google/wiki40b huggingface dataset:
Judas (daina)

Faktai

„Judas“ buvo atskleistas kaip į antrasis singlas iš antrojo atlikėjos albumo „Born This Way“ interviu metu su „Vogue“ žurnalo komanda. Iš šios dainos buvo tikimasi daugiau, manyta, kad daina klausytojus šokiruos daugiau, tačiau daina visgi sulaukė nemažos sėkmės, bet ne tokios kaip ankstesnės atlikėjos dainos. Radijo laidoje „Last Call su Carson Daly“ Gaga paaiškino, kad „Judas“ yra daina apie neteisingą vyrų meilę. „Judas“ yra labai, labai tamsi daina", – pridūrė ji.

Išleidimas

Singlo „Judas“ oficialiame viršelyje vaizduojamas juodas fonas su žodžiu „Judas“, parašyta raudonomis didžiosiomis raidėmis. Žemiau parodytas buvo raudonas krikščioniškas kryžius su viduryje esančia širdimi. Mažai aplink Gaga buvo fotografijų, kurios buvo spėliojama MTV kažkas „Judas“ susijęs. Viena nuotrauka žodis „Judas“ buvo atspausdintas ant jo kryžiaus.
Gaga savo „Twitter“ paskyroje paskelbė, kad daina bus išleista netrukus . Daina į radijo eterį turėjo būti išleista 2011 metų balandžio 19 dieną, bet po to, kai singlas buvo nutekintas į internetą, jo oficialus išleidimas buvo pareikštas, 2011 metų balandžio 15 d. Prieš išleisdama singlą, GaGa savo „Twitter“ paskyroje parašė: „# PawsUpForJudas (liet. aukštyn nagus dėl Judo). Sužinojau, kad meilė yra kaip plyta, galite statyti namą ar nuskandinti lavoną“ , 2011 Balandžio 15 likus kelioms valandoms iki dainos išleidimo ji vėl savo paskyroje parašė: „Net po trijų kartų jis mane išduoda“.
Cheneral Rodrigesas

Istorija

Gyvenvietė ėmė kurtis 1864 m. nutiesus geležinkelį. Oficialiai įkurta 1878 m. ir pavadinta vieno iš nepriklausomybės kovotojų, generolo Martino Rodrigeso (Martín Rodríguez) garbei.
Obeliškiai

Istorija

Kaimas įkurtas išdalijus Sugaudžių dvaro žemę.
Hamurabio teisynas

Hamurabio teisynas, Hamurabio įstatymai, Hamurabio įstatymai - Babilono valdovo Hamurabio (Hamurabio) teisės rinkinys, vienas seniausių pasaulio teisynų ir kartu geriausiai išlikusių rašytinių Mesopotamijos kultūros paminklų. Įstatymai apie 1750 m. p. m. e. užrašyti ant akmens, kurį sudarė apie tris tūkstančius eilučių. Kodeksas reguliavo daugelį babiloniečių gyvenimo sričių. Dėl išsiplėtusios Babilono ekonominės veiklos, be jau tuo metu egzistavusios paprotinės teisės, susidarė poreikis turėti rašytinį įstatymą. Hamurabio teisynas nustatė tuomet egzistavusią visuomeninę santvarką, reglamentavo socialinius bei ekonominius šalies santykius. 
Reikšmingiausias Mesopotamijos dokumentas buvo rastas prancūzų archeologų 1901-1902 m. Sūzuose. Į 3 dalis suskilęs akmuo restauruotas stovi Luvre (Paryžius, Prancūzija).
RTFSR maisto produktų liaudies komisariatas

RTFSR maisto produktų liaudies komisariatas (rus. Народный комиссариат продовольствия РСФСР) – Rusijos TFSR vyriausybės dalis, ministerijos lygio institucija, vadovavusi maisto produktų gamybai šalyje.
Įkurtas 1917 m. spalio 27 d. Liaudies komisarų tarybos įkūrimo dekretu. Panaikintas 1924 m.
Paukščių kolonija

Paukščių kolonija, kartais paukščių turgus – vieta, kur masiškai peri paukščiai.

