google/wiki40b huggingface dataset:
FK Klaipėdos Granitas

Istorija

FK „Klaipėdos granitas“ įkurtas 2012 m. Iš pradžių buvo įkurta Viešoji įstaiga „Klaipėdos granitas“. Netrukus prie šios įstaigos susibūrė ir futbolininkų kolektyvas – FK „Klaipėdos granitas“. 2012 m. FK „Klaipėdos granitas“ debiutavo Lietuvos futbolo federacijos (LFF) II lygos Vakarų regiono čempionate ir užėmė ketvirtą vietą. 
2013 m. komanda laimėjo I šalies lygą ir iškovojo teisę dalyvauti kitų metų A lygos pirmenybėse. Taip pat, komanda LFF  taurės ketvirtfinalyje nugalėjo FK Šiaulių ekipą ir pateko į pusfinalį. 
2014 m. Klaipėdos Granitui buvo suteikta A lygos licencija, patvirtinanti klubo teisę dalyvauti A lygos čempionate.
2015 m. A lygos sezoną pradėjo dešimt klubų, tačiau baigė tik aštuoni – dėl lažybų skandalo pasitraukė Pakruojo „Kruoja“, o „Klaipėdos granitą“ išmetė Lietuvos futbolo federacija (LFF).
Pasirodė informacija, kad klubo vadovai nešvaraus žaidimo neneigia, o skolų kamuojamas klubas paskelbė apie bankrotą.

Diskvalifikuoti pakartotinai

LFF DK nagrinėjo LFF Tyrimų komiteto išvadas dėl 2018 m. spalio 4 d. rungtynių tarp „Klaipėdos granito" ir Klaipėdos „Atlanto". Remiantis UEFA ir „Sportradar" lažybų stebėsenos sistemos (BFDS) ataskaita bei rungtynių tyrimo ekspertų grupės išvadomis nustatyta, jog tam tikrų žaidėjų elgesys rungtynių metu sudaro prielaidas manyti, kad jie galėjo padaryti Kodekso 44 straipsnio (Neteisėtos įtakos darymas ir sutartų rungtynių draudimas) 1 dalyje numatytus pažeidimus.
Pagal LFF Drausmės kodekso 44 str. 6 dalį „Klaipėdos granito" žaidėjui Dmitrijui Šiškinui skirta 6 mėnesių draudimo dalyvauti futbolo veikloje sankcija, o Egorui Potapovui ir Rokui Borusui - 1 metų draudimo sankcija. Pagal LFF Drausmės kodekso 44 str. 5 dalį, „Granito" žaidėjams Tadui Norbutui ir Tamerlanui Kozubajevui skirtos 3 mėnesių diskvalifikacijos sankcijos.
Ankstesniu, 2018 m. rugsėjo 22 d. sprendimu, LFF DK diskvalifikavo R. Borusą, Tadą Simaitį, Roką Urbelį skiriant 2 rungtynių diskvalifikacijas bei 1 tūkst. eurų baudą „Klaipėdos granito" klubui dėl garbingo žaidimo principo pažeidimų 2018 m. birželio 21 d. rungtynėse tarp „Klaipėdos granito" ir „Stumbro".
Taip pat 2018 m. spalio 2 d. sprendimu LFF DK diskvalifikavo R. Borusą, E. Potapovą, R. Urbelį (10 rungtynių), D.Šiškiną ir T. Vitukyną (2 rungt.) bei skyrė 9 tūkst. eurų baudą „Klaipėdos granito" klubui dėl garbingo žaidimo principo pažeidimų 2018 m. birželio 30 d. rungtynėse tarp Kauno „Spyrio" ir „Klaipėdos granito".

