google/wiki40b huggingface dataset:
Noragas (kolektyvas)

Istorija

Atlikėjai pirmą kartą už savo krašto ribų pasirodė 2012 m. vasario 17 d., kai sudalyvavo LRT „Duokim garo!“ laidoje. Nuo to laiko, kolektyvas yra dažnas šio kanalo transliuojamų laidų dalyvis.
Pradiniame koncertinės veiklos etape „Noragas“ nevengė eksperimentuoti ir dažnokai kūrinių atlikimui, šalia tradicinių liaudies instrumentų pasitelkdavo ir elektrines gitaras.
2016 m. vasario 16 d. kolektyvas apdovanotas Igno Šeiniaus premija, kuri buvo skirta už Širvintų krašto garsinimą.
Nuo 2018 m. pradžios kolektyvas sutelkė savo dėmesį tik į tradicinį lietuvių liaudies muzikos atlikimo stilių. 2018 m. Noragas dalyvavo Lietuvos šimtmečio dainų šventės „Vardan tos...“ folkloro dienoje  „Didžiųjų žmonių žemė“. Širvintų kultūros centro tradicinei kapelai „Noragas“ yra suteikta II-a kategorija. 2018m. kolektyvas sėkmingai sudalyvavo pietryčių Lietuvos kaimo kapelų varžytuvėse ,,Kaimynėli, būki svečias“ir buvo įvertintas aukščiausiuoju apdovanojimu.
AC Nagano Parceiro

Istorija

Klubo ištakos siekia 1990 m. Klubas negali pasigirti aukštais pasiekimais. Nuo 2014 m. žaidžia J3 lygoje.
Vladas Buragas

Vladas Buragas (1953 m. rugpjūčio 2 d. Švitrūnuose – 2017 m. liepos 19 d. Kaune) – Lietuvos nepriklausomųjų rašytojų sąjungos valdybos pirmininkas, rašytojas, redaktorius, Lietuvos ir Kauno miesto politinis veikėjas.

Biografija

Jaunystėje mėgo sportą, buvo respublikos lengvosios atletikos moksleivių rinktinės narys. 1971 m. Lietuvos moksleivių spartakiados sidabro (kliūtinis bėgimas) ir bronzos (5000 m bėgimas) prizininkas. 1971 m. baigė Kybartų K. Donelaičio vidurinę mokyklą, 1976 m. – ekonominės kibernetikos specialybę Vilniaus universiteto Finansų ir apskaitos fakultete. 1976–2002 m. dirbo skaičiavimo centrų ir ekonominių tarnybų vadovu Klaipėdos, Kybartų, Radviliškio statybos, pramonės ir transporto įmonėse. 1977 m. gimė pirmagimė dukra ir respublikinėje spaudoje pasirodė pirmieji jo literatūriniai darbai. 1995 m. tampa Lietuvos kaimo rašytojų sąjungos nariu, nuo 1997 m. – Lietuvos nepriklausomųjų rašytojų sąjungos narys. 1997–2000 m. LNRS valdybos atsakingasis sekretorius. Nuo 2000 m. LNRS valdybos pirmininkas (dabar – ketvirtoji kadencija). Lietuvos kultūros fondo valdybos narys (nuo 2014 m.), Lietuvos menų mėgėjų asociacijos „Branduma“ Garbės pirmininkas (nuo 2015 m.). Dešimttomio (2000–2009) poezijos almanacho „Ten, sidabro vingy…“ leidybos projekto vadovas, kasmetinių vieno eilėraščio konkursų „Lygiadienio giesmė" (nuo 1997) ir LNRS Vasaros poezijos švenčių (nuo 1999) Kaune iniciatorius, organizatorius ir vedėjas. Lietuvių žurnalistų sąjungos (JAV, Čikaga, nuo 2008) narys, Lietuvos kultūros, kūrybos, savasties ir tautotyros mėnraščio „Gintaro gimtinė“ (nuo 2009) redaktorius. Amerikos biografijų instituto Stebėtojų tarybos narys Lietuvai (2001–2012). Apdovanotas Jungtinės kultūros konvencijos (JAV) Garbės legiono medaliu (2008), Amerikos biografijų instituto Aukso medaliu (Lietuvos kultūrai, kartu su Dalia Milukaite-Buragiene, 2010), Kauno m. savivaldybės Santakos garbės ženklu ir Marijampolės apskrities v-ko Garbės ženklu (2010), Santarvės fondo ženklu „Pro augenda concordia“, Saulės (Šiaulių) mūšio atminimo medaliu (2013) ir kt.
Lietuvos centro partijos narys (2005–2016), jos Tarybos narys (2008–2016), LCP vicepirmininkas (2011–2013).
 Lietuvos šaulių sąjungos ir Lietuvos atsargos karininkų sąjungos narys, Pasaulio kybartiečių draugijos narys-steigėjas.
Jonavos rajono savivaldybė

