google/wiki40b huggingface dataset:
Vidas Mikalauskas

Biografija

1973 m. baigė Simno vidurinę mokyklą, 1978 m. – Vilniaus pedagoginį institutą, geografijos ir kūno kultūros mokytojas.
1978–1979 m. Maišiagalos vidurinės mokyklos geografijos mokytojas, 1979–1983 m. Marcinkonių vidurinės mokyklos kūno kultūros mokytojas. 1983–1986 m. ir 1996–1997 m. Varėnos sporto mokyklos rankinio treneris. 1986–1987 m. sporto draugijos „Nemunas“ pirmininkas. 1987–1996 m. Varėnos rajono kūno kultūros ir sporto komiteto pirmininkas, Sporto sektoriaus vedėjas.
1995–2015 m. ir nuo 2018 m. Varėnos rajono savivaldybės tarybos narys. 1997–2011 m. ir 2013–2015 m. Varėnos rajono savivaldybės meras. 2011–2013 m. Varėnos rajono savivaldybės mero pavaduotojas. 2015–2016 m. Lietuvos Respublikos Seimo narys.
1995–2005 m. Lietuvos centro sąjungos, 2005–2011 m. ir nuo 2018 m. Lietuvos centro partijos narys, Varėnos skyriaus pirmininkas. 2011–2018 m. Lietuvos socialdemokratų partijos narys.
1996–2009 m. Lietuvos rankinio federacijos viceprezidentas. 2000–2007 m. Lietuvos savivaldybių asociacijos viceprezidentas.

Šeima

Žmona Irena. Vaikai: Jurgita, Tautvydas.
Antanas Šipavičius

Biografija

1982–1987 metais studijavo Lietuvos žemės ūkio akademijoje, baigęs įgijo inžinieriaus-mechaniko kvalifikaciją; 2004–2006 metais – Kauno technologijos universitete, įgijo viešojo administravimo magistro kvalifikacinį laipsnį. Įvairiais muitinės ir vadybos klausimais stažavosi Stokholme (Švedija), Taipėjuje (Taivanas), Čarlstone (JAV), Miunsteryje (Vokietija), Bramšile (Jungtinė Karalystė), Hoofddorpe (Olandija). Baigė Organizacijų lyderių mokymo programas OLYMP (2005) ir OLYMP PLIUS (2008) (Lietuvos viešojo administravimo institutas).
1987–1988 m. Linkaičių kolūkio (Joniškio rajonas) mechaninių dirbtuvių vedėjas. 1988–1989 m. LLKJS Joniškio RK II sekretorius. 1989–1991 m. Kretingos valstybinės-kooperatinės veislininkystės įmonės automechanikas. 1991–1993 m. Klaipėdos teritorinės muitinė, posto inspektorius, posto pamainos viršininkas, 1993–2000 m. posto viršininkas, 2000–2004 m. Klaipėdos teritorinės muitinės viršininko pavaduotojas, 2004–2009 m. Klaipėdos teritorinės muitinės viršininkas. Nuo 2010 m. sausio 4 d. Muitinės departamento prie Finansų ministerijos generalinis direktorius.

Apdovanojimai

Apdovanotas Lietuvos Respublikos Prezidento padėkos raštu (1996), II laipsnio atminimo medaliu „Už nepriekaištingą tarnybą Lietuvos muitinėje“ (2004), II laipsnio VSAT pasižymėjimo ženklu (2005), II laipsnio garbės ženklu „Už pasižymėjimą tarnyboje“ (2005), III laipsnio atminimo medaliu „Už nepriekaištingą tarnybą“(2008).
Vedęs. Žmona Janina, mokytoja. Sūnūs – Simonas (studentas) ir Augustas (moksleivis).
Bardhamanas

Istorija

Bardhamanas rašytiniuose šaltiniuose minimas nuo VI a. Britų laikais vadintas Burdvanu (angl. Burdwan), 1657 m. tapo vietinės kunigaikštystės centru. 1855 m. miestą pasiekė geležinkelis.
Rokiškio rajono savivaldybės taryba 2011–2015 m.