Klubas pašalintas

Lietuvos futbolo federacijos (LFF) Vykdomasis komitetas (VK) balsavimu priėmė sprendimą pašalinti „Klaipėdos granitą" iš 2015 m. Lietuvos „SMSCredit.lt A lygos" čempionato.
LFF Apeliacinis komitetas 2018 m. lapkričio 13 d. sprendimu nutarė palikti nepakeistą spalio 29 d. LFF Drausmės komiteto sprendimą dėl „Klaipėdos granito" pašalinimo iš Lietuvos „SMSCredit.lt A lygos" čempionato už sąžiningo žaidimo principų pažeidimus.
LGSF Vilnius

Istorija

Komanda įkurta po to, kai Lietuvai atiteko Vilnius.
Ignacas Chodzka

Biografija

1810–1814 m. studijavo Vilniaus universitete. Šubravcų draugijos narys (slapyvardis Viršaitis). Nuo 1855 m. Vilniaus laikinosios archeologinės komisijos narys.
Parašė buitinių pasakojimų – gavendų (ciklas „Lietuvos vaizdai“ Obrazy litewskie, 5 serijos 1840–1850, 2 serija „Vilijos krantai“ Brzegi Wilii, 1842 m., lietuvių k. 1900–1901 m.) Populiariausia 3 serija „Kvestoriaus atsiminimai“ (Pamiętniki ktvestarza) 1844 m., lietuvių k. sutrumpinta 1924 m., „Nauji kvestoriaus atsiminimai“ (Nowe pamiętniki kvestarza) 1862 m. Istorinėse apysakose (ciklas „Lietuvos padavimai“ Podania litewskie, 3 serijos 1852–1860 m.) idealizavo XVII a. – XIX a. pr. Lietuvos bajorų gyvenimą ir papročius. Kūriniams būdingas gyvas pasakojimas, humoras. Kūryba turėjo įtakos lietuvių didaktinės prozos raidai.
Dalė Baranauskienė

Biografija

1981 m. baigė Vilniaus statybos technikumą. D. Baranauskienės parduotuvės savininkė. Tėvynės sąjungos narė, Alytaus rajono skyriaus iždininkė, Raitininkų seniūnijos grupės seniūnė. 2003–2007 m. ir nuo 2007 m. Alytaus rajono savivaldybės tarybos narė.
2005–2007 m. Makniūnų sodžiaus bendruomenės valdybos pirmininkė, nuo 2007 m. Dzūkijos VVG tarybos narė. Sutuoktinis Petras, vaikai Daina, Aušrinė.
CE Principat

Istorija

Klubas įkurtas 1989 m. 2013/ 2014 m. elito divizione liko paskutinėje vietoje (aštunti) ir iškrito į žemesnį divizoną. Turėjo dalyvauti 2014/2015 m. antros pakopos pirmenybėse, tačiau ių jų pasitraukė. Klubas išformuotas 2015 m.
Miles Davis

Miles Davis (1926 m. gegužės 26 d. – 1991 m. rugsėjo 28 d.) – amerikiečių džiazo trimitininkas. Vienas garsiausių džiazo atlikėjų.
Per 50 metų karjerą ne kartą keitė grojimo stilių – Bebop, Cool Jazz, Hard bop, Fusion stiliai buvo jo repertuare. Jo mokiniai yra didžioji dauguma dabartinių džiazo garsenybių.
Miles Davis plačiai pripažintas, kaip vienas didžiausią įtaką padariusių XX a. amžiaus muzikantų. Buvo bene visų džiazo atradimų priešakyje, žvelgiant į laikotarpį nuo Antrojo pasaulinio karo iki paskutiniojo XX a. dešimtmečio.
Grojo įvairiuose sudėtingų ritmų džiazo muzikos įrašuose ir iš dalies buvo atsakingas už tonacinio džiazo vystymąsi. Džiazo derinimas su kitais stiliais išauga iš jo darbų su kitais muzikantais 7-ojo dešimtmečio pabaigoje ir 8-ojo pradžioje.
Miles Davis priklauso puikias džiazo tradicijas išlaikiusiems trimitininkams, kurių istorija prasidėjo nuo Buddy Bolden ir perėjo per Joe King Oliver, Louis Armstrong, Roy Eldridge bei Dizzy Gillespie. Visgi, lyginant su šiais muzikantais, jis niekuomet nebuvo vertinamas, kaip pasiekęs aukščiausią techninį atlikimo lygį. Kaip muzikanto, didžiausias jo pasiekimas, ko gero, buvo tai, jog be to, kad puikiai ir išskirtinai valdė savo instrumentą, savo sukurtų grupių muziką jungė su kitais stiliais ir leido daugeliui džiazo muzikantų išgarsinti save bei savo kūrybą.
Po mirties, 2006 m kovo 13 d., Miles Davis buvo įtrauktas į rokenrolo šlovės muziejų. Jam taip pat atsirado garbingos vietos St. Louis šlovės alėjoje ir Big Band and Jazz bei Down Beat Jazz šlovės muziejuose.
Turovo-Pinsko kunigaikštystė