Aplinkinės savivaldybės

Kėdainių rajono savivaldybėKėdainių rajono savivaldybėUkmergės rajono savivaldybėKauno rajono savivaldybėŠirvintų rajono savivaldybėKauno miesto savivaldybėKaišiadorių rajono savivaldybėKaišiadorių rajono savivaldybė

Savivalda

Rajono centras – Jonava. Savivaldybės atstovaujamoji valdžia – Jonavos rajono savivaldybės taryba, vykdomoji valdžia – Jonavos rajono savivaldybės administracija.
Apgalvis

Apgalvis – viduramžių moterų galvos papuošalas, paplitęs dab. Lietuvoje, Latvijoje, Lenkijoje, Karaliaučiaus krašte.

Istorija

Baltų apgalvis atsirado pirmaisiais mūsų eros amžiais. Nešiotas ant plaukų arba segtas prie galvos apdangalo. Ankstyviausius apgalvius sudarė odinė juostelė su prie jos keliomis eilėmis pritvirtintų žalvarinių skardelių ar tuščiavidurių spurgelių. Pirmojo tūkstantmečio viduryje pradėta gaminti žalvarinius įvijinius apgalvius. V a. – IX a. plito apgalviai su kabučiais ir be jų. Vidurio Lietuvoje nešioti apgalviai, kuriuos sudarė viena ar dvi įvijų eilės ir protarpiais įkabinti trikampio ar puslankio formos kabučiai su dviem poromis stačiakampių ar kvadratinių, kartais trapecinių skardelių. Kabučiai - žalvariniai, dengti sidabro plokštele, arba sidabriniai. Jų paviršiuje - įspaustas ornamentas, kartais viduryje įstatyta mėlyno stiklo akutė.
Jurgaičių kapinyno VIII a. kapuose rasti apgalviai yra 30–50 cm ilgio ir turi 7-12 kabučių. Puošni kabučių apvara dažniausiai juosė tik kaktą ir galvos šonus. Žiemgalės VI a. – XIII a. ir latgalės VII a. – XIII a. nešiojo plokštelinius apgalvius, sudarytus dažniausiai iš dviejų lygiagrečių įvijų eilių ir jas jungiančių grandelių arba nedidelių, 2–3 cm pločio plokštelių. Ilgainiui daugėjo įvijų ir didėjo plokštelės. Imta gaminti aukštus, karūnos formos apgalvius iš stambių, įvairiai ornamentuotų, dažnai ir sidabruotų plokštelių.
Rytų Lietuvoje X a. – XI a. apgalvio užpakalinėje dalyje ties pakaušiu kabintos grandinėlės su kabučiais arba varpeliais. Nešiotas ir vainikas iš iki 2 cm skersmens įvijų, suvertas ant vilnonių siūlų pluošto. Būta ir paprastesnių apgalviių: susukta virvutė, protarpiais puošta siauromis grandelėmis - žiedeliais (Eigulių kapinynas, Kaunas), arba 3-3,5 cm pločio odinis dirželis, susegtas žalvarine sagtele. XIV a. – XVI a. kapuose metalinių apgalvių aptinkama ypač retai. Juos pakeitė įvairūs raiščiai, galionai su kaspinais, ilgainiui tapę tautinių drabužių dalimi.
Vengrijos geografija

Vengrija – valstybė Vidurio Europoje, neturi tiesioginio priėjimo prie jūros. Dunojus dalija šalį į dvi beveik lygias dalis. Šiaurėje ribojasi su Slovakija (515 km), šiaurės rytuose su Ukraina (103 km), rytuose su Rumunija (443 km), pietuose su Serbija ir Juodkalnija (151 km) ir Kroatija (329 km), vakaruose su Slovėnija (102 km) ir Austrija (366 km). Šalies teritorijos ilgis iš vakarų į rytus 528 km, plotis iš šiaurės į pietus 268 km.

