google/wiki40b huggingface dataset:
Henrikas Šablevičius

Biografija

1951 m. baigė LTSR dramos teatro studiją, dirbo aktoriumi Kauno jaunojo žiūrovo teatre, režisieriaus asistentu Lietuvos kino studijos "Dokumentikos" susivienijime, kino režisieriumi Valstybiniame televizijos ir radijo komitete. Nuo 1971 m. – Lietuvos kino studijos režisierius.

Filmografija

Parašė scenarijų novelei „Paskutinis šūvis“ filme „Gyvieji didvyriai“ (rež. Arūnas Žebriūnas). Režisavo Lietuvos televizijos spektaklius, sukūrė vaidybinį filmą „Mažos mūsų nuodėmės" (1979), dokumentinius filmus „Mūsų vasara"(1963), „Muzikinis kaleidoskopas" (1965), „Atspindžiai" (1968), „Altajaus montažas" (1969), „Moteriški žaidimai" (1969), „Provincijos beieškant" (1970), „Aš, vargšas karalius", (1971), „Saulės ratas" (1972), „Velns išmislijo tekinį" (1972), „"Mūsų - trylika" (1972), „Apolinaras” (1973), „Kelionė ūkų lankomis” (1973), „Liuob šokt, liuob dainuot" (1974), „Oranžinė legenda” (1975), „Žiniuonė" (1975), „Kretingos medinukai" (1976), „Padangių laumžirgiai" (1976), „Didžioji iliuzija” (1977), „Nuplaukiančio laivo metas" (1977), „Suvalkietiškas pagyvenimas" (1982), „Vivat, dinamika" (1983), „Barnabas stipruolis" (1984), „Estų kalbos pamoka" (1984), „Dainoriai" (1985), „Bėgantis labirintu" (1985), „Žmogus, einantis namo” (1986), „Imu jūsų duoną" (1987), „Medžio atmintis" (1987), „Pabuvam savam lauki" (1988), „Sustingęs tvermės metas", 1990, „Už tėvynę Lietuvą" (1991), „Memento mori" (1992), „Laba diena - god dag" (1993), „Žingsniai alėjos gale" (1994), „Regėjimai" (1995), „,Dzūkų kiemas" (1997), „Pasmerktas myriop" (1999), „Neatėjo" (1999), „Peržengę ribą" (1999), „Genties sambūris" (2000).
Josua Tuisova

Biografija

Nuo 2013 m. atstovauja Prancūzijos RC Toulonnais komandai. 2013 m. pakviestas į Fidžio nacionalinę rinktinę.
2016 m. vasaros olimpinėse žaidynėse kartu su Fidžio nacionaline regbio-7 komanda pasiekė finalą, kuriame rezultatu 43-7 nugalėjo Jungtinę Karalystę ir tapo olimpiniais čempionais. Tai pirmasis Fidžio olimpinis medalis.
Emigrantų partija

2013 LR Seimo Rinkimai

Pakartotiniuose rinkimuose dalyvauti registravosi tik partijos pirmininkas Juozas Murauskas.
Verslo kelionė

Verslo kelionė (angl. business travel) – dalykinė, profesinė kelionė, kurios metu siekiama verslo tikslų. Tai gali būti vizitas, mezgant naujus profesinius santykius ar vystant ir plėtojant verslo santykius. Kelionės vieta, susitikimai ir kaštai apibrėžiami bei numatomi į verslo kelionę siunčiančios įmonės. Verslo kelionės tikslas - visuma priemonių, kuriomis subjektas siekia patenkinti savo įmonės interesus mezgant, palaikant ir plėtojant santykius su verslo partneriais kitose šalyse. Veiklos galimybės verslo kelionėje – užmegzti naujų kontaktų, pristatyti įmonę kaip patrauklią verslininkams, investuotojams. Verslo kelionės metu galima verslo žvalgyba.

