google/wiki40b huggingface dataset:
Alfredas Račkauskas

Biografija

1970 m. baigė Salantų vidurinę mokyklą. 1970–1975 m. studijavo Vilniaus universiteto Matematikos fakultete. 1981 m. Vilniaus universitete apgynė fizikos ir matematikos mokslų kandidato (dabar daktaro) disertaciją „Konvergavimas į stabilius dėsnius Banacho ervėse“. 1995 m. – matematikos habilituoto daktaro disertaciją „Banacho erdvių centrinė ribinė teorema. Aproksimacijos tikslumas“. 1996 m. suteiktas profesoriaus vardas.

Mokslinė veikla

1975 m. pradėjo dirbti Vilniaus universiteto Matematikos fakulteto Tikimybių teorijos ir skaičių teorijos katedroje. A. Račkausko mokslo darbo kryptys – ribinės teoremos Banacho atsitiktinių elementų erdvėse, ekonometrija, neparametrinė analizė.
Nuo 1995 m. dirba ir Matematikos ir informatikos institute. Dabar A. Račkauskas – Vilniaus universiteto Matematikos ir informatikos fakulteto Ekonometrinės analizės katedros vedėjas, Vilniaus universiteto Matematikos ir informatikos instituto Atsitiktinių procesų skyriaus vyriausiasis mokslo darbuotojas.

Publikacijos

Monografija "Aproksimavimo teorija centrinėje ribinėje reoremoje. Tyrimai Banacho erdvėje" (su V. Paulausku, rusų k. 1987 m.; anglų k. 1989 m.).

Vadovėlis "Funkcinė analizė" (su V. Paulausku, 2 dalys, 2007 m.)

Daugiau nei 70 mokslinių straipsnių.
Alpensijos šuolių su slidėmis centras

Istorija

2007 m. lapkritį pradėtos projekto pirmojo etapo statybos. 2015–2017 m. vyko komplekso projekto antrojo etapo statybos darbai.
2009 m. ir 2011 m. komplekse vyko tarptautinės slidinėjimo federacijos šuolių su slidėmis kontinentinės taurės etapai.
Skraidantys drambliai

Skraidantys drambliai – tai atvirosios (open)  sudėties ultimeito komanda iš Kauno. Komanda atstovauja Kauną Lietuvos ultimeito čempionatuose, Baltijos ultimeito čempionatuose bei kitose nacionalinėse ir tarptautinėse varžybose.

Komandos istorija

Kaune ultimeitas pradėtas žaisti 2008 metais. Klubas įkurtas 2011 metų pradžioje.
Agnė Šataitė

Agnė Šataitė (g. 1985 m. lapkričio 19 d. Panevėžyje) – Lietuvos jaunosios kartos teatro, kino ir televizijos aktorė.
2010 m. baigė aktorinio meistriškumo magistrantūros studijas LMTA, kurso vadovas – Rimas Tuminas. Nuo 2010 m. rugsėjo mėn. Vilniaus mažojo teatro aktorė.
Žemaičių vyskupas

Žemaičių vyskupas – Žemaičių vyskupijos, veikusios 1417–1926 m. Žemaitijoje valdytojas.