Jūros paukščių kolonijos

Vieta, paprastai ant uolų jūros pakrantėje arba uolėtose ar šiaip salelėse, kartais – paplūdimiuose, kurioje dauginimosi sezono metu poruojasi ir peri jūros paukščiai. Tokiose kolonijose paprastai peri šimtai ar tūkstančiai paukščių. Itin didelėse kolonijose gali perėti ir virš milijono paukščių. Kartais kolonijos gali būti gana toli nuo kranto, kai prie vandens nėra patogių vietų.
Lizdai gali būti išsidėstę gana atokiai vienas nuo kito (pvz., albatrosų kolonijose) arba išsidėstę visai greta vienas kito (pvz., alkinių paukščių kolonijose). Daugelyje kolonijų paprastai kartu peri kelių rūšių paukščiai, dažniausiai užimantys skirtingas ekologines nišas. Rūšių sudėtis kolonijoje priklauso nuo geografinės padėties ir vietovės pobūdžio. Šiaurės platumose kolonijose ant uolų paprastai peri tripirščiai kirai (Rissa) ir alkiniai paukščiai. Ypač didelės šiaurinės jūros paukščių kolonijos yra Britanijoje, Airijoje, Norvegijoje, Niufaundlende, Islandijoje, Aliaskoje, Kurilų salose, Kamčiatkoje, Ochotsko jūros pakrantėse. Tropinėse salose kolonijas dažniausiai sudaro žuvėdriniai paukščiai.
Jūros paukščiai gali perėti medžiuose, ant žemės (kartais net be suktų lizdų), uolų plyšiuose ar urvuose. Daugelis jūros paukščių kiekvienais metais grįžta perėti į tą pačią koloniją, net į tą patį lizdą ar urvą, ir savo vietą aršiai gina nuo konkurentų. Senuosiuose lizduose dažnai susitinka praeito sezono „sutuoktiniai“, kurie nedauginimosi metu gyveno atskirai, jiems nereikia ieškoti naujos vietos lizdui, kas taupo energiją. Buvę jaunikliai paprastai irgi grįžta į gimtą koloniją ir įsikuria netoli tėvų lizdo, kur išsirito.
Kolonijos paprastai būna vietose, kurias sunkiai prieina ar kurių visiškai neprieina keturkojai plėšrūnai ir kurios yra netoli maitinimosi vietų. Apie kolonijas kaupiasi paukščių išmatos, kurios neretai sudaro guano telkinius.
Armėnija

XX amžius

1918 m. Armėnija paskelbė nepriklausomybę, bet 1920 m. buvo okupuota sovietų raudonosios armijos.

Religija

Dominuojanti religija Armėnijoje yra krikščionybė. Manoma, kad Armėnų apaštališkąją bažnyčią 40–60 m. po Kristaus gimimo įkūrė du Kristaus apaštalai. Tai yra seniausia pasaulyje valstybinė bažnyčia ir viena seniausių krikščioniškų bendruomenių. 301 m. Armėnija tapo pirmąja pasaulio valstybe, kurioje krikščionybė tapo oficialia religija. Armėnų apaštališkajai bažnyčiai priklauso maždaug 94,7 % Armėnų krikščionių. Tai yra labai apeiginga ir konservatyvi bažnyčia, pripažįstanti tik tris pirmuosius visuotinius bažnyčios susirinkimus. Dar 4 % šalies gyventojų sudaro Armėnų apaštališkajai bažnyčiai nepriklausantys krikščionys. Šalies vakaruose gyvenantys kurdai daugiausiai praktikuoja savo tradicinę religiją – jazidizmą. Tai monoteistinė religija, turinti gamtos garbinimo elementų. Šios religijos atstovai sudaro 1,3 % Armėnijos populiacijos. Jazidizmo neišpažįstantys kurdai daugiausiai yra sunitai.

