google/wiki40b huggingface dataset:
Kalninis eukaliptas

Pavadinimas

Mokslinio, lotynų kalba Eucalyptus delegatensis rūšies pavadinimo autorius Richard Thomas Baker, gyvenęs 1854–1941 metais.

Paplitimo arealas

Šie medžiai savaime auga Australijos žemyno pietryčiuose – Tasmanijoje, Viktorijoje bei Naujajame Pietų Velse - žemyninėje dalyje tai būtų maždaug kalnuotose vietose tarp Melburno ir Kanberos.
Introdukuotas Naujojoje Zelandijoje ir šiltesnio klimato pietų ir pietvakarių Europos šalyse.

Biotopas

Auga vesesnėse, kalnuotose Viktorijos ir Naujojo Pietų Velso 850 m - 1500 m aukščio kalnų altitudėse, o Eucalyptus delegatensis subsp. tasmaniensis porūšis aptinkamas kur kas aukštesnėse kalnų altitudėse ir auga Tasmanijos saloje. Australijos standartais, kalniniam eukaliptui reikalingas didelis iškrintančių kritulių kiekis - virš 1200 mm į metus, nors jo paplitimo areale metinis kritulių kiekis svyruoja tarp 700 - 2900 mm. Jų natūralaus augimo arealuose žiemos metu taip pat pasitaiko dažnos šalnos ir iškrenta sniegas, tad medis toleruoja ir iki - 12 - 14 C trumpalaikius šalčius.

Matmenys ir amžius

Tai viena aukščiausų eukaliptų genties medžių rūšių, taip pat viena tarp nedaugelio aukščiausiai augančių visos planetos medžių rūšis. Paprastai užauga 25-60 m aukščio, bet prie puikių augimo sąlygų nors ir rečiau, bet pasitaiko apie 90 metrų aukščio medžių. Dabar žinomas aukščiausias yra 87,9 m aukščio (161 m³ tūrio) ir auga Tasmanijoje. Su storiausiu kamieno skersmeniu šios rūšies medis žinomas kaip „Troll“ vardu yra 5,82 m skersmens, o jo aukštis palyginus nedidelis - 56,5 m, bet jis yra 282 m³ tūrio - auga taip pat Tasmanijoje. Palyginimui, dar visai nesenei (pagal medžių amžių) introdukuoto ir pasodinto apie 1885 metus Naujojoje Zelandijoje Eucalyptus delegatensis kamieno skersmuo - 3,64 m. Masyviausias šios rūšies medis yra 286 m³ tūrio ir 72 m aukščio, auga Styx River Valley (Australijos pietryčiuose).

Morfologija

Medžio laja atvira, kamienas tiesus, žievė pilka ar pilkai ruda, prie kamieno pagrindo stora ir tik ant smulkesnių šakų lygesnė. Nors Tasmanijos porūšio tiek kamienas, tiek didesnės šakos turi storą žievę. Šios rūšies medžiai kurių tik dalis kamieno su stora žieve pasitaiko tik žemyninėje Australijos dalyje. Dažnai kamieno žievė lupasi pailgomis skiautėmis.
Jauni lapai 25 cm ilgio ir 10 cm pločio. Subrendę lapai, ilgi, siari, gale smailėjantys, blizgančiai žalios spalvos 10-18 cm ilgio ir 1,5-3 cm pločio. Žiedo pumpurai 5–6 mm ilgio, 3–4 mm pločio.
Žiedynkotis 9–20 mm ilgio ir 3 mm pločio, ir ant 2–7 mm ilgio žiedkočių žiedyne (kekėje) paprastai būna 7-11, bet kartais iki 15 baltų ar kremo spalvos žiedų. Žydi gruodžio - kovo mėnesiais.
Vaisiai pusrutulio ar kiaušinio formos 8–15 mm ilgio, 6–11 mm skersmens dažniausiai ant neilgų kotelių grupėje po 3–5.
Eucalyptus delegatensis dauginasi tik sėklomis.

