google/wiki40b huggingface dataset:
Liteksietis

Liteksietis – Kauno akcinės bendrovės „Liteksas“ kolektyvo dvisavaitis laikraštis, leistas nuo 1982 m. kovo 2 d. iki 2003 m.

Istorija

Iki 1990 m. Nr. 35 ėjo kaip Kauno vilnos gamybinio susivienijimo „Liteksas“ laikraštis (savaitraštis), iki 1992 m. – valstybinio audinių fabriko „Liteksas“ kolektyvo laikraštis. Tiražas 1982 m. – 1500 egz., 1997 m. – 300 egz.
Dubrovicos kunigaikštystė

Istorija

Iki XII a. pabaigos kunigaikštystė vystėsi kaip Turovo-Pinsko žemės dalis. Ji pirmą kartą suformuota XII a. pabaigoje, kuomet Turovo Jurijus Jaroslavičius ją kaip dalinę kunigaikštystę davė valdyti savo sūnui Glebui. Šis minimas Kijevo kunigaikščio Sviatoslavo žygyje prieš polovcus. Jo įpėdinis Aleksandras 1223 m. minimas Kalkos mūšyje su mongolais, kur žuvo. 1240 m. Kryžiuočiai nusiaubė Dubrovicą ir žinios apie kunigaikštystę galutinai nutrūko.
Nuo XIV a. Dubrovica atiteko LDK, o Vytautas ją atidavė valdyti Jonui Alšėniškiui. Jis čia pradėjo Kunigaikščių Alšėniškių Dubrovickių giminė, kuri viešpatavo valstybėje.
XVI a. kunigaikštystė prijungta prie Trakų vaivadijos.
Tekstilė (menas)

Tekstilė (lot. texere „austi“) – viena iš taikomosios dailės rūšių, menas arba amatas, kaip žaliavą naudojantis natūralų arba sintetinį pluoštą, iš kurių gaminami dekoratyviniai ar praktiškai pritaikomi dirbiniai. Šio meno gaminys irgi yra vadinamas tekstile.

Funkcijos

Tekstilė yra viena plačiausiai pritaikomų meno formų. Nuo seniausių laikų ji buvo pritaikoma pirmiausiai žmogaus aprangai, kur naudojama drauge su kailiadirbystės ir pynimo technologijomis. Ji taip pat pradėta taikyti žmogaus buityje: iš tekstilės gali būti gaminami patys įvairiausi buities reikmenys: rankšluosčiai, lovatiesės, užuolaidos, staltiesės, kilimai.
Kartu su praktinėmis funkcijomis vystėsi ir tekstilės dekoratyvinės/simbolinės funkcijos: ji padėjo išreikšti žmogaus statusą, perteikti estetinius jausmus, neretai ir komunikuoti per sudėtingą sutartinių simbolių sistemą. Ilgainiui susiformavo tekstilės formos, kurios neturėjo praktinės, o tik dekoratyvinę funkciją: pvz., kilimai ir gobelenai, naudoti kaip patalpų dekoracija.
Moderniaisiais laikais tekstilė transformavosi į sudėtingą meno formą (angl. Fiber art), siekiant tradicinėmis ir naujomis tekstilės priemonėmis perduoti tam tikrą „žinią“.
Seradzas

Istorija

Tai vienas seniausių miestų, įkurtas jau nuo XI a., miesto teises įgijęs 1247 m. Buvo viena iš mažųjų kunigaikštysčių istoriniame Didžiosios Lenkijos regione. Čia buvo karūnuoti trys lenkų monarchai. Karalius Kazimieras III Didysis pastatė pilį ginti Seradzui. Miestą puolė totoriai, bohemiečiai, kryžiuočių riteriai. Iki XVI a. buvo svarbiu prekybos centru, čia driekėsi Ispanijos ir Portugalijos pirklių maršrutai. XVII a. miesto ekonominę svarbą susilpnino karų su švedais padariniai, maras, gaisrai. XVIII a. mieste gyventojų sumažėjo iki 1,5 tūkst. žmonių.
Sūnus paklydėlis

„Sūnus paklydėlis“ – 1985 m. Lietuvos kino studijoje Raimondo Kašausko apysakos „Žaliuojančios kalvos“ motyvais sukurtas meninis filmas. Filmo trukmė – 89 min.

