google/wiki40b huggingface dataset:
Stefan Casta

Stefan Casta (g. 1949, Vadstenoje) – švedų vaikų ir jaunimo rašytojas, Švedijos vaikų knygos akademijos narys. Švedijos nacionalinėje kultūros reikalų taryboje rūpinosi vaikų ir jaunimo literatūros leidybos rėmimu.
Rašytojas gyvena pietinėje Švedijos provincijoje, nedideliame ūkyje. Jis išleido apie trisdešimt knygų jauniesiems skaitytojams. Dauguma jų išverstos į anglų, prancūzų, vokiečių, kitas kalbas. Svarbiausia tema – gamta. Autorius pelnęs daug prizų ir apdovanojimų. Jo knyga "Vasara su Mere Lu" (parašyta 1997) 2001 m. laimėjo Sidabrinės plunksnos apdovanojimą. 2002-asiais leidykla Raben & Sjögren įteikė jam Astridos Lindgren prizą. 2006 m. Švedijos akademija apdovanojo Stefaną Castrą Ilonos Kohrtz premija už nuopelnus vaikų literatūrai.
Žuvinto biosferos rezervatas

Žuvinto biosferos rezervatas yra pietų Lietuvoje, beveik visas priklauso Dovinės upės baseinui (tik Žaltyčio ežeras ir apylinkės priklauso Želsvelės baseinui). Dovinė ir Želsvelė yra Šešupės baseino upės. Rezervatas apima Žuvinto ir Amalvos pelkių kompleksus, į vakarus nuo Žuvinto esančius Buktos mišką ir Žaltyčio ežerą ir pelkes apie jį.
Rezervato plotas 5442 ha, pelkės užima 78 proc., Žuvinto ežeras 13 proc. Direkcija Aleknonyse. Rezervatas įsteigtas 1937 m. kaip valstybinis rezervatas, siekiant išsaugoti Žuvinto ežero ir jį supančių pelkynų ekosistemas, turtingą gyvūnijos pasaulį, ypač paukščius. 2002 m. tapo biosferos rezervatu. Yra nedidelis gamtos muziejus.
Rezervate yra aptikta apie 2000 vabzdžių, 5 roplių, 10 varliagyvių ir 45 žinduolių rūšių, Žuvinto ežere aptinkamos 22 žuvų rūšys.

Gamtos vertybės

Žuvintas – tai pirmasis Lietuvoje rezervatas, ilgą laiką garsėjęs kaip paukščių karalija. Jis įsteigtas prof. Tado Ivanausko pastangų dėka. Žuvinto ežeras labai seklus, dumblėtas, čia veši viršvandeninė ir povandeninė augalija, jame gausu plaukiojančių augalų salelių – kinių. Prie ežero šliejasi du aukštapelkių masyvai bei didžiuliai nendrynų ir viksvynų plotai. Vakariniame pakraštyje rezervatui priskiriama dalis Buktos girios. Žuvinto ežeras vadinamas Lietuvos gulbių lopšiu, kadangi būtent iš čia gulbės nebylės paplito po Lietuvos ežerus. Žuvinto rezervate užregistruotos 247 paukščių rūšys, ežeras garsėja perinčių vandens paukščių gausa. Čia apsistoja ir daugiatūkstantiniai migruojančių žąsų pulkai, gervės. Ežerą supančiuose miškuose ir pelkėse nemažai saugomų augalų rūšių. Per keletą paskutiniųjų dešimtmečių ežeras labai „paseno“ nuo vandens lygio reguliavimo ir didelio kiekio trąšų bei kitų cheminių medžiagų, patekusių iš aplinkinių laukų. Ežeras sparčiai užželia, mažėja perinčių paukščių.

Laisvalaikis

Direkcijos pastate įrengta Žuvinto rezervato gamtos ekspozicija. Po ežero platybes galima pasižvalgyti iš čia pat esančio bokštelio.

