google/wiki40b huggingface dataset:
Emilija Pūtvytė

Emilija Pūtvytė (1910 m. balandžio 5 d. Šilo Pavėžupyje, Šiaulėnų valsč., Šiaulių apskr. – 1995 m. kovo 22 d. Putname, Konektikute, JAV) – Lietuvoje,
Vokietijoje ir JAV veikusi pedagogė, visuomenininkė.

Biografija

Gimė žinomo Lietuvos visuomenės, kultūros veikėjo Vlado Putvinskio ir Emilijos Putvinskienės – Moterų šaulių garbės vadės – šeimoje. Kartu augę broliai ir seserys vėliau tapo žinomais šalies žmonėmis: Stasys – agronomu ir valstybės veikėju, Ona – pedagoge ir visuomenės veikėja, Sofija – visuomenės veikėja, Vytautas – visuomenės veikėju. Dar viena sesuo (Julytė) mirė kūdikystėje.
Emilija Pūtvytė mokėsi Šiauliuose – Mergaičių gimnazijoje ir Mokytojų seminarijoje, vėliau Kaune – Dr. J. Tumėno brandos kursuose ir Mokytojų profesinės sąjungos suaugusiųjų gimnazijoje. 1928 m. įgijo brandos atestatą ir 1930–1938 m. VDU
Humanitarinių mokslų fakultete studijavo istoriją. Vokietijos archyvuose surinkusi medžiagą, 1939 m. VDU apgynė diplominį darbą tema „Prūsų 1525 m. sukilimas“.
Nuo 1938 m. mokytojavo Kauno žydų gimnazijoje, 1940–1942 m. – Vilniaus Vytauto Didžiojo gimnazijoje. Antrojo pasaulinio karo metais dalyvavo
Birželio sukilime, buvo išrinkta į Vilniaus miesto ir srities piliečių komitetą. 1942 m. išvyko gyventi į Kelmę, porą metų dirbo miesto gimnazijoje. 1944 m. pasitraukė į Vakarų Europą, gyveno Gruliche (dab. Čekijos Respublika). Šiame miestelyje 1944–1946 m. lietuvių pabėgėliams įsteigė vaikų darželį ir jam vadovavo. Vėliau persikėlė į Miuncheną, kartu su kitais organizavo Lietuvių gimnaziją ir joje dirbo inspektore.
1949 m. Emilija Pūtvytė emigravo į JAV. Apsigyveno Brukline, 1950–1951 m. Maironio lituanistinėje mokykloje dėstė istoriją. 1952 m. pervažiavo į Hartfordą, tobulinosi šio miesto universitete. Dirbo įvairiuose bendrovėse, kurį laiką Niuporto miesto koledže dėstė vokiečių kalbą. Nuo 1964 m. studijavo Rod Ailando universitete. Įgijusi magistro kvalifikaciją, iki 1976 m. dėstė istoriją Bristolio bendruomenės koledže. Vėliau persikėlė į Sani Hilsą (Florida).

Visuomeninė veikla

E.Pūtvytė nuo 1926 m. aktyviai dalyvavo skautų veikloje. 1928 m. vadovavo Kauno tuntui, buvo pakelta paskautininke. 1946 m. Miuchene lietuvių pabėgelių tarpe organizavo skautų tuntą. 1950–1951 m. buvo Niujorko skautų tuntininke, vėliau patvirtinta JAV Rytų skaučių vadove. 1958 m. išrinkta vyr. skautininkės pavaduotoja. Gyvendama Hartforde inscenizavo kelis skautiška tematika parašytus savo veikalus.
Nuo 1922 m. priklausė Kauno jaunųjų šaulių klubui. 1929 m. subūrė šaules moteris Šiauliuose, 1929–1930 m. buvo renkama Kelmės šaulių moterų būrelio pirmininke. 1930 m. VDU įkūrė šaulių studenčių organizaciją ir jai vadovavo. 1934 m. įsteigė Šaulių studentų korporaciją „Saja“ ir buvo išrinkta jos pirmininke. Gyvendama JAV, 1956–1958 m. buvo išeivijos Laikinosios šaulių sąjungos vadovybės narė.
Bendradarbiavo „Trimite“, „Skautų aide“, „Mūsų vytyje“, „Drauge“ ir kt. spaudos leidiniuose. Kartu su seserimi Sofija Pūtvytė-Mantautienė ir jos vyru Aleksandru Mantautu bei jųjų sūnumi dr. Vaidievučiu A. Mantautu 1973 m. išleido tritomę knygą apie Vlado Putvinskio–Pūtvio gyvenimą ir veiklą.
Kosmoso turizmas

