google/wiki40b huggingface dataset:
Džovanis Piko dela Mirandola

Džovanis Piko dela Mirandola (Pico della Mirandola, 1463 m. vasario 24 d. – 1494 m. lapkričio 7 d.) – italų filosofas.

Gyvenimas

Dž. Piko dela Mirandola gimė Mirandoloje turtingo aristokrato šeimoje. Pasižymėjo nepaprastai gabumais, dar ankstyvoje jaunystėje jis įgyjo didelį išsimokslinimą. Bolonijos universitete studijavo kanonų teisę, Feraroje, Paduvoje ir Pavijoje – filosofiją. Paduvoje susidomėjo Paduvos averoistų pažiūromis. Lankydamasis Florencijoje, suartėjo su kai kuriais M. Fičino ratelio nariais. Išmokęs graikų kalbą, gilinosi į antikos filosofiją. Būdamas Paryžiuje, susipažino su vėlyvąją viduramžių scholastine filosofija, ypač su Paryžiaus ir Oksvardo filosofų nominalistinėmis koncepcijomis.
Dž Piko dela Mirandola neapsiribojo vien tradicine scholastine Europos filosofija – išmokęs Rytų kalbas (pasakojama, kad jis mokėjęs apie 30 kalbų), jis studijavo arabų ir žydų filosofų bei astronomų veikalus, domėjosi mistika, kabalos filosofija. Paskutinius savo gyvenimo metus jis praleido Florencijoje. Čia ir mirė paslaptingomis aplinkybėmis.

Kūryba

Dž. Piko dela Mirandola per trumpą gyvenimą nespėjo iki galo realizuoti daugelio kūrybinių sumanymų. Dauguma filosofinių traktatų liko nebaigti. Rašė daugiausia lotyniškai. Tik vienas iš pirmųjų jo traktatų – „Džirolamo Benivjenio kanconos apie meilę komentarai“ (1486 m.) – parašytas italų kalba.
Savo kūrybinę biografiją jis pradeda gana triukšmingai, 1486 m. Dž. Piko dela Mirandola parašė knygą „Filosofiniai, kabalistiniai ir teologiniai samprotavimai“ (Conclusiones philosoficae, cabalisticae et theologicae), kur paskelbė savo filosofinę programą – 900 tezių apie viską, kas pažintina (de omne rescibile). Šioms tezėms ginti Romoje jis organizavo disputą, kuriame pakvietė dalyvauti žymius mokslininkus iš visos Europos. Disputą pradėti jis rengėsi garsiąją „kalba apie žmogaus orumą“, (Oratio de hominis dignitate) – savotišku renesansiškojo humanizmo manifestu. Tačiau popiežius Inocentas VIII 30 tezių paskelbė eretiškomis. O kai Dž. Piko dela Mirandola parašė tų, esą eretiškomis, visas 900 tezių. Disputas neįvyko. Jo organizatoriams grėsė inkvizicijos teismas, todėl Dž. Piko dela Mirandola bėgo į Paryžių, bet pakeliui buvo sučiuptas. Išvengti inkvizicijos teismo jam padėjo jį užstojęs Lorencas Medičis. Pagrindinis Dž. Piko dela Mirandolos filosofinis veikalas „Apie Platono ir Aristotelio suderinamumą“ (De concordia Platonis et Aristotelis, 1496 m.) liko nebaigtas. Iš kitų veikalų paminėtini „Heptaplas apie septyneriopą šešių pasaulio kūrimo dienų aiškinimą“ (Heptaplus de septiformi sex dierum Geneseos enarratione, 1489 m.), „Apie būtį ir vienovę“ (De ente et uno, 1492 m.), „Prieštaravimai dieviškajai astrologijai“ (Disputationes adversus astrologiam divinatricem, 1494 m.) ir kt.
Mažoji Ferma teorema

Įrodymas

Visi skaičiai nuo 1 iki p-1 dalijami iš p duoda skirtingas liekanas. Įrodysime, kad jei a\pmod{p} \neq 0, tai visi sekos 1 \cdot a , 2 \cdot a , 3 \cdot a , ... , (p-1) \cdot a nariai dalijami iš p irgi duos skirtingas liekanas.

