google/wiki40b huggingface dataset:
Agnis

Agnis (skr. अग्निः = Agniḥ – 'ugnis') – senovės indų ugnies dievas, viena aukščiausių dievybių vedose. Žmonių ir dievų tarpininkas. Agnis yra iškviečiamas žynio hotaro, kad perduotų maldą dievams. Agnis yra būtina kiekvieno vedinio ritualo dievybė, aplink ugnį vyksta apeigos, į ją liejama auka (ghrita). Vėliau šie vediniai ritualai perėjo į hinduistines ugnies praktikas: agnihotrą, arti ir kt.
Giesme Agniui atidaroma „Rigveda“. Jis prilyginamas aukos liejėjui (hotarui), laikomas aukos dievu, suvežančiu kitus dievus, tamsybių nuskaidrintoju, pasaulio bamba. Jis paslaptingai gimsta vandenyse (kaip Hiranjagarbha, Apam Napatas), jis yra visur – saulėje, ugnyje, augaluose, vandenyse. Jo nuolatiniai vardai – Vaišvanara („visų narsiųjų“), Džatavedasas („gimvydys“), Narašamsa („narsiašlovis“). Agnis tapatinamas su ryžtu, tiesa (satja), sakoma jį esant poetų širdyse.
Vardas Agnis reiškia „ugnis“ ir yra tapatus lietuviškam žodžiui (iš ide. *egnis). Vedų kalboje išreikštas vyriškąja gimine (tačiau ir lietuvių kalboje Zietelos apylinkėse yra žinomas užrašymas vyr. gimine ùgnis).
Haroldas Šinkūnas

Haroldas Šinkūnas (g. 1972 m. Ignalinoje) – teisininkas, Vilniaus universiteto (VU) docentas, fakulteto prodekanas studijoms, Vokietijos teisės centro vadovas, buvęs Lietuvos Respublikos Prezidento Valdo Adamkaus teisės patarėjas.

Biografija

Baigė Ignalinos vidurinę mokyklą, VU Teisės fakultete – teisę, po to – podiplomines (LL.M.) studijas Frankfurto universiteto Teisės fakultete (Frankfurtas prie Maino, Vokietija).
2004 m. spalio 8 d. VU Teisės fakultete apgynė disertaciją tema „Teisėjų nepriklausomumo įtvirtinimas Lietuvos teisinėje sistemoje", socialinių mokslų teisės krypties daktaras.
Apie 1998-2000 m. Lietuvos banko (LB) Kredito įstaigų priežiūros departamento Bankrutuojančių kredito įstaigų skyriaus vyriausiasis juriskonsultas.
2005–2006 m. balandžio mėn. Respublikos Prezidento patarėjas teisės klausimais, Teisės departamento vadovas. VU Teisės fakulteto Valstybės ir teisės teorijos ir istorijos, vėliau – Viešosios teisės katedros asistentas, docentas. Šiuo metu Vokietijos teisės centro direktorius Veda seminarus. Apie 1998–2002 m. skaitė Politinių ir teisinių teorijų istorijos, Politologijos kursus VU Teisės f. II kurso studentams.
Nuo 1998 m. lapkričio 16 d. darbo grupės įstatymų ir kitų teisės aktų, reglamentuojančių turto arešto tvarką, nuostatoms išnagrinėti ir reikiamų teisės aktų (jų pakeitimų) projektams parengti, narys
Nuo 2005 m. liepos 20 d. Darbo grupės pateikti pasiūlymams dėl teisės aktų, reglamentuojančių pretendentų į teisėjus atranką, teisėjų skyrimą ir jų karjerą bei kitus su teismais susijusius klausimus, tobulinimo, vadovas.
Dirbdamas prezidento patarėju, Haroldas Šinkūnas ir Biržų apylinkės teismo pirmininkas Valentas Margevičius buvo tapę 2006 m. balandį kilusio Teismų tarybos ir prezidento skandalo pagrindiniais veikėjais. Šinkūnas viešai pareiškė, kad jis nebuvęs informuotas apie skandalingus V. Margevičiaus biografijos faktus ir atitinkamai negalėjęs šios informacijos perduoti sprendimą dėl teisėjo paskyrimo priėmusiam Valdui Adamkui
Bokenas

