google/wiki40b huggingface dataset:
Stanislovas Jakas

Biografija

1958–1962 m. dirbo Kėdainių girininkijoje, 1962–1971 m., 1974–1994 m. darbininku Vilniaus gamyklose. 1971–1972 m. studijavo Vilniaus inžineriniame statybos institute. Nuo 1966 m. palaikė ryšius su rusų disidentais V. Bukovskiu, P. Jakiru, J. Kimu ir kitais, per juos į nelegalią spaudą perduodavo informacijų apie žmogaus teisių pažeidinėjimus Lietuvoje. Platino rusų antisovietinio pogrindžio leidinius, 1970 m. iš Maskvos parsivežė sovietinės valdžios slepiamų Molotovo-Ribentropo pakto slaptųjų protokolų kopijas, rusų emigrantinės organizacijos „Liaudies darbo sąjunga“ draudžiamųjų leidinių. Daugino ir platino sovietinės valdžios draudžiamus lietuvių spaudinius („Lietuvių archyvas“ t. 3, laikraštį „Akiračiai“ ir kt.). 1972 m. suimtas, iki 1974 m. kalintas. 1964–1972 m. TSKP narys, tikėjosi įkurti opozicinę grupę, suėmus – pašalintas. 1988 m. įsitraukė į Sąjūdžio veiklą, 1989 m. su kitais įkūrė Lietuvos darbininkų sąjungą.
Pirmojo pasaulinio karo aukos

Bendras kariškių ir civilių aukų skaičius Pirmajame pasauliniame kare siekė daugiau nei 37 milijonus. Yra priskaičiuojama daugiau nei 16 milijonų mirčių ir apie 20 milijonų sužeistų. Tokie dideli aukų skaičiai padaro Pirmąjį pasaulinį karą vienu kruviniausių žmonijos istorijoje.
Bendras mirčių skaičius susideda iš maždaug 10 milijonų kariškių ir 7 milijonų civilių mirčių. Sąjungininkai neteko maždaug 6 milijonų kariškių, o Centrinis blokas maždaug 4 milijonų. Mažiausiai 2 milijonai mirė nuo ligų, 6 milijonai dingo, buvo priimta juos laikyti mirusiais. Šis straipsnis pateikia kariavusių šalių aukų skaičių, remiantis oficialiais šaltiniais (žr. literatūrą). Maždaug du trečdaliai kariškių mirčių įvyko mūšių metu, skirtingai nuo įvairių konfliktų XIX a., kai didžioji dalis mirčių įvykdavo dėl ligų. Nepaisant to, ligos, įskaitant ispaniškąjį gripą bei karo belaisvių mirtis, vis tiek sukėlė maždaug trečdalį kovojusių kariškių mirčių.
Bengalų raštas

Raštas

Bengalų raštas pagrįstas tuo pačiu principu, kaip ir kiti indiški raštai: grafemos pagrindą sudaro priebalsis su prijungtu balsiu (tačiau ne a, bet o), jis keičiamas kitais balsiais pridedant diakritinius ženklus, o priebalsių samplaikos sudaromos ligatūromis.
Kačkaro kalnai

Kačkaro kalnai arba Rytų Ponto kalnai (turk. Kaçkar Dağları) – kalnai šiaurės rytų Turkijoje, aukščiausia Ponto kalnų dalis. Aukštis iki 3937 m (Kačkaro k.). Ilgis ~400 km. Yra ledynų, nedidelių ežerų. Vyrauja alpinės ir subalpinės pievos. Iš pietų ir rytų Kačkaro kalnus apriboja Čoruho upė. Kalnai įeina į Kačkaro nacionalinį parką.
Teleportacija

Teleportacija (gr. τήλε – toli + lot. portare – nešti) – hipotetinis objekto koordinačių pokytis (judėjimas erdvėje), kurio trajektorijos neįmanoma aprašyti matematine tolydžia funkcija laike. T. y. objektas juda iš bet kurio aibės taško (A) į bet kurį kitą aibės tašką (B), nutolusį nuo pirmojo, tačiau neįveikdamas juos skiriančios atkarpos (AB) atstumo.

