google/wiki40b huggingface dataset:
Mersedesas (Korjentesas)

Istorija

Ikikolonijiniu laikotarpiu dabartinio miesto apylinkėse gyveno indėnai karakarai. Pirmosios gyvenvietės įkurtos jėzuitų misionierių 1796 m. Pradėtas galvijų auginimas. 1805 m. La Platos vicekaralystės vyskupas nurodė įkurti Mersedeso koplyčią. Miestas oficialiai įkurtas 1832 m. liepos 5 d. provincijos gubernatoriaus Pedro Ferré nurodymu. 1888 m. gavo miesto vardą.
Dailidiškiai

Istorija

1686 metais priklausė Dubingių kunigaikštystės Dubingių valsčiui. Tada kaime buvo 3 namai. 1686 metais kaimo vardas Dailidės. 1744 m. Dailidiškių kaimas priklausė Dubingių parapijai.
Konstantinava

Istorija

Seniau Konstantinavoje buvo dvaras. Pokariu (1959 m.) jo statiniuose įkurta žemės ūkio mechanizacijos mokykla. 1960 m. įsteigti kultūros namai, 1959 m. biblioteka, veikė felčerių ir akušerių punktas. LTSR laikais Konstantinava buvo vidurinės profesinės technikos mokyklos mokomojo ūkio centrinė gyvenvietė.
2003 m. balandžio mėn. miestelio bendruomenė įkūrė Konstantinavos bendruomenės santalką. 2006 m. vasario 3 d. surengta Duonos šventė.
Laktozė

Istorija

Laktozę piene atrado Fabrizio Bartoletti apie 1619 m., ją, kaip cukrų, atpažino Carl Wilhelm Scheele 1780 m.

Struktūra ir reakcijos

Laktozė yra disacharidas, išvestas per galaktozės ir gliukozės kondensacijos reakciją, kurios metu susiformuoja β-1→4 glikozidinis ryšys.
Laktozės monohidrato kristalai turi tomahauko formą, kurią galima pamatyti per šviesinį mikroskopą.

Laktozės gamyba

Pieno išrūgos arba išrūgų ar pieno filtracijos nuosėdos yra koncentruojamos iki 60-65 % kietųjų medžiagų ir kristalizacijos rezervuaruose lėtai šaldomos nuo 50-60 °C iki 15-20 °C. Per 48 valandas susidaro dideli laktozės kristalai. Kristalai atskiriami, nuplaunami skysčių likučiai ir po to išdžiovinami. Vidutinis išdžiovintų kristalų dydis būna apie 200-250µ. Galutiniam produktui paruošti laktozės kristalai gali būti papildomai malami į smulkesnes frakcijas.

Laktozės netoleravimas

Dalis žmonių netoleruoja pieno, nes jų organizme trūksta laktozę skaidančio fermento. Šio fermento trūkumas gali būti įgimtas arba atsirasti po įvairių žarnyno susirgimų. Taip pat dėl senatvės apie 75% pasaulio žmonių praranda galimybę gaminti laktozę skaidantį fermentą.
Lietuvoje laktozės netoleruoja apie 30 % gyventojų.
Andrei Ciofu

Karjera

Žaidė gimtoje Moldovoje. Atstovavo Milsami Orhei, FC Costuleni, Academia Chișinău, Speranța Nisporeni klubus.
2017 m. atvyko į Lietuvą ir žaidė FK Atlantas. A lygoje žaidė 28 rungtynes ir pelnė vieną įvartį.
2018 m. žaidė Graikijoje už Sparta ir Bulgarijoje už Vereja.
2019 m. tapo Kauno „Stumbro“ nariu. Debiutavo rungtynėse pirmame ture prieš FK Panevėžys 2019 m. kovo 2 d. 
Pergalingose rungtynėse pasižymėjo rezultatyviu perdavimu.
2019 m. vasarą perėjo į FK Panevėžys.
Reinas

