google/wiki40b huggingface dataset:
Bucharos Liaudies Tarybinė Respublika

Istorija

1868 m. Rusijos imperija privertė Bucharos emyratą tapti jos protektoratu. Per vėlesnius 40 metų Rusija pamažu užėmė Bucharos teritoriją, nors niekada neaneksavo paties Bucharos miesto. Bucharos emyras negalėjo visiškai atriboti šalies nuo užsienio įtakų, dėl to dalis Bucharos jaunimo persiėmė pantiurkizmu, skatinamo jaunaturkių Osmanų imperijoje, džadidų reformų judėjimo bei naujosiomis bolševikų komunistinėmis idėjomis. Šias skirtingas ideologijas apjungė Jaunųjų buchariečių (rus. младобухарцы) judėjimas, vadovaujamas Faizulos Chodžajevo. Jaunieji buchariečiai veikė labai nepalankioje aplinkoje – emyratas buvo dominuojamas konservatyviųjų sunitų dvasininkų. Tarp jaunųjų buchariečių bei juos palaikančių bolševikų ir konservatyviųjų emyrą remiančių sukilėlių basmačių kilo daugiau nei dešimtmetį trukęs konfliktas.
1918 m. kovo mėn. jaunųjų buchariečių aktyvistai pranešė bolševikams, kad Bucharos liaudis pasirengusi sukilimui ir laukia išsilaisvinimo iš emyro valdžios. Raudonoji armija įžengė per Bucharos vartus ir pareikalavo, kad emyras miestą atiduotų jauniesiems buchariečiams. Pasak rusų šaltinių emyras atsakė išžudydamas bolševikų pasiuntinius ir paragindamas liaudį pradėti džihadą prieš „netikėlius“ bolševikus. Kilus religinėms riaušėms Bucharoje ir apylinkėse buvo išžudyti tūkstančiai rusų; daugelis jaunųjų buchariečių buvo suimti ir nužudyti; buvo sugriautas pagrindinis geležinkelis ir susisiekimo linijos iš Bucharos į Turkmenabatą ir Samarkandą. Dauguma Bucharos gyventojų nepalaikė invazijos ir bolševikų pajėgos atsitraukė į sovietų kontroliuojamą Samarkandą, kuris buvo už Bucharos emyrato ribų.
Tuo emyras gavo tik laikiną atokvėpį. 1920 m. rugpjūtį Turkestano komunistų partija ėmė raginti panaikinti Bucharos emyratą kaip kontrrevoliucinių jėgų centrą. 1920 m. rugpjūčio 3 d. bolševikai ir jaunieji buchariečiai sutiko veikti kartu sutariant, kad jaunieji buchariečiai įstos į komunistų partiją. 1920 m. rugpjūčio 16 d. bolševikų kontroliuojamame Turkmenabate vykęs IV Bucharos komunistų partijos kongresas nusprendė nuversti emyrą. 1920 m. rugpjūčio 25 d. TSKP Politbiuras patvirtino Turkestano revoliucinės karinės tarybos nutarimus „Bucharos klausimu“.
1920 m. rugpjūčio 28 d. disciplinuotas ir gerai aprūpintas Raudonosios armijos karinis junginys, vadovaujamas bolševikų generolo Michailo Frunzės puolė Bucharos miestą.
Gegužės 8

Vardadieniai

Audrė (Audra) – Džiugas – Mykolas – Stanislova – Stanislovas – Stasė – Stasys – Viktoras
Numšiai

Istorija

Nuo 1920 m. Kuršėnų valsčiaus Pamockės seniūnijos, 1950–1962 m. Kuršėnų rajono, 1962–1995 m. Šiaulių rajono Raudėnų apylinkės kaimas. 1950–1991 m. kaimas priklausė Paežerių tarybiniam ūkiui.