Kosmoso turizmas – privačiomis lėšomis finansuojami pramoginiai ar mokslo tiriamieji skrydžiai į kosmosą arba Žemės orbitą.
Šiuo metu kosmoso turizmo tikslui naudojamas Tarptautinės kosminės stoties Rusijos segmentas. Skrydžiai, kuriuos organizuoja agentūros „Roskosmos“ ir „Space Adventures“, atliekami rusų „Sojuz“ komerciniais laivais. Iki 2012 m. pab. su jų pagalba kosminėje stotyje jau pabuvojo 8 turistai, tarp jų Charles Simonyi – du kartus. Turistai ruošiami Pamaskvės Žvaigždžių miestelyje bei Ščiolkove, taip pat naudojami nedideli lėktuvai, kuriuose simuliuojama nesvarumo būklė. Turo į orbitą kaina sudaro 20–23 mln. JAV dolerių.
Amerikiečių NASA vis dar priešinasi idėjai sujungti profesionalius skrydžius su kosmoso turizmo elementais, bet rusų kosmoso agentūrai ši idėja pasirodė patraukli. Dėl tokio rusų sumanymo amerikiečiai pagrasino rusams kosminėmis sankcijomis, bet tolimesnėse derybose abi šalys susitarė. Pirmuoju turistu, už savo kelionę į kosmosą sumokėjusiu 20 mln. JAV dolerių, tapo amerikietis Dennis Tito, pabuvojęs kosmose 2001 m. balandžio 28 – gegužės 6 d. 2002 m. tokį pat skrydį į kosmosą pakartojo dar vienas multimilijonierius iš Pietų Afrikos Respublikos Mark Shuttleworth. Po sėkmingai pasibaigusių pirmųjų bandymų rusai pradėjo pardavinėti atsirandančias laisvas vietas į erdvėlaivius, skraidančius į TKS. Transportiniai laivai į TKS gali talpinti 6–7 kosmonautus ir ne kiekvienoje misijoje užpildomas visas laivas. „Roskosmos“ sudarė sutartį su amerikiečių firma „Space Adventures“ ir perdavė jai bilietų pardavimo teisę.
Neišgalintys sumokėti milijoninių sumų už savaitinę kosminę kelionę gali tikėtis sulaukti pasiūlymo atlikti valandos trukmės pasiskraidymą stratosferoje už 100 000 JAV dolerių. Į kosminio turizmo rinką veržiasi naujos kompanijos, todėl ilgainiui tokios kelionės taps prieinamesnės.

Istorija

Pirmąja kosmoso turiste turėjusi tapti amerikietė mokytoja Christa McAuliffe 1986 m. žuvo erdvėlaivio „Čelendžerio“ katastrofoje. Po šio incidento JAV vyriausybė priėmė įstatymą, draudžiantį neprofesionalų skrydžius į kosmosą.
1990 ir 1991 m. pasinaudodami privačių kompanijų lėšomis, pakilo pirmieji komerciniai kosmonautai: japonų žurnalistas Toyohiro Akiyama ir pirmoji britė kosmonautė Helen Sharman. Tai buvo erdvėlaivių „Sojuz“ skrydžiai į sovietinę kosminę stotį „Mir“
2004 m. rugsėjo 25 d. buvo įkurta „Virgin Galactic“ – kosmoso turizmo grupė, kuri po „SpaceShipOne“ sėkmės ėmė plėtoti kosmoso turizmą. Grupės tikslas buvo nuo 2007 m. kosminius skrydžius padaryti prieinamus visuomenei už 200 000 JAV dolerių. 
2011 m. Naujosios Meksikos valstijoje atidarytas milijardieriaus Ričardo Bransono naujas „Virgin“ kosmoso uostas – prabangus terminalas, pirmasis pasaulyje komercinės paskirties kosmoso uostas, iš kur pasiturintys turistai galės pakilti į orbitą aplink Žemę.
2018 m. pabaigoje „SpaceX“ kompanija planavo pasiųsti erdvėlaivį „Dragon 2“ su kosmoso turistais į Mėnulio orbitą.
Gilšė (ežeras)