Rokiškio rajono savivaldybės taryba – Lietuvos Respublikos Rokiškio rajono savivaldybės atstovaujamoji institucija, išrinkta ketveriems metams savivaldybių rinkimuose, vykusiuose 2011 m. vasario 27 d. 1994 m. liepos 7 d. Lietuvos Respublikos savivaldybių tarybų rinkimų įstatymo Nr. I-532 2010 m. liepos 20 d. redakcijos nustatyta tvarka daugiamandatėje rinkimų apygardoje, remiantis visuotine ir lygia rinkimų teise, slaptu balsavimu proporcine rinkimų sistema, pagal Lietuvos Respublikoje registruotų politinių partijų pateiktus kandidatų sąrašus bei iš išsikėlusių kandidatų, jeigu jų išsikėlimą parašais parėmė ne mažiau kaip dešimt procentų skaičiuojant vienam savivaldybės tarybos nario mandatui, bet ne mažiau kaip 100 tos savivaldybės rinkėjų.

Veikla

Pirmasis posėdis įvyko 2011 m. balandžio 6 d. Rokiškio rajono savivaldybės meru išrinktas Vidmantas Kanopa, už jį balsavo 15, už konservatorių Almantą Blažį – 10 tarybos narių.
Jonas Eustachijus Tiškevičius Logoiskis

Biografija

Kilęs iš Lietuvos didikų Tiškevičių giminės Logoisko šakos. Tėvas Jurgis Tiškevičius Logoiskis. Motina Hana Kotovič. Broliai Teodoras Frederikas Tiškevičius Logoiskis, Martynas Tiškevičius Logoiskis, Petras Tiškevičius Logoiskis, Aleksandras Tiškevičius Logoiskis, Jurgis Tiškevičius Logoiskis

Šeima ir vaikai

1595 m. vedė Sofiją Vyšniovecką (Zofia Wiśniowiecka) (m. po 1612), Kijevo kašteliono, kunigaikščio Mykolo Aleksandro Višnioveckio (1529−1584) ir Elžbietos Zenovič dukterį. Vaikai: Antanas Jonas Tiškevičius, Jurgis Tiškevičius, Kazimieras Tiškevičius II, Kristupas Tiškevičius, Felicijonas Tiškevičius, Konstancija Tiškevičiūtė (Konstancja Tyszkiewicz, g.1609 m., vyras Jonas Zaviša Kęsgaila, Jan Zawisza Kieżgajłło), Zuzana Tiškevičiūtė (Zuzanna Tyszkiewicz, vyrai Eustachijus Kurčas, Eustachy Kurcz ir Samuelis Statkevičius), Elžbieta Tiškevičiūtė (Elżbieta Tyszkiewicz, vyrai Jonas Farensbachas, Jan Farensbach ir Mikalojus Zaviša, Mikołaj Zawisza Kieżgajłło).
Antroji žmona Kotryna Semaškaitė (Katarzyna Siemaszko), su ja vaikų neturėjo.
Laisko, Dzudo, Kameneco valdytojas.

Valstybės tarnyba

1601 m. Karūnos rotmistras, 1607 m. Lietuvos dvaro paiždininkis, 1611 m. Mstislavlio vaivada, 1615 m. Bresto vaivada.
Juozapas Zabiela

