google/wiki40b huggingface dataset:
RBD

RBD – garsiausia Pietų Amerikos grupė, susikūrusi 2004 metais po serialo „Rebelde“ kuriame buvo pasakojama apie prestižinę Meksiko gimnaziją, bei jos mokinių kasdienybę, nuotykius ir meilę. Tačiau pagrindinis veiksmas sukosi apie šešis jaunuolius Robertą (Dulcė Maria), Mią (Anahí Puente), Lupitą (Maitė Perroni), Migelį (aktorius – Alfonso Herrera), Diego (Christopher Uckerman) ir Giovanni (Christian Chavez) būtent jie ir įkūrė grupę RBD.
Po didelės serialo sėkmės grupė tapo jaunimo dievaičiais. Išleido 4 albumus ispanų, 2 portugalų, bei vieną anglų kalbomis. Į jų koncertus susirenka minios žmonių, bet RBD nariai ne tik dainuoja, bet vaidina, kuria savo drabužių linijas, užsiima labdara ir kt. Grupės nariai dažnai papuola į gražiausių, turtingiausių ir populiariausių pasaulio žmonių sąrašus. Nors jie dar labai jauni (vyriausiems 25, jauniausiam 21), bet gali džiaugtis pasauline sėkme.
The Boy Who Knew Too Much

Albumo kūrimas

Prie albumo Mika dirbo kartu su Gregu Wellsu, kuris prodiusavo ir ankstesnį dainininko albumą - jo debiutinį „Life In Cartoon Motion“. Dainos pradėtos kurti 2008 m. birželį. Pradžioje buvo įrašinėjama „Olympic Studios“ Londone, vėliau - „Rocket Carousel Studios“ Los Andžele (JAV).

Singlai

Buvo išleisti singlai: „We Are Golden“, „Blame It on the Girls“ (tapo Nr. 1 Japonijoje) ir „Rain“.

Kiti faktai

Albumas pagrinde buvo teigiamai įvertintas muzikos kritikų. Jis pateko į 1-ą Prancūzijos albumų topo vietą ir pasiekė dvigubai platininio statusą, Did. Britanijoje - į albumų Top'10, JAV - į Top'20, Italijoje pasiekė auksinio statusą.
Laurentijaus metraštis

Laurentijaus metraštis (rus. Лаврентьевская летопись) – senųjų Rusios kronikų rinkinys, į kurį sudėti neišlikusi „Būtųjų laikų pasakojimo“ seniausia versija ir jo tęsiniai, daugiausiai aprašantys įvykius Šiaurės Rusijoje (Vladimiro-Suzdalės žemėje). Šiuo metu saugomas Rusijos nacionalinėje bibliotekoje Sankt Peterburge.

Istorija

Tai antras pagal senumą iš išlikusių Rusios metraščių, vienuolio Laurentijaus 1377 m. nurašytas 1305 m. Tverės metraštis, kuris buvo skirtas kunigaikščiui Michailui Jaroslavičiui. Metraštyje įvykiai aprašomi iki 1305 m., bet toliau 898–922, 1263–1283 ir 1288–1294 m. laikotarpiai dėl kažkokios priežasties praleidžiami. Rankraštį 1792 m. buvo įsigijęs žinomas grafas Aleksejus Musinas-Puškinas (1744–1817), vėliau padovanojęs carui Aleksandrui I, kuris jį perdavė 1811 m. Imperatoriškajai bibliotekai.
Ankstyvuoju laikotarpiu Laurentijaus metraštis Lietuvai skiria palyginti nedaug dėmesio, bet XIII a. antros pusės istorijai pateikia keletą svarbių žinių.
Canadian Hot 100