Etimologija

Terminą teleportacija 1931 m. įvedė amerikiečių rašytojas Charles Fort, norėdamas aprašyti, jo nuomone susijusius, paranormalių atsiradimų ir pradingimų reiškinius.
Valentinas Bubulis

Biografija

1974 m. baigė Antalgės aštuonmetę, 1977 m. Utenos 2–ąją vidurinę mokyklą, 1982 m. Vilniaus pedagoginį institutą, Geografijos ir fizinio lavinimo mokytojas.
1982 m. Antalgės aštuonmetės mokyklos mokytojas, 1992 m. Kūno kultūros ir sporto centro beisbolo komandos treneris, nuo 2002 m. Utenos Saulės gimnazijos direktorius.
Nuo 2001 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Utenos rajono skyriaus narys. 2007 m. ir 2011 m. (mandato atsisakė dėl užimamų pareigų) Utenos rajono savivaldybės tarybos narys. 
Lietuvos vaikų beisbolo lygos prezidentas, Lietuvos beisbolo asociacijos prezidiumo narys, beisbolo klubo „Vėtra“ vyr. treneris ir viceprezidentas. 1993 m. aukščiausios kategorijos treneris, 1994 m. treneris ekspertas. Jo vadovaujama komanda – Lietuvos vicečempionė, žaidė Europos taurės turnyruose Olandijoje, Belgijoje, Čekijoje, dalyvauja Europos čempionų taurės varžybose. Jaunių ekipa buvo Europos vaikų beisbolo pirmenybių nugalėtoja ir dalyvavo pasaulio čempionate Majamyje, JAV.
Sutuoktinė Rūta, duktė Rasa.
Rukainių valsčius

Rukainių valsčius buvo pietryčių Lietuvoje. Centras – Rukainiai.
Birutė Ignatavičiūtė

Birutė Ignatavičiūtė (1924 m. balandžio 6 d. Viduklė – 2003 m. spalio 23 d. Vilnius) – Lietuvos gydytoja ftiziatrė, habilituota biomedicinos mokslų daktarė.

Biografija

1947 m. baigė Vilniaus universitetą. 1966 m. medicinos mokslų daktarė.
1947–1966 m. dirbo Respublikiniame tuberkuliozės institute. 1966–1993 m. Vilniaus universiteto dėstytoja; nuo 1970 m. profesorė. Lietuvoje įdiegė citologinį limfmazgių ir plaučių punktatų tyrimo metodą.
Palenkės Komaruvkos valsčius

Administracinis suskirstymas

Bžezinai, Bžozovi Kontas, Derevična, Kolembrodai, Palenkės Komaruvka, Pžegalini Dužė, Pžegalini Malė, Valina, Viskai, Voronecas, Vulka Komarovska, Želizna, Žulinkai.
Kalvelių Stanislavo Moniuškos gimnazija

Istorija

Mokykla buvo įkurta buvusiose girininkų patalpose. Yra žinoma, kad 1921–1922 m. tai buvo Vilniaus apskrities, Šumsko valsčiaus, Kalvelių kaimo keturių skyrių pradžios mokykla. Joje buvo mokoma 10 dalykų lenkų dėstomąja kalba. Nuo 1939 m. mokykloje buvo 6 skyriai ir dalykai buvo dėstomi lietuvių kalba.
1945 m. mokyklai suteiktas Kalvelių 5-6 klasių progimnazijos statusas. 1947 m. lenkiškos klasės buvo likviduotos ir dalykai buvo dėstomi rusų kalba. Mokinių tėvams pageidaujant, 1951 m. buvo atkurtos klasės lenkų dėstomąja kalba. Nuo 1951 m. mokykla buvo dvikalbė. Dalykai buvo dėstomi rusų ir lenkų kalbomis. 1964 m. pradėta naujos mokyklos 450 mokiniams statyba. Jos atidarymas įvyko 1965 m. rugsėjo 12 d.
1966–1967 m. m. rugsėjo 1 d. mokykla tapo 10-mete vidurine mokykla. Iš viso mokykloje mokėsi 450 mokinių, dirbo virš 40 mokytojų ir buvo apie 25 klasių komplektų. Mokykloje buvo įsteigta vakarinė mokykla, kurioje galėjo mokytis dirbantis jaunimas. 2000 m. kovo 31 d. mokyklai buvo suteiktas žymaus lenkų kompozitoriaus Stanislavo Moniuškos vardas. 2000 m. gruodžio 21 d. buvo įkastas pirmasis akmuo sporto salės statybai pradėti. Tai buvo Vilniaus r. savivaldybės ir Lenkijos dovana. Nuo 2005 m. mokykloje visi dalykai yra dėstomi lenkų kalba. Mokykloje buvo 33 lenkiškos laidos, kuriose mokėsi 743 mokiniai. 2012 m. liepos 13 d. Vilniaus rajono savivaldybės tarybos sprendimu mokyklai suteiktas gimnazijos statusas.
Lakšteliai