Biografija

Lietuvos didžiojo medžioklio, Kauno maršalkos Antano Zabielos sūnus, Mykolo Zabielos pusbrolis, Kosakovskių ir Prozorų giminių giminaitis. Per žmoną susigiminiavo su Stanislovu Augustu Poniatovskiu — buvo jo pakamariu ir artimu rūmininku. 
1764 metais pasirašė elekcinius sąrašus už išrinkimą karaliumi Stanislovą Augustą Poniatovskį. Vadovavo kavalerijos regimentui genrolo Liudviko Trokino brigadije. Pasirašė gegužės 3 d. konstituciją. Dalyvavo ATR-Rusijos kare vadovaujant savo broliui Mykolui. Būdamas generolu-majoru, pademonstravo nekompetenciją ir elementarinių karinių žinių nebuvimą, ir netgi buvo įtariamas tėvynės išdavimu. Po rusų karių įvedimo iš karto prisijungė prie Targovicos konfederacijos ir buvo paaukštintas iki generolų-leitenantų. 
Rusijos pasiuntiniui Jakovui Sirvesui prašant gavo Targovicos konfederacijos Lietuvoje maršalkos laipsnį. Kaip apdovanojimą, 1793 metų birželio 15 d. gavo Lietuvos lauko etmono leipsnį. Vykdė Lietuvos didžiojo etmono Simono Kosakovskio programą mažinant Lietuvos karius ir jų prisijungimą prie Rusijos armijos. 
Po Juozapo Zabielos mirties jo šeima nebuvo pamiršta Rusijos valdžios: į paveldimą valdymą jam buvo perduotos Telšių ir Vilniaus seniūnijos su visomis žemėmis išskyrus Telšių miestą ir jo priemiestį.

Apdovanojimai

1777 metais apdovanotas Švento Stanislovo ordinu. Taip pat apdovanotas Baltojo erelio ordinu.
Vienos dienos kronika

„Vienos dienos kronika“ – 1963 m. Lietuvos kino studijoje sukurtas meninis filmas. Trukmė – 84 min. Nespalvotas.

Turinys

Per radiją skaito nekrologą žinomam rusų mokslininkui Muratovui. Pagyvenęs liaudies tarėjas Rimša, posėdžiaudamas teisme, niekaip negali atitrūkti nuo savo ir Muratovo audringos jaunystės prisiminimų: alkana porevoliucinė Rusija, Ispanijos karas… Šiandien svarstoma byla – apie nužudymą. Inteligentiškas liudininkas Venckus, Rimšos vis kamantinėjamas, kodėl stovėjęs po medžiu, kai greta žudė žmogų, nesugeba atsakyti kitaip: lijo. Abu herojai atsitiktinai susitinka oro uoste: pasirodo, į Muratovo laidotuves Leningrade ruošiasi ir buvęs jo mokinys Venckus. Kadangi reisas atidedamas, vyresniajam persekiojant buvusį liudininką bei mokinį po naktinį Vilnių, iškyla naujos Muratovo gyvenimo detalės: apie 1950-tuosius jis buvęs visaip persekiojamas dėl „buržuazinio idealistinio“ kibernetikos mokslo. Užfiksavęs kai kurias Venckaus dabartinio gyvenimo detales (gyvena pas savo viršininką Donatą, bet paveržė jo žmoną Janiną), Rimša ima kaltinti naująjį pažįstamąjį jeigu ne tiesiogine Muratovo išdavyste, tai bent jau nepilietiškumu.

Apdovanojimai

Diplomai už geriausią režisūrą V. Žalakevičiui, už garso operatoriaus darbą K. Zabuliui VI-ajame Pabaltijo ir Baltarusijos kino festivalyje Taline (1965 m.).
Marija (Jėzaus motina)

Marija Romos katalikybėje

Į Švč. Mergelę Mariją yra meldžiamasi ir prašoma pagalbos, užtarimo. Tam specialiai sukurta malda – Sveika, Marija. Marijos garbei yra keletas religinių švenčių; jos vardu pavadinta šimtai bažnyčių, švenčiami atlaidai, statomi lurdai.

Marija stačiatikybėje

Stačiatikybėje Švenčiausioji Mergelė Marija dažnai atvaizduojama ikonose, yra tikima, kad Dievo Motina nugyveno šventą gyvenimą, o Jai mirus į Jos laidotuves susirinko vienuolika Kristaus Apaštalų, nes Apaštalas Tomas pavėlavo. Stačiatikiai turi daug Švenčiausiosio Mergelės Marijos pagerbimo dienų. Jos Užmigimą švenčia rugpjūčio 28 dieną (pagal Grigaliaus kalendorių arba rugpjūčio 15 dieną - „senuoju stiliumi“ - pagal Julijaus).

