google/wiki40b huggingface dataset:
Magnus Manske

Karjera

Dar būdamas studentu, M. Manskė buvo vienas pirmųjų, prisidėjęs prie internetinės enciklopedijos Nupedijos, Vikipedijos pirmtakės vystymo, vėliau sukūręs vieną iš pirmųjų MediaWiki programos versijų, kurią naudoja Vikipedija. Nuo 2007 m. M. Manskė dirba Kembridže Sengerio institute, tačiau ir toliau aktyviai prisideda prie Vikipedijos ir Wikidata įrankių tobulinimo. 
2012 m. M. Manskė su bendraautoriumi paskelbė žurnale „Nature“ mokslinį darbą, kuriame pristatė naujus būdus, kaip nustatyti maliarijos parazitų vystymosi sritis, bei aprašė metodiką, nustatančią maliarijos atsparumo vaistams veiksnius. Mokslininkai sukūrė metodą išgauti maliarijos parazito DNR tiesiogiai iš kraujo, kas mažina klaidų seką.

MediaWiki vystymas

Studijų laikais M. Manskė buvo vienas aktyviausių naudotojų Nupedijos projekte, prisidėdamas biologijos srities rašiniais bei vystydamas Nupedijos įrankius ir plėtinius. Vėliau, nepritardamas egzistuojantiems programinės įrangos ribojimams, M. Manskė sukūrė vieną pirmųjų versijų programos, vėliau virtusios MediaWiki. Jo naujoji programinės įrangos versija buvo įdiegta 2002 m.
Viki programinė įranga, kuri pradžioje naudota Vikipedijai, buvo vadinama UseModWiki ir buvo parašyta Perl kalba. Augant Vikipedijai ir daugėjant problemų, 2001 m. vasarą M. Manskė pradėjo ieškoti, kaip pakeisti UseModWiki, kad ji būtų paremta duomenimis ir turėtų  Vikipedijai būdingas savybes. 
2002 m. sausio 25 d. M. Manskė išleido pirmąją versiją vadinamosios Phase II – MySQL sistema paremto PHP išskirtinės programinio kodo dalies, skirtos realizuoti konkrečią taikomąją užduotį. Viena iš M. Manskės inovacijų buvo vardų sričių panaudojimas Phase II atskirti įvairių tipų puslapiams, tokiems kaip „Naudotojas“ ar „Naudotojo aptarimas“, kurie ankstesnėje viki programoje nebuvo skiriami. Phase II taip pat atsirado ir kitų naujovių, tebegyvuojančių iki šiol: rinkmenos įkėlimo, stebimų puslapių sąrašo, automatinio parašo ir naudotojų indėlio peržiūros įrankiai. M. Manskės patobulinimai taip pat leido paprasčiau įterpti paveikslėlius į Vikipedijos straipsnius, be to, jis suteikė galias naujai naudotojų grupei administratoriams: šalinti Vikipedijos puslapius ir blokuoti vandalizmo atvejus.
M. Manskė buvo atvirojo kodo šalininkas, ypač laisvosios programinės įrangos GNU GPL licencijos taikymo srityje, todėl jo ankstyvosios MediaWiki versijos buvo ja apsaugotos.
Vikipedijai augant, M. Manskės kuriama programinė įranga susidūrė su jos įkėlimo problemomis, todėl amerikiečių programuotojas Lee Daniel Crocker ją patobolino, ir taip gimė Phase III. Pastaroji buvo naudojama nuo 2002 m. birželio mėn., o nuo 2003 m. pavadinta MediaWiki. Ši MediaWiki programinė įranga yra dabar naudojama kaip pagrindinė platforma tiek Vikipedijoje ir jos seseriniuose projektuose, tiek ir daugelyje organizacijų ir institucijų.
M. Manskė toliau tobulino MediaWiki įrankius ir plėtinius, įskaitant kategorizavimo, rinkmenų įkėlimo iš Flickr svetainės į Vikiteką įrankius. Jis taip pat patobulino Cite plėtinį, kurio pagalba šaltinių nurodos pateikiamos į XML kalboje panašios sintaksės pagalba.
Jaunimo nakvynės namai

Istorija

Pirmąjį jaunimo viešbutį 1912 m. įrengė Richard Schirrmann Vokietijoje, Altenos pilyje. Įkurti pirmuosius jaunimo nakvynės namus paskatino Vokietijos jaunimo judėjimas, siekiantis neturtingiems bei jaunimui atverti kelią į pasaulį. Jaunimas buvo įpareigotas nakvynės namus prižiūrėti pats, kiek galima sumažinti jų išlaikymo išlaidas ir originaliai kurti interjerą.