Lakšteliai – aplink grybo vaisiakūnio kotą spinduliškai išsidėstę ploni lapeliai, esantys lakštabudinių kepurėlės apatinėje pusėje. Jie gali būti laisvi, t. y. nepriaugę prie koto, taip pat prisegtiniai, priaugtiniai, nuaugtiniai arba įlenktiniai ir snapeliniai. Be to, lakšteliai gali būti tarpusavyje sujungti lakšteliukais arba šakoti. Lakšteliai būna tankūs arba reti.
Lakšteliukai – lakšteliai, kurie yra ryškiai trumpesni už įprastus lakštelius ir yra įsiterpę tarp ilgesnių lakštelių.

Literatūra

Etorė Bielis. Grybai. Mūsų knyga, 2004, ISBN 9955-573-65-1
Čečėnijos herbas

Čečėnijos herbas – oficialus Čečėnijos Respublikos simbolis, patvirtintas 2004 m. birželio 22 d.

Herbo aprašas

Herbas antspaudo tipo. Herbo skydas apvalus, mėlynas laukas su auksiniu bordiūru, kuriuo apskritimu eina mėlynas čečėnų nacionalinis ornamentas.

Skydo centre vidinis sidabrinis apvalus skydas (angl. inescutcheon), kurio centre yra raudonas simetriškas linijinis vienybės ir amžinybės simbolis iš čečėnų ornamentikos, simbolį iš abiejų supa du mėlyni bokštai, dešinėje vidinio skydo pusėje čečėnų bokštas, kairėje pusėje – naftos bokštas, bokštų pamatai sujungti mėlyna juostele. Virš bokštų gegnė smailiais galais, reiškianti kalnus tolumoje.

Mėlyname lauke vidinį skydą iš šonų supa dvi auksinės ilgos kviečių varpos, viršuje – auksiniai penkiakampė žvaigždutė ir pusmėnulis.

Ičkerijos herbas

Nepripažintos Ičkerijos respublikos herbas buvo irgi apvaliame skyde, pagrindinė jo figūra buvo gulintis saugantis vilkas.
Biržų rajono savivaldybės taryba 1995–1997 m.

Teisinis pagrindas

Rinkimai įvyko vadovaujantis 1992 m. spalio 25 d. Konstitucijos nuostatomis, 1994 m. liepos 7 d. naujuoju Vietos savivaldos įstatymu ir nauju 1994 m. liepos 7 d. savivaldybių tarybų rinkimų įstatymu. Be to, 1994 m. liepos 19 d. priimtas Lietuvos Respublikos teritorijos administracinių vienetų ir jų ribų įstatymas.
Lietuvos Respublikos administraciniais vienetais tapo apskritys ir savivaldybės, gyvenamosios vietovės suskirstytos į miesto ir kaimo gyvenamąsias vietoves. Panaikintos savivaldybių pakopos, miesto gyvenamosioms vietovėms priskirti miestai, kaimo gyvenamosioms vietovėms – miesteliai ir kaimai. Savivaldybė sudaroma iš gyvenamųjų vietovių. Jos teritorija gali būti skirstoma į seniūnijų aptarnaujamas teritorijas. Iki 25 sumažintas Biržų rajono savivaldybės tarybos narių skaičius, meras tapo ir atstovaujamosios, ir vykdomosios valdžios galva.