Sportas

Futbolas yra populiariausias šalyje. Kitos populiarios sporto šakos: imtynės, sunkioji atletika, dziudo, šachmatai ir boksas. Armėnijos kalnuotas reljefas suteikia puikias galimybes slidinėjimui ir alpinizmui. Vandens sporto šakos yra praktikuojamos ežeruose, nes šalis neturinti išėjimo prie jūros. Tarptautiniame lygmenyje Armėnija garsi savo šachmatininkais bei sunkiaisiais atletais. Aktyvi tarptautinių sporto šakų bendruomenės narė ir yra visateisė Europos futbolo asociacijų (UEFA), tarptautinė bandžio federacijos (FIB) ir Tarptautinės ledo ritulio federacijos (IIHF) narė.
Kūčių stalas

Kūčių stalas – apeiginis stalas, kasmet dengiamas Kalėdų išvakarėse, Kūčių metu (gruodžio 24 d.). Ant jo dedami Kūčių patiekalai (bent 12 valgių), žvakė(s), papuošimai. Anksčiau būdavo dedamas ir nekultas rugių pėdas, po puodu pavožiamas akmuo. Prie Kūčių stalo atliekamos Kūčių apeigos, meldžiamasi, buriamasi.

Paruošimas

Kūčių stalas apdedamas šienu; dalis jo gali būti dedama ir pastalėn. Ant šieno klojama staltiesė. Ji paprastai būna baltos spalvos. Staltiesės audinys gali būti derinamas prie šventinių indų. Ant plonos medžiagos staltiesės tinka porcelianiniai, ant storesnės – keramikiniai indai. Be to, ant stalo dedamos servetėlės. Jų spalva paprastai derinama prie žvakių spalvos.

Serviravimas

Kiekvienas patiekalas ant Kūčių stalo turi savo vietą. Pagal barokinę serviravimo schemą indai sustatomi pagal veidrodinį principą. Toks stalo išdėstymas yra sudėtingas. Stalo serviravimas yra šeiminis, skirtas apsitarnauti pačiam. Prancūziško serviravimo (pranc. Service à la française) metu visi patiekalai sudedami ant stalo per tris kartus: pradžioje užkandžiai, tuomet karšti ir po to desertai. Toks serviravimas Lietuvoje buvo populiarus dar ir XX amžiaus pradžioje.

Papuošimas

Kūčių stalas puošiamas įvairiai. Tam tinka žvakės, augalų kompozicijos, baltos gėlės, eglės ar kadagio šakelės, natūralus akmuo, keramikos, medžio dirbiniai, natūralūs audiniai, taip pat gamtos dovanos (kaštonai, kankorėžiai, riešutai, šiaudai ir kita). Į vazas pamerkiamos nedidelės žiemiškos puokštelės, dedami eglių vainikai, kurie gali būti apipurkšti sidabriniais dažais. Didžiausia dekoracija padedama stalo viduryje, smulkesnės išdėliojamos skirtingose jo pusėse.
Gulsčioji serenoja

Naudojimas gydymui

Šios palmės vaisių ekstraktas naudojamas gėrybinės prostatos hiperplazijos simptomams gydyti. Lietuvoje parduodamas Prostamol Uno pavadinimu.
Praeityje atlikta daug šios palmės ekstrakto tyrimų; kai kurie iš jų rodė, kad ekstraktas gali būti naudingas.
2006 m. New England Journal of Medicine paskelbtais didžiausio iki šiol atlikto randomizuoto dvigubai aklo klinikinio tyrimo duomenimis, gulsčiosios serenojos ekstraktas, palyginti su placebo, neturi jokio reikšmingo poveikio simptomams, susijusiems su gėrybine prostatos hiperplazija, bei objektyviems matavimams.
Antanas Milčius