Bruožai

Viename kambaryje būna nuo 2 iki 20 lovų. Svečiai gali naudotis bendrais vonios kambariais, virtuvėmis, poilsio kambariais. Miegamieji būna skirti tik moterims, tik vyrams arba abiejų lyčių svečiams. Asmeninius daiktus svečiai gali palikti rakinamose spintelėse, tačiau dažniausiai už tai tenka papildomai sumokėti. Jaunimo nakvynės namai klientus patalyne aprūpina nemokamai. Tačiau kai kur patalynę ar rankšluosčius gali tekti išsinuomoti už papildomą kainą.
Paprastai jaunimo nakvynės namai siūlo nemokamus pusryčius, kuriuos sudaro kava, arbata, sumuštiniai, skrebučiai, dribsniai, pienas. Dažniausiai jaunimo nakvynės namai būna įsikūrę prie pagrindinių miesto stočių arba centre. Nors tokiuose nakvynės namuose paprastai negalima apsistoti ilgesniam kaip mėnesio ar dviejų savaičių laikotarpiui, kai kur galimas ir ilgalaikis apgyvendinimas.

Lietuva

Lietuvoje jaunimo nakvynės namai veikia Druskininkuose, Ignalinoje, Kaune, Klaipėdoje, Panevėžyje, Šiauliuose, Vilniuje ir kt.
Pigiausiai nakvynė Lietuvoje vienam žmogui kainuoja apie 9 eurus.
Pragmatinis ateizmas

Pragmatinis ateizmas, dar žinomas kaip Apateizmas (apatija ir teizmas junginys) – tam tikra požiūrio į dievus forma, kuomet žmogui iš esmės nerūpi ar Dievas (dievai) egzistuoja bei kiti teologiniai ir religiniai klausimai. Apateistu gali būti tiek teistas, tiek ateistas, tiek agnostikas. Pragmatinis ateistas dievo egzistavimo klausimą laiko visiškai neįdomiu ir nesvarbiu žmogaus gyvenime bei veikloje.
Istoriškai religingi žmonės pragmatinį ateizmą dažnai siedavo su amoralumu ir tamsumu (neišprusimu), hedonizmu, moraliniu reliatyvizmu.
JAV žurnalistas ir rašytojas Jonathan Rauch pragmatinį ateizmą apibūdino kaip „atsisakymą taip rūpintis religijomis ir pasirinkimą verčiau rūpintis žmonėmis“.
Puerto Kabesasas

Istorija

Gyvenvietė įkurta XIX a. protestantų misionierių ir pavadinta Herrnhut. Netrukus ji pradėjo augti, nes tapo svarbiu medienos, bananų eksporto centru. XX a. pr. gyvenvietė oficialiai prijungta prie Nikaragvos ir pavadinta Puerto Kabesasu. Pilietinio karo metais, per šį uostą sandinistams buvo tiekiama Kubos ir TSRS parama. 2007 m. Puerto Kabesasą nuniokojo uraganas „Feliksas“.
AIK Fotboll

Istorija

Klubas įkurtas 1891 m. Daugkartiniai šalies čempionai ir taurės laimėtojai.
AIK klubas 1939 m. viešėjo Lietuvoje, kur žaidė dvejas rungtynes Kaune: birželio 19 d. laimėjo 5:2 prieš Kovas Kaunas klubą, o birželio 20 d. sužaidė lygiosiomis 1:1 su Kauno rinktine.
Burnėnai

Istorija

1643 m. kaimas buvo Dubingių kunigaikštystėje. 1744 m. užrašytas Vilniaus vyskupijos sinodo nutarimuose. Tada jis priklausė Dubingių parapijai.
Medžiotojai-rankiotojai

