google/wiki40b huggingface dataset:
Optimatai

Optimatai (lot. Optimates, vienaskaita optimas, liet. Geriausi vyrai) – vėlyvosios Romos Respublikos senato frakcija, lietuviškoje literatūroje dažnai vadinama partija. Jie daugiausiai palaikė kilmingųjų interesus, siekė apriboti Plebėjų tribūnų ir liaudies susirinkimų įtaką bei juridinę galią, padidinti senato valdžią. Taip pat optimatai kovojo prieš atskirus karvedžius, kurie savo įtakai stiprinti naudodavo armiją, liaudies tribūnatą bei viešosios nuomonės formavimą. Vieni žymiausių tokių pavyzdžių buvo Gajus Marijus ir Gajus Julijus Cezaris. Ši frakcija kovojo ir prieš Romos piliečių teisių dalijimą provincijų miestams.
Optimatai į savo gretas daugiausiai priimdavo taip pat tik kilminguosius. Viena iš ryškiausių išimčių buvo Markas Tulijus Ciceronas, kurio giminėje anksčiau nebuvo nei vieno senatoriaus ar politiko. Nepaisant to, Ciceronas buvo optimatų frakcijos narys ir sugebėjo tapti vienu iš įtakingiausių senatorių.
Optimatų įtaka pasiekė viršūnę valdant diktatoriui Lucijui Kornelijui Sulai (81 – 79 m. pr. m. e). Šiuo laikotarpiu liaudies susirinkimai beveik nebeturėjo įtakos ir teisinės galios. Senato narių skaičius nuo 300 padidintas iki 600. Didžiulis skaičius populiarų – nekilminguosius atstovaujančios senato frakcijos narių – buvo išžudyti ar ištremti proskripcijomis. Tačiau Sulai atsisakius diktatoriaus pareigų ir netrukus mirus, optimatų galia vėl sumažėjo.
Be jau minėtų Cicerono ir Sulos, kiti žymesni optimatai buvo Katonas Jaunesnysis, Titas Anijus Milonas, Markas Kalpurnijus Bibulas, Markas Junijus Brutas. Nors nekilmingas Gnėjus Pompėjus Didysis visu savo karjeros metu oponavo optimatams, jos pabaigoje susivienijo kovoje prieš Cezarį.
Afganis

Afganis yra Afganistano valiuta. Jį sudaro 100 pulių.
Kriaušė

Istorija

Kriaušės, kaip sukultūrinti augalai, žinomi iš labai senų laikų. Jas mini jau Homeras. Kriaušių buvo išvesta daugybė rūšių ir veislių. Teofrastas mini tris veisles, Katonas penkias – šešias, o Plinijus jau pamini mažiausiai 38 kriaušių veisles. XVII a. Prancūzijoje buvo žinoma 300 veislių, o XIX a. jau išvesta apie 1000. Šiuo metu pasaulyje priskaičiuojama iki 5000 kriaušių rūšių ir veislių.
Europos kriaušių augintojai daugiausia renkasi paprastosios kriaušės (Pyrus communis) rūšies veisles, o Azijoje dažniausiai auginamos Pyrus pyrifolia arba Pyrus sinensis rūšių kriaušės.

Augalų morfologija

Medžio lapai paprasti, ištisiniai, pražangiai išsidėstę.
Žiedai dvilyčiai, sutelkti skėtiškose kekėse arba skydiškose šluotelėse, būna išsidėsčiusių pavieniui. Vainiklapiai balti, kartais rožiniai, su ilgu nageliu.
Vaisius: netikrasis vaisius obuolys, vadinamas kriauše. Atvirkščiai kūgiškas, kartais apvalus ar kitokios formos, įvairaus didumo ir spalvos. Minkštimas su kietomis ląstelėmis (sklereidėmis).