Bokenas (jap. 木剣, bokken, iš bok(u) 'medis' + ken 'kalavijas'), bokutō – japoniškas medinis kalavijas, skirtas treniruotėms. Bokenai paprastai būna katanos dydžio ir pavidalo, bet naudojami ir vakizašio bei tanto pavidalo bokenai.
Terminas bokken (jap. 木剣) yra sinonimas su kitu japonišku terminu bokutō (jap. 木刀). Japonijoje dažniau vartojamas terminas bokutō, Europoje ir Amerikoje – bokken.
Bokenas nėra tas pats, kas šinajus (shinai) – bambukinis kalavijas, naudojamas mokantis kendo.

Naudojimas

Bokenas naudojamas kaip pigus ir gana saugus tikro kalavijo pakaitalas mokantis kai kurių kovos menų. Bokenai naudojami atliekant kendo katas, treniruojantis atlikti techniškai tikslius judesius.
Atskiras bokenų variantas yra suburito, naudojami atliekant suburius. Suburito yra storesni ir sunkesni už paprastus bokenus, jie naudojami ugdyti tiek jėgą, tiek judesių tikslumą.
Bokenus naudoja ir savigynai ar, atvirkščiai, darant nusikaltimus. Bokenai laikomi būdingais kai kurių gaujų tipų – yankii (moksleivių gaujos) ir bosozoku (baikerių gaujos) – ginklais. Tokie bokenai būna puošiami gaujų devizais ar kinų hieroglifais.
Lapkričio 8

Šventės

(kol kas neįvestos)

Vardadieniai

Domantė – Gotfridas – Severijonas – Severinas – Svirbutas – Viktorinas
Senosios Įpilties Aukuro akmuo

Akmuo

Akmuo rausvo granito, netaisyklingos formos, pailgas rytų – vakarų kryptimi, 7,8 m ilgio, 5 m pločio, 1,3–1,5 m aukščio.  Rytinės akmens dalies paviršiuje yra 1,5 m ilgio šiaurės – pietų kryptimi, 1,05 m pločio, iki 20 cm gylio įdubimas – Ponios lova. Rytinėje papėdėje iš po akmens išteka gydomąja galia garsėjantis šaltinis.
Teritorijos plotas – 170 m².
80 m į rytus Senosios Įpilties III piliakalnis-Marijos kalnelis, 0,4 km į pietus – pietvakarius – Senosios Įpilties piliakalnis-Pilies kalnas, 1,1 km į rytus – Naujosios Įpilties alkakalnis (Alkos kalnas).
Greitieji šachmatai

Greitieji šachmatai – labai greitas šachmatų žaidimas, apribotas laiko.

Istorija

Pirmasis greitųjų šachmatų čempionatas įvyko 1999-aisiais m.
Dalius Žvybas

Biografija

Kupiškio rajono savivaldybės Salamiesčio pagrindinės mokyklos mokytojas, nuo 1998 m. direktorius.
Nuo 1996 m. Lietuvos socialdemokratų partijos (LSDP) Kupiškio rajono skyriaus narys, 1998–2001 m. Kupiškio skyriaus pirmininkas, LSDP tarybos narys.
Prano Sederevičiaus skulptūrų ansamblis

Prano Sederevičiaus skulptūrų ansamblis įsikūręs Šakių rajone, Kudirkos Naumiestyje, P. Mašioto g. 42. Skulptūros sukurtos liaudies menininko Prano Sederevičiaus (1905–1979) ir eksponuojamos privačios sodybos teritorijoje. Ansamblis sukurtas 1951–1979 m., jį sudaro daugiau kaip 20 skulptūrų – cementinių, betoninių su metalo konstrukcijomis viduje, polichromuotų dekoratyvinių skulptūrų. Tai bene vienintelis Lietuvoje panašaus pobūdžio primityviojo liaudies meno pavyzdys. 
1993 m. skulptūros įtrauktos į Kultūros vertybių registrą (u. k. 15745). P. Sederevičiaus name šiuo metu gyvena vietos pedagogų šeima.

