google/wiki40b huggingface dataset:
Mauno Koivisto

Biografija

Nuo mažų dienų teko dirbti, nes jam esant 10 metų, mirė motina. Dalyvavo savanoriu 1939–1940 m. Žiemos kare su TSRS. Už nuopelnus buvo apdovanotas „Laisvės“ medaliu.
Nuo 1948 m. Suomijos socialdemokratų partijos narys. 1949 m. organizavo kairiųjų jėgų pasipriešinimą komunistų agitatoriams. 1949 m. Turku mokykloje išlaikė egzaminus, 1953 m. baigė studijas Turku universitete, meno bakalauras. 1956 m. Turku universitete apgynęs disertaciją apie Turku dokininkų socialinius santykius, tapo filosofijos daktaru.
1948–1951 m. Turku prekybos kontoros tarnautojas, dokininkų profsąjungos lyderis. 1951–1957 m. Liaudies mokyklos darbuotojas, 1957 m. Suomijos taupomojo banko valdybos pirmininkas, 1958 m. Helsinkio Darbo banko direktorius, 1958–1968 m. generalinis direktorius, 1968–1982 m. Suomijos banko valdybos pirmininkas.
1966 m. Suomijos socialdemokratų partijai laimėjus rinkimus, Rafaelis Pasio suformavo vyriausybę, kurioje tapo finansų ministru. Šias pareigas ėjo ir antrojoje R. Pasio vyriausybėje 1972 m.
1968–1970 m. ir 1979–1981 m. Suomijos koalicinės vyriausybės ministras pirmininkas. 1981 m. rudenį atsistatydinus Urhui Kokonenui perėmė šalies vadovo pareigas iki naujų prezidento rinkimų. Rinkimuose už jį atidavė savo balsus 167 iš 301 rinkimų kolegijos narių. 1982–1994 m. pirmasis socialdemokratas – Suomijos prezidentas. Jis tęsė U. Kekoneno pradėtus darbus. Pasižymėjo tvirtesne ir savarankiškesne užsienio politika. 1988 m. rinkimuose už jį balsavo net 189 rinkikai. Jam vadovaujant šalis tapo Europos Sąjungos nare.
Mahé Drysdale

Biografija

Drysdale karjerą pasaulinio lygio varžybose pradėjo 2002 m. Iš pradžių rungtyniavęs Naujosios Zelandijos keturvietės valties nacionalinėje komandoje sportininkas pateko į 2004 m. vasaros olimpines žaidynes, kuriose kartu su komandos draugais užėmė penktąją vietą. Po metų sportininkas pradėjo varžytis vienvietėse valtyse ir tais pačiais metais tapo pasaulio čempionu. Vėliau šį titulą sportininkas apgynė dar keturis kartus (2006 m., 2007 m., 2009 m., 2011 m.). 2008 m. vasaros olimpinių žaidynių atidarymo ceremonijoje Drysdale buvo Naujosios Zelandijos vėliavnešys. Toje pačioje olimpiadoje sportininkas pelnė bronzos medalį. 2012 m. vasaros olimpinėse žaidynėse irkluotojas pirmą kartą tapo olimpiniu čempionu ir antruoju savo šalies atstovu pelniusiu auksą M1x rungtyje.
Bravia

Bravia – buvusi Portugalijos kompanija, automobilių gamintoja. Veiklą pradėjo atnaujindama karinius automobilius, o 1964 m. pati ėmė gaminti automobilių techniką. Žinomiausi jos gaminys – ratinis šarvuotasis transporteris „Bravia Chaimite“.
Novo Brdas

Istorija

Novo Brdas (dabartiniu pavadinimu) pirmą kartą rašytiniuose šaltiniuose paminėtas 1326 m. Prieš tai buvo žinomas lotynišku pavadinimu Novus Mons (liet. Naujas kalnas) arba Novamonte bei saksų tekstuose kaip Nyeuberghe. XV a. buvo Osmanų imperijos sudėtyje.
KF Vllaznia Pozheran

Istorija

Klubas įkurtas 1973 m. 
Kosovui tapus nepriklausoma valstybe, klubas dalyvauja šalies pirmenybėse.
Nkhotakota

Istorija

Nkhotakota įkurta XIX a. arabų vergų pirklių. Čia lankėsi Deividas Livingstonas ir įkalbėjo vietinį vadą Džumbę nutraukti vergų prekybą. Kolonijiniais laikais miestas dar buvo žinomas kaip Kota Kota.
Sakis