Medžiotojai-rankiotojai – visuomenės, kuriose verčiamasi rankiojimu, medžiokle ir žūkle. Medžiotojų ir rinkėjų bendruomenės paprastai būna klajokliškos ir negausios. Joms būdingas darbo jėgos pasiskirstymas pagal lytį. Didesnioji dalis maisto prirankiojama moterų, o vyrų sumedžiojamas grobis laikomas daugiau pagarbos dalyku. Nors šiauresnėse šalyse, kurioms būdinga skurdesnė augmenija, mėsa ir žuvis laikoma svarbesne suvartoto maisto dalimi.
Tokia santvarka buvo būdinga akmens amžiui, tačiau yra ir dabar išlikusių genčių, tebegyvenančių tradiciškai, ypač tų, kurios neturėjo sąlyčio su šiuolaikinių visuomenių atstovais. Daugiausia pastarųjų yra Brazilijoje bei kitose Pietų Amerikos šalyse ir Naujoje Gvinėjoje. Maždaug prieš 50 metų pasaulyje tokių bendruomenių būta žymiai daugiau, bet dauguma jų įsiliejo į šiuolaikinį pasaulį, tačiau kai kurios išsaugojo savo savitumą.
Jas antropologai tyrinėja itin kruopščiai. Nors dažniausiai patikslinama, kad šiuolaikinių visuomenių negalima lyginti su paleolito bendruomenėmis, dauguma antropologų ir archeologų vis dėlto gretina paleolito tautas su šių dienų arba neseniai gyvenusiomis tautomis. Pastarąsias būtų netikslinga lyginti, nes kai kurios iš jų buvo pasmerktos etniniam valymui arba į jų valdas buvo kėsintasi ūkininkų. Kad ir kaip būtų, jas vis vien bandoma gretinti, nes mažai terandama išlikusių senovės rinkėjų ir medžiotojų pėdsakų, kurie suteiktų žinių apie anuometinius žmones.
Juozas Narūnavičius

Biografija

Mokėsi Kėdainių evangelikų reformatų mokykloje pas matematiką A. Fretagą, vėliau Vilniaus, Karaliaučiaus universitetuose, Elbinge, Rakovo akademijoje.
1640 m. netoli Liblino Pliščyno apylinkėse matavo J. Zebžydovskio centrinio dvaro žemes, sudarė jų žemėlapį. Vėliau matavo Kijevo Polesės feodalų žemes. Nuo 1644 m. dirbo Jonušo ir Boguslovo Radvilų architektu ir topografu, sudarė Tauragės ir Kėdainių miestų, Kėdainių dvaro, Raudondvario (prie Kauno), Svėdasų, Jašiūnų, Vyžuonų, Alantos miestelių, Vilijampolės (dab. Kauno priemiestis) ir apylinkių topografinius žemėlapius, Drūkšių ežero salos planą.
1645 m. sudarė Biržų kunigaikštystės žemėlapį. Po vienu iš sudarytų žemėlapių pasirašė Eques Lituanus (esąs Lietuvos bajoras).
1655–1659 m. tyrinėjo karinių įrenginių statybos problemas, studijavo karinės statybos veikalus. Parašė veikalą „Matematikos mokslų knygos“, kurio pirmasis tomas nebuvo išspausdintas, rankraštis dingo. Jame išdėstyti praktinio skaičiavimo metodai, būtini karinių įtvirtinimų specialistams, architektams, kartografams. Išlikusiame antrame tome analizuojami kartografavimo metodai, sutartiniai ženklai, aprašomi matavimo prietaisai. tomas iliustruotas jo sudarytais topografiniais žemėlapiais. Trečiame tome aprašomi Vakarų Europos tvirtovių tipai, jų statybos būdai, pateikiami techniniai apskaičiavimai ir konstrukcijų brėžiniai.
1660 m. persikėlė į Prūsiją ir dirbo topografu. 1663 m. Prūsijos kunigaikštis Frydrichas Vilhelmas jam pavedė parengti ištisinio kartografavimo projektą ir sudaryti visos Prūsijos generalinį žemėlapį. pagal šį projektą su sūnumi Janu Juzefu topografavo Mozūrijos ežeryną, Reino, Rastenburgo, Leceno, Karaliaučiaus apylinkes, Notangą, Sembą, Kuršių marias. Sudarė 44 žemėlapius, daugiausia masteliu 1:100 000.
1667 m. suprojektavo barokinius Vilkūnų rūmus prie Karaliaučiaus, 1668 m. – Prasų rūmus prie Rastenburgo, įvairios paskirties rūmų Piliavoje, Gumbinėje, Labguvoje, Karaliaučiuje, Klaipėdoje. 1670 m. nupiešė Klaipėdos miesto panoramą.
Veikale „Įrodymas tiesos...“ rašė apie skitus ir sarmatus, gyvenusius tarp Baltijos jūros, Vyslos ir Volgos.
Mykolas Gorskis (1800)