Tarkime, kad egzistuoja tokie du sekos nariai, kurie duoda vienodas liekanas: a \cdot k \equiv a \cdot m\pmod{p}. Tada ak- am \equiv 0\pmod{p}. Iškeliame a:  a \cdot (k - m) \equiv 0\pmod{p}. Tačiau a\pmod{p} \neq 0 \Rightarrow k-m \equiv 0\pmod{p}. Kadangi k < p ir m < p, gauname k=m. Išeina, kad sekoje negali egzistuoti du skirtingi nariai a \cdot m \equiv a \cdot k\pmod{p}.

Pertvarkome seką:
1 \cdot a \cdot 2 \cdot a \cdot ... \cdot (p-1) \cdot a = (p-1)! \cdot a^{p-1};
(p-1)! \cdot a^{p-1} \equiv (p-1)!\pmod{p}; dalijame abi puses iš (p-1)!:
a^{p-1} \equiv 1\pmod{p}. Tą patį galima užrašyti ir kaip  a^{p-1} - 1\pmod{p} = 0.

Įrodymas baigtas.
Seiza

Seiza - tradicinė japonų sėdėsena. Ji yra naudojama valgant, geriant arbatą, kai kuriuose tradiciniuose teatruose, kur nėra kėdžių. Kad atsisėsti seiza, reikia pirmiausiai atsiklaupti, o po to iš tokios klūpėjimo pozicijos atsisėsti ant savo kulnų. Paprastai taip sėdima ant kilimo (tatamio), nors kai kada ir ant kietos žemės. Japonijoje egzistuoja specialios seizos kėdės, kurias galima nešiotis. Jos atskiria užpakalį nuo kelių, taigi sėdėti yra patogu, o iš toliau atrodo, kad žmogus sėdi seizos pozicijoje.
Bengalinis tigras

Požymiai

Patinų kūno ilgis nuo snukio iki uodegos galiuko siekia nuo 275 iki 295 cm (atskirais atvejais virš 300 cm), patelių ilgis siekia 240–265 cm. Sveria nuo 180 iki 272 kg, vidutinė masė 200–236 kg.
Bengalinis tigras pasižymi grakštumu, išskirtine jėga, raudonai auksine kailio spalva.

Įpročiai

Tigrai dažniausiai medžioja naktį. Jie akylai saugo savo teritorijos ribas ir pažymi jas šlapimu ,bei prakaito liaukų išskyromis. Kartais jie galanda savo nagus į medžio žievę. Tokie pėdsakai perspėja kitus tigrus, kad teritorija jau užimta. Sumedžiotą grobį tigrai paprastai tempia į krūmus, kur ir doroja. Grobio likučius slepia po lapais, kad vėliau grįžę galėtų paėsti.
Nepaisant jų dydžio, žolėje yra beveik nematomi ir sugeba prisėlinti prie aukos nepastebėti. Keleto metrų atstumu nuo aukos tigrai iššoka ir staigiu judesiu griebia auką. Puola iš užpakalio arba iš šono, mažesnes aukas užmuša sukandę kaklą – lauždami kaklo slankstelius. Didesniems gyvūnams perkanda gerklę.
Nors tigrai trumpus nuotolius gali bėgti labai dideliu greičiu, sveikiems greitiems gyvūnams, pvz., elniams, neretai pavyksta pasprukti. Dažniausiai tigrai medžioja stambesnius gyvūnus: laukinius jaučius, buivolus, šernus. Nevengia ir smulkių gyvūnų: varlių, pelių, paukščių. Neretai jų aukomis tampa jauni arba labai seni ir sergantys žvėrys, kuriuos lengva sugauti.

Gyvenamoji aplinka

Yra keletas tigrų porūšių (geografinių rasių), gyvenančių skirtingose Rytų ir Pietryčių Azijos srityse. Dabar bengalinis tigras dažniausiai sutinkamas Rytų Indijoje, miškingose Sundarbano pakrantėse ir Bangladeše. Tigro medžioklės plotai gana dideli. Vieno patino medžioklės teritorija apima apie 55 km², patelei medžioklei pakanka 45 km². Nors tigras – tipiškas miškų plėšrūnas, jis niekada nelaipioja medžiais. Tigrai labai mėgsta vandenį, maudynes ir puikiai plaukioja. Jie gali nesunkiai įveikti gana didelius atstumus, dažnai plaukia į salas, nutolusias nuo jūros kranto.