Organizavimas

Verslo kelionės organizavimas (angl. Business Travel Management) – paslaugų kompleksas, kurį sudaro kelionės bilietai, automobilių nuoma, nakvynės vietos nuoma, susitikimo vietų nuoma, pramogos su verslo partneriais, vertėjų, teisininkų paslaugos ir pan. Įmonės verslo kelionių organizavimo tvarką numato kelionių politika.
Kelionių agentūros ir oro linijos diegia įvairias paslaugas, pritaikytas keliaujantiems būtent verslo reikalais. Oro uostai siūlo specialias sparčias registracijas, patikrinimus („check–in“) oro uostose, taškų rinkimo programos su nuolaidomis. Verslo keliones organizuojančios agentūros siūlo individualaus kelionės konsultanto (angl. travel agent) paslaugas. Konsultantas ne tik pasirūpina detalėmis iki išvykimo, bet ir keliaujančiojo reikalais kelionės metu: asistavimas, konsultacijos, patarimai, perspėjimai dėl atidėtų skrydžių ir pan. Naujausia tendencija verslo kelionių rinkoje – elektroninės rezervacijos įdiegimas (angl. Self – Booking Tools, SBTs), veikiantis pagal konkrečios įmonės apibrėžtą kelionių politiką.
Ruth Benedict

Biografija

Rut Falton-Benedikt baigė Kolumbijos universiteto antropologijos studijas pas Francą Boasą. 1923 m. tapo mokslų daktare. Nuo 1947 m. – Jungtinių Amerikos Valstijų antropologų asociacijos prezidentė, 1948 m. – Kolumbijos universiteto profesorė.

Idėjos ir mokslinė veikla

Rut Benedikt buvo antropologinės-etnopsichologinės mokyklos atstovė, rėmėsi Franco Boaso idėjomis, glaudžiai bendradarbiavo su kita šios srities tyrinėtoja Margaret Myd. Lyginamuoju metodu analizavo skirtingas kultūras (Šiaurės Amerikos indėnų genčių, japonų, Rytų ir Vakarų Europos tautų). Tyrinėjo Šiaurės Amerikos indėnus (apačius, pueblus, zunius, kočičius, dobuanus, kvakiutlius ir kt.), taip pat vokiečių, rumunų, japonų kultūras (dažnai remdamasi interviu ir dokumentais, bet, dėl karo, neatlikdama antropologinių lauko tyrimų).
Rut Benedikt pabrėžė kultūros poveikį asmenybės raidai ir saviraiškai. Laikėsi kultūrinio reliatyvizmo principo, holistinio požiūrio į kultūrą. Tyrinėdama indėnus taikė Nyčės apoloniškų ir dioniziškų tautų klasifikavimą. Pasak Benedikt, kultūros modelis lemia tos kultūros dalių prigimtį ir santykius tarp jų lyg atskirų vieno individo bruožų visuma, jungianti asmenybę kaip visumą. Apibrėždama kultūros modelį kaip esminių orientacijų, nusistatymų, pasaulėžiūros arba vertybių sistemos visumą, ji kultūrų skirtumus aiškino skirtinga žmonių psichika. Daug dėmesio skyrė tautos būdo tyrimams (ypač japonų, su kuriais tuo metu JAV kariavo).
Taku Iwasaki

Taku Iwasaki (g. 1968 m. sausio 21 d.) – japonų kompozitorius, gimęs Tokijuje, Japonijoje. Išgarsėjo kurdamas muziką anime filmams.
Alėjai

Istorija

Seniau Alėjuose stovėjusi bažnyčia, buvęs valstybinis dvaras. Per I pasaulinį karą kaimas buvo sudegintas. Vėliau atstatytas senojoje vietoje (kaip Alėjai I), dalis išsiskirstė vienkiemiais (Alėjai II). 1950–1977 m. kaimas buvo Alėjų apylinkės centras. LTSR metais – „Auksinės varpos“ kolūkio pagalbinė gyvenvietė. Veikė mokykla (įkurta 1934 m.), ryšių skyrius, felčerių ir akušerių punktas, kultūros namai, biblioteka.
KF Partizani Tirana

Istorija

Klubo ištakos siekia 1946 m.
Los Andželo Kings

Istorija

1966 m. Jack Kent Cooke gavo vietą NHL lygoje. Komanda pradėjo žaisti 1967-68 m. sezone ir padvigubino komandų skaičių lygoje iki 12.
Sri Wahyuni Agustiani

Biografija

2013 m. Azijos čempionate Agustiani pelnė sidabro medalį. 2014 m. pasaulio čempionate indonezietė laimėjo mažąjį bronzos medalį antrajame pratime, bet galutinėje daugiakovėje liko 4-oje vietoje. 2015 m. pasaulio čempionate Agustiani užėmė 10-ą vietą. 2016 m. vasaros olimpinėse žaidynėse indonezietė moterų iki 48 kg svorio kategorijoje nusileido tik čempionei tapusiai Sopita Tanasan ir pelnė sidabro medalį.
Kolatina

