Tatuiruotė

Tatuiruotė – amžinas piešinys ant kūno. Žodis tatuiruotė kilęs iš polinezietiško žodžio tatau. Tatuiravimas – įvairių nenutrinamų ženklų ant kūno įamžinimas mechaniniu būdu: pjaunant ar badant odą ir į žaizdeles įtrinant dažų arba po oda įšvirkščiant dažomosios medžiagos.
Kada žmogaus kūnas pirmąsyk papuoštas spalvingais piešiniais, nenustatyta. Spėjama, jog tatuiruotėms apie keturiasdešimt tūkstančių metų. Seniausių rasta tiriant Egipto piramides (ant mumijų odos matosi piešinio liekanos). Tatuiruota įrankiais, pagamintais iš rago ir kaulo. Tatuiruotė buvo tarsi išskirtinumo žymė, kurią panoro turėti genties vadai, geriausi medžiotojai, kariai, giminės vyriausieji ir žyniai. XIX a. ėmė tatuiruotis ir aristokratai. Tatuiruotes nešiojo Anglijos, Danijos karaliai.
Senovėje tatuiruotės buvo tarsi asmens tapatybės dokumentas. Jos nusakydavo priklausymą tam tikrai genčiai ar tautai (kiekviena gentis turėjo savitus simbolius, piešinius), socialiniam sluoksniui. XX a. paplito tatuiravimas kalėjimuose. Šiais laikais tai atspindi žmogaus pasaulėžiūrą, mąstymo būdą, gyvenimo stilių.

Etimologija

Pats žodis Tatuiruotė yra kilęs iš polinezietiško žodžio Tatau. Angliškas žodžio terminas tattoo pirmą kartą buvo paminėtas kartu su Džeimsu Kuku keliavusio botaniko Džozefo Bankso dienoraštyje, kuriame jis tatuiravimą ir jo reikšmę aprašė taip: „Dabar turėčiau paminėti būdą, kuriuo jie pažymi save neištrinamai, kiekvienas iš jų yra pažymėtas priklausomai nuo jo humoro ar būdo.“ XVIII a. antroje pusėje, kai Dž. Kukas grįžo iš kelionės ištatuiruotas, Europoje pasklido ne tik žodžio terminas, bet ir pačios tatuiruotės. Iki šio termino atsivežimo iš Polinezijos, Vakaruose tatuiravimas buvo apibūdinamas kaip piešimas ar randavimas.

Akmens amžius

Anksčiausi artefaktai, su potencialiais tatuiruočių egzistavimo įrodymais, sietini su Paleolito era, vėlyvuoju Akmens amžiumi. Buvo rasti rezervuarai, kuriuose aptikta molinių ir akmeninių figūrėlių su graviūromis, reprezentuojančiomis pirmąsias tatuiruotes. Šios figūros buvo dekoruotos įvairiais geometriniais raštais, kurių pagrindą sudarė linijos bei taškeliai. Nors šie įrodymai neįtikinami, tačiau primygtinai nurodo Paleolito laikų kūno modifikacijos koncepcijos genezės egzistavimą.

Bronzos amžius

3300 metų prieš mūsų erą mumijos palaikuose buvo rasti konkretūs tatuiruočių egzistavimo įrodymai. Ši Bronzos amžiaus mumija buvo užkonservuota lede, Austrijos Alpių regione. Vėliau buvo nustatyta, kad ši mumija – buvęs karys Ecis. Jo užkonservuotos odos palaikuose rasti svarūs tatuiruočių egzistavimo įrodymai – mėlynos tatuiruotės keliose kūno vietose, įskaitant kelias lygiagrečias linijas palei stuburą ir kulkšnis bei kryžiaus tatuiruotę ant vieno kelio. Tikroji šių tatuiruočių kultūrinė reikšmė nežinoma, tačiau spėjama, jog tai galėjo būti fizinių negalavimų pasekmė, etninis žymeklis ar asmens identifikatorius. Ecio kūno žymės laikomos karinio tatuiravimo pradžia.
Taip pat Bronzos amžiuje, Egipte, buvo rasti į Paleolito eros figūrėles panašūs radiniai – mažos moterų figūrėlės, kurios buvo dekoruotos geometriniais raštais bei įvairiais dizainais. Šios figūrėlės primena keletą moterų iš 11-os Egipto dinastijos, egzistavusios 2160–1994 metais prieš mūsų erą. Ryškiausia Egipte rasta mumija buvo deivės Hator vaidilutė, ant kurios palaikų buvo rasta tatuiruočių. Jas sudarė punktyras, lygiagrečios linijos, lenktos, elipsės formos linijos žemiau bambos. 1500 metų prieš mūsų erą tatuiruotės buvo formaliai įsigalėjusios Egipto kultūroje. Archeologiniai atradimai yra labai turtingi tuo, jog jie suteikė daug informacijos apie tų laikų dinastijų kaitas, žmonių asimiliaciją, prisitaikymą.