Veikla

Rajono meru išrinktas Saulius Kubiliūnas, jo pavaduotoju Gintaras Butkevičius. Savivaldybės administratoriumi paskirtas Romas Šaltauskas.
GIF

Panaudojimo sritys

Dėl riboto spalvų skaičiaus, GIF dažniausiai naudojamas ne nuotraukoms, o schemoms, diagramoms, brėžiniams ir kitiems panašaus tipo vaizdams saugoti. Skirtingai nuo JPEG, informacija koduojant GIF formatu, atkuriamas tikslus vaizdas, neprarandant informacijos, visų linijų kontūrai lieka aiškūs.

GIF patentai

LZW algoritmo, kurį naudoja GIF, 1983 m. išduotas patentas priklauso UniSys (JAV patento nr. 4,558,302). Tad GIF formato failus teisėtai kurti galėjo tik tos programos, kurių gamintojai yra su patentų savininkais buvo pasirašę licencines sutartis. UniSys 1995 m. buvo leidusi naudoti GIF formatą pelno nesiekiančioje, nekomercinėje veikloje ir netgi individualiems vartotojams, tačiau 1999 m. rugpjūčio mėn. to leidimo veikimą nutraukė. Unisys turėti patentai baigė galioti 2004 liepos 7 d. (žr. ).
Microsoft buvo sudariusi su UniSys sutartį, taikomą visai Microsoft kuriamai programinei įrangai. Šis leidimas negaliojo kitų gamintojų programoms, kuriamoms panaudojant Microsoft programavimo priemones, sistemas ir programas.
IBM irgi yra patentavusi LZW algoritmą, tačiau niekada nebandė jo apmokestinti. Pagal FSF duomenis, šio patento galiojimo laikas JAV baigėsi 2006 metų rugpjūčio 11 d.
Warhammer: The Game of Fantasy Battles

Warhammer: The Game of Fantasy Battles (anksčiau vadinosi Warhammer Fantasy Battle, neformaliai – Warhammer FB, WHFB ar WFB) – strateginis stalo minatiūrų žaidimas, leidžiamas įmonės Games Workshop. Tai pirmasis Warhammer fantasy pasaulio žaidimas. Pirmą sykį išleistas 1983 m., nuo to laiko taisyklės ir armijų aprašymai vis tobulinami. Šiuo metu galioja aštuntasis taisyklių leidimas.
Warhammer Fantasy žaidime galima rinktis vieną iš penkiolikos frakcijų. Kiekviena jų turi savo stiprybes ir savo trūkumus. Pavyzdžiui, miško elfai turi geriausius žaidime lankininkus, tačiau jų šarvai labai prasti. Tuo tarpu Bretonnia turi vieną geriausių kavalerijų, bet labai silpnus pėstininkus.

Hobis

Warhammer hobis turi kelis aspektus: miniatiūrų kolekcionavimą, modeliavimą ir dažymą bei patį strateginį žaidimą. Kadangi visos miniatiūros parduodamos nedažytos ir, dažniausiai, kaip atskirų detalių rinkinys, svarbi hobio dalis yra jų surinkimas, modifikavimas bei dažymas. Tai leidžia kiekvienam žaidėjui susikurti unikalios išvaizdos armiją. Žaidimas vyksta tiesiai ant stalo (paprastai maždaug 120 x 180 cm išmatavimų), kuris imituoja konkretų mūšio lauką: mišką, kalnų perėją, kaimą ar panašiai. Šių maketų gamyba taip pat yra svarbi hobio dalis.