Istorija

Iniciatorius – Tadas Ivanauskas (1882–1970), tyręs Žuvinto ežero paukščius, organizavęs kitus gamtos tyrimus. Siekiant išsaugoti nykstančius vandens paukščius, LR žemės ūkio ministerija nusavino Žuvinto ežerą ir 1937 m. jį perdavė Vytauto Didžiojo universiteto Matematikos-gamtos fakultetui, Žuvintui nustatytas gamtos apsaugos režimas. 1946 m. tapo valstybės saugomu objektu.
Kalga

Kalga (krym. qalğa, قالغا‎; qalğay, قالغاى‎) – antrojo pagal vyresnumą po chano asmens titulas Krymo chanate.
Kalgos pareigybė buvo įsteigta trečiojo Krymo chano Menglio I Girėjaus. Kiekvienas chanas, užimdamas sostą, paskirdavo kalgą. Kalga beveik visada tapdavo chano brolis, sūnus ar sūnėnas. Kadangi Kryme savus chanus vadino sultonais, o kalgos postą užimdavo tik Girėjų dinastijos „chanaičiai“, todėl kalgas dažnai vadino kalga-sultonas.
Kalgų rezidencija buvo Akmesdžito mieste (dabartinis Simferopolis). Kalgų rūmai buvo Salgriko parko rajone, ties dabartiniu viešbučiu „Moskva“.
Grūstės valsčius

Grūstės valsčius buvo šiaurės vakarų Lietuvoje. Centras – Grūstė.

Istorija

Valsčius minimas nuo XIII a., XVI a. tikriausiai atiteko Telšių valsčiui, dalis – Skuodo valsčiui.
Babtyno dvaras

Istorija

XVI a. dvarą įkūrė Šiukštos. XVII a. pradžioje dvarą valdė Andrius Vilimavičius ir Jokūbas Sauginavičius, vėliau dažnai keitėsi dvaro savininkai, kol 1697 m. 100 metų jį nupirko Prozorai. 1797 m. minimi mūriniai rūmai ir lobynas, tais metais dvarą su Sitkūnais Prozorai pardavė majorui B. fon Kortui, vėliau dvarą valdė Giedraičiai iki 1830 m., kai jį nusipirko grafas Benediktas Tiškevičius ir jo žmona Vanda Vankavičaitė. Tuomet dvarui priklausė 16 pastatų.
XIX a. pradžioje pastatytas kluonas, XIX a. viduryje – mūrinis svirnas, XIX a. 2-ojoje pusėje – tvartas. Tiškevičiai dvarą valdė iki I pasaulinio karo, 1922 m. dvaras išparceliuotas, jo centras su 20 ha atiteko generolui V. Nagevičiui, valdžiusiam iki 1944 m. kai jis pasitraukė į Vakarus. Po II pasaulinio karo dvaro rūmuose veikė kolūkio kontora, kultūros namai, apylinkės centras. Atgavus Nepriklausomybę dvarą įsigijo verslininkas Mindaugas Šventoraitis.
Jurgis Narjauskas

Biografija

Mokėsi Marijampolės gimnazijoje ir Seinų kunigų seinarijoje. 1899–1903 m. studijavo Romoje Grigaliaus universiteto Teisių fakultete ir Fribūro universitete. 1903 m. teisės mokslų daktaras. Iki Pirmojo pasaulinio karo dėstė lietuvių kalbą Seinų kunigų seminarijoje.
1904 m. Ožkabalių kaime užrašinėjo dainas (melodijos paskelbtos Vilniuje 1998 m., knygų serijoje Jono Basanavičiaus tautosakos biblioteka T. IX–X). Kartu su kolegomis kunigais 1905 m. Seinuose įsteigė spaustuvę „Laukaitis, Dvaranauskas, Narijauskas ir Bendrovė“, kuri leido savaitraštį „Žiburys“ su priedais „Artojas“, „Šaltinėlis“, „Vainikas“, „Vainikėlis“ ir „Kvieslys“. 1906 m. Seinuose įkurta „Žiburio“ draugija, o prie jos choras, kuriam vadovavo kunigas Dvaranauskas.
1914–1919 m. gyveno Petrograde, Kryme, Romoje. 1919-1922 m. Lietuvos atstovas Vatikane. 1921 m. Romoje italų kalba leido dvisavaitį informacinį leidinį „Eco di Lituania“. Susipykęs su savo bičiuliu Lietuvos užsienio reikalų ministerijos patarėju kanauninku Kazimieru Prapuoleniu, iš diplomatinės veiklos pasitraukė. Grįžo į Lietuvą ir dėstė lotynų bei italų kalbas Kauno kunigų seminarijoje ir Lietuvos Universitete. Nuo 1925 m. klebonas Gelgaudiškyje, nuo 1928 m. dirbo Telšių vyskupijos kurijoje ir Telšių kunigų seminarijoje.  Rašė religiniais, teisiniais ir kitais klausimais leidiniuose „Draugija“, „Vadovas“, „Vienybė“, „Žemaičių prietelius“ ir kt. 
Vertė grožinę literatūrą iš lotynų ir italų kalbų.
Stanislava Aldona Gedvilaitė