Biografija

Mokėsi Aleksoto liaudies mokykloje, 1906–1914 m. – Kauno berniukų gimnazijoje, dalyvavo ateitininkų veikoje. 1914–1918 m. Maskvos universiteto Teisės fakulteto studentas. 1926 m. vasario mėn. Karaliaučiaus universitete apgynė teisės daktaro laipsnį.
Dalyvavo 1917 m. Peterburgo lietuvių seime. 1918 m. rudenį grįžo į Lietuvą, nuo 1919 m. pradžios iki 1920 m. gegužės 15 d. Kauno apygardos teismo valstybės gynėjo padėjėjas.
1920 m. gegužės 15 d. – 1922 m. lapkričio 13 d. Steigiamojo Seimo atstovas, išrinktas V (Panevėžio) rinkimų apygardoje. Priklausė Lietuvos darbo federacijos frakcijai, įėjusiai į Lietuvos krikščionių demokratų partijos bloką. 1926 m. birželio 2 d. – 1927 m. balandžio 12 d. Trečiojo Seimo atstovas.
1926 m. gruodžio 20 d. – 1928 m. gegužės 7 d. valstybės kontrolierius,  A, Smetonos atleistas iš pareigų ir suimtas už nepaklusnumą. Vėliau advokatas. 1939–1944 m. Sedos vidurinės mokyklos direktorius. (?)
1944 m. pasitraukė į Vokietiją, 1949 m. išvyko į JAV. 1970 m. gegužės 15 d. minint Steigiamojo Seimo 50-metį, kartu su kitais 6 emigracijoje gyvenusiais buvusiais Steigiamojo Seimo nariais: E. Draugeliu, M. Galdikiene, M. Krupavičiumi, J. Pakalka, J. Pronckumi, K. Škirpa pasirašė kreipimąsi pasaulio Parlamentų, Senatų nariams ir kitoms demokratinėms šalių institucijoms dėl Lietuvos okupacijos.
Biržų evangelikų liuteronų bažnyčia

Istorija

Į Biržus kėlėsi gyventi išeiviai iš Vokietijos bei Kuršo ir Livonijos, kuriose vyravo liuteronų tikėjimas. Be Biržų miestiečių, liuteronų bažnyčios reikėjo ir šį tikėjimą išpažįstantiems pirkliams bei Radvilų kariuomenėje tarnavusiems vokiečių pėstininkams. Nuo pat įsikūrimo liuteronų bažnyčia buvo vadinama „saksų“, t. y. vokiečių bažnyčia. Ši parapija nuo seno buvo bene gausiausia Lietuvoje. 1908 metais joje buvo apie 4500 parapijiečių, iš kurių buvo 300 vokiečių, o likusieji – latviai. Todėl vėliau žmonės ją ėmė vadinti ne „saksų“ (vokiečių), o „latvių“ bažnyčia.
„Saksų“ bažnyčia Biržų inventoriuje minėta jau 1611 m. užėmusi 40 margų sklypo plotą. 1625 m. liuteronų bažnyčią švedai sudegino. Radvilų raštuose jau kalbama apie „seną“ saksų bažnyčią miesto centre, kurios vietoje rengiamasi įkurti turgaus aikštę. Tačiau buvo skirta lėšų, ir 1636 m. bažnyčia atstatyta senoje vietoje miesto centre.
Po to dar kelis kartus nukentėjo nuo gaisro 1667 m. ir vėliau. Bažnyčioje pamokslai buvo sakomi lenkiškai ir vokiškai. 1704 m. per miesto apgulimą švedai bažnyčią sudegino, o nauja medinė bažnyčia pastatyta 1710 m. Tačiau 1741 m. lenkų kareiviai vėl sudegino bažnyčią, o katalikų vyskupas ją atstatyti uždraudė.
1771 m. ji priklausė Rusijos vietininkui Varšuvoje. Suremontuota medinė bažnyčia greitai po to vėl buvo apgriuvusi, parapijos darbas buvo suvaržytas, o pamaldos vyko klebonijoje. 1845 ir 1846 m. laisvanoriškų parapijiečių aukų ir valstybinės rinkliavos dėka buvo pradėta statyti nauja mūro bažnyčia ir kiti reikalingi klebonijos pastatai. Tačiau bažnyčia ir bokštas buvo pastatyti tik 1853 m. o 1859 m. buvo galima įrengti naujus vargonus. 1895 m. rugpjūčio 20 d. įvyko bažnyčios pašventinimas. Bažnyčia šioje vietoje išsilaikė iki nugriovimo sovietmečiu.
Per II pasaulinį karą, 1944 m. bažnyčia buvo apgriauta, nuniokota gaisro. Bokštas ir sienos išliko sveikos, todėl vietos liuteronai ėmėsi žygių jai atstatyti. Šiems darbams parapijiečiai privežė rastų, tačiau tuometinė miesto valdžia bažnyčios atstatyti neleido, nors buvo prašoma keletą metų. Pamaldos vyko zakristijoje. Ant bažnyčios sienos kabojo lenta su užrašu apie jos architektūros paminklo statusą. Deja, šis užrašas nieko nepadėjo, ir vietinė miesto valdžia šį statusą panaikino. 1961 m. kovo 29 d. bažnyčia buvo nugriauta iki pamatų. Nugriautos bažnyčios plytos buvo panaudotos kaip statybinė medžiaga Vytauto gatvėje statomiems namams. Dalis liuteronų šventoriuje buvusių antkapių ir grindinio akmenų atsidūrė ir 1965 m. supiltuose estrados pylimuose. Po to pamaldos vyko pas žmones namuose ir kai kada Evangelikų reformatų bažnyčioje. Vėliau, pamažu iškėlus gyventojus iš parapijai priklausiusio namo, – Kilučių gatvėje.
Gama

