google/wiki40b huggingface dataset:
Minarchizmas

Minarchizmas yra politinė ideologija, anarchizmo forma, teigianti, kad valstybė egzistuoti privalo, tačiau jos įtaka turi būti ypač maža – tik tokia, kokios užtektų apginti asmens teises ir laisves, kitu atveju likusias negindamas. Tuo jis skiriasi nuo visiško anarchizmo ar anarchokapitalizmo, teigiančio, kad jau vien pats valstybės egzistavimas yra žmogaus teisių ir laisvių pažeidimas, todėl ne tik nebūtinas, bet ir žalingas dalykas.
Minarchizmo terminą pirmasis pavartojo liberalizmo ir anarchokapitalizmo ideologas Samuel Edward Konkin III apie 1970-uosius.
Nors minarchistai sutinka dėl paties principo, kad asmens laisvė yra svarbiausias kriterijus sprendžiant kurias gyvenimo sritis turėtų tvarkyti valstybė, egzistuoja nesutarimai dėl pačių sričių. Turbūt labiausiai kraštutinis variantas yra palikti valstybei tik teisėsaugą ir įstatymų leidimą. Šiek tiek nuosaikesni minarchistai pasisako ir už įvairaus bendro visuomenės turto – pavyzdžiui, pinigų leidimo, kelių ir geležinkelių priežiūros palikimą valstybei.
Taip pat minarchistai pasisako už kuo didesnę valstybės decentralizaciją, pavyzdžiui, didesnę miestų ar regionų savivaldą, kadangi sprendimai jų nuomone turėtų būti geresni, kai jų priėmėjai yra arčiau aptariamų objektų.
Ši ideologija kritikuojama kaip prieštaringa. Pavyzdžiui, jau vien tam, kad valstybė galėtų egzistuoti – nesvarbu, kokias ji turės teises ir kokias sritis tvarkys – jos piliečiai privalo būti apmokestinti. Tai jau pažeidžia asmens teisę į savo turtą, be to automatiškai reikalauja palikti valstybei galimybę naudoti prievartą prieš asmenį tais atvejais, kai jis atsisako mokėti mokesčius.
Žinomiausi minarchistai: Ludwig von Mises, Friedrich Hayek, Milton Friedman ir kiti.
Landai (departamentas)

Landai (40) (pranc. Les Landes, ok. gaskonų dialektu las Lanas) – Prancūzijos departamentas šalies pietvakariuose, Akvitanijos regione, pavadintas pagal to paties pavadinimo mišką. Administracinis centras – Mont de Marsanas (Mont – de-Marsan). Generalinės tarybos pirmininkas Anri Emanuelis (Henri Emmanuelli) (PS).
Departamente 2 apskritys, 30 kantonų, 24 municipaliniai susivienijimai ir 331 komuna. Plotas – 9 243 km². 2006 m. – 327 334 gyventojų, 36 gyv./km².

Istorija

Įsteigtas pagal Didžiosios Prancūzijos revoliucijos 1789 m. gruodžio 22 d. įstatymą nuo 1790 m. kovo 4 d. kartu su kitais 82 departamentais, Gijenos ir Gaskonės provincijų dalyje.

Geografija

Landų departamentas ribojasi su Žirondos, Lo ir Garonos, Žero ir Atlanto Pirėnų departamentais bei Atlanto vandenynu. Antras pagal dydį ir antras pagal pakrantę Prancūzijos departamentas. Landų miškas yra didžiausias šalyje, jis dengia 67 % departamento teritorijos ir tęsiasi dar ir Žirondos bei Lo ir Garonos departamentuose.

Klimatas

Klimatas okeaninis, su švelniomis žiemomis ir karštomis vasaromis. Vidutinė sausio mėn. temperatūra 7 °C, liepos – 21 °C.

Kalba

Tradicinė departamento kalba – oksitanų kalba, paplitęs gaskonų dialektas. Oficiali kalba – prancūzų.