Stanislava Aldona Gedvilaitė (1935 m. gruodžio 26 d. Surviluose, Varnių valsčius) – Lietuvos dailininkė tekstilininkė.

Biografija

1958–1964 m. studijavo Lietuvos dailės institute, mokytojas Juozas Balčikonis. 1964–1990 m. dirbo Lentvario kilimų fabrike.

Kūryba

Kuria gobelenus („Tėviškės laukai“ I, II 1985 m., „Atodrėkis“, „Ruduo“ I–V, visi 1986 m., „Riba“, „Aidas“, abu 1988 m.), kilimų projektus pramoninei gamybai (juosteline, žakardine, siūtinę technika). Gobelenai išradingų kompozicijų ir faktūros, subtilių spalvų, pramoninės gamybos kilimai – su tradiciniais tautodailės ornamentais. Nuliejo akvarelių. Nuo 1965 m. dalyvauja parodose Lietuvoje (1988 m. individuali Vilniuje) ir užsienyje (Čekijoje, Didžiojoje Britanijoje, Lenkijoje, Rumunijoje, Rusijoje, Vokietijoje).
Kiperunta

Istorija

Įkurta Bizantijos laikais.
Teisės sisteminimas

Teisės sisteminimas, teisės sistematizacija - teisės normų, norminių teisės aktų (ap)jungimas, tvarkymas. Norminių teisės aktų sisteminimo priežastys - įvairios - teisės unifikacija, teisės reforma, teisės novelizacija, naujas politinis režimas ir kt.
Norminių teisės aktų sisteminimo tikslai - sutvarkyti teisę, normas apjungiant į vieningą visumą.
Hondės slėnis

Hondės slėnis – slėnis rytinėje Zimbabvės dalyje ir Mozambike. Slėnis yra dalis Rytinių Aukštumų (the Eastern Highlands) kalnų dalis. Šis slėnis yra apie 130 km nuo Mutarės bei 110 km nuo Njangos. Njanganio kalnas ir Njangos nacionalinis parkas yra vakarinė slėnio riba.

Geografija

Vidutinis Hondės slėnio aukštis yra apie 900 m virš jūros lygio. Aplinkinių vietovių aukštis yra apie 1800 m virš jūros lygio. Šiais skardžiais nutekančios upės sudaro vaizdingus Mtarazio ir Muchururu krioklius.

Flora ir fauna

Dalis augalų rūšių, augančių Hondės slėnyje, nurodyta šiame šaltinyje.
Hondės slėnis viena geriausių vietų paukščiams stebėti visoje Zimbabvėje. Čia gyvena labai daug paukščių rūšių, kurias sunku aptikti gretimuose regionuose.
Dėmesio vertos paukščių rūšys: rausvoji čagra (Tchagra anchietae), ūsuotoji devynbalsė (Melocichla mentalis), rusvasparnė prinija (Heliolais erythropterus), juodasparnis aksominis audėjas (Euplectes hordeaceus), raudonveidė kalninė astrilda (Cryptospiza reichenovii), mažoji purpurinė astrilda (Pyrenestes minor), cistikola giesmininkė (Cisticola cantans), retasis afrikinis čiurlys (Schoutedenapus myoptilus), blyškusis medpaukštis (Indicator meliphilus), žalianugarė kampetera (Campethera cailliautii), dryžaausis žalsvasis bulbiulis (Andropadus milanjensis), gelsvadryžis rudasis bulbiulis (Phyllastrephus flavostriatus), sidabrinis ragys (Bycanistes brevis), baltaausis rudasis skardžius (Stactolaema leucotis), mozambikinis batis (Batis soror), juodagurklė auskarotoji musinukė (Platysteira peltata), paprastoji spalvingoji nektarina (Cinnyris venustus), bronzinė nektarina (Nectarinia kilimensis), rytinė gelsvoji nektarina (Cyanomitra olivacea), žilagalvė astrilda (Estrilda quartinia), juodauodegė astrilda (Estrilda perreini), melsvataškis miškinis purplelis (Turtur afer), juodakaktė žalsvoji medšarkė (Telophorus nigrifrons).
Būdingos buveinės – žemumų ir paupių miškai, pelkės, dryžmedžių retmiškiai (angl. miombo woodland), arbatmedžių plantacijos, kukurūzų laukai.
Slėnyje yra keturi pagrindiniai paukščių stebėjimo (angl. birding) taškai – Aberfoyle Club apylinkės, Gleneagles Nature Reserve virš minėto klubo, Rytinių Aukštumų (Eastern Highland) arbatmedžių platnacijos ir Katiyo abatmedžių plantacijos maždaug už 25 km nuo Aberfoyle.