Aplinkinės gyvenvietės

Girlaukė – 2 km
Šilėnai (Raudėnai) – 1,6 km
KURŠĖNAI – 13 km 
Leičiai (Šiauliai) – 1,7 km
ŠIAULIAI – 35 km
Naujikai (Raudėnai) – 1,4 km
Lieplaukis – 0,9 km
Tarutės – 0,8 km
Žemės reformos Lietuvoje

Nepriklausomybės laikotarpis

Tarpukario Lietuvoje nuo 1919 m. vykdyta žemės ūkio reforma, kuria siekta visiškai panaikinti baudžiavos liekanas, įtvirtinti kapitalistinius santykius. Radikalios reformos įstatymas parengtas 1920 m. liepą, o seime priimtas 1922 m. vasario 15 d. Nustatyta didžiausia nenusavinama žemės norma (80 h), viršijanti normą žemė imama į fondą (kompensuojant už ją savininkams), iš kurio žemė buvo dalinama – pirmiausiai savanoriams, po to valstiečiams, kurie turėjo žemę išpirkti per 36 metus. Žemės gavo apie 38 700 bežemių ir 26 300 mažažemių (norinčių buvo beveik dukart daugiau). 1934 m. buvo sumažinti išperkamieji mokesčiai arba atidedamas jų mokėjimas.
Ją reikėjo vykdyti, norint suteikti žemės bežemiams, sumažinti dvarininkų įtaką.

Vilniaus kraštas

Vilniaus krašte nuo 1920 iki 1936 m. žemės reformą vykdė Lenkijos valdžia. 1920 m. gruodžio 11 d. Vidurio Lietuvos vyriausybė paskelbė reformos dekretą, kuriuo sukurtas žemės fondas, sudarytas iš konfiskuotų žemių, taip pat iš superkamų dvarų žemių, viršijančių normas (160-300 ha). Pirmenybė pirkti iš fondo žemė teko Lenkijos kariams. Valstiečiams nelenkams buvo kliudoma išpirkti žemę, nesuteikiant leidimų. Reforma nepakėlė žemės ūkio kultūros lygio, beveik neišsprendė agrarinių problemų.

Tarybinės reformos

1940 m. birželį TSRS okupavus Lietuvą, buvo pradėta nekilnojamo turto nacionalizacija, sudarytas valstybinis žemės fondas, iš kurio išdalinta žemė apie 75 300 bežemių ir mažažemių valstiečių, sukurta 60 tarybinių ūkių, pilnai ar iš dalies panaikintos valstiečių skolos už žemę, teikti kreditai gyvuliams įsigyti. Iš 6993 kaimų buvo sudaryta beveik 160 tūkstančių vienkiemių.
1941-1944 m. Lietuvą okupavus naciams, nacionalizuota žemė buvo grąžinta buvusiems savininkams, dalį žemės užėmė vokiečių kolonistai, o valstiečiai, atleisti nuo mokesčių, baudų ir rinkliavų, buvo priversti sumokėti už nemokėtą laiką.
1944 m. rudenį Lietuvą vėl okupavus TSRS, žemė dar kartą paskirta valstiečiams, kuriems ji buvo suteikta 1940-1941 metais. Taip pat sumažinta didžiausia žemės valdymo norma, žemės suteikta daugiau bežemių valstiečių, tačiau netrukus buvo masiškai pradėti kurti kolūkiai, o apie 1956 m. ir tarybiniai ūkiai. Privati žemės nuosavybė buvo panaikinta.

XX amžiaus pabaigos žemės reforma

1991 m. liepos 25 d. Aukščiausioji Taryba – Atkuriamasis Seimas – priėmė „Žemės reformos įstatymą“, kuris kartu su LR įstatymu „Dėl piliečių nuosavybės teisių į išlikusį nekilnojamąjį turtą atstatymo tvarkos ir sąlygų“ nustatė pagrindus, pagal kuriuos Tarybų Sąjungos neatlygintinai nacionalizuota 1940 metais turėta nuosavybės teisė buvo iš dalies atkuriama.
Pažymėtina, kad nuosavybės teisių atkūrimo procesas nebuvo tinkamai reglamentuotas, todėl praktikoje atsirado daugybė kliūčių – teisinių, biurokratinių, loginių ir pan. 1997 m. antrojo įstatymo galiojimas buvo sustabdytas, o po to priimtos naujos abiejų įstatymų redakcijos.
Žemės reforma vyksta iki šiol (2010 m.)
Švyturys-Utenos alus