Ekonomika

Pagrindinės ekonomikos šakos: pakrantėje – turizmas, pietinėje dalyje – žemės ūkis, vynuogininkystė. Sėjami kukurūzai, auginami jaučiai, antys, vištos. Gaminamas Tursano vynas, armanjakas, Gaskonės flokas.

Turizmas

Landų 100 km Atlanto pakrantėje įsikūrę kelios dešimtys vasaros poilsio bazių: Mimizanas, Hosegoras, Kapbretonas, Biskarosas ir kt. kraštas garsėja savo gastronominiu turizmu, atvykstama paragauti ne tik vynų ar stipriųjų gėrimų, bet ir antienos gaskoniškai, anties kepenėlių, Sent Severo vištienos, Aduro kivių.
Yra kelios terminio vandens gydyklos.

Politika

Landų departamentui Prancūzijos senate atstovauja Žanas Lui Kareras ir Filipas Labeiri, Atstovų rūmuose – Alenas Vidalis, Žanas Pjeras Diufo ir Anri Emanuelis. Generalinę tarybą sudaro 30 narių, kurių po pusę renkami kas trejus metus šešerių metų kadencijai.
Ginklai San Sebastianui

Turinys

1743-ieji. Ispanijos kariuomenės persekiojamas avantiūristas Leonas, pasislėpęs kunigo tėvo Džozefo vežime, su šiuo atsiduria apleistame San Sebastiano miestelyje, kurį nuolat terorizuoja karingai nusiteikę indėnai. Vos atvykęs tėvas Džozefas nužudomas ir Leonas per klaidą palaikomas kunigu. Pradžioje jis priešinasi šiam „titului“, tačiau pabudęs jausmas jaunai merginai vardu Kinita ir noras padėti žmonėms nugali. Leonas lieka miestelyje ir padeda žmonėms, nors šiuos taip pat engia ir gauja plėšikų, vadovaujamų Teklo.
Sužinojęs, kad Teklo yra išvien su indėnais, nors ima iš žmonių mokestį už neva jų apsaugą, Leonas vyksta į miestą, kur, buvusios meilužės padedamas, tikisi iš jos vyro generolo gauti ginklų miestelio gynybai...
Litauen (laikraštis)

Litauen (vok. Lietuva) – lietuvių tautos politiniams reikalavimams propaguoti skirtas mėnesinis laikraštis, ėjęs 1916–1919 m. Šveicarijoje.

Istorija

Leido Juozas Gabrys-Paršaitis, nuo 2-ojo numerio leidėju pasirašinėjo F. Visas (Ferd. Wyss, Berne), Librairie Centrale des Nationalités (Lozana). 1916 m. išėjo 8 numeriai, 1917 m. – 12, 1918 m. – 11.
Redagavo Juozas Gabrys-Paršaitis, Juozas Purickis, Juozas Eretas su M. Ašmiu.
Ona Baliukienė

Biografija

Gimė neturtingų valstiečių šeimoje. Buvo jauniausias vaikas. Be jos šeimoje buvo dvi seserys (Veronika ir Elena) ir keturi broliai (Petras, Pranas, Aloyzas, Juozas).
1950 m. pradėjo lankyti Vajėšių pradinę mokyklą (Anykščių raj.). Vėliau mokėsi septynmetėje kaimo mokykloje, nuo 1957 m. – Anykščių Jono Biliūno vidurinėje mokykloje. Mokykloje pradėjo rašyti eilėraščius.
Nuo 1964 m. studijavo VVPI Lietuvių kalbos ir literatūros fakultete. Tuo metu rašė, spausdinosi studentų laikraštyje.
Nuo 1968 m. dirbo Latavėnų aštuonmetėje mokykloje ir literatūros mokytoja. Po metų – Kurklių vidurinėje mokykloje, o dar po dviejų – Anykščių Antano Vienuolio vidurinėje mokykloje. Rašė renginiams scenarijus, eilėraščius.
1978 m. persikėlė gyventi su šeima į Vilnių ir iki 2000 m. dirbo Šeškinės vidurinėje mokykloje vyresniųjų klasių Lietuvių kalbos ir literatūros mokytoja.
Nuo 2005 m. gyvena Anykščių rajone Mačionių kaime, kur pradėjo rašyti internetinį dienoraštį. Pati fotografuoja, iliustruoja savo kūrybą. Dalyvauja Anykščiuose renginiuose, skaito savo eilėraščius. Jų beveik 1000.
Umaras Almurtadas