Siužetas

Dešimt metų pragyvenęs mieste, Vilius sugrįžta į gimtąjį kaimą, kuriame tebegyvena vyresnysis brolis Petras, kolūkio vyr. zotechnikas, labai energingas žmogus. Nors ir konfliktuodamas su broliu, būtent čia Vilius randa save.
Jukonas

Geografija

Jukonas yra kalnuotas. Teritorijos dalį užima Jukono plokščiaklanis, Šiaurės Amerikos Kordiljeros. Aukščiausia viršūnė – Logano kalnas (aukščiausias ir Kanadoje) – 5 959 m. Šiaurinius krantus skalauja Boforto jūra. Prateka svarbios upės – Jukonas, Makenzis.

Ūkis

Kertami miškai (užimantys apie 60 % visos teritorijos ploto). Išgaunamos švino, cinko, vario, nikelio, urano rūdos. Taip pat auksas (žr. Aukso karštinė) ir sidabras. Jukonui taip pat svarbi žvejyba ir turizmas.
Dzvanas

Dzvanas – Lazdijų rajono Sąjūdžio tarybos leidinys, ėjęs 1989–1990 m.

Istorija

Leido Lietuvos sąjūdžio Lazdijų rajono Taryba. Išėjo 4 numeriai.

Redaktoriai

Audrius Mikšas
Miškinė žiomenė

Paplitimas

Rūšis aptinkama nuo Vidurio Europos, Kaukazo iki Sibiro, šiaurinės Mongolijos dalies. Lietuvoje reta, dažniausiai randama rytinėje ir pietrytinėje dalyse, rečiau vakarinėje.
Auga miškuose, miškų aikštelėse, pamiškėse, palei miško keliukus, krūmuose, dažniausiai kalkinguose dirvožemiuose. Kartais auginamas darželiuose.

Aprašymas

Augalas – daugiametė 30–60 cm aukščio žolė. Šakniastiebis trumpas, šakotas. Stiebas status, plikas, iš jo pagrindo išauga keletas atžalų. Lapai linijiškai lancetiški, 2–5,5 cm ilgio ir 2–6 mm pločio, bekočiai, šiek tiek odiški, lygiakraščiai, buki arba smailiaviršūniai, pliki. Jų kraštai nežymiai užsirietę žemyn; apatinė pusė šviesiai žalia, taškuota, o viršutinė – tamsiai žalia.
Žiedai apie 25 mm ilgio, bekočiai arba su labai trumpais žiedkočiais, po 2–8 susitelkę į menturius, kurie savo ruožtu sudaro ilgas viršūnines varpas. Taurelė vamzdiška arba varpiška, šviesiai žalia, dažniausiai su violetiniais ruožais, turi 15–20 gyslų.; jos danteliai smailūs. Vainikėlis mėlynai violetinis, rečiau rožinis ar baltas, 20–28 mm ilgio, iš išorės švelniai plaukuotas. Kuokelių dulkinės plaukuotos.
Žydi liepos–rugpjūčio mėnesiais. Vaisius – riešutėlis, 2,5 mm ilgio ir 1,5 mm pločio, kiaušiniškas, su trimis neryškiomis briaunomis, juodas, blizgantis. Dauginasi sėklomis ir vegetatyviniu būdu.
Šviesomėgis, nepakelia pavėsio. Dekoratyvus.