Skulptūrų kūrimas

Milžiniškos, po kelias tonas sveriančios skulptūros yra betoninės. Akį patraukia virš stogų išnirusios arklių galvos, pro šakas kyšantys didžiulių elnių ragai. Pasak vietinių žmonių, savamokslis skulptorius lipdė tas  asmenybes, kurios jam buvusios autoritetai: Vytautas Didysis, Vincas Kudirka, Darius ir Girėnas, Juozas Tumas-Vaižgantas, Džonas Kenedis ir kiti. Skulptorių žavėjo žirgai, todėl kiemo centre iš cemento išdygo milžiniškas Pegasas, kiti herojai taip pat buvo užsodinti ant arklių. Lipdydamas iš cemento arklį, savo kieme trims dienoms įkurdindavo pasiskolintą gyvulį, kuris buvo kaip gyvas modelis. Žmonės pasakoja, kad didžiausio arklio skulptūroje yra įmūrytas prieš daug metų vienoje sodyboje sudegęs motociklas BMW su priekaba: priekaba arklio pilve, o visos kitos detalės panaudotos kitose betoninio arklio dalyse. Beje, P. Sederevičiaus namas papuoštas liūtų figūromis ant skliautų, o name išlieti net cementiniai baldai.
P. Sederevičiaus pagaminti cementiniai ristūnai sovietmečiu puošė ne vieno kolūkio kontorą, kai kurie gyventojai net savo kieme norėjo turėti P. Sederevičiaus išlietą cementinį arklį. Už gautus pinigus menininkas pirko cementą ir liejo naujas skulptūras. Cementas tuo metu buvo prieinamiausia kūrybos medžiaga. Skulptūras lipdė primityviais darbo įrankiais. Tvarkant namo aplinką, aptikta kieme užkasta statinė su statybos įrankiais. Menininkas turėjo savo kūrybos metodą. Skulptūras jis formavo iš metalinių strypų, įvairių tuomet prieinamų metalinių įrenginių, panaudodavo net gyvenimą pabaigusias metalines lovas, pabėgius, senus dviračius. Metalinius daiktus raizgydavo viela, išgaudavo formą, o tada liejo, lipdė, dažė.
Skulptūros 2012 m. buvo baigtos restauruoti. Šį darbą su pagalbininkais atliko vietos tautodailininkė Birutė Jakštienė. Vien tik užglaistyti įtrūkimų ir nudažyti paminklų neužteko. Kai kurios skulptūros buvo apaižėjusios, kiauros, permirkusios nuo vandens, pritekėjusio pro plyšius. Teko su specialiais prietaisais pažeidimus išpjauti, glaistyti po keletą kartų, džiovinti. Kai kurias skulptūras teko pergręžti ir laukti, kol išlašės per metų metus viduje, tarp metalo ir cemento, susikaupęs vanduo.
Pranas Grėbliūnas

Biografija

Mokėsi gimtinės pradžios mokykloje. Buvo išvykęs į JAV, kur gyveno 4 metus. Grįžęs į Lietuvą ūkininkavo. Paskelbus Nepriklausomybę išrinktas į Šventežerio valsčiaus savivaldybę, 1918 m. lapkričio pabaigoje nuo parapijos komiteto – į Seinų apskrities tarybą.
Kandidatavo į Steigiamąjį Seimą, tačiau išrinktas nebuvo. Tik seimo kadencijos pabaigoje, 1922 m. kovo 7 d. – 1922 m. lapkričio 13 d. Steigiamojo Seimo atstovas. Priklausė Lietuvos krikščionių demokratų partijos frakcijai.
Jurgis Storostas

Jurgis Storosta arba Jurgis Martynas Storostas (vok. Georg Martin Storost; 1872 m. lapkričio 11 d. Naujakiemyje (Pilkalnio apskritis  Prūsijos karalystėje) – 1937 m. lapkričio 14 d. Klaipėdoje, Lietuvos Respublika) – lietuvių ir vokiečių istorikas bei pedagogas.
Zarembi Sasinai