Vandens ištekliai

Vanduo Hondės slėnyje tiekiamas mažais vamzdynais ir siurblinėmis, kurios aptarnauja mažus miestus, augimo taškus, komercines plantacijas, kai kuriuos kaimus. Paupio bendruomenės vandenį ima tiesiog iš upių.,

Ekonomika

500 kvadratinių mylių Hondės slėnyje yra įdirbta ir drėkinama irigaciniais kanalais. Drėkinimui naudoja ir daug smulkių Hondės intakų, kurių gausu šioje Hondės slėnio dalyje. Slėnis yra vienas pagrindinių arbatmedžio auginimo rajonų Zimbabvėje.
Kadangi slėnis yra žemai, klimatas karštas, todėl slėnyje yra daug arbatos ir kavos auginimo plantacijų. Slėnyje yra daug smulkų ir tik save pramaitinančių ūkininkų. Slėnyje yra kelios nemotorizuotos drėkinimo sistemos.
Izhar Cohen

Biografija

Gimęs jemeniečių kilmės dainininkų šeimoje. Atstovaudamas Izraeliui, su grupe Alphabeta laimėjo 1978 m. Euroviziją atlikdami dainą „A-Ba-Ni-Bi“. 1985 m. Izhar vėl atstovavo Izraeliui 1985 m. Eurovizijoje, šį kartą su daina „Olé, Olé“, kuri užėmė penktą vietą. Vėliau atlikėjas bandė atstovauti Izraeliui 1987 ir 1996 metais, tačiau nacionaliniame finale užėmė žemesnes vietas ir dalyvauti negalėjo.
Izhar buvo Haifos teatro aktorius, o šiandien jis yra juvelyrikos parduotuvės savininkas.
OSNAZ (GRU)

Istorija

1918 m. lapkričio 13 d. Registracinės valdybos sudėtį papildė radijo ryšio priėmimo bei kontrolės stotis Serpuchove – pirmasis radijo žvalgybos padalinys. Jo vadovu paskirtas Ch. Ivanovas.
XX a. III deš. radijo žvalgybos padaliniai iš ryšių sektoriaus perėjo į RA žvalgybos valdybos (GRU) pavaldumą, sukuriant radijo ryšio skyrių, kuris koordinavo bei vadovavo ypatingosios paskirtiems divizionams (ORD OSNAZ), Antrojo pasaulinio karo metais tapusiais pagrindinėmis GRU radijo ryšio žvalgybos srities organizacinėmis struktūromis. Tokie divizionai sėkmingai veikė karo metu.
1939 m. Ukrainos fronte veikė 4 OSNAZ radiodivizionai (368-asis, 370-asis, 372-asis, 592-asis), išdėstyti pasienio zonoje nuo Liubomlio iki Karpatų. Jie klausėsi radijo ryšiu perduodamos informacijos Pietų Lenkijos teritorijoje.
1939 m. lapkričio mėn. Raudonosios armijos garnizone Lietuvoje, Prienuose, buvo įsteigtas OSNAZ 363-iojo radiodiviziono žvalgybos punktas, priklausęs Baltarusijos frontui bei vykdęs žvalgybą Rytprūsiuose bei šiaurrytinėje Varšuvos dalyje. Tokie radijo ryšio divizionai buvo įkurti ir kitose pasienio apygardose. Antrojo pasaulinio karo meto pradžioje veikė 16 tokių divizionų, be to dar Vyriausiosios Vadovybės radiobrigada, kurios 6 radiodivizionai bei radiopulkai vykdė žvalgybą daugiau nei 1000 km pasienio zonoje.
Pagrindinė radiožvalgybininkų veikla tuo metu – radijo ryšiu perduodamos informacijos rinkimas, priešininko armijų štabų pelengacija, telefoninių pokalbių klausymasis bei radijo prietaisų įrengimas pasienio juostoje.