Apsauga

Į Lietuvos saugomų augalų sąrašus rūšis įrašyta nuo 1962 m. 
Įrašyta į Berno konvencijos I priedą. 
Rūšies išlikimui grėsmę kelia intensyvus ūkininkavimas, miškų kirtimas, trypimas, velėnos ardymas. Kartais iškasami sodinti darželiuose. Savaime nyksta pasikeitus šviesos režimui – susidarius pavėsiui.
Vincas Bartusevičius

Biografija

1944 m. su tėvais pasitraukė į Vokietiją. 1959 m. baigė Vasario 16-osios gimnaziją. 1960–1966 m. Miuncheno ir Tiubingeno universitetuose studijavo sociologiją, visuotinę istoriją ir psichologiją. 1966 m. sociologijos magistras, 1999 m. humanitarinių mokslų daktaras.
1960–1970 m. Vokietijos lietuvių studentų ateitininkų sąjungos pirmininkas, biuletenio „Ateitin“ redaktorius, Vokietijos lietuvių jaunimo sąjungos veikėjas, laikraščio „Jaunimo žodis“ redaktorius iki 1967 m. 1967–1974 m. dėstė Vasario 16-osios gimnazijoje; 1968–1974 m. gimnazijos kuratorijos reikalų vedėjas; nuo 1982 iki 2010 m. Fondo Vasario 16-osios gimnazijai remti vicepirmininkas. Nuo 1974 m. mokytojas Wittliche, nuo 1981 m. dar ir Reino krašto-Pfalco policijos mokyklos dėstytojas.
1980–1981 m. ir nuo 1982 iki 2010 m. Vokietijos lietuvių bendruomenės valdybos narys, vicepirmininkas; 1968–1969 m. valdybos reikalų vedėjas, „Informacijų“ redaktorius. Nuo 1968 m. iki 1974 m. ir nuo 1978 m. iki 2011 m. išrenkamas į Vokietijos LB Tarybą; 2010 m. VLB Tarybos nutarimu suteikiamas jam Vokietijos LB Garbės pirmininko titulas.
1982 m. Reino krašto-Pfalco istorijos ir visuomenės mokslo mokytojų sąjungos vienas steigėjų ir dešimt metų jos valdybos narys. 1981 m. Lietuvių kultūros instituto Hiutenfelde su centrine lituanistine biblioteka ir archyvu steigėjas ir iki šiol jo vedėjas, LKI metinių mokslinių konferencijų organizatorius, instituto leidinių serijos „Suvažiavimo darbai“ ir „LKI leidiniai“ leidėjas ir redaktorius. Tiria lietuvių išeivijos, Vokietijos lietuvių bendruomenės, Lietuvos raidos XX a. pabaigos problemas.
1965 m. vedė Oną Hermanaitę; užaugino sūnų Tomą ir dukrą Ritą.
Apdovanojimai:
1999: Didžiojo Lietuvos Kunigaikščio Gedimino Ordino „Už nuopelnus Lietuvai“ Riterio kryžius.
2005: TMID prie Lietuvos Respublikos Vyriausybės "Garbės aukso ženklas“ už nuopelnus.
2005: Reino-Maino/Pietinio Hesseno regiono "Garbės žymuo" už ypatingas pastangas ir nuopelnus Lietuvių kultūros institute Lampertheime ir tautų draugystės suvienytoje Europoje skatinimą.
2014: LR URM "Lietuvos diplomatijos žvaigždė" už ypatingus nuopelnus garsinant Lietuvos vardą, puoselėjant ir plėtojant tarpvalstybinius santykius.
2015: LR Švietimo ir mokslo ministerijos Mokslo premija, skiriama užsienio lietuviams moklsininkams, už viso gyvenimo nuopelnus mokslui ir pasiekimus mokslinių tyrimų ir eksperimentinės plėtros veikloje humanitarinių ir socialinių mokslų srityse.
Knygos:
Lietuviai DP stovyklose Vokietijoje 1945–1951, Vilnius: Versus aureus, 2012, 608 p.
Su Joachim Tauber ir Wolfram Wette (Sud.), Holocaust in Litauen. Krieg, Judenmorde und Kollaboration in Litauen 1941, Köln: Böhlauverlag, 2003.
Su Vilma Mikutavičiūtė (Sud.), Lietuvių pėdsakai Vokietijoje – Litauische Spuren in Deutschland. Lampertheim: Litauisches Kulturinstitut, 2009, 140 p.,liet. ir vok. k.
Su R. Černiauskaitė (Sud.), Iš priklausomybės – į nepriklausomybę. Aus der Unfreiheit zur Freiheit. Klaipėda: Vėjasparnis, 2008, 368 p., liet. ir vok. k.
50 Europos lietuviškųjų studijų savaičių. Medžiaga Europos lietuviškųjų studijų savaičių istorijai. Lampertheim: Litauisches Kulturinstitut,2007, 178 p.
Lions