Istorija

Nuo XIX a. pabaigos kaimas priklausė Ostrovo apskričiai, Dmochi Glinkų valsčiui, Rosochate Košcelnės parapijai. 1827 m. kaime buvo 4 namai ir 38 gyventojai. XIX a. pabaigoje kaime buvo 9 namai. 1921 m. kaime buvo 5 namai ir 38 gyventojai, iš kurių 14 vyrai ir 24 moterys, o palivarke buvo 1 namas ir 6 gyventojai, iš kurių 5 vyrai ir 1 moteris.
Dailidžių akmuo

Dailidžių akmuo, taip pat Kryžkelės akmuo – stambus riedulys Šalčininkų rajone, Poškonių seniūnijoje, Dailidžių kaime, Dieveniškių istoriniame regioniniame parke. Riedulys slūgso kelio  104  Šalčininkai–Dieveniškės–Krakūnai  (šiaurės pusėje) ir žvyrkelio, vedančio į Dailides, kryžkelėje, 3,6 km į pietryčius nuo Poškonių. Už 0,4 km į vakarus nuo trikampės aikštelės, kurioje guli akmuo, matyti priešingoje plento pašlaitėje priartėjanti valstybinės sienos tvora. Objektas yra Stalgonių miške, kuris priklauso Šalčininkų miškų urėdijos Poškonių girininkijos (29 kv., 1 skl.) teritorijai.
Dailidžių akmuo yra geologinis gamtos paveldo objektas, paskelbtas valstybės saugomu LR aplinkos ministro 2009 m. gruodžio 14 d. įsakymu Nr. D1-798 . Objektas patogus lankyti, nes yra šalia parko turistinių automobilių maršrutų ir prie pagrindinio parko kelio. Pastatytame stende pateikiama išsami informacija apie objektą. Visi lankytojai, keliaujantys į parką, gali pasigrožėti rieduliu, kuris turi didelį gamtinį pažintinį potencialą.
Mažųjų Mostaičių II senosios kapinės

Kapinės

Įrengtos nedidelėje kalvelėje, stūksančioje aukštumos kyšulyje, įsiterpiančiame į Alanto upės slėnį. Kapinės netaisyklingo apskritimo plano, apie 19 m skersmens, apaugusios senais lapuočiais medžiais. Paviršius nelygus, duobėtas. Laidojimo žymių nesimato.
Šiaurės rytiniame kapinių pakraštyje pastatytas medinis, kryžiaus su dvišlaičiu stogeliu pavidalo, anotacinis ženklas su užrašu: „MAŽŲJŲ MOSTAIČIŲ / KAIMO II KAPINĖS“.
Teritorijos plotas – 0,03 ha.
0,92 km į pietryčius yra Mažųjų Mostaičių I senosios kapinės, o kitapus upės, 130 m į pietvakarius – Mažųjų Mostaičių kapinynas.

Istorija

Kapinės veikė XVIII a. Manoma, kad jose laidoti per 1709–1711 m. Didįjį marą mirę Mažųjų Mostaičių kaimo gyventojai. Nuo XIX a. iki XX a. pr. jose retsykiais buvo laidojami savižudžiai, nekrikštyti mirę kūdikiai ir pan. Kapinės vadinamos Maro kapeliais, Pilale. Pasakojama, kad kapinėse ir dirvoje šalia jų kasant duobes buvo randama žmonių kaulų. Seniau kapinėse stovėjo medinė koplytėlė ir keli monumentalūs kryžiai.
2015 m. žvalgė Julius Kanarskas.
Istorinio ir memorialinio pobūdžio vertingąsias savybes turintis saugotinas kultūros paveldo objektas.
Egzistencinė psichologija

Fizinis matmuo

Tai resursai, kurių dėka mes išliekame, išgyvename. Nuostatos kūno atžvilgiu, santykis su kūnu. Požiūris į sveikatą ir gyvybę, seksualinis gyvenimas, fizinė aplinka. Harmonija šitame matmenyje yra pagrindas visiems kitiems matmenims. Tačiau nesklandumai kituose matmenyse, atsispindi šiame

Socialinis matmuo

Tai santykis su pasauliu.. Santykiai su tėvais, priklausomybė nuo kitų. Svarbu kaip žmogus priima kitus į savo pasaulį – ar priima ir susitaiko, ar bando keisti. Pirmi santykiai – su tėvais, nuo jų priklauso tolensi santykiai. Vėliau santykių daugėja. Kitų egzistavimas „mano“ pasaulyje yra neišvengiamas, nes gimstame tarp žmonių. Mums reikia pripažinimo – stengiamasi atitikti stereotipus.