Veikla

Šiaulių pavieto žemės raštininkas.

Valdos

Padubysio dvaras.
Mituva (savaitraštis)

Mituva – radijo ir televizijos savaitraštis Jurbarko rajonui, ėjęs 1994–1995 m. Jurbarke.

Istorija

Įsteigė ir leido UAB „TeleSATpressa“ (Marijampolė). Tiražas 1800 egz.
Redaktorius Antanas Salys.
Džordži Abadžijev

Abadžijev Džordži (adapt. Džordžis Abadžljevas g. 1910 m. spalio 7 d. Doiranas – m. 1963 m. rugpjūčio 2 d. Skopjėje) – Makedonijos rašytojas, istorikas.
Jis yra makedonų pradininkas istorinės tematikos literatūroje.

Biografija

1918 metais emigravo į Bulgariją, o vėliau persikėlė į Graikiją. Sofijoje studijavo teisę, suorganizavo makedonų literatų būrelį. Per Antrąjį pasaulinį karą dalyvavo Bulgarijos pasipriešinimo judėjime. 1948 metais grįžęs į Makedoniją įsitraukė į politinę veiklą. Debiutavo bulgarų kalba parašytais vaizdeliais ir reportažais. Parašė istorinių romanų ir apysakų. Žymiausias istorinis romanas – „Dykuma“ (Pustina) 1961 m.
Kuna (Rusia)

Kuna – senovės Rusios pinigų apskaitos ir svorio vienetas, moneta.
Pinigų apyvarta Rusioje prasidėjo IX a. pradžioje, kai į Rusios žemes ėmė masiškai įvežti Rytų dirhamus, svėrusius 2,73 g. Dirhamo santykis su grivina, kurios masė buvo 68,22 g, buvo 1:25. Rusioje šias monetas ėmė vadinti kunomis.
Vėliau Rusios apyvartoje pasirodė sidabrinės monetos iš Vakarų Europos, ir kunomis ėmė vadinti europinius denarus. Kunomis ėmė vadinti pinigus bendrąja prasme.

Etimologija

Dažniausiai žodžio rus. куна kilmė siejama su kiaunių kailiukais, tada buvusiais labai vertingais. Tačiau yra ir kitų hipotezių.
Akademikas Valentinas Janinas (Валентин Лаврентьевич Янин) rašė apie termino куна ryšį su Romos monetomis ir teigė, kad šis terminas žinomas ne tik slavams, bet ir kitoms tautoms, kurios naudojo romėnų denarus. Žodis angl. coin reiškia 'moneta', o senojoje fryzų kalboje skilling cona irgi reiškė moneta. XIX a. archeologas ir numizmatas Ivanas Tolstojus kuną siejo su lot. cuneus 'pleištas'. V. Dalio žodyne „Толковый словарь живого великорусского языка“ yra du žodžiai куна. Pirmasis, Riazanės ir Tambovo sričių dialektizmas, yra kirčiuotas pirmame skiemenyje, o antrasis – antrajame. Antrasis reiškia 'kiaunė; piniginis ženklas laikais, kai voverių, kiaunių ir sabalų kailiai buvo naudojami vietoj pinigų'. O pirmasis variantas reiškia 'sauja, rieškučios'. Beje, graikiškas žodis gr. δραχμή, drachma irgi reiškia tą patį.