Canadian Hot 100 yra Kanados muzikinių singlų topas, publikuojamas kas savaitę „Billboard“ žurnale. Pirmą kartą topas paskelbtas 2007 m. birželio 16 d., o jau birželio 7 d. pradėta publikuoti ir internetinę versiją. Tai pirmasis kartas, kada „Billboard“ sukūrė Hot 100 atmainą už JAV ribų. Pirmoji daina, pasiekusi pirmąją vietą šiame tope, buvo „Umbrella“, kurią atlieka Rihanna kartu su Jay-Z.
Canadian Hot 100 yra panašus į JAV Billboard Hot 100, vietos sudaromas atsižvelgiant į singlų pardavimus, atsisiuntimus (matuoja Nielsen SoundScan) bei Kanados radijo stočių pačių grojamiausių dainų sąrašus (matuoja Nielsen BDS).
Daiva Kšanienė

Biografija

1949–1953 m. mokėsi Šiaulių 1-ojoje pradinėje mokykloje, 1953–1957 m. Šiaulių 2-ojoje vidurinėje mokykloje, 1957–1961 m. Šiaulių muzikos technikume. 1961–1965 m. studijavo LSSR konservatorijoje, Juozo Gaudrimo muzikos istorijos klasėje. Įgijo muzikologės, muzikos istorinių-teorinių disciplinų dėstytojos kvalifikaciją.
1965–1971 m. Klaipėdos Stasio Šimkaus aukštesniosios muzikos mokyklos muzikos teorijos skyriaus dėstytoja. 1971–1995 m. LSSR valstybinės konservatorijos Klaipėdos fakulteto dėstytoja, 1979–1990 m. Muzikos istorijos ir teorijos katedros vedėja, nuo 1988 m. docentė. 1990–1995 m. LMA Klaipėdos fakulteto mokslo ir meno reikalų prorektorė. 
Nuo 1995 m. Klaipėdos universiteto Menų fakulteto dėstytoja, nuo 1996 m. Muzikos istorijos ir teorijos katedros vedėja, nuo 2002 m. profesorė.  1998 m. muzikologijos mokslų daktarė.  Nuo 2002 m. KU Senato narė, 2007–2012 m. Senato pirmininkė, nuo 2012 m. KU Senato Mokslo ir meno komisijos pirmininkė.
Nuo 1976 m. Lietuvos kompozitorių sąjungos narė, 1998–2002 m. Klaipėdos skyriaus pirmininkė.  1990–1995 m. Klaipėdos miesto tarybos deputatė.  2003–2006 m. Lietuvos mokslo tarybos ekspertė. 2008–2011 m. Lietuvos nacionalinių premijų komisijos narė.

Veikla

Nuo 1965 m. komentuoja koncertus, veda jubiliejinius įžymių muzikų vakarus, kompozitorių autorinius koncertus. Tiria Mažosios Lietuvos ir Klaipėdos krašto lietuvių muziką, lietuvių kompozitorių kūrybą, muzikos ugdymo problemas. Parengė radijo ir televizijos laidų. 1998–2006 m. KU leidinio „Tiltai“ redkolegijos narė, KU mokslinio leidinio "Res humanitariae" redkolegijos narė,  Visuotinės lietuvių enciklopedijos straipsnių autorė, nuo 2008 m. Mažosios Lietuvos enciklopedijos redkolegijos narė.
Čartoriskiai

Istorija

Giminės pradininkas Lietuvos didžiojo kunigaikščio Karijoto (apie 1300–1377 m.) sūnus Konstantinas Karijotaitis (apie 1330–1390 m.), Voluinės Čartorisko seniūnas. Jo sūnus Vosylius Čartoriskis (apie 1375–1416 m.) išplėtė valdas Voluinėje. Vosyliaus sūnūs Jonas Čartoriskis (m. apie 1460 m.) ir Aleksandras Čartoriskis (m. 1477 m.) su kitais Švitrigailos šalininkais 1440 m. Trakuose nužudė Lietuvos didįjį kunigaikštį Žygimantą Kęstutaitį. Voluinės vaivada Aleksandras Fiodorovičius Čartoriskis (1500–1571 m.) su broliu Jonu 1569 m. dalyvavo sudarant Liublino uniją.
Iki XVII a. buvo stačiatikiai, pirmasis į katalikus perėjo Jono sūnus Jurgis Čartoriskis. Kazimieras Florijonas Čartoriskis (1620–1674 m.), remiamas LDK kanclerio Stanislovo Alberto Radvilos, 1650 m. tapo Poznanės, 1655 m. – Kujavijos vyskupu, nuo 1673 m. Lenkijos primas. Jo brolis Mykolas Jurgis Čartoriskis (1621–1692 m.) nuo 1658 m. buvo Braclavo, nuo 1662 m. Voluinės, nuo 1680 m. Sandomiežo vaivada.