Marija Korane

Korane Marija (arabiškai Miriam) aprašoma kaip Kristaus motina. Ji yra vienintelė moteris, musulmonų šventojoje knygoje minima vardu. Pagal Koraną Marija ištikimai tarnavo Alachui ir buvo paskirta Alachui nuo pat savo gimimo, kad galėtų pagimdyti musulmonų pranašą.
Oswestry Town FC

Istorija

2003 m. prijungtas prie TNS Llansantffraid klubo.
Taškento vilajetas

Geografija

Taškento vilajetas yra Uzbekijos šiaurės rytuose, tarp vakarinės Tianšanio kalnų dalies ir Syrdarjos upės. Syrdarja yra pagrindinė vilajeto upė, jos intakas − Čirčikas. Patvenkus Čirčiką sudarytas Čarvako tvenkinys − Čarvako hidroelektrinės rezervuaras. Ši hidroelektrinė yra Čirčiko-Bozsu hidroelektrinių kaskados dalis.
Klimatas ryškiai žemyninis, žiemos drėgnos, švelnios, vasaros − karštos sausos.
Dirvos daugiausia pilkžemiai. Didžioji dalis teritorijos yra dirbamos žemės. Upių pakrantės su tugajais. Kalnuose − subalpinės ir alpinės pievos.
Vilajete yra kalnų miškų Čatkalio draustinis.
Naudingosios iškasenos − varis, rudoji anglis, molibdenas, cinkas, auksas, sidabras, lantanoidai, gamtinės dujos, nafta, siera, valgomoji druska, kalkakmenis ir granitas.

Ekonomika

Taškento vilajetas yra labiausiai ekonomiškai išvystytas visoje šalyje. Pramonės šakos − energetika, kalnakasyba, metalurgija, trąšų ir kitų cheminių medžiagų gamyba, tekstilė, elektronikos pramonė, medvilnės valymas, maisto ir avalynės pramonė.
Vilajeto žemės ūkis irgi labai išvystytas, daugiausia paremtas irigacija. Pagrindinės kultūros − medvilnė, kanapės. Vis daugiau auginama grūdinių kultūrų, melionų, kalabasų, citrusų ir kitokių vaisių bei daržovių. Svarbi ir gyvulininkystė.
DANSEMA

DANSEMA – vienintelis Lietuvoje šiuolaikinio šokio festivalis vaikams ir jaunimui. Festivalio metu pristatomi šiuolaikinio šokio spektakliai bei renginiai skirti vaikų ir jaunimo auditorijai. Festivalio organizatoriai – Šokio teatras „Dansema“ ir choreografė Birutė Banevičiūtė. Tikslas – padėti suprasti judesį ir pamilti šiuolaikinį šokį, pradėti jo mokytis nuo pat mažumės, stebint specialiai jauniesiems žiūrovams sukurtus šokio spektaklius. „Dansemos“ festivalis siekia paskatinti jaunuosius žiūrovus ir jų tėvelius atrasti šiuolaikinį šokį, įkvėpti šokėjus ir choreografus Lietuvoje kurti jauniesiems žiūrovams.
Festivalį remia LR Kultūros rėmimo fondas ir Nyderlandų ambasada Lietuvoje.