Paplitimas

Sakiai paplitę šiaurinėje ir centrinėje Pietų Amerikos dalyje, nuo pietų Kolumbijos per Peru iki šiaurinės Bolivijos ir centrinės Brazilijos dalies.
Anagennisi Karditsa FC

Istorija

Klubas įkurtas 1904 m. tai yra vienas iš seniausių iki šiol veikiančių klubų šalyje.
Namų rungtynes žaidžia Kardicos miesto stadione (Dimotiko Stadio Karditsas).
Pranas Bujanauskas

Biografija

Iš pradžių muzikos mokėsi pas savo tėvą, o vėliau Lazdijuose pas vargonininką J. Venckūną. Praną augino ir į mokslus leido kunigas K. Sakalauskas.
1911–1913 m. muzikos mokėsi pas Juozą Naujalį, Teodorą Brazį, Aleksandrą Kačanauską, J. Starką vargonininkų kursuose. Netrukus buvo pakviestas dirbti vargonininku Kauno kunigų seminarijoje. Nuo 1912 m. vargonininkavo pas giminaitį K. Sakalauską Šventežeryje (Lazdijų raj.).
1914 m. išvyko į JAV, ten buvo pakviestas užimti vargonininko ir chorvedžio vietą Šv. Baltramiejaus lietuvių parapijoje Waukegane, kur dirbo apie dešimtmetį. Nuo 1940 m. pradėjo vargonininkauti ir vadovauti chorui Šv. Petro lietuvių parapijoje Kenoshoje, WI.
Nuo 1946 m. kiek laiko vadovavo J. Naujalio vyrų chorui. Su chorais rengė koncertus, statė muzikinius veikalus, organizavo chorų šventes, dalyvavo JAV ir Kanados lietuvių dainų šventėse. Kai 1955 m. lapkričio 2 d. Šv. Petro lietuvių bažnyčioje Kenoshoje vyko naujų vargonų pašventinimas, giedojo parapijos choras, sudarytas iš 14 moterų ir 10 vyrų.
1935 m. įstojo į ALRK Vargonininkų sąjungą, nuo 1948 m. kelis kartus buvo renkamas centro valdybos sekretoriumi ir iždininku. Dalyvavo Milwaukio, WI, diecezijos chore, sudarytame iš specialiai parinktų muzikų, lankė diecezijos rengiamus muzikos instruktorių kursus. Buvo ir kitų visuomeninių bei kultūrinių organizacijų aktyvus narys.

Šaltinis

Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999. Informacijos publikavimui gautas žodinis autoriaus leidimas.
Alyvuogių aliejus

Prancūziškas aliejus

Prancūzijos pagaminama alyvuogių aliejaus dalis sudaro tik 0,2 proc. pasaulio produkcijos. Tačiau žinovai sako, kad būtent prancūziškasis aliejus iš Provanso yra pats geriausias. 
Didžiausias Europos gurmanų žurnalas „Der Feinschmecker“ (Vokietija) geriausiu Prancūzijos alyvuogių aliejumi 2009 m. išrinko HUILE D’OLIVE DU CHÂTEAU D’ESTOUBLON iš to paties pavadinimo Château d’Estoublon rūmų Provanse.
Communic