Istorija

Žemaičių vyskupijos istorijos pradžia – 1413 m., kai Lietuvos didysis kunigaikštis Vytautas ir Lenkijos karalius Jogaila su lenkų kunigais atvyko krikštyti žemaičių. Iškilus nesusipratimams su Kryžiuočių ordinu vyskupija įsteigta nebuvo. 1417 m. vasarą Konstanco susirinkimas nutarė pakartotinai kartu su Vytautu į Žemaitiją pasiųsti delegaciją. Ji turėjo baigti žemaičių krikštą ir įsteigti vyskupiją. 1417 m. spalio 23 d. Vytauto aktu patvirtintas vyskupijos įsteigimo faktas, o spalio 24 d. Konstanco susirinkimo atstovas Vilniaus katedros kleboną Motiejų Vilnietį (Trakiškį) konsekravo vyskupu ir paskyrė į Žemaitiją. Vyskupijos centru buvo pasirinkti Medininkai (dab. Varniai), vyskupijai suteiktas Medininkų vardas. Vėliau ji pavadinta Žemaičių vyskupija. Rusijos caro valdžia 1840 m. Žemaičių vyskupiją pavadino Telšių vyskupija, bet pavadinimas neprigijo. Po 1863 m. sukilimo caro patvirtintu nutarimu, nesuderinus su popiežiumi, Žemaičių vyskupijos centras iš Varnių 1864 m. iškeltas į Kauną, bet tik 1883 m. popiežius Leonas XIII įteisino Žemaičių vyskupijos centro perkėlimą, oficialiai tai atlikta 1895 m. 1926 m. įsteigta Kauno arkivyskupija.
Žemaitijos vyskupijos istorija traukia daugelio istorikų dėmesį. Vis dėlto klausimų, į kuriuos neatsakyta, lieka dar nemažai, nes trūksta dokumentų, kurie paaiškintų atskirus faktus, įvykius ilgoje Žemaičių vyskupijos gyvavimo istorijoje. Tas pats ir kalbant apie Žemaitijos vyskupus. Jų sąrašą yra pateikęs Motiejus Valančius, tačiau vėlesni istorikų tyrinėjimai parodė, kad jame išspausdinta vyskupų eilė nėra visai teisinga, ypač supainiota XV a. ir iš dalies XVI a. vyskupų eilė ir vyskupavimo datos.
Žemaičių vyskupų sąrašo sudarymui, dirbdamas Vatikano archyvuose, daug dėmesio yra skyręs istorikas Zenonas Ivinskis. Jo surinkti faktai apie Žemaičių vyskupus iki XVIII a. išspausdinti 1987 m. Romoje išleistoje Z. Ivinskio knygoje „Krikščionybė Lietuvoje“. Čia, kaip yra nurodęs Z. Ivinskis, visos pavardės dokumentuotos autentiškai pagal Vatikano archyvų šaltinius.
Žemaičių vyskupų charakteristiką, rašydamas habilitacinį darbą „Žemaičių vyskupija nuo XV iki XVII a. pradžios: sandara ir aprūpinimas“ yra tyrinėjęs ir lenkų istorikas G. Blaščikas (Blaszczyk). Konkretų XV–XVI a. Žemaičių vyskupų sąrašą pateikia ir 1984 m. Romoje išleisto „Codex mednicensis seu Samogitiae dioecesis” I dalis (sudarė Paulius Jatulis). Remiantis juo bei Z. Ivinskio ir G. Blaščiko pateiktais faktais, sudarytas šis Žemaičių vyskupų sąrašas.
Vieną naujausių, šiuo metu labiausiai vertinamų Žemaičių vyskupų sąrašų, išspausdintą 1996 m. Vilniuje, Lietuvos katalikų mokslo akademijos „Metraštyje“, t. 10. parengė akademikas, profesorius, kunigas Paulius Rabikauskas SJ.
Gyvakarai

Žymūs žmonės

Gyvakaruose gimė istorikas prof. Bronius Dundulis ir dailininkas keramikas Algirdas Laucius.
Lietuvos korespondencinių šachmatų federacija

Lietuvos korespondencinių šachmatų federacija (LKŠF) – Lietuvos korespondencinių šachmatų sporto organizacija, vienijanti korespondencinių šachmatų profesionalus ir mėgėjus. Organizuojamos varžybos: Lietuvos korespondencinių šachmatų čempionatas,  Lietuvos korespondencinių šachmatų komandinis čempionatas,  memorialinis turnyras „Emilis Šlekys Memorial“, „Robertas Sutkus Memorial“. 
Tarptautinės korespondencinių šachmatų federacijos narė.

Istorija

1991 metais Vytautas Sutkus įkūrė Lietuvos korespondencinių šachmatų federaciją Lietuvos šachmatų federacijos sudėtyje. 
1995 m. buvo įkurta, o 1996 metų vasario 1 dieną Lietuvos Respublikos teisingumo ministerijoje įregistruota savarankiška Lietuvos korespondencinių šachmatų federacija (LKŠF).
Lyduvėnų III piliakalnis