Šaltiniai

agentura.ru GRU OSNAZ istorija (rus.) 1989 m.
Alanga

Aplinkinės gyvenvietės

Lengveniai – 1,5 km
Dainius Raižys

Dainius Raižys (g. 1963 m. Jiezne, Prienų rajonas) – teisininkas, Lietuvos vyriausiojo administracinio teismo (LVAT) teisėjas.

Biografija

1981 m. baigė Jiezno vidurinę mokyklą, 1986 m. Vilniaus universiteto Teisės fakultete – vientisąsias teisės studijas, įgijo teisininko kvalifikaciją.
Nuo 1986 m. rugpjūčio mėn. iki 1990 m. kovo mėn. Kauno miesto Centro rajono vidaus reikalų skyriaus tardytojas, 1990 m. kovo mėn. iki 1999 m. kovo mėn. advokatas Mažeikiuose ir Kaune, 1999 m. kovo mėn. iki 1999 m. gruodžio Kauno rajono apylinkės teismo, 1999 m. gruodžio iki 2007 m. gruodžio Kauno apygardos administracinio teismo, nuo 2007 m. gruodžio mėn. LVAT teisėjas. Dėsto administracinę teisę ir procesą Vytauto Didžiojo universiteto Teisės fakultete.
Moka rusų, prancūzų kalbas.
Binarinis opcionas

Binarinis opcionas – prekybos instrumentas finansų rinkoje.
Jis suteikia prekiautojui galimybę sudaryti sandorį tiek nustatant pasirinkto aktyvo sandorio pabaigą, tiek galimybę pasirinkti išmokos dydį. Šis sandoris yra apie tai, ar prekiautojo pasirinkto aktyvo kaina bus aukštesnė, žemesnė ar tokia pati, kaip sandorio sudarymo metu.
Tai tiesiog „taip“ arba „ne“ sandoris. Kadangi yra tik du galimi variantai, ši prekybos rūšis yra vadinama binarinė (arba dvinarė). Būtent toks dvejopumas ir charakterizuoja žodį „binarinis“, t. y. susidedantis iš dviejų elementų.
Arūnas Beišys

Biografija

1956–1967 m. mokėsi Skaudvilės vidurinėje mokykloje, 1972 m. baigė Lietuvos žemės ūkio akademiją, mokslinis agronomas, 1980–1985 m. studijavo Lietuvos žemdirbystės mokslinių tyrimų institute. Mokslų daktaras (biomedicina).
1973–1980 m. Respublikinės agrochemijos laboratorijos Tauragės skyriaus vyriausias agrochemikas, 1980–1986 m. Tauragės gamybinio agrocheminio žemės ūkio aptarnavimo susivienijimo pirmininko pavaduotojas, vyriausiasis agrochemikas, 1986–1991 m. Adakavo kolūkio pirmininkas, 1992–2000 m. žemės ūkio bendrovės „Gilvyčiai“ vadovas, 2000–2004 m. Tauragės apskrities viršininkas, Apskrities regioninės plėtros tarybos pirmininkas. 2008 m. Tauragės rajono savivaldybės mero patarėjas.
Iki 1989 m. TSKP ir LKP narys, 1999 m. Naujosios sąjungos Tauragės rajono skyriaus narys, 2010 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Tauragės rajono skyriaus narys.
1990–1995 m. Tauragės rajono tarybos deputatas, 2000–2003 m., 2003 m. (atsisakė mandato), 2007–2011 m. ir nuo 2011 m. Tauragės rajono savivaldybės tarybos narys. 
Skaudvilės bendruomenės pirmininkas. Sutuoktinė Angelė, vaikai Audrius (g. 1976-2010 m.), Marius (g. 1979 m.).
Lietuvos studentų atstovybių sąjunga