Tarptautinė LIONS klubų asociacija (angl. Lions Clubs International, „Liberty“ („laisvė„), „Intelligence“ („intelektas“), „Our Nations Safety“ („mūsų tautų saugumas„), LIONS (liet. „liūtai“). LIONS yra didžiausia visuomeninė-klubinė organizacija pasaulyje. Šiuo metu 202 šalyse veikia 48 tūkst. LIONS klubų. Jie vienija beveik 1,5 mln. narių. Tarptautinė LIONS diena – gruodžio 5 d. LIONS ženkle yra pavaizduotos dvi į priešingas puses (praeitį ir ateitį) žvelgiančios liūtų galvos. 
2017 m. LIONS pažymėjo savo veiklos šimtmetį ir toliau aktyviai plečiasi bei skleidžia filantropines idėjas pasaulyje. Svarbus LIONS klubų veiklos posūkis įvyko 1925 m., kai garsi JAV visuomenės veikėja Helen Keller,  turinti regėjimo ir klausos negalią, oficialiai paprašė LIONS tapti „aklųjų riteriais kryžiaus žygyje prieš tamsą”. 
LIONS klubai vykdo įvairius labdaros projektus, dalyvauja programose ir ieško finansinių lėšų, kurias paskirsto penkioms prioritetinėms veiklos sritims: padeda žmonėms su regėjimo negalia, rūpinasi sergančiais diabetu, onkologinėmis vaikų ligomis, inicijuoja ir aktyviai dalyvauja skurdo mažinimo programose bei rūpinasi aplinkos apsauga. Kasmet LIONS pagelbsti daugiau kaip 100 mln. žmonių visame pasaulyje. 
Pagrindiniai tarptautinės LIONS klubų asociacijos tikslai: kurti ir įtvirtinti tarpusavio supratimą tarp tautų; talkinti aiškinant ir įdiegiant teisingo vadovavimo principus ir pilietiškumą; skirti ypatingą dėmesį moralinei ir socialinei bendruomenės būklei; vienyti klubus draugystės, bičiulystės ir tarpusavio supratimo terpėje; laisvai diskutuoti apie įvairiausias visuomeninio gyvenimo problemas, neliečiant religinių įsitikinimų ir politikos; skatinti nesavanaudišką veiklą visuomenės labui, diegti aukštus etinius standartus komercijoje, gamyboje, privačiuose ir visuomeniniuose darbuose. 
2019-2020 m. tarptautinis LIONS prezidentas – dr. Jung Yul-Choi iš Pietų Korėjos.

LEO klubai pasaulyje ir Lietuvoje

LIONS globoja tarptautinę jaunimo organizaciją LEO (liet. „liūtukas“). LEO organizacijos moto – Leadership – „vadovavimas“, Experience – „patirtis", Opportunity – „palanki galimybė“. LEO yra tarptautinė organizacija, veikianti daugelyje pasaulio šalių, kurios klubai suburia paauglius ir jaunimą savanorystei, socialiai atsakingai veiklai, labdaringam darbui, pagalbai neįgaliems vaikams ir jaunimui. 
2019 metų viduryje 140 pasaulio šalių veikė 7200 LEO klubai su 180 tūkst. narių.
Lietuvoje šiuo metu veikia trys LEO klubai – Dzūkijos, Kauno ir Vilniaus.
Kazino