Dauginimasis

Bengaliniai tigrai poruojasi visus metus. Patinas ieško patelės jos medžioklės plotuose ir praleidžia su ja apie 2–7 dienų. Patelė yra vaisinga 3-6 dienas. Apvaisinęs ją, patinas grįžta į savo teritoriją. Nėštumas trunka 102–108 dienas.
Nėštumo pabaigoje tigrė susiranda slėptuvę aukštoje žolėje, tankiuose krūmuose, uolų plyšyje ar oloje ir iškloja ją žole, lapais ir savo kailio šeriais. Paprastai atsiveda 2–4 jauniklius, labai retai – net šešis tigriukus.
Pirmąsias dešimt dienų jaunikliai būna visiškai akli, bet jų kūnelis jau būna padengtas švelniu dryžuotu kailiuku. Kol jaunikliai bejėgiai, motina nenueina toli nuo jų, medžioja tik mažoje savo teritorijos dalyje. Pirmus 2 mėnesius tigriukai minta tik motinos pienu, po to tigrė ima juos maitinti nedideliais grobio kąsneliais. Tokio amžiaus tigriukai ima lydėti motiną į medžioklę, o 5–6 mėnesių ima patys joje dalyvauti. Su motina gyvena 2, kartais 3 metus. Patinėliai savarankiškais tampa anksčiau už pateles. Jaunikliams atsiskyrus, motina vėl ima rujoti .
Genovaitė Vaiginytė

Biografija

Baigė Kauno J.Gruodžio muzikos mokyklos Teatro fakultetą. 1958-1960 m. Kauno Jaunojo žiūrovo ir Valstybinio lėlių teatrų, 1960-1966 m. Klaipėdos dramos teatro aktorė ir ansamblio „Lietuva“ choro artistė. 1966-1991 m. Šiaulių dramos teatro aktorė. Sukūrė per 90 vaidmenų.
Fulgencijus Rimgaila

Fulgencijus Rimgaila (lot. Fulgentius Rumgayłło, 1805 m. Dubėnų dvare, Vaiguvos parap., Šiaulių aps. – 1870 m. birželio 21 d., palaidotas Kurtuvėnuose) – žemaičių dailininkas ir architektas.
Amiga

Istorija

Kompiuterį pradėta kurti 1982 m. Kalifornijoje. Prototipas buvo pristatytas „Consumer Electronics Show“ elektronikos prekių mugėje 1984 m., kur buvo parodyta žymioji įgarsinta „Boeing“ animacija: spalvingas rutulys sklandė kompiuterio ekrane, su triukšmu atsimušdamas į jo kraštus. Kompanija „Commodore International“ pirmąjį „Amiga 1000“ pademonstravo 1985 m. Linkolno centre Niujorke. Rinkoje pasirodžiusius „Amiga“ kompiuterius labai pamėgo kompiuterinės grafikos ir muzikos kūrėjai. Platformai vystyti buvo sukurta dukterinė įmonė „Commodore Amiga“, skirtas papildomas finansavimas. Operacinės sistemos ėmėsi kompanija „MetaComCo“, o „Electronic Arts“ paruošė standartus įvairių tipų duomenų failams – Interchange File Format (IFF).
Nors ilgainiui „Amiga“ asmeninių kompiuterių pardavimai tapo didžiausi pasaulyje, tačiau netinkama kainų politika, atviros architektūros nebuvimas, programinis nesuderinamumas, blaškymasis serverių, žaidimo konsolių rinkoje privedė prie rimtų finansinių problemų. Po „Commodore International“ bankroto 1994 m. daugelis „Amiga“ koncepcijų buvo nukopijuotos ir skirtingais pavadinimais įdiegtos kitose platformose (intuition – multimedia, autoconfig – plug and play, genlock – alpha compositing, blitter ir kt.). Per trumpą laiką „Commodore“ patentus išpirko konkurentai ir suinteresuotos kompanijos. Vienas paskutiniųjų bandymų prikelti „Amiga“ kompiuterių šeimą buvo „Amiga One“. Tačiau gamintojas suspėjo pagaminti tik nedidelę šių kompiuterių bandomąją partiją ir bankrutavo.