Panaudojimas

Tai vienas svarbesnių medžių rūšis medienos šaltiniams. Australijos aborigenams tai buvo kaip maisto šaltinis bei iš jo gamindavosi vaistus.
Patamulšys

Aplinkinės gyvenvietės

PAKUONIS – 2 km
Eugenija Odebrecht

Biografija

1978 m. baigė Kretingos vidurinę mokyklą, 1989 m. baigė Vilniaus valstybinį universitetą, prekybos ekonomistė. E. Odebrecht komercinės firmos „Taravos Anikė“ savininkė.
Nuo 2003 m. Tėvynės sąjungos Klaipėdos miesto skyriaus narė.
Nuo 2007 m. Klaipėdos miesto savivaldybės tarybos narė.
Klaipėdos verslininkų senamiesčio sąjungos pirmininkė, Klaipėdos Rotary „Aditė“ narė. Sutuoktinis Gerd, vaikai Giedrė, Laura.
Bodaibas

Istorija

Miestas įkurtas 1864 m., pradėjus eksploatuoti aukso kasyklas. Iki 1917 m. spalio perversmo auksą kasė Didžiosios Britanijos ir Rusijos akcinės bendrovės. Miesto teisės nuo 1925 m. 1947–1954 m. mieste ir jo apylinkėse veikė Bodaibo grupės lageriai (Bodaibinlag). Kaliniai (3-7 tūkst.) dirbo aukso kasyklose, statybose, žemės ūkio darbus, kirto mišką. Įvairių tautybių tremtiniai ir buvę kaliniai tuo metu sudarė Bodaibo gyventojų daugumą.

Ekonomika

Lenos – Vitimo aukso pramonės rajono centras. Yra oro uostas. Išplėtota maisto pramonė. Yra Kraštotyros muziejus.

Lietuviai

1949 m. balandžio mėn. iš TSRS okupuotos Lietuvos į Bodaibą buvo atvežta apie 3000 žmonių. Kelios dešimtys jų palikta mieste, vėliau atkelta ir daugiau. Tremtiniai kirto mišką, ruošė medieną šachtoms sutvirtinti, dirbo statybose, dirbtuvėse, prie geležinkelio, krovikais. Iš pradžių gyveno nešildomuose barakuose. 1956 m. pradėjo grįžti į Lietuvą. Bodaibo kapinėse yra palaidota lietuvių; kai kurių palaikai parvežti į Lietuvą. 1990 m. į Bodaibą iš Kauno buvo nuvykusi buvusių tremtinių ekspedicija.
FK Neman Grodno

Istorija

Klubas įkurtas 1964 m. Sovietų laikotarpiu žaidė III pakopos pirmenybėse. Nuo 1992 m. dalyvauja Gudijos futbolo aukščiausios lygos pirmenybėse. 2002 m. užėmė antrąją vietą, kas yra geriausias pasiekimas per visą klubo istoriją.
Kamčiatkos kraštas

Istorija

Kamčiatkos kraštas sudarytas 2007 m. liepos 1 d. sujungus Kamčiatkos sritį ir Koriakų autonominę apygardą.

Geografija

Didžioji krašto dalis yra Kamčiatkos pusiasalyje, taip pat apima dalį žemyno bei Komandoro ir Karaginsko salas Ramiajame vandenyne. Teritoriją supa Beringo jūra iš rytų ir Ochotsko jūra iš vakarų. Kamčiatkos pusiasaliu driekiasi Vidurinis kalnagūbris, bei keletas mažesnių kalnų masyvų, gausu veikiančių ugnikalnių (aukščiausias – Kliučių Sopka, 4750 m). Šiaurėje iškilę Koriakų ir Kolymos kalnynai.
Klimatas rūstus, šiaurėje – subarktinis, pakrantėse – jūrinis, centrinėje dalyje – žemyninis. Žiemą temperatūra nukrenta vidutiniškai iki -24-26 °C, vasarą pasiekia +12-14 °C. Metinis kritulių kiekis svyruoja priklausomai nuo vietovės nuo 300 iki 700 mm. Pagrindinės upės – Kamčiatka, Penžina, Talovka, Vyvenka, Avača. Gausu ežerų, terminių versmių. Didelė gamtinių zonų įvairovė: tundrų ir miškatundrių plotai šiaurėje ir kalnuose, beržų ir spygliuočių retmiškiai, kalnų pievos bei pašlaičių kedrų giraitės.
Krašte yra didelė bioįvarovė. Gamtai apsaugoti įrengti Koriakų ir Kronokų draustiniai. Geizerių slėnis įtrauktas į UNESCO pasaulio paveldą.