Psichologinis matmuo

Santykis su pačiu savimi ir artimi, intymūs ryšiai su kitais. Šį matmenį sudaro atsakymas į klausimą „Ką bet kas pasaulyje reiškia man asmeniškai?“. Siekiame objektyvizuoti save pasaulyje (įvardinti ir pateikti), tai skurdina žmogaus savastį pasaulyje. Joks žmogus nėra savybių rinkinys. Savastis nuolatos kinta, todėl atsakymas į klausimą „kas aš esu?“ visada skirtingas. Žmogus turi įgimtą savybę keistis, keisti savo gyvenimą. Siekiama padėti atsakyti žmogui į klausimą „kas aš esu?“. Kai žmogus sugeba atsakyti į jį, tada ...... Kas nemoka būti vienas, tas nemoka būti ir su kitais žmonėmis (nereikalaujant, kad jie patenkintų visus jo poreikius, atsakytų į klausimą „kas aš esu?“).

Dvasinis matmuo

Santykio su vertybėmis matmuo. Matmuo, kuriame žmogus randa gyvenimo prasmę. Šis matmuo apima religinius aspektus (santykį su dievu), pasaulėžiūrą. Šiame matmenyje atsiskleidžia žmogaus sudėtingumas ir pagrindinės žmogaus orientacijos vertybės. Norėdami suprasti žmogaus dvasinį pasaulį, turime suprasti dėl ko žmogus gyvena. Jeigu žmogaus vertybės, orientyrai yra svarbūs, žmogus visada atranda jėgų įveikti visus sunkumus. „Jei žinai dėl ko, tai gali įveikti bet ką“ – Nyčė.
Antanas Zibolis

Biografija

UAB „Driada“ direktorius.
Nuo 1990 m. Lietuvos demokratinės darbo partijos, nuo 2001 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Radviliškio rajono skyriaus narys.
1995–2002 m. (LDDP sąraše) ir nuo 2004 m. balandžio mėn. (LSDP) Radviliškio rajono savivaldybės tarybos narys.
Lietuvos futbolo varžybos 1997–1998 m.

Vilniaus zona

Pirmajame rate 17 komandų žaidė tarpusavyje. Pasibaigus šiam turnyrui, 1–9 vietas užėmusios komandos pateko į A grupę, o 10–17 vietas – į B grupę. Rukainių „Rusvai“ pasitraukus iš varžybų po pirmojo rato, vietoje jos žaidė Vilniaus „ZEV-Klevas“, tačiau Rukainių komandos taškų neperėmė.
Sergejus Michalkovas

Šeima

Kilęs iš Lietuvos Didžiosios Kunigaikštijos bajorų, vienas protėvių buvo Smolensko vaivada. Brolis Aleksandras (1917-2001) – inžinierius, kraštotyrininkas, jauniausias brolis Michailas Michalkovas (1922-2006) tarnavo NKVD, vėliau tapo rašytoju (slapyvardis Michailas Andronovas). 1936 m. vedė dailininko V. Surikovo vaikaitę ir dailininko P. Končalovskio dukterį, buvusią tarybinio žvalgo Aleksejaus Bogdanovo žmoną N. Končalovskają, kurių duktės Jekaterinos vyru vėliau tapo rašytojas Julianas Semionovas. Sūnūs kino režisieriai Andrejus Končalovskis (g. 1937 m.) ir Nikita Michalkovas (g. 1945 m.)

Veikla

1935–1937 m. studijavo M. Gorkio pasaulinės literatūros institute Maskvoje. Nuo 1971 m. TSRS (nuo 1992 m. Rusijos) pedagogikos mokslų akademijos narys, nuo 2002 m. Petro I mokslų ir menų akademijos Sankt Peterburge narys korespondentas.
1962 m. satyrinio kino žurnalo „Fitilis“ sumanytojas ir redaktorius. 1970–1990 m. Rusijos TFSR rašytojų sąjungos valdybos pirmininkas, 1992–1999 m. Rusijos rašytojų sąjungų Vykdomojo komiteto vienas pirmininkų.