Istorija

Vietovės kolonizacija pradėta nuo XIX a. vid., bet gyvenvietė susikūrė tik XX a. Miesto teisės Kolatinai suteiktos 1921 m.
Vilniaus Laisvės gimnazija

Istorija

2003 m. rugsėjo 1 d. duris atvėrė keturmetė Naujosios Vilnios vidurinė mokykla 2003 m. reorganizavus Vilniaus Naujosios Vilnios vidurinę mokyklą į pagrindinę ir vidurinę, vidurinė mokykla įsikūrė buvusios J. Baltrušaičio vidurinės mokyklos patalpose adresu Darželio 2/15.
2005 mm. mokykla akredituota, 2006 m. jai suteiktas gimnazijos statusas bei „Laisvės“ gimnazijos pavadinimas. 2006 m. gegužės 3 d. vyko iškilminga „Laisvės“ gimnazijos inauguracija.
Strikių piliakalnis

Aplinkiniai piliakalniai

Airytės piliakalnis 19 kmSaldaus piliakalnis 20 kmCiecerės piliakalnis 5,5 kmVormsatės piliakalnis 37 kmEzerlukų piliakalnis 28 mLeckavos piliakalnis 26 kmPlatkajų piliakalnis 24 kmInčėnų piliakalnis 18 km
Brazilijos vėliava

Brazilijos vėliavoje – žaliame stačiakampiame fone pavaizduotas geltonas rombas, kurio centre yra mėlynas skritulys su 27 sidabrinėmis žvaigždėmis. Mėlynas skritulys apjuostas balta juosta su devizu „Ordem e Progresso“ („Tvarka ir pažanga“).
Ši vėliava 1889 m. lapkričio 19 dieną buvo paskelbta oficialia Brazilijos Respublikos vėliava. Nuo to laiko ji buvo šiek tiek pakeista, o dabartinis variantas patvirtintas 1992 m. gegužės 12 dieną.

Simbolika

Brazilijos tautinės spalvos, žalia ir geltona, simbolizuoja šalies gamtos turtus. Žalia – tai Amazonės ir kitų Brazilijos regionų džiunglės; geltona – šalies aukso atsargos: XVI – XIX a. Brazilijos aukso kasyklos buvo didžiausios pasaulyje.
Mėlynasis apskritimas simbolizavo dangų virš Rio de Janeiro 1889 m. lapkričio 15 d. – dieną, kai buvo paskelbta Brazilijos Respublikos nepriklausomybė. Vėliau, respublikai virtus federacija, pagal JAV pavyzdį sudaryta iš valstijų, buvo nuspręsta, kad vėliavos žvaigždės turi vaizduoti būtent valstijas, įeinančias į sąjungos sudėtį, kaip JAV vėliavoje. Taigi žvaigždžių skaičius vėliavoje sumažėjo. Mūsų dienomis kiekviena iš 27 žvaigždžių simbolizuoja vieną iš valstijų ir regionų.

Istorija

Po Pirmosios Respublikos paskelbimo, naujai paskirtasis teisingumo ministras Ruy Barbosa, greižtas respublikoninio modelio, sukurto Jungtinėse Amerikos Valstijose, garbintojas, pasiūlė nacionalinės vėliavos projektą, kuri buvo labai panaši į JAV vėliavą. Ši vėliava galiojo tik penkias dienas. 1889 metų lapkričio 19 dieną „respublikos tėvas“ ir laikinasis prezidentas maršalas Deodoro da Fonseca vetavo šią vėliavą, tvirtindamas, kad tai per didelė kitos šalies vėliavos kopija. Fonseca, kuris visą savo gyvenimą buvo rojalistas ir tik žengė sekmingą žingsnį atvėdusį iki Respublikos paskelbimo, pasiūlė, kad naujoji Brazilijos vėliava primintų imperinę Brazilijos vėliavą, kurioje būtų pakeista tik imperinė simbolika nauju projektu (galiausiai buvo nuspręsta, kad tai bus mėlynas žemės rutulys su žvaigždėmis ir pozytivizmo moto).
Meironiškėliai

Aplinkinės gyvenvietės

Krakės - 3 km
Meironiškiai - 1 km
Špitolpievis - 1,5 km
Gaiteinių kapinynas

Gaiteinių kapinynas – prūsų kapinynas Sembos pusiasalyje, netoli Gaiteinių arba Gaitėnų kaimo (vok. Goythenen, Žuvininkų apskritis, nuo 1946 m. rus. Геройское – Geroiskoje, Zelenogradsko rajonas, Kaliningrado sritis, prie Aleikos upelio tvenkinio.