Vardas

Reino vardo kilmė panašiai į Ronos upės pavadinimo arba antikinio Volgos pavadinimo Rha kilmę. Jie tikriausiai kilę iš indoeuropietiško veiksmažodžio re arba ri , reiškiančio 'tekėti' atgal. Iš šito šakninio žodžio kilo, pvz., vok. rinnen 'tekėti' arba senovės graikų žodis rhëin, kuris taip pat reiškia tekėti. Taip pat kilo romanų kalbose pasitaikantis žodžiai, reiškiantys 'upė' (pvz.: isp. río). Pavadinimas taip pat gali būti kildinamas iš keltiško ro-ean , reiškiančio 'tekantys vandenys' bei 'platūs vandenys'. Galai šią upę vadino Reinos (vėliau: Rēnos), taigi tikėtina, kad šį pavadinimą romėnai pasiskolino iš jų – Rhēnus. Airių kalboje iki šiol išlikęs šis archajiškas žodis – rian – jis reiškia 'jūra, marios'.

Reino kilometražas

Žymėjimai abiejuose upės krantuose parodo kilometražą, pagal kurį orientuojasi laivyba ir vyriausybė. Reino žymėjimai prasideda Konstanco miesto tiltų viduryje ir baigiasi 1032,8 kilometru Hoek van Holland‘e (Roterdamo priemestis). Pirmas toks Reino sužymėjimas įvyko 1939 Balandžio 1, pradedant žymėti išilgai nuo Konstanco. Dėl kai kurių žymėjimų reto išdėstymo atsirado papildomi žymėjimai, vadinami „trumpaisiais kilometrais“. Jie yra netoli km 22-23 (-0,400 km) Roxheimo, km 436-37 (-0,365 km) ir virš Binger Locho km 529-30 (-0,475 km). Pagal šį žymėjimą Reino ilgis yra maždaug 1,2 km per didelis. Matuota buvo dešiniu krantu palei srovės kryptį ir čia matavimo žymės stovi maždaug šiek tiek daugiau nei kas 100 m viena nuo kitos.
Reino kilometrų sužymėjimai sužymėti dideliuose ženkluose. 500 metrų žymės žymimos juoda spalva ant balto pagrindo. Trumpesni 100 metrų žymėjimai – maždaug 100 cm x 50 cm dideli stačiakampiai, uždėti ant maždaug 2 m geležinių stulpų. Vokiškame-prancūziškame Reino ruože, tarp Baselio ir Lauterburgo, skaičiavimai pateikti visada dešiniajame krante (žiūrint pasroviui).
Taip pat Reino kilometrų galima rasti ir kitokiuose kelio ir upės žymėjimuose.
Ląstelė

Ląstelė (lot. cellula – „nedidelė patalpa“) – gyvų organizmų struktūrinis vienetas, gebantis savarankiškai egzistuoti, vystytis ir daugintis. Manoma, kad suaugusio žmogaus kūną sudaro apie 100 trln. ląstelių, skirstomų į 220 tipų.

Ląstelės atradimo istorija

Ląstelės atradimui didelės reikšmės turėjo mikroskopo išradimas. 1665 m. R. Hukas pirmasis pro mikroskopą pastebėjo, kad jo stebimas objektas (svogūno lukšto odelė, samanos lapelis) sudarytas iš atskirų beveik vienodo dydžio plytelių, narvelių ar akelių, kurias pavadino ląstelėmis. Deja, mikroskopai buvo netobuli, todėl buvo galima pastebėti tik ląstelės sienelę. Vėliau pastebėta, kad gyvų ląstelių turinį užpildo tam tikras darinys, kurį pavadino protoplastu. Gyvoji medžiaga, iš kurios sudarytas protoplastas, vadinama protoplazma. Pati protoplazma – tai vandeningas gelis, sudarytas iš vandens (60-70 proc.), mineralinių medžiagų (1 proc.) ir organinių junginių: baltymų, lipidų, angliavandenių, nukleorūgščių. Iš pavienių ląstelių formuojasi patvarūs ląstelių telkiniai, kurie vadinami audiniais.