Ekonomika

Verčiamasi jūrine žvejyba ir žuvies perdirbimu, elnininkyste, žemės ūkiu, miškininkyste. Spalvotųjų metalų, gamtinių dujų gavyba. Elektroenergetika (panaudojant geoterminę energiją).
Ramat Ganas

Sportas

Mieste vyko penkiolika Makabi žaidynių.
Programavimas poromis

Programavimas poromis – metodika, kuria remiasi ribinis (ekstremalus) programavimas. Ji paremta tuo, kad rašant programos kodą, prie vieno kompiuterio (vienas ekranas, viena klaviatūra) sėdi du patyrę programuotojai; kodą vienu metu rašyti gali tik vienas. Programuotojai dalinasi idėjomis ir mintimis, kaip kodą parašyti geriau.
Taip pat naudojama naujiems programuotojams supažindinti su projektu.
Feliksas Marcinkas

Biografija

1975 m. baigė Biržų antrąją vidurinę mokyklą, 1980 m. – Vabalninko žemės ūkio technikumą, 1982 m. – Vilniaus aukštąją partinę mokyklą.
Žurnalų „Sodo kraitė“, „Rankdarbiai plius visažinis“, „Rankdarbių albumas“, almanacho „Tautodailė“ vyriausiasis redaktorius.
Lietuvos tautodailininkų sąjungos Vilniaus bendrijos narys, Lietuvos žurnalistų sąjungos narys, Lietuvos leidėjų asociacijos narys, Vilniaus krašto tautodailininkų-meno kūrėjų bendrijos narys.
Duktė Kristina Marcinkaitė – laikraščio „Nenuorama“ redaktorė.

Kūryba

Kūrė karpinius, tapė, fotografavo, apipavidalino knygas ir žurnalus. Lietuvoje ir užsienyje surengė per 30 personalinių fotografijos, tapybos, popieriaus karpinių parodų. Paskelbė kelis šimtus straipsnių Lietuvos, Lenkijos, JAV, Suomijos ir Vengrijos leidiniuose.
Eranus

Eranus – tęstinis filosofijos leidinys, ėjęs 1930–1938 m. Kaune.

Istorija

Leido Vytauto Didžiojo universiteto Humanitarinių mokslų fakulteto filosofijos skyrius. Išėjo keturi tomai. Redaktorius Izidorius Tamošaitis.
WD-40

WD-40 įmonė

„Rocket Chemical Company“ buvo įkurta 1953 m. 1969 m. Džonas S. Baris, tapęs jos prezidentu, pakeitė jos pavadinimą į WD-40, teigdamas, kad raketų-chemijos įmonė negamina raketų. 1973 m. įmonė tapo atvirąja bendrove, pateikdama savo akcijas NASDAQ biržai (akcijų simbolis WDFC). Paskutiniais metais WD-40 pasipildė naujais produktais, tokiais kaip „3-IN-ONE“, „LAVA“, „Sport Shot“, „X-14“ ir kitais.
Įmonės būstinė iki šiol yra San Diege, Kalifornijoje. Produkcija parduodama daugiau kaip 160-tyje pasaulio valstybių. Pajamos 2010 m. finansiniu laikotarpiu viršijo 300 mln. JAV dolerių.
Gamburcevo kalnai

Gamburcevo kalnai (rus. Горы Гамбурцева, angl. Gamburtsev Mountain Range) – poledyninis kalnagūbris Rytų Antarktidoje, Sovietų plynaukštės srityje. Tęsiasi 1200–1300 km, plotis 200–500 km (tarp 72–82 ° p. pl. ir 30–90 ° r. il.). Aukštis iki 3390 m. Ledo dangos stori virš kalnų nemažesnis nei 600 m.
Kalnus 1958 m. atrado tarybinės antarktinės ekspedicijos dalyviai. Pavadinti tarybinio geofiziko Grigorijaus Gamburcevo garbei.
Černobylio dienoraščiai