Techninės galimybės

„Amiga“ kompiuteriai nuo pat pradžių išsiskirdavo kaip orientuoti į daugialypės terpės programas, turėjo spalvotus ekranus ir gana pažengusią tiems laikams operacinę sistemą. Jau pirmieji modeliai – A1000 ir A500 – palaikė skiriamąją gebą 640х512 su 4096 spalvomis. Jo garso ir vaizdo lustai buvo daug pranašesni už naudotus „IBM“ ar kituose kompiuteriuose. Naudota operacinė sistema tiko labai ribotam techninės bei programinės įrangos ratui. Techninė įranga buvo skirta mikroschemoms, veikiančioms su „Motorola“ 68000 serijos procesoriais. Naudoti mikroschemų rinkiniai OCS (Agnus, Denise ir Paula mikroshemos). Kompiuteriai pasižymėjo daugiaveiksmiškumu, sparčia grafine vartotojo sąsaja, galimybe naudoti komandinę eilutę. Tokia techninės ir programinės įrangos kombinacija leido turėti labai greitą, galingą ir lengvai valdomą kompiuterio platformą. Tuo metu retas kompiuteris galėjo varžytis su „Amiga“ garso ir vaizdo apdorojimo galimybėmis.
Veisiejų dvaro parko uosis

Veisiejų dvaro parko uosis - botaninis gamtos paveldo objektas, išskirtinio amžiaus ir matmenų uosis, augantis Veisiejų mieste, Lazdijų rajone. 1987 m. Veisiejų uosis paskelbtas vietinės reikšmės valstybės saugomu dendrologijos paminklu.
Uosis auga Veisiejų dvaro parke, jo pietinėje dalyje, ant Ančios ežero kranto. Prie jo pastatyta informacinė lenta. Tai antras pagal storį uosis Lietuvoje. Uosį supantis parkas užveistas XVIII a. antroje pusėje. Parką įkūrė Masalskiai, tuo metu valdę Veisiejus ir pastatę dvaro rūmus.
Matansaso provincija

Geografija

Šiaurinis krantas uolingas, pakrantėje yra salų (Sabanos-Kamagvėjaus salynas), išsikiša Hikakoso pusiasalis (toliausiai į šiaurę nutolusi Kubos vieta). Pietinis krantas pelkėtas, Sapatos pusiasalyje tyvuliuoja didelė Sapatos pelkė, toliau rytuose įsiterpia Kiaulių įlanka, žymi dėl amerikiečių antpuolio. Būdingas lygumų reljefas, aukščiausia vieta siekia 308 m.
Džonsono fotometrinės sistemos

Džonsono fotometrinės sistemos yra plačiajuostė fotometrinė sistema: UBV sistema, ji yra papildyta 9 juostomis R, I, H, K, L, M, N ir Q raudonajame ir infraraudonajame spektro ruože su vidurinių bangų ilgiais 0,70, 0,88, 1,25, 1,6, 2,2, 3,5, 4.8, 10,4 ir 20 μm. Šią sistemą įvedė JAV astronomas H. Džonsonas 1959–1965 m. Ši sistema naudojama vėsių žvaigždžių klasifikacijai, temperatūros nustatymui, tarpžvaigždinės ekstinkcijos dėsnio tyrimui. Džonsono vidurjuostė fotometrinė sistema: 13 spalvų sistema, kurią 1967–1969 m. įvedė H. Džonsonas ir R. Mitčelas Arizonos universiteto observatorijoje. Šios sistemos vidurinių bangų ilgiai: 337, 354, 375, 403, 457, 518, 583, 636, 724, 800, 858, 983 ir 1108 nm, juostų pločiai siekia nuo 10 iki 68 nm.
Construction Time Again

Apie albumą

Albumas pasirodė 1983 Rugpjūčio 22 d. Albume 10 dainų. Pirmasis singlas, pristatęs albumą – Everything Counts. Po Everything Counts grupė išleido dar vieną singlą – Love, In Itself.
Visoms dainoms žodžius bei muziką sukūrė Martin'as Lee Gore'as, išskyrus If You Want, Two Minute Warning ir The Landscape Is Changing, kurias sukūrė Wilder'is.
Vekselis