Istorija

Festivalio idėja gimė 2008 metais, Švedijos ambasados Lietuvoje ir Lietuvos choreografų bei šokėjų diskusijose apie šiuolaikinį šokį vaikams ir jaunimui.
2010 metų gegužės 14–16 d. Vilniuje, Menų spaustuvėje, vyko 3-iasis tarptautinis šiuolaikinio šokio festivalis vaikams ir jaunimui „Dansema“. Jį organizavo „db PROJEKTAI“. Dalyvavo Kiertuli company, choreografija Riku Immonen (Suomija).
Vilniečių paskatinti 2010 metais šokio spektaklius mažiesiems ėmėsi kurti ir klaipėdiečių menininkų grupė „Žuvies akis“. Ji 2012 metais festivalyje pristatė antrąjį savo spektaklį vaikams.
2012 metais festivalyje parodytas italų trupės „Compagnia TPO“ spektaklis „Japoniški sodai“, skiriamas 6–10 metų vaikams.
Per trejus metus festivalio programoje buvo parodyta 35 spektakliai. Juos pristatė 11 trupių iš Lietuvos, Estijos, Vokietijos, Švedijos, Suomijos, Norvegijos, Nyderlandų. Festivalio metu vyko paskaitos ir seminarai choreografams, šokėjams, šokio mokytojams, vadybininkams, mokyklų mokiniams, renginiai visai šeimai. Festivalis aplankė ne tik Vilnių, bet ir Kauną, Molėtus, Senuosius Trakus.
Rogenburgas

Dalys

Biberachas, Ingštetenas, Meshofenas, Rogenburgas, Šysenas, Šlėbuchas ir Unteregas.
Viktoras Dagilis

Biografija

1979 m. baigė Vilniaus valstybinį universitetą, gydytojas – pediatras. VĮ Pirminės sveikatos priežiūros centro apylinkės pediatras, 2004 m. Valstybinio socialinio draudimo fondo valdybos Prienų skyriaus vyr. specialistas, gydytojas.
Tėvynės liaudies partijos narys, nuo 2003 m. Liberalų ir centro sąjungos Prienų rajono skyriaus narys.
2003–2007 m. ir nuo 2007 m. Prienų rajono savivaldybės tarybos narys.
Sutuoktinė Zofija, vaikai Marius, Laura.
Storno (draudimas)

Storno (draudimas) – rodiklis, parodantis galiojančios ilgalaikės gyvybės draudimo sutarties draudiminio portfelio sumažėjimą per ataskaitinį laikotarpį. Į šį rodiklį gali būti įtraukiamos prieš laiką nutrauktos sutartys dėl nemokėjimo su draudiko teise atgauti sumokėtą sumą ar be jos bei mirus apdraustajam; sutartys, kurių draudimo laikotarpis pasibaigė laikui ar įvyko draudiminis įvykis. Storno gali būti apskaičiuotas kaip sutarčių, sudarančių storno, nuošimtis draudimo portfelyje.
Jeigu šiandien antradienis, vadinasi mes Belgijoje

Turinys

Čarlis – anglas gidas, lydintis į turistinę kelione po Europą susiruošusių ir viskuo nepatenkintų amerikiečių grupę. 18 dienų, kurias jie praleidžia keliaudami per įvairias šalis, grupę lydi komiškos situacijos, nesusipratimai ir staiga pabudę Čarlio jausmai žaviai turistei Samantai...
Kristina Brazauskienė

Biografija

Sovietmečiu dirbo Projektavimo institute Kaune, „Vilniaus“ restorane, „Neringos“ kavinės vedėja, „Šešupės“ valgykloje, „Draugystės“ restorano vedėja, LSSR MT valgyklos vedėja.   1973-1978 m. Vilniaus universitete studijavo prekybos ekonomiką.  Iki 2007 m. gegužės mėn. - viešbučio Crown Plaza direktorė. 
Nuo 1990 m. Lietuvos demokratinės darbo partijos, nuo 2001 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Vilniaus miesto skyriaus narė. 2011 m. rugpjūčio 6 d. išrinkta neįregistruotos Lietuvos prezidento sąjungos pirmininke.  2012 m. vasario 11 d. išrinkta Demokratinės darbo ir vienybės partijos pirmininke. 
2003–2007 m. Vilniaus miesto savivaldybės tarybos narė.
Sutuoktinis Algirdas Brazauskas, sūnus iš pirmosios santuokos Ernestas Butrimas.
Naujosios Vilnios geležinkelio stotis

