Mugai Njodai

Pasaulietinis gyvenimas

Dėl patikimų šaltinių stokos, kai kurios detalės apie vienuolės gyvenimą nėra visiškai aiškios, skirtingi šaltiniai pateikia skirtingą informaciją, tačiau bendrai priimta, kad jos pasaulietinis vardas buvo Chiyono. Tėvas, Adachi Yasumori, buvo vidurio Kamakuros laikotarpio samurajus. Gimusi ne itin moterims palankiais laikais, kaip ir buvo tuo metu priimtina samurajų klasės šeimose, Chiyono dar būdama jauna ištekėjo ir susilaukė dukros. Jos vyras buvo kilęs iš Kanezewa Hojo šeimos, kuri tuo metu valdė Ečigo teritoriją, tačiau ar jos vyras buvo Hojo Sanetoki ar Hojo Akitoki, taip ir nėra žinoma.

Dvasinis kelias

Budizmas, kaip ir krikščionybė, bei daugelis kitų to meto religijų, diskriminavo moteris. Moterys buvo matomos kaip ydingos ir nuodėmingos vilioklės ir dėl to net įžengti į pagrindinius vienuolynus joms būdavo draudžiama. Tačiau Mugai Nyodai gimė šiek tiek palankesniais jai laikais, kuomet Budizmas Japonijoje išgyveno daugybę pokyčių. Vis labiau populiarėjančios Zen, Tyrosios Žemės ir Ničiren Budizmo mokyklos pripažino lygiavertį moterų, kaip ir visų kitų gyvų būtybių, vaidmenį Budizme, o tai atvėrė kelią ir Chiyono dvasiniams siekiams.
Yra daugybė versijų, kaip Chiyono pasitraukė į vienuolyną. Vieni šaltiniai pateikia išties dramatišką versiją, pasakodami apie neregėtą Chiyono grožį ir jos atsidavimą budizmui. Pasakojama, kad dėl Chiyono grožio, vienuolynai, vienas po kito atsisakydavo ją priimti, o vienuolyno abatai, bijodami, kad vienuoliai vietoj budizmo praktikos, pamiršę savo dvasinį kelią ims ir akimirksniu įsimylės Chiyono, net neatverdavo jai durų. Supratusi, kad jos išvaizda trukdo jai siekti Zen Budizmo mokymų, užsispyrusi mergina susidegino savo veidą, kad tik galėtų patekti į vienuolyną ir pradėti praktikuoti Budizmą. Sakoma, kad jos veidas tapo tokiu bjauriu, kad negalėjai net atskirti, kad tai moters veidas. Vis dėlto, tokia istorija labiau primena pasaką, nei realybę atitinaknčius įvykius. Tad didžioji dalis šaltinių teigia, kad tik po to, kai Chiyono užaugino dukrą ir po ankstyvos vyro mirties, ji nusprendusi pasitraukti į vienuolyną. Deja, dėl šaltinių trūkumo, mokslininkai vis dar negali išsiaiškinti, kas pastūmėjo Chiyono palikti pasaulietinį gyvenimą ir pasitraukti į dvasinį.
Tuo metu Japonijoje pasaulietinėms, o ypač kilusioms iš karių šeimos klasės, moterims vis dar nebuvo priimtina pasitraukti į vienuolyną, tačiau dharmos paprotys teigė, kad bet kokia moteris, siekianti Budos mokymo, turi teisę jį gauti, o kadangi griežtai moteris diskriminuojantis laikotarpis buvo jau praėjęs, Chiyono turėjo teisę rinktis. Taigi, būdama maždaug dvidešimties Chiyono pasiryžo likusį gyvenimą praleisti vienuolyne. Nusiskutusi plaukus ir atidavusi visą savo turtą, ji pasirodė ant Wu-hsueh Tsu-yun (jap. Mugaku Sogen) Rinzai zen vienuolyno slenksčio ir tapo jo nuolankiausia mokine. Prieš pat savo mirtį, 1286-ais metais, Mugaku Sogen pripažino Chiyono kaip savo mokymų paveldėtoją ir tęsėją, bei davė jai dvasinį vardą, pagal savąjį (Mu) – Mugai Nyodai. Taip ji tapo pirmąja Zen meistre-vienuole moterimi. Vėliau Nyodai tapo svarbaus Zen moterų vienuolyno Kiote, Keiiaidži, abatė ir įkūrėja. Keiiaidži vienuolynas Muromači laikotarpiu buvo svarbiausias centras Zen Budizmo vienuolynų įkurtam komplekse, dar žinomam kaip Nidži Godzan arba Penkių kalnų vienuolynų asociacija. Mugai Nyodai vadovavimo laikotarpiu, vienuolynų kompleksui priklausė daugiau kaip penkiolika mažesnių vienuolynų. 1298-ais metais Nyodai mirė būdama 76-erių. Jos sudeginti palaikai laikomi Šomjakuin vienuolyne. Po jos mirties Penkių kalnų vienuolynų Kompleksas dar labiau išsiplėtė, tačiau Onino karo (応仁の乱 Ōnin no Ran, vid. XV a.) metu Keiiaidži buvo visiškai sudegintas.