Kūryba

Jau pirmoji S. Michalkovo poema vaikams „Dėdė Stiopa“, išėjusi 1935 m., susilaukė palankių atsiliepimų. 1936 m. laikraštyje „Pravda“ išspausdinęs eilėraštį „Svetlana“ jis susilaukė ir diktatoriaus Stalino malonės – 1937 m. priimtas į TSRS rašytojų sąjungą.
Parašė populiarių kūrinių vaikams, pasakėčių, pjesių, humoristinių apsakymų, feljetonų, satyrinių eilėraščių, komedijų suaugusiesiems, kino scenarijų, prozos kūrinių, pedagogikos ir literatūros kritikos straipsnių. Kūriniams būdinga fantazija, žaismingumas. 
1943 m. TSRS vyriausybei nutarus pakeisti senąjį himną „Internacionalą“ nauju, poetas ir žurnalistas El Registanas jį pakvietė būti TSRS himno bendraautoriumi, nes manė, jog vienas autorių turi turėti rusišką pavardę. S. Michalkovo indėlis nežinomas, bet jie ir kompozitorius Aleksandras Aleksandrovas tapo konkurso nugalėtojais. 1955–1977 m. himnas, kurio tekste buvo Stalino vardas, buvo grojamas be žodžių. 1977 m. S. Michalkovas paredagavo ir sutrumpino tekstą. Nuo 1990 m., subyrėjus TSRS, Rusijos himnu tapo M. Glinkos „Patriotinė daina“. 2000 m. prasidėjus imperijos restauracijai, S. Michalkovas dar kartą TSRS himno tekstą pritaikė pagal valdančiųjų norus. Rusijos prezidentas iš 5 projektų Vladimiras Putinas pasirinko S. Michalkovo tekstą.
Marija Melnikaitė

Marija Melnikaitė (1923 m. kovo 18 d. Zarasuose – 1943 m. liepos 13 d. prie Kaniūkų) – sovietinė partizanė, Tarybų Sąjungos didvyrė (1944 m.).
Lenko J. Melniko nuo Jurbarko ir rusės Antaninos Moisejevnos duktė, Marija Melnikaitė 1937–1941 m. dirbo Rokiškyje, Zarasuose, o 1941–1942 m. – Tiumenėje. 1940 m. tapo VLKJS nare. 1942 m. birželį įstojo į Raudonosios armijos 16-ąją lietuviškąją diviziją. 1943 m. gegužės 23 d. išsiųsta į priešo užnugarį. Buvo Zarasų LLKJS sekretore ir drauge su kitais sovietiniais partizanais sukūrė partizanų būrį „Kęstutis“. 1943 m. liepos 8 d., vykdydama užduotį prie Girdžiūnų, vokiečių okupacinei valdžiai pavaldžios policijos sugauta ir paimta į nelaisvę. Po policininko S. Mikulėno kankinimų, sušaudyta šalia jau iškastos duobės kapinių pakraštyje.
FK Kubanʹ Krasnodar

Istorija

Klubo ištakos siekia 1928 m. Žinomas „Dinamo“, „Neftianiko“, „Kubanės“, „Spartako“ pavadinimais.
Po 2017/2018 m. sezono paskelbta apie klubo bankrotą.
Hidrogelinė sprogstamoji medžiaga

Hidrogelinė sprogstamoji medžiaga – sprogstamoji medžiaga, esanti mišinys (tyrė), sudarytas iš tiršto oksidatoriaus ir/ar degalų vandeninio skiedinio. Tokios sprogstamosios medžiagos pavyzdys yra Tovex.

Sudėtis

Visos hidrogelinės sprogstamosios tyrės turi standiklio, o jų konsistencija kinta nuo lengvai pilamos skysčio iki gana kietos medžiagos. Tipiški standikliai yra polivinilo alkoholis, pupenės sakai, dekstranai, karbamidinė derva.