Sudėtis

Kriaušių vaisiuose yra mažai rūgščių, o cukraus kiekis panašus kaip obuolių, todėl tai saldūs vaisiai. Kriaušėse nemažai kalio ir kitų organizmui reikalingų mineralinių medžiagų.
Ayr FC

Istorija

Klubas įkurtas 1879 m., kai susijungė du klubai. (Ayr Thistle ir Ayr Academicals.)
Klubas išformuotas 1910 m.
Pudao

Pudao (kin. 撲刀 'atakos kalavijas') – kinų ilgakotis gleivo tipo ginklas, sudarytas iš vienašmenio geležtinio antgalio ant ilgo koto. Toks pat ginklas su kiek sudėtingesnės formos geležte yra vadinamas guandao.
Pudao geležtė primena kinų kalavijo dao geležtę, pritvirtintą ne prie kalavijiškos rankenos, bet prie ilgo (1,5-2 m) koto. Koto skerspjūvis paprastai apvalus.
Pudao buvo karinis ginklas, o dabar naudojamas kai kuriuose kinų kovos menuose. Pudao anksčiau dar vadino 'arklių pakirtikliu', kadangi jais pėstininkai pakirsdavo kavaleristų arklių kojas.
Balzan FC

Istorija

Klubo ištakos siekia 1920 m.
Liškiavos piliakalnis

Piliakalnis

Piliakalnis, dar vadinamas Pilies kalnu, yra stačiašlaitė kalva. Iš pietų ir pietryčių jį juosia Nemunas, šiaurės ir vakarų pusėje yra daubos. Vakarinėje pusėje esanti apie 17 m gylio dauba piliakalnį skiria nuo Liškiavos alkakalnio. Šlaitai nuo Nemuno ir daubų pusės statūs, apie 30 m aukščio, nuo vakarų ir pietvakarių pusės nuolaidūs, apardyti, 6–7 m aukščio, manoma čia buvus supiltą pylimą. Piliakalnio aikštelė pailga, 100 x 50 m dydžio. Jos pietvakariniame ir šiaurės vakarų kampuose išliko pilies bokštų liekanų. Piliakalnio šiaurės rytų ir rytinėje papėdėje yra senovės gyvenvietė.

Tyrimai

1954 m. ir 1962 m. piliakalnį žvalgė Istorijos institutas.  Senovės gyvenvietė tirta 1975 m. Piliakalnį 1962 m., 1975 m. ir 1977 m. tyrė Paminklų konservavimo instituto archeologinės ekspedicijos, vadovai Vytautas Daugudis, Karolis Mekas, Juozas Markelevičius. Ištirtas apie 250 m² plotas. Kultūrinis sluoksnis 1,0-1,5 m storio. Rasta lipdytos brūkšniuotu ir grublėtu paviršiumi keramikos, akmenų grindinių liekanų, gyvulių kaulų, kaulinių ir metalinių darbo įrankių, papuošalų. Piliakalnio vakariniame šlaite aptikta 0,6-1,25 m pločio duobių su degėsiais.
Piliakalnis naudotas nuo III a. pr. m. e. iki IX a. m. e. XIV a. pabaigoje ar XV a. pradžioje ant piliakalnio pradėta statyti mūrinė pilis. Po Žalgirio mūšio ji neteko reikšmės, todėl nebaigta. Buvo beveik pastatytas pietvakarinis bokštas. XIX a. jis dar buvo 8–10 m aukščio, išliko 2,5–3 m aukščio siena, kuri 1962 m. užkonservuota. Pradėtas mūryti ir šiaurės vakarų bokštas, tarp jų iškastas griovys gynybinės sienos pamatams. Radinius saugo Lietuvos nacionalinis muziejus. Lietuvos Respublikos Vyriausybės nutarimas dėl paskelbimo kultūros paminklu – 1998-05-19; Nr.612. Paminklo teritorijos plotas 50000 m². Fizinio apsaugos zonos pozonio plotas 788 000 m².
Ichakas Rabinas