Familija

Čartoriskių politinė veikla ypač suaktyvėjo XVIII a., kai jie susigiminiavo su įtakingomis LDK ir Lenkijos didikų šeimomis sudarydami politinę grupuotę Familija. Kovodami su Radvilomis, Potockiais ir kt. didikais, naudojosi Rusijos valdančiųjų sluoksnių parama. Lietuvos didysis kancleris Mykolas Frederikas Čartoriskis (1696–1775 m.) ir jo brolis Lenkijos karinis veikėjas Augustas Aleksandras Čartoriskis (1697–1782 m.) reikalavo Abiejų Tautų Respubliką paversti paveldima monarchija. Augusto Aleksandro sūnus Adomas Kazimieras Čartoriskis buvo Familijos kandidatas į Lenkijos karalius. Šių planų atsisakyta, kai Rusijos imperatorė Jekaterina II parėmė jų giminaičio Stanislovo Augusto Poniatovskio kandidatūrą. Valdant Stanislovui Augustui Poniatovskiui (1769–1795 m.) stengėsi reformuoti valstybės valdymą ir stiprinti jos galią, kelti krašto ekonomiką, kultūrą. Dalyvavo 1768 m. Baro konfederacijos veikloje ir žymia dalimi prisidėjo prie Abiejų Tautų Respublikos žlugimo. Adomas Jurgis Čartoriskis buvo žymus Lenkijos karalystės ir Rusijos valstybės bei politinis veikėjas.
Mykolas Cibas

Mykolas Cibas (1922 m. spalio 28 d. Gudeniškėse, Kuktiškių valsč., Utenos apskr. – 1980 m. lapkričio 5 d. Great Necke, NY, JAV) – vargonininkas ir chorvedys.

Biografija

Visa šeima buvo muzikali. Pradinį mokslą įgijo Panevėžyje, o vidurinį Utenos gimnazijoje. Nuvykęs į Vilnių, muzikos mokėsi pas J. Narkevičių, A. Motiekaitį ir J. Gaubą (fortepijono, vargonų ir kompozicijos). Kurį laiką dirbo Varniuose ir Utenoje. 1940 m. Lietuvoje prasidėjus neramumams, du broliai buvo ištremti į Sibirą – vienas ten žuvo. Mykolas atsidūrė Vokietijoje, kur Hanau lietuvių stovykloje įsijungė į „Dainavos“ ansamblį, buvo dirigento pavaduotojas ir stovyklos vargonininkas, vadovavo bažnytiniam moterų chorui. 1949 m. vasarą atvyko į JAV – Westfieldą, MA, paskui į Great Necką. Suorganizavo lietuvių tremtinių vyrų chorą ir apie metus jam vadovavo. Buvo išvykęs vargonininkauti į Westfielda, MA, Šv. Kazimiero lietuvių parapiją, bet 1951 m. vėl sugrįžo į Great Necką ir iki mirties čia gyveno. Atgaivino mišrųjį chorą, vėl subūrė ir vyrų chorą, kuriam daug metų sėkmingai vadovavo. Nemažai koncertavo, dainavo per radiją, dalyvavo 1956 m. I-ojoje JAV ir Kanados lietuvių dainų šventėje Čikagoje. 1957–1965 m. ir nuo 1967 m. vadovavo Niujorke Operetės moterų chorui (20-25 dalyvės); nuo 1969 m. moterų chorą perorganizavo į mišrųjį, o vėliau vėl moterų. 1969 m. balandžio 19 d. minint choro 50-metį, atliko B. Budriūno kantatą „Lietuvos šviesos keliu". Dalyvavo solistai I. Stankūnaitė ir V. Verikaitis, dirigavo M. Cibas. Choras rengė metinius koncertus, dainavo Filadelfijoje ir Baltimorėje, dalyvavo 1971 m. 4-ojoje JAV ir Kanados lietuvių dainų šventėje Čikagoje, buvo šios šventės repertuarinės komisijos narys. Visą dešimtmetį vargonininkavo Merchant Marine Academy Kingstone, PA, kur vadovavo ir kadetų chorui. Apie dešimtmetį buvo Šv. Aloyzo bažnyčios vargonininkas ir choro vadovas, taip pat Aušros Vartų parapijos vargonininkas ir choro vadovas Niujorke, Manhattane.
Nuo 1940 m. ALRK Vargonininkų sąjungos narys, New Yorko-New Jersio provincijos šios sąjungos narys, daugiau kaip dešimtmetį – Centro valdybos narys ir ilgametis sekretorius. Priklausė ir kitoms Amerikos LB organizacijoms. Buvo 1964 m. Pasaulinės parodos Lietuvių dienos Niujorke jungtinio choro dirigentas.

