google/wiki40b huggingface dataset:
Naska (miestas)

Istorija

Ispanai Naską įkūrė 1591 m. vicekaraliaus Garsijos Urtado de Mendosos nurodymu. Ilgą laiką tai buvo nedidelis žemdirbių miestelis, tačiau Naskos linijų atradimas lėmė turizmo suklestėjimą. 1996 m. lapkričio 12 d. miestas buvo sugriautas žemės drebėjimo – 17 žmonių žuvo, 150 buvo sužeista. Dabar miestas atstatytas.
Kožikodės karalystė

Istorija

Ši karalystė aplink Kožikodės miestą atsirado suirus Čeros imperijai ir iš pradžių vadinosi Eranadu. Tai buvo mažytis svarupamas, kuris XIV a. pradžioje nugalėjo savo priešus Polanadą bei Nedunganadą ir pradėjo ekspansiją. Tuo metu dėl gamtinių sąlygų smuko senovinis uostas Kodungaluras, iki tol garsėjęs prekyba. Tai leido iškilti Kožikodei kaip prekybos centrui.
1353–1361 m. tęsėsi ekspansijiniai karai, kurių metu Kožikodė kovojo su Valuvanado ir Perumpadapo karalystėmis, labai jas nusilpnindama. Perumpadapas buvo priverstas perkelti sostinę į pietus, į Kočio miestą.
Atplaukę Portugalai iš pradžių draugavo su zamorinais, tačiau greitai prasidėjo karai. Pralaimėję zamorinai buvo priversti leisti portugalams įkurti prekybos postą savo valdose 1509 m.
Pasirodžius olandams, Kožikodė sudarė su jais sąjungą ir išvijo portugalus XVII a. viduryje.
1766 m. Kožikodės karalystę užėmė kanadų Maisoro karalystė vakaruose. Vėliau Maisorui pralaimėjus britams, Kožikodė tapo Britų Indijos dalimi.
Nordika

Antrasis statybų etapas

Po antrojo prekybos centro statybų etapo 2016 m. gegužės 5 d. „Nordikoje“ duris atverė 17 tūkst. m² „Senukų“ parduotuvė ir dar keletas kitų parduotuvių. Prekybos centro plotas išaugo nuo 20 000 m². iki 40 000 m².
Tabakundas

Istorija

Miesto pavadinimas kečujų kalba reiškia „senolių kaimas“.
Veiklos bendruomenė

Veiklos bendruomene (angl. community of practice) vadinama grupė žmonių, kuriuos vienija tam tikra veikla, pvz., kurdami ar gamindami panašius dalykus ir pan. Šį terminą 1991 m. pasiūlė antropologai Jean Lave ir Etienne Wenger. Veiklos bendruomenės konceptas svarbus ugdymo kontekste. Kartu kurdami, dalindamiesi priemonėmis ir žiniomis, bendruomenės nariai gali efektyviai mokytis formaliame ir neformaliame kontekste, plėsti bendruomenines ir individualias kompetencijas.

Edukologijos teorija

Veiklos bendruomenės teorija svarbi edukologijos mokslų kontekste. Teorija susijusi su kitomis ugdymo(si) socialiniame kontekste teorijomis, įskaitant Lev Vygotsky išplėtotą sociokultūrinę teoriją, Jean Lave, Pierre Bourdieu, Anthony Giddens, Michael Foucault ir kitų teoretikų darbais.
Vertikalaus kilimo ir tūpimo lėktuvas

Vertikalaus kilimo ir tūpimo (angl. Vertical Take-Off and Landing arba VTOL) lėktuvai yra tokie, kurie gali vertikaliai pakilti ir nutūpti. VTOL tipo orlaiviais nelaikomi malūnsparniai, oro balionai, dirižabliai. Kai kurie lėktuvai gali veikti VTOL režimu kartu su kitais, tokiais kaip standartinio kilimo ir tūpimo (CTOL) ir/ar trumpo kilimo ir tūpimo (STOL). Kiti gali dirbti tik VTOL režimu, nes neturi važiuoklės, pritaikytos horizontaliam judėjimui.
Šlapynė