Padavimas

Ežeras aprašytas Vinco Krėvės-Mickevičiaus „Dainavos šalies senų žmonių padavimuose“. Pasak padavimo, Gilšės ežero dugne yra labai didelis dvaras, jo dugno niekas nepasiekia. Bet kaitrią saulėtą dieną, kai vanduo ramus, nebanguoja, matyti giliai giliai ežero viduje aukšti dvarų bokštai.
Padavimas byloja, kad kadaise gyvenęs turtingas bajoras, turėjęs dukterį – gražiausią mergelę pasaulyje, nuostabiai atrodžiusi ir kalbėjusi. Vienas bajoro tarnas pamilo mergelę, tačiau išdidus bajoras sutikęs leisti dukterį už bernelio tik tada, kai šis turėsiąs turtus, didesnius už paties bajoro. Bernelis sugalvojęs ir nakvojęs po aukštu tiltu 3 naktis, kur sutikęs nugalabijo 3 pirklius. Tada bernelis pasistatęs didžiulius dvarus, o mergelė ištekėjusi už jo. Tačiau laimės jie neturėję, kadangi susiėję per kitų nelaimę. Vieną naktį staiga prasivėrusi žemė ir prasmegę naujieji dvarai, o jų vietoje gilus ežeras atsiradęs, Gilše pavadintas.
Janis Misinis

Biografija

1885 m. brolio sodyboje Tirzos valsčiuje įsteigė privačią biblioteką „Kraces“, 1890 m. jos fondus sudarė 500 knygų, vėliau ir knygrišyklą, 1892 m. Lejascieme (dab. Gulbenės savivaldybė) – knygyną. 1906 m. išvyko į Rygą, dirbo knygyne. 1911–1914 m. Rygos miesto bibliotekos (dab. Latvijos mokslų akademijos akademinė biblioteka) bibliotekininkas, 1919 m. šios bibliotekos archyvo vedėjas. 1919–1920 m. Latvijos valstybės bibliotekos (dab. Latvijos nacionalinė biblioteka) vadovas, 1920–1938 m. Rygos miesto bibliotekos direktoriaus pavaduotojas ir Latviškų knygų skyriaus vadovas. 1925 m. Rygos miestui padovanojo savo asmeninę biblioteką – 28 000 knygų, kuri saugoma Latvijos mokslų akademijos akademinėje bibliotekoje (nuo 1954 m. J. Misinio latvių literatūros skyrius, nuo 1992 m. – Janio Misinio biblioteka).
Tyrinėjo latviškas knygas, literatūrą, kultūrą, nubrėžė nacionalinės bibliografijos rengimo pagrindines kryptis. Svarbiausias veikalas – Latvių literatūros rodyklė (Latviešu rakstniecības rādītājs 2 t. 1924–1937 m.), apimanti 1585–1925 m. laikotarpio latviškas knygas. Jo darbais remiasi Lietuvos ir kitų Baltijos šalių knygotyrininkai.
Kafas

Istorija

Miestas žinomas nuo kartaginiečių laikų, romėnai jį vadino Sicca Veneria. Miestas buvo svarbus politinis ir religinis centras. 688 m. miestą užėmė arabai. Kafo pavadinimas vartojamas nuo XVI a.
Šiaurės Rodezija