Umaras Almurtadas (Abû Hafs `Umar al-Murtadâ, arab.: أبو حفص المرتضى عمر بن أبي إبراهيم اسحاق بن يوسف بن عبد المؤمن, m. 1266 m.) – nuo 1248 m. Almochadų dinastijos Maroko kalifas.
Umaras Almurtadas buvo Abu Jakubo Jusufo I-jo anūkas.
Narkuškiai

Istorija

1656 m. kaimas minimas Alantos metrikų knygoje.
Graikijos futbolo supertaurė

Graikijos futbolo supertaurė – trofėjus, dėl kurio kasmet nuo 1987 m. varžosi šalies čempionas ir taurės laimėtojas.
Mantartiškių apylinkė

Istorija

Apylinkė įsteigta po 1940 m. lapkričio 12 d., LKP CK patvirtinus Lietuvos TSR Aukščiausiosios Tarybos Prezidiumo įsaką dėl vykdomųjų komitetų sudarymo. Iki 1941 m. birželio 22 d. dirbo laikinasis vykdomasis komitetas. 1945 m. sausio 26 d. Lietuvos TSR Aukščiausiosios Tarybos Prezidiumo įsaku „Dėl sudarymo vietinių valstybės valdžios organų Lietuvos TSR apskrityse, miestuose, valsčiuose, miesteliuose ir apylinkėse“ apylinkės vykdomojo komiteto veikla atkurta. Pirmieji surežisuoti rinkimai į apylinkės deputatų tarybą įvyko 1948 m. sausio 18 d. Septynių deputatų tarybai, renkamai kas pustrečių metų, vadovavo apylinkės vykdomojo komiteto pirmininkas.
Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Akmenės apylinkės.
Tavakoniai

Tavakoniai (angl. Tawakoni) – indėnų gentis, gimininga vičitams. Kalba vičitų kalba (kadų kalbų šeima). Dabar jie priklauso JAV federaliai pripažintiems vičitams.
Genties pavadinimas verčiamas kaip 'upės vingis tarp raudono smėlio kalvų'.