Šaltinis

Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999. Informacijos publikavimui gautas žodinis autoriaus leidimas.
Juodasis raganosis

Išvaizda

Suaugusio juodojo raganosio aukštis ties krūtine 140–170 cm, kūno ilgis 3,3-3,6 m. Sveria 800–1300 kg. Patelės už patinus smulkesnės. Ant nosies turi du iš keratino sudarytus ragus: priekinis ragas didesnis, jo ilgis apie 50 cm, nors užfiksuota iki virš 140 cm. Kartais gali išsivystyti ir nedidelis trečias ragas. Raganosis ragą naudoja gynybai, žemės kasimui, šakų pralaužimui maitinantis. Odos spalva priklauso nuo individo gyvenamosios vietovės ir gali būti skirtinga, nebūtinai juoda. Nuo baltojo raganosio skiriasi ne kūno spalva, o galvos bruožais – trumpesniu apatiniu žandikauliu, siauresniu snukiu, mažesnėmis ausimis. Be to, juodasis raganosis smulkesnis už baltąjį.

Elgsena

Mato gan prastai, todėl pasikliauna gera uosle ir klausa. Juodasis raganosis yra itin agresyvus ir pajutęs pavojų, baimę tuojau puola, tačiau dėl prastos regos ne visada pataiko į tikslą. Kartais per klaidą atakuoja net medžius ar termitynus. Gali bėgti 56 km/h greičiu.
Minta augalų lapais, šakomis, vaisiais, net spygliuotais krūmais. Sausros metu be vandens gali išgyventi 5 dienas. Maisto ieško ryte ir vakare. Dieną ilsisi, miega, maudosi purvynuose. Purvas padeda apsivalyti nuo parazitų, atvėsinti kūną. Nesant purvynų juodasis raganosis voliojasi dulkėse.
Nėštumas trunka 15-16 mėnesių. Ką tik gimęs jauniklis sveria 35-50 kg. Su motina gyvena 2-3 metus, kol ši atveda naują jauniklį. Lytiškai subręsta: patelės 5-7 metų, patinai 7-8 metų.
Juodasis raganosis gamtoje natūralių priešų neturi, nebent jaunikliai retkarčiais tampa liūtų ar hienų grobiu. Dėl raganosio nuožmumo visi plėšrūnai jo privengia. Natūraliomis sąlygomis išgyvena 35-50 metų.