Ląstelės dalys

Pagal principinę ląstelės struktūrą skiriami prokariotai ir eukariotai. Eukariotinės ląstelės yra sudėtingesnės, jų branduolys nuo likusios ląstelės dalies atskirtas dviguba membrana, tuo tarpu prokariotų (pvz., bakterijų) ląstelėse genomas nuo likusios ląstelės dalies neatskirtas.
Maranjano valstija

Raida

Administracinis vienetas įkurtas 1621 m., siekiant apjungti senąsias kapitonijas į didesnius vienetus. Tokiu būdu Brazilijos kolonijoje sukurtos dvi valstijos: Brazilija (pietinė) ir Maranjanas (šiaurinė). Tokie bandymai jau buvo vykdyti ir anksčiau, 1573-1578 ir 1608-1612 sukuriant Šiaurės ir Pietų Reparticijas.
Kiekviena valstija turėjo tam tikrą kapitonijų skaičių: iš 15 kapitonijų Maranjanui priklausė 8 senųjų kapitonijų teritorijos, tačiau kadangi kai kurios jų buvo nunykusios, įkūrimo metu sudarė Maranjano valstiją sudarė 3 realios kapitonijos: Maranjano kapitonija, Paros kapitonija ir Searos kapitonija. Maranjano valstija buvo silpnesnė, nei jos pietinė kaimynė Brazilija. Pastaroji sparčiai plėtėsi ne tik į nekontroliuojamus vakarus, bet ir į šiaurę, t. y. Maranjano valstijos sąskaita. 1680 m. Maranjanas neteko vienos savo kapitonijų - Searos, kuri integruota į Brazilijos Pernambuko kapitoniją.
Vienintelė Maranjano kapitonija aktyviai vykdė plėtrą į vakarus, į Amazoniją, plėsdama visos valstijos teritorijas. Dėl to 1718 m. nuo jos atskirta nauja Piavio kapitonija.
1751 m. valstija buvo pervardinta Gran Paros ir Maranjano valstija (portug. Estado do Grão-Pará e Maranhão), ir sostinė perkelta į Beleną.
Orinoko delta

Orinoko delta – plati Orinoko upės delta, esanti rytinėje Venesuelos dalyje.
Delta yra vėduoklės formos, suformuota Orinoko upės. Deltoje upė išsiskaido į 36 atšakas ir daugybę protakų, vadinamų caños, vingiuojančių link Atlanto vandenyno. Pagrindinės atšakos yra Rio Grande, tekanti į pietryčius pietinėje deltos dalyje, ir Caño Manamo, besitęsianti į šiaurę išilgai vakarinio deltos krašto.
Delta apima didelius nuolatinius seklius vandens telkinius bei sezoniškai užtvindomų tropinių pelkių miškų plotus. Upės deltą supa mangrovių sąžalynai. Orinoko delta yra kiek panaši į Nigerio upės deltą savo forma ir necentriškumu.
Regiono klimatui būdinga 26,7 ° C vidutinė metinė temperatūra. Vidutinė aukščiausia temperatūra siekia 32,3 ° C, o vidutinė žemiausia – 23 ° C. Kritulių kiekis svyruoja nuo 900 iki 2500 mm.
Delta yra padalinta į dvi dalis. Pagrindinė dalis yra šiaurinėje deltos pusėje, esančioje tarp Caño Manamo ir kairiojo Caño Araguao kranto, kur yra susitelkę dauguma gyvenviečių, įskaitant ir valstijos sostinę Tukupitą. Kita dalis yra tarp Río Grande ir dešiniojo Caño Araguao kranto. Orinoko delta sudaro vieną iš devynių Venesuelos geografinių regionų. Apima visą Amakuro Deltos valstiją bei keletą kilometrų Monagaso valstijos ir sudaro visą Orinoko žiočių sistemą.
Regione gyvena varao indėnų genties žmonės, kurių skaičius siekia apie 30 000.
LPC magistralė