Kita

Warhammer Fantasy pasaulyje vėliau buvo sukurta daug kitų žaidimų. Pirmasis tokių – Blood Bowl, tam tikra žiauri regbio (ar amerikietiško futbolo) atmaina. Taip pat egzistuoja ir šiame pasaulyje vykstantis vaidmenų žaidimas pavadinimu Warhammer Fantasy Roleplay bei strateginis jūrų žaidimas Man O'War. Iš viso sukurti keturi kompiuteriniai žaidimai, kurių paskutinis – Warhammer Online: Age of Reckoning (MMORPG).
Warhammer Fantasy Battle pagrindu sukurtas ir panašus žaidimas tolimame ateities pasaulyje – Rogue Trader, vėliau išsivystęs į Warhammer 40 000.
Rimantas Norvila

Biografija

1975 m. baigė Kauno 26-ąją vidurinę mokyklą, trumpai studijavo Kauno politechnikos institute. 1976–1978 m. tarnavo armijoje Karaliaučiaus srityje. Nuo 1978 m. dirbo keliose Kauno darbovietėse. 1986 m. įstojo į Kauno tarpdiecezinę kunigų seminariją, kurią baigė 1991 m. vasario 24 d.
Buvo vikaras Kauno arkikatedroje, Kauno Šv. Juozapo bei Kauno Kristaus Prisikėlimo parapijose. 1993 m. paskirtas Kauno arkivyskupijos kurijos kancleriu. Tuo pat metu intensyviai darbavosi, ruošiant Jono Pauliaus II vizitą Lietuvoje.
1995–1997 m. studijavo Romoje, Popiežiškame šv. Tomo universitete (lot. Pontificia Universitas Studiorum a Sancto Thoma Aquinate, žinomame kaip Angelicum), kuriame įgijo dvasingumo teologijos licenciato laipsnį. 1997 m. paskirtas tituliniu Kastro (Lečės prov.) vyskupu ir Kauno arkivyskupo augziliaru. Tų pačių metų birželio 29 d. Kauno arkikatedroje konsekruotas vyskupu.
Būdamas vyskupu augziliaru, dirbo kelių Lietuvos Vyskupų Konferencijos (toliau – LVK) komisijų veikloje: Pasauliečių apaštalavimo, Kunigų gyvenimo ir tarnystės, Švietimo, taip pat – Ekumeninėje taryboje, be to, 1997–2001 m. ėjo ir Kauno kunigų seminarijos rektoriaus pareigas. 1999 m. liepos 27 d. paskirtas Kauno arkivyskupo generalvikaru.
2002 m. sausio 5 d. popiežius Jonas Paulius II paskyrė R. Norvilą Vilkaviškio vyskupu. Ingresas į Vilkaviškio katedrą įvyko 2002 m. vasario 10 d.
Nuo 2002 m. iki 2011 m. pirmininkavo LVK Jaunimo reikalų tarybai. Taip pat nuo 2002 m. vadovauja Ryšių su Lenkijos Vyskupų Konferencija tarybai, o nuo 2005 m. Briuselyje Europos vyskupų konferencijų komisijoje (COMECE) atstovauja LVK.
2011-2014 m. vadovavo LVK Liturgijos komisijai. LVK siunčiamas dalyvavo Vyskupų Sinoduose Vatikane 1999, 2005, 2008, 2014 m.
2016 m. kovo 4 d. išrinktas vienu iš COMECE viceprezidentų.
Mazovijos Vysokio apskritis