Populiacija

Iki XX a. juodieji raganosiai buvo plačiai paplitę po visas Afrikos savanas, tai buvo gausiausia raganosių rūšis. Tačiau dėl intensyvios brakonierių, medžiojusių raganosius dėl jų ragų, veiklos per amžių sunaikinta didžioji dalis jų populiacijos. 2004 m. apskaičiavimais juodųjų raganosių liko tik 2410, nors XX a. pradžioje jų būta per 70 tūkstančių.
Simono kalnas

Simono kalnas (arab. جبل سمعان = ǧabal Samʻān) arba Lailūno kalnas (arab. جبل ليلون = Mount Laylūn) – aukštikalnių sritis šiaurės vakarų Sirijoje, Alepo muchafazoje, į šiaurės vakarus nuo Alepo. Simeono kalnas yra didesnės Alepo plynaukštės vakarinė dalis. Masyvas driekiasi šiaurės-pietų kryptimi 50 km, plotis 20-40 km, vyraujantis aukštis 500–600 m. Aukščiausias taškas – Šeich Barakatas (867 m) yra pietinėje masyvo dalyje.
Vakaruose Ifrino slėnis skiria nuo Kurdų kalnų, rytuose riboja Kuveiko upė, o šiaurėje – Azazo slėnis.
Senovėje masyvas vadintas Nabu kalnu pagal Mesopotamijos išminties dievą Nabu. Dabartinis pavadinimas kilo nuo Šv. Simono Stulpininko, krikščionių vienuolio, gyvenusio kalno vienuolyno bokšte V a. Yra išlikusi Šv. Simono bažnyčia, pastatyta 475 m.
Mionchas

Monchas (vok. Mönch − „vienuolis“) yra 4107 metrų aukščio viršūnė Jungfrau kalnų masyve Berno kantone, Šveicarijos Alpėse. Kartu su Eigeriu ir Jungfrau Monchas sudaro įspūdingą trinarę kalnų grandinę matoma iš labai toli.
Pirmą kartą į Monchą įkopta 1857 metais.
Didieji duomenys

Didieji duomenys (angl. Big data) tai yra platus terminas, paprastai pabrėžiantis, jog duomenų apimtis tokia didelė, kad jai netinkami tradiciniai saugojimo ir apdorojimo metodai bei programos.

Apibrėžimas

Duomenų kiekiai dabartiniame pasaulyje auga milžinišku tempu. Tai ir nuotolinio stebėjimo sistemos, astronominės dangaus apžvalgos įvairiuose diapazonuose, gyvosios gamtos genomo tyrimai, rinkos duomenys, skaitmeninės bibliotekos.
Vieno kompiuterio pajėgumų nebeužtenka informacijos saugojimui, išrinkimui, atvaizdavimui. Tokiems uždaviniams spręsti jau reikia internetinės debesijos, paskirstyto skaičiavimo technologijų.
2001 metais Doug Laney suformulavo svarbiausius didžiųjų duomenų aspektus anglų kalboje apibūdinamus trimis V raidėmis.
Tai yra didelės apimties (angl. high Volume), didelės spartos (angl. high Velocity), didelės įvairovės (angl. high Variety) duomenys.
Ignotas Pacas

Biografija

Mokėsi Varšuvo pijorų kolegiume. 
Pasiuntinys nuo Starodubo į 1756 metų seimą. Pasiuntinys nuo Smolensko į 1760 metų seimą. 1764 metų gegužės 7 d. kaip pasiuntinys nuo Vilniaus vaivadijos konvokaciniame seime pasirašė manifestą, skelbiantį, kad Rusijos armijos buvimas ATR teritorijoje yra neteisėtas.
1761 metais apdovanotas Baltojo erelio ordinu.
Palaikykite savo šerifą!