Teritorija

Kunigaikštystės pradžioje (iki suirimo) valdytos teritorijos bendrai buvo vadinamos Turovo-Pinsko žeme. Jos apėmė Gomelio srities vakarinę dalį ir Bresto srities rytinę dalį dabartinėje Baltarusijoje, taip pat teritorijas gretimas teritorijas šiaurės vakarų Ukrainoje.
Žemė sutapo su Polesės geografiniu-kultūriniu regionu, o jos svarbiausia upė buvo Pripetė. Kraštui būdingos pelkės ir gausūs miškai. Šiaurėje Turovo-Pinsko žemė ribojosi su Polocko žeme, pietuose - su Voluine, rytuose - su Kijevo žeme (kartais jai priskiriama). Vakaruose ji lietėsi su jotvingių žemėmis (Berestija), kurios ilgainiui absorbuotos kaimyninės Voluinės kunigaikštystės. Pietuose buvo Voluinės istorinis regionas, šiaurėje - Juodoji Rusia, rytuose - su Černigovo žeme.

Raida

Kunigaikštystės teritorijose gyveno dregovičiai, nuo IX a. ši teritorija priklausė Kijevo Rusiai. Būsimoji sostinė Turovo miestas įkurtas apie 950 m. legendinio kunigaikščio Turo, Rogvolodo brolio. Turovas buvo traktuojamas kaip dalinė kunigaikštystė, pripažįstanti Kijevo valdžią. Nuo Vladimiro Didžiojo laikų čia buvo skiriami atskiri kunigaikščiai. Kijevo Rusiai skylant, jos ankstyvoji istorija buvo susijusi su Kijevo Kunigaikštyste, čia įsitvirtino Iziaslavičių atšaka.
Pirmasis nepriklausomas Turovo valdovas buvo Jurijus Jaroslavičius, kuris 1162 m. iškovojo nepriklausomybę nuo Kijevo. Tačiau jau tada prasidėjo šalies skaldymasis tarp Jurijaus palikuonių, susiformavo pusiau priklausomos dalinės kunigaikštystės: Klecko, Pinsko, Slucko-Kopyliaus ir kitos.
1223 m. Turovo-Pinsko žemė dalyvavo Kalkos mūšyje, o XIII a. viduryje nusilpusi kunigaikštystė pripažino Haličo-Voluinės kunigaikštystės hegemoniją. XIV a. šiai nusilpus, Turovo-Pinsko žemė atiteko Gediminui, kuris ją prijungė prie LDK.
Vėliau Turove buvo skiriami Gediminaičių kilmės vietininkai.
Šuranai

Istorija

Vietovėje žmonių gyvenama nuo neolito laikų. Pirmą kartą paminėtas Vengrijos karaliaus Belos II-ojo Aklojo 1138 m. dokumente, kaip villa Suran. 1663–1684 m. okupuotas Osmanų imperijos. 1832 m. suteiktas karališkojo miestelio titulas su prekybos teisėmis. 1854 m. pastatytas cukraus fabrikas (uždarytas 2000 m.). Iki 1920 m. ir 1938–1945 m. priklausė Vengrijai.
Povilas Bekeris

Povilas Bekeris (1910 m. spalio 18 d. Čeliabinske, Rusija – 1984 m. birželio 6 d. Vilniuje) – pedagogas, dirigentas, kompozitorius.