Šlapynė, pelkynė, šlapžemė – sausumos teritorija, kuri didžiąją metų dalį būna persunkta drėgme. Šlapynių ekosistemose vyrauja drėgmę mėgstantys augalai, tai yra įvairių gyvūnų rūšių prieglobstis. Šlapynės skirstomos į pelkes, užpelkėjusius miškus, maršas, viržynus.
Svarbiausias pasaulio šlapynes saugo Ramsaro konvencija.
Lietuvoje šiuo metu yra apie 16350 kv. km šlapynėms priskirtinų teritorijų (tai sudaro apie 25 % bendro Lietuvos ploto). Tarp jų 8750 kv. km plotą užima šlapi miškai, 6450 kv. km - durpynai, 1150 kv. km - atviro vandens telkiniai.
Lietuvos Respublikos Konstitucijos komentaras

Lietuvos Respublikos Konstitucijos komentaras (LRK komentaras) - Lietuvos Respublikos Konstitucijos - pagrindinio Lietuvos įstatymo - komentaras.
Parengtas kaip teisės mokslo tyrimas. Tikslas – atskleisti Konstitucijos nuostatų, kuriose įtvirtintos žmogaus teisės ir pagrindinės laisvės turinį ir šių nuostatų sąsajas su tarptautiniais žmogaus teisių dokumentais. Siekta išnagrinėti konstitucinių nuostatų gynimo ir saugos garantijas bei jų įgyvendinimo mechanizmą: teisinę sistemą, taip pat aptarti, kokiomis aplinkybėmis, kieno interesais ir kokių tikslų siekiant šios teisės bei laisvės gali būti apribotos.
Atliekant darbą buvo atsižvelgta į tai, kad konstitucinės nuostatos yra lakoniškos, išreikštos universalia teisine kalba, bet nesukonkretintos, todėl Konstitucijos, kaip vientiso akto, tiesioginis taikymas, gali turėti neigiamų padarinių dėl skirtingo jų interpretavimo, subjektyvizmo ir kolizijų. Todėl rengiant komentarą buvo aptarti klausimai, susiję su konstitucinės teisės doktrinos plėtojimu. Konstitucinės nuostatos komentare analizuojamos remiantis tarptautinės teisės dokumentais ir Lietuvos nacionaliniais įstatymais, LR Konstitucinio Teismo nutarimais ir sprendimais bei teismų praktika civilinėse, administracinėse ir baudžiamosiose bylose.
2002 metais baigė rengti ir išleido Teisės institutas (TU) ir Karolio Jovaišo Personalinė įmonė. Iš pradžių LRK komentaro ištraukos buvo spausdinamos TI leidžiamame teisės mokslo žurnale „Teisės problemos“.

Autoriai

Komentarą parengė VU Teisės fakulteto, Teisės instituto mokslininkai, taip pat praktikai. Tai Genovaitė Dambrauskienė, Tomas Davulis, Egidijus Jarašiūnas, Karolis Jovaišas, A. Klimas, Antanas Marcijonas, Bronius Sudavičius, Dalia Mikulėnienė, J. Sinkevičiūtė, Augustinas Normantas, Ipolitas Nekrošius, Vytautas Nekrošius, Gina Marija Pajuodienė, Vladas Pavilonis, P. Pumpa, Jonas Prapiestis, Alfonsas Vaišvila, Juozas Žilys.
Atsakingasis redaktorius TI vyr. mokslo darbuotojas Karolis Jovaišas.
Aleksejus Nikiforovas