Istorija

Communic 2003 metų kovą įkūrė gitaristas Oddleif Stensland ir būgnininkas Tor Atle Gabrielsen-Andersen, abu iš Scariot. Netrukus po to prie jų prisijungė bosistas Erik Mortensen, kuris kartu su Oddleif Stensland buvo Ingermanland narys. 2004 metų sausį grupė įrašė pirmąjį trijų dainų demo. Šio įrašo kopijų buvo išleista tik 100, tačiau balandį jis buvo išrinktas mėnesio demo Rock Hard žurnale. Kovą jie pasirašė sutartį su Danijos kompanija Intromental Management. Balandį Stensland paliko Scariot tam, kad galėtų pastoviai dirbti su Communic.
2004 metų liepą Communic pasirašė sutartį su Vokietijos įrašų įmone Nuclear Blast ir rugsėjį pradėjo įrašinėti savo debiutinį albumą Conspiracy in Mind Danijos studijose, kurio prodiuseris buvo Jacob Hansen. Danų klavišininkas Peter Jensen (Sinphonia) įrašė sintezatoriaus partijas šiam albumui. Jis buvo išleistas 2005 metų vasario 21 dieną bei gavo gerų atsiliepimų, tokių kaip "mėnesio albumas" ar "metų debiutantas" Rock Hard žurnale. Po albumo išleidimo Communic dalyvavo koncertų turuose Europoje kartu su Ensiferum ir Graveworm. Jensen tuo metu prisijungė prie grupės, bet netapo nuolatiniu nariu, kadangi negyveno Norvegijoje.
2006 metų pradžioje grupė dar kartą skrido į Daniją įrašyti antrojo albumo Jacob Hansen studijose. Šįkart norvegas Endre Kirkesola buvo pakviestas įrašyti klavišinių partijas. Priešingai negu Jensen, Kirkesola nekoncertavo su grupe. Waves of Visual Decay buvo išleistas 2006 metų gegužę ir taip pat buvo labai gerai įvertintas įvairių žurnalų bei kritikų.
Communic trečiasis albumas Payment of Existence buvo išleistas 2008 metų gegužės 30 dieną. Tų pačių metų vasarą grupė koncertavo ir Lietuvoje, Be2gether festivalyje.
Remigijus Motuzas

Biografija

Mokėsi Vilniaus pedagoginio instituto Lituanistikos fakultete. 1978 m. jį baigė ir įgijo lietuvių kalbos ir literatūros mokytojo specialybę.
1978–1985 m. dirbo mokytoju Vilniaus Mikalojaus Daukšos vidurinėje mokykloje ir Vilniaus Žirmūnų gimnazijoje. 1985–1988 m. LSSR Švietimo ir mokslo ministerijos mokyklų valdybos viršininkas. 1988–1991 m. LKP CK ir LDDP sekretoriato konsultantas švietimo ir mokslo klausimais.
1991 m. įstojo į Vilniaus universiteto Filosofijos fakulteto doktorantūrą. 1993 m. ją baigęs gavo socialinių mokslų edukologijos krypties daktaro laipsnį. 1993–1994 m. LR prezidento Algirdo Brazausko referentas švietimo ir mokslo klausimais. 1994–1997 m. dirbo LR Švietimo ir mokslo ministerijos sekretoriumi.
1997–2001 m. Tautinių mažumų ir išeivijos departamento prie LR Vyriausybės generalinis direktorius. 2001–2002 m. LR nuolatinės atstovybės prie Europos Tarybos ministras patarėjas. 2002–2003 m. LR Užsienio reikalų ministerijos Administracinio departamento direktorius. 2003 m. lapkričio 4 d. paskirtas LR Užsienio reikalų ministerijos valstybės sekretoriumi.
2004 m. gruodžio mėn. – 2006 m. liepos mėn. XIII Vyriausybės švietimo ir mokslo ministras.
2006–2011 m. Lietuvos ambasadorius Švedijoje. 2011–2012 m. vadovavo URM Pirmininkavimo Europos Sąjungai departamentui, vėliau buvo Lietuvos Respublikos vyriausybės kanclerio pirmasis pavaduotojas.
Nuo 2015 m. sausio 20 d. - Lietuvos ambasadorius Rusijoje.
Elektroninis mikroskopas

Elektroninis mikroskopas yra galingas mikroskopas, vietoj šviesos naudojantis elektronų pluoštą. Elektroniniame peršvietimo mikroskope atvaizdą sukuria magnetinis arba elektrinis laukas, fokusuodamas fluorescenciniame ekrane elektronų pluoštą, kuris praeina pro mėginį.
Elektroninis mikroskopas buvo išrastas, kad būtų galima apeiti apribojimus, kuriuos sukelia šviesinis mikroskopas (didžiausias didinimas yra 500x arba 1000x, o didžiausia rezoliucija – 0,2 mm). Šiuo metu geriausia elektroninio mikroskopo rezoliucija yra apie 5 × 10⁻¹⁰ m.