Tyrimai

1906 m. tyrinėjo Emilis Holakas ir Adalbertas Becenbergeris. Ištyrė 4 mirusiųjų kapus ir žirgo palaidojimą. Mirusieji laidoti sudeginti urnose, kapo viršus apdėtas akmenimis. Įkapės: žeberkliniai ietigaliai, stiklo ir gintaro karoliai, peiliukų fragmentai, lankinė segė palenkta kojele, kibirėlio formos pakabutis. Vienas mirusysis buvo palaidotas su nedegintu žirgu; rasta kamanų sagtys ir žąslai. Vieno mirusiojo kapo vietą žymėjo didelis akmuo.
Bohumynas

Istorija

Miestelis pirmą kartą paminėtas 1256 m. kaip Bogun.
Superlicencija

Superlicencija – leidimas sportininkui lenktyniauti Formulės 1 čempionate.
Leidimą pagal nustatytas sąlygas išduoda F1 komisija.
Leidimas mokamas ir privalomas įsigyti kiekvienai metais. Pinigų suma priklauso nuo lenktynininko pasiektų rezultatų, pvz., kad dalyvautų 2008 m. sezone lenktynininkas Kimi Räikkönen (Ferrari) turėjo sumokėti 230 000 €, Lewis Hamilton iš McLaren ir Fernando Alonso (Renault) – 228 000 €. Mokesčio formulė yra tokia: mokama 10 000 € plius po 2000 € už kiekvieną prieš tai sezone pasiektą tašką.

Reikalavimai kandidatui

Kad gautų superlicenciją, pilotas jau anksčiau turi turėti A lygio varžybų licenciją ir atitikti tam tikrus FIA iškeltus reikalavimus. Reikalaujama, kad pilotas būtų tapęs čempionu bet kurioje žemesnėje lygoje, pvz., Formulė 3 ar GP2 (geriau žinomą Formulė 3000 vardu) arba būtų pasiekęs gerus rezultatus kelerius metus iš eilės. Pavyzdžiui, pilotas penkis kartus iš eilės finišavęs trijose pirmose vietose per dvejus metus GP2 čempionate gali gauti superlicenciją.
Be to, pilotai, kurie yra lenktyniavę IndyCar čempionate (JAV vykstančios lenktynės), gali gauti superlicenciją, jei yra finišavę sezone tarp pirmų šešių pilotų. Tai leidžia Amerikos lenktynininkams iš karto patekti į Formulę 1 be privalomo lenktyniavimo žemesnėse lygose. Yra išimčių, kuomet FIA komisija slaptu balsavimu gali nuspręsti, ar išduoti superlicenciją pilotui, kuris tėra nuvažiavęs 300 km lenktynių greičiu su tam tikru bolidu bandymuose.
Graikų kolonijos

Raida

Kolonijų kūrimo priežastys buvo labai įvairios. Iš pradžių jas skatino karai tarp atskirų regionų, svetimšalių antpuoliai, pilietiniai neramumai miestuose valstybėse ar gyventojų skaičiaus perviršis. Vėlesniais laikais kolonijos buvo kuriamos tikslingai, siekiant plėsti prekybą ir ekonominį klestėjimą.
Graikų kolonijų kūrimas siejamas su archajiniu laikotarpiu, ir pirmosios jų buvo įkurtos IX a. pr. m. e. išeivių iš Eubojos. Vėliau į kolonizaciją įsijungė ir kiti poliai, kurių iš viso dalyvavo beveik 30. Vieni aktyviausių kolonistų buvo miletiečiai. Antroji kolonizacijos banga buvo VI a. pr. m. e.
Archajinio laikotarpio pabaigoje, apie V a. pr. m. e. graikų kolonijos buvo išsimėčiusios visoje Viduržemio jūroje (daugiausia šiaurinėse jos pakrantėse), taip pat aplinkui Juodąją jūrą. Tik labai nedidelė dalis jų buvo Šiaurės Afrikos pakrantėse, Kipre ir pietinėje Mažojoje Azijoje. Tuose regionuose buvo stipresnė finikiečių hegemonija.
Pranciškus Dalevskis