Biografija

Tėvas kilęs iš Ukrainos, motina – iš Baltarusijos. 1940 m. baigė aukštąją žemės ūkio mokyklą, irigacijos inžinierius. 1941–1947 m. dalyvavo Sionistų ginkluotuose būriuose Hagana. Nuo 1948 m. tarnavo Izraelio armijoje. 1960–1964 m. Generalinio štabo viršininko pavaduotojas, 1964–1968 m. viršininkas, generolas leitenantas.
1968–1973 m. Izraelio pasiuntinys JAV, 1974–1977 m. ir 1993 m. – 1995 m. ministras pirmininkas, 1984 m. – 1990 m. ir 1992–1995 m. gynybos ministras.
1968–1995 m. Izraelio darbo partijos CK narys, 1973–1977 ir 1992–1995 m. Izraelio darbo partijos lyderis. 1976–1980 m. Socialistų Internacionalo pirmininko pavaduotojas.
1993 m. rugsėjo 13 d. su Jesiru Arafatu pasirašė taikos susitarimą, kuris užbaigė Pirmąją palestiniečių intifadą. 1994 m. įteikta Nobelio Taikos premija už pastangas normalizuoti Izraelio ir Palestinos santykius. 1995 m. lapkričio 4 d. po pasikėsinimo buvo mirtinai sužeistas.
Rudakepuris aksombaravykis

Literatūra

Lietuvos grybų atlasas, Vincentas Urbonas, Kaunas, LUTUTĖ, 2007, ISBN 978-9955-692-59-1, 77 psl.
Jonas Stanislovas Sapiega

Biografija

Kilęs iš Sapiegų magnatų giminės Čerėjos–Ružanų linijos „Lapino“ herbo, Lietuvos didžiojo kanclerio Leono Sapiegos ir Dorotėjos Firlėj sūnus. Broliai Kristupas Mykolas Sapiega ir Kazimieras Leonas Sapiega.
Studijavo Vilniaus akademijoje ir jezuitų kolegiume Brunsberge, taip pat Viurcburgo, Padujos ir Bolonijos universitetuose.
Ne kartą buvo renkamas pasiuntiniu į ATR seimą. 1605 m. – Slonimo seniūnas.
Astrocitas

Astrocitai – žvaigždės pavidalo centrinės nervų sistemos ląstelės, priskiriamos neuroglijai – iš įvairių ląstelių sudarytam užpildui, gaubiančiam neuronus. Astrocitai yra didžiausios ir gausiausios neuroglijos ląstelės. Jie sudaro apie 90 procentų žmogaus smegenų masės. Žvaigždės pavidalą astrocitams suteikia jų ataugėlės, kurios baigiasi praplatėjimais, vadinamais galinėmis pėdomis (angl. end–feet). Jais astrocitai sąveikauja su kraujagyslėmis ir neuronais. Išskirtinė astrocitų savybė, žymuo, leidžiantis atskirti juos nuo kitokių ląstelių, yra glijos skaidulinis rūgštinis baltymas (GFAP, angl. glial fibrillary acidic protein). Astrocituose ypač daug tarpinių gijų, sudarytų iš šio baltymo.

Klasifikacija

Astrocitai tradiciškai skirstomi į du tipus – protoplazminius (angl. protoplasmic) ir skaidulinius (angl. fibrous) astrocitus. Protoplazminiai astrocitai paplitę smegenų pilkojoje medžiagoje. Jie turi šakotas ataugėles, trumpesnes ir storesnes nei skaiduliniai. Skaiduliniams astrocitams būdingos ilgos, plonos, nešakotos ataugėlės ir ypač daug GFAP baltymo, todėl jie ir vadinami skaiduliniais. Skaiduliniai astrocitai paplitę smegenų baltojoje medžiagoje. Iš jų kyla apie 80 procentų suaugusių žmonių smegenų navikų. Neseniai aptikta ląstelių, kurios turi tiek protoplazminių, tiek ir skaidulinių astrocitų savybių, todėl minimoji klasifikacija tik sąlyginė.