Istorija

1931 m. Vokietijos fizikas Ernst Ruska ir elektros inžinierius Max Knoll sukonstravo elektroninio mikroskopo prototipą. Tačiau šis prototipas buvo paprastas ir netiko praktiniam naudojimui, tiriamus objektus didino iki keturių šimtų kartų.
Vaclovas Laukys

Biografija

1972 m. baigė Lietuvos kūno kultūros institutą, kūno kultūros dėstytojas.
Dabikinės specialiosios internatinės mokyklos, Dabikinės specialiojo ugdymo centro, Dabikinės specialiosios mokyklos direktorius.
1996 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Akmenės rajono skyriaus narys, 2000 m. Lietuvių tautininkų sąjungos narys.
1997–2000 m. (LSDP sąraše) ir 2004–2007 m. (LTS) Akmenės rajono savivaldybės tarybos narys. 2005–2007 m. Švietimo, kultūros ir sporto komiteto pirmininkas.
Žmona Eugenija, vaikai Vilma, Mindaugas; anūkai Urtė Staniūtė, Viltė Staniūtė.
Jaguaras

Apibūdinimas

Ilgis – 150–180 cm. Svoris 55–100 kg (patelės), 68–136 kg (patinai). Didžiausias užregistruotas svoris buvo pas patinus – 158 kg, mažiausias užregistruotas svoris pas pateles – 36 kg. Kailis rausvai gelsvas su juodomis žiediškomis dėmėmis. Gyvena Pietų ir Centrinėje Amerikoje. Kaip ir kitos didžiosios katės (išskyrus snieginį leopardą), gali riaumoti. Išgyvena iki 25 metų. Dėl tinkamų gyvenimui vietų mažėjimo gresia išnykimas.

Maistas ir medžioklė

Jaguarai gerai laipioja medžiais, bet medžioja ant žemės ir dažniausiai naktį. Medžioklės plotas priklauso nuo grobio gausos. Jei jo daug, užtenka nedidelio ploto. Jei mažai, teritorija gali apimti net 500 km². Nedidelius atstumus gali bėgti labai greitai. Medžiojantis jaguaras nusižiūri auką ir stengiasi prie jos priartėti. Tuomet staiga puola. Medžioja kone viską – nuo pelės iki elnio. Gyvūnas gerai plaukia, jo grobiu gali tapti varlės, žuvys, vėžliai, net aligatorių jaunikliai. Kartais užpuola naminius gyvulius. Sumedžiojęs didesnį grobį, pirma nusitempia į slėptuvę. Likučius užkasa, kad galėtų pasisotinti vėliau.

Dauginimasis

Vienoje vadoje būna nuo 1 iki 4 jauniklių, sveriančių kiek mažiau nei kilogramą. Gimsta akli ir kurti, praregi po dviejų savaičių. Būdami 6 mėnesių, lydi motiną medžioklėje. Motina jauniklius prižiūri 2 metus. Lytinė branda – nuo 3 metų. Poruojasi visus metus. Nėštumas trunka 100–110 dienų.
Suaugę jaguarai gyvena pavieniui, išskyrus poravimosi laikotarpį.
Eglinė (Seinų apskritis)

Istorija

Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. 1975-1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.
ŽFK BOCOR

Istorija

BOCOR (rus. ЖФК "БОЦОР" / Брестский Областной Центр Олимпийского Резерва) išvertus reiškia Bresto apskrities olimpinio rezervo centras.
2017 m. BOCOR merginos dalyvavo jaunimo pirmenybėse, bei moksleivių spartakiadose. Jaunimo pirmenybėse buvo iškovotas sidabras.
o 2018 m. komanda dalyvauvo Gudijos moterų Vyša lygoje. 2018 m. sezone komanda liko paskutinėje, aštuntoje vietoje. Per visą sezoną iškovojo vos du taškus. Tačiau būtina atsižvelgti į tai, kad ekipoje žaidė 2003 ir 2004 m. gimusios mergaitės.
Halina Kobeckaitė

Biografija

Tėvas Simonas Kobeckas, vyras Mykolas Firkovičius, duktė Karina Firkavičiūtė.
1962 m. Vilniaus universitete baigė žurnalistiką. 1962–1963 m. Taškento universitete studijavo uzbekų filologiją. 1964–1967 m. Kauno medicinos institute dėstė estetiką. 1967–1970 m. Maskvos universiteto aspirantė. 1972 m. filosofijos mokslų kandidatė. 1971–1989 m. Vilniaus inžinerinio statybos instituto dėstytoja, nuo 1976 m. docentė.
1988–1990 m. Sąjūdžio Seimo, Sąjūdžio Vilniaus miesto tarybos narė. 1988–1994 m. Lietuvos karaimų kultūros bendrijos pirmininkė. 1990–1994 m. Tautybių departamento prie LRV generalinė direktorė.  1992–1994 m. Lietuvos-Turkijos draugijos prezidentė. 1994–1997 m. LR nepaprastoji ir įgaliotoji ambasadorė Estijoje, 1997–2004 m. Turkijoje, nuo 2001 m. taip pat ir Azerbaidžanui bei Uzbekijai. 2004–2007 m. prezidento Valdo Adamkaus patarėja. 2007–2011 m. ambasadorė Suomijoje.