Raida

Zambijos teritoriją iki britų ekspansijos valdė atskiros afrikinės imperijos: Alujanos vakaruose, Msiri imperijos viduryje, Bembos šiaurėje ir Maravi rytuose. 1890–1891 m. visos šios valstybės pasirašė abejotinas sutartis su britais, leisdamos šiems vykdyti kalnakasybą mineralais turtingame krašte. Šiais klausimais rūpinosi Britų Pietų Afrikos kompanija. Jos kontroliuojamos sritys buvo padalintos į neformalius protektoratus. Vakarų Zambija buvo administruojama kaip Šiaurės vakarų Rodezija, o rytų Zambija kaip Šiaurės rytų Rodezija. 1911 m. šie neformalūs protektoratai buvo sujungti į vieną – Šiaurės Rodeziją, taip suformuojant dabartinės Zambijos teritoriją ir sienas.
1923 m. pasibaigus sutartims, buvo sprendžiamas Šiaurės Rodezijos likimas. Po metų oficialiai pripažinta kaip Britų protektoratas, čia paskirtas gubernatorius, sostine tapo Livingstonas. Tuo metu protektorato teritorijoje gyveno apie 4000 europiečių, kurie paėmė viso protektorato valdžią į rankas. Britai čia atrado milžiniškus vario klodus, ir išnaudojo vietos gyventojus kasyklose. Išnaudojimas ne kartą sukėlė juodaodžių streikus ir sukilimus.
Šie sukilimai ir afrikiečių sąmoningumo didėjimas lėmė vis didesnes nuolaidas vietos gyventojams. Jie formavo savo judėjimus, partijas. Svarbiausia jėga tapo Afrikos gerbūvio bendruomenių federacija, kuri išsikovojo tam tikrų teisių vietos gyventojams. Šiaurės Rodezija buvo viena pelningiausių ir pažangiausių Britanijos kolonijinių valdų.
1953 m. nuspręsta Šiaurės Rodeziją sujungti su gretimomis kolonijomis Pietų Rodezija ir Njasalendu, taip siekiant geriau paskirstyti turtą ir pelną. Taip buvo suformuotas Rodezija ir Njasalendas. Joje Šiaurės Rodezija išlaikė savo teritorijas kaip atskiras administracinis vienetas. Po 10 metų, t. y. 1963 m., ši federacija suiro, ir visos trys kolonijinės valdos formaliai buvo atkurtos. Tačiau jau 1964 m. Šiaurės Rodezija paskelbė nepriklausomybę kaip Zambija.
Japonijos ginkluotosios pajėgos

Sudėtis

Japonijos karines pajėgas 2005 m. sudaro 239 430 asmenų, iš jų 147 737 sausumos gynybos pajėgose, 44 327 jūrų gynybos pajėgose, 45 517 oro gynybos pajėgose, 1 849 jungtiniame štabe. Atsarginių skaičius – 57 889.
Alna (Zapsio intakas)

Pavadinimo kilmė

Alėti, alnėti, almėti reiškia „rėkauti, lalėti“ arba „smarkiai tekėti, gurgėti“. Upė iš tiesų yra srauni. Priesaga n rodo gurgėjimo, alėjimo vietą.
Bavlas

Istorija

Bavlo kaimas rašytiniuose šaltiniuose minimas nuo XVIII a. Pradėjo sparčiai augti 1946 m. apylinkėse ėmus siurbti naftą. 1997 m. suteiktas miesto statusas.
Anglijos herbas

Anglijos herbas – oficialus Anglijos ir jos monarchų simbolis. Raudoname herbinio skydo lauke trys auksiniai liūtai ginkluoti mėlynais liežuviais ir nagais.
Herbas yra Jungtinės Karalystės herbo sudedamoji dalis.
Nuo 1603 m. yra Anglijos karalystės herbas.
2016 m. vasaros paralimpinės žaidynės

Plėtra ir pasiruošimas

Rio de Žaneiras buvo pirmasis miestas, rengęs tiek Pan Amerikos, tiek Parapan Amerikos žaidynes tais pačiais metais. Šių renginių organizavimas 2007 m. miestui davė patirties daugelio sporto šakų varžybų – kartu ir sporto renginių neįgaliesiems – rengime. Brazilijos paralimpinio komiteto prezidentas Endriu Parsonsas (angl. Andrew Parsons) pastebėjo, jog organizacinės olimpinių ir paralimpinių varžybų komandos palaikė gerus santykius ir kalbėjo „ta pačia kalba“ (angl. "speaking the same language") tiek, kiek tai leidžia organizacinės galimybės. E. Parsonsas gyrė gerą 2012 m. vasaros paralimpinių žaidynių organizuotumą ir jautė, jog jo komanda pasimokė iš Londono ir visa tai galės pritaikyti Rio žaidynėms.