Biografija

Gimė 1957 m. balandžio 24 d. Elektrėnuose. Žaidė už Rygos Dinamo ledo ritulio komandą TSRS ledo ritulio čempionate. Dirbdamas treneriu Lietuvoje išaugino Darių Kasparaitį ir Dainių Zubrų. 1991 m. išvyko gyventi į JAV, kur šiuo metu dirba Niujorko „Suffolk juniors“ komandos vyriausiuoju treneriu bei treniruoja įvairaus amžiaus ir lygio ledo ritulininkus individualiai. A.Nikiforovas propaguoja europietiško stiliaus ledo ritulį, kuomet pagrindinis dėmesys skiriamas čiuožimo technikai, greičiui, ritulio valdymui. Dirbdamas JAV treniravo tokius NHL žaidžiančius žaidėjus kaip Aleksejus Jašinas, Mike Komisarek, Chris Higgins, Bryan McCabe, Vladimiras Malachovas, Aleksejus Kovaliovas, Rob Scuderi, Eric Nystrom, Ryan Vesce, Matt Gilroy, Tony Romano, James Marcou ir Patrick McNally
Tadžikijos futbolo taurė

Tadžikijos futbolo taurė – pagrindinis futbolo taurės turnyras Tadžikijoje. Antrasis pagal svarbą turnyras šalyje po Aukščiausios lygos pirmenybių. Vyksta nuo 1992 metų.
Skuodo valsčius

Skuodo valsčius buvo šiaurės vakarų Lietuvoje. Centras – Skuodas.
Europos parkas

Europos parkas – parkas Joneikiškių kaime, truputį šiauriau Vilniaus miesto savivaldybės šiaurinės ribos, dešiniajame Neries krante, netoli Europos centro 1991 m. Gintaro Karoso įkurtas muziejus po atviru dangumi, užimantis 55 ha plotą. Išsidėstęs 19 km į šiaurę nuo Vilniaus miesto centro, netoliese prateka Žalesa.
Parke eksponuojamos virš 100 skulptūrų, kurių autoriai – menininkai iš 32 valstybių (ne tik Europos). Tarp jų – žymūs šiuolaikinio meno kūrėjai Magdalena Abakanowicz, Sol LeWitt, Dennis Oppenheim.
Pirmąją skulptūrą sukūrė pats G. Karosas. Ši skulptūra tapo Europos parko simboliu, o jos stilizuotas piešinys naudojamas parko logotipe. Viena įspūdingiausių Europos parko skulptūrų – iš senų televizorių pastatytas LNK Infomedis, Guinness World Records agentūros pripažinta kaip didžiausia tokio tipo skulptūra. Skulptūros labai įvairios – nuo prigludusių prie žemės iki 10 m aukščio, užimančios 1 kvadratinį metrą ar išsidėsčiusios 3 135 kvadratinių metrų plote. Visų eksponatų svoris siekia apie 1000 tonų – tiek panaudota akmens, medžio, betono ir kitų medžiagų sukurti muziejų po atviru dangumi. 
Kai Prancūzijos nacionalinis geografijos institutas nustatė, kad Europos geografinis centras yra netoli Vilniaus, G. Karosas sukūrė Europos centro monumentą, granito plokštelėse pažymėdamas Europos ir kai kurių kitų valstybių sostinių pavadinimus ir atstumus nuo žemyno centro iki jų. Štai Paryžius – 1705 km, Lisabona – 3129 km, o didžiausias nurodytas atstumas – iki Naujosios Zelandijos sostinės Velingtono – 17310 km.
Europos parke organizuojami įvairūs kultūros renginiai („Poezijos pavasario“ skaitymai, menininkų susitikimai, konferencijos), originalios išvaizdos Edukacinis centras pritaikytas įvairaus profilio renginiams. Muziejuje lankytojų patogumui nutiesti maždaug 7 km ilgio takai, taip pat parką galima apvažiuoti čia nuomojamais kalnų dviračiais. Parką kasmet aplanko daugiau kaip 60 000 lankytojų (2006 m. duomenys).
2008 m. Europos parko muziejaus veikla Lietuvos Respublikos Vyriausybės nutarimu pripažinta valstybei svarbiu kultūriniu projektu.
Ortodoksija