Statistika

2013 m. UAB „Švyturys-Utenos alus“ pagamino ir pardavė 173,34 mln. litrų gėrimų – 6 proc. daugiau nei 2012 m. (428mln. litrų). UAB „Švyturio-Utenos alus“ 2013 metais užėmė  40,7 proc. Lietuvos alaus rinkos dalies, 0,8 proc. daugiau nei 2012 metais. Įmonė padidino rinkos dalį ne tik alaus, bet ir kitų gėrimų rinkose – 2,1 proc. punkto geriamojo vandens rinkoje (iki 14,9 proc.) bei 2,3 proc. punkto – sidro rinkoje, kurioje per praėjusius metus pasiekė 33,2% rinkos dalį. „Švyturio-Utenos alaus“ gėrimų eksportas 2013 m. išaugo 20% iki 35,56 mln. litrų – tai sudaro 20,5% nuo visos produkcijos.
Louis-Étienne de Thouvenin

Luji Etjenas de Tuveninas (Louis-Étienne de Thouvenin; 1791–1882) – Prancūzijos armijos generolas, išradėjas. Išrado stulpelinį šautuvą (pranc. Carabine à tige), kuris buvo paspartintai pro žiotis užtaisomas šautuvas.
Juozas Bastys

Biografija

1953 m. baigęs Raudonės vidurinę mokyklą, dirbo Jurbarko rajoninio laikraščio redakcijoje. 1954–1958 m. dirbo pedagoginį darbą Gelgaudiškio vaikų namuose, Lukšių vidurinėje ir Pavilkijo septynmetėje mokykloje. 1958–1961 m. LLKJS Šakių rajono komiteto sekretorius. 1961–1991 m. Šakių rajono Kriūkų kolūkio pirmininkas, 1992 m. m UAB „Agrolina“ direktorius. 1992–1995 m. Seimo narys, dirbo Lietuvos demokratinės darbo partijos (LDDP) frakcijoje.
Buvo TSKP narys, nuo 1989 m. Lietuvos demokratinės darbo partijos narys.
Žmona Aldona, vaikai Kęstutis, Birutė, Algirdas, Jūratė, Mindaugas.
Haraldas I Kiškio Koja

Biografija

Danijos ir Anglijos karaliaus Knuto Didžiojo ir jo pirmosios žmonos Emos Normandietės sūnus.

Valdymas

1035 m. Knutui Didžiajam mirus su broliu Hartknutu, Knuto ir jo antrosios žmonos sūnumi, pasidalijo Angliją (Haraldas gavo š. dalį, bet buvo abiejų dalių regentas – Hartknutas gyveno Danijoje). 1036 m. prisidėjo prie pretendento į sostą Alfredo Etelingo nužudymo, 1037 m. pasiskelbė karaliumi; dėl staigios mirties valdžios klausimas išsisprendė taikiai (Hartknutas rengėsi įsiveržti).
Mogadišas

Istorija

Mogadišą X a. pradžioje įkūrė arabų (svahilių) pirkliai, o jau XII a. jis tapo svarbiu prekybos centru. Čia susiformavo miestas-valstybė Mogadišo sultonatas, kurioje plito brandi svahilių kultūra. Joje maišėsi vietinės somalių ir išorinės arabiškos, svahiliškos tradicijos.
XVI a., regione įsitvirtinus Portugalijai, miestas ėmė prarasti savo svarbą, buvo atkirstas nuo svarbios prekybos, tačiau vietos sultonų linija išlaikyta. Per XVI–XIX a. miestas buvo valdomas stipresnių valstybių, kurios įgydavo įtaką regione: Adžuranas, Geledi, Omano imperija.
1871 m. Mogadišas pateko Zanzibaro sultono valdžion. 1892 m. Italija išsinuomojo uostą, o 1905 m. nusipirko visą miestą, kuris vėliau tapo Italijos Somalio administraciniu centru. 1960 m. Mogadišas tapo nepriklausomos Somalio valstybės sostine, 1990–1995 m. smarkiai nukentėjo nuo pilietinio karo.
Iziumo traktas

