laikoma tarpukariu Kaune veikusi AB „Maistas“. Tuo metu įmonė garsėjo ne tik mėsos perdirbimo kokybe, bet ir sėkmingu lietuviškos mėsos ir jos gaminių eksportu. Bendrovė mėsa aprūpindavo ir Lietuvos kariuomenę. Įmonė vykdė itin aktyvią plėtrą Klaipėdos regione, kurio ūkininkai sėkmingai augino gyvulius. Šalies vyriausybė, norėdama optimizuoti veiklą, nusprendė investuoti ir Klaipėdoje pastatyti skerdyklą bei šaldytuvus. Taip mėsos pramonėje atsirado „Klaipėdos maistas“, kuris istoriniuose šaltiniuose minimas kaip pagrindinis mėsos eksportuotojas į Didžiąją Britaniją. 1939 m. bendrovė tapo „Valstybiniu mėsos kombinatu“ ir šiuo pavadinimu veikė iki privatizavimo 1993 m. 1966 m. „Valstybinis mėsos kombinatas“ persikėlė iš Liepų gatvės į naujai pastatytą pastatą Šilutės plente. 2001 m. bendrovė tapo suomiams priklausančio mėsos pramonės koncerno Baltijos ir Skandinavijos šalyse HKScan dalimi. Prie jos buvo prijungtos ir kelios mažesnės mėsos perdirbimo įmonės. Kurį laiką bendrovė veikė „Rakvere“ vardu, tačiau 2004 m. nuspręsta grįžti prie senojo pavadinimo „Klaipėdos maistas“.
Šimbori Andžejovienta

Istorija

Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei. 1827 m. kaime buvo 13 namų ir 89 gyventojai. 1921 m. kaime buvo 16 namų ir 108 gyventojai, iš kurių 56 vyrai ir 52 moterys, 104 lenkai ir 1 gudas.
Trepai

Istorija

Trepų kaimas rašytiniuose šaltiniuose minimas 1575 m., ši vietovė priklausė ir Trapėnų žemei, minimai Kryžiuočių karo kelių į Lietuvą aprašymuose 1363 m. ir 1390 m. Čia buvo Trepų dvaras ir palivarkas, dabar išlikusi tik jų dalis.
1992 m. kaime gyveno 275 gyventojai.
Juozas Šaltenis

Biografija

1997–1999 m. Visagino savivaldybės mero patarėjas, AB „Visaginas“, individualios įmonės „Magūnai“ juriskonsultas, nuo 2000 m. pensininkas.
Nuo 1990 m. Lietuvos demokratinės darbo partijos, Visagino tarybos pirmininkas, nuo 2001 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Visagino skyriaus narys, iždininkas, 2002 m. atsakingasis sekretorius.
1995–2000 m. (LDDP sąraše) Visagino savivaldybės tarybos narys.
Kareličų rajonas

Geografija

Rajonas ribojasi su Naugarduko, Nesvyžiaus, Stolpcų, Baranovičių rajonais.
Pagrindinės upės: Nemunas, Servečius, Uša.
Apuolės piliakalnis