Paviršius

Žemumų kraštas; iki 200 m virš jūros lygio pakilę 66 % šalies teritorijos, 200–400 m virš jūros lygio – 32 %, per 400 m virš jūros lygio – 2 %. Aukščiausias šalies kalnas Kėkešas (1 014 m virš jūros lygio); žemiausias taškas netoli Segedo (78 m virš jūros lygio).
Dunojaus vidurupio lyguma didžiojoje šalies dalyje. Trys pagrindinės kraštovaizdžio sritys: Panonijos, arba Vengrijos, žemuma, Vakarų Vengrijos ir Uždunojės kalvotos lygumos, vidutinio aukščio kalnai Uždunojėje ir Šiaurės Vengrijoje.
Panonijos, arba Vengrijos, žemumą sudaro Didžioji Vengrijos žemuma ir Mažoji Vengrijos žemuma, kurias skiria Dunojus.
Karstiniai dariniai šiaurėje Slovakijos pasienyje. Žymiausias urvas Agtelekas – 22 km ilgio, iš jų 15 km Vengrijoje; stalaktitai ir stalagmitai; požeminės upės ir ežerai. Užgesęs Tokajaus ugnikalnis Tokajaus kalnuose.

Klimatas

Vidutinių platumų pereinantis iš jūrinio į žemyninį didesnėje dalyje, vidutiniškai žemyninis rytuose. Oro masių pernašą iš šiaurės ir vakarų stabdo Karpatų ir Alpių kalnai. Karštos sausos vasaros; šilčiausias mėnuo rugpjūtis; dažnos sausros puštoje; feno efektas. Žiemos šaltėja rytų kryptimi; šalčiausias mėnuo gruodis. Rudenį vyrauja sausi giedri, pavasarį – drėgni orai.

Vidaus vandenys

Upės priklauso Juodosios jūros baseinui – Dunojus su intakais Tisa, Raba, Ipojumi, Šiju, Drava ir kt. Ilgiausia šalies upė kairysis Dunojaus intakas Tisa. Tisa ir tekanti Kroatijos pasieniu Drava į Dunojų įteka Serbijos ir Juodkalnijos teritorijoje. Daugelio upių krantai sutvirtinti pylimais (~4 000 km), tačiau potvyniai beveik kasmet.
Apaugę nendrėmis „mirštantys“ Fertės ir Velencės ežerai. Daug senvaginių ežerų Tisos ir Dunojaus slėniuose.

Dirvožemis

Didžiojoje Vengrijos žemumoje, ypač pietuose ir pietryčiuose, paplitę juodžemiai, Tisos ir Dunojaus slėniuose – aliuviniai dirvožemiai, kalnuotuose ir kalvotuose rajonuose – miškų rudžemiai ir jauriniai dirvožemiai.

Augalija

Miškų daugiausia kalvų ir kalnų šlaituose – vyrauja ąžuolai, bukai, liepos[, vakaruose skroblai ir kėniai. Miestų parkams būdingi platanai ir kaštonai. Rytinėje, pietrytinėje ir pietinėje šalies dalyse – miškastepė ir Vengrijos stepė pušta.

Gyvūnija

Miškuose veisiasi kiškiai, stirnos, elniai, lapės, šernai. Gausu paukščių – ančių, garnių, gervių, gandrų. Pelkėtose Tisos ir Dnojaus senvagėse ir salpose daug migruojančių paukščių.
Geležinkelis Vilnius–Turmantas

Istorija

Vilniaus–Turmanto geležinkelio linija kaip Sankt Peterburgo–Varšuvos geležinkelio dalis pradėta tiesti 1859 m., o pirmasis traukinys šia linija pravažiavo 1860 m. rugsėjo 4 d. Tiesiant geležinkelį įrengta pirmos klasės stotis Vilniuje, antros klasės stotis Švenčionėliuose, trečios klasės stotis Dūkšte bei ketvirtos klasės stotys Bezdonyse, Ignalinoje, Pabradėje ir Turmante. Vėliau taip pat buvo įrengtos stotys Naujojoje Vilnioje ir Visagine. 1975 m. nuo Švenčionėlių buvo nutiesta atšaka į Uteną, statant Ignalinos atominę elektrinę atšaka iki jos nutiesta nuo Dūkšto. Buvusi geležinkelio atšaka Pabradė–Lentupis (Baltarusija) išardyta.