Funkcijos

Astrocitai labai svarbūs normaliai centrinės nervų sistemos veiklai. Jų funkcijų žinoma daug ir įvairių, daugelis jų nustatytos neseniai. Astrocitai sudaro atramą neuronams, tinkamai orientuoja jų ir kitų centrinės nervų sistemos ląstelių migraciją vystymosi metu. Jie ima iš kraujo gliukozę ir perdirba ją į laktatą, kurį neuronai vartoja kaip pagrindinę maisto medžiagą. Kad energijos neuronams nepritrūktų ir kai jie ypač aktyvūs, astrocitai turi sukaupę šiek tiek glikogeno, kuris prireikus skaidomas į gliukozę. Astrocitai padeda endotelio ląstelėms, gaubiančioms smegenų kraujagysles, suformuoti kraujo-smegenų barjerą ir reguliuoja jo laidumą. Jie dalyvauja imuniniame atsake: geba fagocituoti, pateikti antigenus, sintetina įvairius citokinus. Galiausiai, astrocitai ypač svarbūs nervinio impulso perdavimo neuronais reguliacijai. Astrocitai gamina ir išskiria keletą augimo veiksnių, taip reguliuodami neuronų augimą ir sinapsių formavimąsi. Aktyvios ir pasyvios pernašos sistemomis jie šalina K⁺ jonų perteklių iš neuronų tarpląstelinės ertmės, taip padėdami neuronams atgauti pradinę būseną po veikimo potencialo perdavimo. Savo ataugėlėmis astrocitai šliejasi prie daugelio sinapsių ir geba iš jų šalinti neuromediatorius / neurosiuntiklius, taip pat ir kai kuriuos, ypač glutamatą, sintezuoti. Todėl jie gali pasirinktinai aktyvinti arba slopinti nervinio impulso perdavimą per sinapses.
Kostroma

Ekonomika, švietimas

Svarbus tekstilės pramonės centras, mašinų gamybos, laivų statybos, medienos apdirbimo, maisto, baldų gamybos, juvelyrikos pramonė. Yra Nekrasovo valstybinis, Kostromos valstybinis technologijų universitetai, žemės ūkio akademija, radiacinės, cheminės ir biologinės gynybos karo akademija.

Architektūra

Kostroma įeina į Rusijos „Aukso Žiedą“. Išlikęs XVI–XIX a. senamiestis. Pagrindiniai architektūriniai paminklai: Bogojevleno soboras (1565 m.), Ipatjevo vienuolyno Trejybės soboras (1657 m.), Atsimainymo cerkvė (1652 m.), Turgaus antsamblis, XIX a. gaisrinės bokštas, Borščiovo namai ir kt.

Istorija

Kostroma įkurta 1152 m. 1213 m. minima kaip svarbus miestas. Vėliau Kostroma sugriauta, bet 1239 m. atstatyta Jaroslavo Vsevolodovičiaus. 1246 m. tapo vietinės kunigaikštystės sostine.
Kovos spaustuvė

Kovos spaustuvė – LKP CK pogrindinė spaustuvė, veikusi 1927–1928 m. ir 1934–1937 m. Kaune ir Yliškėse.
Jie vadino jį Buldozeriu

Turinys

Buvusi amerikietiško futbolo žvaigždė, visų vadinama Buldozeriu, prieš daug metų netikėtai pasitraukė iš sporto ir grįžo į gimtinę, kur tapo jūreiviu. Dabar, po susidūrimo su povandeniniu laivu, Buldozeris priverstas prisišvartuoti uoste, kur tikisi pataisyti laivą ir gauti reikalingas atsargines dalis.
Mieste yra amerikiečių karinė bazė, kurioje tarnaujantys kariai nuolat įsivelia į konfliktus su vietiniais jaunuoliais. Šie, pamatę Buldozerio jėgą, visaip stengiasi išprovokuoti jį prisidėti prie jų ir pamokyti kareivius, tačiau jam tai nerūpi.
Karinėje bazėje jį atpažįsta seržantas Kempferis, kažkada praradęs daug pinigų lažybose dėl varžybų, kuriose Buldozeris nepasirodė, ir atsisako parduoti reikiamas detales. Kol Buldozeris toliau tęsia paieškas, seržanto vadovaujami kariai meta iššūkį vietiniams jaunuoliams: sužaisti amerikietiško futbolo rungtynes, kuriose šiems, kad nugalėtų, pakaks pelnyti bent vieną įvartį.
Jaunuoliai, tikėdamiesi Buldozerio pagalbos, entuziastingai sutinka, tačiau šis yra pažadėjęs sau daugiau niekada nebežaisti, todėl po ilgų dvejonių tampa tik treneriu. Jis netiki, kad komanda gali laimėti, tačiau tikisi šiems įkvėpti pasitikėjimo savo jėgomis ir atpratinti nuo jaunatviškų išdaigų.
Prasidėjus varžyboms tampa aišku, kad kareiviai, specialiai grubiai žaisdami, nori pamokyti jaunuolius. Buldozeris apeliuoja į seržantą Kempferį, bet, nesulaukęs palaikymo ir matydamas, kad varžybos tuoj pavirs muštynėmis, nusprendžia pats eiti į aikštę.
Lorca FC

Istorija

Klubas įkurtas 2003 m. Tuo metu vadinosi La Hoya Deportiva. 2010 m. persivadino į La Hoya Lorca Club de Fútbol.
2016 m. klubą įsigijo kinai. Dar kartą buvo pakeistas klubo pavadinimas. Lorca Fútbol Club vadovauti ėmėsi buvęs futbolininkas bei treneris Sjuj Genbao (Xu Genbao).