Kazino – pastatas, kuriame veikia lošimų namų kompleksai ir vykdoma azartinių lošimų veikla. Kazino įprastai statomi kartu su viešbučiais, restoranais, įvairiomis parduotuvėmis, kruizinių laivų prieplaukomis ir kitose turistų traukos vietose. Kazino taip pat vyksta ir kiti pramoginiai renginiai, kaip koncertai, sporto varžybos, komedijos ir pan.
Žodis casino yra itališkos kilmės, pradžioje reiškęs vila, poilsio namas ar socio klubas. XIX a. terminu casino pradėti vadinti pastatai, kuriuose vyko kitos pramogos (sportas, muzika, šokiai ir kt.). Dabartinėje Italijoje šis terminas reiškia viešnamį, o kalbant apie azartinius lošimus naudojamas terminas casinò su kirčiu pabaigoje.
Tiksli azartinių lošimų atsiradimo data nėra žinoma. Manoma, kad viena ar kita forma lošimai egzistavo beveik visose visuomenėse.
Pirmieji azartinių lošimų namai Ridotto, tuo metu nevadinti kazino, buvo įkurti Venecijoje 1683 m. Čia vyko prižiūrimi azartiniai lošimai karnavalų metu. 1774 m. šie namai buvo uždaryti teigiant, kad lošimai kenkia Venecijos įvaizdžiui.
Daugumoje pasaulio šalių yra numatytas minimalus amžius, nuo kurio galima dalyvauti kazino veikloje (daugumoje šalių tai yra 16–21 m.).
Lietuvoje azartinių lošimų ir kazino veiklą reglamentuoja 2001 m. priimtas Azartinių lošimų įstatymas.
Netbolas

Netbolas – komandinė sporto šaka, kurioje dvi komandos po 7 žaidėjus stengiasi surinkti kuo daugiau taškų, mėtant kamuolį į specialų krepšį. Pirmosios taisyklės buvo sukurtos 1895 m. amerikietės Clara Gregory Baer. Šis žaidimas labiausiai paplitęs tarp Tautų Sandraugos narių. Oficialiuose čempionatuose paprastai dalyvauja tik moterų komandos.
Calico M960

Istorija

Šie kompanijos Calico Light Weapon Systems pistoletai kulkosvaidžiai rinkoje pasirodė 1990 m.
Skiriamasis jų bruožas – cilindro pavidalo sraigtinė dėtuvė (talpa 50 ar 100 šovinių). Dėtuves 1985 m. sukūrė konstruktoriai Maiklas Mileris (Michael Miller) ir Vorenas Stoktonas (Warren Stockton). Calico sistemos pistoletų kulkosvaidžių dėtuvės buvo virš ginklo, užpakalinėje jo dalyje.
Šie ginklai netrukus imti eksportuoti į Pietų Ameriką, Europą ir Artimuosius Rytus. Nedidelius jų kiekius nupirko JAV įstatymų apsaugos žinybos. Buvo ketinama šiuos pistoletus kulkosvaidžius pardavinėti ir civilinėje rinkoje, bet tam kelią užkirto 1994 m. JAV įstatymas, apribojęs civilinių ginklų dėtuvių talpą (ne daugiau kaip 10 šovinių).
Dėl kompaktiškumo šis ginklas laikomas tinkamu specialiosios paskirties daliniams.

Konstrukcija

Calico pistoletų kulkosvaidžių spynos pusiau laisvos. Saugiklis yra nuleistuko lankelio priekinėje dalyje, valdomas pasukama svirtele. Petinė atrama sustumiama.
Pistoleto kulkosvaidžio korpusas plastikinis. 9 mm modelių kryptukai reguliuojami. Konstrukcija įdomi ir tuo, kad taikiklis yra plastikinio dėtuvės korpuso dalis.
Sraigtinių dėtuvių viduje yra spiralinės kreipiamosios ir spiralinės spyruoklės sukamas stūmoklis. Spyruoklės varomas stūmoklis stumia šovinius kreipiamosiomis link dėtuvės žiočių.
Empty Sky