LSAS šiandien

Šiuo metu Lietuvos studentų atstovybių sąjunga jungia 18 aukštųjų mokyklų studentų atstovybę iš įvairių šalies akademinių regionų.
Svarbiausius sprendimus priima Lietuvos studentų atstovybių sąjungos Kongresas, kurį sudaro daugiau nei 100 studentų atstovų iš įvairių Lietuvos akademinių regionų.
Tarp šaukiamo Kongreso svarbiausius sprendimus priima LSAS taryba, kurią sudaro 18 aukštųjų mokyklų studentų atstovybių prezidentai ar jų deleguoti asmenys.
Nuo 2006 metų LSAS veikia Prezidentų klubas, kurio pagrindinis tikslas – sudaryti galimybes studentų savivaldų vadovams keistis patirtimi, aptarti veikloje kylančias problemas ir jų sprendimo būdus. Prezidentų klube nagrinėjami dokumentų projektai, teisės aktai, aukštojo mokslo aktualijos, gilinamasi į tarybos balsavimo ar LSAS pozicijos reikalaujančius klausimus.
LSAS mokymų programa – tęstiniu mokymų ciklu, kuris sudarytas iš įvairių mokymų krypčių ir skirtingo sudėtingumo modulių – siekiama visapusiškai stiprinti atstovybes bei kitas jaunimo organizacijas.
Bendradarbiaudama ir bendraudama su LR Švietimo ir mokslo ministerija, LR Seimu bei kitomis švietimo ir socialinę politiką formuojančiomis institucijomis bei organizacijomis, LSAS inicijuoja studentams aktualius aukštojo mokslo sistemos pokyčius.
2006-2012 metais LSAS administravo Lietuvos studento pažymėjimo projektą.
Hemenlina

Istorija

Hemenlinos miestas įkurtas 1639 m. Iš pradžių tai buvo nedidelė gyvenvietė aplink švedų XIII a. pastatytą Hemės pilį.
1862 m. nutiestas geležinkelis iš Helsinkio į Hemenliną. Tai buvo pirmasis geležinkelis Suomijoje. Dabartinė geležinkelio stotis (Rautatieasema) pastatyta 1921 m.

Žymūs žmonės

Hemenlinoje gimė žymus kompozitorius Janas Sibelijus (1865–1957).
Voznesenskas

Istorija

Iki XV a. šioje vietoje stovėjo totorių Čičaklėjaus tvirtovė, kurią užėmė Lietuvos Didysis kunigaikštis Vytautas. Jos vietoje LDK kariuomenė pastatė Sokoleco pilį. XV a. pabaigoje ją užėmė Zaporožės kazokai. 1795 m. Rusijos carienės Jekaterinos II potvarkiu pradėtas statyti Voznesensko miestas, tapęs naujai įkurtos gubernijos (наместничество) administraciniu centru.

Pramonė

Yra 18 didelių pramonės įmonių, iš kurių 72% – lengvosios pramonės (odos ir jos žaliavos perdirbimo, kailių gamybos, batų ir drabužių siuvimo, baldų gamybos) ir 18% – maisto pramonės (mėsos ir dešrų, sūrių, pieno produktų, konservuotų vaisių ir daržovių, duonos ir konditerijos gaminių). Mieste veikia prekybos įmonių tinklas, kuriame prekiaujama vietos ir atvežtine produkcija.
Voznesenske gimė Lietuvos TSR nusipelnęs statybininkas Anatolijus Kurilovas.
Austrijos civilinis kodeksas

Austrijos civilinis kodeksas (vok. Allgemeines bürgerliches Gesetzbuch, ABGB - Visuotinis civilinis kodeksas, pažodžiui - Bendroji civilinė įstatymknygė) – 1812 m. sausio 1 d. įsigaliojęs privatinės teisės sąvadas, išsamiausia Austrijos kodifikacija, seniausias galiojantis kodeksas vokiškai kalbančiose valstybėse, antras pagal senumą Europoje. Stipriai paveikė prigimtinės teisės mokykla, jos nuostatos, jog teisė turi orientuotis į teisingumą. Austrijos civilinis kodeksas patvirtintas imperatoriaus patentu (įstatymu) 1811 m. birželio 1 d. ABGB atnaujintas 3 novelizuotais įstatymais 1914–1916 m. Nuo 1970 m. Austrijos CK keitimai (pra)retėjo.

Recepcija

ABGB Habsburgų monarchijos valdose (Vengrijoje ir kt.) galiojo epizodiškai (1852-1861 m.). Monarchijos panaikinimas neturėjo jokios įtakos kodekso galiojimui, jis veikė ir toliau atitinkamose valstybėse. Iš dalies galiojimo teritorija išsiplėtė - 1922 m. Vengrijos Burgenland (tais pačiais metais atiteko Austrijai). ABGB galiojimą  Čekoslovakijoje pakeitė tarybinis kodeksas (1951 m.),  Lenkijoje - 1965 m. kodeksas. Iki šiol CK veikia Austrijoje ir Lichtenšteine; Kroatijoje Austrijos ABGB laikomas subsidiariu (papildomu) teisės šaltiniu.
ABGB iš dalies buvo recepuotas tokiose valstybėse kaip Saksonija (iki 1900 m.), Turkija, Čekoslovakija, Slovėnija, Kroatija bei Rumunija.
Al-Hazem FC

Istorija

Klubas įkurtas 1957 m.
IFK Värnamo

Istorija

Klubas įkurtas 1912 m. Ypatingais laimėjimais negali pasigirti. Eilę metų balansuodavo tarp įvairių lygų.
Nuo 2001 m. sezono buvo trečios pakopos pirmenybėse, nuo 2011 metų kovoja dėl išlikimo antros pakopos pirmenybėse.

Sudėtis (2018)

2018 m. balandžio 26 d.
Vaivorykštė (žurnalas)

Vaivorykštė – pirmasis lietuvių literatūros žurnalas, ėjęs 1913–1914 m. Vilniuje.

Istorija

Leido Jonas Rinkevičius. Spausdino M. Kuktos spaustuvė Vilniuje. Išėjo 5 knygos.
Paskelbė lietuvių rašytojų kūrinių, straipsnių literatūros, meno, teatro, kultūros klausimais, išspausdino atsiminimų, literatūros studiją, kritikos straipsnių.
Bendradarbiavo Kazys Binkis, Mikalojus Šeižys-Dagilėlis, Liudas Gira, Motiejus Gustaitis, Kleopas Jurgelionis, Faustas Kirša, Vincas Krėvė, Adomas Lastas, Maironis, Pranas Penkaitis, Vincas Mykolaitis-Putinas, Balys Sruoga, Ignas Šeinius, Mykolas Vaitkus, Juozas Tumas-Vaižgantas, Antanas Vienuolis, Marija Šveikauskaitė Klevinskienė "Pušaitė" ir kt.
Redagavo Liudas Gira.
Ugdymo plėtotės centras

Istorija

1945 m. prie tuometinės LTSR Švietimo ministerijos buvo įkurtas Respublikinis pedagoginis kabinetas. Nuo 1950 m. šis kabinetas buvo pertvarkytas į Respublikinį mokytojų tobulinimosi institutą. Pagrindinė šio instituto funkcija buvo LTSR mokytojų rengimas ir pedagogų kvalifikacijos tobulinimas.
Kai 1990 m. Lietuvoje buvo atkurta nepriklausomybę, institutas buvo pertvarkytas į Lietuvos mokytojų tobulinimosi institutą. 1995 m. šis institutas buvo pervadintas į Lietuvos pedagogų kvalifikacijos institutą. 1999 m. įvyko šios institucijos reorganizavimas. Po reorganizacijos, Lietuvos pedagogų kvalifikacijos institutas buvo pervadintas į Pedagogų profesinės raidos centrą.
1958 m. buvo įkurtas Mokyklų mokslinio tyrimo institutas. Vėliau šis institutas buvo reorganizuotas į Pedagogikos mokslinio tyrimo institutą, kiek vėliau reorganizuotas į Pedagogikos institutą. 2001 m. po reorganizacijos buvo įkurtas Švietimo plėtotės centras, jau neturėjęs mokslo instituto statuso. Vieni iš pagrindinių Švietimo plėtotės centro uždavinių buvo bendrojo ugdymo turinio reglamentuojančių dokumentų ir metodinės medžiagos rengimas ir diegimas. Taip pat buvo rengiami švietimo plėtotės modeliai, organizuojami ir vykdomi švietimo stebėsenos darbai.
2003 m. buvo įkurtas Mokytojų kompetencijos centras. Šis centras organizavo pedagogų kvalifikacijos tobulinimo sistemos kokybės priežiūrą, pedagogų kvalifikacijos tobulinimo veiklą vykdančių institucijų ir jų vykdomų programų akreditavimą ir metodinės pagalbos teikimą. Mokytojų kompetencijos centras koordinavo švietimo įstaigų pedagogų ir vadovų atestaciją ir vykdė ekspertinį pedagogų kvalifikacijos tobulinimo programų vertinimą. Šis centras dalyvavo pedagogų rengimo programų ekspertizės atlikime.
2005 m. veiklą pradėjo Lietuvos suaugusiųjų švietimo ir informavimo centras, po to, kai buvo reorganizuotas Neakivaizdinio švietimo centras. Šio centro pagrindinės funkcijos buvo pagalbos, susijusios su tęstiniu mokymusi, teikimas. Taip pat šis centras kaupė duomenis apie suaugusiųjų švietimo galimybes ir šias paslaugas teikiančias institucijas ir programas, vykdė kitas veiklas, susijusias su suaugusiųjų švietimo būklės ir poreikių šalyje tyrimais, projektais, susijusias su suaugusiųjų galimybių plėtra.

Dabartinė veikla

Ugdymo plėtotės centras tęsia reorganizuotų institucijų darbus Lietuvos švietimo bendruomenėje ir yra atsakingas už aktualias švietimo pagalbos mokytojui, mokyklai sritis. Šis centras aktyviai plėtoja bendrojo ugdymo, pedagogų kvalifikacijos tobulinimo programas ir įgyvendina suaugusiųjų tęstinio ugdymo veiklas. Ugdymo plėtotės centras taip pat atlieka vadovėlių ir mokymo priemonių vertinimą, vykdo 13 svarbių Europos Sąjungos struktūrinės paramos projektų , bendrauja ir bendradarbiauja su dalykų mokytojų asociacijomis ir su kitais socialiniais partneriais.
Jaknico kapinynas

Jaknico kapinynas – prūsų kapinynas kalvoje prie Juknyčių kaimo vok. Jaknitz, Cintų valsčius, Šventapilės apskritis, dab. Uzornoje prie Kornevo, Kaliningrado sritis.

Tyrimai

1896 m. Adalbertas Becenbergeris ištyrė 6 kapus. Mirusieji laidoti sudeginti, su urnomis ir įkapėmis. Rasta segių (viename kape rasta 13 segių lenkta kojele), diržų sagčių, stiklo ir gintaro karolių, ietigalis, kovos peilis-durtuvas (prūsiškasis durklas), antskydis (umbas), žąslai, pjautuvai, skiltuvas, skustuvas, Romos imperatoriaus Trajano (98-117 m.) ir imperatoriaus Antonino Pijaus dukters Faustinos monetų. Kapinynas datuojamas II a. - V a.
Baltijos chemijos grupė

Baltijos chemijos grupė –  specializuotų bendrovių grupė. Pagrindinė grupės narių veiklos kryptis – chemijos žaliavų, naftos chemijos gaminių, maisto pramonės, pakuotės, bei žemės ūkio žaliavų didmeninė prekyba ir platinimas. Baltijos chemijos grupė veiklą pradėjo 1992 m. nuo druskos importo į Baltijos šalių rinką. 
Lietuvoje Baltijos chemijos grupei atstovauja UAB „Imlitex”, UAB „Ekospektras”, UAB „Ekochema”, UAB „Colores Novi Baltici”, UAB „Ima”, ŽŪK „SGC” ir UAB „Ekspedita“.