Tyrimai

1887 m. piliakalnį, kaip kuršių pilį Apulia, lokalizavo Eduardas Volteris ir J. Deringas. 1928-1930 m jį tyrinėjo E. Volteris, 1931 m. švedų archeologas Birgeris Nermanas, Fransis Balodis, Valdis Ginteris, 1931-1932 - Vladas Nagevičius. 1986 m. tyrė Mokslinės metodinės kultūros paminklų apsaugos tarybos archeologai.
Ištirtas 1561 m² plotas, atlikti aikštelės didžiojo ir mažojo pylimų pjūviai, tirtos jos rytų ir vakarų dalys. Aptikta, kad IV a.- XIII a. pylimai buvę tvirtinti 4 etapais, rasta vartų ir pastato medinių įtvirtinimo liekanų. Didžiajame pylime ištirti 8 XVI-XVII a. kapai. Aikštelėje rasta medinio šulinio vieta, lipdytosios ir žiestosios keramikos, geležinių, daugiausia skandinaviškų, strėlių antgalių, audimo staklių molinių pasvarų, geležinių darbo įrankių, žalvarinių papuošalų.
Kapinyne 1931 m. B. Nermanas ištyrė 63,3 m² plotą. Ištirti 8 degintiniai X a.- XII a. kapai, rasta antkaklių ir apyrankių fragmentų, pasaginių segių, smeigtukų, karolių bei II a.- IV a. pavienių radinių. Radinius saugo Kauno Vytauto Didžiojo karo muziejus, Stokholmo istorijos muziejus ir Lietuvos nacionalinis muziejus.
1986 m. pievoje į šiaurės rytus nuo piliakalnio pastebėtas 20–30 cm storio jau praktiškai sunaikintas kultūrinis sluoksnis. Jo likučiai sumišę su viršutiniu žemės sluoksniu. Analogiškas kultūrinio sluoksnio būvis konstatuotas ir Brukio kairiajame krante, į pietvakarius nuo piliakalnio, aukštumos slėnyje.
1996 m. Apuolėje darytais gręžiniais nustatyta, kad į pietvakarius-pietus ir pietryčius nuo piliakalnio esančioje gyvenvietėje, daugelyje patikrintų vietų, kultūrinis sluoksnis yra praktiškai visai arimo sunaikintas. Kai kuriose vietose gręžiniais nustatyta, kad gyvenvietėje į pietus nuo piliakalnio, žemesnėse vietose kultūrinio sluoksnio likučiai vis dar siekia iki 35 cm storio. Į rytus nuo piliakalnio esančios gyvenvietės dalies kultūrinio sluoksnio gręžiniais nepavyko nustatyti.
1996 m. gegužės pradžioje darytose aerofotografijose puikiai matyti Apuolės piliakalnio gyvenvietės ribos ir vietos, kur dar išlikęs kultūrinis sluoksnis. Tai beveik sutampa su gręžinių informacija. Piliakalnis šiuo metu yra gana gerai prižiūrimas, tik aikštelės vaizdą ir kultūrinį sluoksnį šiek tiek žaloja piliakalnio aikštelės šiaurinėje dalyje esanti duobė, kuri atsirado audrai išvertus ąžuolą. Duobės sienelėse matomas apie 15 cm kultūrinis sluoksnis, kuriame gausu sudegusių grūdų.

Aplinkiniai piliakalniai

Durbė 42 km
Gruobinia 44 km
Užluobės piliakalnis 5 kmKrievukalns 28 kmRitinės piliakalnis 33 km
Griežės piliakalnis 44 kmPuodkalių piliakalnis 11 km
Kubiliškės piliakalnis 12 kmJedžiotų piliakalnis 6 km
Vadagių piliakalnis 29 kmMosėdžio piliakalnis 14 km
Įpilties piliakalnis 35 kmLaivių piliakalnis 22 km
Gintališkės piliakalnis 27 kmMikytų piliakalnis 18 km
Gegrėnų piliakalnis 27 km
Mėčiūnų piliakalnis

Piliakalnis

Piliakalnis įrengtas Ančios ežero vakariniame krante esančioje didelėje kalvoje. Aikštelė keturkampė, pailga šiaurės – pietų kryptimi, 25x16 m dydžio, 1 m aukštesniu pietiniu galu. Vakariniame šlaite, 2,5-3 m žemiau aikštelės, yra 40 m pločio natūrali terasa. Šlaitai statūs, 15-25 m aukščio. Piliakalnis apaugęs pušimis.