Įrašymas

„Empty Sky“ buvo įrašinėjamas nuo 1968 m. žiemos iki 1969 m. pavasario, DJM įrašų studijoje, tiesa, tai vienintelis Eltono ankstyvos karjeros albumas, kurio neprodiusavo jo ilgametis prodiuseris Gus Dudgeon'as. Vietoj jo prodiusavo Eltono draugas ir DJM darbuotojas Steve Brown. Albumas buvo įrašytas tiek stereo, tiek mono formatu, nors šiandieną toks albumas sunkiai prieinamas. Ant keletų įrašų Džonas groja klavesinu, pavyzdžiui geriau žinomame „Skyline Pigeon“, apie kurį jis sakė, jog tai "pirmoji daina, dėl kurios mes su Bernie jautėmės tikrai patenkinti". Albumui įrašinėti jis pasikvietė savo bei Steve draugus, iš jų gitaristas Caleb Quaye bei būgnininkas Roger Pope, kurie tuo metu buvo grupės „Hookfoot“ nariai. Vėliau prie Eltono dainų įrašinėjimo jie prisidėjo ir kuriant „Rock of the Westies“ albumą 1975 m. bei „Blue Moves“ 1976 m. Tony Murray iš grupės „The Troggs“ grojo bosine gitara. Taipogi albumo dainoje „Lady What's Tomorrow?“ pirmą kartą kartu su Eltonu ją įrašo ir jo būsimasis ilgalaikis būgnininkas Nigel Olsson. 
„Skyline Pigeon“ yra geriausiai žinomas kūrinys iš šio albumo, kuris yra vienintelis dažnai grojamas ir Eltono koncertuose. Vėliau ši daina kiek kitokia versija 1972 m. įrašoma ir 1973 m. albumui „Don't Shoot Me I'm Only the Piano Player“. Nors pats Eltonas Džonas sako, kad tai gana naivus albumas ir tuo metu net nežinojo kokia kryptimi eiti, jis prisimena kaip nepaprastai jautėsi įrašęs „Empty Sky“ dainą tokiu pat pavadinimu, esančią albume.
Bauskės savivaldybė

Istorija

Savivaldybė sudaryta 2009 m. reformos metu iš Bauskės rajono dalies.
Huelva

Sportas

RC Recreativo de Huelva – seniausias veikiantis futbolo klubas Ispanijoje, įkurtas 1889 m. gruodžio 23 d.
Regina Gražulevičienė

Biografija

1963 m. baigė Kauno medicinos institutą. 1967 m. apgynė daktaro disertaciją „Kraujo ir aortos biocheminiai pokyčiai eksperimentinės aterosklerozės metu, imunizuojant audinių antigenais“. 1992 m. suteiktas habilituotos biomedicinos mokslų daktarės laipsnis už mokslinį darbą „Kauno populiacijos ūminio miokardo infarkto registras: diagnostikos, baigčių ir epidemiologinės situacijos įvertinimas“.
1968–1991 m. Kauno medicinos instituto (dab. Lietuvos sveikatos mokslų universitetas) Širdies ir kraujagyslių sistemos fiziologijos ir patologijos instituto mokslo darbuotoja, 1992–1994 m. vadovavo Kauno medicinos akademijos Kardiologijos instituto Kardiologinės tarnybos organizavimo laboratorijai. Nuo 1995 m. šio instituto Aplinkos epidemiologinės laboratorijos vedėja, nuo 1995 m. dar ir Vytauto Didžiojo universiteto dėstytoja. Nuo 1998 m. VDU Gamtos mokslų fakulteto Aplinkotyros katedros profesorė. VDU Senato valdybos narė, Mokslo komiteto pirmininkė, VDU Botanikos sodo tarybos pirmininkė.

Mokslinė veikla

Tiria širdies ir kraujagyslių ligų epidemiologiją, aplinkos taršos poveikį sveikatai.

Ekspertinė veikla

Europos Komisijos aplinkotyros ir sveikatos ekspertė.
Lietuvos istorijos draugija

Lietuvos istorijos draugija (LID) – Lietuvos mokslinė organizacija, 1929–1940 m. veikusi Kaune ir 1988–2001 m. Vilniuje.