LPC (angl. low pin count – mažas mikroschemos kontaktų skaičius) – kompiuterių ir kitų panašių įrenginių magistralės tipas, skirtas palyginus lėtiems įrenginiams (pelei, spausdintuvui, ventiliatoriaus valdymui, klaviatūrai, lanksčiųjų diskelių įrenginiui, MIDI ir pan) su procesoriumi sujungti.
Tai nuoseklaus veikimo magistralė, kurioje adresai bei duomenys perduodami tuo pačiu vienu bitu informacijos (vienas motininės plokštės takelis). Numatyti dar trys iš esmės būtini signalai, tačiau kai kuriais atvejais LPC takelių skaičius gali būti sumažintas net iki dviejų. Toks sprendimas labai sumažina reikalingų sujungimų kompiuterio plokštėje skaičių. Šį standartą pasiūlė Intel.
Sudėtingesniam įrenginių valdymui numatyti dar šeši papildomi signalai. Jie atsakingi už tiesioginį atminties pasiekimą, pertraukimų aptarnavimą, periferinių įrenginių „prižadinimą“ iš neaktyvios, mažai energijos vartojančios būsenos bei šių įrenginių perspėjimą jog greitai bus atjungtas maitinimo šaltinis.
LPC pakeitė seniau naudotą ISA magistralės tipą. Nors ISA iškart perduodavo 8 ar 16 bitų, ji buvo lėtesnė (veikė 8 MHz dažniu, tuo tarpu LPC – 33 MHz).
Maikelsono-Morlio eksperimentas

Maikelsono-Morlio eksperimentas - garsus fizikos eksperimentas, kurį 1887 m. atliko Albertas Maikelsonas ir Eduardas Morlis. Šis eksperimentas turėjo aptikti šviesos greičio skirtumus įvairiomis kryptimis horizontalioje plokštumoje, tačiau buvo konstatuota, kad šviesa juda pastoviu greičiu visomis tirtomis kryptimis.
Albertas Sereika

Biografija

1973–1974 m. lankė Pirmosios Varėnos pradinę mokyklą. 1974–1982 m. mokėsi Vilniaus M. K. Čiurlionio meno mokykloje. 1985 m. baigė Varėnos 2-ąją vidurinę mokyklą. 1985–1987 m. tarnavo tarybinėje armijoje. 1988–1993 m. studijavo Vilniaus valstybinio universiteto Istorijos fakultete ir įgijo istoriko specialybę.
1992–2004 m. Valstybės saugumo departamento Alytaus apygardos skyriaus viršininkas. 2004 m. kovo – balandžio mėn. Lietuvos Respublikos Prezidento kanceliarijos Nacionalinio saugumo grupės ekspertas. 2004–2008 m. Seimo narys, išrinktas pagal Rolando Pakso koalicijos „Už tvarką ir teisingumą“ sąrašą. 2004 m. Liberalų demokratų frakcijos, nuo 2005 m. birželio 30 d. Lietuvos socialdemokratų partijos frakcijos narys.
Moka prancūzų, rusų kalbas. Žmona Daiva, vaikai Karolis, Ūla.
Liūto rinktinė

Liūto rinktinė – Lietuvos partizanų rinktinė, veikusi Utenos apskrityje ir Švenčionių apskrities Saldutiškio valsčiuje. Įsteigta 1945 m. birželio 15 d. ir iki 1946 m. birželio vadinta Šarūno rinktinės vardu. Rinktinė nustojo egzistuoti 1951 m.

Istorija

Šarūno rinktinė įkurta 1945 m. birželio 15 d. Tigro rinktinės vado Jono Kimšto-Dobilo nurodymu Utenos valsčiuje, Biliakiemyje, sušauktame partizanų vadų posėdyje. Rinktinė leido laikraštį „Pogrindžio žodis“. Per 1945 m. liepos-gruodžio mėnesius NKVD vykdytas operacijas nukauti 362 rinktinės partizanai, iš štabo pareigūnų gyvas liko tik Vytautas Pakštas-Vaidila. 1946 m. birželį vietoj sunaikintos Šarūno rinktinės įkurta Liūto rinktinė. Po rinktinės vado Jono Morkūno-Vėjo žūties 1949 m. rugsėjo 28 d. didelė dalis rinktinės kovotojų perėjo į Lokio rinktinę ir Didžiosios Kovos apygardą, Liūto rinktinėje teliko apie 20 kovotojų. 1951 m. rinktinė nustojo egzistuoti.
Šaudyklė (žaidimas)

Šaudyklė – veiksmo kompiuterinių žaidimų žanras.
Esminis dalykas – naudojamas šaunamasis ginklas, kuris gali būti labai įvairus (nuo lanko iki fantastinio blasterio ar žvaigždėlaivio fotoninių torpedų ir pan. ginklų. Dažniausiai tai būna šaulių ginklai – pistoletai, šautuvai ir kt.