Biografija

Pirmieji muzikos mokytojai buvo Mykolas Karka Panevėžyje ir Vincas Bacevičius Kaune. 1939 m. Kauno konservatorijoje įgijo kapelmeisterio ir kontraboso specialybes (E. Gailevičiaus klasė), o choro dirigavimo mokėsi pas Nikodemą Martinonį. 1934–1940 m. Kauno radiofono ir 1940–1944 m. Vilniaus radijo simfoninių orkestrų artistas. Tuo pačiu metu pasireiškė ir kaip dirigentas.
Nuo 1940 m. Vilniaus muzikos mokyklos dėstytojas, 1945–1947 m. – direktoriaus pavaduotojas mokymo reikalams. Nuo 1945 m. Vilniaus konservatorijoje dėstė kontrabosą ir muzikinio auklėjimo discipliną, buvo operos klasės dirigentas. Vėliau – Lietuvos valstybinės konservatorijos Choro dirigavimo katedros dėstytojas, nuo 1962 m. docentas, nuo 1981 m. profesorius.
Išugdė per 50 chorų dirigentų. Kartu buvo Vilniaus kultūros-švietimo technikumo organizatorius, choro dirigavimo skyriaus vedėjas ir dėstytojas (1954 – 1961 m.). Vadovavo ir sostinės mėgėjų chorams. 1961 – 1983 m. – simfoninio orkestro „Vilnius“ meno vadovas ir dirigentas. Orkestras daug koncertavo, kūrybiškai bendradarbiavo su miesto chorais ir rengė bendrus koncertus.
Respublikinių dainų švenčių konsultantas, Vilniaus miesto ir respublikinių (1960, 1965, 1970 m.) dainų švenčių dirigentas, 1963–1975 m. Vilniaus miesto liaudies deputatų tarybos deputatas. Sukūrė kūrimų pučiamųjų orkestrui, kaimo kapelai ir dainų chorams. 1961 m. jam suteiktas nusipelniusio artisto garbės vardas.
7,62×25 mm Tokarev

7,62×25 mm Tokarev – butelio formos tarybinis pistoleto šovinys, plačiai naudotas Tarybų Sąjungoje, jos sąjungininkėse, Kinijoje, Pakistane. Naudotas pistolete TT-33 ir pistoletuose-kulkosvaidžiuose (PPD, PPŠ, PPS).

Istorija

Šovinys 7,62×25 mm Tokarev buvo pirmasis TSRS ginkluotėn priimtas pistoletų šovinys. Jis sukurtas modifikavus 7,63×25 mm Mauser (skirtą pistoletui Mauser C96), o šis sukurtas iš 1893 m. šovinio 7,65×25 mm Borchardt.
1929 m. Artilerijos komitetas pasiūlė kurti savus pistoletus, naudojant 7,63×25 mm Mauser šovinius. Vėliau numatyta kurti ir atitinkamus pistoletus-kulkosvaidžius.
1930 m. buvo atlikti moksliniai ir bandomieji konstrukciniai tyrimai, parenkant šovinį naujai kuriamam tarybiniam savitaisiui pistoletui, kurių metu ir buvo parinktas 7,62×25 mm kalibro šovinys. Tai galingo 7,63×25 mm Mauser šovinio, kuris Tarybų Sąjungoje pasirodė Pilietinio karo metais kartu su pistoletu Mauser C96, variantas. Mauzerio šovinių gamybai iš Vokietijos kompanijos DWM buvo oficialiai nupirkta licencija.
Naujajam pistoleto šoviniui buvo oficialiai suteiktas pavadinimas „1930 m. pavyzdžio 7,62 mm pistoleto šovinys“ (rus. 7,62-мм пистолетный патрон обр. 1930 года). Kai kuriuose šaltiniuose, pvz., pistoleto kulkosvaidžio PPD vadove, šovinys vadintas „7,62 mm kalibro mauzerio šoviniu“ (rus. патрон маузера калибра 7,62 мм).
Teigiama, kad dėl didelio galingumo, lėkštos trajektorijos ir kai kurių kitų ypatumų šis šovinys yra optimalus naudoti pistoletuose kulkosvaidžiuose. Dar neseniai Rusijoje buvo planuojama šį šovinį vėl priimti į ginkluotę ir naudoti Vidaus reikalų ministerijos daliniuose. Šis šovinys turėjo pakeisti miesto sąlygomis pavojingus 5,45x39 mm automatų šovinius (kurie naudojami, pvz., tokiuose ginkluose, kaip AKS-74U). Buvo sukurti šiuolaikinių pistoletų-kulkosvaidžių (pvz., Bizon) variantai 7,62×25 mm Tokarev šoviniui. Buvo galvota miliciją apginkluoti tokiais ginklais, kaip pistoletai-kulkosvaidžiai PPS, kurie pasenę kaip armijos ginklai, bet tinkami kaip policijos ginklai. Tačiau šie planai liko neįgyvendinti, o ginkluotėn priėmė galingiausią 9 mm Luger šovinio variantą.
Krasnavas