Ortodoksija (sen. gr. ὀρθοδοξία „tikra, teisinga nuomonė“) – griežtas nustatytų principų ir teiginių laikymasis, paklusimas doktrinai. Dažniausiai šis žodis vartojamas religiniame kontekste, kur reiškia tikrąjį tikėjimą, visų tam tikros religijos doktrinos teiginių pripažinimą ir griežtą laikymąsi (ortopraksiją). Priešingybė ortodoksijai – heterodoksija bei erezija.
Ortodoksijos sąvoka ateina iš krikščionybės istorijos. Ankstyvosios krikščionybės laikais vyko nuolatiniai ginčai dėl pamatinių krikščioniškų dogmų, IV–VIII a. vyko ekumeniniai sinodai, kuriais siekta sutartas dogmas įtvirtinti. Šių dogmų laikymasis įvardintas kaip ortodoksija. Jos pamatai sudėti 431 m. Efeso susirinkime, atmetusiame arijonizmą. Iš čia atsirado ortodoksinės krikščionybės samprata.
Ortodoksijos sąvoka vėliau imta taikyti ir kitų religijų šakoms, nuosekliai besilaikančioms senųjų tradicijų. Išskiriamas ortodoksinis judaizmas (haredi ir modernusis), kurio atstovai griežtai paiso halakhos, nepripažįsta sekuliarizmo ir šiuolaikinių judaistinių interpretacijų. Hinduizme ortodoksais vadinami sanataniai, atmetantys XIX–XX a. pr. revivalistinių judėjimų (pvz., Arja samadž, Brahma samadž), fundamentalistų interpretacijas, griežtai prisilaikantys ritualinių praktikų ir socialinės hierarchijos (kastų). Budizme ortodoksais laikomi theravados sekėjai, pabrėžiantys monasticizmą, kanoninių tekstų atlikimo ir komentavimo tradiciją, griežtą vinajos paisymą. Islame, kuris neturi hierarchizuoto tradicijos interpretuotojų luomo, kalbėti apie ortodoksiją keblu, nors kartais prie ortodoksų priskiriami konservatyvūs sunitai.
Ortodoksijos sąvoka vartojama ir nereliginiame kontekste, įvardinant kokios nors srities nusistovėjusių, daugumos autoritetų pripažintų normų sekimą. Kalbama apie kokios mokslo srities, ekonomikos, politikos, socialinę, meno ortodoksiją.
Port Klangas

Port Klangas – didžiausias uostas Malaizijoje, įsikūręs Malakos pusiasalio vakarinėje pakrantėje, Selangoro valstijoje, apie 40 kilometrų nuo sostinės Kvala Lumpūro. Užima daugiau nei 800 ha plotą ir apie 16 km pakrantės ruožą. Susideda iš trijų dalių: Šiaurinio, Vakarinio ir Pietinio uosto. Aprūpintas naujausiomis uosto technologijomis, aptarnauja įvairių rūšių krovininius laivus. Tai vienas iš aktyviausių uostų pasaulyje.

Istorija

Uostas oficialiai įkurtas 1901 m. rugsėjo 15 d. kaip Svetenhamo uostas. Po Antro pasaulinio karo sparčiai plėtėsi. 1955 m. bendras aptarnautų krovinių svoris viršijo 1 mln. tonų. 1972 m. uostui suteiktas dabartinis Port Klango vardas. Per ateinančius metus pastatyti skystų krovinių ir cemento terminalai. 1992 m. gruodį baigta uosto privatizacija. Tais pačiais metais metinė uosto krovinių apimtis viršijo 1 mln. TEU konteinerių. 2010 m. uostas buvo 13-tas pasaulyje pagal iškraunamų ir įkraunamų konteinerių kiekį.

Administracija

Uostas suskirstytas į Pietinį, Vakarinį ir Šiaurinį. Visi jame esantys įrengimai yra privatūs. Uosto veiklą administruoja Port Klango administracija (angl. Port Klang Authority).