Istorija

XVIII a. pradžioje tavakoniai gyveno kaimuose dabartinių Oklahomos ir Teksaso valstijų teritorijose. Savo 1719 m. ekspedicijoje Prancūzų tyrinėtojas Jean Baptiste Bénard de La Harpe aptiko tavakonių kaimą dabartinėje Maskogio apygardoje (Oklahoma). Jis rašė, kad tavakoniai augina kukurūzus ir tabaką. La Harpe po derybų sudarė taikos sutartį tarp tavakonių, 8 kitų genčių ir Prancūzijos vyriausybės. Konfliktai su oseidžais (angl. osage) privertė gentį trauktis į pietus, į Teksasą.
Teksase tavakoniai sudarė glaudžią sąjungą su veikų gentimi. Iki 1770 m. jie sutarė su prancūzais, bet buvo priešiški ispanams. Vadas Quiscat 1772 m. keliavo į San Antonio sudaryti taiką su ispanais, tačiau ji neilgai išsilaikė. Europiečiai atsikėlėliai kariavo su gentimi apie 1820 m., dėl ligų ir karo genties dydis smarkiai sumažėjo. Stiveno Ostino (Stephen F. Austin) Teksaso respublika gentį išstūmė iš centrinio Teksaso. Tavakoniai padėjo įtikinti komančius ir vičitus pasirašyti taikos sutartį su JAV vyriausybe. Tai buvo pirmoji sutartis, pasirašyta tarp Didžiųjų lygumų indėnų ir JAV. 1835 m. Camp Holmes tavakoniai pasirašė sutartį su JAV. Šioje sutartyje jie figūravo kartu su vičitais. Tai pasikartojo ir vėlesnėse sutartyse, pasirašytose 1837 ir 1846 m.
1853 m. Brazoso upės aukštupyje (Teksasas) buvo įsteigtas Indėnų rezervatas, bet naujakuriai vėliau gentį išvarė iš rezervato. 1859 m. rugpjūtį 258 tavakoniai buvo priversti persikelti į Indėnų teritorija (Indian Territory). 1872 m. tavakoniai apsigyveno rezervate tarp Kaneidiano ir Vošitos upių, kartu su vičitais, veikais, kadais, nadacais, kicajais ir Hainai.
Gentys priešinosi žemės dalinimo politikai, išdėstytai „Dawes’o žemės paskirstymo akte“ (Dawes Allotment Act), tačiau rezervatas buvo padalintas į asmeninius žemės sklypus, ir 1901 m. rugpjūčio 6 d. „perteklinė“ žemė buvo perduota naujakuriams neindėnams.
1894 m. buvo užregistruoti 126 tavakoniai. Pagal 1934 m. „Oklahomos indėnų gerovės aktą“ (Oklahoma Indian Welfare Act) jie buvo suvienyti su vičitais, sudaryta bendra suvienytų genčių administracija.

Sinonimai

Tavakoniai dar vadinami Touacara, Tahwaccaro, Tahuacaro, Towoccaro, taip pat Towakoni. Kai kurie prancūzų keliautojai juos vadino pranc. Troiscanne 'trys nendrės'.

Toponimai

Tavakonio tvenkinys Teksase buvo pavadintas pagal tavakonių gentį. Prie šio didelio tvenkinio stovi miestai Ist Tavakonis (East Tawakoni) ir Vest tavakonis (West Tawakoni).
Jurijus Dolgorukis

Biografija

1113 arba 1096 m. tapo Rostovo-Suzdalės kunigaikščiu, siekė prijungti pietines žemes, tarp jų Kijevą ir Perejaslavlį (dėl to matyt ir gavo Dolgorukio [ilgarankio] pravardę). Įkūrė tvirtovių eilę Dubnoje, Konstantine (dab. Skniatinas), Zalesės Pereslavlyje ir kitur. Jam valdant rašytiniuose šaltinuose pirmą kartą paminėta Maskva (1147 m.). Ten Jurijus vaišino savo sąjungininką, Naugardo kunigaikštį Sviatoslavą Olegaitį. 1156 m. jis sustiprino Maskvos sienas, iškasė gynybinį kanalą (greičiausiai darbais rūpinosi sūnus Andrejus Boguliubskis, nes Jurijus Dolgorukis tuo metu valdė Kijeve). 1154 m. įkūrė Dmitrovo miestą, kurį pavadino savo naujagimio sūnaus Vsevolodo Didžiojo Lizdo (jo krikšto vardas buvo Dmitrijus) garbei.
1132 m. kuomet mirė Jurijaus vyresnysis brolis, Kijevo kunigaikštis Mstislavas, jis siekė užimti šį sostą. Sudaręs sąjungą su Naugardu, kovojo prie Mstislavo sūnų Iziaslavą, sumušė Rostislavo kunigaikštį, užėmė Kurską. 1149 m. Dolgorukis užėmė Kijevą, tačiau Iziaslavas sudarė sąjungą su lenkais ir vengrais ir susigrąžino Kijevo sostą. 1154 m. Jurijus užėmė Riazanę ir į jos sostą užleido sūnų Andrejų Bogoliubskį. Mirus Iziaslavui, Dolgorukis vėl patraukė į pietus, sudarė sąjungą su Iziaslavo sūnumi Mstislavu ir drauge su senais sąjungininkais iš Naugardo ir užėmė Kijevą. Dolgurkis mirė 1157 m., kaip manoma nužudytas Kijevo bojarinų.
Viačeslavas Malcevas