Istorija

XIX a. antroje pusėje, nutiesus (1860) Sankt Peterburgo – Varšuvos geležinkelį ir įsteigus geležinkelio stotį, miestelyje apsigyveno geležinkelininkai. Naujoji Vilnia tapo miesteliu. Jame kūrėsi medžio apdirbimo, odų, mielių, dalgių, peilių ir pasagvinių fabrikai. XX a pradžioje Naujoji Vilnia tapo trečiu miestu Lietuvoje pagal pramonės koncentraciją.
1940-1941 m. iš Naujosios Vilnios geležinkelio stoties į Sibirą tremtin buvo vežami pirmieji lietuvių, lenkų ir kitų tautybių žmonės.
Po Lietuvos Nepriklausomybės Atkūrimo Naujosios Vilnios geležinkelio stoties memoriale kasmet (birželio 14 d.) vyksta Trėmimo minėjimo renginiai. 2009 m. vyko Tarptautinės istorinio teisingumo komisijos organizuojamas teatralizuotas Gedulo ir vilties dienos minėjimas „Vilties paukštė”.
2013 m. Naujosios Vilnios geležinkelio stoties memoriale, virš traukinio fragmento, prie kurio kasmet vyksta Trėmimo minėjimo renginiai, įrengta plieno ir stiklo konstrukcija, kuri apsaugo traukinį nuo lietaus ir sniego.
Žalioji barškuolė

Aprašymas

Kūnas apie 1 m ilgio, žaliai ir pilkos spalvos, išilgai nugaros su tamsiomis apskritomis skersinėmis dėmėmis.

Paplitimas

Žalioji barškuolė paplitusi JAV nuo Oklahomos ir Kanzaso iki Ramiojo vandenyno pakrančių. Šiaurėje arealas pasiekia Kanadą, o pietuose – Meksiką. Gyvena įvairiuose biotopuose. Žinomi 9 porūšiai.

Mityba

Gaudo smulkius graužikus (prerinius šuniukus, kiškių jauniklius), taip pat paukščius, varles, driežus ir vabzdžius. Prerinių šuniukų urvus naudoja slėptuvei ir žiemojimui.
Mechanizuotoji brigada (Portugalija)

Portugalijos mechanizuotoji brigada (portug. Brigada Mecanizada; BrigMec) – viena iš Portugalijos armijos brigadų. Suformuota 2006 m. iš Atskirosios mechanizuotosios brigados (Brigada Mecanizada Independente), kuri buvo suformuota iš 1-osios atskirosios mišriosios brigados (1ª Brigada Mista Independente), o ši buvo suformuota iš 3-iosios pėstininkų divizijos (3ª Divisão de Infantaria), kuri dar vadinta Nuno Alvareso divizija (Divisão Nun´Álvares). Ši divizija buvo suformuota 1953 m. ir priskirta NATO pajėgoms.
Kazimieras Bžozovskis

Kazimieras Bžozovskis (Brzozowski, 1687 m. vasario 25 d. – 1756 m. gruodžio 7 d. Vilniuje) – mokyklinių dramų, pamokslų autorius.
1711–12 m. Vilniuje dėstė poetiką, 1716–17 m. retoriką, vėliau Pinsko kolegijos rektorius.
Vilniuje pastatytos jo dramos: Splendor Cimmeriae maiestatis („Kimerų didybės spindesys“), Via Appia ad celsissimas honorum aspices („Kovos kelias į aukščiausias garbės viršūnes“; abi 1712), Orator sub fatali arbore redimitus („Oratorius, po lemtingu medžiu apvainikuotas“) ir, spėjama, Tractatus pacis, ad mensam sanguinariam subscriptus („Taikos sutartis, prie kruvino stalo pasirašyta“; abi 1717). Laidotuvių pamokslų rinkinyje Kazania i mowy na walnym pogrzebowym akcie… Anny xiążąt Sanguszków Radziwillowy (1750) išspausdintas vienas jo pamokslas.
Emanuelė Amerikoje

Turinys

Žurnalistė ir fotografė Emanuelė vyksta į Kaliforniją, kad gautų interviu iš vieno milijonieriaus. Susidūrusi su turtuolių seksualinėmis užgaidomis, vėliau ji vyksta į Veneciją, kur kur tikisi patekti į uždarą viešnamį, aptarnaujantį tik išskirtinius klientus...
Adata