Arenos

Kaip ir anksčiau, 2016 m. paralimpinės žaidynės vyks daugiausia tose pačiose arenose kaip ir olimpinės žaidynės. Bara da Tižukoje bus daugiausia arenų, skirtų žaidynėms. Kitų arenų bus Kopakabanos paplūdimyje, Marakanos rajone ir Deodoro. Bara da Tižukoje įsikurs ir Olimpinis kaimelis.

Susiję straipsniai

Lietuva 2016 m. vasaros paralimpinėse žaidynėse
Bajangolas

Bajangolas (mong. Баянгол 'turtingoji upė) – vienas iš Ulan Batoro rajonų. Rajonas padalytas į 20 choroo (mong. хороо). Anksčiau, socialistiniais laikais, rajonas buvo vadintas Spalio rajonu. Bajangole gyvena 160 479 žmonės.
Senica Švienchai

Istorija

Nuo XIX a. pabaigos kaimas priklausė Senicos bajorkaimiui, Dmochi Glinkų valsčiui, Čiževo Šv. Apaštalų Petro ir Povilo parapijai. 1827 m. kaime buvo 15 namų ir 78 gyventojai. XIX a. pabaigoje kaime buvo 10 namų ir 93 gyventojai. 1921 m. kaime buvo 16 namų ir 105 gyventojai, iš kurių 56 vyrai ir 49 moterys.
Kaljaris

Istorija

Miestas buvo įkurtas finikiečių, VII a. pr. m. e., kaip Karalis. 238 m. pr. m. e. Sardinija atiteko Romos respublikai. Per pilietinį karą tarp Cezario ir Pompėjaus rėmė pastarąjį, o Karalio pavyzdžiu pasekė kiti Sardinijos miestai. Seksto Pompėjaus leitenantui Menui tik čia jis sutiko pasipriešinimą, bet miestas pasidavė po trumpos apgulties.
Romos imperijos laikais Kaljaris buvo salos sostinė ir nors netapo kolonija, miesto gyventojai tapo Romos piliečiais. Krikščionybe mieste buvo nuo III a., o šimtmečio pabaigoje čia buvo vyskupas. IV a. vidury Kaljaryje vyskupu buvo Liuciferis Kaljarietis, kurio šventumas diskutuotinas. Žlugus Romos imperijai miestas su visa Sardinija atiteko vandalams, bet jis viduramžiais išlaikė svarbą.
XI a. Pizos respublika turėjo didelę įtaką Sardinijoje. XIV a. Kaljarį užėmė Aragono karalystė, vėliau valdė Ispanijos vietininkai. 1718 m. Sardinija atiteko Savojos dinastijai, kuri pasivadino Sardinijos karaliais. XVIII a. pabaigoje Prancūzijos revoliucionieriai bandė užimti miestą, bet sardiniečiai apsigynė. Jie tikėjosi iš Pjemonto didesnės autonomijos, o jos negavę sukilo. Netrukus Savojos dinastija atgavo valdžią saloje.
Po Italijos suvienijimo miestas pradėjo augti. Daug gražių pastatų atsirado, kai meras buvo Ottone Bacaredda. Šis meras taip pat nuslopiną vieną pirmųjų darbininkų sukilimą XX a.
Sąjungininkai per Antrąjį pasaulinį karą bombardavo miestą 1943 m. vasarį, daug miestiečių pabėgo į kaimus. Tų metų rugsėjį vokiečių armija užėmė salą, bet greitai atsitraukė, kad sustiprintų pozicijas žemyne. Po karo miestas toliau augo.