Politinė karjera

1994 metų gegužės mėnesį buvo išrinktas į pirmojo šaukimo Saratovo regionę Dūmą. 1997 rugpjūčio mėnesį išrinktas į antrojo šaukimo Saratovo regionę Dūmą. Nuo 2002 rugsėjo – trečiojo šaukimo Saratovo regionės Dūmos deputatas. 2016 m. gegužės 28-29 d. nugalėjo opozicinės Rusijos politinės partijos PARNAS pirminiuose rinkimuose.
Vytautas Kurnickas

Vytautas Kurnickas (g. 1955 m. liepos 23 d. Upytėje) – Lietuvos dainininkas (tenoras), kompozitorius.

Biografija

1968–1972 m. mokėsi Panevėžio konservatorijoje, 1974–1978 m. – Kauno J. Gruodžio aukštesniojoje muzikos mokykloje, 1984 m. baigė Lietuvos konservatorijos V. Daunoro klasę. 1984–1985 m. Kauno muzikinio teatro, 1985–1986 m. Klaipėdos liaudies operos teatro, 1987–1996 m. Klaipėdos muzikinio teatro, nuo 1994 m. Lietuvos nacionalinio operos ir baleto teatro solistas.

Kūryba

Sukūrė daugiau kaip 30 muzikinių vaidmenų. Dainavo vokalinių simfoninių kūrinių solo partijas. Surengė solinių koncertų, dainavo su kameriniais ansambliais, kameriniais ir simfoniniais orkestrais. Gastroliavo su Lietuvos nacionaliniu operos ir baleto teatru Europos valstybėse, JAV, Kanadoje, Australijoje, Taivane.
Sukūrė vokalinių ciklų, apie 300 dainų ir romansų, išleido rinkinių.
Visuminė paklausa

Visuminė paklausa – (angl. aggregate demand) visa paklausa nurodytoje teritorijoje.
Lavaljechos departamentas

Geografija

Departamente būdingos iš kristalinių uolienų sudarytos peepleninės lygumos, su metamorfinių ir vulkaninių uolienų dariniais – vadinamais Minaso aukštumomis. Upės priklauso Santa Lusijos ir Seboljati baseinams. Vidutinė metinė oro temperatūra apie 17 °C, kritulių kiekis – 1000 mm.

Ekonomika

Verčiamasi daugiausia gyvulininkyste. Smėlio, žvyro, dolomito, marmuro, klinčių gavyba. Auginami kukurūzai, vynuogės, saulėgrąžos, linai, miežiai, linai, vaisiai.
Helmutas Balderis