Turinys

Nuotykių ieškotojas Džeisonas, svajojantis nukeliauti į Australiją, atsiduria nedideliame aukso karštinės krečiamame miestelyje. Pribloškęs merą ir kitus savo taiklumu, jis paskiriamas šerifu ir nors naujame kalėjime nėra durų ir grotų, jis entuziastingai imasi darbo, vieną po kito įveikdamas vietinio žemvaldžio jį nužudyti siunčiamus šaulius...
Groove Armada

Istorija

Groove Armada susibūrė 1996 metais, kai juos supažindino Andy Cato mergina. Greitai jie atidarė savo nuosavą klubą, taip pat pavadintą „Groove Armada“, kuriame patys suko plokšteles.
Iki 1997 m. išleido keletą singlų, tarp kurių „4 Tune Cookie“ bei „At the River“. 1998 m. duetas išleido savo debiutinį albumą „Northern Star“, o 1999 m. ir antrąjį - „Vertigo“.
Grupė eksperimentuoja į elektroninės muzikos skambesį įpindami įvairius muzikinius stilius. Jų kūrinius yra remiksavę Fatboy Slim, Audio Bullys ir kiti atlikėjai.
Ričardas Šuminas

Biografija

1998 m. Valstybinio socialinio draudimo fondo valdybos Klaipėdos skyriaus vedėjas, nuo 2001 m. vedėjo pavaduotojas.
Nuo 1995 m. Lietuvos socialdemokratų partijos narys, 2000 m. Gargždų skyriaus pirmininkas. Nuo 2001 m. sausio mėn. LSDP tarybos narys.
1997–2003 m. Klaipėdos rajono savivaldybės tarybos narys.
Laivininkystės linija Krantas–Klaipėda

Laivininkystės linija Krantas-Klaipėda (vok. Cranz-Memel-Linie) – istorinis maršrutas laivais, Kuršių mariomis šiltuoju metų laiku kasdien kursavusiais tarp Klaipėdos ir Krancbeko (vok. Cranzbeek) uostų.

Istorija

XIX a. Klaipėdą su Sembos pusiasaliu per Kuršių marias jungė keleivinių laivų linijos: 1840 m. į Karaliaučių plaukdavo  „Irrwisch“, į Lisko kaimelį – ratinis garlaivis „Friedrich Wilhelm IV“. Amžiaus pabaigoje per Prieglių ir Deimeną iš Karaliaučiaus į Klaipėdą atplaukdavo sraigtiniai garlaiviai–dvyniai „Phoenix“ ir „Germania“ su keleta kajučių svečiams. Karaliaučiaus gyventojai vasaromis mielai vykdavo į Baltijos jūros Kranto kurortą, į kurį nuo 1885 m. vedė geležinkelis. 1895 m. papildomai nutiesus dviejų kilometrų ilgio bėgių atšaką Krantas–Krancbekas, atsirado galimybė iš pastarojo žvejų kaimelio laivais keliauti po Kuršių marias. Nuo gegužės 1 d. iki rugsėjo 30 d. nedideli garlaiviai Memel (nuo 1910 m.), Cranz ir Rossitten (po Pirmojo pasaulinio karo) kasdien kursuodavo maršrutu Krancbekas–Rasytė–Nida–Preila–Juodkrantė–Klaipėda ir atgal. 1905 m. kelionė šiuo maršrutu kainavo 2,5 markės (ant denio, be vietos). Pirmojo pasaulinio karo metais papildomais plaukiojo ratinis garlaivis „Margarete“. 
Keleiviai neskubėdavo kuo greičiau pasiekti vieną ar kitą uostą, labiau jie vertino galimybę pasigrožėti atsiveriančiomis pakrantėmis ar sutiktais žvejų kurėnais. 1923 m. Klaipėdos kraštas perėjo į Lietuvos Respublikos priklausomybę, o po kiek laiko buvo pasirašyta Lietuvos–Vokietijos sutartis, leidusi šia linija turistams keliauti be vizų (tokiems keleiviams svetimos valstybės teritorijoje išlipti nebuvo galima, o šiaip Lietuvos viza buvo gaunama Berlyne, Vroclave, Hamburge, Kelne, Leipcige ar Tilžėje). Laivininkystės linijos Krantas-Klaipėda klijentams ši viza kainavo žymiai pigiau: tik 2,10, o ne 6,35 markės kaip eiliniams turistams.   
1928 m. į liniją išleistas naujutelaitis Klaipėdos Lindenau laivų statykloje pastatytas motorlaivis „Kuršių marės“. Bandomosios kelionės metu jis išvystė projektinį 14 mazgų greitį, naująją transporto priemonę išbandė ja plaukęs Lietuvos ministras pirmininkas Augustinas Voldemaras. 1934 m. tvarkaraštyje nurodoma, kad tūkstantį keleivių galėjęs plukdyti laivas iš Klaipėdos išplaukdavo 6 val. ryte ir po šešių valandų jis švartuodavosi Krancbeke. Atgal išvykdavo 12.10 val. ir apie 18.00 val. jau buvo Klaipėdoje. Bilietai brangūs: kelionė į Nidą ir atgal kainavo 3 Lt. Linijos aptarnavimas nebuvo labai pelningas: motorlaivį „Memel“ eksploatavusi Karaliaučiaus bendrovė „Fritz Neubacher“ 1930 m. nesurinko už parduotus bilietus reikalingos sumos ir turėjo bankrutuoti (laivą perėmė kita Karaliaučiaus bendrovė „Hermann Götz“).
Dainių akmuo