Aplinkiniai piliakalniai

Gaučiškės piliakalnis 9 kmBulavėnų piliakalnis 7 km
Pagryžuvio piliakalnis 11 kmTytuvėnų piliakalnis 14 kmPabalčių piliakalnis 21 km
Gudelių piliakalnis 26 kmŠiaulelių piliakalnis 9 km
Lyduvėnų I piliakalnis 0,9 km
Lyduvėnų II piliakalnis 1,2 kmRaseinių piliakalnis 15 km
Kalnujų piliakalnis 18 kmZvėgių piliakalnis 21 km
Rėžgaliai (Plungė)

Žymūs žmonės

Rėžgaliuose 1908 m. gimė muzikas Alfonsas Baužinskas.
Jaunimo teisė

Jaunimo teisė - visuma teisės normų, reguliuojančių nepilnamečių ir jaunų suaugusių asmenų (pvz., iki 25 metų) statusą, įtvirtinančių specialų reglamentavimą, besiskiriantį nuo taikomo bendruoju atveju (pvz., nusikaltus gali skirtis jaunuolio ir vyresnio amžiaus asmens atsakomybė ir pan.), nustatančių jaunuolių apsaugą. Plačiausiai išsiplėtojęs teisės pošakis - jaunimo baudžiamoji teisė, jaunimo baudžiamojo proceso teisė (pvz., JAV, Vokietijoje veikia specialūs jaunimo teismai).
Arūnas Visockas (1960)

Biografija

1967–1978 m. mokėsi Vilniaus 16-oje vidurinėje mokykloje. 1978–1981 m. studijavo Vilniaus inžineriniame statybos institute, 1985–1991 m. Vilniaus Gedimino technikos universiteto vakariniame skyriuje.
1974–1977 m. paštininkas. 1977–1981 m. Vilniaus klinikinės ligoninės sanitaras. 1981–1984 m. Vilniaus autobusų parko vairuotojas, 1984–1985 m. mechanikas, 1985–2000 m. kolonos viršininkas, nuo 2000 m. transporto skyriaus viršininkas. 1999 m. J. Šinkūno individualios įmonės „Stiklas“ vairavimo mokyklos vadovas.
Nuo 1993 m. VAP specialistų ir tarnautojų profesinės sąjungos pirmininkas. Nuo 1994 m. Vilniaus visuomeninio transporto profesinių sąjungų konfederacijos pirmininko pavaduotojas. Nuo 1997 m. SĮ „Susisiekimo paslaugos“ darbininkų sąjungos pirmininkas. Nuo 1999 m. Lietuvos darbininkų sąjungos revizijos komisijos pirmininkas, Transporto darbuotojų federacijos pirmininko pavaduotojas. 2000 m. UAB „Vilniaus autobusų parkas“ Specialistų ir tarnautojų profesinės sąjungos pirmininkas.
Lietuvos socialdemokratų partijos Vilniaus skyriaus narys, tarybos narys, Fabijoniškių grupės pirmininkas. 2001 m. birželio mėn. – 2003 m. Vilniaus miesto savivaldybės tarybos narys.
Žmona Marija, vaikai – Žygimantas, Julija Ivinskaitė, Mindaugas ir Miglė.
Meka

Istorija

Pirmąkart miestą pamini Aleksandrijos geografas Ptolemėjus, II a. ją aprašęs Makorabos vardu. VII a. čia gimė Mahometas. XIII a. miestą užėmė egiptiečiai, XVI a. – turkai. Nuo 1517 m. turkų vietininkai Mekoje buvo Mahometo palikuonys. 1916 paskutinis iš jų išvijo Huseinas ibn Alis, pirmasis Hidžazo karalius. 1924 m. miestą užėmė Abdul Azizas ibn Saudas, tuometinis Nedždo valdovas, pavertęs Meką Arabijos religine sostine.
Maršas už mokslą

Lietuvoje

Satelitinis mitingas balandžio 22 d. vyko Vilniuje. Be originalaus mitingo JAV organizuotojų iškeltų tezių, mitingo Vilniuje dalyviai siekė atkreipti dėmesį ir aukštojo mokslo finansavimo krizę bei pertvarką, pabrėžti mokslo finansavimo didinimo bei mokslininko profesijos prestižo atkūrimo būtinybę. Mitinge dalyvavo keli šimtai žmonių. Eisena prasidėjo Vašingtono aikštėje ir baigėsi prie Martyno Mažvydo bibliotekos, kur kalbas pasakė Lietuvių literatūros ir tautosakos instituto direktorius Mindaugas Kvietkauskas, Vilniaus universiteto Biochemijos ir molekulinės biologijos katedros mokslininkas Saulius Serva ir kiti.
Romualdas Urmilevičius