Istorija

Nuo V a. pr. m. e. iki X a. šiose vietovėse gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. XIII a.-XIV a. šias žemes užėmė Lietuvos Didžioji Kunigaikštystė. Nuo XIII a.-XIV a. iki 1513 m. priklausė Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės Trakų vaivadijai, nuo 1513 m. iki 1569 m. Liublino unijos Palenkės vaivadijai. Nuo 1569 m. iki 1795 m. buvo Abiejų Tautų Respublikos Mažosios Lenkijos provincijos Palenkės vaivadijos valdose. Nuo 1795 m. iki 1807 m. priklausė Prūsijos karalystės Naujosios Rytų Prūsijos Balstogės departamentui. Vakarinė apskrities dalis 1807–1815 m. priklausė Varšuvos kunigaikštystės Lomžos departamentui, 1816–1837 m. Rusijos imperijos, Lenkijos Kongreso karalystės Augustavo vaivadijai, 1837–1866 m. Augustavo gubernijai, 1867–1914 m. Lomžos gubernijai. Rytinė apskrities dalis 1807–1842 m. priklausė Rusijos imperijos, Balstogės sričiai, 1842–1914 m. Gardino gubernijai. Nuo 1914 m. iki 1919 m. priklausė Vokietijos imperijai. 1919–1939 m. priklausė Lenkijos tarpukario Balstogės vaivadijai. 1939–1941 m. priklausė Tarybų Sąjungos, Baltarusijos TSR, Balstogės sričiai. 1941–1944 m. priklausė Trečiojo reicho, Balstogės sričiai. Nuo 1945 m. priklauso Lenkijai. 1945–1975 m. priklausė Balstogės vaivadijai. 1975–1999 m. priklausė Lomžos vaivadijai. XXI a. pradžioje pradėtas naudoti Mazovijos Vysokio apskrities herbas.
Baras (žurnalas)

Istorija

Ėjo kartą per mėnesį. Leido „Dainavos“ bendrovė. Jos nariai: Vincas Krėvė, Balys Sruoga, Juozas Tumas-Vaižgantas, Petras Vaičiūnas, Mykolas Vaitkus. Spausdino „Švyturio“ spaustuvė Kaune. Išėjo 10 numerių.
Spausdino lietuvių ir užsienio šalių literatūros kūrinius, nagrinėjo lietuvių literatūros, knygos istorijos, teatro, architektūros, muzikos, baleto ir kitų meno sričių problemas. Žurnale bendradarbiavo skirtingų pakraipų menininkai, tarp jų Jurgis Baltrušaitis, Kazys Binkis, Mykolas Biržiška, Vaclovas Biržiška, Sofija Čiurlionienė, Vladas Didžiokas, Paulius Galaunė, Augustinas Gricius, Motiejus Gustaitis, Juozapas Albinas Herbačiauskas, Adomas Lastas, Maironis, Vincas Mykolaitis-Putinas, Stasys Santvaras, Jurgis Savickis, Antanas Sutkus, Ignas Šeinius, Stasys Šimkus, Adomas Varnas, Antanas Vienuolis, Viktoras Žadeika ir kt.
Redaktorius Faustas Kirša.
Steponas Jankauskas

Biografija

1910–1915 m. mokėsi Liepojos gimnazijoje. 1918 m. Charkove baigė ten evakuotą Kauno gimnaziją. 1918 m. grįžo į Lietuvą, dirbo mokytoju. 1919 m. mobilizuotas į Lietuvos kariuomenę. 1923–1934 m. dirbo Vytauto Didžiojo universitete (iki 1930 m. Lietuvos universitetas), 1934 m. jį baigė ir 1935–1940 dėstė. 1924 m. tobulinosi Berlyno ir Karaliaučiaus universitetuose. 1937–1938 m. specializavosi Brno universitete. 1938 m. gamtos mokslų daktaras.
1941–1978 m. Vilniaus universiteto (VU) dėstytojas, 1945–1956 m. Bestuburių zoologijos, 1956–1978 m. Zoologijos katedros vedėjas. 1945–1963 m. VU mokslo reikalų prorektorius, 1968–1970 m. VU Gamtos fakulteto dekanas. Nuo 1945 m. profesorius, 1978–1984 m. profesorius konsultantas.

Mokslinė veikla

Stebėjo ir žiedavo Lietuvos paukščius, dalyvavo kuriant Kauno zoologijos muziejų. Paskelbė veikalą „Medžiaga Lietuvos kladocerų faunai pažinti“ (1936 m., lietuvių, vokiečių k.), darbų apie gėlųjų vandenų vėžiagyvių fauną, dvisparnių (uodų trūklių) biologiją.
Saldžioji pušis

Paplitimas ir augavietės

Paplitusi JAV vakaruose, o pagrindinis arealas vakariniame Oregone bei kalnuotose Kalifornijos vietovėse. Šiek tiek auga Nevados vakariniame pakraštyje bei Žemutinėje Kalifornijoje (Meksika).
Auga kalnuotose vietovėse 300-3200 m aukštyje, dažnai persimaišiusi su kitais spygliuočiais. Tinkamiausias jų geram vegetavimui gerai pralaidus, dirvožemis. Lamberto pušis anglų ir kitose kalbose vadinama „cukrine pušimi“, dėl kvapių ir saldžių sakų. XX a. daug šios pušies sengirių buvo iškirsta.