Iziumo traktas (rus. Изюмский шлях) – vienas iš pagrindinių kelių, kuriuo XVI–XVIII a. Krymo totoriai puldinėjo Rusiją.
Traktas prasidėjo Orilės (kairysis Dniepro intakas) aukštupyje, kur atsišakojo nuo Muravos trakto, Iziumo brasta kirto Donecą, o Psiolo, Vorsklos, Doneco ir Oskolo aukštupių tarpupyje vėl susiliejo su Muravos traktu.
Šios teritorijos vėliau buvo Rusijos užkariautos, ir Iziumo traktas prarado savo karinę reikšmę.
Enlilis

Enlilis (šum. 𒂗𒇸 = ENLÍL – 'audros valdovas') – šumerų vėjo, kvėpavimo, vaisingumo dievas. Vienas iš 3 didžiųjų dievų (su Ea ir Anu). Buvo garbinamas Nipūre (E-kur šventykla). Vėliau akadai, hetitai, kanaaniečiai jį garbino Elilio vardu.
Enlilis laikomas dangaus (Anu) ir žemės (Ki) sūnumi. Pagal mitus, jis atskyrė dangų nuo žemės, globojo gyvulininkystę ir žemdirbystę. Jis taip pat laikytas stichijų valdovu. Pasak Gilgamešo epo, Enlilis buvo vienas iš pasaulio tvano, kuriuo dievai siekė sunaikinti žmoniją, rengėjų.
Enlilio žmona laikyta Ninlilė, jų vaikais – Nana (mėnulio dievas), Ninurta (karys), Nergalis (mirties, naikinimo dievas), Namtaras (dievų pasiuntinys).
III-osios Ūro dinastijos laikais Enlilis garbintas kaip vyriausiasis dievas.
Malakos sąsiauris

Malakos sąsiauris (malaj. Selat Melaka, indonez. Selat Malaka) yra Pietryčių Azijoje, tarp Malakos pusiasalio ir Sumatros salos. Kartu su Singapūro sąsiauriu jungia Andamanų ir Pietų Kinijos jūras. Ilgis 937 km, plotis iki 15 km, gylis farvateryje iki 12 m.
Malakos sąsiauris turi strateginę prekybinę reikšmę jau nuo seniausių laikų. Jis jungia Ramųjį ir Indijos vandenynus. Juo keliaudavo arabų, kinų, indų, malajų pirkliai. Sąsiaurį kontroliuoti siekė arabai, portugalai, olandai, anglai. Dabar tai svarbus laivybinis kelias tarp Vakarų šalių ir Rytų Azijos. Per metus sąsiauriu praplaukia ~50 tūkst. laivų, pergabenama ketvirtadalis pasaulio naftos.
Malakos sąsiauryje išplitęs piratavimas. 2000 m. buvo užpulta 220 laivų. 2003 m. trečdalis piratavimo atvejų pasaulyje įvyko Malakos sąsiauryje. 2004 m. pradėtas patruliavimas sąsiauryje piratavimo mastus sumažino.
XML

Pavyzdys

<asmenys>
  <asmuo pasonumeris="MP123456">
    <vardas>Mike</vardas>
    <pavarde>Kebenis</pavarde>
  </asmuo>
  <asmuo pasonumeris="PK123456">
    <vardas>Morka</vardas>
    <pavarde>Išminčius</pavarde>
  </asmuo>
  <papildoma_informacija x="123"/></asmenys>
Šiame pavyzdyje elementas asmuo turi atributą pasonumeris ir du dukterinius elementus (vardas ir pavarde). Abu šie dukteriniai elementai turi su jais susijusį tekstą. Elementas asmenys turi du tą patį vardą turinčius elementus (asmuo). Trečias elementas (papildoma_informacija) neturi nei dukterinių elementų, nei susieto teksto.

Elementų radimas dokumente

XML elementai gali būti automatiškai randami pagal vardą arba pagal kelią (tarkim, asmenys/asmuo/pavarde/text()). Tačiau XML tas pats kelias gali vesti į kelis elementus (minėto tako rezultatas bus (Kebenis, Ismincius). XML kelių variantai aprašyti XPath standarte. Šiuo metu yra įvairioms kalboms skirtų bibliotekų dirbti su XML, todėl pačiam programuoti teksto analizės paprastai neprireikia.