Siužetas

Po Europą keliaujantys šeši turistai ryžtasi aplankyti neeilinį miestą – Pripetę, kur gyveno Černobylio atominės elektrinės darbuotojai. Nusisamdę gidą, jie ima apžiūrinėti apleistą miestą. Kai vienoje nuotraukoje jie netyčia pastebi neaiškų objektą, draugai nusprendžia, kad mieste vaidenasi. Tačiau netrukus jie supras, kad iš tikro jie siaubingai apsiriko…
Ričardas I Liūtaširdis

Biografija

Dar prieš jam tampant karaliumi, dėl savo karinių sugebėjimų pasižymėjo kaip puikus karvedys. Būdamas vos 16 metų vadovavo armijai mūšyje prie Puatjė miesto Prancūzijoje, malšinant sukilimą prieš savo tėvą karalių Henriką II. Vadovavo krikščionių armijai Trečiajame Kryžiaus žygyje. Po Filipo Augusto (angl. Philip Augustus) išvykimo, efektyviai vadovavo žygiui ir laimėjo daug svarbių mūšių prieš musulmonų jungtines pajėgas, Saladiną.
Nors Ričardas I silpnai kalbėjo angliškai, joje praleido mažai laiko ir naudojo kaip pinigų šaltinį armijai paremti, jo pavaldiniai laikė Ričardą pamaldžiu herojumi. Ričardas I yra vienas iš nedaugelio karalių Anglijoje labiau prisimenamas pagal jo pravardę, nei pagal vardo skaičių.
Mesurado kyšulys

Mesurado kyšulys (Cape Mesurado) - Liberijos pakrantės kyšulys šalia sostinės Monrovijos ir Saint Paul upės žiočių. Cape Mesurado pavadinimą 1560 m. jam davė portugalų jūreiviai.
Ashley Tisdale

Biografija

Ešlė gimė Vest Dyle, Niudžersyje, Maiko ir Lisos šeimoje. Turi seserį Dženifer Tisdale, kuri taip pat yra aktorė.
Ashley savo aktorystės karjerą pradėjo nuo 1990 m., o gerai žinoma tapo 2000-ųjų m. pradžioje, kai suvaidino „Disney Channel“ kurtame filme „The Suite Life of Zack & Cody“. Ji vaidino Maddie Fitzpatrick. Šis filmas užvaldė daugiau nei pusę Amerikos ir išpopuliarėjo kitose šalyse. Kitas Ashley labai svarbus ir sėkmingas karjeros žingsnis buvo taip pat „Disney Channel“ kurtame filme „Mokyklos miuziklas“, kuris tapo žinomas vos ne visame pasaulyje. Šiame filme Ashley vaidino Sharpay Evans. Kadangi filmas „Mokyklos miuziklas“ išpopulerėjo taip, kaip nebuvo tikėtasi, buvo suplanuota sukurti dar vieną filmo dalį „Mokyklos miuziklas 2“, o ši filmo dalis išpopulerėjo dvigubai daugiau negu pirmoji, taigi prodiuseriai sumąstė išleisti paskutiniąją – trečiąją dalį. Ashley Tisdale yra įgarsinus daugybę animacinių filmų. Garsiausias jos įgarsinimas yra animaciniame TV seriale „Phineas and Ferb“. Be aktorystės ji yra dainų atlikėja. 2007 m. vasario 6 d. ji išleido debiutinį savo albumą „Headstrong“.
Namo ulusas

Geografija

Uluso teritorija išsidėsčiusi Vidurio Jakutijos lygumoje. Rytiniu pakraščiu teka Lena, link jos – daug smulkių intakų. Vidutinė sausio mėnesio temperatūra yra -42 °C, liepos mėnesio +18 °C. Vidutinis metinis kritulių kiekis – 200–250 mm. Yra kvarcinio smėlio, priemolio telkinių.
Babtų Šv. apaštalų Petro ir Povilo bažnyčia