Krovinių apimtis

Uosto krovinių apimtis sparčiai auga. 1995 m. ji siekė 1,1 mln. TEU, 2000 m. – 3,2 mln., o 2011 m. – 9,6 mln.
Armėnijos herbas

Aprašymas

Skydo laukas ketvirčiuotas. Pirmasis laukas raudonas, jame kairysis auksinis šėlstantis liūtas su graikišku kryžiumi ant nugaros. Antrasis laukas mėlynas, jame dvigalvis auksinis erelis. Trečiasis laukas mėlynas, jame du auksiniai vienas į kitą žvelgiantys tupintys ereliai, tarp kurių auksinė saulė. Ketvirtasis laukas raudonas, jame bėgantis auksinis liūtas su kryžiumi ant nugaros. Skydo centre oranžinis skydelis sidabriniu apvadu, kuriame sidabrinis Ararato kalnas su Nojaus arka viršūnėje ir dviem sidabrinėmis banguotomis linijomis papėdėje.
Skydą laiko du skydininkai – heraldiškai dešinėje stovi auksinis nuleistus sparnus demonstruojantis erelis, kairėje – liūtas. Abu žiūri į šonus. Po skydu smaigaliu į viršų stovi auksinis kalavijas, buožele besiremiantis į žemę, pervėręs auksinės grandinės grandį. Didžioji dalis geležtės slepiasi už skydo. Už kalavijo skersinio sukryžiuoti auksinis kviečių pėdas ir auksinė palmės šakelė. Už jų eina auksinė devizo juostelė be devizo.

Istorija

Armėnijos herbas naudotas Pirmosios Armėnijos Respublikos metu (1918–1920 metais), o Turkijai ir TSRS pasidalijus valstybę, Armėnijos TSR šis herbas buvo naudotas iki 1922 metų, kol buvo patvirtintas Armėnijos TSR herbas.
Pareiškimas

Pareiškimas – raštas, kuriuo oficialiai pranešama ir (arba) išdėstoma asmens (arba organizacijos) nuostata dėl tam tikro dalyko. Pareiškime nurodomos kokios nors aplinkybės, pateikiamos žinios, išreiškiamas pareiškėjo noras, reikalavimas ar koks kitas reikalas. Pareiškimai rašomi kreipiantis į institucijas, įstaigas, organizacijas, norint išdėstyti savo nuomonę, nuostatą, nepritarimą organizacijos veiklos, jos narių, vadovo veiklai, pranešti apie tam tikrus trūkumus ar taisytinus dalykus, pateikti pastebėjimus ar pageidavimus.
Pareiškimas rašomas taip pat kaip ir prašymas, tik jo antraštinė dalis gali turėti atskirai iškeltą antraštę (pvz., „Pareiškimas“ / „Dėl aplaidaus įstaigos darbo“).
Ignas Šimulionis

Biografija

Mokėsi Vilniaus 34-ojoje vidurinės mokyklos dvyliktoje klasėje. Buvo „Geležinio vilko“ kuopos šaulys.
Lietuvos Persitvarkymo Sąjūdžio kvietimu 1991 m. sausio 13 d. budėjo prie Vilniaus televizijos bokšto. TSRS desantininkų nukautas.
1991 m. sausio 15 d. po mirties apdovanotas Vyčio kryžiaus I laipsnio ordinu.
Igno Šimulionio vardu pavadinta viena iš Vilniaus gatvių Karoliniškėse.
Aldona Zavistauskienė

Biografija

Mokėsi Kybartuose, 1963 m. baigė Kapsuko pedagoginės mokyklos ikimokyklinio auklėjimo skyrių, 1971 m. – Vilniaus universitete žurnalistikos specialybę.
Nuo 1966 m. Plungės rajono laikraščio „Kibirkštis“ redakcijos mašininkė, literatūrinė darbuotoja, vyresnioji literatūrinė darbuotoja, skyriaus vedėja, laiškų ir masinio darbo skyriaus vedėja. Nuo 1976 m. Šakių rajono laikraščio „Draugas“ redaktoriaus pavaduotoja, 1990–2006 m. – redaktorė. Daugiausia rašė kraštotyros, kultūros, žemės ūkio, pedagogikos temomis.
Nuo 1973 m. Lietuvos žurnalistų sąjungos narė.
XIII pasaulio krepšinio čempionatas