Geležies amžius

1948 metais Atlajaus kalnuose, Sibire, buvo rasti vyro palaikai, kurių amžius siekė 400 metų prieš mūsų erą. Vyro liemuo bei visos keturios galūnės buvo papuoštos tatuiruotėmis, kuriose vaizduojami gyvūnų atvaizdai: asilai, elniai, žuvys, ožkos, netgi mėsėdžiai grifai. Šios Geležies amžiaus mumijos tatuiruotės paremtos vaizdiniais iš aplinkos, kurioje šis vyras gyveno. Šie palaikai turi panašumų su Ecio mumija, rasta Bronzos amžiuje: abi mumijos turi mažus, elipsės formos ratus, jungiančius stuburo bei juosmens sritis.

Maoriai

Maoriai daugiau nei 1000 metų praktikavo tatuiravimą, kurį vadino Ta Moko. Galvą jie laikė švenčiausia kūno dalimi, todėl būtent veidas ir būdavo tatuiruojamas. Tatuiruotės susidarydavo iš spiralių bei įvairių vingiuotų ornamentų. Jos pasakodavo apie žmogaus socialinę padėtį, reputaciją ir galią, tačiau neįmanoma rasti dviejų vienodų tatuiruočių, nes tai buvo tarsi žmogaus vizitinė kortelė.

Samojiečiai

Samojiečiai tatuiruočių meną tobulino apie 2000 metų. Iki šių dienų vyrai turi simetriškas tatuiruotes nuo juosmens iki kelių, tuo tarpu moterų tatuiruotės nėra tokios išplėstos ir „sunkios“. Samoa kultūroje vaikinai būdavo tatuiruojami 14-18 metų, kai nustodavo augti, kad tatuiruotės neišsitemptų ir neišsikreiptų. Geometrinius, antikinius raštus šiek tiek pakeitė ir papildė simboliai tokie kaip „Kava“ dubens tatuiruotė reiškianti svetingumą, gamtos simboliai – žuvys, kriauklės, paukščiai, bangos ir kt.

Havajiečiai

Havajiečiai taip pat turi gilias tatuiruočių meno (kakau) tradicijas. Sudėtingi raštai ir ornamentai puošiantys visą kūną, šioje gentyje pasitarnavo ne tik kaip vizitinė kortelė. Žmonės tikėjo, kad tatuiruotas kūnas saugo juos nuo piktųjų dvasių, kurioms tatuiruotas žmogaus kūnas tapdavo nepatraukliu. Įvairios formos puošdavo vyrų rankas, kojas, liemenį ir veidą, tuo tarpu moterys, kaip ir daugumoje genčių, būdavo tatuiruojamos mažesniais kiekiais, ornamentai būdavo ne tokie ryškūs, dažniausiai tatuiruodavo rankas, pirštus, o kartais net ir liežuvį. Ryškiausias simbolis – driežas. Tokią tatuiruotę turėdavo svarbiausi ir garbingiausi Kakau genties nariai.

Dajakai

Dajakai taip pat išsiskyrė savo tatuiruotėmis ir jų tradicijomis. Buvo tikima, kad tatuiruotės susijusios su magija, socialiniu gyvenimu ir ritualais, taip pat jos buvo statuso simbolis, o po mirties padėdavo sielai nepasiklysti. Žmonės tikėjo, kad per tatuiruotę į juos įsikūnija dvasios tai išreikšdavo piešiniuose ant kūno – vaistiniai, gydantys augalai, drąsūs, stiprūs gyvūnai – būtent tai puošė žmonių kūnus.