Helmutas Balderis (Helmuts Balderis-Sildedzis, g. 1952 m. liepos 31 d. Rygoje) – ledo ritulininkas, vienas iš geriausių Latvijos ir buvusios TSRS puolėjų.
Vaikystėje užsiiminėjo dailiuoju čiuožimu, bet vėliau perėjo į ledo ritulio treniruotes. Iškilo tarp kitų ledo ritulininkų aukštu čiuožimo lygiu, starto greitumu ir puikia technika.
Profesionalią karjerą pradėjęs Rygos „Dinamo“, kur žaidė nuo 1968 iki 1977 m., po to perėjo į Maskvos „CSKA“, kur 1977 ir 1979 m. iškovojo TSRS čempiono titulą. Nuo 1980 iki 1985 m. buvo grįžęs į Rygos „Dinamo“. 1985 m. paliko ledo ritulį. TSRS čempionate sužaidė 462 rungtynes, per kurias įmušė 333 įvarčius. Nuo 1985 iki 1989 m. buvo žaidėjas ir treneris Japonijoje.
1989 m. grįžo į profesionalųjį ledo ritulį, kai TSRS leido sportininkam žaisti NHL. 1989/1990 metų sezoną žaidė Minesotos „North Stars“ komandoje NHL, kur per 26 rungtynes pelnė 9 (3+6) taškus. Po sezono NHL žadėjo palikti ledo ritulį.
Tačiau, nepaisant to, sportinės karjeros pabaigoje žaidė RASMS komandoje, taip pat keliose Latvijos čempionato komandose (HK Vecmeistars, Latvijas Zelts, HK Essamika) iki pat 45 metų.
Triskart Europos ir pasaulio čempionas (1978, 1979, 1983 m.), pasaulio čempionato sidabro medalio laimėtojas (1976), pasaulio čempionato bronzos prizo laimėtojas (1977), žiemos olimpinių žaidynių sidabro medalio laimėtojas (1980). Dalyvavo TSRS rinktinės sudėtyje Kanados Taurės varžybose (1979). TSRS riktinės gretose pasaulio čempionatuose ir olimpinėse žaidynėse sužaidė 54 rungtynes, kuriose įmušė 33 įvarčius. Karjeros pabaigoje 1992 m. žaidė 2 runtynes pasaulio čempionato kvalifikaciniame turnyre Latvijos rinktinės sudėtyje.
Buvęs Latvijos rinktinės treneris nuo 1992 iki 1994 m., iš viso rinktinei vadovavo 34 rungtynes, taip pat generalinis vadybininkas. Dirba Latvijos ledo ritulio federacijoje, kur šiuo metu yra valdybos pirmininko pavaduotojas, viceprezidentas. Seniau buvo „Rygos sporto pilies“ savininkas, direktorius, taip pat Rygos miesto tarybos deputatas.
Joseph Stiglitz

Biografija

Jozefas Stiglicas gimė Amerikoje, smulkaus verslininko (draudimo agento) šeimoje. Daktaro disertaciją apgynė iš statistinių pajamų ir gerovės diferenciacijos tyrimų. Dauguma jo mokslo darbų pagrįsti matematine bei statistine turimų duomenų analize. Šiuo metu J. Stiglicas dėsto Kolumbijos universitete.
Viena svarbiausių J. Stiglico darbo krypčių yra nuodugni perėjimo iš socializmo į kapitalizmą analizė, vykusi daugelyje šalių, taip pat ir Lietuvoje. Jis taip pat gilinasi į amerikietiškos svajonės koncepcijos realias galimybes bei kelia abejones jog greita ir radikali privatizacija yra geriausias būdas gerovei posocialistinėje šalyje sukurti. Savo darbuose jis bando suprasti, kaip vyko privatizacijos procesas, kokios alternatyvios galimybės buvo svarstomos bei kokios valstybinės grupės bei socialinės institucijos jame dalyvavo. Jis taip pat nagrinėja nedarbo draudimo bei pensijinio draudimo sąveikas, mokesčių sistemos funkcionavimą posocialistinėse šalyse bei kitus susijusius klausimus.
Wilhelm Keitel