Pranašumai

Hidrogelinės sprogstamosios medžiagos būna mažiau toksiškos, jų gamyba, gabenimas ir sandėliavimas mažiau pavojingi. Šios sprogstamosios medžiagos paprastai pigesnės už įprastines.
Sprogstamosios tyrės turi tokį privalumą, kad jos gali būti saugomos kaip nesprogios tyrės. Prireikus sprogstamosios medžiagos nesprogi tyrė būna įjautrinama detonacijai. Įjautrinama į tyrę įmaišant metalo miltelių ar kitų sprogstamųjų medžiagų (pvz., TNT, heksogeno, oktogeno, PETN).
Hidrogelinio sprogalo vanduo irgi paverčiamas sprogiu komponentu įdedant daug aliuminio miltelių.
Šiuo metu hidrogelinės sprogstamosios medžiagos užima didelę dalį pramoninių sprogstamųjų medžiagų rinkos, praktiškai visiškai išstūmė dinamitą.
Trumpaplaukis kolis

Išvaizda

Akys vidutinio dydžio, migdolo formos, dera su kailio spalva. Snukio galas bukas, nosis juoda. Ausys proporcingos galvos dydžiui. Kūnas lankstus, raumeningas, krūtinė žema. Kailis ant kojų ir galvos trumpas ir prigludęs. Būna keturių spalvų: sabalo su balta, trispalvė, žydra taškuota ir balta.

Priežiūra

Patartina kartą per dieną šukuoti šepečiu ir šukomis. Smarkiai šeriasi.

Charakteris

Linksmas, labai nuovokus, gudrus, sumanus, draugiškas, energingas, budrus, sargus, išdidus ir meilus. Labai prisiriša prie šeimininkų. Kaip ir dauguma kitų šios grupės šunų, nelinkęs pabėgti.

Dresūra

Lengvai dresuojamas, mielai tarnauja. Geriausia auklėti gražiuoju.

Elgesys su kitais gyvūnais ir žmonėmis

Sutaria su kitais šunimis, kambariniais gyvūnėliais ir vaikais. Šeimos draugai džiaugsmingai pasitinkami.

Mankšta

Suaugęs šuo turi daug judėti, nors retkarčiais gali išsiversti ir be ilgo pasivaikščiojimo. Mėgsta atnešti daiktus, gaudyti plastikinius diskus, žaisti su kamuoliuku, neblogai pasirodo paklusnumo ir vikrumo pratybose. Nepervarginkite mažo šuniuko: kaulai, sąnariai ir raumenys formuodamiesi suryja visą gyvūnėlio energiją.

Tai įdomu

Vienas kolis keliavo beveik 4000 km tam, kad grįžtų pas savo šeimininkus, po to, kai pasimetė. Šios veislės šunys ne kartą apdovanoti už savo žygdarbius.
Kvadratas

Kvadrato perimetras ir plotas

Kvadrato perimetrą galime apskaičiuoti taip:
Kvadrato ploto formulės:
(Formulėse naudojami žymenys: a – kvadrato kraštinės ilgis, R – apie kvadratą apibrėžto apskritimo spindulys, r – į kvadratą įbrėžto apskritimo spindulys, d – kvadrato įstrižainė.)
Meru

Meru (sanskritu: मेरु, „kalnas“) – mitologinis kalnas, reikšmingas hinduizme ir budizme.

Hinduizmas

Meru – hinduizmo mitologijoje didžiulis auksinis kalnas, Žemės ir Visatos centras; aplink Meru sukasi Saulė, Mėnulis, planetos ir žvaigždės, jame gyvena aukščiausieji dievai (Brahma, Višnus, Šiva, Indra ir kt.), gandharvos, riši ir kt. (plg. su graikų Olimpu).
Ganga iš debesų pirmiausia teka per Meru, o po to leidžiasi žemyn į žemę. Į pietus nuo Meru kalno (pagal kai kuriuos mitus aplink jį) yra išsidėsčiusi Džambudvipa (žr. Dvipa). Pagal hinduizmo tikėjimą Meru yra į šiaurę nuo Himalajų, Tartarų kalnų lygumoje.