Pirmininkai

1988–2001: Bronius Dundulis, Antanas Tyla, Vytautas Merkys, Elmantas Meilus, Aivas Ragauskas.
Balis

Geografija

Salos ilgis 153 km, plotis 112 km, ji tėra tik 3,2 km nutolusi nuo Javos salos. Aukščiausias taškas – Agungo ugnikalnis (3148 m, aktyvus 1963−64 m., atsinaujino aktyvumas 2017 m.). Prieš 30 000 metų Baturo ugnikalnio išsiveržimas buvo vienas galingiausių žmonijos istorijoje.
Į rytus nuo Balio salos eina Voliso linija.
Salas supa koraliniai rifai.
Klimatas karštas, vasaros lietingos.

Ekonomika

Derlingose, vulkaninėse uolienose, pritaikius dirbtinį drėkinimą gerai auga ryžiai, kava, cukranendrės, tabakas. Svarbus turizmo vaidmuo.

Ankstyvosios valstybės

Žmonės į Balio salą atkeliavo iš Azijos žemyno, spėjama, apie 2500 m. pr. m. e.; apie 100 m. pr. m. e. – atvykėliai iš Indijos. 913 m. užfiksuotas pavadinimas Balidwipa (sanskrito kalboje „Dwipa“ – 'krantas', 'šalis').

Paskutinis hinduizmo avanpostas

Madžapadhito imperija, kilusi iš Javos, suvienijo visą Malajų salyną, ir 1343 m. prijungė Balį. Maždaug apie 1500 m., vis labiau įsigalint islamui, imperija silpo. Visuotinė islamizacija sukėlė hinduizmo kultūros propaguotojų migracijas iš Javos. Dauguma jų kėlėsi į gretimą Balį. Tokiu būdu Balis liko vienintele neislamizuota sala salyne, ir šią kultūrą jis išsaugojo iki šiol.

Kolonizacija

1597 m. saloje netoli Kutos išsilaipino olandas Kornelis de Hutmanas (Cornelis de Houtman), nors 1585 m. salą jau buvo pasiekę portugalai. Saloje esančios karalystės priešinosi olandų kolonizacijai. Olandai pasitelkė sasakus iš gretimos Lomboko salos, nukariavo salos šiaurę bei rytus, po to – Badungą pietuose. Ilgiausiai priešinosi Tabanano, Karangasemo ir Gianjaro (Gianyar) karalystės.
Antrojo pasaulinio karo metu salą trumpam okupavo japonai, po to – vėl olandai. 1946 buvo numalšintas sukilimas prieš olandus (dabar tarptautins Balio oro uostas vadinamas žuvusio sukilimo lyderio Ngurah Rai vardu).

Nepriklausoma Indonezija

1950 m.Balis įėjo į Indonezijos sudėtį.
Džiovanis Marija Bernardonis

Džiovanis Marija Bernardonis (Bernadoni Giovanni Maria, 1541 m. Komas –1605 m. spalio 19 d. Krokuva) – italų kilmės jėzuitų vienuolis architektas,vienas žymiausių ankstyvojo baroko architektūros atstovų, gyvenusių ir dirbusių Abiejų Tautų Respublikoje. Jo veikla net 13 metų buvo itin glaudžiai susijusi su Nesvyžiaus ordinato kunigaikščio Mikalojaus Kristupo Radvilos Našlaitėlio fundacijomis Romos Katalikų bažnyčioms ir vienuolynams.

Biografija

Architektas gimė Italijoje, Komo apylinkėse. Jaunystėje mokėsi mūrininko amato, o 1564 m., - būdamas 23 metų, Romoje įstojo į jėzuitų ordiną. Vienuolijos pavedimu Dž. M. Bernardonis talkino statant Romos Švč. Jėzaus Vardo bažnyčią. Vėliau, - nuo 1573 m., intensyviai dirbo kitose Italijos vietose - Neapolyje, Abrucuoce, Kaljaryje. Bendraudamas su garsiausiais to meto Europos architektais Dž. M. Bernardonis perprato naujausias architektūros madas. Nuo 1579 m. jis pradėjo savarankiškai projektuoti. 1583 m. jėzuitai architektą pasiuntė į Lenkiją, kur jis trejus metus dirbo jėzuitų vienuolynuose Liubline ir Poznanėje. Mikalojaus Kristupo Radvilos Našlaitėlio kvietimu 1586 m. Dž. M. Bernardonis atvyko į Nesvyžių, kuriame dirbo iki 1599 m. Atlikęs darbus Nesvyžiuje 1599 m. išvyko į Krokuvą.