Vekselis – vertybinis popierius, kuriuo jį išrašęs asmuo be sąlygų įsipareigoja tiesiogiai ar netiesiogiai sumokėti tam tikrą pinigų sumą vekselyje nurodytam asmeniui pats arba įsako tai padaryti kitam.
Vekselis, kaip vienas populiariausių finansinių instrumentų, dažnai naudojamas kaip priemonė trumpalaikiam finansavimui gauti, taip pat kaip priemonė esamam įsipareigojimui užtikrinti.
Populiarai

Populiarai (lot. Populares, palaikantys žmones) – vėlyvosios Romos Respublikos senato frakcija, siekusi per liaudies susirinkimus bei plebėjų tribūnus sustiprinti politinę plebėjų įtaką ir susilpninti senato bei aristokratijos. Patys populiarai labai dažnai būdavo kilmingieji, tačiau plebėjus palaikydavo dėl įvairių asmeninių ideologinių, politinių ar tiesiog savanaudiškų priežasčių.
Taip pat populiarai priešinosi per dideliam vergovės įsigalėjimui, kadangi per vergus darbo vietų netekdavo laisvieji Romos piliečiai. Kiti jų siekiai buvo suteikti daliai Romos gyventojų (plebėjų) žemių provincijose, suteikti įvairių ne Italijos provincijų miestų gyventojams Romos pilietybę.
Populiarai savo įtakos aukštumas pasiekė Gajaus Julijaus Cezario diktatūros laikotarpiu. Po antrojo triumvirato susikūrimo prasidėjo kovos dėl valdžios ir įtakos, tad plebėjų reikalai buvo nustumti į antrą planą.
Be Cezario, garsesni populiarai buvo broliai Tiberijus ir Gajus Grakchai, Gajus Marijus, Publijus Klaudijus Pulchras, Markas Licinijus Krasas. Iki pirmojo triumvirato pabaigos populiarus palaikė ir Gnėjus Pompėjus Didysis.
Daukšių paminklas partizanams

Paminklas

Paminklas akmeninis, trijų tarpsnių. Postamentas stačiakampis, pjautų akmens plokščių ir betono mūro. Į jį įbetonuotas statmenas, pilkos spalvos lauko akmuo, kurio priekiniame fasade nušlifuota plokštuma su iškaltais Gedimino stulpais ir įrašu: „1947.03.18. Žuvusiems VIČIAUS sodyboje / PARTIZANAMS / 1. LIUDAS SKERSIS 1923 / 2. FELIKSAS SKERSIS 1925 / 3. VACYS RAMONAUSKAS 1922 / 4. JONAS RIAUBA 1922 / 5. JUOZAS MICKUS 1919 / 6. ADOLFAS LIEBUS 1918 / 7. JUOZAS KAŠTOUNAS 1912 / 8. JUOZAS BĖRONTAS 1928 / 9. HANZ (vokietis) 1923 / 10. HARIS / Atminimas įamžintas JADVYGOS MALŪKAITĖS / lėšomis.“ Viršuje kyla pjauto akmens kryžius, kurio priekinėje plokštumoje pritvirtintas kaltinis, ornamentuotas, metalinis kryželis.
Aukštis – 2,55 m. Paminklinės teritorijos plotas – 4 m².

Istorija

Daukšių apylinkės miškuose pokariu veikė Žemaičių apygardos Kardo rinktinės Tautvaišos (Mosėdžio) kuopos partizanų būrys, kuriam nuo 1947 m. vadovavo Liudas Skersys–Bronius Poliomskis. 1947 m. ankstyvą pavasarį būrys įsikūrė į Vakarus pasitraukusio Daukšių ūkininko Liudo Vičiaus apleistos sodybos mūriniame tvarte. Gavę agentų pranešimą, 1947 m. kovo 18 d. partizanus apsupo MGB vidaus kariuomenės 273-ojo šaulių pulko kareiviai ir MGB Mosėdžio valsčiaus stribai. Mūšio metu žuvo būrio vadas ir 9 partizanai.
Žuvusiems atminti Lietuvos laisvės kovos sąjūdžio dalyvės, Sausio 13-osios brolijos narės Jadvygos Malūkaitės-Petkevičienės lėšomis ir rūpesčiu 2004 m. Daukšių kapinėse pastatytas ir pašventintas paminklas.
Deitonas