Tryliktasis pasaulio krepšinio čempionatas vyko 1998 m. liepos 29 d. – rugpjūčio 9 d. Atėnuose, Graikijoje. Šį kartą čempionate dėl pasibaigusios kolektyvinės sutarties JAV rinktinei neatstovavo NBA lygos žaidėjai, ją sudarė daugiausia Europos klubuose rungtyniaujantys krepšininkai. Turnyro debiutantėmis buvo Lietuvos ir Nigerijos komandos. Čempionatą laimėjo pirmą kartą po šalies iširimo tokiame turnyre žaidusi Jugoslavijos rinktinė, finale rezultatu 64:62 įveikusi Rusiją.

Pirmojo etapo grupių varžybos

Pirmajame etape komandos buvo suskirstytos į keturias grupes po keturias komandas. Trys stipriausios kiekvienos grupės komandos pateko į antrąjį grupių varžybų etapą. Silpniausia kiekvienos grupės komanda toliau varžėsi dėl 13-16 vietų.

Antrojo etapo grupių varžybos

Antrajame etape po tris stipriausias komandas iš A ir B bei C ir D grupių buvo atitinkamai suskirstytos į naujas E ir F grupes. Pirmajame etape tarpusavyje sužaistos rungtynės turnyrinėje lentelėje buvo užskaitytos, todėl komandos sužaidė po trejas rungtynes su varžovais iš kitos pirmojo etapo grupės. Po keturias stipriausias komandas iš abiejų antrojo etapo grupių pateko į atkrentamąsias varžybas dėl 1–8 vietų, likusios žaidė dėl 9–12 vietų.
Hondūro futbolo čempionatas

Hondūro futbolo čempionatas yra aukščiausia Hondūro futbolo lyga. Lygos sezonas yra padalintas į Aperturą (rudens atidaymo) ir Clausurą (pavasario uždarymo). Aperturos ir Clausuros laimėtojai dalyvauja CONCACAF Čempionų lygoje. Mažiausiai taškų turintis klubas perkeliamas į žemesnę lygą (Liga Nacional de Ascenso de Honduras).
Lyga įkurta 1964 m. gegužės 10 d. Pirmos lygos komandos buvo: Olimpia, Troya, España, Honduras de El Progreso, Vida, Marathón, Motagua, La Salle, ir Atlético Español Glidden. Platense klubas laimėjo pirmą profesionalų čempionatą.
Viktoras Aidukas

Viktoras Aidukas (g. 1953 m. balandžio 29 d. Vilniuje) – teisininkas, buvęs Lietuvos Aukščiausiojo Teismo teisėjas, buvęs Šalčininkų rajono apylinkės teismo pirmininkas, Lietuvos apeliacinio teismo Baudžiamųjų bylų skyriaus pirmininkas.

Biografija

1976 m. baigė Vilniaus universiteto Teisės fakultetą.
1976–1979 m. VU Teisės fakulteto Baudžiamojo proceso katedros (dabar – Baudžiamosios justicijos) dėstytojas, 1979–1995 m. – Šalčininkų rajono apylinkės teismo teisėjas, nuo 1982 m. teismo pirmininkas, 1995–1999 m. – Lietuvos apeliacinio teismo teisėjas, Baudžiamųjų bylų skyriaus pirmininkas.
1999-2017 m.  – Lietuvos Aukščiausiojo Teismo teisėjas. Po įteikto atsistatydinimo pareiškimo Lietuvos Respublikos Seimo atleistas. Prieš tai teisėjas buvo apklaustas kaip specialusis liudytojas vadinamojoje Darbo partijos juodosios buhalterijos byloje.
Jobo knyga

Jobo knyga – viena iš Senojo Testamento knygų. Tai draminė poema apie kančios klausimą.