Biografija

Gimė 1825 m. Rūdninkuose, bajorų Dominyko Dalevskio ir Dominykos Narkevičiūtės šeimoje. Mokėsi Vilniaus gimnazijoje, tačiau 1846 m. pašalintas dėl anticarinės veiklos. Tada kartu su broliu Aleksandru Dalevskiu įkūrė slaptą anticarinę organizaciją Lietuvos jaunimo brolybės sąjungą. 1849 m. kartu su broliu suimtas ir įkalintas, nuteistas 15 metų katorgos Nerčinske. 1859 m. po amnestijos grįžo į Vilnių ir vėl prisijungė prie pogrindinės veiklos. Prasidėjus 1863 m. sukilimui pradžioje abejojo sukilimo tikslingumu, bet vėliau prisijungė prie Lietuvos sukilimo vadovybės. Buvo buvo vienas iš baltųjų grupuotės vadovų, Lietuvos provincijų valdymo skyriaus narys. 1863 m. liepos 10 d. suimtas ir nuteistas 12 metų katorgos. 1867 m. gavo leidimą apsigyventi Irkutske, 1875 m. – Novgorode. 1875 m. trims mėnesiams buvo leista apsigyventi pas šeimą Varšuvoje. 1883 m. apsigyveno Varšuvoje ir dirbo geležinkelių kontrolėje. Mirė 1904 m. balandžio 24 d. Varšuvoje, palaidotas Povonzkų kapinėse.
Nekaltybė

Nekaltybė (dar vadinama skaistumu) – gyvenimas be lytinių santykių. Dažniausiai prarandama lytiškai subrendus (defloracija). Terminas dažniau vartojamas merginoms ir moterims, tačiau kartais pasitaiko ir kalbant apie vaikinus ar vyrus.
Įvairiose kultūrose nekaltybė suvokiama skirtingai, pradedant nuo ne tik fizinio, bet ir dvasinio bei minčių skaistumo, ir baigiant grynai vaginaline nekaltybe, kuomet analinis seksas nelaikomas nekaltybės praradimu. Daugelyje religijų (krikščionybėje, islame, judaizme) skaistybė laikoma svarbiausia dorybe, o moteris, praradusi nekaltybę iki vedybų laikoma gėdinga.
Nekaltybė siejama su tyrumu, dvasios švara, atsakingu požiūriu į santykius, dorovingumu. Kultūros antropologai nustatė, kad romantinė meilė ir seksualinis pavyduliavimas yra universalūs žmonių santykių bruožai. Socialinės vertybės, susijusios su nekaltybe atspindi tiek seksualinį pavyduliavimą, tiek romantiškos meilės idealus ir yra giliai įsitvirtinusios į žmogaus būdą. Tyrimų JAV duomenimis, moterys, iki santuokos praradusios nekaltybę susidūrė su daug didesniu santuokos iširimo pavojumi, nei moterys, kurios iki vedybų buvo nekaltos. 
Lytiškai subrendę asmenys davę Skaistybės įžadą sąmoningai išlaiko skaistumą.
Hobos meteoritas

Hòbos meteoritas – didžiausias vientisas meteoritas Žemėje.

Svarbiausi duomenys

Tai meteoritams nebūdingas beveik stačiakampio gretasienio formos kūnas (ilgis 2,95 m, plotis 2,84 m, storis nuo 75 cm iki 1,22 m). Meteorito masė yra apie 54 000 kg (manoma, kad pradinė masė buvo apie 75 tonos, tačiau dėl erozijos sumažėjo).

Cheminė sudėtis

Ataksitų grupės geležinis meteoritas, cheminė sudėtis:
Geležis (Fe) 82,4 %
Nikelis (Ni) 16,4 %
Kobaltas (Co) 0,76 %
Taip pat nedaug anglies (C), sieros (S), chromo (Cr), vario (Cu), cinko (Zn), galio (Ga), germanio (Ge), iridžio (Ir).