Kursas

Kaip senovės Rusios piniginis vienetas kuna X–XI a. buvo lygi 1/25 grivinos: 1 kuna = 1/25 grivinos = 2 rezanos = 4-6 vekšos. Vėliau, iki XV a. pradžios, kuna buvo lygi 1/50 grivinos.
Modlonos gyvenvietė

Modlonos gyvenvietė (rus. Модлона) – vėlyvojo neolito (3 tūkstantmetis pr. m. e.) laikotarpio polinė medžiotojų ir žvejų gyvenvietė Vožės ežero baseine, Modlonos ir Perečnajos upių sankirtoje, Vaškino rajonas, Vologdos sritis, Rusijos Federacija.

Tyrimai

Gyvenvietę 1919 m. aptiko hidrografas K. Markovas, 1937–1938 m. ir 1945–1956 m. ją tyrė Aleksandras Briusovas, 1970–1975 m. – S. Ošibkina. Pastatai stulpinės konstrukcijos su šlaitiniais stogais, stovėjo ant platformų, kurias laikė įkalti poliai. Rasta ginklų (medinių iečių, kaulinių iečių antgalių, kūgio formos strėlių antgalių, titnaginių karklo lapo formos ietigalių, rombinių strėlės antgalių), žvejybos įrankių (vienašonių žeberklų, irklą, bučių, akmeninių tinklų pasvarų), darbo įrankių (medinių kaušų, titnaginių peilių, kirvelių), papuošalų (gintarinių kabučių, sagučių, gintaro žaliavos, nebaigtų gaminti gintaro dirbinių), titnaginių paukščių, molinių zoomorfinių figūrėlių. Rasti katilo formos puodai iš molio, kuriame daug grūstų kriauklelių. Puodo paviršius puoštas apvaliomis duobutėmis, įspaudais. Sprendžiant iš gintaro radinių, Modlonos gyventojai palaikė prekybos ryšius su Rytų Prūsija. Priskiriama Pergapolio kultūrai. Archeologai pagal radinius išskiria vadinamąsias Modlonos tipo gyvenvietes.
Saulius Šopaga

Biografija

1996 m. baigė Vilniaus pedagoginis universitetą, matematikos mokytojas.
Kretingos raj. Kartenos vidurinės mokyklos fizikos mokytojas.
Partijos Tėvynės sąjunga - Lietuvos krikščionys demokratai Kretingos rajono skyriaus]] narys. Nuo 2011 m. Kretingos rajono savivaldybės tarybos narys. 
Žmona Anastasija, vaikai Elena, Augustas, Ignas, Kazimieras, Juozapas, Mykolas, Dominykas.
2008 m. neramumai Tibete

2008 m. neramumai Tibete arba taip pat žinomas kiniškas pavadinimas 3-14 riaušės – maištų, protestų ir demonstracijų serija, kuri prasidėjo Tibeto sostinėje Lasoje ir paplito po kitas Tibeto sritis bei vienuolynus, esančius už Tibeto autonominio regiono ribų. Neramumai prasidėjo nuo Tibeto nacionalinio sukilimo dienos minėjimo, o kovo 14 d. peraugo į vienuolių protestus gatvėse, riaušes, padegimus ir žudynes. Tibetiečiai, dalyvaujantys neramumuose, daugiausia nukreipė smurtą prieš hanių ir hujų civilius gyventojus. Policija įsikišo tam, kad užstotų kelią tolesniam konflikto eskalavimui. Tuo pačiu metu, kaip atsakas į neramumus Tibete, prasidėjo protestai Šiaurės Amerikos ir Europos miestuose. 18 Kinijos ambasadų ir konsulatų buvo užpulti.
Kinijos administracijos nuomone neramumai Tibete buvo motyvuoti separatizmu ir juos suorganizavo Dalai lama. Tuo tarpu, Dalai Lama paneigė kaltinimus ir pareiškė, kad neramumai prasidėjo dėl plataus nepasitenkinimo Tibete. Tais pačiais metais Kinijos Liaudies Respublikos Vyriausybė ir Dalai Lama nuo gegužės 4 d. iki liepos 1 d. surengė derybas riaušes aptarti.
Neramumų metu Kinijos valdžia neįleido į regioną užsienio ir Honkongo žiniasklaidos.
Vakarų žiniasklaida spėliojo, kad neramumai Tibete turės įtakos 2008 m. Pekino olimpinių žaidynių lankomumui, tačiau tai nepasitvirtino.
Begėdžiai