Stadionas

Namų stadionas vadinasi Estadio Francisco Artés Carrasco. Jis talpina daugiau nei aštuonis tūkstančius žiūrovų (8 120).
Heimitas fon Dodereris

Biografija

1914 m. įstojo į Vienos universiteto teisės fakultetą, bet 1915 m. buvo mobilizuotas į kariuomenę. Dalyvavo Pirmajame pasauliniame kare, kovojo Galicijos fronte. 1916-1920 m. rusų karo belaisvis, kalėjo Krasnojarsko stovykloje. Grįžęs 1925 m. baigė Vienos universitetą. 1933 m. įstojo į nacionalsocialistų partiją. 1940 m. perėjo į katalikų tikėjimą. Prasidėjus Antrajam pasauliniam karui mobilizuotas į aviaciją. Tarnavo Prancūzijoje, 1942 m. kovojo Kursko fronte Rusijoje. 1945 m. pateko į nelaisvę Norvegijoje. 1946 m. grįžo į Lincą, vėliau persikėlė į Vieną, tačiau penkeriems metams, kaip buvusiam nacistui, jam buvo uždrausta užsiimti profesine veikla. Kūriniai pradėti spausdinti 1951 m.

Kūryba

Pirmoji eilėraščių knyga „Gatvės ir peizažai“ išėjo 1923 m. Išgarsėjo 1938 m. romanu „Žmogžudystė, kurią įvykdo kiekvienas“ (Ein Mord, den jeder begeht). Sumanė romanų ciklą, atskleidžiantį Austrijos visuomenės 1880-1960 m. gyvenimo panoramą, bet iki galo šio sumanymo neįvykdė.
Romanuose „Štrudlhofo laiptai“ (Die Strudlhofstiege, 1951 m.) ir „Demonai“ (Die Dämonen, 1956 m.), vaizduojamas XX a. antrojo-trečiojo dešimtmečio austrų visuomenės gyvenimas bei mentalitetas. Teigė, kad politiniai įvykiai yra anoniminis stichiškų ir demonišku jėgų proveržis, o ideologija iškreipia žmonių gyvenimą. Romane „Slunio kriokliai“ (Die Wasserfälle von Slunj, 1963 m., lietuvių kalba išleistas 1985 m.) atskleidžiama Austrijos-Vengrijos monarchijos atmosfera XIX a. – XX a. sandūroje.
Jo kūryboje derinama baroko, realizmo, natūralizmo ir modernizmo stilistika, ryškus polinkis i satyrą, groteską. Lietuvių kalba paskelbta jo novelių.
Šaulių sąjungos teatras

Šaulių sąjungos teatras – Kaune 1922–1940 m. veikęs teatras.
Įsikūrė Liaudies namų patalpose prie Lietuvos karinės Šaulių sąjungos. 1929 m. prie Šaulių sąjungos įkurta dramos studija, kurioje pedagogais dirbo Borisas Dauguvietis, Vera Sotnikovaitė, Ignas Šlapelis. 1933 m. lapkričio 11 d. atidarytas Šaulių eksperimentinis dramos teatras, vėlesnis pavadinimas – Eksperimentinis teatras, įkūrėjas Vladas Fedotas-Sipavičius.
Strazdai (Utena)

Aplinkinės gyvenvietės

TAURAGNAI – 17 km 
 Šeimatis – 10 km
Minčia – 8 km 
 Vaišnoriškė – 2 km
Šuminai – 1 km 
 IGNALINA – 14 km