Darbai

1587–1593 m. Nesvyžiaus Dievo Kūno bažnyčia;
1592-1597 m. Kališo šv. Vaitiekaus ir šv. Stanislovo bažnyčia;
1597-1619 m. Krokuvos šv. apaštalų Petro ir Pauliaus bažnyčia;
1603-1609 m. Zebžydovo Kalvarijos Dievo Motinos bazilika;

Literatūra

1. L'Architetto Gian Maria Bernardoni sj tra l'Italia e le terre dell'Europa centro-orientale /Fondazione Giorgio Cini ; a cura di Sante Graciotti e Jerzy Kowalczyk. Roma : Calamo, 1999;
2. Paknys, M. Lietuvos Didžiosios Kunigaikštijos dailės ir architektūros istorija: žymiausi menininkai. Vilnius: Vilniaus dailės akademijos leidykla, 2009.
Pietų Kaukazas

Pietų Kaukazas (arba Užkaukazė) – regionas, esantis į pietus nuo Didžiojo Kaukazo kalnagūbrio. Užkaukazei priskiriamas pietinis Didžiojo Kaukazo šlaitas, Mažasis Kaukazas, Karabacho kalnai, Talyšo kalnai, Kolchidės žemuma, Kuros-Arakso žemuma, Lenkoranės žemuma. Vakaruose yra Juodoji jūra, rytuose – Kaspijos jūra.
Regione išsidėsčiusios Armėnijos, Azerbaidžano ir Gruzijos valstybės.
Šiame regione yra naftos, mangano rūdos, auginama arbata, vaisiai, čia yra senos vyndarystės tradicijos.
Pietų Kaukazas nuo seno svarbus geopolitinis regionas, grandis tarp Vakarų ir Rytų. IX–VI a. pr. m. e. gyvavo viena seniausių valstybių – Urartija.

Vynas

Pietų Kaukaze, šiuolaikinės Turkijos, Gruzijos, Armėnijos ir Irano teritorijose yra gaminamas vynas ir auginamas tikrasis vynmedis. Kai kurie ekspertai teigia, jog vyno gaminimo ištakos gali būti šiame regione. Archeologinių kasinėjimų metu regione buvo rasta vynuogė, kurios amžius yra apie 7000–5000 m. pr. m. e.
Senieji Miežionys

Aplinkinės gyvenvietės

DIEVENIŠKĖS – 4 km
Dagestanas

Geografija

Dagestanas išsidėstęs Šiaurės Kaukazo kalnų rytinėje dalyje. Aukštis iki 4466 m (Bazardiuziu k.). Šiaurėje pereina į Pakaspijo žemumą, plytinčią žemiau jūros lygio (iki -28 m).
Klimatas vidutinių platumų. Vidutinė sausio mėnesio temperatūra nuo +1,4 °C iki -11 °C (kalnuose), liepos vidutinė temperatūra 24 °C. Vidutinis metinis kritulių kiekis 200–800 mm. Didžiausios upės – Terekas, Sulakas, Samuras, Kuma, Rubas.
Šiaurėje būdingos pusdykumės ir dykumos. Pietuose – kalnų plačialapiai (ąžuolai, bukai, skroblai) ir mišrieji miškai, aukštikalnėse – alpinės ir subalpinės pievos.
Kukurūzų krakmolas

Gamyba

Kukurūzų grūdai 30–48 valandas mirkomi karštame vandenyje. Suminkštėję ir išpampę grūdai apdorojami, kad būtų galima atskirti gemalus nuo endospermo. Šios atskirtos grūdų dalys, dar būdamos įmirkusios, sutrinamos. Gautą sutrintą masę plauna vandeniu, kol išsiplauna krakmolas, kuris vėliau išdžiovinamas. Likę grūdų masės likučiai dažniausiai naudojami pašarų priedams gaminti. Atskirtas krakmolas dar gali būti modifikuojamas.