Kūryba

Verčia iš tiurkų, lenkų ir rusų kalbų. Išvertė azerbaidžaniečių (Anaras, Iljasas Efendijevas, Mehdi Huseinas, Magsudas Ibrahimbejovas, Jusifas Samedoglu, Elčinas Huseinbeili), kazachų (A. Alimžanovas, A. Nurpeisovas), turkmėnų (T. Džumageldijevas), uzbekų (S. Achmadas, G. Guliamas, O. Jakubovas, P. Kadyrovas, A. Muchtaras, T. Pulatovas, U. Umarbekovas) romanų, apysakų ir kt. prozos kūrinių. Parašė straipsnių literatūros vertimų, estetikos, kultūros teorijos, karaimų istorijos klausimais.
Pajevonio pagrindinė mokykla

Istorija

1551–1650 m. Pajevonio parapijoje veikė katalikų mokykla prie bažnyčios. 1774–1802 m. Edukacinės komisijos sprendimu mokykla pertvarkyta į valstybinę. Prieš Pirmąjį pasaulinį karą buvo atidaryta pradinė mokykla, kuri priklausiusi Vilkaviškio apskričiai, Pajevonio valsčiui. Apie 1926 m. mokyklos vedėjo J. Matulaičio iniciatyva pastatyta raudonų plytų mokykla, kurioje mokėsi apie 70 mokinių. 1930 m. pastatytas antras mokyklos aukštas, buvo 6 mokyklos skyriai.
Antrojo pasaulinio karo metais mokykla buvo sugriauta, pokario metais pradinės klasės mokėsi privačiuose namuose. 1949 m. pradinė mokykla išaugo į septynmetę. 1961 m. septynmetė mokykla pertvarkyta į aštuonmetę. 1963 m. prie mokyklos pristatytas priestatas. Nuo 1969 m. rugsėjo 1 d. aštuonmetė mokykla išaugo į vidurinę. 1981 m. pastatytas naujas mokyklos pastatas. 2011 m. mokykla išleido paskutinę – keturiasdešimt trečiąją abiturientų laidą. Nuo 2011 m. rugsėjo 1 d. mokykla reorganizuota į pagrindinę.
Lietuviškas kningynas

Lietuviškas kningynas – JAV lietuvių laikraščio „Garsas Amerikos lietuvių“ mėnesinis priedas, ėjęs 1897 m. Šenandoa.

Istorija

Pasirodė 11 numerių. Ragino steigti bibliotekas, knygynus, paskelbė tos temos vieną kitą straipsnj, įdėjo J. Pabrėžos ir kitų laiškų. Laikytinas pirmuoju lietuvių bibliotekinės periodikos leidiniu.
Audrius Janušonis

Audrius Janušonis (g. 1968 m. gruodžio 21 d. Butrimonyse, Alytaus raj.) – Lietuvos keramikas.

Biografija

1994 m. baigė Vilniaus dailės akademiją, dirba Alytaus dailės mokykloje.

Kūryba

Kuria daugiausia figūrines kompozicijas, torsus ir galvas, dažniausiai jų ciklus: „Torsai“ nuo 1998 m., „Faunai“ nuo 1999 m., „Personalijos“ 2000–2004 m., „Amalgama“ nuo 2001 m., „Trumpos istorijos“ nuo 2003 m. Tarp jų – Albertas Einšteinas, Pablas Pikasas, Frenkas Zapa, kitų XX a. žymių žmonių atvaizdų. Kūryba paremta daugiausia poparto, taip pat ekspresionizmo stilistika, naratyvumu, skulptūrose savitai susilieja ironija (arba groteskas) ir melancholija (Fontanų – pisuarų ciklas, 1994–1998 m., „Žvaigždės paskutinė šviesa“ 2002 m.) Surengė daugiau kaip 10 individualių parodų, daugiausia Vilniuje, dalyvavo grupinėse parodose Estijoje, Latvijoje, Austrijoje, Airijoje, tarptautiniuose keramikų simpoziumuose.
Despina (palydovas)

Atradimas

Palydovas atrastas 1989 m. liepą erdvėlaivio Voyager 2, tyrusio Neptūną, darytose nuotraukose. Iš karto po atradimo buvo suteiktas laikinas S/1989 N 3 pavadinimas. Vėliau pavadintas Despinos, Poseidono duktės vardu.