Siužetas

Jobo knygoje pasakojama apie teisuolį Jobą, kuris praradęs viską, tačiau nesiliovęs tikėti Dievu. Jobo istorija užduoda klausimą: jei Dievas teisingas, kodėl kenčia teisieji?
Knygoje rašoma, kaip Dievas leidžia šėtonui išbandyti Jobą. Šį užgriūva nelaimės – jis praranda turtus, vaikus, sveikatą. Trys Jobo draugai teigia, kad jo kančios esančios pelnytos, bet Jobas įsitikinęs, jog kenčia ne dėl savo nuodėmių, bet neranda Dievo, kad pats prieš jį gintų savo bylą.
Jobas bei jo draugai svarsto, ar nedoriems žmonėms sekasi, ar ne. Vėliau į pokalbį įsijungia jaunuolis Elihuvas, kuris sutinka, kad Jobas galbūt ir nekaltas, bet mano, kad jis neturįs teisės Dievui prikišti neteisingumo. Dievas, Elihuvo manymu, didesnis už žmogų, o Jobo žinojimas esąs ribotas.
Paskutiniuose knygos skyriuose pasakojama, kad iš vėtros Jobui atsiliepia pats Dievas. Jobas prieš jį nusižemina ir lieka patenkintas – ne ginču, o tuo, kad išvydo Dievą su visa jo išmintimi ir galybe. Galiausiai Dievas pagydo Jobą, sugrąžina jam visus turtus, pripildo Jobą dar didesne palaima nei pirma.

Parašymo laikas

Knygos parašymo laikas nėra žinomas. Nesama jokių nuorodų, kada ir kieno galėjo būti parašyta knyga.
Lesčiai

Istorija

XX a. pr. buvo Lesčių kaimas ir palivarkas Ariogalos valsčiuje. Žemės priklausė Riomeriams ir Rickevičiams.
Seniau greta Lesčių bažnytkaimio buvo dar 2 palivarkai (Leščiai I – 31 gyv. 1923 m., Leščiai II – 20 gyv.) ir Leščių viensėdis (15 gyv.).
Remigijus Kontaras

Biografija

1975 m. baigė Kauno medicinos institutą, gydytojas. Mažeikių Senamiesčio Pirminės sveikatos priežiūros centro direktorius, šeimos gydytojas.
2002 m. Krikščionių konservatorių socialinės sąjungos narys.
Nuo 2007 m. Mažeikių rajono savivaldybės tarybos narys.
Sutuoktinė Bronislava, vaikai Giedrė, Andrius.
3+2 (grupė)

2010 m. „Eurovizijos“ dainų konkursas

2010 m. vasario 25 d. uždaru būdu grupė „3+2“ buvo pasirinkta atstovauti Baltarusijai 2010 m. „Eurovizijos“ dainų konkurse su daina „Butterflies“ (liet. Drugeliai). Dainą „Butterflies“ parašė Max Fadeev ir Lenkijos poetas Malka Chaplin.
Atstovai anksčiau nusprendė konkurse atlikti „Far Away“, bet vėliau dainą pakeitė į „Butterflies“.
Kazimieras Alminas

Kazimieras Alminas (iki 1939 m. Alminauskis, 1904 m. balandžio 15 d. Paulaičiuose, Švėkšnos valsčius, dab. Šilutės raj. – 1986 m. birželio 7 d. Santa Monikoje, Los Andželo priemiestis, Kalifornija) – kalbininkas, lietuvių kalbos vardyno rinkėjas bei tyrėjas, profesorius.

Biografija

Gimė ūkininkų (tėvai turėjo 30 ha žemės) šeimoje. Mokėsi Švėkšnos pradžios mokykloje, 1918–1925 m. – Telšių gimnazijoje. 1925–1929 m. studijavo Lietuvos universitete, buvo Jono Jablonskio sekretorius.
1929–1934 m. tęsė studijas Leipcigo, Miuncheno, Heidelbergo, Vienos ir Karaliaučiaus universitetuose. 1934 m. Leipcigo universitete apgynė daktaro disertaciją „Lietuvių kalbos germanizmai“. 1934–1939 m. dėstė germanistikos disciplinas Vytauto Didžiojo, 1940–1943 m. – Vilniaus universitetuose; pastarajame dar vadovavo Vokiečių kalbos ir literatūros katedrai.
1943 m. su šeima grįžo į tėviškę. 1943–1944 m. dėstė lietuvių kalbą ir literatūrą Švėkšnos gimnazijoje. 1944 m. vasarą pasitraukė į Vakarus. 1944–1945 m. dirbo Austrijos MA fonogramų archyve Vienoje, 1945–1946 m. profesoriavo UNRRA universitete Miunchene. 1948–1972 m. buvo Lojolos universiteto Los Andžele vokiečių ir rusų kalbų profesorius.