Plėtimo galimybės

Pagrindinis XML privalumas – galimybė pridėti naujo tipo elementus, nepažeidžiant dokumento struktūros ir netrikdant tik seną formatą suprantančių programų darbo. Tarkim, pridėjus elementą:
<asmuo pasonumeris="XX123456">
  <vardas>Plėšikas</vardas>
  <pavarde>Uronas</pavarde>
  <pastaba>Pavojingas.</pastaba> 
</asmuo>
turintį naują elementą pastaba, užklausa asmenys/asmuo/pavarde/text() dirbs kaip dirbusi, o elementas pastaba bus praleidžiamas. Todėl, programai besivystant, iškyla daug mažiau versijų nesuderinamumo problemų.

Vardų erdvės

Jungiant kelis XML dokumentus į vieną, pasitaiko, jog sutampa skirtingą prasmę turinčių elementų vardai. Tuomet naudojamos vardų erdvės, pav <autoinspekcija:asmuo>, <migracijos_tarnyba:asmuo> ir pan. Prireikus XML dokumento antraštėje vardų erdvė apibrėžiama, nurodant daug ilgesnį vardą, neretai interneto adresą. Elementą asmenys papildžius šiais duomenimis, dokumento pradžia atrodys taip:
<asmenys
  xmlns:autoinspekcija="http://autoinspekcija.com"
  xmlns:migracijostarnyba="http://migracija.com">
Kazarieza

Istorija

XIX a. priklausė Suginčių dvarui. Pažymėtas 1865 m. topografiniame žemėlapyje.
Diena be tabako

Pasaulinė diena be tabako, dar vadinama Pasauline nerūkymo diena, gegužės 31 dieną yra minima visame pasaulyje.
1987 m. Pasaulio Sveikatos Organizacijos nariai, siekdami atkreipti pasaulio dėmesį į epidemiškai plintančias, tačiau išvengiamas mirtis, sukeltas rūkymo, paskelbė gegužės 31 d. Pasauline diena be tabako. Tądien visi rūkantieji skatinami bent vieną dieną nerūkyti, atsisakyti tabako gaminių. Visuomenė įvairiais būdais skatinama susipažinti su rūkymo žala ir pasauline tabako epidemija.
Chlodvigas

Biografija

Salijų frankų šakos karaliaus Childeriko I ir tiuringų karaliaus dukters Bazinos sūnus. Po tėvo mirties 481 m. buvo išrinktas Salijų frankų karaliumi. Nepaisant jauno amžiaus sugebėjo įtikinti kitų frankų šakų vadus užpulti Šiaurės vakarų Galiją, kur po Vakarų Romos imperijos žlugimo laikėsi nepriklausoma vietininko Siagrijaus valda.
Salijų frankai gyveno į vakarus nuo Reino žemupio, o jų centras buvo Turnė. Chlodvigo sąjungininkas buvo Ragnacharas, kurio sostinė buvo Kamerichas (dab. Kambre Kambrai) pagal dabartinę Prancūzijos ir Belgijos sieną, teritorijos, vadinamoj Toksandrija. 485 m. frankai užpuolė Siagrijaus valdą, sumušė jo kariuomenę ir apiplėšė Suasoną. Chlodvigo valdos išsiplėtė iki Senos upės.
Tuo pat metu buvo užkariauta tungrų žemė su Reimsu. Visą karo grobį frankų kariai pasidalijo burtais lygiomis dalimis. Liko tik taurė, kurią Chlodvigas norėjo pasilikti sau. Tada vienas frankų karys nenorėjo sutikti su tuo ir taurę sudaužė. Chlodvigas nutylėjo, tačiau jau kitais metais (486 m.) per tradicinę kariuomenės apžiūrą 'gegužės laukuose' jis tą karį nužudė kirviu visų akivaizdoje. Šis įvykis istorijos veikaluose pateikiamas kaip klasikinis feodalinės valstybės tapsmo pavyzdys.
Jis atsivertė į katalikybę, o ne į arijonų krikščionybę, įprastą tarp kitų germanų genčių, raginamas žmonos burgundės Klotildos, kuri jau buvo katalikė. Jis buvo pakrikštytas Reimso katedroje kaip dauguma būsimų Prancūzijos karalių. Tai buvo labai svarbus poelgis po to sekusiai Vakarų Europos ir Prancūzijos istorijai, nes Chlodvigas užėmė visą buvusią Galijos provinciją (maždaug visa dabartinė Prancūzijos teritorija), kuri tuomet buvo Europos reikalų centras. Jis laikomas Prancūzijos (jo valstybės valdos maždaug sutampa su Prancūzijos teritorija jo mirties metu) ir Merovingų dinastijos, kuri valdė frankus atėjusius du šimtmečius, įkūrėju.
Badnevacas