Perspektyva

Dažniausiai pagrindinį žaidimo veikėją žaidėjas valdo iš pirmojo asmens perspektyvos (tarkim „Crysis“ ar „Doom“). Tokie žaidimai vadinami pirmojo asmens šaudyklėmis (angl. first person shooters) Pasitaiko ir vadinamųjų trečiojo asmens šaudyklių, pvz., „Mass Effect“.
Kai kada (ypač senesnių kartų) žaidimai šaudyklės būna žaidžiami 2D režimu, juose valdomas veikėjas valdomas žiūrint iš šono ar viršaus.
Pogrindžio žodis

Pogrindžio žodis – Lietuvos partizanų laikraštis, ėjęs 1949–1951 m. Pietų Lietuvoje.

Istorija

Lietuvos laisvės kovotojų sąjungos vardu leido Kęstučio apygardos štabas (visuomeninė dalis).
Lelai

Istorija

Apylinkėse stovėjo Lelų dvaras. Dabar jo vietoje auga Lelų ąžuolas.
Kolektyvizacijos ir melioravimo metu gyventojai iškeldinti į Žarėnus.
Kneba

Kneba (angl. Cnebba) – anglų karalius, Iklingo sūnus.
538 metais Kneba tapo Britanijos anglų karaliumi ir taip pat kaip jo tėvas, jis tęsė tarnybą Kento karaliams. 568 metais kartu su Esekso karalius Eskvinu kariavo prieš Veseksą mūšyje prie Vibanduno, kur ir žuvo.
Kelias į žvaigždes 2

„Kelias į žvaigždes 2“ (dažnai trumpinama „KĮŽ 2“) – nuo 2006 metų spalio 7-osios iki gruodžio 30-osios per LNK televiziją pirmadienio-šeštadienio (išskyrus sekmadienio) vakarais transliuotas realybės šou.
„Kelias į žvaigždes 2“ buvo sukurtas dėl nepaprastai didelio realybės šou „Kelias į žvaigždes“ pirmajame sezone sulaukto populiarumo.
Antrojo sezono nugalėtoju buvo išrinktas klasikinės muzikos atlikėjas Merūnas Vitulskis. Beje, auksiniame finale pasiektas Lietuvos realybės šou balsavimų rekordas - už Merūną ir Radži iš viso balsavo net 181 505 žiūrovai. Merūnas surinko net 106 069 balsus.
Projekto savaitės finalus, kaip ir pirmajame šou sezone vedė Arūnas Valinskas.

KĮŽ2 transliacijos

Iš pradžių KĮŽ2 dienoraščius LNK rodė pirmadieniais-penktadieniais nuo 21.00 val., vėliau dienoraščių rodymo laikas pakeistas į 20.00 val.
Speciali laida „Kelias į žvaigždes 2. Naktis“ buvo rodoma antradieniais, 22.40 val., o savaitės finalai - šeštadieniais, 19.05 val.
Viduriniai Rytai

Viduriniai Rytai yra politinis ir kultūrinis regionas Azijos pietvakariuose. Regiono pagrindą sudaro teritorija tarp Viduržemio jūros ir Persijos įlankos, taip pat Anatolijos, Arabijos ir Sinajaus pusiasaliai.
Senovėje Viduriniuose Rytuose iškilo pirmieji pasaulio miestai ir gimė viena iš didžiųjų religijų – islamas. Dauguma gyventojų musulmonai, labiausiai paplitusi kalba – arabų. Pastarąjį dešimtmetį regione nesibaigia alinantys karai ir konfliktai. XX a. viduryje palei Persijos įlanką buvo atrasti naftos telkiniai. Šiuo metu daugeliui regiono šalių nafta yra pagrindinis pajamų šaltinis.