Kiti duomenys

Hobos meteoritas yra Namibijoje, Hobos ūkio teritorijoje (24 km nuo Grootfonteino miesto), dalinai įsmigęs į gruntą, kritimo vietoje smūginio kraterio nėra. Manoma, kad šis dangaus kūnas į Žemę nukrito prieš 80 000 metų. Jį pirmasis 1920 aprašė J. H. Britsas. 1955 Hobos meteoritas paskelbtas Namibijos nacionalinio gamtos paminklu.
Mark Eveleigh

Markas Ivleigas (Mark Eveleigh) – anglų keliautojas, fotožurnalistas, tyrinėtojas. Apkeliavo mažiausiai ištyrinėtus Lotynų Amerikos, Azijos ir Afrikos kraštus. Kelionių metu tyrinėjo vietinių gyventojų kultūrą, rašė straipsnius žymiausiems pasaulio laikraščiams ir žurnalams. Daugelį kelionių aprašė knygose. Šiuo metu gyvena Ispanijoje su žmona Bjanka. Kalba anglų, ispanų, prancūzų, indoneziečių, malajų kalbomis.
Vytautas Lomsargis (1933)

Biografija

1951 m. baigė Žemaičių Naumiesčio vidurinės mokyklos 9 klases, 1953 m. – Klaipėdos pedagoginę mokyklą, 1966 m. – Vilniaus universitete žurnalistikos specialybę.
1953–1962 m. mokytojavo Varnių ir Pagėgių rajono mokyklose. 1962–1969 m. Šilutės rajono laikraščio „Komunistinis darbas“ redakcijos skyriaus vedėjas. 1969–1970 m. savaitraščio „Gimtasis kraštas“ redakcijos skyriaus vedėjas, 1970–1988 m. – žurnalo „Moksleivis“ mokslo ir technikos skyriaus vedėjas. Daugiausia rašė jaunimo gyvenimo, švietimo, mokslo ir technikos temomis.
Rūta Gatelienė-Kemzuraitė

Rūta Gatelienė-Kemzuraitė (g. 1944 m. gruodžio 22 d. Utelių k., Raseinių r.) – muzikos mokytoja ir chorvedė.

Biografija

Baigusi Tauragės 1-ąją vidurinę mokyklą, 1962–1965 m. choro dirigavimo mokėsi Vilniaus kultūros – švietimo technikume (dėst. A. Žeimienė). 1972–1976 m. muziką neakivaizdiniu būdu studijavo Lietuvos valstybinės konservatorijos Klaipėdos fakultetuose (diriguoti mokė R. Gudelis).
1965–1968 m. Pagėgių kultūros namų meno vadovė, subūrė moterų vokalinį ansamblį.
Nuo 1968 m. rudens Saugų vidurinės mokyklos ir Šilutės 1-osios vidurinės mokyklos muzikos ir dainavimo mokytoja, vyresniųjų klasių moksleivių mišriojo choro vadovė.
Nuo 1972 m. Šilutės vaikų muzikos (meno) mokyklos mokytoja, nuo 1977 m. jaunių choro vadovė, nuo 1979 m. direktoriaus pavaduotoja, nuo 1992 m. direktorė. Apie 15 metų lygia greta mokytojavo ir vadovavo vaikų chorui Pašyšių devynmetėje mokykloje – chorą parengė 1975 ir 1985 m. respublikinėms dainų šventėms. Daug metų vadovauja Šilutės meno mokyklos jaunių chorui, kurį parengė 1977, 1980, 1985 ir 1987 m. respublikinėms dainų šventėms, 1990 m. Lietuvos tautinei dainų šventei, 1994 m. I ir 1998 m. II Pasaulio lietuvių dainų šventėms. Mokyklos jaunučių chorą parengė 1997 m. Lietuvos moksleivių dainų šventei. Jaunių choras dažnai koncertuoja, dalyvauja rajono, zonos ir regiono vaikų ir jaunimo festivaliuose bei dainų šventėse; choro vadovė yra minėtų dainų švenčių dirigentė.