Kilmė

Manoma, jog tai viena iš pirminių Neptūno palydovų nuolaužų, kurie galėjo suirti dėl didžiausio planetos palydovo Tritono perturbacijos.
Vytauto Didžiojo ordino Komandoro didysis kryžius

Vytauto Didžiojo ordino Komandoro didysis kryžius – septintas pagal reikšmę aukščiausias Lietuvos valstybės apdovanojimas, Lietuvos Respublikos Prezidento dekretu skiriamas Lietuvos ir užsienio valstybių piliečiams pagerbti ir pažymėti už ypatingus nuopelnus Lietuvos valstybei.

Istorija

Vytauto Didžiojo ordinas įsteigtas 1930 m., minint Vytauto Didžiojo mirties 500-ąsias metines. Prieškarinio ordino ženklo autorius – dailininkas Jonas Burba. Analogiški ir šiandieniniai ordino ženklai. Vytauto Didžiojo ordino ženklus gamina Lietuvos monetų kalykla. Kaspinus audžia Danijos firma „Morch and Sons“ Kopenhagoje.
Žemaičių Naumiesčio gimnazijos Šylių skyrius

Istorija

1923 m. ūkininko I. Bendžiaus name įkurta pradžios mokykla. 1936–1950 m. veikė keturmetė pradinė mokykla. 1950 m. atidaryta 5-a klasė, mokykla tapo priaugančia septynmete. 1956 m. mokyklai pritaikytas iš Ciparių kaimo atvežtas Srūgio namas. 1962 m. pristatytas priestatas ir atidaryta 8 klasė. 1992 m. mokykla tapo pagrindine.
Klaipėdos koncertų salė

Klaipėdos koncertų salė – didžiausia koncertinė įstaiga Klaipėdos mieste ir Vakarų Lietuvos regione, iš esmės atliekanti filharmonijos funkciją. Šiuo metu dirba čia dirba trys profesionalūs meno kolektyvai: Klaipėdos kamerinis orkestras, kamerinis choras „Aukuras“, Klaipėdos brass kvintetas.

Istorija

Klaipėdos koncertų salė įsikūrusi pastate, kurio atsiradimo istorija susijusi su šaulių organizacija. 1841 m. tarp dabartinių Šaulių ir S. Nėries gatvių šauliai įsigijo nemažą plotą žemės, kur pirmiausia įsiruošė šaudyklą. Netrukus prie Šaulių gatvės pastatytas mūrinis pastatas – organizacijos būstinė. Kaip matyti iš G. Waldhauer piešinio, iš pradžių šaulių namas buvo paprastas, nesudėtingos architektūros. Už šio pastato užveistas sodas, kuriame pastatyta orkestrinė ir nedidelis pastatas, vadintas stikliniu paviljonu. Šaudykla rekonstruota 1878 m. Tikriausiai tuo pačiu metu perstatytas ir pats pastatas, papuoštas lipdiniais, įrengta didelė salė su scena. Šie suglausti pastatai, tebestovi ir dabar. Šaulių namuose buvo didžiausia miesto koncertų salė. Pastate buvo ir mažesnė – pobūvių salė. Ją galėjo išsinuomoti miestiečiai. Šaulių organizacijos namų kompleksas buvo populiarus. Jo salėse ir sode buvo rengiamos masinės šventės, šaudymo turnyrai. Tam tikrais laikotarpiais šaulių namo salė sėkmingai konkuravo su miesto teatru.
Tarybiniu laikotarpiu pastate buvo įsikūrę „Karininkų namai“, kuriuose vyko aktyvi, tiems laikams būdinga kultūrinė veikla.
1991 m. šios patalpos perduotos Muzikos centrui.
2004 m. gruodžio mėnesį atlikta kapitalinė pastato rekonstrukcija.
Nuo 2005 m. balandžio mėnesio čia savo veiklą pradėjo Klaipėdos koncertų salė.