Karai

Pastarąjį dešimtmetį Viduriniuose Rytuose per nesibaigiančius karus žuvo tūkstančiai žmonių. 1980 m. užsitęsę sienos konfliktai ir konkurencija tarp Irano ir Irako prasiveržė karu, kuris baigėsi 1988 m. 1990 m. prasidėjo Persijos įlankos karas: Irakas užpuolė Kuveitą; turėjo įsikišti tarptautinės pajėgos, vadovaujamos JAV.
Daugelis Vidurinių Rytų šalių palyginti jaunos, susikūrusios XX a., regioną pasidalijus Vakarų valdovams. Dėl šio dirbtinio padalijimo, dažnai napakankamai apibrėžto, kilo daugybė konfliktų, ypač tarp tarp Irako ir jo kaimynų.
Grajevo apskrities herbas

Grajevo apskrities herbas (lenk. Herb powiatu grajewskiego) – Grajevo apskrities heraldinis simbolis.

Aprašas

Viršutinėje skydo auksinio lauko dalyje pusėmis sujungti juodas šėlstantis lokys raudonu liežuviu ir atgal žiūrintis pakeltus sparnus demonstruojantis raudonas erelis, virš abiejų auksinė karūna. Apatinėje skydo dalyje raudonas stovintis briedis.
Herbas pradėtas naudoti 1998 m. gegužės 29 dieną.
Schema (futbolas)

Išsidėstymo schema nusako futbolo komandos žaidėjų išsidėstymą aikštėje. Skirtingos išsidėstymo schemos pasirenkamos norint maksimaliai panaudoti stipriausių žaidėjų įgūdžius, siekiant sustiprinti gynybą ar puolimą.
Schemos žymimos nuo XX amžiaus vidurio naudojamų žymėjimu skaičiais, šie skaičiai reiškia vienoje linijoje žaidžiančių žaidėjų skaičių. Pavyzdžiui, populiariausia šiuolaikinė schema 4-4-2 reiškia, kad komanda žaidžia keturiais gynėjais (pirmas skaičius), keturiais saugais (antras skaičius) bei dviem puolėjais. Dažnai schemos žymimos 3 skaičiais (gynėjai, saugai ir puolėjai), tačiau naudojamos ir 4 skaičių ar net 5 skaičių schemos (gynėjai, atraminiai saugai arba krašto gynėjai, saugai, atakuojantys saugai ir puolėjai). Vartininkas schemose neįvardijamas, kadangi aikštėje visada yra vienas.
Dažnai komanda žaidžia viena schema visas rungtynes, bet kartais treneriui tenka keisti schemą norint stiprinti vieną žaidimo grandį ar išvarius vieną iš žaidėjų.

Istorinės schemos

XIX amžiuje išsidėstymo schemų nebuvo, visi žaidėjai dalyvavo atakose, todėl tokia schema juokais vadinama 0-0-10. Gausėjant komandų, pradėta daugiau dėmesio skirti taktikai, todėl 1880 metais Anglijos Bolton Wanderers F.C. jau naudojo 1-1-8 schemą, o 1884 metais Aston Villa F.C. jau žaidė dviem saugais (1-2-7).
1884 metais Blackburn Rovers pradėjo naudoti sėkmingą „piramidės“ schemą 2-3-5, kuri greitai išpopuliarėjo paplito ne tik Britanijoje, bet ir kitose šalyse ir buvo naudojama iki XX a. vidurio. Šioje schemoje pirmą kartą išbalansuota gynyba ir puolimas – du atsitraukę gynėjai dengė vidinius puolėjus, o trys vidurio puolėjai dengė likusius puolėjus (centro ir kraštų). Šia schema žaidė ir į I pasaulio čempionato (1930 m.) finalą patekusios Urugvajaus ir Argentinos rinktinės. 1934 m. pasaulio čempionato laimėtojai Italai jau naudojo perdarytą schemą 2-3-2-3, vadintą „Metodo“, šioje schemoje du puolėjai šiek tiek atitraukti atgal sustiprinant gynybą.
XX a. trečiojo dešimtmečio viduryję pakeitus nuošalės taisyklę (tarp žaidėjo ir vartų užteko 2 žaidėjų, vietoj iki tol reikėjusių 3), Arsenal sukūrė „WM“ schemą (žymima 3-2-5 ar 3-4-3), kai vienas vidurio gynėjas atitrauktas arčiau vartų. Ši sistema 4 dešimtmetyje išpopuliarėjo Anglijoje.
Vėliau vengras Marton Bukovi modifikavo „WM“ schemą į „WW“ (3-5-2 ar ankstyva 4-2-4). Ši schema sėkmingai naudota Vengrijos rinktinėje 5-6 dešimtmečiais.
XX a. šeštojo dešimtmečio pradžioje brazilas Flávio Costa ir vengras Béla Guttman atskirai vienas nuo kito sukūrė 4-2-4 schemą, kur vienodai stiprinama gynyba ir puolimas. Žaidžiant šia schema gynėjai turi atlikti ir saugų funkcijas – skirstyti kamuolį, organizuoti atakas. Sėkmingai panaudota brazilų São Paulo ir Santos, o vėliau ir Brazilijos komandoje, kuri žaisdama šia schema laimėjo 1958 m. ir 1970 m. pasaulio čempionatuose.
Pilkažalis žvilgūnas