Šaltinis

Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999. Informacijos publikavimui gautas žodinis autoriaus leidimas.
Feniksas (žvaigždynas)

Feniksas (Phoenix, Phe) – 37-as iš 88 pagal dydį pietų pusrutulio žvaigždynas. Lietuvoje nematomas. Žvaigždyną į žvaigždėlapius įtraukė Johann Bayer 1603 m. veikale Uranometria.
Feniksas – šventas mitinis paukštis kai kurių tautų mitologijoje.
Ryškiausia žvaigždyno žvaigždė Ankaa 2ᵐ,40 regimojo ryškio žvaigždė.
Álvaro Fernandes

Alvaras Fernandešas (Álvaro Fernandes) – XV a. portugalų jūrininkas, prekybininkas vergais, tarnavęs Henrikui Jūrininkui. 1445 ir 1446 m. jis atliko dvi ekspedicijas Vakarų Afrikos pakrantėmis, praplėsdamas portugalų žinomas teritorijas iki pat Bisau Gvinėjos.
Fernandešas buvo atradėjo Žuano Gonsalveso Zarko sūnėnas. Kaip pažas ar ginklanešys tarnavo Henrikui Jūrininkui.
1443 m. Nunas Tristanas atrado Argino įlanką, o greta jos – berberų kaimus. Portugalai siekė pradėti vergų prekybą, todėl tam tikslui buvo išsiųstos kelios ekspedicijos. Viena tokių ekspedicijų išvyko iš Madeiros – ją sudarė 3 karavelės. Jomis plaukė Žuanas Gonsalvesas Zarkas (kapitonu paskyręs Alvarą Fernandešą), Tristanas Vašas Teišeira ir Alvaras de Ornelašas. Ekspedicija plaukė ne į Argino įlanką, bet pasuko link Baltojo kyšulio. Nuo ten dėl gerai nežinomų priežasčių Teišeira ir Ornelašas pasuko atgal, o Fernandešas pasuko į pietus. Jis pasiekė Senegalo upės žiotis, o vėliau Žaliąjį kyšulį – toliausią portugalams žinomą žemę, atrastą Diniso Diašo. Prie šio kyšulio Fernandešo ekspedicija pirmą kartą susidūrė su vietiniais gyventojais (tikriausiai lebu) ir, pakvietęs juos į laivą, bandė sučiupti, bet pagavo tik du žmones. Toliau jis pasiekė Stiebų kyšulį (Cabo dos Mastos) ir nusprendė grįžti atgal.
Nors vergų prekybos požiūriu ekspedicija buvo nesėkminga, tačiau Fernandešas su Zarkosu pasiekė toliausiai į pietus portugalams žinomą vietą ir buvo apdovanoti princo Henriko.
1446 m. Alvaras Fernandešas Henriko Jūrininko nuorodymu išplaukė į naują kelionę. Jis atplaukė tiesiai iki Stiebų kyšulio ir ten įsivėlė į konfliktą su vietinio kaimo (turbūt sererų) gyventojais. Ekspedicija paskubomis pasitraukė į pietus kol pasiekė didelės upės, kurią pavadino Rio Tabite, žiotis. Keliautojas nusprendė plaukti aukštyn upę, bet ten portugalų laivas buvo užpultas vietinių, o pats Fernandešas sužeistas nuodinga strėle. Portugalai dar ištyrinėjo šį regioną, bet į vergų gaudymą nebesileido ir pasuko atgal į Portugaliją.
1445 m. Alvaras Fernandešas pasiekė toliausiai į pietus esančią europiečiams žinomą žemę – Stiebų kyšulį (dabar Nazo kyšulys), tačiau jo 1446 m. pasiektos teritorijos nėra tiksliai žinomos. Pasak kronikininko Gomešo Inešo de Zuraros, Fernandešas nuplaukė 110 lygų nuo Žaliojo kyšulio. Jei tai tiesa, jis pasiekė Vergos kyšulį dabartinėje Gvinėjoje. Tačiau abejotina, ar per tokį trumpą laiką jis galėjęs nuplaukti taip toli. Istorikai dėl minimos Tabitės upės yra iškėlę įvairių hipotezių – nuo Gambijos upės iki Nunezo upės Gvinėjoje. Pasak kelionės aprašymo, keliautojai plaukę palei lygų krantą, todėl vargu ar galėję pasiekti teritorijas piečiau Rošo kyšulio (Bisau Gvinėja), už kurio prasideda Bižagošo salynas. Pasak dabartinių istorikų, Tabitės upė galėjusi būti Kasamansas, nors šios upės atradimas tradiciškai priskiriamas Alvizui Kadamostui.
Al-Markhiya SC

Istorija

Klubas įkurtas 1995 m. kaip Al-Ittifaq Sports Club.
2004 m. įgavo dabartinį pavadinimą Al-Markhiya Sports Club.