Gama (gr. gamma) – dermės garsų išdėstymo būdas, kai skirtingi garsai (dermės laipsniai) nuosekliai išdėstomi aukštyneige arba žemyneige tvarka, pradedant ir užbaigiant pagrindiniu tonu – tonika (pvz.: aukšyn – do re mi fa sol la si do; žemyn – do si la sol fa mi re do). Gama paprastai yra oktavos apimties, bet gali būti ir pratęsta (pakartota) kitose oktavose. Gamoje matyti kiekybinė ir kokybinė dermės sudėtis (dermės laipsnių skaičius, juos skiriančių intervalų išsidėstymas).
Muzikoje dažniausiai naudojamos įvairios septynialaipsnės diatoninės (ypač mažorinė ir minorinė) ir dvylikalaipsnės chromatinės, rečiau – kitos gamos.
Michele Mazzarino

Išsilavinimas

1620 m.,15 būdamas metų įstojo į Dominikonų vienuolyną Romoje, priėmė vardą Michel. Studijas baigė Bolonėje.
Nijolė Mirončikaitė

Biografija

1959 – 1963 m. mokėsi Lietuvos valstybinėje konservatorijoje. 1963 – 1964 m. dėstė mokomajame teatre prie valstybinės konservatorijos. Nuo 1964 m. dirba Šiaulių dramos teatre. 1986 m. suteiktas Nusipelniusios artistės garbės vardas.
Affogato

Affogato (it. affogato 'nuskandintas') – espreso kava pateikiama su ledais. Klaskinis receptas pateikiamas 2:3 (espresas:ledai) tūrio santykiu, paprastai naudojami vaniliniai ledai.
Galimi ir kiti affogato receptai: su riešutiniais ledais, kakavos milteliais, grietinėle, lydytu šokoladu. Galimos affogato atmainos, kur papildomai užpilama amareto ar kito likerio.
Zalesjė (Mielaukiai)

Lietuviai

Iki XVIII a. antro dešimtmečio beveik visi Mielaukio ir parapijos gyventojai buvo lietuvininkai, daug jų išmirė per 1709–1711 m. didįjį marą ir badą; po XVIII a. pirmosios pusės vokiečių didžiosios kolonizacijos apsigyveno vokiečių. XIX a. viduryje karališkajame dvare ir bažnytkaimyje gyveno 1181 žmonių, iki Pirmojo pasaulinio karo – 668, 1939 m. Mielkiemyje ir Alekso priemiestyje – 4089 žmonės.
Mielaukio parapijoje kunigavo ir lietuvių kilmės dvasininkai: 1870–1877 m. A. Ansaitis, 1890–1917 m. F. Adomaitis, 1933–1935 m. E. Šmitaitis. Dėl akultūracijos ir prievartinės germanizacijos mažėjo lietuvininkų: 1848 m. iš 6455 parapijiečių apie 3000 (46,5 %) kalbėjo lietuviškai, 1870 m. – 1840 m. (apie 40 %), 1878 m. – apie 2500 (33,3 %), 1897 m. – apie 2000 (26,3 %), 1907 m. – 1200 (18,5 %) gyventojų; 1912 m. iš 6460 gyventojų lietuviškai kalbėjo apie 1000.
1879–1919 m. knygrišys A. Bajoras pardavinėjo lietuvišką spaudą. Po 1945 m. Mielaukis labai suniokotas, nugriauta daug senų pastatų, apgriautoje bažnyčioje įrengtas sandėlis.
Naujosios Akmenės Šv. Dvasios Atsiuntimo bažnyčia