Dainių akmuo – stambus riedulys Dainių kaime, Žiežmarių apylinkės seniūnijoje, Kaišiadorių rajone. Savivaldybės saugomu geologiniu gamtos paveldo objektu paskelbtas 1992 m.
Akmuo stūkso šalia kelio  1812  Žiežmariai–Nemaitonys–Stakliškės , kaimo sodybos šiauriniame pakraštyje aptvertoje teritorijoje, prižiūrėtame sklype šalia vaismedžių sodo. Aplink sodybą driekiasi dirbamos žemės. Riedulys pažymėtas informaciniu ženklu. Saugomą kraštovaizdžio objektą galima matyti nuo kelio. Akmenį melioratoriai atvilko iš gretimų pievų.

Duomenys

Akmens matmenys: aukštis – 155 cm, ilgis – 270 cm, plotis – 250 cm.
Išvestinė

Išvestinė – matematinė funkcija, rodanti tam tikros funkcijos pokyčio tempą tam tikrame taške. Tai viena iš dviejų pagrindinių integralinio ir diferencialinio skaičiavimų savokų. Vaizduojant funkciją kaip dvimatį grafiką, išvestinė tam tikrame taške gali būti vaizduojama kaip liestinės tame taške krypties koeficientas. Išvestines turi ne visos funkcijos, pavyzdžiui, išvestinės neturi funkcijos su vertikalia liestine (krypties koeficientas lygus begalybei) ar netolydžios funkcijos, taip pat kai kurios tolydžios funkcijos.
Ekonominė žvalgyba

Ekonominė žvalgyba – ekonominės informacijos surinkimo teorija ir praktika.
Informacija gali būti renkama tiek valstybiniu, tiek ir tarptautiniu lygmeniu. Atskiri ūkio subjektai ieško žinių apie priešininką, konkurentą arba siekiant užsitikrinti konkurencinį pranašumą, saugumą, laiku pasiruošti iššūkiams, įgyti privalumų.
Skirtingai nuo verslo žvalgybos ekonominė žvalgyba nėra leidžiama, ypač naudojant operatyvinės veiklos, specialiuosius bei kitus metodus ir priemones. Valstybių santykiuose, šnipinėjant ir tiriant kitų valstybių ekonominę galią bei strateginius privalumus, tai gali sukelti santykių paaštrėjimą, konfliktus, atskirų ūkio subjektų atveju – užtraukti teisinę atsakomybę.
Ekonominės žvalgybos priešingybė – ekonominė kontržvalgyba, veikla, kuria siekiama užkirsti kelią žvalgybinei veiklai ekonomikos srityje, imantis atitinkamų saugumo priemonių.
Refleksinio mato uždavinys