Istorija

Minimas nuo XVIII a.
Rygos pieno kombinatas

AB Rygos pieno kombinatas (latv. Rīgas piena kombināts, RРК) – pieno perdirbimo įmonė Latvijoje (Rygoje, prie Pietinio tilto). Valdybos pirmininkė Ināra Driksna. Apyvarta 41,63 mln. LVL (2009).

Istorija

1927 m. įkurta „Rygos pieno centralė“ (Rīgas piena centrāle). Produktai - pienas, sviestas, kazeinas, grietinėlė, grietinė, ledai.
1945 m. pradėtas gaminti lydytas sūris.
1963 m. įmonė gavo dabartinį pavadinimą, kadangi buvo pastatytas Rygos pieno kombinatas Nr. 2.
Moriso Džezupo kyšulys

Moriso Džezupo kyšulys (dan. Kap Morris Jesup) yra šiauriausias Grenlandijos taškas, esantis 711,8 km nuo Šiaurės ašigalio.
1900 m. Robertas Piris pasiekė šį tašką galvodamas, kad tai yra šiauriausias pasaulio taškas. Pyris vėliau sužinojo, kad buvo piečiau Kafeklubeno – šiauriausio pasaulio taško.
Kyšulys pavadintas amerikiečių filantropo Moriso Džezupo, žmogaus, kuris finansavo Pyrio ekspedicijas, vardu.
Prizrenas

Istorija

Miestas įkurtas IV a., regionui tapus Bizantijos imperijos dalimi. XIV a. jis tapo naujos nepriklausomos Serbijos karalystės sostine, valdant karaliui Steponui Dušanui. XV a. viduryje Prizreną nukariavo Osmanų imperija, ir tik 1912 m. serbai miestą vėl atgavo. 1998–1999 m. miestas stipriai nuniokotas Kosovo karo metu.
Arvydas Palevičius

Biografija

1980 m. baigė Kauno politechnikos institutą. Tapybą studijavo Kęstučio Milkevičiaus dirbtuvėje, 2005 m. San Francisko Meno akademijos universitete, 2006, 2007, 2008 m. liepos mėnesiais rezidavo Niujorko vaizduojamųjų menų mokykloje.
Šiuo metu Kauno technologijos universiteto Mechanikos inžinerijos ir dizaino fakulteto profesorius. Dėsto inžinerinės estetikos kursus. Gyvena Kaune.
Nuo 2004 m. Nacionalinės Kanados portretistų sąjungos narys.
Stora amžinai bjauri draugė

Siužetas

Bjankos gyvenimas atrodė beveik tobulas, bet Vestlis jai paaiškino, kad su ja draugaujama todėl, kad ji yra SABD (stora amžinai bjauri draugė). Taip vadinami žmonės, kurie nėra žavūs, tačiau puikiai sutaria su mokyklos numylėtiniais, todėl kiti, bendraudami su SABD, tikisi, kad šie taps jų priėjimu prie mokyklos grietinėlės. Beje, šalia SABD draugės mokyklos gražuolės atrodo dar gražesnės, protingieji – dar protingesni. Mergina pergalvojo, ką jai sakė Vestlis. Sukrėsta ir įžeista šios naujienos Bjanka pasiūlo Vestliui sandorį. Ji padės pasiruošti egzaminams, o šis už tai padės jai iš storos amžinai bjaurios draugės tapti išties populiaria mergina.
Ankstyvoji smilgenė

Biologija

Augalas vienmetis, 4–10 cm aukščio. Ploni siauri lapai išsidėstę arčiau stiebo pagrindo. Dauginasi sėklomis. Žydi gegužės–birželio mėn. Vegetacijos pradžioje ir žydėjimo metu augalams būdingas raudonas, o vasaros pabaigoje šviesiai rudas atspalvis. Auga neturinčiame maistinių medžiagų lengvame priesmėlyje, daugiausiai atvirose vietose, smiltpievėse su retu žolynu, ant kvartalų linijų, miškų keliukų. Vyrauja Carici arenariae–Airetum praecocis bendrijose.