Istorija

Kaimas minimas nuo 1783 m. Balošekulio vardu. 1798 m. Ažvinčių dvaro (rakto) inventoriuje aprašyta gausi miško sargo Jurgio Strazdo šeima, pagal kurią vėliau pavadintas ir visas kaimas.
Kaime buvo klojimo teatras. XIX a. per Strazdus ėjo Didysis sielių kelias. Strazdų šeima Būkos upe plukdydavo sielius. 1851 m. Strazduose buvo 2 sodybos, XIX a. 2 pusėje – 5 sodybos. Nuo XX a. pradžios kaimas nesiplėtė, išretėjo vidurinė dalis, pakito kaimo planas.
Sovietmečiu kaimas priskirtas kolūkiui, vėliau – miškų ūkiui.
Ūminė mielogeninė leukemija

Epidemiologija

Rizika susirgti ūmine mielogenine leukemija didėja vyresniame amžiuje. Amžiaus mediana diagnozės metu vienoje Švedijoje atliktoje studijoje buvo 72 metai.

Indukcija

Remisijos indukcijai visų rūšių ŪML (išskyrus ūminę promielocitinę leukemiją) skiriama chemoterapija antraciklinu ir citarabinu. Tris dienas skiriant daunorubiciną arba idarubiciną kombinacijoje su septynių dienų trukmės citarabino infuzija, vadinamąją 7+3 schemą pavyksta pasiekti remisiją 65–75 % jaunesnio amžiaus ligonių (<60 metų) ir 40–60 % vyresnio amžiaus pacientų. Tyrimai, analizavę vaistų dozių modifikacijas ar kombinacijas su kitais medikamentais gydymo rezultatų iš esmės nepagerino, nors yra studijų, kurių duomenimis antraciklino dozės padidinimas (daunorubicino dozė 90 mg/m2 vietoje 45 mg/m2) padidina remisijos indukcijos tikimybę, ypač pacientų grupėje nuo 60 iki 65 metų. Remisijos indukcijos rezultatas nulemia paciento prognozę, nepasiekus remisijos daugelis ligonių miršta per vienerius metus nuo diagnozės nustatymo. Kita vertus, vyresnio amžiaus ligoniams yra nemaža rizika mirti dėl gydymo komplikacijų. Tokiais atvejais citogenetiniai ir molekuliniai žymenys padeda pasirinkti teisingą gydymo taktiką.
NPM1 mutacija yra dažniausia visose amžiaus grupėse (25–35 %). Ši mutacija susijusi su geru atsaku į gydymą visose amžiaus grupėse, skiriant intensyvią chemoterapiją remisija pasiekiama 80–90 % ligonių. Panašus atsakas į intensyvų gydymą gaunamas esant CEBPA mutacijai ir ŪML su t(8;21), RUNX1-RUNX1T1 arba inv(16)/t(16;16), CBFβ-MYH11. Šie genetiniai pakitimai yra indikacija skirti intensyvią chemoterapiją, kadangi yra didelė tikimybė išgydyti ligą.
Goce Delčevas

Istorija

Romėnų laikais (II a.), po pergalės prieš dakus, netoli dabartinio Goce Delčevo buvo pastatytas įtvirtintas miestas – Nikopolis prie Nesto (Nikopolis ad Nestrum). Vėliau miestas vadintas Nevrekopu. 1951 m. miestas pervadintas bulgarų revoliucionieriaus Goce Delčevo garbei.
Ginklavimosi varžybos

Ginklavimosi varžybomis populiariai vadinama tokia dviejų ar daugiau valstybių taktika, kai kiekviena jų stengiasi, didindama savo karinę galią, įgauti pranašumą. Vienai valstybei ar valstybių blokui didinant karinę galią atitinkamai ją didinti stengiasi ir potencialūs priešininkai. Šios varžybos tęsiasi tol, kol viena iš valstybių sugeba gerokai atsiplėšti nuo priešininkų arba kyla tiesioginis konfliktas.
Dažniausiai šis terminas buvo taikomas varžymuisi tarp JAV vadovaujamų NATO valstybių ir TSRS vadovaujamų Varšuvos sutarties organizacijos valstybių Šaltojo karo metu XX a. II pusėje (žr. Branduolinio ginklavimosi varžybos). Manoma, kad ginklavimosi varžybos stipriai neigiamai paveikė TSRS ekonomiką, taip priartindamos valstybės žlugimą.
Panašaus pobūdžio varžymasis vyko ir prieš Pirmojo pasaulinio karo pradžią ir tarpukariu. Vienas iš bandymų riboti ginklavimosi varžybas buvo 1922 m. pasirašyta Vašingtono sutartis, kuria buvo ribojamos išlaidos kariniam jūrų laivynui.
Oscar Pistorius