Kareivių pasaulis

Tailande tatuiruotės vadinamos jantorimis. Šios tatuiruotės laikomos magiškomis, suteikiančiomis sveikatos ir ypatingų galių. Taip yra todėl, kad susideda iš senovinių geometrinių raštų, ornamentų ir budistų maldų. Tatuiruotės puošdavo kareivių kūnus, saugodamos juos nuo priešo strėlių ir sužeidimų, tačiau pagal tikėjimą, laikui bėgant tatuiruotės galia mažėdavo, todėl kartą per metus reikia, kad vienuolis iš naujo ją pašventintų. Žymiausia tailandiečių tatuiruotė vadinama Ha Taew arba 5 šventų eilučių tatuiruote. Ją sudaro penkios vertikalios eilutės einančios greta, kiekviena eilutė apsaugo nuo skirtingų dalykų, tokių kaip: piktosios dvasios, blogas likimas, nepalankus žvaigždžių išsidėstymas, ateities siekių įgyvendinimas.

Nusikaltėlių pasaulis

Vyraujančias gaujas ir mafiją galima išskirti kaip atskirą kultūrinę grupę. Kiekviena įtakinga gauja ar mafija turi savo skiriamąjį ženklą – tatuiruotę, kurios padeda atskirti kokiai gaujai priklauso žmogus.
Didžiosios Britanijos gaujų narius galima atskirti iš ant pirštų ištatuiruoto akronimo ACAB, kuris šifruojamas kaip „All Cops Are Bastards“ (Visi policininkai yra šunsnukiai), tačiau jei tatuiruotės reikšme susidomi mažiau išmanantys tvarkos sergėtojai ar būsimas darbdavys ji paaiškinama kaip „Always Carry A Bible“ (Visada nešiokis Bibliją).
JAV mafijos „Mara Salvatrucha“ nariai puošiasi raidėmis MS ir skaičiumi 13. Galimi įvairūs deriniai: MS, MS-13, 13 ir pan. Tatuiruotė gali būti ant bet kurios kūno dalies, tačiau dažniausiai pasirenkama gerai matoma kūno vieta – veidas, kaklas, rankos.
Japonų mafijos Jakudza tatuiruotės užima beveik visą kūno plotą, netatuiruotos lieka matomiausios vietos – veidas, kaklas, rankos, nes priešingai nei dauguma gaujų, Yakuza nariai stengiasi neišsiduoti ir paslėpti savo tatuiruotes, kurios yra spalvotos ir labai primena tapybą. Jose vaizduojama japonų mitologiniai herojai, drakonai, demonai ir budizmo ženklai. Dėl Yakuza mafijos, tatuiruotės Japonijoje ir dabar vertinamos nepalankiai.
Didžiausią reikšmę ir giliausias tatuiruočių tradicijas turi Rusijos nusikaltėliai save dar vadinantys Vor v zakone (Vagis įstatyme). Rusijos kalėjimuose tatuiruotės ilgą laiką buvo griežtai uždraustos, nusikaltėliai patys turėjo susigalvoti kaip ir iš kur gauti reikalingų medžiagų, todėl tatuiruočių technikai buvo skiriama mažai dėmesio, visa esmė slypėjo pačiame piešinyje.
Norint sužinoti kiek laiko žmogus praleido už grotų tereikia suskaičiuoti ištatuiruotos cerkvės kupolus. Tigras ant krūtinės reiškia, jog tas kalinys yra agresyvus, ypač prieš policininkus, o toje pačioje vietoje ištatuiruotas kryžius reiškia, kad šis kalinys yra labai aukšto rango nusikaltėlių pasaulyje. Taip pat, viena iš pagrindinių tatuiruočių – kortos, konkrečiau – tūzai. Pikų tūzas reiškia, kad žmogus yra autoritetingas vagis, kryžių tūzas byloja apie kitos srities nusikaltėlį, būgnai praneša apie informatorių, ši korta, kaip ir širdžių tūzas, reiškiantis, jog žmogus galimai yra homoseksualus yra ištatuiruojamos per prievartą. Voratinklis reiškia, kad nusikaltėlis priklausomas nuo narkotikų, o žvaigždės turi dvi reikšmes: 1) Jei ant kiekvieno kelio ištatuiruota po žvaigždę, tai reiškia, kad šis žmogus niekada nekeliaklupsčiaus 2) Po žvaigždę ant pečių žymi aukštą nusikaltėlio statusą.
Kitos, populiarios, tačiau jokiai konkrečiai gaujai nepriklausančios tatuiruotės ir jų reikšmės: „1488“ „14“ arba „88“ byloja apie rasistines ir nacistines žmogaus pažiūras. Ašara – labai populiari tatuiruotė, kuri gali reikšti, kad šis žmogus įvykdė žmogžudystę arba, jei ašara nenuspalvinta, tai gali reikšti, jog buvo nužudytas šio žmogaus draugas ir jis siekia keršto. Penki taškai (keturi kampuose ir vienas viduryje) – simbolizuoja keturias kalėjimo sienas ir nusikaltėlį esantį jų viduje.