Istorija

Apylinkėse nuo seno gyvena lietuviai – jos priklauso dzūkų etninei teritorijai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. XVIII a. pabaigoje – XX a. pradžioje Krasnavo valsčiuje buvo apie 370 šeimų. Po 1920 m. Krasnavo dvarelis išparceliuotas, sklypai skirti POW (Lenkų karinė organizacija) sąmokslo nariams, tarp jų ir pabėgusiems iš Lazdijų. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. Pagal 1921 m. lenkų valdžios atliktą gyventojų surašymą kaime buvo 15 gyventojų, iš kurių 14 lenkų ir 1 lietuvis. Iki 1954 m. kaimas buvo Krasnavo valsčiaus centras. Veikia šešiametė pagrindinė mokykla lietuvių ir lenkų dėstomąja kalba su filialu Klevuose.  Iki 1976 m. liepos 1 d. kaimas priklausė Suvalkų vaivadijos Berznyko valsčiui.  1975-1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.
Kazimierava (Ukmergė)

Istorija

Kazimieravoje žuvo Didžiosios kovos apygardos „Plieno“ ir „Voldemaro“ būrių Lietuvos partizanai. 1945 m. NKVD nustačiusi, kad veikia jungtinis šių partizanų būrys, suorganizavo grupės paieškas. Operatyvinė-karinė grupė 1946 m. sausio 22 d. susikovė su partizanų būriu. 14 žuvusių partizanų kūnai buvo atvežti į Želvą, išniekinti miesto aikštėje ir užkasti buvusiose Želvos žvyrduobėse, dar 12 kūnų rasta sudegusiuose pastatuose.
Dušan Ivković

Dušanas Ivkovičius (g. 1943 m. spalio 29 d.) – vienas tituluočiausių visų laikų serbų trenerių.
Dušano Ivkovičiaus vedamos komandos beveik visada laimėdavo turnyrus kuriuose dalyvaudavo. Skaudžiausia nesėkmė trenerį ištiko 2005 metais, kai jo vadovaujama Maskvos CSKA komanda patyrė fiasko Eurolygos Finalo Ketverto turnyre, kuriame šeimininkai rusai teužėmė ketvirtąją, paskutinę vietą, nors tikėjosi nesunkios pergalės. Po šios nesėkmės treneris atsistatydino ir tapo kitos Maskvos komandos „Dinamo“ treneriu, su šia komanda serbas laimėjo Uleb Taurę.
Evaldas Taujanskis

Biografija

Nuo 1999 m. iki 2002 m. Lietuvos muzikos akademijos Teatro ir kino fakultete studijavo aktoriaus-šokėjo specialybę (dėst. Anželika Cholina). E. Taujanskis vaidino LNK serialuose Nekviesta meilė.
Arnoldas Pranckevičius

Arnoldas Pranckevičius (g. 1980 m. vasario 28 d. Panevėžyje) – ES tarnautojas, Europos Komisijos atstovybės Lietuvoje vadovas, užsienio lietuvių veikėjas, buvęs Belgijos lietuvių bendruomenės pirmininkas.