Biografija

1969 m. baigė Panevėžio 2-ąją vidurinę mokyklą, įstojo į Kauno politechnikos institutą, tačiau nebaigė.
Nuo 1972 m. Kauno kelių tiltų eksploatacijos tresto technikas laborantas, 1975 m. SMT „Kauno statyba“ inžinierius, 1976 m. „Kaišiadorių paukštynas“ elektrikas, vėliau Jagelonių kolūkio inžinierius elektrikas, 1976–1996 m. SSD „Nemunas“, vėliau – SSD „Žalgiris“ Kaišiadorių rajono tarybos pirmininkas, 1993–1999 m. UAB „Baltija“ direktoriaus pavaduotojas, 1994–1996 m. UAB „Baltijos statyba“ vyr. energetikas, 1999–2003 m. Kaišiadorių UAB „Komrita“ direktoriaus pavaduotojas. 2003–2015 m. Kaišiadorių rajono savivaldybės meras.
Lietuvos liberalų sąjungos narys, 2003 m. Liberalų ir centro sąjungos narys, nuo 2006 m. Lietuvos Respublikos liberalų sąjūdžio narys, LRLS Valdybos narys. 2003–2007 m., 2007–2011 m. ir nuo 2011 m. Kaišiadorių rajono savivaldybės tarybos narys. 
Dukart Lietuvos šaškių čempionas kartu su Kauno miesto komanda, daugkartinis prizininkas kartu su Kauno ir Kaišiadorių rajono komandomis. Daugiau nei 15 metų dirbdamas treneriu paruošė 12 kandidatų į sporto meistrus. Lietuvos šaškių federacijos narys, 1991–1993 m. prezidentas, vėliau federacijos vykdomojo komiteto narys.
Žmona Regina, vaikai Ramūnas, Raimundas.
Antanas Lapukas

Biografija

Baigęs Šiaulių 10-ąją vidurinę mokyklą, įstojo į Vilniaus pedagoginio instituto gamtos – geografijos specialybę. Studijų metais garsėjo visapusiais pomėgiais ir talentais, mėgo literatūrą, muziką, meną, kūrė eilėraščius.
Įgijęs chemijos mokytojo specialybę, paskirtas į Plungės III vidurinę, ruošė moksleivius olimpiadoms, jo auklėtiniai laimėjo ne tik respublikinėse, bet ir tarptautinėse chemikų olimpiadose. Chemiko specialybę pasirinko 15 jo buvusių mokinių, kai kurie dirba mokslinį darbą. Už didelius pasiekimus 1993 m. jam suteikta mokytojo eksperto kvalifikacija. 1993–1996 m. jis rengė naujus chemijos vadovėlius Lietuvos mokytojams.
Nuo 1988 m. įsitraukė į Lietuvos Persitvarkymo Sąjūdžio veiklą, 1989 m. Sąjūdžio Plungės rajono tarybos pirmininkas, nuo 1993 m. spalio 13 d. Tėvynės sąjungos (Lietuvos konservatoriai) narys, Plungės skyriaus pirmininkas. 1990-1995 m. Plungės rajono tarybos deputatas, 1995–1997 m. Plungės rajono savivaldybės tarybos narys, Plungės rajono savivaldybės meras.
Žmona Elvyra Valerija, duktė Monika.
Kolathunadas

Istorija

Ši karalystė atsirado suirus Čeros imperijai. Ji buvo viena stipriausių ir labai konkuravo su Kožikode pietuose.
1505 m. portugalas F. de Almeida netoli sostinės pastatė San Angelo fortą, kuris buvo viena pirmųjų Portugalijos kolonijinių valdų Indijoje. Iš pradžių kolathiriai draugiškai įsileido portugalus, tačiau vėliau 1558 m., įtikinti Kožikodės zamorinų, pradėjo karus ir 1564 m. netgi užėmė San Angelą.
Portugalai vis tiek išlaikė įtaką regione ir susigrąžino savo fortą, kurį 1663 m. užėmė olandai. Šie pardavė fortą savo sąjungininkams arakaliams, kurie užėmė Kolathunadą, taip pabaigdami jo egzistenciją.
Sairamas