Futbolas

Mieste žaidžia Cagliari Calcio klubas. Čia 1990 m. vyko XIV pasaulio futbolo čempionatas.
Laisvasis nardymas

Laisvasis nardymas (angl. freediving, gr. apnea; kvėpavimo sulaikymas) – nardymas be oro arba vienu įkvėpimu. Laisvasis nardymas skirstomas į pramoginį paviršinį nardymą (angl. snorkeling), tikslinį (povandeninė žūklė) ir sportinį. Ekstremalaus sporto varžybų metu siekiama panerti kuo giliau, nuplaukti kuo toliau arba išsilaikyti po vandeniu kuo ilgiau.
Vilkaviškio rajono savivaldybės taryba 1995–1997 m.

Teisinis pagrindas

Rinkimai įvyko vadovaujantis 1992 m. spalio 25 d. Konstitucijos nuostatomis, 1994 m. liepos 7 d. naujuoju Vietos savivaldos įstatymu ir nauju 1994 m. liepos 7 d. savivaldybių tarybų rinkimų įstatymu. Be to, 1994 m. liepos 19 d. priimtas Lietuvos Respublikos teritorijos administracinių vienetų ir jų ribų įstatymas.
Lietuvos Respublikos administraciniais vienetais tapo apskritys ir savivaldybės, gyvenamosios vietovės suskirstytos į miesto ir kaimo gyvenamąsias vietoves. Panaikintos savivaldybių pakopos, miesto gyvenamosioms vietovėms priskirti miestai, kaimo gyvenamosioms vietovėms – miesteliai ir kaimai. Savivaldybė sudaroma iš gyvenamųjų vietovių. Jos teritorija gali būti skirstoma į seniūnijų aptarnaujamas teritorijas. Iki 25 sumažintas Vilkaviškio rajono savivaldybės tarybos narių skaičius, meras tapo ir atstovaujamosios, ir vykdomosios valdžios galva.

Veikla

Rajono meru išrinktas Jonas Mačys, jo pavaduotoju Jonas Šuliauskas. Savivaldybės administratoriumi paskirtas Artūras Simanavičius.
Dmitrijus Chocenka

Biografija

2006 metais Vilniaus universiteto Matematikos ir informatikos fakultete baigė informatikos bakalauro studijas. 2011 metais baigė Mykolo Romerio universitetą.
2005–2010 m. UAB „Informacinių projektų sistemos“ vyresnysis programuotojas, 2010–2013 m. UAB „Sintagma“ vyresnysis programuotojas, nuo 2013 m. kovo mėn. UAB „Tree Finance“ konsultantas. Nuo 2009 m. Lietuvos korespondencinių šachmatų federacijos generalinis sekretorius.  
Šachmatais pradėjo žaisti būdamas 12 metų, jais susidomėjęs Sporto šventėje Vingio parke,  pamatęs  didelius demonstracinius šachmatus (šachmatų lentos dydis: 4x4 metrų). Nuo 1995 rugsėjo mėn. pradėjo lankyti Vilniaus šachmatų ir šaškių sporto mokyklą. Pirmasis treneris - Pavelas Rubinas. Vėliau apie 1 metus treniravo Donatas Lapienis. Vilniaus universiteto šachmatų rinktinės narys, nuo 2001 m. dalyvavo Lietuvos studentų aukštųjų mokyklų čempionatuose, Lietuvos šachmatų lygoje bei kituose turnyruose.
Nuo 2005 metų žaidžia korespondenciniais šachmatais  (sudomino Virginijus Grabliauskas).
Pirmajį tarptautinio korespondencinių šachmatų meistro normatyvą įvykdė atrankoje į 17-ąją pasaulio korespondencinių šachmatų olimpiadą (2006-2008 m.). Žaisdamas prie paskutinės (6-osios) lentos, surinko 7,5 taško iš 11 ir taip įvykdė tartautinio meistro normą.  Kitą tarptautinio meistro susirašinėjant normą įvykdė Europos 7-ąjame komandiniame čempionate. Žaisdamas 5-oje lentoje iš 8, surinko 7 iš 14 taškų. 2011 metais ICCF kongresas Suomijoje suteikė korespondencinių šachmatų meistro titulą.
Opportunity