Istorija

Pirmą kartą Begėdžių kaimas rašytiniuose šaltiniuose paminėtas 1540 m. Šiaurės rytuose ribojosi su Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės Švėkšnos dvaro žeme.
Vietovardis kilęs iš bendrinio lietuvių kalbos žodžio begėdis. Kaimo pavadinimas vokiečių kalba buvo rašomas įvairiai: Begetten (1540 m.), Beggeden (1785 m.), Begehden (1877 m.), Bejehden (nuo XIX a. pabaigos). XIX a. pabaigoje iš Pangirių pro Kebelius į Begėdžius buvo nutiestas kelias. XX a. pradžioje Begėdžiuose yra buvusi girininkija.
Po II pasaulinio karo Begėdžių kaime iš esmės pasikeitė gyventojai. Sovietmečiu Begėdžių kaimas sunyko, buvę laukai apaugo mišku ir krūmais. 1960 m. dalis Begėdžių miško (643 ha) paskelbtas botanikos draustiniu. Saugoma: bekotis ir šiaurinis ąžuolai, paprastieji ąžuolai (raudonlapė forma), veimutinė pušis, kanadinė cūga, paupinis jonpapartis, šiaurinė linėja, miškinė žiomenė, pušynai su lanksčiąja šluotsmilge.

Žymūs žmonės

Begėdžių kaime gimė Ieva Labutytė-Vanagienė (1938 m. balandžio 15 d. – 2003 m. rugsėjo 18 d., Vilniuje) – pedagogė, dailininkė.
Klivija

Priežiūra

Klivijas prižiūrėti gan sunku. Jos nežydės, jei žiemą negaus bent poros mėnesių poilsio žemesnėje temperatūroje. Lapkričio – vasario mėn. reikia klivijas laikyti maždaug 10 °C temperatūroje ir laistyti tik tiek, kad žemė neišdžiūtų. Pasirodžius žiedynkočiui tręšti kas dvi savaites žydinčių augalų trąšomis. Klivijos ilgai nežydi, bet jos žiedeliai skleidžiasi ne vienu metu, taigi keletą savaičių ji būna pasidabinusi bent keliais žiedais.
Aleksandras Bobinskis

Aleksandras Bobinskis (1876 m. vasario 5 d. Tauragė – 1938 m. rugpjūčio 9 d. Latvija) – Lietuvos karinis veikėjas, pulkininkas.

Biografija

Maskvoje baigė Antrąją kadetų, Aleksandro karo mokyklas, Sankt Peterburgo karo elektrotechnikos mokyklos inžinerijos skyrių. 1930 m. baigė Aukštuosius karininkų kursus.
Nuo 1896 m. Rusijos imperijos kariuomenės karininkas. Per Pirmąjį pasaulinį karą vadovavo atsargos elektrotechnikos batalionui, 1915 m. pulkininkas.
1921 m. sausio mėn. mobilizuotas į Lietuvos kariuomenę. 1921 m. pulkininkas. Nuo 1921 m. gegužės mėn. Karo technikos valdybos technikos viršininko padėjėjas. 1924 m. vasario mėn. – 1927 m. ir 1931–1933 m. Aukštųjų karo technikos kursų telegrafo ir telefono kabineto vedėjas. 1927 m. vasario mėn. – 1929 m. liepos mėn. Karo technikos valdybos Technikos skyriaus vedėjas, vėliau valdybos ekspertas, 1931–1933 m. inspektorius.
Savona

Geografija

Savona yra 40 km į vakarus nuo Genujos ir 150 km į rytus nuo Nicos.