Lietuvoje

Lietuvoje reta rūšis. Rasta Alytaus, Ignalinos, Kauno, Klaipėdos, Marijampolės, Molėtų, Prienų, Šilutės, Širvintų, Trakų ir Varėnos rajonuose.
Įrašyta į Lietuvos raudonąją knygą.
Konstantinas Kleščinskis

Biografija

Kilęs iš lietuvių tremtinių šeimos. 1901 m. baigęs Maskvos Pirmąją karo mokyklą, tarnavo Rusijos imperijos kariuomenėje. 1904–1905 m. Japonijos-Rusijos karo dalyvis. 1909 m. baigė Generalinio štabo akademiją, tapo Generalinio štabo karininku. Pirmojo pasaulinio karo dalyvis. Nuo 1915 m. liepos mėn. 114-osios pėstininkų divizijos štabo viršininkas, pulkininkas. 1915–1918 m. buvo vokiečių nelaisvėje. 1918 m. gruodžio – 1919 m. gegužės mėn. tarnavo Lenkijos kariuomenės generaliniame štabe. 1919 m. gegužės mėn. Lietuvos krašto apsaugos ministro siūlymu stojo į Lietuvos kariuomenę, kurioje nebuvo Generalinio štabo karininko.
Dalyvavo kovose su Sovietinės Rusijos kariuomene, už drąsą jam įteiktas vienas iš pirmųjų Vyčio Kryžiaus 1 laipsnio ordinas. 1919 m. liepos mėn. Antrosios brigados vadas, pulkininkas. Nuo 1919 m. lapkričio mėn. Generalinio štabo viršininko padėjėjas (pavaduotojas), nuo 1920 m. generalinis kvartirmeisteris, 1920 m. rugpjūčio 23 d. – 1921 m. balandžio 13 d. Generalinio štabo viršininkas, vėliau viršininko pirmasis padėjėjas, nuo 1921 m. liepos 29 d. Pirmosios pėstininkų divizijos vadas. 1922 m. generolas leitenantas. 1923 m. paleistas į atsargą, įgijo Lietuvos pilietybę, Kauno raj., prie Ramonių, gavo 12 ha žemės ir pradėjo civilinį gyvenimą. Cemento gamyklos Šiauliuose direktorius.
1924 m. sumanė nuvykti į Maskvą. Apsilankęs TSRS atstovybėje Kaune buvo užverbuotas atstovybės sekretoriaus N. Sokolovo ir tapo NKVD agentu (slapyvardis „Ivanov 12“). Teikė žinių apie Lietuvos politinį gyvenimą ir kariuomenę. Po 1926 m. gruodžio 17 d. valstybės perversmo pradėtas sekti, 1927 m. gegužės 19 d. Lietuvos kontržvalgybos darbuotojų suimtas savo bute Kaune. 1927 m. gegužės 31 d. Vyriausiojo kariuomenės štabo Karo lauko teismas, išnagrinėjęs bylą ir pateikęs kaltinimą beveik trejus metus teikiant slaptas žinias TSRS atstovybei, nusprendė atėmus karininko laipsnį, apdovanojimus ir pensiją, skirti aukščiausią bausmę – sušaudyti.
Anestezinės dujos

Anestezinės dujos (angl. anesthetic gas; vok. Anästesiegas) – dujos arba lakiųjų medžiagų garai, medicinoje ir veterinarijoje naudojami nejautrai (anestezijai).