Aplinkiniai piliakalniai

Šlavantų piliakalnis 9 kmButeliūnų piliakalnis 12 kmVainiūnų piliakalnis 14 kmPaveisininkų piliakalnis 5,5 kmDruskininkėlių piliakalnis 9 kmPaseinelių piliakalnis 20 km
Pastaba:
Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną
Dažno keleivio programa

Dažno keleivio programa (angl. Frequent-flyer program) yra lojalumo programa, kurią siūlo oro linijų bendrovės. Dažniausiai programoje dalyvaujantys keleiviai renka taškus pagal nuskristą kilometražą, kelionių skaičių su tam tikra oro linijų bendrove bei jų aljansu ar kitą rodiklį. Pastaruoju metu daugiau lojalumo programos taškų keleiviui yra skiriama jam atsiskaičius tam tikra kortele. Surinkti lojalumo programos taškai gali būti iškeisti į nemokamas keliones, maistą kelionės metu ar kitas paslaugas. Šios programos galioja tam tikrą laiką - pavyzdžiui, nustatytą laiką arba nesinaudojus oro linijų bendrovės paslaugomis tam tikrą laiką.
Pirmoji dažno keleivio programa buvo pristatyta JAV bendrovės Texas International Airlines 1979 m. Po kai kurių bandymų šios programos ėmė populiarėti ir 2005 m. sausio mėnesį visame pasaulyje dažno keleivių programų dalyviai nukeliavo 14 trilijonų mylių, o tai sudarė 700 milijardų JAV dolerių vertę.
Kitas vyras

Turinys

Batų dizainerė Liza ir verslininkas Piteris buvo laimingai susituokę 25 metus ir užaugino dukterį Abigailę. Praėjus keliams mėnesiams po Lizos mirties, į jos telefoną atėjo žinutė nuo nežinomo vyro, kurioje šis nori tiesiog išgirsti jos balsą. Kamuojamas sukilusių įtarimų, Piteris pradeda tikrinti žmonos kompiuterį ir elektroninį paštą bei netrukus įsitikina, kad Lizos gyvenime buvo dar vienas vyras. Apimtas pavydo ir norėdamas šį pamatyti bei galbūt nužudyti, jis išsiruošia į Milaną, į kurį Liza dažnai keliaudavo darbo reikalais. Čia jis suseka Ralfą – vyrą, siunčiantį Lizai žinutes. Tarsi atsitiktinai su juo susipažinęs, Piteris pamažu sužino, kad jo žmona su Ralfu susitikinėjo net 12 metų ir kad jų santykiai buvo daugiau negu paprastas seksualinis ryšys...
Paupys (Vilnius)

Istorija

Iki 1939 m. Paupys dar vadintas Paplaujos priemiesčiu. Čia tryško Prūdžių versmės, kurių vanduo nuo XVI a. mediniais vamzdžiais buvo tiekiamas į miestą, sudaryti tvenkiniai. Paupyje XVII a. pr. – XVIII a. vid. veikė popieriaus fabrikas, o XVIII a. pastatytas Tyzenhauzų malūnas. 1897 m. Paupyje gyveno 2965 gyventojai.
Tarybiniais metais pradėtos statyti pramonės įmonės: „Audėjas“ (verpimo ir audimo fabrikas, 1956 m.), elektros matavimo technikos gamykla (1948 m.), bandomoji gamykla „Matas“, Vito kailių gamybinio susivienijimo pagrindinė įmonė (1946–1964 m.), II-oji gelžbetoninių konstrukcijų gamykla (1956 m.). Nuo 1959 m. veikė Felikso Dzeržinskio namas-muziejus.
Combichrist