Istorija

Apgyvendintos ligūrų apylinkės atsidūrė romėnų valdžioje apie 180 m. pr. m. e. po Pūnų karų, per kuriuos miestas rėmė Kartaginą. Po Romos imperijos žlugimo 641 m. lombardai užėmė ir sugriovė miestą po trumpo Bizantijos ir ostgotų valdymo. Valdant Karolingams miestas atsigavo kaip grafystės centras. X a. Savonos grafais buvo vyskupai, bet 981 m. titulas atiteko Monferato markizams, o 1084 m. Del Vasto markizams.
Po ilgos kovos su saracėnais XI a. Savona tapo nepriklausoma savivaldybe, imperatoriaus sąjungininke. XIII–XVI a. Savona tapo religinės kultūros sostine dėl svarbių vienuolynų kūrinių. Po to ji kovojo su Genuja, kol buvo užimta 1528 m. Miestas buvo sugriautas, uostas palaidotas. Po to Savona priklausė Genujos respublikai iki Napaleono laikų, o 1815 m. atiteko Sardinijos karalystei.
Ščučino valsčius

Istorija

Nuo V a. pr. m. e. iki XIII a. šiose vietovėse gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. Apie XV a. šias vietoves pradėjo kolonizuoti mozūrai ir lenkai. Nuo 1138 m. iki 1526 m. dabartinės valsčiaus žemės priklausė Lenkijos karalystės Mazovijos kunigaikštystei, o nuo 1529 m. iki 1569 m. Mazovijos vaivadijai. Nuo 1569 m. iki 1795 m. buvo Abiejų Tautų Respublikos Didžiosios Lenkijos provincijos Mazovijos vaivadijos valdose. Nuo 1795 m. iki 1807 m. priklausė Prūsijos karalystės Naujosios Rytų Prūsijos Balstogės departamentui. Nuo 1807 m. iki 1815 m. priklausė Varšuvos kunigaikštystės Lomžos departamentui. Nuo 1815 m. iki 1837 m. priklausė Rusijos imperijos Lenkijos Kongreso karalystės Augustavo vaivadijai, 1837–1866 m. Augustavo gubernijai, 1867–1914 m. Lomžos gubernijai. Nuo 1914 m. iki 1919 m. priklausė Vokietijos imperijai. 1919–1939 m. priklausė Lenkijos tarpukario Balstogės vaivadijai. 1939–1941 m. ir 1944 m. valsčius priklausė Tarybų Sąjungos, Baltarusijos TSR, Balstogės srities, Grajevo rajonui. 1941–1945 m. priklausė Trečiajam reichui. Nuo 1945 m. priklauso Lenkijai. 1945–1975 m. priklausė Balstogės vaivadijai. 1975–1999 m. priklausė Lomžos vaivadijai.

Administracinis suskirstymas

Balceris, Benčkovas, Bžežnas, Bzurai, Chojnovas, Čarnuvekas, Čarnovas, Danovas, Dolengai, Gutkai, Jambžikai, Koneckų Malė, Koneckų Rostroševas, Kurkai, Lipnikas, Mazevas, Mientusevas, Milevas, Nečkovas, Nedžviadna, Nedžviedzkiai, Nove Zacečkai, Obritkai, Pžeškoda, Rakovas, Skajė, Sokolai, Stare Gutai, Ščučinas, Švidrų Avisa, Tarachai, Vulka, Zacečkai, Zaluskai, Zofiuvka.
XVII amžiaus 3-as dešimtmetis

XVII amžiaus trečiasis dešimtmetis prasidėjo 1621 m. ir baigėsi 1630 m.
Tūkstantmečiai: 1 tūkstantmetis – 2 tūkstantmetis – 3 tūkstantmetis
Amžiai: XVI amžius – XVII amžius – XVIII amžius
Dešimtmečiai: 8-as 9-as 10-as 1-as 2-as - 3-as - 4-as 5-as 6-as 7-as 8-as
Metai: 1621 1622 1623 1624 1625 1626 1627 1628 1629 1630
Alassane N'Diaye

Karjera

Žaidė Anglijoje ir Bulgarijoje.
2018 m. vasarą atvyko į Lietuvą. Atstovauja FK Sūduva Marijampolė.
Debiutavo 2018 m. vasario 24 d. A lygos rungtynėse prieš FC Stumbras.
Vidurio Latvijos žemuma