Populiacija Lietuvoje

Lietuvoje ankstyvoji smilgenė nuo 1981 m. įrašyta į saugomų augalų sąrašus. Per Lietuvą eina šiaurrytinė arealo riba. Aptikta tik Kuršių nerijoje ir ties Nemirseta. Žinomos 7 gausios populiacijos su vyraujančiais generatyviniais augalais. Pavieniai augalai retai aptinkami visame pajūrio ruože. 2006 m. duomenimis, labai sumažėjo populiacijų, esančių Pajūrio regioniniame parke, gausumas. Neberandama smilgenių Palangoje, prie Birutės kalno. Čia jos pirmą kartą surastos 1928 m. Grėsmę kelia bendrijų užaugimo ir velėnėjimo procesai.
Viktoras Kaleckis

Viktoras Kaleckis (1922 m. kovo 6 d.  Zarasuose – 1970 m. rugsėjo 11–18 d. Dyburge, Vokietija) – Romos katalikų kunigas Kanadoje, JAV ir Vokietijoje.

Biografija

Mokėsi Šiaulių valstybinėje berniukų gimnazijoje, kur 1940 m. kartu su Alfonsu Puodžiūnu redagavo Religinio auklėjimosi būrelio žurnalą „Mūsų žingsniai“ (sudėtingomis politinėmis sąlygomis rotaprintu spausdinamas leidinys ėjo trumpai). V.Kaleckis 1941 m. baigė Gimnaziją ir tais pačiais metais įstojo mokytis į Kauno kunigų seminariją, vėliau mokslus tęsė Vilniaus kunigų seminarijoje. 
Artėjant Antrojo pasaulinio karo frontui, 1944 m. pasitraukė į Vokietijos vakarinę dalį. Baigė Eichstaetto kunigų seminariją ir 1946 m. liepos 21 d. buvo įšventintas kunigu. Tarnavo kapelionu lietuvių karo pabėgelių stovykloje Veidene (vok. Weiden), toje pačioje vietovėje dirbo mokytoju. 1950–1952 m. studijavo  Grigaliaus universitete Romoje, jam buvo suteiktas licenciato laipsnis. Po to darbavosi Vasario 16-osios gimnazijoje.
Apie 1959 m. laivu išplaukė į JAV, vėliau pasiekė Vindsorą (angl. Windsor) Kanadoje. Šiame mieste, garsėjančiame „Chrysler“ ir „Ford“ automobilių fabrikais, pokaryje telkėsi daugybė emigrantų iš Europos. Kun.V.Kaleckis 1962 m. Vindsore įsteigė lietuvišką parapiją, nupirko pastatą bažnyčiai (vėliau šventovė buvo konsekruota Lietuvos globėjo Šv.Kazimiero vardu, įrengta salė). Iš Kanados kunigas grįžo į JAV, po to vėl persikėlė į Vokietiją. 
Gyveno Dyburge, kur savo bute buvo rastas negyvas po ištikusio širdies smūgio. Tikslios mirties datos nustatyti nepavyko.
Mantijos ląstelių limfoma

Epidemiologija

Mantijos ląstelių limfoma sudaro 3–10% visų ne Hodžkino limfomų. Amžiaus mediana yra 60 metų.