Tatuiravimo technika

Nuo pat anksčiausių laikų visuose pasaulio kampeliuose vyravo skirtinga tatuiruočių darymo technika.  Vienas iš žinomiausių būdų buvo paplitęs kai kuriose Pietų Amerikos indėnų gentyse kur specialiu instrumentu, išilgai piešinio kontūro, oda buvo badoma iki pat kraujo ir paskui įtrinama dažais. Kai žaizda užgydavo, įsiskverbę dažai likdavo visam gyvenimui. Šiaurės rytų Sibiro gyventojai grafitu ar taukų bei suodžių mišiniu nudažytu siūlu, įvertu į adatą, išvarstydavo odą pagal iš anksto paruoštą piešinį. Taip buvo atliekamos pačios primityviausios tatuiruotės. Dažniausiai pasitaikiusi technika buvo – kūno badymas adata. Šiam metodui naudoti žuvų kaulai, medžių spygliai arba aštrios kriauklių nuolaužos. Okeanijos salose, buvo naudojami įrankiai, panašūs į šukas (prie medinės rankenėlės pritvirtinti aštrūs akmenų, kriauklių ar kaulų gabalėliai). Pirmieji instrumentai buvo pagaminti iš rago ir kaulo. Šie piešiniai ant kūno egzistuoja jau keliasdešimt tūkstančių metų (iš seniausių išlikusių pavyzdžių yra rasta sudžiūvusių odos liekanų su dažų pėdsakais Egipto faraonų kapavietėse).
Tatuiruočių daryme didžiausią perversmą sukėlė amerikietis Samuelis Oreilis, kuris 1891 metais pirmasis išrado elektrinę tatuiruočių darymo mašinėlę. Ji buvo paremta Tomo Edisono siuvinėjimo mašinos principu. Nuo šio išradimo padidėjo tatuiruočių darymo produktyvumas, nes šio atradimo dėka jas padaryti buvo visai paprasta. Taip pat pasikeitė tatuiruočių vertė. Jos tapo prieinamos ne tik elitui, bet ir žemesnėms klasėms.

Tatuiruočių panaikinimas

Nors tatuiruotės yra amžinos, jas įmanoma panaikinti visiškai arba dalinai. Puikus būdas tai įgyvendinti – šalinimas lazeriu. Po oda siunčiami trumpi impulsai, kurie išskaido dažus į mažas daleles, kurios odai atsinaujinant natūraliai pasišalina. Procedūrų atlikimo kiekis priklauso nuo pačio tatuiruotės dydžio, dažo kiekio ir gylio. Yra ir alternatyvių tatuiruočių panaikinimo būdų tokių kaip vidutinio gylio ar gilusis cheminis pilingas ar šių metodų derinys. Nustatyta, jog skirtingų spalvų tatuiruočių dažams panaikinti reikalingi skirtingi bangos ilgio dažniai.