Istorija

Pirmąją medinę bažnyčią 1672 m. pastatė dvarininkas Mlečka. Bažnyčia 1715 m. perstatyta nuo pamatų. Iš pradžių buvo Vandžiogalos filija. 1744 m. įsteigta parapija. 1777 m. ir vėliau veikė parapinė mokykla. Ji 1782 m. turėjo atskirą pastatą. Pamokslai 1782 m. buvo sakomi lenkiškai ir lietuviškai. Bažnyčios metrikų knygos 1767–1819 m. rašytos lotyniškai, 1819–1848 m. – lenkiškai, nuo 1920 m. – lietuviškai. Per 1830 m. miestelio gaisrą sudegė ir bažnyčia.
1845 m. patvirtintas medinės bažnyčios projektas (inžinierius Maleševskis). Parapijiečių lėšomis ir klebono Mykolo Petroševičiaus rūpesčiu 1853 m. pastatyta dabartinė medinė bažnyčia (M. Petroševičius 1863 m. areštuotas, 1864 m. mirė Kauno kalėjime).
1909–1914 m. veikė Lietuvių katalikų blaivybės draugijos skyrius. Kunigas Mykolas Gobis (1905–1982) pastatė kleboniją.

Architektūra

Bažnyčia stačiakampio plano, su bokšteliu ant kraigo priekio. Šventorius apjuostas metaline tvora su mūriniais vartų stulpais. Šventoriuje stovi besienė varpinė.
Žilvinė Petrauskaitė

Biografija

1989 m. baigė žurnalistikos studijas Vilniaus universitete. 1996 m. stažavosi Berlyno tarptautiniame žurnalistikos institute. 
1989–1990 m. dirbo Kauno politechnikos instituto savaitraščio „Studijų aidai“ redakcijoje. Nuo 1990 m. buvo „Kauno dienos“ korespondentė, daugiausiai rašė Lietuvos ir Kauno kultūrinio gyvenimo temomis. „Kauno dienoje“ 2007–2011 m. ir nuo 2013 m. buvo šio dienraščio vyriausioji redaktorė. 2015 m. pradėjo dirbti vyriausiąja redaktore „Savaitraštyje Kaunui“.
Palikusi „Kauno dieną“ 2011 m., dvejus metus buvo Vilniuje leidžiamo žurnalo „IQ" vyr. redaktoriaus pavaduotoja.

Įvertinimas

1998 m. apdovanota Lietuvos žurnalistų sąjungos aukščiausia – Vinco Kudirkos premija.
X-Menai

Istorija

X-Menų komandą surinko paralyžiuotas telepatas Profesorius Čarlzas Francis Xavieras dar žinomas kaip Profesorius X. Jis randa ir kviečia paauglius mutantus į savo vilą, kuri vadinama Profesoriaus Xavier’o Mokykla Gabiems Jaunuoliams. Pradžioje buvo penki X-Menai, kuriuos Profesorius mokė kontroliuoti savo gebėjimus: Angelas (Vorenas Vortingtonas III), Žvėris (Henkas McKojus), Ciklopas (Skotas Samersas), Žmogus-Ledas (Bobis Dreikas) ir Stebuklingoji Mergina (Jean Grey) (vėliau dar žinoma kaip Feniksas).
Pirmi X-Men leidiniai supažindino su pagrindiniu priešu Magnetu ir jo blogųjų mutantų brolija, kurios nariai buvo Protingasis, Gyvsidabris, Raudonoji Ragana ir Rupūžė. Magnetas, kaip vėliau išaiškėjo, buvo žydas, išgyvenęs Holokaustą. Jis, kaip ir Profesorius X, kovojo už mutantų teises, tačiau kitaip nei Xavier’as, jis netikėjo, kad žmonės ir mutantai gali sutarti. Vienintelis būdas – įgyti dominavimą.
Giant-Size X-Men #1 (1975), rašytojas Len Wein ir dailininkas Dave Cockrum pristatė naują komandą, kuri pakeitė dalį pirmųjų X-Menų – Stebuklingąją merginą, Angelą, Žmogų – ledą, Havoką, Polarį ir Žvėrį. X-Menai jau nebe paaugliai, o suaugę žmonės, kurie atvyko iš daugybės šalių su skirtingomis kultūromis. Šiems „Naujiems ir pasikeitusiems“ X-Menams vadovavo Ciklopas iš senosios komandos, o kiti nariai buvo naujai sukurti: Kolosas, Driežas, Storm ir Griaustinio paukštis, kartu su jau žinomais, Mirties šmėkla, Saulės ugnimi (pasirodžiusiais septinto dešimtmečio X-Men komiksuose), ir svarbiausiu, Erniu, kuris greit tapo vienu mėgstamiausiu personažų. Jean Grey greit prisijungė prie X-Menų kaip Feniksas. Angelas, Žvėris, Havokas ir Polaris taip pat kartas nuo karto pasirodydavo.
Devintajame dešimtmetyje smarkiai populiarėjanti Uncanny X-Men serija ir specializuotų komiksų parduotuvių atsiradimas paskatino išleisti keletą vadinamųjų „X-Books“ serijų. Žymesnės serijos buvo: Alpha Flight, Excalibur, The New Mutants, X-Factor ir Ernio solo komiksas.
Tuo laikotarpiu atsirado tokie blogiečiai kaip Apokalipse, Mister Sinister ir Sabretooth.
Liuda Purėnienė