Stadijos

Mantijos ląstelių limfoma yra skirstoma į stadijas pagal Ann-Arbor klasifikaciją

Citogenetika

Beveik visais atvejais nustatoma aberacija t(11;14)(q13;q32)

Simptomai

Paprastai liga diagnozuojama vėlai ir pažengusioje stadijoje. Būdingi B simptomai, padidėję limfiniai mazgai, splenomegalija. Dažniausiai liga prasideda limfiniuose mazguose, tačiau kai kuriais atvejais pradžia gali būti kituose organuose (ekstranodalinė manifestacija), pavyzdžiui virškinimo trakte, nervų sistemoje. Ekstranodalinės formos pasitaiko dažniau negu sergant folikuline limfoma. Mantijos ląstelių limfoma priskiriama indolentinėms ne Hodžkino limfomoms, tačiau jos eiga dažniausiai būna agresyvi, tik 10–15% ligonių būdingas lėtas ligos progresavimas.

Gydymas

Gydymo taktika pasirenkama pagal biologinį ligonio amžių, gretutines ligas ir būklę.

Pirmos eilės gydymas

NHL-1-2003 tyrimo rezultatai parodė, kad pirmos eilės gydymui rituksimabas ir bendamustinas yra efektyvesnis už R-CHOP kombinaciją, todėl R-B tampa nauju gydymo standartu . Jaunesniems nei 65 metų amžiaus ligoniams be kitų ligų rekomenduojamas intensyvus gydymas aukštų dozių chemoterapija su rituksimabu, pavyzdžiui, R-CHOP protokolas, R-DHAP protokolas, R-B , po to atliekant autologinę kamieninių kraujo ląstelių transplantaciją arba toliau skiriant intensyvų kombinuotą gydymą chemoterapija, pavyzdžiui Hyper-CVAD protokolą: tokia strategija prailgina ligonių išgyvenamumą ir laiką iki ligos progresavimo. Panašūs rezultatai (pailgėjęs laikas iki ligos progresavimo) gaunami ir konsolidacijai skiriant gydymą aukštomis citarabino dozėmis.
Vyresnio amžiaus ir blogesnės būklės ligoniams standartinis gydymas yra rituksimabas kombinuojant jį su CHOP chemoterapija arba su chemoterapija bendamustinu. Esant leukeminei ligos formai efektyvi yra ir rituksimabo kombinacija su fludarabinu. Palaikomasis gydymas rituksimabu pabaigus standartinį gydymo kursą turėtų būti skiriamas, kadangi prailgina ligos remisiją.

Recidyvo gydymas

Gydymas rituksimabu kombinuojant su chemoterapija yra standartas ligai atsinaujinus. Chemoterapijos schema ir vaistai parenkami pagal pirmos eilės gydymo schemą. Tyrimai rodo, kad šioje situacijoje efektyvus yra temsirolimusas, vyksta klinikiniai tyrimai su bortezomibu, lenalidomidu, talidomidu.
Austrijos-Vengrijos susitarimas

Austrijos-Vengrijos susitarimas – 1867 m. kovo 15 d. sudaryta sutartis tarp Austrijos imperatoriaus Franco Jozefo I-ojo ir vengrų nacionalinio judėjimo atstovų, vadovaujamų Ferenco Deako.
Pagal šį susitarimą Austrijos imperija virto dualistine Austrijos-Vengrijos monarchija, susidedančia iš Austrijos ir Vengrijos valstybių. Susitarime numatyta, kad Vengrija įgauna visišką savarankiškumą vidaus politikoje, o imperijos lygmenyje sprendžiami tik užsienio, gynybos ir finansų politikos klausimai.
Austrijos-Vengrijos sukūrimu buvo bandyta pašalinti užsitęsusią imperijos krizę, kurią sukėlė nacionalinių judėjimų stiprėjimas, kariniai pralaimėjimai Austrijos-Italijos kare 1859 m. ir Austrijos-Prūsijos kare 1866 m., panslavizmo įtakos augimas, taip pat imperijos centralizacijos pastangų žlugimas.

Susitarimo sąlygos

Pagal šį susitarimą, bendromis Austrijos-Vengrijos institucijomis liko imperatorius, trys bendros ministerijos (užsienio reikalų, karo ir finansų) bei abiejų sudėtinių dalių delegacijos. Abi valstybės kiekvienam dešimtmečiui susitardavo dėl finansų, nustatydamos savo dalyvavimą bendrose išlaidose ir atlyginant bendrąsias valstybines skolas ir muitų bei prekybos unijas.