Budizmas

Meru – budizmo mitologijoje kalnas, kurį supa septyni kalnagūbriai, atskirti vienas nuo kito žiediniais ežerais. Už jų yra išsidėstę keturi žemynai: rytuose – Purvavideha, pietuose – Džambudvipa (žr. Dvipa), vakaruose – Aparogodana, šiaurėje – Uttarakuru. Kiekvieną iš jų supa 500 salų, kurias skalauja milžiniškas pasaulinis vandenynas. Pasaulinį vandenyną supa uolėta siena Čakravala. Žmonių, gyvenančių keturiuose žemynuose, gyvenimas yra skirtingas: Džambudvipoje – pats trumpiausias, Uttarakuru, kur nėra privačios nuosavybės, grūdai subręsta savaime, o žmonės nedirba, – pats laimingiausias; laikoma, jog užgimti Džambudvipoje yra palankiausia (pastarasis žemynas sulyginamas su Indija), kur žmonės pasižymi vyriškumu, aštriu protu ir dievobaimingumu. Tiktai Džambudvipoje atsiranda budos ir čakravatinai. Žemynuose gyvena ir gyvūnai, giliai po žeme – pretai, dar giliau – skirtingi pragaro laiptai (žr. Naraka). Asuros daugiausia gyvena Meru kalno olose. Iš dalies ant Meru kalno gyvena dievai, bet dažniausiai virš jo (žr. Devaloka). Žemiausiame lygmenyje yra „keturi didieji valdovai“ (Čaturmaharadža) – Dhritaraštra, Virudhaka, Virupakša ir Vaišravana, kurie valdo atitinkamai gandharvas, kumbhandas, nagus ir jakšas. Virš jų, ant Meru kalno viršūnės išsidėsčiusi trajastrinsa. Dar aukščiau, oro dvaruose (vimana), yra dausos – jama, tušita, nirmanarati ir paranimrita-vasavartin. Dievai, gyvenatys šiose dausose, taip pat ir žmonės, gyvūnai, pretai, asuros ir narakos būtybės, sudaro taip vadinamą geidulių sferą (kamavačarą arba kamadhatą), nes jų veiksmų pagrindinis motyvas yra siekis patenkinti savo geidulius.
Kiti dievai ir gyvosios būtybės gyvena kitose sferose (žr. Brahmaloka)
Narco (filmas)

Siužetas

Gustavas Klopas (Giusas) nuo vaikystės serga narkolepsija ir gali užmigti pačiuose neįtikimiausiose situacijose: klasėje – pamokos metu, diskotekoje – šokdamas, darbe – vairuodamas auto krautuvą. Gyvenime Giusas niekuo neišsiskiriantis žmogus, turintis šeimą, draugus, bet niekaip negalintis dėl neįprastos ligos, susirasti darbą.
Priepuolio metu savo sapnuose jis jaučiasi, kad yra „supermenas“. Jis keliauja erdvėje ir laike, kur visada atsitinka daugybė neįtikėtinų juokingų nuotykių: sapnuose ir tikrovėje…
Kauno sportas (laikraštis)

Kauno sportas – sporto laikraštis, nuo 1995 m. rugsėjo 18 d. iki 1999 m. leistas Kaune.

Istorija

Steigėjas, leidėjas ir vyr. redaktorius Romualdas Vytautas Zbormirskas. Tiražas 3000 egz.
Koburgas

Istorija

Koburgas rašytiniuose šaltiniuose minimas nuo 1056 m. Nuo 1248 m. buvo Henebergo grafų rezidencija. Miesto teisės Koburgui suteiktos 1331 m. Nuo 1353 m. priklausė Vetinų giminės valdovams. XIX a. dėl ryšių su daugeliu karališkųjų Europos šeimų, Koburgas buvo svarbi valdovų susitikimų, apsilankymų vieta. 1920 m. miestas prijungtas prie Bavarijos. Koburgas 1929 m. tapo pirmuoju miestu, kuriame savivaldos rinkimus laimėjo nacių partija, o 1932 m. Koburgas pirmasis A. Hitlerį paskelbė miesto garbės piliečiu. Po Vokietijos padalinimo šalia miesto ėjo valstybinė siena, Koburgas beveik iš visų pusių buvo apsuptas VDR.