Biografija

Brolis Justinas Vienožinskis. 1904 m. baigė Mintaujos gimnaziją. 1905–1907 m. – revoliucijos dalyvė, agitatorė. 1914 m. baigė Peterburgo Bestuževo aukštuosius moterų kursus, 1917 m. – Peterburgo universitetą, dalyvavo slaptos lietuvių studentų draugijos ir LSDP veikloje. 1916–1918 m. dirbo Peterburgo lietuvių šalpos organizacijose. 1917 m. Rusijos lietuvių seimo Petrograde delegatė.
1918 m. grįžo į Lietuvą, be atlyginimo advokatavo politinėse bylose, 1921–1961 m. – advokatė Kaune. 1919 m. sausio – gegužės mėn. – Rokiškio apskrities teismo sekretorė. 1922–1927 m. – Lietuvos Seimų atstovė. 1923–1931 m. XI–XIII suvažiavimuose rinkta LSDP CK sekretore. Nuo 1925 m. birželio 27 d. iki 1930 m. – „Darbo balso“, 1933 m. „Lietuvos darbo balso“ leidėja. 1928 m. rugpjūčio 5 – 8 d. (Briuselyje) ir 1931 m. liepos 25 – 30 d. (Vienoje) – SDI kongresų delegatė.
Bendradarbiavo „Kultūroje“, „Lietuvos žiniose“, 1938 m. – „Minties“ redaktorė. 1948 m. buvo suimta už politinę veiklą ir kelis mėnesius kalinta.
Kooperatyvas

Statusas

Kooperatinė bendrovė (kooperatyvas) – įstatymų nustatyta tvarka fizinių ir (arba) juridinių asmenų įsteigta įmonė, skirta narių ekonominiams, socialiniams bei kultūriniams poreikiams tenkinti. Jos nariai įneša lėšas kapitalui sudaryti, tarpusavyje pasiskirsto riziką bei naudą pagal narių prekių ir paslaugų apyvartą su šia bendrove ir aktyviai dalyvauja kooperatinės bendrovės valdyme.
Kooperatinė bendrovė yra ribotos civilinės atsakomybės juridinis asmuo.
Kooperatinės bendrovės turtas yra atskirtas nuo jos narių turto. Kooperatinė bendrovė pagal savo prievoles atsako tik savo turtu. Kooperatinės bendrovės narys pagal kooperatinės bendrovės prievoles atsako už pajų priklausančiu įmokėti pajiniu įnašu.
Kooperatinė bendrovė turi ne mažiau kaip 5 narius.
Kooperatinė bendrovė turi savo pavadinimą. Pavadinime turi būti žodžiai „kooperatinė bendrovė“ arba „kooperatyvas“.
Kooperatinės bendrovės buveinė yra Lietuvos Respublikoje.
Reglamentuoja LR kooperatinių bendrovių (kooperatyvų) įstatymas.
Tanainai