Biografija

Gimė pasiturinčioje žemvaldžio šeimoje. 1901 m. baigė Getingeno gimnaziją ir savo noru pradėjo fanenjunkerio karo tarnybą 46-ajame Žemutinės Saksonijos artilerijos pulke. 1902 m. rugpjūtį jam suteiktas leitenanto laipsnis. 1905 m. baigė Juterborgo karo mokyklą. 1908 m. buvo paskirtas pulko adjutantu. Prasidėjus Pirmajam pasauliniam karui kovojo Vakarų fronto mūšiuose Flandrijoje, 1914 m. rugsėjį buvo sužeistas. Tų pačių metų spalį pakeltas į kapitonus. 1915 m. paskirtas tarnauti 19-osios pėstininkų rezervo divizijos štabe. Vėliau dalyvavo Marnos, Verdeno ir Pašendeilės mūšiuose. Po karo tarnavo reichsvere. 1919 m. tarnavo 2-ojo armijos korpuso štabe. Nuo 1919 m. iki 1922 m. dėstė taktiką Hanoverio kavalerijos mokykloje. 1923 m. pakeltas į majorus. 1924 m. pabaigoje perkeltas į Karo ministeriją. Nuo 1927 m. iki 1929 m. 6-ojo artilerijos pulko bataliono vadas. Nuo 1929 m. spalio paskirtas Karo ministerijos Organizacinio departamento viršininku. Prisidėjo prie Vokietijos kariuomenės slapto perginklavimo. 1933 m. spalį paskirtas 3-osios karo apygardos ir pėstininkų divizijos vado pavaduotoju. 1934 m. suartėjo su į valdžią atėjusiais nacistais ir pradėjo kilti karjeros laiptais. 1935 m. pakeltas į generolus majorus. 1935–1938 m. buvo Gynybos ministerijos karinio-politinio skyriaus viršininkas. 1936 m. sausio 1 d. pakeltas į generolo leitenanto, o 1937 m. rugpjūtį į artilerijos generolo pareigas. Nuo 1938 m. vasario 4 d. iki Vokietijos kapituliacijos 1945 m. gegužės 8 d. – Vokietijos karinių pajėgų vyriausiojo štabo viršininkas. Buvo vienas iš Hitleriui artimų žmonių, dalyvavo rengiant visas stambiausias karines operacijas. Nepritardamas Mūšio dėl Prancūzijos ir Barbarosos operacijos planams, kiekvieną kartą atsistatydindavo, bet A. Hitleris abu jo prašymus atmetė. 1940 m. liepos 19 d. jam, kaip ir dar 11 Vermachto aukščiausio rango generolų, buvo suteiktas feldmaršalo laipsnis už jų veiksmus žaibiškai nugalint Prancūziją. 
Pasirašė direktyvų, kuriose nurodė žudyti karo belaisvius ir okupuotų teritorijų gyventojus. Nepavykus 1944 m. liepos 20-osios sąmokslui prieš Hitlerį, buvo vienas iš sąmokslininkų teisėjų.
1945 m. gegužės 8 d. pasirašė Vokietijos kapituliacijos aktą. Po keturių dienų sąjungininkai V. Keitelį suėmė ir perdavė Niurnbergo karo nusikaltimų tribunolui. Proceso metu jis kaltintas sąmokslu prieš taiką, karo rengimu ir organizavimu, karo nusikaltimais ir nusikaltimais prieš žmoniją. Tribunolas atmetė V. Keitelio argumentus, esą jis tik vykdė Hitlerio įsakymus, pripažino kaltu ir nuteisė mirties bausme pakariant.
Paulius Baltakis