Šaltiniai

„Senoji Klaipėda“, – J. Tatoris, 1994 m.
Tortas

Tortas (it. torta) − kelių sluoksnių konditerijos gaminys, paprastai miltinis.
Tortas daromas iš biskvito, vaflių, trapios, sluoksniuotos ar kitokios tešlos sluoksnių. Biskvitas supjaustomas sluoksniais, apšlakstomas cukraus sirupu; į sirupą kartais dar įpilama romo, konjako, citrinos sulčių, aromatinių esencijų. Biskvito ir kitokių pusgaminių sluoksniai pertepami kremu, uogiene. Torto viršus ir šonai aptepami šokolado, cukraus glaistu arba kremu. Puošiama griljažu, šokoladu, cukatais, cukrinės, marcipaninės masės arba kremo ornamentais.
Pilietinė visuomenė

Pilietinė visuomenė – su šeima, valstybe ir verslu nesusijusių institucijų, organizacijų ir individų visuma. Sąvoka turi daug įvairių detalesnių apibrėžimų, tačiau nėra bendro sutarimo dėl jų priimtinumo.
Pilietinė visuomenė nėra vieningas darinys. Tai labiau sfera, kurioje, atskirai nuo valstybės ir verslo, veikia individai bei jų organizacijos, siekdami išsakyti savo nuomonę, iškelti probleminius klausimus ir ieškoti jų sprendimų. Pilietinė visuomenė kartais pristatoma kaip viena iš trijų pagrindinių visuomenės dalių (kitos dvi: valstybė ir verslas), su kuriomis yra tuo pačiu metu tiek ir glaudžiai susijusi, tiek ir konkuruojanti, atsverianti jų įtaką. Anot politologo Robert D. Putnam, aktyvi pilietinė visuomenė prisideda prie socialinių ryšių stiprinimo (didina šalies socialinį kapitalą) ir gerina demokratinius procesus.
Pilietinė visuomenė pasireiškia įvairiomis formomis: per NVO, NPO, įvairių sričių aktyvistų grupes, religines, akademines bendruomenes, klubus, asociacijas ir kt.
Rokantiškių pilis

Rokantiškių pilis (pastatyta XII a.) Rokantiškėse, Pavilnių regioniniame parke stovėjusi pilis.
Spėjama, kad Rokantiškių pilis – viena seniausių Lietuvoje. Iš metraščių, padavimų žinoma, kad ją XII a. pastatė kunigaikštis Alšis. Paskutinis kunigaikščių Alšėniškių palikuonis, Vilniaus vyskupas Povilas Alšėniškis užrašė Rokantiškių pilį karalienei Bonai Sforcai. XVI a. pirmoje pusėje pilis priklausė Goštautams, o XVII a. pirmoje pusėje buvo Pacų nuosavybė. 1636 m. LDK paiždininkis Steponas Pacas puošnioje Rokantiškių pilies rezidencijoje priiminėjo Lietuvos ir Lenkijos valdovą Vladislovą Vazą. 1655 m. rugpjūčio 7 d. pilis buvo sudeginta Maskvos kariuomenės žygio prieš Lietuvą metu. Užėmus Vilnių, piliavietė visai sunyko, apaugo mišku. 
Šiuo metu trapecijos pavidalo aikštėje randami pilies griuvėsių likučiai – buvusios pilies pamatai. Ištirta tik viršutinė kultūrinio sluoksnio dalis. Pagal aptiktas pastatų liekanas, XVI–XVIII a. plytas, čerpes, koklius nustatyta, kad ant šio kalno stovėjo rūmai (45x20 m dydžio). Jų sienos buvo 2 m storio, o langų angos apmūrytos plytomis. Iš pietų pusės būta kiemo, apjuosto gynybine siena, prie kurios vakarinės dalies šliejosi kazematai, o pietvakariniame kampe – vartų gynybos bokštas. Rokantiškių apylinkės suskaidytos labai gilių ir trumpų raguvų, apaugusių ūksmingais eglynais.
Netoli Rokantiškių piliavietės yra išlikęs buvusio Strielčiukų kaimo pavadinimas, manoma, kad jame gyveno pilies gynėjai.