Vidurio Latvijos žemuma (latv. Viduslatvijas zemiene) yra Latvijoje, tarp Alūksnės ir Vidžemės aukštumų, Rygos įlankos ir Rytų Kuršo aukštumos. Vidurio Latvijos žemuma yra Šiaurės Latvijos žemumos tęsinys. Reljefas lyguminis, vietomis kalvotas (aukštis iki ~100 m), banguotas. Paviršiuje kvartero nuogulos, pajūryje kopos. Skirstoma į Vidurio Gaujos dubumą, Šiaurės rytų Vidžemės pakilumą, Vidžemės pakraštį, Vidurio Latvijos, Rygos smėlėtąją ir Žiemgalos lygumas.
Makita

Istorija

„Makita“ savo istoriją skaičuoja nuo 1915 m., kai Masaburo Makita su trimis draugais Nagojoje įsteigė elektrinių variklių ir generatorių gamybos kompaniją. Pradžioje jie gamino ir taisė elektrinius variklius, transformatorius ir apšvietimo įrenginius. Pirmąjį elektrinį rankinį instrumentą „Makita“ pristatė 1958 m. Tai buvo pirmasis pasaulyje elektrinis oblius. „Makita“ pirmoji pasaulyje 1969 m. pagamino akumuliatorinį gręžtuvą, o 1978 m. - pirmąjį gręžtuvą su NiCd baterijomis. 1981 m. pagamino pirmąjį pneumatinį vinių kalimo įrankį. Šeštajame dešimtmetyje „Makita“ buvo pirmoji, kuri savo įrankiuose panaudojo naujo tipo variklius be šepetėlių.

Asortimentas

„Makita“ su kitais įrankių gamintojais konkuruoja ne įvairių įrankių modifikacijų skaičiumi, o galimybe pritaikyti tą patį įrankį įvairiems darbams. „Makita“ garsėja savo gaminamais suktuvais, gręžtuvais, staklėmis, diskiniais pjūklais, universaliais įrankiais, kampiniais šlifuokliais. Be to, dalis „Makita“ įrankių parduodami be akumuliatorių, nes tos pačios įtampos akumuliatoriai lengvai pritaikomi skirtingų modelių „Makita“ įrankiams. Įrankio savininkams tai patogu, kai turimus skirtingus „Makitos“ įrankius neplanuojama naudoti vienu metu.
Akumuliatorinių įrankių srityje „Makita“ išplėtojo baterijos įkrovimo sistemą, paremtą ličio jonų baterijomis. Optimalų baterijų įkrovimą užtikrina akumuliatoriaus ir kroviklio palaikomas skaitmeninis ryšys. Kroviklio parenkamas krovimo režimas sutrumpina baterijos įkrovimą iki 22 min., prailgina baterijos naudojimo trukmę.

Maktec

„Maktec“ yra antrasis „Makita“ prekės ženklas, sukurtas 2002 m. specialiai tik Azijos rinkai. Kaip ir „Makita“, „Maktec“ įrankiai yra skirti tiek buitiniam, tiek profesionaliam naudojimui, tačiau pasižymi žemesne kaina.
Romualdas Juodeika

Biografija

1951 m. baigė vidurinę mokyklą. Nuo 1952 m. Jonavos rajono laikraščio „Kolektyvinis darbas“ redakcijos literatūrinis darbuotojas, atsakingasis sekretorius. 1963 m. baigė Vilniaus aukštąją partinę mokyklą. Iki 1968 m. Kėdainių rajono laikraščio „Tarybinis kelias“ redaktorius. 1976–1983 m. leidyklos „Vaga“ vyriausiojo redaktoriaus pavaduotojas, biuletenio „Naujos knygos“ vyriausiasis redaktorius.
Rugsėjo 12

Šventės

(kol kas neįvestos)

Vardadieniai

Gvidas – Marija – Ovidijus – Tolvaldas – Vaidmantė
Julius Daugiala

Biografija

1973 m. baigė Kauno politehcnikos institutą, inžinierius – mechanikas. UAB „Raseinių statyba“ generalinis direktorius.
Lietuvos socialdemokratų partijos Raseinių rajono skyriaus narys.
Nuo 2007 m. Raseinių rajono savivaldybės tarybos narys.
Sutuoktinė Vida, vaikai Jūratė, Ramūnas.