Misija

Iš pradžių buvo tikimasi, kad „Opportunity" veiks iki 90 dienų, tačiau misija vis pratęsiama. Jis sėkmingai tiria Marso dirvožemį ir akmenis, daro panoramines fotografijas. Šie tyrimai leido NASA mokslininkams iškelti hipotezę dėl vandens buvimo Marse.
„Opportunity" savo kelionę po Marsą pradėjo Endurance krateryje, kur tyrimus atliko nuo 2004 m. birželio iki gruodžio. Vėliau šiame krateryje „Opportunity" rado sveiką meteoritą, žinomą Heat Shield Rock vardu. 
 
Nuo 2005 m. balandžio pabaigos iki birželio mėn. du „Opportunity" ratai buvo įstrigę smėlio kopoje. Po 6 savaičių NASA specialistai, atlikę daugybę kompiuterinių bandymų, išgelbėjo marsaeigį.
2005 m. rugsėjo mėnesį „Opportunity" buvo nukreiptas pietų kryptimi link Erebus kraterio - didelio, negilaus, dalinai užpustyto smėliu, po trumpo sustojimo marsaeigis pajudėjo link Viktorijos kraterio.
2006 m. rugsėjo pabaigoje „Opportunity" pasiekė Viktorijos kraterį ir tyrinėjo jį iki pat 2008 m. rugsėjo 3 d. 
2008 m. spalį jau galutinai palikus Viktoriją, pasukama pietryčių kryptimi - link Endeavour kraterio.
2009 m. sausio 25 d. sukako 5 metai nuo aparato nusileidimo Marse. Per šiuos penkerius metus įveikta 13,7 km.
2011 m. rugpjūčio 24 d. „Opportunity" per visą misijos laikotarpį jau buvo nukeliavęs 33,53 km ir toliau  tyrinėjo rugpjūčio pradžioje pasiekto Endeavour kraterio apylinkes.
Gaižaičių pagrindinė mokykla

Istorija

Mokykla Martyniškiuose duris atvėrė 1902 m. Pirmasis mokyklos mokytojas – gamtininkas, Martyniškių parko kūrėjas Mykolas Itomlenskis (1883–1960). Gaudikių, Girkančių, Žukančių kaimų vaikai 1917 m. pradėjo lankyti Gaižaičių pradinę mokyklą, kuri 1918 m. įkurdinta Gaižaičių dvare. 1924 m. pradėjo veikti mokykla Juodeikių kaimo klebonijoje. Mokytojas buvo Jazgevičius. Mokslai tuomet prasidėdavo vėlai rudenį, baigdavosi su pavasariu.
1993 m. reorganizavus Juodeikių ir Martyniškių pagrindines bei Gaižaičių pradinę mokyklą, Joniškio rajono Tarybos sprendimu įsteigta Gaižaičių pagrindinė mokykla. 1993 m. mokėsi 73 mokiniai, dirbo 16 pedagogų, buvo 9 klasės. 1997 m. įrengta kompiuterinė klasė. 1998 m. įsteigta priešmokyklinio ugdymo grupė.
2013 m. mokykla prijungta prie Žagarės gimnazijos.
Toninė kalba

Toninė kalba – kalba, kurioje skirtingi žodžių tonai (savita intonacija) keičia žodžių reikšmę, net jei kitais atžvilgiais žodžiai vienodi. Tam tikrą toną turi kiekvienas skiemuo, o ne vienas ar keli žodžio skiemenys kaip priegaides turinčiose kalbose.
Toninės yra dauguma Rytų Azijos kalbų, pvz., kinų, vietnamiečių, dalis korėjiečių dialektų. Kai kurie tonai kalbos gerai nemokantiems ar muzikinės klausos neturintiems žmonėms gali skambėti labai panašiai, todėl tai yra sunkiausiai išmokstama toninės kalbos dalis.
Leipcigo mūšis

Padėtis prieš mūšį

Napoleono katastrofa Rusijoje paskatino Prūsiją, Austriją ir Švediją susivienyti prieš jį. Prancūzija nors ir papildė savo kariuomenę naujais šauktiniais, turėjo gerokai mažiau karių. Po nerezultatyvios kampanijos Vokietijoje Napoleonas spalio 14 d. pasiruošė gynybai lygumoje prie Leipcigo.
Bomba