Biografija

Augo vienuolikos vaikų šeimoje. Seserys: Apolonija, Aldona, Teresė – tremtinės, Zuzana ir Julija, broliai: Juozas – ekonomistas, Vytautas (g. 1930 m.)  inžinierius geologas, Jonas – tremtiniai, Pranas (1926–2006 m.) – inžinierius ir Algirdas.
Mokėsi Kretingos ir Anykščių gimnazijose. 1944 m. Šeduvoje vokiečių buvo suimtas ir išvežtas darbams į Suomiją ir Norvegiją. 1945–1952 m. Belgijoje studijavo teologiją ir filosofiją; 1952 m. kunigas.
Atvyko į JAV atsikūrusią lietuvių pranciškonų Šv. Kazimiero provinciją. 1953–1963 m. lietuvių Prisikėlimo parapijos vikaras ir vienuolyno Toronte vyresnysis. 1969–1979 m. Šv. Kazimiero vienuolyno Niujorke (Bruklinas) vyresnysis. Organizavo vienuolyno spaustuvės, lietuvių kultūros centro „Kultūros židinys“ statybas, dėstė lituanistinėje mokykloje. 1964–1967 m. ir 1970–1979 m. lietuvių pranciškonų Šv. Kazimiero provincijos patarėjas, 1979–1984 m. provincijolas. JAV ir Kanados lietuvių parapijų administratorius. 1984 m. pavesta rūpintis užsienio lietuvių sielovada. Amerikos vyskupų konferencijos Ad hoc komisijos narys. 1988 m. įkūrė Lietuvių sielovados tarybą, biuletenį „Vyskupo informacija“. Nuo 1986 m. Lietuvos katalikų religinės šalpos ir Lietuvių informacinio centro pirmininkas, 1991 m. Pasaulio lietuvių katalikų sąjungos dvasios vadas. 2003 m. popiežius Jonas Paulius II priėmė užsienyje gyvenančių lietuvių katalikų vyskupo P. A. Baltakio atsistatydinimą iš šių pareigų dėl amžiaus. Iki 2009-ųjų vyskupas Niujorke vadovavo Lietuvių katalikų religinei šalpai, vėliau gyveno Šv. Antano pranciškonų vienuolyne Kenebunkporte. 2019 m. pervažiavo į Kauną.
Explode

Vaizdo klipas

Vaizdo klipas dainai „Explode“ buvo nufilmuotas Toronte, o klipo režisieriai yra Bradley Clayford ir pati Furtado. Tai pirmasis Nelly režisuotas klipas bei pirmasis animacinio turinio.
Klipas prasideda Furtado įeinant į kambarį su gitara, netrukus ji pradeda dainuoti prie mikrofono. Vėliau, rodo animacinį filmuką, kai Nelly dar būdama paauglė eina į mokyklą su gitara. Per pirmąjį priedainį rodomos ir ištraukos iš filmuko, bei ne animacinė Nelly. Per antrąjį priedainį animacinė herojė bėga į namelį medyje. Vėliau, rodoma animaciniame intarpe, kai herojė prisimena legendą apie tris pabaisas gyvenusius miške. Vėliau, herojė įbėga į mišką ir susidraugauja su pabaisomis, ir pradeda su jomis šokti. Klipas pasibaigia Nelly („tikrajai“) dainuojant tame pačiame kambaryje.
Vice City

Grand Theft Auto

Vice City pirmą kartą buvo pristatytas žaidime Grand Theft Auto. Miesto geografija ir išdėstymas labai priminė Majamį. Žaidimą sudarė didelis uostas, bei dar mažas paplūdimys, kuris su žemynu jungėsi tiltais, taip pat buvo labai panaši Majamio augalija. Žaidime buvo dublikuojami skirtingi Majamio rajonai, kurie buvo vadinami panašiais į tikrovėje egzistuojančių rajonų pavadinimais.

Grand Theft Auto: Vice City / Vice City Stories

Antrą kartą Vice City pasirodė žaidimuose Grand Theft Auto: Vice City ir Grand Theft Auto: Vice City Stories. Miestas buvo visiškai nepanašus į savo pirmtaką. Šiame mieste dažnai vyko gaujų susišaudymai, narkotikų importas ir eksportas, žmogžudystės ir bankų apiplėšimai. Žmonės Vice City atsipalaidavę, nes tai kurortas, bet policija griežtesnė negu Liberty City, ji pradėjo gaudyti net už menkiausią nusižengimą. Dar žinoma, kad Vice City koncertavo įžymus Genesis vokalistas ir būgnininkas Phil Collins ir dar susikūrė daug muzikinių grupių. Vice City gyvena daug turtuolių Starfish saloje, taip pat yra daug smulkių nusikaltėlių Little Havana rajone ir baikerių Downtown'e.