Oskaras Pistoriusas (Oscar Leonard Carl Pistorius, g. 1986 m. lapkričio 22 d. Johanesburge, PAR) – Pietų Afrikos sprinteris, pagarsėjęs pasaulyje kaip greičiausias bekojis bėgikas. O. Pistoriusui yra amputuotos abi kojos, jis naudoja anglies pluošto lanksčius plokščius protezus. Turi pravardę „Bėgikas ašmenimis“ (Blade Runner). Didžiausi pasiekimai – per Atėnų Parolimpines žaidynes 2004 m.: iškovota bronza 100 metrų bėgime ir auksas 200 metrų bėgime.
O. Pistoriusas labiausiai išgarsėjo rungtyniaudamas įvairaus lygio varžybose kartu su sveikais bėgikais. Po daugelio specialių patikrinimų sportininkas gavo leidimą dalyvauti 2011 m. pasaulio lengvosios atletikos čempionate Pietų Korėjoje  oficialiai varžytis su sveikais varžovais. O.Pistoriusas yra vienintelis negalią turintis atletas, besivaržantis su sveikais sportininkais. 2008 m. Tarptautinė lengvosios atletikos federacija neleido atletui varžytis su jo turimais protezais, kurie neva suteikia jam pranašumą prieš kitus sportininkus. Tačiau Tarptautinis sporto arbitražo teismas davė galutinį leidimą  sportininkui dalyvauti sveikųjų varžybose.
2011 m. pasaulio čempionate O. Pistoriusas pasiekė pusfinalio bėgimus ir užėmė 22 vietą tarp 39 sportininkų. Bėgikas dalyvavo ir 2012 m. vasaros olimpinėse žaidynėse, kur pateko į 400 m bėgimo pusfinalį.
2013 m. vasario mėnesį oficialiai apkaltintas žmogžudyste – vasario 14 d. nušovęs savo merginą Reeva Steenkamp.
Gintautas Petrauskas

Biografija

2000 m. baigė Lietuvos teisės universitetą, teisininkas. VRM pensininkas.
2006–2007 m. Darbo partijos Pagėgių skyriaus narys. 2007–2010 m. Pagėgių savivaldybės tarybos narys. Nuo 2007 m. birželio mėn. nepriklauso jokiai politinei partijai.
Jurbarko Naujamiesčio progimnazija