Biografija

1998 m. baigė Panevėžio 5-ąją vidurinę mokyklą, 1996–1997 m. mokėsi Montclair Kimberley akademijoje Naujojo Džersio valstijoje pagal ASSIST stipendijos programą. 1998–1999 metais studijavo Vilniaus universiteto (VU) Žurnalistikos institute, dirbo žurnalistu nacionalinėje ir regioninėje spaudoje.
1999-2002 m. JAV Colgate universitete Niujorko valstijoje įgijo tarptautinių santykių bakalauro laipsnį. Studijų metu stažavosi JAV Senate, Ilinojaus senatoriaus Richardo Durbino biure, dirbo Laisvosios Europos radijuje Vašingtone. Pusmetį gilino Europos studijų žinias Ženevoje. Laimėjęs Rotary pasaulio taikos stipendiją, 2002-2004 m. studijavo Paryžiaus politikos mokslų institute (Sciences Po), politikos magistras. Stažavosi UNESCO būstinėje Paryžiuje (Prancūzija) ir Europos Parlamente Briuselyje.
2004-2005 m. dirbo Prezidento Valdo Adamkaus patarėju vidaus politikos klausimais. 2006-2009 metais – Europos Parlamento delegacijų santykiams su Rusija, Ukraina ir Baltarusija administratorius. 2009 m. tapo Europos Parlamento Užsienio reikalų komiteto administratoriumi. Nuo 2009 m. liepos iki 2012 m. sausio dirbo Europos Parlamento pirmininko Jerzy Buzeko diplomatiniu patarėju. Buvo EP pirmininko išorės politikos komandos narys, patarinėjo Rytų politikos, ES plėtros strategijos, saugumo bei gynybos klausimais, kuravo santykius su Rusija, Rytų partnerystės šalimis, Baltijos ir Šiaurės valstybėmis, Vakarų Balkanais ir Turkija.
2012-2016 m. dirbo EP Pirmininko Martino Schulzo išorės politikos patarėju. Patarinėjo Europos Rytų kaimynystės politikos, Šiaurės ir Baltijos regiono strategijos klausimais, kuravo santykius su Rusija, Vakarų Balkanais ir Azijos šalimis. 2016 m. spalio 16 d. EK Pirmininko Jeano-Claude’o Junckerio dekretu paskirtas Europos Komisijos atstovybės Lietuvoje vadovu.
Nuo 2009 m. kovo iki 2017 m. birželio buvo Belgijos lietuvių bendruomenės valdybos pirmininkas, Briuselio debatų klubo įkūrėjas ir moderatorius.
Songs About Girls

Istorija

Pasak will.i.am, tai yra pusiau autobiografinis albumas, kadangi jis paremtas will.i.am. septynerius metus trukusia draugyste su viena mergina. Albumas apie „meilę ir visą, kas su ja ateina: įsimylėjimas, išsiskyrimas, barniai ir t. t.“ will.i.am’s savo MySpace TV video sakė, jog jis jaučiasi lyg tai būtų jo debiutinis studijinis albumas, o pirmieji du buvo tiesiog produkcijos rinkiniai.

Bendradarbiavimai

will.i.am atskleidė Kanadiečių TV MTV e2, kad albume žmonės išgirs tokius atlikėjus kaip: Slick Rick, Ice Cube, Q-Tip, Common, Snoop Dogg, Too Short, Busta Rhymes ir Ludacris. Tačiau vienintelis bendradarbiavimo kūrinys, kuris pateko į albumą, buvo daina su Snoop Dogg. Cheryl Cole dainos „Heartbreaker“ singlo versijoje įrašė pritariamuosius vokalus.