Istorija

Bažnyčia pradėta statyti 1989 m. Statyba rūpinosi klebonas Donatas Stulpinas.  Pašventinta 1999 m. Architektas Rimantas Zimkus. 
Bažnyčiai 3 varpus padovanojo Vokietijos katalikų kunigas iš Arnsbergo, Akmenės rajono Garbės pilietis Gerhardas Langė. Kanauninkas G. Langė (g. 1921 m.) Antrojo pasaulinio karo metu tarnavo eiliniu kareiviu Lietuvoje, buvo čia sužeistas. Uolia labdaros veikla, kiek jėgos leido, jis stengėsi grąžinti vokiečių tautos skolą – į remontuojamus, naujai statomų įvairių Lietuvos bažnyčių bokštus buvo įkelti kanauninko rūpesčiu parapijoms dovanoti varpų komplektai.

Architektūra

Naujosios Akmenės bažnyčia sumūryta iš baltų plytų. Statinys sudėtingo plano su dviem bokštais, dideliu nuožulniu čerpių stogu. Vie­nas bokštas smailiu priekiu prigludęs prie pagrindinio fasado. Kitas keturkampis bokštas su piramidiniu stogu yra kampe. Vie­na siena išlenkta, jėjimas kampe. Langų angos stačiakampės ir siauros.
Vidaus erdvė vienos navos. Lubos viduryje plokščios, šonuose lentelės kaltos nuožulniai. Apsidė smaili, su plokščiomis įgilinto­mis lubomis. Apsidės languose sumontuoti abstraktūs vitražai, kuriuos sukūrė Olegas Katėnskij. Tai pilkų, raudonų, geltonų, žalių, mėlynų linijų kompozicijos. Tapytos stacijos ekspresionistinės išraiškos, originalių kompozicijų. Grindų danga sudėta iš rusvų plytelių su raudonomis ir žaliomis juostomis. U raidės formos balkonas įrengtas ant stambių stulpų. Vietoje altoriaus pastatytas balto šlifuoto marmuro stalas su skydeliais ir piupitras su įgilintu kryželiu. Ant sienos kabo tradicinės ikonografijos Nukryžiuotojo skulptū­ra. Klausykla medinė su trikampiu fron­tonu, ažūrinėmis šoninėmis sienelėmis.

Bažnyčios modernizavimas

2014 m. Naujosios Akmenės bažnyčią buvo planuojama modernizuoti, tobulinant projektą, svarstant galimus bažnyčios apšildymo ir modernizacijos techninius bei vizualinius sprendinius, pagal projektą planuotas ir įgyvendintas aplinkos sutvarkymo idėjas. Vien pastato dekoratyviniam apšvietimui įrengti ir išorės sienų apdailai reikėtų apie milijono litų. Aplink bažnyčią numatyta pastatyti stulpus su lempomis, kurios iš apačios apšviestų fasado viršų. Silikatinių plytų sienas numatyta nutinkuoti ir dalį padengti keramika, nesirenkant brangesnių apdailos medžiagų iš klinkerio ir natūralaus akmens. Fasado apšiltinimas reikalingas sumažinti energijos sąnaudoms. Paruoštas projektas galimiems įrengti amfiteatrui, tvenkiniui.
Tebesa