Susisiekimas

Šiuo metu eismas šiame šešias Lietuvos savivaldybes jungiančiame geležinkelyje nėra intensyvus. Nuo Vilniaus iki Turmanto per dieną važiuoja šeši dyzeliniai traukiniai, taip pat du Vilnius–Ignalina. Tarptautinio traukinio Vilnius–Sankt Peterburgas kursavimas nutrauktas 2015 m. Geležinkelis taip pat liko nuošalyje nuo pagrindinių krovinių gabenimo maršrutų. Nors geležinkelis buvo nutiestas dvikelis, šiuo metu du keliai tėra tik atkarpoje tarp Vilniaus ir Bezdonių.
Butijos įlanka

Butijos įlanka (angl. Gulf of Boothia) – Arkties vandenyno įlanka ties Šiaurės Amerikos krantais. Įeina į Kanados teritoriją (Nunavutą). Įsiterpusi tarp Butijos pusiasalio vakaruose, Melvilio pusiasalio rytuose ir Bafino Žemės šiaurėje. Fiurio ir Heklos sąsiauriu jungiasi su Fokso baseinu, Beloto sąsiauriu – su Arkties vandenynu. Pietuose yra Komiti ir Peli įlankos, atskirtos Simpsono pusiasaliu. Ilgis 518 km, plotis iki 220 km, gylis iki 200 m. Dalinai ledai ištirpsta rugpjūtį.
Aukštutinė Garona

Istorija

Įsteigtas pagal Didžiosios Prancūzijos revoliucijos 1789 m. gruodžio 22 d. įstatymą nuo 1790 m. kovo 4 d. kartu su kitais 82 departamentais, padalijus Langedoko provinciją.

Geografija

Aukštutinės Garonos departamentas ribojasi su Arježo, Aukštutinių Pirėnų, Žero, Tarno, Tarno ir Garonos, Odo departamentais bei Ispanijos Leridos (Katalonija) ir Hueskos (Aragonas) provincijomis.
Pagrindinė upė – Garona, tekanti per visą departamentą. Pietuose reljefą formuoja Pirėnų kalnai (aukščiausia viršūnė – Pic de Perdiguère – 3222 m), šiauriau – Montrėžo plynaukštė, šiaurėje – Tulūzos plynaukštė.

Klimatas

Klimatą formuoja Pirėnų kalnai, jaučiama ir Atlanto bei Viduržemio jūros, įtaka. Vasaros karštos, ruduo – saulėtas. Plynaukštėse dažni vėjai.

Ekonomika

Pagrindinė ekonomikos šaka – žemės ūkis.

Turizmas

Turistus traukia kalnai ir nuostabūs peizažai, gražūs maži miesteliai.

Politika

Departamentą Prancūzijos senate atstovauja 4 senatoriai, Atstovų rūmuose – 8 deputatai. Generalinę tarybą sudaro 53 nariai, kurių po pusę renkami kas trejus metus šešerių metų kadencijai.
Betty Missiego

Biografija

Savo gimtinėje Betty karjerą pradėjo kaip šokėja, tačiau dėl patirtos traumos turėjo palikti karjerą. Vėliau veiklą tęsė šou versle, vedė vietines televizijos laidas, kurios jai atnešė populiarumą Peru.
1968 metais Betty persikėlė gyventi į Ispaniją, kur pradėjo dainininkės karjerą. 1972 m. gavo šios šalies pilietybę.
1972 metais ji atstovavo Peru valstybei pirmajame Festival de la OTI festivalyje, vykusiame Madride. Jame su daina „Recuerdos de un adiós“ Betty užėmė devintą vietą.
1979-aisiais atlikėja atstovavo Ispanijai 24-ajame „Eurovizijos“ konkurse, įvykusiame Jeruzalėje. Atlikusi dainą „Su canción“, ji užėmė antrą vietą, surinkusi 116 taškų.
Atlikėja yra ištekėjusi už kompozitoriaus Fernando Moreno Medina.
Orgazminė platforma

Orgazminė platforma – makšties apatinio trečdalio susiaurėjimas dėl stiprios lytinės stimuliacijos. Vyksta sueities metu, ima formuotis aukštumos fazėje, kai į makšties sieneles priplūsta daug veninio kraujo. Makšties prieangis gali susiaurėti iki 50 proc. pradinio pločio.
Dėl orgazminės platformos erotinis stimuliavimas dar labiau sustiprėja – tiek moteriai, tiek ir vyrui (nepriklausomai nuo varpos dydžio). Moteriai stipriau stimuliuojamos lytinės lūpos, vyrui – varpos kūnas. Orgazmo metu ši platforma susitraukia 3-5 kartus (kartais iki 10-15 kartų), maždaug 0,8 sek. intervalais. Moteriai orgazmo pojūtis ir malonumas tiesiogiai priklauso nuo šių susitraukimų stiprumo ir skaičiaus. Atsipalaidavimo fazėje orgazminė platforma greitai išnyksta ir per 10-15 minučių makštis tampa įprasto dydžio.