Istorija

2003 m. LaPlegua įrašė keletą power noise/techno įrašų. Tuometinis projektas vadinosi Drive. Prieš išleidžiant debiutinį albumą The Joy of Gunz, įrašų kompanijoje Out of Line, projektas buvo pervadintas į Combichrist. Žodis buvo paimtas iš hardcore fanų žurnalo, kurį 1990-ųjų pabaigoje leido Endis ir grupės Håkon Mella gitaristas JR Ewing. Netrukus LaPlegua išvyko į JAV, kur dabar yra pagrindinė Combichrist ir kitų jo projektų, tokių kaip Scandy, Panzer AG ir Scandinavian Cock buveinė.
2003 m. Helovinui buvo išlestas riboto tiražo EP Kiss the Blade, kuris buvo akimirksniu išpirktas. 2004 m. EP Sex, Drogen und Industrial septynias savaites iš eilės išsilaikė Vokietijos alternatyvios muzikos topo (Deutsche Alternative Charts) pirmojoje vietoje. 2005 m. buvo išleistas albumas Everybody Hates You. Tuo metu grupė pradėjo aktyviai naudoti terminą TBM (Techno body music), tam kad charakterizuotų savo muziką. Grupė netgi sukūrė dainą pavadinimu This is TBM rinkinyje Techno Body Music volume 1, kurį išleido įrašų kompanija Out of Line. Grupės muzika išsiskiria galinga energija, siautulinga agresija ir dideliu garsu.
2006 m. EP Get Your Body Beat vėl parodė Combichrist galimybes ir užėmė gana aukštas pozicijas įvairių valstybių topuose. 2007 m. kovą išėjo dar vienas grupės albumas pavadinimu What the Fuck Is Wrong with You People?, kuris sumušė visus Out of Line ir Metropolis Records pardavimų rekordus. 2009 m. sausio 20 d. buvo išleistas paskutinis albumas Today We Are All Demons. Grupėje taip pat atsirado naujas būgnininkas Trevor Friedrich, iki tol grojęs grupėse Eighteen Visions ir Imperative Reaction. 2009 m. gegužės 7 d. Combichrist išleido naują EP pavadinimu Heat EP: All Pain is Beat. 2009 m. lapkritį prasidėjusio grupės Rammstein turo metu, Combichrist dalyvavo kaip apšildančioji grupė.
2010 m. grupė išleido EP Scarred ir Never Surrender, rinkinį Noise Collection Vol. 1, taip pat penktąjį albumą Making Monsters. 2011 m. buvo išleistas EP Throat Full of Glass, o su juo kartu pasirodė vaizdo klipas tuo pačiu pavadinimu.
Perfokorta

Perfokorta – duomenų laikmena, kurią naudoja automatizuotos sistemos. Dažniausiai - stačiakampio formos kortelė. Informacija joje užrašoma išmušant skylutes (paprastai, stačiakampes). Jas plačiai naudojo pirmos kartos kompiuteriai. Palaipsniui jas pakeitė magnetinės ir optinės laikmenos. Dėl to šiuo metu jos naudojamos ypač retai.

Atsiradimas

1725 m. Bazilis Bušonas pasiūlė audimo staklių valdymui, audžiant sudėtingus raštus, naudoti popierinę perfojuostą. Tačiau Liudviko XV laikų politinė aplinka nebuvo palanki išradėjams.
Tik 1804 m. (arba, pagal kai kuriuos šaltinius, 1801 m.) Žozefas Mari Žakaras sukūrė naują audimo staklių valdymo būdą. Mat nuolat kariaujančios Prancūzijos poreikių rankinis audimas jau negalėjo patenkinti. Napoleonas gyvai domėjosi išradimais, o ypač tais, kurie galėjo duoti tiesioginę naudą karo pramonei.
Ž. Žakaras audimo staklių valdymui pasiūlė naudoti specialias korteles su jose išmuštomis skylutėmis. Skylučių kombinacijos nurodė, kokius veiksmus turi atlikti staklės. Tos kortelės buvo sujungiamos viena po kitos taip sudarydamos tarsi vientisą perfojuostą.
Perfokortų idėją panaudojo Č. Babidžas projektuodamas Analitinę mašiną, universalų programuojamą skaičiuotuvą, kurį galima laikyti kompiuterio pirmtaku. Joje buvo numatyta trys perfokortų tipai: skaičiams, aritmetinėms operacijoms ir duomenų įkėlimo bei išvedimo operacijoms valdyti. Kiekvieną jų turėjo skaityti atskiras perfokortų skaitytuvas. Taip pat buvo numatytas ir rezultatų perforavimas, kad juos vėliau būtų galima panaudoti kaip įvedimo duomenis.