Medžiaginė kultūra

Tanainų kultūra panaši į kitų poarkčio indėnų, tačiau dėl gyvenimo pajūryje patyrė inuitų įtaką. Tai vienintelė šiaurės atabaskų tauta, turinti platų priėjimą prie vandenyno. Vertėsi žvejyba (ypač lašišų), medžiokle (briedžių, lokių, kurapkų ir kt.), Kuko įlankoje ir Iliamnos ežere gaudydavo ruonius, įlankoje taip pat – baltuosius delfinus. Rudenimis rengdavo medžioklės žygius, kad prisigaudytų šiaurinių elnių bei kalnų avinų. Vartojo pirktinį varį. Tanainai gyveno pusiau sėsliai žieminėse gyvenvietėse (Kenajaus pusiasalyje prie Kačemako įlankos – sėsliai), jas palikdami vasarai ir rudeniui, kai dalyvaudavo žvejybos ir medžioklės žygiuose. Žieminis būstas – pusiau žeminė su nedidelėmis šoninėmis patalpomis, kurioje įsikurdavo daug šeimų (visa giminės linija). Žvejybinėse stovyklavietėse gyvendavo šeimomis, pasistatę būstą iš rąstų ir velėnos, o medžioklių metu statydavosi palapines iš odų ir tošies. XIX a., veikiami rusų, tanainai pradėjo statytis antžeminius būstus, bet rąstines sienas tebedengė žemėmis. Greta įprastos atabaskams aprangos avėdavo vandeniui nelaidžius batus iš lašišų odos ir striukę (parką) iš banginių plėvės. Į lūpas ir nosį durdavosi labretes. Įsijungė į vidugentinę ir tarpgentinę prekybą.
Žiemą keliaudavo sniegpadžiais, vasarą – kanojomis iš tošies arba odų, perėmė iš inuitų odines valtis (kajakus ir umiakus). Krovinių gabenimui naudojo šunis, nuo XIX a. vid. – šunų kinkinius, nuo XX a. – garines ir motorines valtis, nuo XX a. antros pusės sniegomobilius.

Istorija

1778 m. tanainai susidūrė su Džeimso Kuko ekspedicija, o 1785 m. – su rusų keliautojais. 1786–1787 m. tanainų žemėse įsikūrė rusų nausėdijos (Nikolajevskajos, Georgijevskajos tvirtovės). XVIII a. pab. vyko kariniai konfliktai tarp tanainų ir rusų. Iki 1867 m. tanainai formaliai pateko į Rusijos Ameriką, bet išlaikė faktinę nepriklausomybę. Rusai ir kreolai vedė tanainų moteris, susidarė kreolinė populiacija. Indėnai prekiavo kailiais su Rusijos–Amerikos kompanija. Susitnos tanainai tarpininkavo prekyboje su vidinės Aliaskos tautomis. Dėl rusų įtakos, tanainų kalboje atsidaro virš 300 rusiškų skolinių, nuo XVIII a. pab. tarp šių indėnų veikė rusų misionieriai, tačiau daugumą evangelizavo tik po 1845 m.
XIX a. vid. tanainų skaičius labai sumažėjo dėl epidemijų, išteklių sumažėjimo, tradicinių ryšių nutrūkimo. Iki XX a. pr. prekybos kailiais verslas nutrūko.
Dabartiniai tanainai gyvena gyvenvietėse prie Akmenuotosios upės, Klarko ir Iliamnos ežerų, ant Kuko įlankos kranto (įskaitant Ankoridžo miestą ir Kenajaus gyvenvietę), Susitnos vidurupyje (Talkitnos gyvenvietėje). Verčiasi pramonine žvejyba, samdomais darbais, prekių gabenimu lėktuvais, turizmu (gidais), dalis gauna pajamų iš naftos pramonės. Kai kurie žemyniniai tanainai tebemedžioja šiaurės elnius. Veikia kaimų tarybos, korporacija. Bandoma saugoti kalba, papročiai.
Turgajaus plynaukštė

Turgajaus plynaukštė (kaz. Торғай Үстірті) arba Turgajaus stalo kraštas – iškilusi lyguma Kazachstane, tarp Pietų Uralo ir Mugodžarų vakaruose bei Kazachijos kalvyno rytuose. Ilgis ~600 km, plotis ~300 km. Paviršius iškyla iki 310 m. Ašine plynaukštės dalimi nusidriekęs Turgajaus lovys.
Tai epihercininis platforminis darinys; atitinka šiaurinį Turgaujaus plokštės iškilimą ir Turgajaus lūžį. Sudarytas iš jūrinių ir žemyninių molingų bei smėlingų nuogulų. Yra mangano (Sokolovskojė, Sarabajus, Kačaras), geležies rūdos, boksito, akmens anglies (Ubagano baseinas) telkinių.
Šiaurinę Turgajaus plynaukštės dalį užima kalvos ir skliautkalvės, paviršius raižytas menkai. Pietuose – atskiri stalkalniai, aukštumos. Gausu druskingų ežerų. Plynaukštės šiaurėje būdingos išdirbtos stepės (kviečiai, soros, miežiai), pietuose – pusdykumės, naudojamos kaip ganyklos.
Notarinė forma