Istorija

1971 m. rugsėjo mėn. pradėta statyti Jurbarko 2-oji vidurinė mokykla. Mokykla įkurta dar prieš užbaigiant naujo pastato apdailos darbus ir pradėjo veikti nuo 1972 m. . Iškilmingas mokyklos atidarymas įvyko 1972 m. lapkričio 18 d. Pirmuoju direktoriumi paskirtas Jonas Martinaitis, pavaduotojomis: Dalia Stankevičienė, Regina Pauliukaitienė, Felicija Kuprevičienė. Mokytojų kolektyvą sudarė 53 mokytojai. Greta vokiečių kalbos mokymo buvo įvesta anglų kalba. 1973 m. mokykloje mokėsi 1027 mokiniai. 1973 m. vasarą išleista pirmoji 36 abiturientų laida – dvi vienuoliktos klasės. Violeta Dosinaitė, I-os laidos abiturientė, mokyklą baigė aukso medaliu. Nuo 1974 m. rugsėjo 1 d. įvestas sustiprintas matematikos mokymas. 1977 m. mokyklą baigė pirmoji sustiprintos matematikos mokymo klasė, 27 mokiniai – V abiturientų laida.
1990 m. įvestas tikybos ir etikos mokymas. 1993 m. kovo mėn. Jurbarko rajono tarybos sprendimu mokykla pavadinta Naujamiesčio vidurine mokykla. 1993 m. 8 mokyklos mokytojai apsigynė mokytojo metodininko, 18 – vyresniojo mokytojo vardą. Mokykla visą laiką dirbo dviem pamainomis, pamokos prasidėdavo 8 val., baigdavosi apie 20 val. 1995 m. kai pradėjo veikti Jurbarko Vytauto Didžiojo vidurinė mokykla, dalis mokytojų ir mokinių perėjo į naująją mokyklą, o Naujamiesčio mokykla pradėjo dirbti viena pamaina. 1997 m. rugsėjo 1 d. prie mokyklos prijungta suaugusiųjų 12-oji klasė. Nuo 2000 m. įvestas profilinis mokymas. 2003 m. prie mokyklos prijungtos „Nemunėlio“ ir „Šaltinėlio“ pradinės mokyklos. 2004 m. gegužės 7 d., minint 100-ąsias Lietuviškos spaudos atgavimo metines, įsteigtas mokyklos muziejus. 2006 m. prie mokyklos prijungta Jaunimo mokykla. 2007–2008 m.m. veikė 9-10 jaunimo klasės. 2007–2008 m. mokykla renovuota: pakeisti langai, apšiltintos pastatų sienos, suremontuoti gamtos mokslų kabinetai. Nuo 2012 m. rugsėjo 1 d. pagrindinė mokykla,  nuo 2018 m. rugsėjo 1 d. progimnazija.
Per visus mokyklos gyvavimo metus 14 mokinių baigė mokyklą aukso, 61 – sidabro medaliais, 8 įteikti atestatai su pagyrimu. 14 mokytojų yra buvę šios mokyklos auklėtiniai.
1993 m. Japonijos Grand Prix

1993 m. Japonijos Grand Prix buvo Formulės 1 lenktynės, rengtos Suzuka trasoje 1993 metų spalio 24 dieną. Tai buvo penkioliktasis etapas 1993 m. Formulės 1 sezone.
Eddie Irvine debiutavo Formulėje 1 su Jordan, finišuodamas šeštas. Mika Häkkinen iškovojo pirmąjį podiumą karjeroje.
Santa Elena de Uairenas

Istorija

Santa Elena de Uairenas įkurtas 1923 m. Lukaso Fernadeso Penjos, siekiant įtvirtinti Venesuelos kontrolę šiame atokiame regione. Po 8 metų pradėjo veikti pirmosios kapucinų misijos. 1945 m. gavo savivaldybės statusą.
Xzibit

Ankstesnis gyvenimas

Alviną, dar visai mažą, išmokė rašyti mama, kuri tragiškai žuvo kai Alvinui tebuvo devyneri. Tėvas netrukus vedė kitą moterį ir persikėlė gyventi į Albukerką, kur Alvinas praleido savo paauglystę.
Būdamas trylikos, pradėjo domėtis repu ir pats kurti repo tekstus. Kaip sakė pats Xzibit, visko ko jis klausydavosi: LL Cool J, Ice Cube, Kool G Rap, tėvas su pamote, kurie buvo Jehovos liudytojai, tuoj pat atimdavo ir sunaikindavo. Tačiau tai neužgesino Alvino aistros repui.
Būdamas 14-17 metų, didžiąją dalį laiko praleisdavo Albukerko gatvėse, kur ne kartą buvo patekęs į nemalonumus ir už ginklo laikymą net išmestas iš mokyklos.

Karjera

Xzibit pradėjo repo karjerą įstodamas į Likwit Crew (Likwit Draugiją), kurioje buvo ir grupė The Alkoholiks ir atlikėjas King T. Po 1995 m. su Likwit Crew vykusių gastrolių, 1996 m. Xzibit išleido pirmąjį savo solinį albumą „At the Speed of Life“.
Dalė Tamaliūnienė

Biografija

1995 m. Kazlų Rūdos Kazio Griniaus gimnazijos vyr. matematikos mokytoja, nuo 2001 m. direktoriaus pavaduotoja, gimnazijos tarybos pirmininkė. Gimnazijos Raudonojo kryžiaus jaunimo draugijos vadovė.
Nuo 1999 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Kazlų Rūdos skyriaus narė.
2001 m. balandžio mėn. – 2003 m. kovo mėn. Kazlų Rūdos savivaldybės tarybos narė.