Albumo išleidimas

2006 m. will.i.am tapo vienos internetinės kompanijos „Musicane“ rinkodaros vadovu. „Musicane“ leidžia pardavinėti atlikėjams dainas, be jų įrašų kompanijų leidimo. will.i.am albumą „Songs About Girls“ iškart patalpino šioje svetainėje.
Nors Will sėkmingas prodiuseris bei jo grupės albumai pasiekia topų viršūnes, tačiau šis solo albumas nebuvo sėkmingas. Albumas debiutavo #38 vietoje Billboard 200 topų sąraše ir per pirmąją savaitę buvo parduota tiktai 21 000 albumo kopijų. Tuo tarpu, pavyzdžiui, „Black Eyed Peas“ albumai: „Elephunk“ (#14) ir „Monkey Business“ (#2), o Fergie solo albumas „The Dutchess“ (#2).
Albumas buvo atestuotas auksiniu Lenkijoje.
Tarybinis žodis

Tarybinis žodis – Veisiejų rajono laikraštis, ėjęs nuo 1951 m. sausio 1 d. iki 1959 m. gruodžio 5 d. Veisiejuose.

Istorija

LKP Veisiejų rajono komiteto ir Darbo žmonių deputatų tarybos organas, leistas du kartus per savaitę. 1951 m. ėjo kartą per savaitę. Tiražas 1951 m. – 1000 egz., 1959 m. – 2600 egz.
Laikraštis uždarytas 1959 m. gruodžio 7 d. panaikinus Veisiejų rajoną. Jo teritorija perduota Lazdijų rajonui, teritorijoje platintas „Raudonasis artojas“.
Kostas Dambrauskas

Biografija

Šiauliuose baigė pradžios mokyklą ir gimnaziją, vėliau mokytojų kursus. 1923 m. įstojo į Lietuvos universiteto Matematikos – fizikos fakultetą, tačiau dėl sunkių materialinių sąlygų mokslų nebaigė.
Nuo vaikystės domėjosi mechanika. Baigęs mokytojų kursus nuo 1919 m. dirbo Šiaulių pradinėje mokykloje. Sukonstravo ir pagamino reikiamų mokymo priemonių savo mokyklai, gimnazijai, mokytojų seminarijai, buvo pakviestas dirbti ir į šias mokymo įstaigas. Šiaulių berniukų gimnazijoje kartu su mokiniais konstravo radijo aparatus, kartu su Stasiu Brašiškiu eksperimentavo darydamas įvairias antenas, atliko bandymų su elektromagnetinėmis bangomis, sukonstravo dvilempį radijo imtuvą su ausinėmis.
Domėjosi etnografija, dalyvavo kraštotyros ekspedicijose, rašė straipsnius.
Paskutinius gyvenimo metus praleido Žagarėje, ten ir mirė. Palaidotas seniausioje kapinių dalyje, ant kalnelio. Ilgą laiką kapo vieta nebuvo žinoma. 1989 m. Aušros muziejaus darbuotoja Genovaitė Žukauskienė kapavietę surado, sutvarkė, ant kapo pastatyta medinė paminklinė lenta su dekoratyviniais elementais (autorius tautodailininkas Aleksas Steponavičius).
Būbleliai

Istorija

XX a. 1-ojoje pusėje vadinti Bubleliais. Sovietmečiu buvo Kudirkos Naumiesčio tarybinio ūkio gyvenvietė, įkurta profesinė technikos mokykla (dabar – Marijampolės profesinio rengimo centro Kudirkos Naumiesčio skyrius).

Žymūs žmonės

Kaime gimė Lietuvos komunistų partijos lyderis Antanas Sniečkus (1903–1974).

Susisiekimas

Būblelių pagrindinis kelias yra  138  Vilkaviškis–Kudirkos Naumiestis–Šakiai .
Walter A. Shewhart

Volteris Endriu Šuhartas (angl. Walter Andrew Shewhart; g. 1891 m. kovo 18 d. Niukantone, Ilinojaus valstijoje – m. 1967 m. kovo 11 d.) – JAV fizikas, inžinierius ir statistikas. Jo tėvai – Entonis ir Esta Barni Šuhartai.
V. Šuhartas lankė Ilinojaus universitetą ir Kalifornijos universitetą Berklyje. 1917 m. įgijo fizikos daktaro laipsnį Kalifornijos universitete. Dirbo telekomunikacijos įmonėje „Bell Telephone Laboratories“ nuo 1925 m. iki 1956 m. Spausdino straipsnių seriją moksliniame žurnale „Bell System Technical Journal“.
V. Šuhartas pristatė savo darbą 1931 m. išleistoje knygoje „Economic Control of Quality of Manufactured Product“.
Klaipėdos Aukuro gimnazija