Istorija

Sairamas laikomas seniausia Kazachstano gyvenviete. Kada miestas įkurtas, nežinoma. Būta bandymų susieti šį miestą su zoroastrų šventajame tekste „Avestoje“ minimu Sairima žodžiu. 629 m. miestas pirmą sykį minimas kinų rašytiniuose šaltiniuose kaip Ispidžabas (pers. اسپیجاب‎‎ = Espījāb). Tai buvo svarbus prekybinis taškas vienoje iš šilko kelio trasų. Čia buvo įsikūrusi nestoriečių bendruomenė. 766 m. Sairamo gyventojai atversti į islamą. Miestas buvo svarbus prekybinis taškas ties musulmonų ir tiurkų „pagonių“ gyvenamų žemių riba. Po užkariavimo mieste pastatyta mečetė (pirmoji dab. Kazachstane). 840 m. Sairamą užkariavo Samanidai, pastatė miesto sienas, įrengė daug gynybinių bokštų. Bucharos ir Samarkando pirkliai Sairame pasistatė didelius karavansarajus. Samanidų Sairamas išlaikė didelę savivaldą, miestas buvo sudarytas iš 3 dalių (tvirtovės, senamiesčio ir priemiesčių), turėjo kalėjimą, penktadieninę mečetę, 4 pagrindinius vartus. 980 m. miestą užkariavo Karachanidai. 1221 m. Sairamą užkariavo mongolai, iki 1223 m. čia buvo apsistojęs Čingischanas. XV a. miestas atiteko Timūridams. Nuo XVI a. Sairamas buvo valdomas tai kazachų, tai uzbekų, tai džiungarų valstybių, miestas nesyk nuniokotas, jo reikšmė ėmė menkti. 1864 m. rusams užkariavus Vidurinę Aziją, Sairamą jau buvo užgožęs augantis Šymkentas.
Geltonasis kiškiaausis

Išvaizda

Vaisiakūniai mėsingi, gelsvai rausvi, gelsvi, asimetriškai susisukę, pailgi. Kepurėlė 3- 5 cm aukščio, 3 cm skersmens, į apačią siaurėja ir pereina į kotą. Kotas trumpas, kepurėlės spalvos. Trama plona, malonaus kvapo ir skonio. Aukšliai 150-180 x 9-10 μm. Sporos elipsiškos, bespalvės, su dviem riebaliniais lašais, 12-15 x 6-8 μm.

Augavietė

Dažniausiai sutinkamas lapuočių ir mišriuose su ąžuolų priemaiša miškuose, pavieniui arba grupėmis.
Sezonas: liepa – spalis
Į aprašytąjį išvaizda panašus rudasis kiškiaausis (Otidea leporina Batsch), tik truputį mažesnis ir rudos spalvos. Auga daugiausia spygliuočių miškuose. Valgomas, ketvirtos kategorijos. Vartojamas šviežias ir džiovintas.
Besąspariai

Istorija

Kaimas susiformavo XVIII a. kaip Berniūniškių kaimo užsienis, priklausė Salamiesčio dvarui. 1861–1919 m. priklausė Panevėžio apskrities Čypėnų valsčiaus Stuburių seniūnijai, 1919–1950 m. – Biržų apskrities Vabalninko valsčiui. 1950–1959 m. priklausė Vabalninko rajonui, nuo 1959 m. – Kupiškio rajonui.
Pokariu buvo iki 1992 m. veikusio Salamiesčio kolūkio sudėtyje.
Am Timanas

Istorija

XX a. Am Timane veikė prancūzų karinis dalinys, kovojęs su vietinėmis sukilėlių grupėmis. 2005–2010 m. Čado karo metu, Am Timaną buvo užėmę „Jungtinio demokratinių pokyčių fronto“ sukilėliai.
Sportinė rapyra

Rapyra – šaltojo ginklo rūšis, naudojama fechtavime. Šio ginklo taikinio sritis yra liemuo, krūtinė, pečiai ir nugara. Dvigubas prilietimas yra draudžiamas.
Šumadija ir Vakarų Serbija