Istorija

Gyvenvietėje įsikurta 1796 m. Miesto teisės suteiktos 1805 m. Miestas pavadintas Džonatano Deitono, kapitono JAV nepriklausomybės kare ir vieno iš JAV Konstituciją pasirašiusių asmenų, garbei. 1827 m. buvo pradėti Deitono–Sinsinačio kanalo, ateityje ženkliai prisidėjusio prie miesto plėtros, statybos darbai. 1913 m. miestas smarkiai nukentėjo nuo Didžiosios Majamio upės potvynio. Antrojo pasaulinio karo metu kaip ir dauguma JAV miestų, Deitonas įsitraukė į karinę veiklą. Buvo pradėtas Deitono projektas, kurio metu biochemijos įmonė „Monsanto“ sukūrė atominiams ginklams skirto polonio gamybos pramoniniu būdu metodus. Nuo XX a. 9-ojo dešimtmečio dėl sunkiosios pramonės produkcijos nuosmukio, mieste ėmė mažėti gyventojų. Tai lėmė, kad daugiau darbo vietų buvo sukurta su sveikatos apsauga ir gynybos pramone susijusiuose ūkio sektoriuose.
1995 m. mieste buvo priimtas Deitono susitarimas dėl Bosnijos karo užbaigimo. Formaliai dokumentas pasirašytas tų pačių metų gruodžio 14 d. Paryžiuje.

Lietuviai

1965 m. pastatyta Lietuvių Šv. Kryžiaus bažnyčia.
WMAP

WMAP (angl. Wilkinson Microwave Anisotropy Probe) - Vilkinsono vardo mikrobangų anizotropijos zondas - NASA palydovas, kurio paskirtis yra išmatuoti poliarizaciją ir temperatūrą reliktinio spinduliavimo, likusio po Didžiojo sprogimo. Palydovą iškėlė 2001 metais birželio 30 d. Delta II raketa, startavusi iš JAV Floridos Kanaveralo kyšulio.
Tyrimų programai vadovavo profesorius Charles L. Bennett iš Johns Hopkins universiteto. WMAP pavadintas David Wilkinson, vieno pirmųjų reliktinio spinduliavimo tyrėjų vardu. Palydovas pratęsė COBE' ir MIDEX darbus.
WMAP 0,3° skiriamąja geba išmatavo reliktinio spinduliavimo temperatūrų skirtumus įvairiose dangaus vietose su jautrumu 20 µK į 0.3° kvadratinį vaizdo elementą, su sisteminėmis paklaidomis, mažesnėmis nei 5 µK į vaizdo elementą. Gauti duomenys buvo naudojami Visatos kilmės teorijų tikrinimui.
WMAP naudojo diferencialinį mikrobangų radiometrą, kuris matavo temperatūrų skirtumus tarp dviejų taškų danguje. WMAP stebėjimus atliko iš L2 Saulė-Žemė Lagranžo taško.
Lagranžo taško privalumai buvo stabili padėtis bei galimybė stebėti netrukdant Saulei, Žemei bei Mėnuliui. WMAP skanavo dangų taip, kad padengdavo apie ~30 % dangaus kiekvieną dieną, o kai L2 taškas slinko orbita aplink Saulę, visą dangų WMAP nuskanuodavo kas kiekvienus šešis mėnesius. Norint efektyviai atmesti mūsų Galaktikos šaltinius, WMAP naudojo penkias skirtingas dažnio juostas tarp 22 ir 90  GHz.
2003 metų vasario 11 d. NASA publikavo pirmus rezultatus apie Visatos amžių ir sudėtį. NASA teigė, kad duomenys buvo tokie įdomūs, jog tai galima vadinti svarbiausiais moksliniais paskutinių metų rezultatais. Pasirodė, kad jie labai gerai atitinka ankstesnius reliktinio spinduliavimo matavimus ir yra pilnai suderinami su infliacija ir Lambda-CDM modeliais (Lambda - tai kosmologinis narys, surištas su tamsiąja energija, CDM - cold dark matter - šalta (nespinduliuojanti) nematomoji medžiaga, kartais dar vadinama tamsioji medžiaga).
Trejų metų WMAP matavimų duomenys (temperatūros ir poliarizacija) buvo paskelbti viešam naudojimui 2006 metų kovo 17 d.
Mintis (leidykla)

„Mintis“ – Lietuvos leidykla Vilniuje, Z. Sierakausko g. 15.