Reikšmė

Pripažįstama, kad notarine forma patvirtintuose dokumentuose esantys faktai yra nustatyti ir neįrodinėjami, iki šie dokumentai (jų dalys) įstatymų nustatyta tvarka nėra pripažinti negaliojančiais.
Vitolis Baumilas

Vitolis Baumilas (1928 m. birželio 12 d. Vievis – 1991 m. gruodžio 25 d. Vilnius) – lietuvių kompozitorius.

Biografija

1954 m. baigė Lietuvos konservatorijos Antano Račiūno klasę.
1950–1952 m. Lietuvos rusų dramos teatro Muzikos skyriaus vedėjas. 1952–1965 m. Lietuvos radijo muzikos vyr. redaktorius. Nuo 1955 m. SSKP narys .

Operos: „Paskenduolė“, 1957 m., "Rožės žydi raudonai, 1967 m

Kameriniai instrumentiniai kūriniai: Piemenukas: pjesė birbynei (obojui) ir fortepijonui (1950); Romuko diena: siuita fortepijonui; Humoreska: pjesė fagotui ir fortepijonui; Tema ir variacijos trimitui ir fortepijonui; Žvejai: siuita fortepijonui; Fugos fortepijonui, Preliudas b-moll fortepijonui; Sonata fagotui ir fortepijonui; Preliudas Es-dur styginių kvartetui (visi 1952); Preliudas As-dur styginių kvartetui (1953); Linksmieji senukai: pjesė-šokis birbynių kvintetui, Tema ir variacios fortepijonui (abu 1954); Muzikinis momentas: pjesė kanklių ansambliui bei Išdaiga: pjesė birbynei ir skudučių ansambliui (1959); Pjesės skudučių ansambliui ir Neklaužados: pjesė birbynių kvintetui (1970), Senukų šokis birbynių kvintetui (1971), Tema ir variacijos fleitai ir akordeonų ansambliui (1985)
Instrumentiniai-vokaliniai kūriniai: Tema ir variacijos sopranui ir estradiniam orkestrui (1950); Šokis Des-dur simfoniniam orkestrui (1952), „Ai, aš nežinau“: liaudies daina balsui ir styginių kvartetui (1953); Valsas pučiamųjų orkestrui ir Pas močiutę augau: maršas pučiamųjų orkestrui (1954); Uvertiūra „Lietuvos“ ansamblio koncertinei programai „Kviečiame viešnagėn“ (1962); „Nemunas“ (P.Gaulės ž.): kantata chorui ir liaudies instrumentų orkestrui (1963).
Dainos mišriam' chorui a cappel'la: „Tylus, tylus vakarėlis“, „Rugeli, rugy“, „Vakarinė fuga“, „Teka upė akmenuota“.
Mišriam chorui ir fortepijonui: „Derliaus daina“, „Baltija mūsu brangi“, „Dainoj ir širdy“, „Oi, nėra niekur“.
Moterų chorui a cappella: „Anksti rytą“, „Volungėlė“, „Oi liūdnas, liūdnas“, „Vai audžiau, audžiau“, „Motule mano“, „Narsuolių daina“, „Sakalai broleliai“, "Pasakyk, o kas gi? "
Moterų chorui ir fortepijonui: „Žvejo dukra“, „Vargely gimiau“, „Baladė“, „Daina apie Raseinius“, „Mano kraštas – ežerai“
Vyrų chorui a cappella: „Mes artojai“, „Ąžuolai“, „Karių daina“, „Plieno žirgas“, „Medžiotojų takai“, „Prie gimto kelio“.
Sukūrė koncertinių programų ansambliams „Lietuva“, „Armonika“, kaimo kapeloms, dainų, dramos teatro, radijo ir TV spektaklių muzikos, muzikos vaikams .