Artilerinės bombos ir granatos

Viena seniausių terminas bomba prasmių – sprogstamasis artilerijos sviedinys, pripildytas parako (pirmieji sviediniai būdavo nesprogstami pilnaviduriai akmeniniai ar ketiniai rutuliai). Pagal tai vienas iš artilerijos pabūklų tipų vadinamas bombarda, vienas artileristo (arba artileristo karinių laipsnių) pavadinimų yra bombardyras, o apšaudymas tokiais sviediniais vadinamas bombardavimu.
Sprogstamieji artilerijos sviediniai, svėrę daugiau kaip pūdą (16 kg), buvo vadinami bombomis, o svėrę mažiau – granatomis (). Šiais laikais abu šie pavadinimai pasenę.

Teroristų bombos

Viena pasenusių žodžio bomba prasmių – rankinė granata. Dabar žodis bomba šia prasme nebevartojamas.
XIX a. viena politinės kovos priemonių tapo valdovų ir vyriausybės narių žudymas naudojant savos gamybos granatas, kurias teroristai svaidydavo į savo taikinius. Tokios granatos buvo vadinamos bombomis. Karinėje srityje žodis bomba 'granata' išnyko, o terorizmo srityje išliko ir dabar bomba neteisingai vadinami tiek svaidomi sprogstami įtaisai (turėtų būti – granatos), tiek nešiojami (pvz., vadinamieji šachidų diržai) bei įtaisyti automobiliuose ar statiniuose (turėtų būti vadinami minomis).
Irma Bune

Biografija

Gimė 1911 m. sausio 4 d. Biržuose. 1932 m. baigė Latvijos dramos kursus, baigusi mokslus pradėjo vaidinti Šiaurės Latvijos teatre. 1933 m. nacionaliniame teatre, 1934 m. Ziemelblazmės teatre, 1936-1937 m. krikščionių dramos teatre, 1938-1940 m. Latvijos dramos aktorių ansamblyje. Nuo 1944 m. Latvijos TSR valstybinio jaunimo teatro aktorė. Mirė 1995 m. gegužės 21 d. Rygoje, palaidota Rygos Miško kapinėse.
Juodkalnijos vyrų futbolo rinktinė

Susitikimai su Lietuvos rinktine

Pirmą kartą su lietuviais susitiko Podgoricoje, Gradski stadione. UEFA Tautų lyga turnyre 2018 m. rugsėjo 10 d. vykusiose rungtynėse pasižymėjo 34 min. S. Savič (1:0), ir, 36 min. M. Jankovič (2:0). Šeimininkai šventė pergalę rezultatu 2:0.
Ona Račkienė

Biografija

1999 m. Lietuvos žemės ūkio konsultacinės tarnybos Alytaus, Kauno ir Marijampolės apskričių konsultantė darbo organizavimui ir konsultantė augalininkystei, nuo 2003 m. Lietuvos žemės ūkio konsultavimo tarnybos Vidaus audito skyriaus vadovė. Lietuvos žemės ūkio universiteto lektorė. Lietuvos ūkininkų sąjungos revizorė. Kredito unijos „Prienų taupa“ stebėtojų tarybos pirmininkė.
2001 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Prienų rajono skyriaus narė.
Nuo 2003 m. Prienų rajono savivaldybės tarybos narė.
Vyras Julius, vaikai Marius ir Raimonda.
Talasa (palydovas)

Atradimas

Palydovas atrastas 1989 m. rugsėjį erdvėlaivio Voyager 2, tyrusio Neptūną, darytose nuotraukose. Iš karto po atradimo buvo suteiktas laikinas S/1989 N 5 pavadinimas. Vėliau pavadintas jūros deivės Talasos vardu.

Kilmė

Manoma, jog tai viena iš pirminių Neptūno palydovų nuolaužų, kurie galėjo suirti dėl didžiausio planetos palydovo Tritono perturbacijos.