Istorija

VII amžiuje pr. m. e. priklausė Kartaginai, 146 m. atiteko Romos imperijai (vadinosi Theveste). VII a. įsiveržė arabai, miestas prarado svarbą. XVI a. Osmanų imperija čia įkūrė karinį padalinį.
Viliumas Malinauskas

Biografija

1949–1956 m. mokėsi Skaisčiūnų 7-metėje mokykloje, 1956–1958 m. Kapsuko 2-ojoje vidurinėje mokykloje, 1958–1963 m. Kvietiškio žemės ūkio technikume. Tarnavo sovietinėje armijoje Čiugujeve (Ukraina). 1968–1975 m. studijavo LVA.
1968–1978 m. „Draugo“ kolūkio (Radviliškio r.) zootechnikas. 1978–1986 m. „Komunaro“ kolūkio (Radviliškio r.) pirmininkas. 1986–1987 m. Druskininkų miškų ūkio bitininkas. 1991–1997 m. UAB „Madma“ direktorius, nuo 1997 m. UAB „Hesona“ direktorius.
2001 m. įkūrė Grūto parką. Druskininkų Rotary klubo garbės prezidentas.
Bakteriofagas

Bakteriofagas (nuo bacteria ir gr. žodžio φάγος – „valgyti“) – pavienis virusas, pažeidžiantis bakterijas ir archėjas. Dažniausiai patenka į bakterijos ląstelės vidų ir sukelia jos lizę.
Bakteriofagai sudaryti iš baltymų, kurie kapside apgaubia DNR arba RNR genomą ir gali turėti palyginti paprastas arba sudėtingas struktūras. Bakteriofagai yra vieni iš labiausiai paplitusių ir įvairiausių organizmų biosferoje, jie randami visur, kur egzistuoja bakterijos. Manoma, kad Žemėje yra daugiau nei 10³¹ bakteriofagų, tai yra daugiau negu bet kokie kiti organizmai, įskaičiuojant bakterijas.
Bakteriofagai naudojami antibakterinėje terapijoje, antibiotikų gamyboje. Žymesni bakteriofagai: streptokokinis, stafilokokinis, dizinterinis, piobakteriofagas. Bakteriofagai panaudojami ir genų inžinerijoje.
Būties-esmės perskyra

Būties-esmės perskyra – Tomo Akviniečio išskirta ontologijos sąvokų pora. Būtis (lot. esse) – aktas, kuris yra „kiekvieno akto aktualumas“, o esmė (lot. essentia) – potencija, ribojanti būtį.
Būties-esmės perskyroje priežastingumas turi pasireikšti tuo, kad esmė negali pati savęs aktualizuoti.
Vilhelmas Povilas Radvila

Biografija

Kunigaikštis, kilęs iš Radvilų giminės Olykos- Nesvyžiaus linijos Šidlavos šakos, tėvas Antanas Henrikas Radvila, motina Frederika Darata Liudvika iš Hohencolernų giminės. Brolis Boguslavas Frederikas Radvila, sesuo Elzė Radvilaitė.

Šeima

Pirmoji žmona – pusseserė Elena Radvilaitė, Liudviko Mikalojaus Radvilos, Mykolo Jeronimo Radvilos sūnaus, duktė.
Antroji žmona – kunigaikštytė Matilda Clary et Aldringen, vyresnioji brolio Boguslavo Radvilos žmonos Leontinos sesuo. Sūnus Antanas Vilhelmas Radvila tapo praktiškai viso turto paveldėtoju.
Sūnus Jonušas Frydrichas Radvila (1843–1925 m.) buvo vedęs Mariją Mostovską, bet vaikų neturėjo.
Vilhelmas Adomas Radvila (1845–1911 m.) vedė Kotryną iš Rževuskių giminės ir su ja turėjo keturis vaikus. Dukters Liudvikos (g. 1876 m.) vyras buvo Lotaras Bliucheris fon Valštatas, Vandos (1877–1968 m.) – jo brolis Gebhardas Bliucheris fon Valštatas, Gabrielė (1878–1968 m.) liko netekėjusi, o sūnus Mikalojus Radvila (1880–1914 m.), nors ir vedė Mariją Magdaleną Zavišaitę, bet vaikų nepalikęs žuvo kare.
Dukterys Liudvika (1838–1876), Leontina (1839–1857) ir Eliza (1840–1869) liko netekejusios, duktė Elžbieta mirė vaikystėje, Eufemija (1850–1907) ištekėjo už Mykolo Ržyščevskio, o Matilda (mirė 1896 m.) ištekėjo už Hugo Vindišgreco.