Užduoties sutrumpintas žymėjimas

Sutrumpinta refleksinio uždavinio užduotis užrašomaː r#3, kas reiškia: „refleksinis matas trimis ėjimais“, o pusiau refleksinio uždavinio trumpinys užrašomas ½r#3.
Lurdas (religija)

Istorija

1858 m. Lurdo vietovėje li­go­tai mer­gai­tei Bernadette Soubirous apsireiškė Marija. Ilgainiui Lur­das ta­po di­džiu­liu pi­lig­ri­mų cen­tru, į ku­rį kas­met at­va­žiuo­ja mi­li­jo­nai žmo­nių, kai ku­rie jų iš­gy­ja nuo su­nkiau­sių li­gų. Lur­de įvy­ku­sio ste­buk­lo garbei gro­to­je pa­sta­ty­tos Die­vo Mo­ti­nos ir jai be­si­mel­džian­čios Ber­na­det­te sta­tu­los. Pa­na­šiai įamžinamas Marijos apsireiškimas ir ki­to­se ša­ly­se.
Mackiškių valsčius

Mackiškių valsčius (1919–1925 m. Aleksandravo valsčius) buvo pietryčių Lietuvoje. Centras – Mackiškės (iki 1925 m. Paletkiškės).
Liudvikas IX Šventasis

Biografija

Kilęs iš Kapetingų dinastijos. Būnant mažamečiu, Prancūziją valdė jo motina Blanka Kastilietė. 1242 m. atrėmė Anglijos karaliaus Henriko III įsiveržimą į Prancūziją. 1248 m. dalyvavo Septintajame kryžiaus žygyje. Jo metu pateko į nelaisvę, bet buvo išpirktas. Grįžęs į Prancūziją, daugiau laikėsi taikios politikos – su Henriku III sudarė taiką, pagal kurią pripažino pastarojo teises į kai kurias Prancūzijos teritorijas. Savo ruožtu, Henrikas III atsisakė dalies pretenzijų Prancūzijoje. Atliko reformų, kuriomis buvo labiau centralizuotas valdymas, skatintas romėnų teisės taikymas. Sumažino senjorinių teismų galią, Paryžiuje įsteigė teismo rūmus, kurie vėliau buvo pavadinti Parlamentu, pradėjo kaldinti pilnavertes aukso ir sidabro karališkąsias monetas, kurios ėmė išstumti feodalų ir miestų monetas. Per paskutinį Aštuntąjį kryžiaus žygį 1270 m. mirė nuo maro Tunise. 1297 m. kanonizuotas.
Aleksandros Žemė

Aleksandros Žemė (rus. Земля Александры) – sala Arkties vandenyne, toliausiai nutolusi į vakarus Prano Juozapo salyne (Rusija). Rytuose Kembridžo kanalas skiria nuo Jurgio Žemės. Plotas 1130 km². Aukštis iki 382 m (ledo kupolas Lunyj). Didžiąją dalį salos dengia ledynai, gausu ežerų (Ledianojė, Utinojė ir kt.). Saloje yra baltųjų lokių.
Aleksandros Žemę atrado Austrijos-Vengrijos poliarinė ekspedicija. Sala pavadinta Rusijos princesės Aleksandros Pavlovnos garbei. Nuo 1952 m. veikia Nagurskojės poliarinė bazė.
Oberonas (palydovas)

Fizinės charakteristikos

Kosminies stoties „Voyager 2“ ekspedicijos metu 1986 m. buvo ištirtas tik pietinis palydovo pusrutulis, kuris buvo atsuktas į Saulę. Manoma, jog kaip ir daugelis kitų Urano palydovų, Oberonas sudarytas iš vandens ledo (50 %), silikatinių uolienų (30 %) ir metano kilmės pusiau organinių darinių (20 %). Paviršius išraižytas senų kraterių ir gilių plyšių.