Istorija

Įkurta 1949 m., 1949–1964 m. vadinosi Valstybinė politinės ir mokslinės literatūros leidykla. 1975 m. įsteigus „Mokslo“ leidyklą, dalis redakcijų nuo „Minties“ leidyklos atskirta. Leido marksizmo-leninizmo klasikų veikalus, SSKP ir LKP istorijos, partijos gyvenimo, filosofijos, teisės, ekonomikos, turizmo literatūrą, leidinius užsieniui apie Lietuvą rusų ir kt. kalbomis (redakcija „Gintaras“), kalendorius, vaizdinės agitacijos leidinius. 1985 m. turėjo 11 šakinių redakcijų ir 8 kitus padalinius; iš viso 149 darbuotojus, iš jų 72 redaktorius. 1985 m. išleido 195 knygas 2,3 mln. egz. tiražu, iš jų lietuvių kalba 162 knygas 2,1 mln. egz. tiražu.
Vyr. redaktoriais dirbo Benjaminas Fogelevičius, Mykolas Požarskas, Tadas Butkus, Algimantas Jablonskis, Juozas Vaitkus, Marijonas Pagirys, Vytautas Kazakevičius, Edmundas Juškys ir kt.
2016 m. leidykla buvo privatizuota jos direktoriaus Leonardo Armono.

Veikla

Leidžia ir platina politinę, istorijos, sociologijos, filosofijos, kultūrologinę, teisės, medicinos ir kitą mokslinę literatūrą, reprezentacinius leidinius apie Lietuvą, žinynus, žodynus, grožinę literatūrą, knygų serijas: nuo 1978 m. „Iš filosofijos palikimo“, nuo 1987 m. „Iš Lietuvos filosofijos palikimo“, nuo 1989 m. „Iš Lietuvos ekonominės minties palikimo“, nuo 1990 m. „Teisinės minties palikimas“, nuo 1998 m. „Pasaulio mitai“, nuo 2004 m. „Šiuolaikinis Europos romanas“. Išleido Stasio Šalkauskio, Juozo Girniaus, Antano Maceinos, Adomo Dambrausko-Jakšto, Vydūno, Vinco Vyčino, Žygimanto Liauksmino ir kitų raštus. Bendradarbiauja su užsienio leidėjais, leidžia vertimus iš užsienio kalbų. Iki 2009 m. išleido apie 13 900 pavadinimų knygų.
Gasparai

Pavadinimo kilmė

Pavadinimas veikiausiai bus kilęs nuo asmenvardžio Gasparas.

Aplinkinės gyvenvietės

Gasparėliai – 1 km
BERNATONIAI – 2 km
Rimas Vitkus

Biografija

1982 m. baigė Lietuvos kūno kultūros institutą, kūno kultūros mokytojas – treneris.
Marijampolės raj. Sasnavos vidurinės mokyklos kūno kultūros vyr. mokytojas. 2000–2003 m. Marijampolės savivaldybės mero sekretorius, 2003–2007 m. mero pavaduotojas, 2007–2011 m. mero patarėjas.
Partijos Lietuvos krikščionys demokratai Marijampolės skyriaus, nuo 2010 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Marijampolės skyriaus narys.
2003–2007 m., 2007–2011 m. ir nuo 2011 m. Marijampolės savivaldybės tarybos narys. 
Marijampolės krepšinio teisėjų klubo pirmininkas, Lietuvos krepšinio teisėjų asociacijos prezidiumo narys. Sutuoktinė Danguolė, vaikai Laura, Rytis.
SC Wiener Neustadt