Adata – plonas, pailgas, dažniausiai metalinis siuvimo ar siuvinėjimo įrankis, kurio vienas galas nusmailintas, o kitame gale yra ąselė praverti siūlui. Adatos būna įvairaus dydžio, priklausomai nuo paskirties ir su kokiu audiniu dirbama. Paprastos siuvimo adatos ilgis dažniausiai neviršija 5 cm. Nuo paskirties taip pat priklauso smailojo galiuko bukumas, ąselės forma bei dydis.
Pirmosios adatos buvo gaminamos iš kaulo bei medžio, dabartinės iš anglinio plieno vielos, padengiamos nikeliu ar auksu apsaugai nuo korozijos. Ypatingai aukštos kokybės adatos yra pagamintos iš platinos.
Archeologiniai tyrinėjimai parodė, kad adatos naudojamos tūkstančius metų, pvz., aptiktos akmens amžiaus kaulinės adatos. Taip pat manoma, kad tarp Kostenki kaimo Rusijoje vulkaninių pelenų sluoksnyje Kostenki rastų artefaktų, datuojamų prieš 45 000 metų, buvo ir adatų.
Amerikos indėnai gamindavo adatas iš įvairios gamtinės žaliavos. Pvz., iš agavos lapų gaudavo ir adatą, ir siūlą: lapus ilgai mirkius iš spyglio pavidalo lapo smaigalio susidarydavo smaili adata, nuo kurios eidavo lapo gyslos – siūlai.
Ugnies Žemės sala

Ugnies Žemės sala arba Didžioji Ugnies Žemės sala (isp. Isla Grande de Tierra del Fuego) – sala Pietų Amerikos pietuose, didžiausia Ugnies Žemės salyne. Nuo žemyno atskirta Magelano sąsiauriu. Priklauso Čilei ir Argentinai. Tai yra 29-a pagal plotą sala pasaulyje. Plotas 47 992 km². Iškilę žemi kalnai, vyrauja tundros, viržynai. Aukščiausia salos vieta – Darvino kalnas (2488 m). Yra naftos telkinių.
Pagrindiniai miestai Ugnies Žemėje: Ušuaja, Rio Grandė, Toluinas (Argentina), Porveniras (Čilė).
Lietuvos ušu federacija

Lietuvos ušu federacija – nevyriausybinė organizacija, plėtojanti ušu sporto šaką Lietuvoje.

Istorija

2013 m. įvyko pirmosios ušu varžybos Lietuvoje – Lietuvos ušu taurė. 2014 m. gruodžio 14 d. Vilniuje surengtas pirmasis Lietuvos ušu čempionatas. Nuo 2014 m. vyksta Baltijos šalių ušu čempionatas.
Lietuvos ušu federacija yra pripažinta tarptautinės ušu federacijos (IWF) narė.
Humanitarinė intervencija

Humanitarinė intervencija – vienos arba kelių valstybių prievartos panaudojimas arba grasinimas ją panaudoti prieš kitą valstybę, siekiant išvengti arba sustabdyti joje vykstančius didelio masto žmogaus teisių pažeidimus. Pagal šį apibrėžimą, humanitarinė intervencija neapima humanitarinės pagalbos teikimo arba ekonominių sankcijų panaudojimo, tačiau yra ir autorių, kurie teigia, jog intervencija turėtų būti suprantama platesne prasme.
Humanitarinė intervencija yra plačiai priimtas, tačiau iki šiol kontroversiškas tarptautinės teisės principas. Vyksta diskusijos, ar tokia intervencija gali būti pateisinama iš etinės pusės, ar ją galima vertinti kaip „teisingą karą“, ar ji nepažeidžia valstybių suvereniteto, bei kokiais atvejais ji galėtų būti vykdoma.