Asmenybė

Pasižymėjo vokišku soldafoniškumu. Šeimoje buvo griežta patriarchalinė tvarka, kalbama tik vokiškai. Nors apie lenkišką kilmę buvo užsimenama, tačiau nė karto nebuvo Lenkijoje, nesilankė net ten esančiuose savo dvaruose.
Broliui vedus žmonos seserį, abi šeimos gyveno kartu tėvo rūmuose Berlyne, kartu augino vaikus, kurių turėjo po devynis, kartu sprendė visus šeimyninius reikalus, įskaitant ir turtą.

Dvarai

Kol broliai buvo gyvi, šeimoje buvo sutarta, kad visas turtas valdomas ir pajamomis dalijamasi bendrai. tačiau ne visi turtai jiems rūpėjo. Olykos pilis per jų valdymo metus pavirto griuvėsiais be stogo ir langų. Ne gersnė buvo ir Nesvyžiaus pilies būklė, kurios dalis buvo išnuomota, bet neprižiūrima.
Savo testamentuose abu broliai (Boguslavas mirė 1873 m.) nurodė, kad turtas negali būti dalijamas, dėl to vaikams kilo daug sunkumų. Neturėdami kitos galimybės, jie tėvo rūmus atidavė valstybei.

Valstybės tarnyba

Prūsijos kariuomenėje tarnybą pradėjo jaunystėje, tapo Prūsijos karaliaus adjutantu, jam suteiktas generolo laipsnis, o tai garantavo geras pajamas. Nuo 1847 m. Prūsijos Ponų rūmų narys. 1848 m. balsavo prieš Poznanės Didžiosios kunigaikštystės įtraukimą į Vokiečių sąjungą. Nuo 1860 m. vadovavo Prūsijos inženeriniam korpusui.
Argumentas iš kartojimo

Kartojimo argumentas (lot. argumentum ad nauseam) – retorikos klaida, kada kažkuo įtikinti bandoma labai dažnai ir ilgai tai kartojant. Paprastai tokią retorikos formą naudoja politikai, religiniai (ypač sektų) lyderiai. Ekstremali kartojimo argumento forma yra laikoma smegenų plovimu. Šiuo metodu remiasi ir propaganda. Jozefas Gebelsas, fašistinės Vokietijos propagandos ministras, yra pasakęs: daug kartų pakartotas melas tampa tiesa.
Teisinėje praktikoje kartojimo argumentas dažnai naudojamas savęs įtikinimui. Pavyzdžiui, kartu su advokatu aptartą ir pakoreguotą matyto įvykio versiją liudininkas prieš teismą verčiamas kartoti labai daug sykių, kol ne tik viską tobulai išmoksta, bet ir pradeda pats sunkiai atskirti nuo tikrosios versijos.
Jolita Herlyn

Biografija

1990 metais baigė Maskvos Lomonosovo universiteto Filosofijos studijas. Iki 1997 metų Klaipėdos universitete dėstė logikos ir filosofijos kursus. 
Nuo 1997 metų dirbo Klaipėdos miesto savivaldybės Užsienio ryšių skyriuje, rašė straipsnius vietos laikraščiams. 2004 - 2005 metais vedė tiesioginio eterio laidą "Proto aistros" televizijoje "Balticum Tv". Nuo 2006 metų dirbo DnB Nord banko centrinio ofiso Kopenhagoje rinkodaros skyriaus vadove. 
2010 metais su šeima persikėlė į Hamburgą ir pradėjo rašyti romanus.
Asocijacijos LATGA duomenimis Jolitos Herlyn romanai 2016 metais įėjo į skaitomiausių lietuvių autorių šalies bibliotekose dešimtuką .