Dujiniai anestetikai

Tai diazoto monoksidas, ciklopropanas, ksenonas. Šios dujos saugomos balionuose ir gali būti tiekiamos iš balionų arba mediciniais vamzdynais. Ciklopropanas yra sprogus, todėl dėl saugumo nebenaudojamas, nors puikiai veikia kaip anestetikas. Ksenonas yra labai sparčiai veikiantis anestetikas, tačiau labai brangus ir jam naudoti reikia labai brangios įrangos. Diazoto monoksidas daugeliui žmonių nėra pakankamai efektyvus (net 80 % koncentracijoje) anestetikas chirurgijoje, todėl reikia dar papildomų anestetikų.
Jeonnam Dragons

Istorija

Klubo ištakos siekia 1994 m. Žaidė elito divizione, bet 2018 m. liko paskutinėje vietoje (12-ti) ir iškrito į žemesnį divizioną.
Nuo 2019 m. žaidžia K League 2 pirmenybėse.
Virginija Diana Matuzevičienė

Virginija Diana Matuzevičienė (g. 1948 m. sausio 23 d. Naujamiestyje) – Lietuvos kino režisierė.

Biografija

Vyras Kornelijus Matuzevičius. 1963–1964 m. lankė J. Miltinio dramos studiją Panevėžyje, 1967–1968 m. mokėsi keramiką Kauno Stepo Žuko dailės technikume, 1984–1985 m. studijavo režisūrą Leningrado teatro, muzikos ir kinematografijos institute.
1969–2003 m. dirbo Lietuvos kino studijoje vaidybinių, mokslo populiarinamųjų, dokumentinių filmų grupėse, režisierių A. Aramino, L. Lazėno, V. Starošo, H. Šablevičiaus, R. Vabalo, R. Verbos ir kitų asistentė. Nuo 1990 m. su vyru kuria dokumentinius filmus.
FK Shkupi

Istorija

Šio klubo ištakos siekia 1927 m., tačiau šiuolaikinis klubas įkurtas vos 2012 m. 
Čairo rajone gyvavo kitas klubas FK Sloga Jugomagnat Skopje, iš kurio "kildinamas" dabartinis FK Shkupi klubas. 
2009/2010 m. Makedonijos pirmenybėse net trys klubai buvo pašalinti iš elitinės Pirmos lygos už papirkinėjimus ir rezultatų įtakojimus. Vienas iš jų buvo FK Sloga Jugomagnat Skopje.
Kai FK Sloga Jugomagnat Skopje 2012 m. susijungė su kitu klubu FC Albarca, tada FK Sloga Jugomagnat Skopje nustojo gyvuoti. Susikūrė naujas klubas su "švaria" istorija. 
Teisiškai FK Sloga Jugomagnat Skopje ir FK Shkupi neturi jokių sąsajų. Jų pasiekimai ir trofėjai nelaikomi to paties klubo pasiekimais.
Utenos Juventus

Talismanas

Utenos „Juventus“ nuo 2012 m. turi talismaną Juvį. Juvis yra raudonos spalvos velnias mūvintis mėlynos spalvos sportbačius ir dažniausiai talismanas nešiojasi geltonas šakes, kurių forma yra, lyg pasagos, atspindinti Utenos miesto herbą.
Kretkampio Šv. diakono Stepono bažnyčia

Istorija

Kretkampio dvaro savininkas Steponas Vaizbūnas 1866 m. pastatė mūrinę koplyčią savo šeimos nariams laidoti. Kunigas Romanas Zaremba 1908 m. ją suremontavo, pristatė medinę zakristiją. Iki 1918 m. kunigas Sabas pastatė erdvesnę medinę koplyčią ir joje laikė pamaldas. Kretkampyje 1940–1941 m. gyveno arkivyskupas Pranciškus Karevičius, vėliau prelatas Jonas Naujokas. Po Antrojo pasaulinio karo koplyčia veikia bažnyčios teisėmis.

Architektūra

Bažnyčia stačiakampio plano, medinė. Vienabokštė, su prieangiu ir mūrine apside. Šventoriuje yra kapinės.