Istorija

Po 1945 m. priimti tarptautiniai susitarimai (pvz.: Visuotinė žmogaus teisių deklaracija arba Genocido konvencija) sumažino atskirų valstybių suverenitetą ir iškėlė klausimus, kokiom sąlygom esant tarptautinė bendruomenė turėtų įsikišti į valstybės vidaus reikalus tam, kad užtikrintų šių susitarimų įgyvendinimą. Atsirado priešprieša tarp valstybės teisės tvarkytis šalies viduje pagal savo supratimą ir žmogaus teisių įgyvendinimo. Holokausto atminimas, žudynės Gvatemaloje, Ruandos genocidas – šie ir kiti atvejai iš naujo suaktyvindavo diskusijas, ar tarptautinė bendruomenė neturėtų aktyviau siekti sustabdyti tokius žmogaus teisių pažeidimus. Iš kitos pusės, neaišku, kokie įrodymai ir argumentai reikalingi intervencijai pateisinti, kaip išvengti jos politizavimo, kaip atpažinti didelio masto žmogaus teisių pažeidimus ankstyvoje stadijoje. Iki šiol detalūs teisėtos intervencijos kriterijai nėra priimti ir jos reguliavimas išlieka neišspręstu klausimu.
Liucija Rita Černiauskienė

Liucija Rita Černiauskienė (g. 1941 m. lapkričio 14 d. Kaune) – Lietuvos biofizikė, habilituota biomedicinos mokslų daktarė.

Biografija

1968 m. baigė Kauno medicinos institutą. 1994 m. habilituota biomedicinos mokslų daktarė.
1968–1969 m. dirbo Kauno medicinos institute, nuo 1969 m. dirba Kardiologijos institute, 1979–2009 m. Klinikinės biochemijos laboratorijoje.

Mokslinė veikla

Mokslinių tyrimų sritis: laisvųjų radikalų įtaka išeminei širdies ligai ir kitoms lėtinėms neinfekcinėms ligoms kilti bei vystytis, apsauginis antioksidantų poveikis organizmui.
Vasa

Istorija

Miestą 1606 m. įkūrė Švedijos karalius Karolis IX, 1611 m. gavo miesto teises ir buvo pavadinta Vazų dinastijos garbei. 1776 m. čia įsteigtas antrasis Suomijos apeliacinis teismas. 1852 m. miestą nuniokojo gaisras, tačiau greitai miestas buvo atstatytas, ir strategiškai tinkamesnėje vietoje (8 km arčiau link jūros). Iki 1917 m. laikinai miestas turėjo Nikolainkaupunki oficialų pavadinimą, nors vietiniai gyventojai nenustojo miesto vadinti Vasa. 1918 m. Suomijos nepriklausomybės karo metu Vasa buvo laikinoji šalies sostinė.
Neli Beliakaitė

Neli Beliakaitė (g. 1978 m. lapkričio 17 d. Vilniuje) – Lietuvos baleto artistė.

Biografija

1988–1996 m. mokėsi Vilniaus baleto mokykloje. 1995 m. stažavosi Monte Karlo (Monakas) karališkojoje princesės G. Kelly baleto akademijoje.
Nuo 1996 m. Lietuvos operos ir baleto teatro soliste. Nuo 1999 m. šoko JAV Sakramento, Losandzelo, Tony Powelo baleto trupese.
Kašeliškiai

Aplinkinės gyvenvietės

Kiauliškiai – 3,4 km
Strazdiškis – 1,6 km
Apušynė (Biržai) – 2,6 km
Suostas – 2,3 km
Kraniškis – 3,9 km
BIRŽAI – 15 km
Užušiliai – 4,1 km
Parovėja – 11 km
Nyderlandų futbolo varžybos 2012–2013 m.

Eredivisie pirmenybės

Čempionų titulą apgynė Amsterdamo „Ajax“ (32-ą kartą).
Gulbiniškiai

Aplinkinės gyvenvietės

Stašėnai - 3 km
Paryžius - 1,5 km
Pušynėlis - 700 m
Londonas - 4 km
Šveicarija - 2 km
Gumbiškiai - 700 m
Ratušėliai - 1 km
Dumsiškiai - 3 km