Kūryba

Tarp moterų kuriamos kaligrafijos, Mugai Nyodai darbai buvo įvertinti antra vieta, po Taira-no-Masako, kuri tuo metu buvo vyriausioji moteris Kamakuros šiogūnate. Toks įvertinimas, kaip vienuolei, kilusiai iš paprastos šeimos buvo labai aukštas ir atskleidė jos talentą ne tik, kaip Zen meistrės, bet ir kaip menininkės, patvirtindamas Mugai, kaip neeilinės asmenybės, išskirtinumą.

Įtaka

Pagal tradicijas, visiems vienuolynų abatams, buvo statomos portretinės statulos. Nyodai statula vaizduoja ją pliką su vienuolio rūbais. Ši statula buvo išpjaustyta iš medžio jau pabaigoje jos gyvenimo, maždaug 1298 metais, kuomet jai buvo apie septyniasdešimt. Šiuo metu statula saugoma Hodžin vienuolyne Kiote. Nekruopščiai išskuopta statula padaro įspūdį, kad tai yra vyro atvaizdas, tačiau, jeigu žiūrima atidžiau pastebimas moteriškas veido putlumas, vaizduojantis moterį sudėjusią rankas į zazen meditacijos poziciją. Nežinomo autoriaus sukurta, ši įspūdinga, realaus žmogaus dydžio Mugai Nyodai statula iš XIII-ojo amžiaus labai tikroviškai atkuria vienuolę: gyvai spindinčios statulos akys, tikroviškai ramus veidas, bei sudėtos rankos maldai, atkuria itin realistišką moters atvaizdą ir suteikia galimybę persikelti keletą šimtmečių atgal į praeitį. Ši skulptūra susilaukė didelio mokslininkų susidomėjimo, bei pritraukė visuomenės dėmesį į daugelį metų ignoruotos moteriškosios pusės Zen Budizmo istorijoje, Japonijos religinėje istorijoje ir Japonijos istorijoje apskritai.
Ši statula yra vienintelė XIII-ojo amžiaus statula atvaizduojanti Zen meistrę moterį ir buvo Japonijos vyriausybės paskelbta, kaip svarbus kultūrinis palikimas. Kanadzava Bunko muziejus Japonijoje iš tiesų, išskyrė Mugai Nyodai asmenybę, skirdamas beveik metus laiko atkurti tikslią Hodžin vienuolyne laikomos vienuolės statulos reprodukciją. Šaltiniai teigia, kad kopija buvo atkurta taip tiksliai, kad atvažiavusios atsiimti tikrosios statulos Hodžin vienuolyno vienuolės iš pradžių susimaišė, kuri, iš dviejų statulų, yra originali, XIII-ojo amžiaus statula.
Taip pat žinoma, kad Nyodai atliko svarbų vaidmenį Kamakuros periodo samurajų šeimų vaikų švietime. Kadangi pati buvo kilusi iš tokios klasės šeimos, vienuolė ne tik suprato to meto visuomenės problemas, bet ir ėmėsi įvairiausių veiksmų jas spręsti.