Įkūrimas

2009 m. liepos mėnesį Serbijos parlamentas priėmė naują įstatymą, kuriuo Serbija buvo padalinta į septynis statistinius regionus. Pagal įstatymą, teritorija dabartinėje Šumadijoje ir Vakarų Serbijoje buvo padalinta į du statistinius regionus: vakarų regioną (serb. Западни регион) ir centrinį regioną (serb. Централни регион). 2010 m. gegužės mėnesį įstatymas buvo pakeistas. Vakarų ir Vidurio regionai buvo sujungti į vieną statistinį regioną – Šumadiją ir Vakarų Serbiją.
Jonas Gureckas

Biografija

1946–1948 m. komjaunimo darbuotojas, LLKJS Šiaulių miesto komiteto I-asis sekretorius. 1950 m. baigė Respublikinę partinę mokyklą, tarnavo sovietinėje armijoje. 1956–1958 m. Respublikinės darbo rezervų valdybos viršininko pavaduotojas. 1958–1963 m. LKP Vilniaus miesto Spalio rajono komiteto II-asis, 1963–1968 m. Tarybų rajono komiteto I-asis sekretorius. 1964 m. Maskvoje baigė Neakivaizdinę aukštąją partinę mokyklą prie SSKP CK. 1968–1982 m. LKP Klaipėdos miesto komiteto I-asis sekretorius.
1949–1991 m. SSKP narys. 1971–1982 m. LSSR AT prezidiumo narys, 1982–1990 m. LSSR AT prezidiumo sekretorius. 1971–1989 m. LKP CK narys. 1988–1989 m. vienas aktyvių pertvarkos priešininkų. Po 1989 m. LKP XX suvažiavimo liko LKP (SSKP) organizacijoje (1991 m. uždrausta). 1997–2004 m. Lietuvos socialistų partijos valdybos atsakingasis sekretorius.
FK Pabradė

Istorija

Komanda įkurta sovietmečiu (1965 m.) prie skaičiavimo prietaisų gamyklos „Modulis“.
Nuo 2016 m. bendrdarbiauja su Vilniaus "Tera" ir pirmenybėse dalyvauja kaip jungtinė komanda.
Sodo spalvos

Sodo spalvos – mėnesinis žurnalas sodininkams ir gėlininkams, einantis nuo 1996 m. Vilniuje.

Istorija

Leidėjas UAB „Katikauga“. Tiražas 1997 m. – 11 000 egz.
Redaktoriai: Rūta Beltienė, Danguolė Stundžaitė ir kt.
Dalaso Stars

Istorija

Minnesotos „North Stars“
1965 m. kovo 11 d. NHL prezidentas Clarence Campbell paskelbė, kad lyga plečiasi nuo buvusių 6 komandų iki 12. Tai paskatino veikti investuotojus iš Mineapolio ir Sent Polo. Jiems pasisekė ir Minesotos valstijai buvo skirta vieta NHL lygoje. Komandos pavadinimui buvo paskelbtas konkursas. Fanai išrinko „North Stars“ vardą. 7-ajame dešimtmetyje komandai demonstravo prastą žaidimą, sunkumų turinčią komandą nupirko broliai Gordonas ir Džordžas Grundai, Cleveland „Barons“ savininkai. Jiems paprašius NHL vadovybė leido susijungti abiem komandoms. Jos išlaikė „North Stars“ vardą.
8-ajame dešimtmetyje smuko komandos arenos lankomumas, todėl savininkai nusprendė persikelti į San Franciską, bet NHL nenorėjo to leisti. Buvo pasiektas susitarimas, kuriuo Grundų broliams leista sukurti naują komandą San Franciske. 1990–1991 m. sezone San Chosė „Sharks“ pasikvietė daugumą „North Stars“ žaidėjų į savo komandą. Grupė investuotojų perpirko komandą iš brolių. Paskutinėse 1990–91 m. sezono rungtynėse Minesotos komanda pralaimėjo net 8:0. Po šio sezono komanda persikėlė į Dalasą.
Dalaso „Stars“
1993 m. komandos savininkas N. Greenas paprašė NHL vadovybės sutikimo persikelti į Dalasą. Jis buvo duotas ir komanda sutrumpinusi buvusį pavadinimą tapo Dalaso „Stars“.
Artūras Kaklauskas