Požymiai

Jų kamienas status, laja siaurai kūgiška, vėliau tampa plokščiaviršūnė. Jauno medžio žievė plona ir pilkšvai žalia, vėliau sustorėja iki 7,5 cm, rausvai ruda su vertikaliai ir giliai sueižėjusiomis žievės dalelėmis. Spygliai 5-10 cm ilgio, 1-1,5 mm pločio, susitelkę po 5. Vyriški kankorėžiai iki 15 cm ilgio, geltoni. Moteriški Kankorėžiai cilindriški, gelsvai rudi, 25-46 cm ilgio, rečiau dar ilgesni (ilgiausi tarp visų pušinių), su 6-15 cm ilgio žvyneliais. Sėklos 10-20 mm ilgio, su 2-3 cm ilgio skristuku.

Matmenys

Greitai augantys medžiai. Tai pat aukščiausi pušų genties medžiai, nors panašaus aukščio užauga geltonosios pušies Pinus ponderosa subsp. benthamiana porūšis, taip pat vieni aukščiausių Šiaurės Amerikos medžių. Saldžiosios pušys paprastai užauga 40-60 m, nors rečiau, bet pasitaiko ir 75-82 m aukščio medžiai. Vienas tokių - 82,19 m aukščio (pagal R. van Pelt) medis 2010 metais nusibaigė ir šiuo metu aukščiausia laikoma 77,85 m aukščio medis. Kamieno skersmuo 90-180 cm, rečiau 150-250 cm, bet dabar žinomas augantis medis, turintis 352 cm skersmens kamieną.
Saldžioji pušis gerokai pralenkia visas pušų genties rūšis ir savo masyvumu. Vienos augančios išmatuotas tūris buvo 255 m³.Šio medžio kiti duomenys tokie: aukštis 62,8 m, kamieno skersmuo 3,34 m, auga Dorington'e (Kalifornija). Palyginimui antra pagal masyvumą gentyje geltonoji pušis su jos Pinus ponderosa subsp. benthamiana porūšiu yra 143,5 m³ tūrio, aukštis 72,2 m, kamieno skersmuo 253 cm. Matyt masyviausia istoriniais laikais augusi saldžioji pušis buvo pastebėta 1826 metais, apie tai bylojantys istoriniai dokumentai. 1 m aukštyje nuo žemės turėjusi 5,60 m kamieno skersmenį, 40,84 m aukštyje kamieno skersmuo siekė 1,69 m, o bendras medžio aukštis buvo 65,53 m. Ji buvo išmatuota botaniko David'o Douglas'o turėjusio gerą reputaciją, anuomet tyrinėjusio Šiaurės Amerikos vakarų dalies augaliją.

Amžius

Apie jų seniausius individus mažai informacijos arba ji neparemta šaltiniais. Vienas tokių, tai škotų kilmės amerikiečių gamtininkas John Muir yra teigęs esančias 800 metų, bet nepaliko daugiau jokių įrodymų. Taip pat (A.C.Carder, 1995. Forest giants of the world: past and present. Fitzhenry and Whiteside. 208 pp.) teigia apie 760 metų senumo medžius. Bet dabar vyrauja teiginiai, kad tai palyginus neilgai gyvenantys medžiai - 400-500, rečiau iki 600 metų.
Manivakis

Istorija

Čia būta alkonkinų žemių. 1832 m. savo punktą čia įsteigė Hadsono įlankos bendrovė.
Nuo 1850 m. gyvenvietė žinoma dabartiniu pavadinimu. Prancūzų kilmės atvykėliai ir vietinių genčių palikuonys gyveno draugiškai ir gyvenvietė išaugo.
XX a. pr. mieste buvo užfiksuoti mirtini ispaniško gripo atvejai.
Encarta

Formos

Encarta leidžiama CD-ROM bei DVD, taip pat ribotai pasiekiama internete. CD-/DVD leidimai kasmet yra naujai išleidžiami, senesni gali būti atnaujinami internete. Paskutinis redagavimas 2005 m. leidimui buvo atliktas 2004 birželį.