Darbai

Tyrinėjo vokiškus skolinius, vartojamus lietuvių kalboje; 1934 m. išleido 150 puslapių knygą vokiečių kalba „Die Germanismen des Litauischen“ (Lietuvių kalbos germanizmai), kuri iki šiol yra plačiausias lietuvių kalbos germanizmų tyrinėjimas. 1934 m. sudarė vietovardžių rinkimo instrukciją. 1934–1944 m. organizavo Lietuvos vietovardžių ir pavardžių rinkimą (prie Kultūros muziejaus buvo įsteigęs skyrių „Lietuvos žemės vardynas“). Padėjo atlietuvinti Vilniaus krašto lietuvių vietovardžius ir pavardes.
Paruošė ir 1943 m. išleido žodyną „Vokiškai - lietuviškas žodynas“. Sudarė Lietuvos istorijos šaltiniuose esamų lietuviškų tikrinių vardų kartoteką (per 200 tūkstančių lapelių).
1931–1939 m. leidinyje „Archivum Philologicum“ paskelbė Antano Baranausko 67 laiškus vokiečių kalbininkui H. Vėberiui  (dar 33 laiškai liko neišspausdinti, sutrukdė II pasaulinis karas), „Vytauto skundas prieš Jogailą ir Skirgailą“, „Dionizo Poškos „Mužiko“ kopija“ ir kt. publicistinius straipsnius. Taip pat kalbos klausimais rašė į žurnalą „Gimtoji kalba“.
Parašė leksikografijos darbų, rinko istorinių dokumentų, Lietuvos valdovų antspaudų fotokopijas. Rašė veikalą „Kryžiuočių keliai į Lietuvą“.
Saulius Smailys

Biografija

1959–1967 m. mokėsi Pažėrų (Kauno rajonas) aštuonmetėje mokykloje, 1967–1970 m. Veiverių vidurinėje mokykloje. 1970–1974 m. studijavo Lietuvos kūno kultūros institute.
1974–1975 m. Kauno siuvimo fabriko „Spalis“ metodininkas. 1975–1976 m. Garliavos 2-os vidurinės mokyklos kūno kultūros mokytojas. 1976–1977 m. Birštono sanatorijos „Versmė“ vyr. kultūros organizatorius. Nuo 1977 m. irklavimo treneris, 1984–1989 m. Lietuvos jaunių, jaunimo rinktinių treneris, nuo 1992 m. Lietuvos olimpinio irklavimo centro direktorius, nuo 1998 m. Birštono sporto centro direktorius.
1993 m. Tėvynės sąjungos narys, nuo 2001 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Birštono skyriaus narys. 2004 m. trumpai Birštono savivaldybės tarybos narys.
1971–1975 m. Lietuvos ir sąjunginių irklavimo varžybų prizininkas. Parengė penkis SSRS čempionus. Apdovanotas LDK Gedimino ordino trečio laipsnio medaliu. Lietuvos šaulių sąjungos narys, 1993–2004 m. būrio vadas.
Valdas Dopolskas

Biografija

2015 m. Frankfurto maratone pasiekė savo asmeninį rekordą (2:16:35) ir įvykdė kvalifikacinį normatyvą į 2016 m. vasaros olimpines žaidynes. Rio de Žaneire vykusiose olimpinėse žaidynėse Dopolskas maratono trasą įveikė per 2:28:21 ir liko 111-as.
Triskart Lietuvos čempionas pusės maratono bėgime (2014 m. - 2016 m.)