Biografija

1984 m. Vilniaus inžineriniame statybos institute įgijo inžinieriaus statybininko kvalifikaciją (aukštasis išsilavinimas), 1990 m. Dnepropetrovsko inžineriniame statybos institute tapo technikos mokslų kandidatu, 1999 m. Vilniaus Gedimino technikos universitete apsigynė habilitaciją, nuo 2000 m. Vilniaus Gedimino technikos universitete užima profesoriaus pareigas.   
Nuo 1990 m. Vilniaus inžinerinio statybos instituto (1991–1996 m. – Vilniaus technikos universitetas, nuo 1996 m. Vilniaus Gedimino technikos universitetas) dėstytojas, 1996–2001 m. Statybos technologijos ir vadybos katedros vedėjas, 2001 – 2017 m. Statybos ekonomikos ir nekilnojamojo turto vadybos katedros vedėjas, nuo 2017 m. Statybos valdymo ir nekilnojamojo turto katedros vedėjas, 2005 – 2012 m. Internetinių ir intelektualiųjų technologijų instituto direktoriaus pavaduotojas, 2012 – 2013 Internetinių ir intelektualių technologijų instituto direktorius, 2014 – 2017 Išmaniųjų pastatų technologijų mokslo instituto direktorius. 2005 – 2012 Internetinių ir intelektualių technologijų instituto direktoriaus pavaduotojas. 
Nuo 2011 m. birželio 16 d. iki 2016 m. gegužės buvo VGTU Tarybos narys. A. Kaklauskas nuo 2018 m. birželio 28 d. išrinktas Lietuvos mokslo tarybos Gamtos ir technikos mokslų komiteto nariu penkerių metų kadencijai.
Tanzanijos regionai

Šaltiniai

Informacija apie žemyno regionus yra pateikta Tanzania National Bureau of Statistics 2002 Statistikos santraukoje, tačiau šiame dokumente Lindi regiono plotas buvo suapvalintas iki 67,000 km², todėl tikslesni regiono ploto duomenys buvo paimti iš World Gazetteer. Zanzibaro ir Pembos regionų statistika yra paimta iš Statoids.
Oita

Ekonomika

XX a. 7-8 dešimtmetyje Bepu įlankos pakrantėje atsirado pramonės regionas. Čia tarp daugybės gamyklų buvo ir priklausiusių Nippon Steel ir Showa Denko. 8 dešimtmetyje Toshiba ir Canon statė gamyklas toliau nuo pakrantės. Tuo metu Oita tapo elektronikos, tokios kaip integraliniai gradynai ir skaitmeninės kameros, gamybos centru.
Centras ir parduotuvių kvartalai yra į šiaurę nuo Oitos stoties, bet dabar šis rajonas patiria nuosmukį dėl didelių prekybos centrų pastatytų užmiestyje.

Istorija

Oita anksčiau buvo žinoma kaip Funai (府内), Bungo žemės (豊後国) sostinė.
Sengoku laikotarpiu Ōtomo klanas valdė Funajų ir jo valdos klestėjo, nes Funajus buvo svarbus uostas prekybai su portugalais ir Mingų dinastija. Ōtomo Sōrin, garsus į krikščionybę atsivertęs daimyo, čia supažindino Japoniją su Vakarų kultūra. Funajuje buvo atidaryta pirma Japonijoje vakarietiško stiliaus ligoninė. Taip pat čia buvo suburtas pirmas choras.

Idomybės

Takasaki kalnai (高崎山) šalia Bepu garsūs laukinėmis beždžionėmis, ypač japoninėmis makakomis. Prie Takasaki kalnų parko įvažiavimo yra Marine Palace akvariumas, dar vadinamas Umi Tamago (liet. Jūros kiaušinis).
Šalia greitkelio yra Oitos stadionas, padinamas Kiūšiū akimi. Čia žaidžia futbolo klubas Oita Trinita.
Oitą garsina Keturdantės pūsliažuvės ir vietinė vištienos tempura, vadinama toriten.