Apimtis

68 000 straipsnių. Tai sudaro 60 tomų, 20 mln. žodžių.
Dauguma straipsnių yra iš Funk and Wagnalls enciklopedijos. Po visų didesnės apimties straipsnių yra paminėta autoriaus pavardė bei daug kur nurodyta mokslinė kvalifikacija.

Leidimai

Encarta yra leidžiama visame pasaulyje įvairiomis kalbomis; atskirus leidimus redaguoja atskiros redakcijos, pasirinkdamos atitinkamus prioritetus. Pavyzdžiui, Nyderlandų versijoje yra tekstų iš Winkler Prins enciklopedijos, Encarta Africana daugiau aprašo afroamerikiečių kultūrą.

Encarta pasaulio atlasas

Encarta atlasas Nuo 2001 m. leidimo kaip atskiras produktas nutrauktas leisti. Dabar talpinamas Encarta Professional. Jame 1,8 mln. vietovių; galima padidinti žemėlapius yra papildomos medžiagos, valstybių leksikonas, statistika.

Priedai

Recherche-Planer, Diagramm-Assistent, mokymosi studija ir nuo 2004 žinių kompasas (analogiškas žinių tinklui, Brockhaus, taip pat dar Englishtown, galimybė mokytis online anglų k. kursuose.

Encarta Online

Internetinė Encarta versija integruota į Microsofts MSN portalą, de.encarta.msn.com pasiekiama per msn.com.
Apie 15 000 straipsnių.

Encarta Feedback

2005 pavasarį Microsoft MSN Beta puslapiuose pradėjo diegti grįžtamojo ryšio elementus: skaitytojai raginami pateikti siūlymus, papildymus.
Petras Leliušаs

Biografija

Pirmąkart minimas 1433 m. kaip Trakų vaivada.
Kilmė neaiški. Apie palikuonis duomenų taip pat nėra. Viename dokumete minimas brolis Kremus. Galbūt giminystės ryšiai siejo su Načkumi Ginvilaičiu, kuris Horodlėje gavo Dolivos herbą.
Nuoroda į jo tėvoniją yra donacija Ščiutino (Lydos pavietas) bažnyčiai. XV a. vidyryje gavo žmonių netoliese esančioje Otsrinoje. Valdų turėjo ir tarp Mozyriaus bei Bobruisko esančiuose Zubrevičiuose.

Šaltiniai

Rimvydas Petrauskas "Lietuvos Diduomenė XIV a. Pabaigoje – XV a. " 257 psl.
Mykolas Daugėla

Biografija

Veikė Kauno gubernijoje. Paimtas į nelaisvę. Tremiamas į Sibirą pabėgo, vėl dalyvavo sukilime. 1864 m. atvyko į Šveicariją, 1865 m. apsigyveno Paryžiuje. Per 1870–1871 m. Prancūzijos–Prūsijos karą gynė Paryžių.
FCSB București

Istorija

1947 m. birželio 7 d. įkurtas naujas sporto klubas – Armijos sporto asociacija (Asociația Sportivă a Armatei), klubo komanda iškart pradėjo žaisti aukščiausioje šalies lygoje. 1949 metais laimėjo pirmąją Rumunijos taurę. 1951 metais laimėtas pirmas čempionatas ir dar kartą iškovota Rumunijos taurė. 1957 metais klubo komanda pirmą kartą dalyvavo UEFA varžybose.
2014 m. pabaigoje kilo teisiniai ginčai su Gynybos ministerija, dėl istorinio „Steaua“ vardo naudojimo ir klubas buvo priverstas pasikeisti pavadinimą. Dabar žinomas FCSB pavadinimu.