Istorija

1979 m. įsteigta Klaipėdos 8-oji vidurinė mokykla. 1993 m. jai suteiktas „Aukuro“ vardas. 2001 m. pradėtas įgyvendinti profilinis mokymas. 2003 m. sukuriamas ir pradedamas įgyvendinti mokyklos, kaip besimokančios organizacijos, modelis. 2003 m. pradėta taikyti strateginio planavimo sistema. Nuo 2004 m. nebeformuojamos pirmos klasės. Nuo 2005 m. pradėtas įgyvendinti pagilintas matematikos mokymas. 2010 m. mokykla buvo reorganizuota į gimnazija.
Aleksandras Jaunputninis

Biografija

1930 m. baigė Leningrado universitetą, 1937 m. geografijos mokslų kandidatas.
1932–1950 m. dėstė Leningrado aukštosiose mokyklose. 1950–1972 m. Latvijos universiteto Fizinės geografijos katedros vedėjas; docentas. 1951–1955 m. Geografijos fakulteto dekanas, 1955–1961 m. Latvijos universiteto mokslinis sekretorius. 1958–1964 m. Latvijos geografų draugijos pirmininkas.
Parašė veikalų iš pasaulio šalių gamtinės geografijos. Monografijos „Latvijos TSR geografija“ (Latvijas PSR geografija) 2 t. 1975 m. vienas autorių.
Egilis Levitas

Biografija

1955 m. birželio 30 d. gimė Rygoje, Latvijoje. Tėvas Janis Levitas buvo žydų kilmės inžinierius, motina Ingeborga vokiečių kilmės poetė. 1972 m. Egilis Levitas baigė Rygos 2-ąją vidurinę mokyklą. Tais pačiais metais kartu su šeima emigravo į Izraelį, vėliau apsistojo Vakarų Vokietijoje. 1982 m. Hamburgo universiteto (Vokietija) Teisės fakultete baigė teisės ir politinių mokslų (1986 m.) studijas.
Nuo 1984 m. iki 1986 m. Kylio universiteto Teisės fakulteto mokslinis bendradarbis, advokatas, nuo 1989 m. iki 1991 m. Vokietijos ir Rytų Europos studijų instituto (Gėtingenas) mokslinis bendradarbis. 
1991 m. grįžo į Latviją. Latvijos parlamento patarėjas tarptautinės teisės, konstitucinės teisės ir įstatymų reformos klausimais; Latvijos ambasadorius Vokietijoje ir Šveicarijoje (1992–1993 m.), Austrijoje, Šveicarijoje ir Vengrijoje (1994–1995 m.), Latvijos vicepremjeras ir Latvijos teisingumo ministras, einantis užsienio reikalų ministro pareigas (1993–1994 m.).
ESBO taikinimo teismo ir arbitražo taikintojas (nuo 1997 m.), Nuolatinio arbitražo teismo narys (nuo 2001 m.); nuo 1995 m. Europos Žmogaus Teisių Teismo teisėjas (perrinktas 1998 m. ir 2001 m.), nuo 2004 m. gegužės 11 d. Europos Teisingumo Teismo teisėjas. Nuo 2019 m. liepos 8 d. pradėjo eiti Latvijos prezidento pareigas.
Paskelbė publikacijų konstitucinės teisės ir administracinės teisės, įstatymų leidybos reformos ir Bendrijos teisės temomis.
Irbido muchafaza

Geografija

Paviršius kalvotas, plyti Hurano plynaukštė, šiaurėje pereinanti į Golano aukštumas. Vakaruose paviršius leidžiasi į Jordano slėnį. Muchafazą giliu kanjonu kerta Jarmuko upė.
San Kristobalis (Venesuela)

Istorija

San Kristobalis įkurtas 1561 m. Juan de Maldonado.