Sportas

Bepu-Oitos maratonas vyksta nuo 1952 m. ir IAAF jį klasifikuoja kaip Sidabrinės etiketės plento lenktynes.
Kiūšū ekiden yra 1064 km ilgio estafetė ir yra ilgiausia pasaulyje. Dalyviai bėga iš iš Nagasakio per Kumamotą, Kagošimą, Oitą ir kitus miestus į Fukuoką.
Oitoje 2002 m. vyko XVII pasaulio futbolo čempionatas.
Svilengradas

Istorija

Osmanų valdymo laikais, miestas vadintas Cisr-i Mustafapasha. 1529 m., per Maricos upę pastatytas senasis tiltas (bulg. cтарият мост) – vienas iš miesto simboliu. 1912 m., po Pirmojo Balkanų karo, miestas atiteko Bulgarijai.
Jonas Smalakys

Biografija

Nuo jaunystės Jonas Smalakys žavėjosi kova už laisvę – 1859 m. dalyvavo Italijos nepriklausomybės kare, kovėsi būryje, kuriam vadovavo Italijos nacionalinis didvyris Džiuzepė Garibaldis.
Iki senatvės liko jaunatviškai neramus – aktyviai dalyvavo Vokietijos konservatorių partijos veikloje, tačiau pamatęs, kad lietuvninkų reikalai partiečiams nerūpi, 1892 m. su bendraminčiais įsteigė Lietuvių konservatorių partiją ir jai vadovavo iki mirties. Siekdami įgyti populiarumo, partijos aktyvistai surengė kelias peticijas Vokietijos švietimo ministrui, kad Mažojoje Lietuvoje būtų plečiamas pradinių mokyklų lietuvių dėstomąja kalba tinklas ir savo pasiekė, surinkdami po peticijomis po 15–30 tūkstančių tautiečių parašų.
Toks rūpinimasis vietinių gyventojų reikalais neliko neįvertintas – nuo 1898 m. iki mirties jis atstovavo Klaipėdos kraštą Vokietijos Reichstage.
Nuo 1895 m. Jonas Smalakys buvo „Birutės“ draugijos pirmininkas ir bibliotekininkas, rūpinosi, kad krašto gyventojai nepamirštų gimtosios kalbos. Jo draugais ir bendradarbiais buvo Mažosios Lietuvos poetas Jurgis Zauerveinas, visuomenės organizatorius Dovas Zaunius, spaudos globėjas Martynas Jankus, Jonas Basanavičius ir kiti.
Olegas Mariničius

Olegas Mariničius – Lietuvos karinių jūrų pajėgų (KJP) vadas, jūrų kapitonas.

Biografija

Olegas Mariničius buvo Lietuvos kariuomenės Karinių jūrų pajėgų vado pavaduotojas – štabo viršininkas. 2004 m. laikinai ėjo KJP vado pareigas.
2004 metų lapkričio 23 d. LR Prezidentas Valdas Adamkus komandorui Olegui Mariničiui suteikė jūrų kapitono laipsnį.
Nuo 2001 m. gruodžio 11 d. darbo grupės Teritorinės jūros, išskirtinės ekonominės zonos ir kontinentinio šelfo apsaugos koncepcijai parengti narys.
2010 m. kovo 1 d. baigėsi terminuota 45 metų KJP vado O.Mariničiaus tarnybos sutartis. 17 metų tarnavęs karininkas nusprendė jos nepratęsti ir pasiprašė išleidžiamas į atsargą.
2010 m. krašto apsaugos ministrė Rasa Juknevičienė jį nepagrįstai nubaudė už tarnybos įgaliojimų viršijimą, skirdama drausminę nuobaudą - papeikimą (nusprendė Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas).
Karmardenas

Istorija

Tai vienas seniausių Velso gyvenviečių. XVI–XVIII a. buvo pagrindinis miestas Velse.
Vilniaus Šv. Kristoforo gimnazija

Istorija

Įsteigta 1976 m. kaip 9-oji vidurinė mokykla. Dėl savo griežtos drausmės tarp moksleivių buvo vadinama „IX fortu“ (sąsaja su Kaune buvusiu kalėjimu). 2001 m. pavadinta Šv. Kristoforo vidurine mokykla. 2010 m. gavo Šv. Kristoforo gimnazijos vardą.