Istorija

2008 m. prisijungė Wiener Neustädter SC klubą, iki tol žaidė Švanenštate.
Jeruzalas

Jeruzalas (lenk. Jeruzal) – kaimas vidurio Lenkijoje, Lodzės vaivadijoje, Skernevicų apskrityje, Kovesas valsčiuje, prie Chojnatkas upės.
1975 – 1998 metais vietovė priklausė Skernevicų vaivadijai.
Jeruzalas gyvena 240 gyventojai (2005).
Zigmantas Miškovskis

Biografija

Lenkijos bajorų Miškovskių giminės atstovas, herbo „Jasterebec“ savininkas. Karaliaus rūmininko ir Karūnos burgrafo Zigmanto Miškovskio (m. 1578) ir Beatos Pšerembskos sūnus. Broliai – Žarnovo kaštelionas Jonas (m. 1591), Ravos vaivada Petras (m. 1600/1601) ir Osvencimo kaštelionas Aleksandras (m. 1617)
Vadovavo „karališkai“ partijai, kuri palaikė Zigmanto III Vazos politiką ir jo planus stiprinant karaliaus valdžiai. 1597 metais, būdamas Mantujoje su savo broliu Aleksandru, buvo priimtas į Gonzagų giminę. Popiežius Klemensas VIII davė jam markgrafo titulą ir tai buvo vienintelis kartas tarp ATR bajorų atstovų. 1601 metais Karūnos seimui sutinkant įkūrė Pinčiuvo ordinaciją.
1604 m. kovo 15 d. dalyvavo slaptoje Lžedimitrijaus audiencijoje pas karalių Zigmantą III. Be Miškovskio susitikime pas karalių dalyvavo – vyskupas Petras Tylickis (vėliau kancleris), Simonas Rudnickis, taip pat Lietuvos didysis raštininkas Gabrielius Vaina.
Mickūnų tiltas

Istorija

Ties Mickūnais geležinis tiltas per Šventąją buvo pastatytas 1902 m. (pagal kitus šaltinius – 1872 m.). Pirmojo pasaulinio karo metais vokiečių kariuomenė jį susprogdino. 1923 m. tiltas buvo rekonstruotas pagal inžinieriaus Prano Markūno projektą, uždengtas gelžbetoniniu paklotu. 1962–1963 m. praplatinta tilto važiuojamoji dalis.
Lašinių piliakalnis (Anykščiai)

Piliakalnis

Piliakalnis buvo kairiajame Taurožės upelio krante, jo santakoje su Šventąja; dabar Šventoji teka kiek toliau į šiaurę. Piliakalnį nuplovė šiaurine papėde tekėjusi Taurožė, dabar tekanti šiaurės rytų papėde. Išliko tik 3,5 m aukščio jo pietvakarinio šlaito apatinė dalis 11x2 m dydžio plokštesniu viršumi, pailgu šiaurės rytų – pietvakarių kryptimi. Šiaurinio stataus erodavusio šlaito į Taurožės senvagę aukštis – 8 m. Nuo aukštumos piliakalnis buvo atskirtas 27 m pločio viršuje, 12 m pločio dugne, 3 m gylio, greičiausiai natūraliu puslankio formos grioviu plokščiu dugnu. Sunykus piliakalniui piliakalniu pradėta vadinti artimiausia nežymi kalvelė, esanti 300 m į pietryčius nuo piliakalnio liekanų, dešiniajame Taurožės krante. Piliakalnio liekanos apaugusios lapuočiais ir pušimis.

Tyrimai

2004 m. Gintautas Zabiela ištyrė 10 m² dydžio plotą šlaito apačioje, griovyje, kultūrinio sluoksnio nerado. Piliakalnis greičiausiai buvo II tūkstantmečio pradžios.

Aplinkiniai piliakalniai

Gaigalių piliakalnis 14 kmPapilių piliakalnis (Kupiškis) 16 kmAluotų piliakalnis 11 kmPapilių piliakalnis (Anykščiai) 16 kmŠeimyniškių piliakalnis 29 kmPalatavio piliakalnis 11 kmŠeimyniškėlių piliakalnis 11 kmRubikių piliakalnis 16 km
Pastaba:
Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną