google/wiki40b huggingface dataset:
Komunizmo aušra (Žagarė)

Komunizmo aušra – Žagarės rajono laikraštis, ėjęs nuo 1951 m. vasario 10 d. iki 1959 m. gruodžio 10 d.

Istorija

LKP Žagarės rajono komiteto ir Darbo žmonių deputatų tarybos leidinys, leistas du kartus per savaitę. 1951 m. ėjo vienąkart-dukart per savaitę. Spausdino Žagarės spaustuvė. Tiražas 1951 m. – 1000 egz., 1959 m. – 2100 egz. 
Laikraštis uždarytas Žagarės rajono didžiąją dalį prijungus prie Joniškio rajono. Teritorijoje platintas Joniškio rajono laikraštis „Tarybinis kelias“ bei Akmenės rajono „Pergalės vėliava“ ir Šiaulių rajono „Leninietis“. Žagarės spaustuvės įrenginiai perduoti Akmenės spaustuvei.
Joginiškių piliakalnis

Piliakalnis

Piliakalnis įrengtas aukštumos kyšulyje, Jotulės kairiajame krante, santakoje su Strazdupiu. Pietinis šlaitas status, 17 m aukščio, leidžiasi į Jotulę, rytinis ir šiaurinis šlaitai žemesni ir nuolaidesni, iki 10 m aukščio, jie leidžiasi į Strazdupį. Vakaruose yra aukštuma.
Piliakalnio aikštelė trikampė, 40x13 m dydžio. Aikštelę nuo aukštumos skiria jos vakariniame pakraštyje supiltas apie 20 m ilgio pylimas, nuo aikštelės krašto 1,5 m, iš išorės – 3,3 m aukščio,, jo išorinis šlaitas leidžiasi į 7 m pločio, 0,3 m gylio griovį. Už griovio yra antras 0,2 m aukščio, 6 m pločio pylimas, kuris šiaurinėje dalyje, šlaite virsta terasa. Visas piliakalnis apaugęs medžiais.

Aplinkinės gyvenvietės

Žuklijų piliakalnis 3 kmSeredžiaus I piliakalnis 2 kmButvilonių piliakalnis 8 kmMaštaičių piliakalnis 29 km
Plokščių piliakalnis 13,7 kmRingovės piliakalnis 10 km
Žemosios Panemunės piliakalnis 4 kmŠadžiūnų piliakalnis 17 kmŠėtijų piliakalnis 11,5 km
Ričardas Strolia

Biografija

1967–1971 m. mokėsi Latavėnų (Anykščių r.) pradinėje mokykloje, nuo 1971 m. toliau mokėsi Troškūnų vidurinėje mokykloje. Tėvams persikėlus, užaugo Anykščiuose, 1978 m. baigė Anykščių 2-ąją vidurinę mokyklą.
Nuo mokyklinių metų Troškūnuose susidomėjo radijo mėgėjų trumpabangininkų sportu, buvo Danieliaus Binkio globojamo radistų būrelio narys, pirmasis šaukinys UP2BFN (nuo 1978 m., stebėtojo UP2-038-672, dabar LYR-672).
1978–1983 m. R. Strolia studijavo Kauno politechnikos instituto Radiolelektronikos fakultete, įgijo daugiakanalio elektros ryšio inžinieriaus išsilavinimą. Studijuodamas dalyvavo trumpabangininkų varžybose, tapo įvairių varžybų nugalėtoju, 1982 m. pelnė pasaulio čempiono titulą.
1983–1991 m. jis dirbo Kauno medicinos institute, buvo Širdies ir kraujagyslių mokslinio tyrimo instituto Metabolizmo laboratorijos inžinierius, paskui dirbo Fizikos katedroje, Anatomijos instituto Elektroninės mikroskopijos laboratorijoje.
Jis subūrė Vytauto Didžiojo universiteto radistus ir 2002 m. gavo radijo mėgėjiškos klubinės stoties šaukinį LY3VM. 2004 m. R. Strolia kartu su Gamtos mokslų fakulteto dekanu doc. dr. Donatu Mickevičiumi Vytauto Didžiojo universiteto Radijo mėgėjų klubą, nuo to laiko iki šiol jis yra šio klubo prezidentas. Jo rūpesčiu buvo suremontuotos klubo patalpos, įrengta ryšio aparatūra ir antenos.
R. Strolios vadovaujama radijo stotis iškovojo 1-ąją vietą pasaulyje komandinėje įskaitoje „ES open championship“ (Estija, 2003 m.), laimėjo pirmąsias vietas tarp Lietuvos komandų UBA (Belgija) cw ir Holyland (Izraelis) varžybose (2003 m.). Lietuvos trumpabangininkų čempionate radijo stotis LY3VM iškovojo 4-ąją vietą komandinėje ir 10-ąją vietą klubinėje įskaitoje (2003 m.), vengrų HADX – 3-ąją vietą pasaulyje (2004 m.), tapo Lietuvos ultratrumpųjų bangų čempionato nugalėtoja (2004 m.).
R. Strolia buvo 1991 m. sausio įvykių dalyvis Kaune, organizavo žinių apie įvykius Lietuvoje sklaidą po pasaulį. Jis dalyvavo Lietuvos Raudonojo Kryžiaus organizuotoje ekspedicijoje į Boliviją (1991 m.), kur padėjo misionieriui gydytojui Aleksandrui Bendoraičiui (1919–1998), irgi radistui trumpabangininkui, džiunglėse statyti ir įrengti ligoninę.
Sosnovo Oziorskojė

Istorija

1882 m. įkurta buriatų, pradžioje vadinta Inokentjevka (Иннокентьевка).
Tomas Levickas

Biografija

Žagarės miestietis, Šiaulių ekonomijos Žagarės gubernijos vaitas. 1769 m. liepos 13 d. su savo vaitijos Lankaičių, Donylių ir Ramoškių kaimų valstiečiais pradėjo sukilimą, kuris išplito po visą ekonomiją. Jo vadovaujami valstiečiai užpuolė Žagarės dvarą, suėmė gubernatorių T. Jagminą, išplėšė kasą. Slopinant sukilimą jis buvo suimtas, bet pabėgo.
Bettws FC

Istorija

Klubas įsikūrė 1995 m. Žaisdavo regioninėse pirmenybėse. Buvo iškopę į antros pakopos pirmenybes, bet jose neįsitvirtino.
5 tūkstantmetis pr. m. e.

Penktasis tūkstantmetis prieš mūsų erą prasidėjo 5000-aisiais pr. m. e. ir baigėsi 4001-aisiais metais pr. m. e.

Kiti laikotarpiai

Tūkstantmečiai: 6 tūkstantmetis pr. m. e. – 5 tūkstantmetis pr. m. e. – 4 tūkstantmetis pr. m. e.
Šimtmečiai: XLI amžius pr. m. e. – XLII amžius pr. m. e. – XLIII amžius pr. m. e. – XLIV amžius pr. m. e. – XLV amžius pr. m. e. – XLVI amžius pr. m. e. – XLVII amžius pr. m. e. – XLVIII amžius pr. m. e. – XLIX amžius pr. m. e. – L amžius pr. m. e.
Preventyvioji justicija

Preventyvioji justicija (užkardomasis teisingumas) - teisingumo sistema, kurioje teisėtumas ir teisingumas užtikrinamas ne tik teismo kaip justicijos institucijos, bet ir įgaliotų asmenų. Siekis - apsaugoti sąžiningus asmenis, užtikrinti atliekamų veiksmų, sandorių teisėtumą, siekiant išvengti nelegalių veikų. Tam ypač pasitarnauja Lotyniškasis notariatas (kontinentinė teisė). Notaras iš esmės vykdo preventyvaus teisėjo funkcijas ir atlikdamas notarinius veiksmus yra nepriklausomas, panašiai kaip teisėjas nagrinėdamas bylas. Jis siekia, kad tarp jo tvirtinamų sandorių šalių nekiltų ginčų dėl jų valios suderinamumo, dėl sandorio sąlygų ar jo teisėtumo.

Pasekmės

Preventyvioji justicija sumažina teismų sistemos išlaidas. Pvz., 1996 m. JAV, kur nėra lotyniško notariato, teismam išlaikyti skirta 2 % BVP. Vakarų Europoje - vos 0,4 %, t. y. 5 kartus mažiau.
KFUM-Kameratene Oslo

Istorija

Klubo ištakos siekia 1939 m. Nuo 2009 m. žaidė trečios pakopos pirmenybėse (2. divisjon). 2015 m. laimėjo šias pirmenybes ir pateko į antrą pakopą (Pirmasis divizionas). 2016 m. žaidė antrame pagal pajėgumą lygmenyje, bet komanda liko 15 vietoje ir iškrito į trečią pakopą. 2018 m. Antrame divizione užėmė antrą vietą ir kovojo pereinamosiose rungtynėse. jas laimėjo ir iškovojo teisę žaisti 2019–ųjų metų Pirmame divizione.
Kvapusis kėnis

Paplitimas

Savaime paplitęs Šiaurės Amerikos žemyno vakarų pakrantėje. Tai JAV esančiose Vašingtono, Oregono valstijų vakarinėse dalyse ir Kalifornijos valstijos šiaurės vakarų pakraštyje. Paprastai auga JAV esančiuose Kaskadiniuose ir Ramiojo vandenyno pakrantės kalnuose 300–1500 metrų aukštyje virš jūros lygio ir retai kada aptinkami medžių augimo riboje.

Matmenys ir amžius

Savaiminio paplitimo areale paprastai užauga apie 40–80 m aukščio ir iki 220 cm, bet retai iki 2,7 m skersmens kamienu. Dabar auga aukščiausias 87,48 m aukščio. Praeityje buvo žinomas 99,06 m aukščio medis, kuri sunaikino 1980 m. gegužės 18 d. galingai išsiveržęs Šv. Elenos kalno ugnikalnis. Kitas, bet jau nudžiuvęs buvo 89,9 m aukščio, 192 cm kamieno skersmes, 87,7 m³ tūrio.
Kvapieji kėniai gyvena daugiau kaip 300 metų.

Požymiai

Medžio laja siaura, kūginio pavidalo. Jauno medžio žievė lygi, pilkšvai ruda, su sakingomis pūslelėmis. Subrendusių medžių žievė tampa rausvai ruda, stora ir giliai raižyta. Kankorėžiai yra patys didžiausi iš visų žinomų kėnių genties medžių, kurių ilgis 10-24 cm ir 5-7 cm skersmens. Sėklos 12 mm ilgio ir 6 mm pločio, rausvai rudos, o jų sparneliai truputį ilgesni nei pati sėkla ir šviesiai rudi.

Panaudojimas

Mediena lengva, kieta, stipri, tad dėl šių priežasčių praeityje buvo naudojama lėktuvų konstravime, darydavo iš medienos kopėčias. Dabar mediena naudojama popieriaus pramonėje. Pats medis puošiamas kaip kalėdinė eglutė.
Islanders FC (Guamas)

Istorija

Žaidžia elito lygoje.
306-asis atskirasis pionierių batalionas

306-asis atskirasis pionierių batalionas (rus. 306-й отдельный сапёрный батальон) – Raudonosios Armijos pionierių dalinys, suformuotas iš buvusios Lietuvos kariuomenės ir įėjęs į 29-ąjį teritorinį šaulių korpusą.

Istorija

Batalionas suformuotas 1940 m. rugpjūčio-rugsėjo mėn. 29-ojo teritorinio šaulių korpuso sudėtyje iš buvusios Lietuvos kariuomenės dalinių.
Veikiančioje armijoje buvo nuo 1941 m. birželio 22 d. iki 1941 m. rugsėjo 1 d. Manoma, kad prasidėjus Vokietijos-TSRS karui Pabaltijyje statė gynybines linijas, o 1941 m. liepos 4 d. buvo praktiškai sunaikintas.
Manoma, kad oficialiai išformuotas 1941 m. rugsėjo 23 d. kartu su 29-ojo korpuso valdyba.
Meksiko slėnis

Meksiko slėnis (isp. Valle de México) – nenuotaki tektoninė dubuma Meksikos kalnyno pietuose. Plyti 2200 m aukštyje virš jūros lygio, apsuptas virš 5000 m iškylančių Neovulkaninės Kordiljeros kalnų ir plokščiakalnio. Dabar didžiąją slėnio dalį užima Meksiko miestas su savo aglomeracija, dalis Meksiko, Hidalgo, Tlaskalos ir Pueblos valstijų.
Sent Andrusas

Pavadinimo kilmė

Seniausias žinomas gyvenvietės pavadinimas buvo Muckross (škot.gėl. Mucrois, „šerno galva“ (pusiasalis)). Po religinės gyvenvietės įkūrimo, maždaug 370 m., pavadinimas pakeistas į Cennrígmonaid. Senąja gėlų kalba, susideda iš elementų: cenn (galva, pusiasalis), ríg (karalius) ir monaid (durpynas). Cell Rígmonaid buvo suanglinta į Kilrymont. Šiuolaikine gėlų kalba – Cill Rìmhinn.
Miesto pavadinimas kilęs, iš, kaip manoma, čia palaidotų apaštalo Andriejaus palaikų. Pagal legendą, šventas Regalus atnešė relikviją į Kilrymont. Toje vietoje, kur šventykla buvo įkurta, už jų saugojimą ir pagarbą, Kilrymont buvo pervadintas šventojo garbei.
Juozas Stražnickas

Biografija

1967 m. baigė Vilniaus universiteto Istorijos fakulteto žurnalistikos specialybę. Nuo 1967 m. Alytaus miesto ir rajono laikraščio „Komunistinis rytojus“ korespondentas, skyriaus vedėjas, redaktoriaus pavaduotojas. Nuo 1980 m. žurnalo „Statyba ir architektūra“ vyriausiojo redaktoriaus pavaduotojas, 1991–2005 m. žurnalo vyr. redaktorius. 1991–1993 m. ir 2007–2009 m. laikraščio „Statybų žinios“ redaktorius. Rašė statybos, statybos ekonomikos, istorijos temomis.  Lietuvos statybininkų asociacijos atstovas spaudai.
Antadūrė

Istorija

1541 m. Martynas Petkevičius su seserimi Ona Lakova, kuriai teko 14 dykynių su Galuono ežeru, iškeitė Antadūrės dvarą į Salako dvarą. 1561 m. Stanislavas Petkevičius iškeitė likusią Antadūrės dvaro dalį su 4 dykynėmis, su dalimi Malkėsto ir Stirnių ežerų, puse Antadūrės girios, esančios prie Lakajų ir prie Antarašės ežerų, į Maišiagalos dvarą (prie Karvio ežero), priklausiusį Leonui Unichovskiui ir jo žmonai Onai Petkevičiūtei. 1598 m. Andrius Unichovskis iš Aleksandro Giedraičio nusipirko Malkėsto, Vadino, Vadinėlio, Jaurio, Balčio, Aiseto, Ešerinio ežerus. 1620 metais iš Mikalojaus Bieniavskio Unichovskiai nupirko Antamalkėstės palivarką ir teises į 40 Giedraičiams priklausiusių ežerų. 1698 m. Ona Kaminska ir Kotryna Žilinska Unichovskytės Antadūrę, Pakubėtiškių Antadūrę su Aleksandiške, Bimbiriškėmis ir Virgailiais (Virgalaučizna) pardavė Stanislovui Konarskiui. Jo duktė 1730 m. Antadūrę pardavė Konopackiams. Iš jų Antadūrę 1740 metais pirko Rygmundai, kurie ją valdė bent iki 1826 metų. 1826 m. Antadūrės dvare buvo 12 gyv., 1905 m. – 6 gyv. 121 dešimtinių žemės, vienkiemyje – 7 gyv. 21 dešimtinių žemės, 1923 m. 4 ūkiai, 36 gyv.
Banana Republic

Istorija

Mel ir Patricia Ziegler „Banana Republic“ prekės ženklą įkūrė 1978 m. Kompaniją viena didžiausių drabužių pardavėjų „Gap“ nusipirko po penkerių metų, 1983 m. Pora taip pat yra įkūrusi arbatos parduotuvę „The Republic of Tea“ bei internetinę drabužių parduotuvę „ZoZa.com“. Mel Ziegler su žmona „Banana Republic“ sukūrė turėdami tik 1500 dolerių ir beveik be jokios patirties. Mel buvo atsakingas už marketingą, dirbo kompanijos buhalteriu, jos prezidentu, teisininku, katalogų redaktoriumi. Jo žmona užsiėmė drabužių dizaino kūrimu, dirbo siuvėja, rinkos analitike, parduotuvės vadybininke. Jiedu investavo labai daug į savo prekės ženklo reputacijos gerinimą, prieš parduodami kompaniją „Banana Republic“ jau turėjo tris tūkstančius darbuotojų.
Iš pradžių parduotuvė užsiiminėjo įvairių kelioninių drabužių prekyba, skirta keliauti po safarį ir į įvairias tolimas ekspedicijas. „Banana Republic“ didžiausiai amerikiečių mados kompanijai „Gap Inc.“ buvo parduotas 1983 m., po penkerių metų nuo bendrovės įkūrimo.
Originalios produkcijos palaipsniui buvo atsisakyta. Ranka pieštus katalogus, kelionėms skirtus drabužius ir kitas prekes greitai pakeitė prabangūs ir madingi drabužiai. 2012 m. duotame interviu „Banana Republic“ įkūrėjas Mel Ziegler prasitarė, jog į dabartinį prekės ženklą žiūri kiek negatyviai ir mano, kad šiuo metu prekės ženklas niekuo neprimena į tai, ją jie su žmona buvo sukūrę prieš kompanijos pardavimą.

Parduotuvės

2014 m. vasario 1 d. duomenimis, pasaulyje buvo 650 „Banana Republic“ parduotuvių, iš kurių 596 Šiaurės Amerikoje, 43 Azijoje bei 11 parduotuvių Europoje. 2013 m. pardavimai siekė 2,868 mlrd. JAV dol., 1 % mažiau nei 2012 m.
Parduotuvėse yra parduodami vyriški ir moteriški drabužiai, įvairūs aksesuarai, batai. „Banana Republic“ prekės yra laikomos prabangiomis, produkcija yra orientuota į didesnes pajamas gaunančius amerikiečius. Nuo pat kompanijos įsigijimo bandoma sukurti prabangios parduotuvės įvaizdį; daug investuojama į prekybos taškų interjerą, parduotuvės dažnai įkuriamos renovuotuose istoriniuose pastatuose, norint „Banana Republic“ atskirti nuo pagrindinio kompanijos drabužių tinklo „Gap“, kuriame parduodami šeimos drabužiai labai mažomis kainomis.
Liepsnojantis Baltijos kelias

Liepsnojantis Baltijos kelias – Baltijos šalių tautinių judėjimų – Lietuvos Sąjūdžio, Estijos ir Latvijos liaudies frontų – 1991-08-23 d. suorganizuota akcija.

Istorija

Liepsnojantis Baltijos kelias surengtas 1939 m. rugpjūčio 23 d. Molotovo–Ribentropo paktui pasmerkti, jo padarinių žlugimui 1990 m. atkūrus Baltijos šalių nepriklausomybę paminėti, atkurtų valstybių suverenitetui paremti. Surengtas 1989 m. Baltijos kelio pavyzdžiu, tik vietoj žmonių grandinės palei 650 km automagistralę Vilnius–Ryga–Talinas tam tikrais atstumais pavakare buvo uždegti laužai, nuo to kilo ir akcijos pavadinimas.
Bronius Jauniškis

Biografija

Tėvas buvo siuvėjas. 1927 m. su tėvais persikėlė gyventi į Baibių kaimą (Zarasų rajonas). Mokėsi Kauno 1-ojoje suaugusiųjų vidurinėje mokykloje, Ukmergės mokytojų seminarijoje. Įstojo į Kauno kunigų seminariją. 1946 m. Vilniaus universitete pradėjo studijuoti lietuvių kalbą ir literatūrą. 1952 m. baigė Vilniaus pedagoginio instituto Lietuvių kalbos ir literatūros fakultetą.
Dirbo leidiniuose „Lietuvos pionierius“, „Literatūra ir menas“, „Jaunimo gretos“. 1957–1966 m. Vilniaus kurčiųjų internatinės mokyklos direktorius.  1966–1974 m. Respublikinių mokytojų namų direktorius.  1993–2000 m. Lietuvos nepriklausomų rašytojų sąjungos pirmininkas. Palaidotas Petrašiūnų kapinėse.

Kūryba

Parašė elementorių kurtiesiems „Žvaigždutė“ (su kitais, 1967 m.), apybraižų, dokumentinių apsakymų. Kūrė gestų kalba pjeses. Dalyvavo saviveikloje kaip tautinių šokių šokėjas. Vaidino kino filmuose „Taboras žengia į dangų“ ir „Nuosavas velnias“. Daug keliavo, lankėsi Italijoje, Graikijoje, Indijoje ir kitose egzotiškose šalyse. Sovietmečiu rašė apie buvusius dvasininkus, vienuolius, laisvamanius. Yra išleidęs per 40 apsakymų, apysakų, romanų, pasakojimų, padavimų, apybraižų, aforizmų, pasakų knygų. Daugumą knygų iliustravo jo žmona dailininkė Algirda Karaliūtė.
Albina Pugžlienė-Rainytė

Biografija

Baigusi Krakių vidurinę mokyklą, 1958–1962 choro dirigavimo mokėsi Panevėžio muzikos technikume (dėst. A. Liberis), o 1962–1967 choro dirigavimą studijavo Lietuvos valstybinėje konservatorijoje (vyr. dėst. A. Armino klasė). Studijuodama trejus metus dirbo Maišiagalos (Vilniaus r.) kultūros namų meno vadove.
1967–1970 Kaišiadorių rajoninių kultūros namų meno vadovė, suorganizavo mišrųjį ir moterų chorus. Mišrųjį chorą parengė 1970 respublikinei dainų šventei. 1985–1990 Kaišiadorių rajono švietimo darbuotojų mišriojo choro vadovė. Su choru 1987 respublikiniame konkurse „Dainuoja darbo Lietuva" laimėjo antrąją vietą, parengė jį 1990 Lietuvos tautinei dainų šventei. 1970–1976 vadovavo Vilniaus dailės kombinato moterų ir vyrų vokaliniams ansambliams.
Nuo 1970 A. Pugžlienė – Kaišiadorių vaikų muzikos mokyklos mokytoja, 1984–1989 direktorė. Daug metų vadovavo mokyklos jaunių chorui, kurį parengė 1975, 1977, 1980 ir 1985 respublikinėms dainų šventėms ir 1990 Lietuvos tautinei dainų šventei, dalyvavo koncertuose ir kituose kultūros renginiuose. Daug metų buvo Kaišiadorių rajono dainų švenčių organizatorė ir vyr. dirigentė, „Dainų dainelės" konkursų konsultantė. 1985 ji apdovanota Liaudies švietimo pirmūno ženkleliu.

Šaltinis

Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999. Informacijos publikavimui gautas žodinis autoriaus leidimas.
XSKT Cần Thơ FC

Istorija

Klubo ištakos siekia 1980 m.
Oro linijų aljansas

Oro linijų aljansas – oficialus bendradarbiavimo tam tikrame lygyje susitarimas tarp dviejų ar daugiau oro linijų bendrovių. Šiuo metu pasaulyje yra trys svarbiausi ir didžiausi aljansai – „Star Alliance“, „SkyTeam“ ir „Oneworld“. Šie pagrindiniai aljansai aptarnauja 60,8 % visų pasaulio keleivių. Aljansai sudaro geras sąlygas keliauti keleiviams, naudojantis pasiūlytais kelionių paketais. Tiek lėktuvų apipavidalinimas, tiek aljansai yra viena iš oro linijų bendrovių įvaizdžio dalis. Aljansai sudaromi ir tarp krovinių oro linijų bendrovių, kaip antai „WOW Alliance“, „SkyTeam Cargo“ ir „ANA/UPS Alliance“.

Istorija

Pirmasis oro linijų bendrovių aljansas buvo sukurtas XX a. 4-ajame dešimtmetyje, kuomet „Pan American-Grace“ bendrovė susitarė su savo antrine „Pan American World Airways“ kompanija dėl reguliarių skrydžių į Pietų Ameriką. Pirmasis didesnis aljansas įsikūrė 1989 m., kuomet bendradarbiauti pradėjo oro bendrovės „Northwest Airlines“ ir „KLM Royal Dutch Airlines“.
1997, 1999 ir 2000 m. paeiliui susikūrė trys šiuo metu didžiausi oro linijų bendrovių aljansai – „Star Alliance“, „Oneworld“ ir „SkyTeam“. Vėliau „Virgin Atlantic Airways“ bendrovės įkūrėjas bei vadovas Richard Branson paskelbė, kad planuoja sukurti savo valdomų „Virgin Group“ bendrovių aljansą.
Jarcevas (Krasnojarskas)

Lietuviai

1948 m. rudenį į Jarcevą iš gretimų kaimelių atkeltos kelios dešimtys lietuvių šeimų, iš TSRS okupuotos Lietuvos ištremtų 1948 m. gegužės mėn. Tuo metu Jarcevas buvo rajono ir kolūkio centras. Tremtiniai dirbo žuvų apdorojimo įmonėje, kolūkyje, kirto mišką, ruošė malkas, gamino statines žuvims sūdyti. Gyveno barakuose. 1959 m. lietuviai išvyko į Lietuvą.
XIV Europos futbolo čempionato atranka/atkrintamosios varžybos

XIV Europos futbolo čempionato papildomų atrankinių varžybų rezultatai.
Giltinė

Giltinė – mirties deivė, numarinanti žmones. Ją mini M. Pretorijus kartu su pykčio ir nelaimės dievais. Ji priklauso pačioms seniausioms deivėms. Giltinės vardas kilęs iš žodžių „gelti“, „geluonis“, „geltonis“. Giltinė žudo geldama liežuviu.
Vaizduojama senyva, negraži moteris su ilga mėlyna nosimi ir veidu bei ilgu liežuviu, kuris pilnas nuodų. Pasakojama, kad Giltinė buvusi linkusi bendrauti, jauna ir graži. Tačiau kai ji klasta uždaroma į karstą ir praguli ten septynerius metus, tampa sudžiūvusia ir bjauria. 
Giltinė – deivės Laimos sesuo. Jų abiejų veikla susieta su žmogumi bei su viso gyvojo pasaulio pradžia ir pabaiga. Jei Laima siejosi su gyvenimo pradžia, tai Giltinė – su pabaiga. Pagrindinė Giltinės funkcija buvo stebėti, kada žmogui ateina laikas mirti, o atėjus tam laikui, žmogų numarinti.
Giltinei artimos Maro deivės, o jos tarnaitė buvusi Magyla. Senovės lietuvių mitologijoje Giltinė buvo dar vaizduojama kaip tyli, labai liesa moteris baltais drabužiais, folklore minima, kad kadaise ji buvusi tokia pat graži, kaip ir Laima, bet vienąkart pakliuvusi bėdon (pagal vienus šaltinius – uždaryta karste) ir per tą laiką labai pasikeitusi.
Liaudies padavimuose dažnai minima, kaip žmogus, norėdamas nutolinti besiartinančią mirtį, įvairių gudrybių pagalba stengdavosi ją apgauti – nukirpti Giltinei jos ilgus nagus ar dvišaką liežuvį. Verta pastebėti, kad dalis šių vaizdinių, kaip ir vėlesnis Giltinės vaizdavimas su dalgiu rankoje ir griaučių pavidalu, į Lietuvą atėjo iš krikščionybės. Vėlinių metu senovėje kai kuriose vietose Giltinė būdavo paminima, kepant tam tikrus paplotėlius, vėliau išdalinamus elgetoms, kad šie melstųsi už išėjusiuosius Anapilin.

Šiuolaikinė Giltinės samprata

Giltinė vaizduojama kaip pati mirtis, kurios prisilietimas atima gyvastį. Vaizduojama figūra juodu apsiaustu su gaubtu, laikanti dalgį. Dažniausiai veido bruožai nematomi, kartais vietoje veido vaizduojama kaukolė.
Ramiojo vandenyno plokštė

Ramiojo vandenyno plokštė yra okeaninė tektoninė plokštė, plytinti po Ramiuoju vandenynu. Ji slenka į šiaurės rytus 5-7 cm per metus. Uolienų įmagnetėjimo tyrimai rodo, kad seniausios plokštės vietos yra apie 200 mln. metų amžiaus.
Ją supa didelės Eurazijos, Šiaurės Amerikos, Naskos, Antarktidos ir Australijos plokštės, mažesnės Filipinų, Chuano de Fukos bei keletas smulkių tektoninių plokščių.
Ramiojo vandenyno plokštės pakraščiai pasižymi dideliu geologiniu aktyvumu, vulkanizmu (Ugnies žiedas) ir formuoja įdomių geologinių darinių, pavyzdžiui, vakarinis destruktyvusis pakraštys, nirdamas po Filipinų plokšte, sudarė giliausią planetoje Marianų lovį, o Šiaurės Amerikos vakarinėje pakrantėje esantis Šv. Andrejaus lūžis susiformavo ties konservatyviuoju pakraščiu tarp Ramiojo vandenyno plokštės ir Šiaurės Amerikos plokštės.
Ties Havajų salomis Ramiojo vandenyno plokštėje yra karštasis taškas.
Skijus

Istorija

Miesto pavadinimas kilo nuo ąžuolų girios (lot. escletum) ir pirmąkart buvo paminėtas Vičencos benediktinų dokumentuose. Pirmoji gyvenvietė buvo aplink dvi senas kalvas, kur dabar yra pilies griuvėsiai ir didelė neoklasikinė katedra.
XII Skijus tapo svarbiu vilnos apdirbimo centru. Miestą valdė venecijiečių Maltraversi šeima iki 1311 m.
Skijus dabar pramoninis miestas, nes Alessandro Rossi įkūrė didžiausią itališką vilnos firmą (Lanerossi) XIX a. Rosis savo darbininkams statė namus, vaikų darželius, mokyklas, teatrus ir sodus. Svarbiausi tekstilės fabrikai mieste buvo Lanerossi, Conte ir Cazzola. Skijus buvo vadinamas „Italijos Mančesteriu“, nes vilnos prekybai turėjo tokią pat didelę įtaką savo šalyje kaip anglų miestas Didžiojoje Britanijoje.
Imperializmas

Imperializmas, terminas, apibrėžiantis valstybės pastangas išplėsti bei primesti savo įtaką kitoms šalims ir jų gyventojams. Tokios politikos priežastys gali būti demografinės, nacionalistinės ar ekonominės. Dažnai šiuo terminu įvardijamos ir XIX–XX a. sandūroje vykusios pasaulinės varžybos dėl viešpatavimo. Imperializmą nuo kolonializmo skyrė pakitęs metropolijų santykis į kolonijas: kolonialistinėje epochoje valstybinių koncesijų pagrindu visos veiklos teisės kolonijose dažniausiai būdavo suteikiamos bendrovėms, kurios palaikė prekybinius santykius tarp metropolijos ir kolonijos, aprūpindamos metropolijas žaliavomis; imperialistinėje epochoje kolonijų grobimas turėjo spręsti demografines bei socialines metropolijos problemas. Tą turėjo užtikrinti perteklinių gyventojų įkurdinimas kolonijose bei pasirūpinimas rinkomis jų fabrikuose ir kasyklose gaminamoms prekėms.
Apaštalas Simonas Kananietis

Evangelijoje

Evangelijoje apie Apaštalą Simoną Kananietį labai mažai rašoma. Jis minimas apaštalų sąrašuose Evangelijoje pagal Matą (Mt. 10,4), Evangelijoje pagal Morkų (Mk. 3,18), Evangelijoje pagal Luką (Lk. 6,15), taip pat Apaštalų darbuose (Ap. 1,13). Jis vadinamas Simonu Zelotu arba Simonu Kananiečiu, taip atskiriant jį nuo Apaštalo Petro. Jokių kitų duomenų apie šį apaštalą Naujasis testamentas nepateikia.
Pravardė Kananietis, kuri kartais neteisingai suprantamas kaip „iš Kanos miesto“, kilo iš hebrajų kalbos žodžio qan’ana‘ – „uolusis“. Ši apaštalo pravardė galėjo reikšti jo priklausymą politiniam – religiniam zelotų judėjimui – nesutaikomiems kovotojams su romėnų valdymu.