Biologinė reikšmė

Manoma, kad orgazminė platforma susidaro dėl to, kad ji tarsi užspausdama makšties prieangį, po vyro ejakuliacijos neleidžia ištekėti sėklai – taip yra padidinama tikimybė moteriai pastoti. Net ir tuo atveju, jei pati moteris nepasiekė orgazmo, platforma išsilaiko iki 30-40 minučių. Taigi, orgazminė platforma sudaro sąlygas ne tik sėklos išlaikymui, bet ir sąlygoja maksimalią varpos stimuliaciją sueities metu, atitinkamai spartindama vyro ejakuliaciją, t. y. sėklos patekimą į makštį.

Platformos susidarymo ypatumai

Orgazminė platforma priklauso nuo moters amžiaus, fiziologijos ir lyties organų sandaros bei būklės. Su amžiumi makšties sienelės prisipildo krauju vis mažiau, todėl ir platforma tampa silpniau išreikšta. Nėštumo metu – atvirkščiai: orgazminė platforma yra stipresnė, intensyvesnė ir ilgiau trunkanti. Po gimdymo platforma ne tokia žymi, susitraukimų jėga ir skaičius sumažėję, tačiau po 3 mėnesių vėl pasiekia įprastas savybes.
Vikram samvat

Vikram samvat (nep. विक्रम सम्वत् ) – vienas iš oficialių Nepale veikiančių kalendorių, taip pat naudojamas kai kuriose Indijos valstijose. Kaip ir daugelyje indų kalendorių, laikui skaičiuoti naudojami mėnulio kalendoriaus mėnesiai ir žvaigždiniai metai.
Vikram samvat kalendoriaus metai yra 56,7 metų priekyje, palyginti su saulės Grigaliaus kalendoriumi. Pvz. Vikram samvat 2073 metai prasidėjo 2016 ir baigėsi 2017 m. pagal vakarietišką kalendorių. Naujieji metai prasideda Baishak mėnesio pirmąją dieną, arba balandžio–gegužės mėnesiais. Ši metų šventė kasmet pažymima istoriniu karnavalu Bhaktapuro mieste, vidurio Nepale.

Istorija

Vikram samvat eros pradininku laikomas legendinis senovės Indijos valdovas Vikramaditja. Tai buvo pusiau istorinis, pusiau mitinis veikėjas, kurio vardu pavadinta naujoji era jam nugalėjus sakus.
Iškilus Nepalo Rana dinastijos valdovams, kalendorius kurį laiką buvo neoficialiai pripažįstamas kartu su sakų era. Ją pakeitė Vikram samvat 1823 m. Oficialiai įvestas 1958 m.
Indijoje oficialiai priimtas pataisytas Saka kalendorius, nors Indijos konstitucijos preambulės hindi versijoje konstitucijos priėmimo diena 1949 m. lapkričio 26 d. skelbiama Vikram samvat data Margsheersh Shukla Saptami Samvat 2006. Yra siūlymų, kad Vikram samvat pakeistų Indijos oficialų Saka kalendorių.
Flensburgo apygardos teismas

Flensburgo apygardos teismas (vok. Landgericht Flensburg, 'Flensburgo žemės teismas') – bendrosios kompetencijos teismas Vokietijoje, Flensburge; Šlėzvigo-Holšteino federalinės žemės teismas, antrosios grandies teismas; apygardos teismas (Landgericht). Įkurtas 1879 m.
Rugpjūčio 25

Vardadieniai

Juozapas – Liudvikas – Patricija – Mangailas – Mangailė – Liucilė – Liudas
Sela (kalnynas)

Sela (it. il Sella, ladinų kalba I Sela) yra kalnų grupė Dolomituose, Italijoje. Kalnai išsidėstę tarp Fasos (Trentinas), Livinallongo (Beluno provincija), Badijos ir Gardenos (Pietų Tirolis) slėnių.
Sela yra šiauriau Marmolados ir į rytus nuo Langkofelio. Jos viršuje yra plokščiakalnis. Selos grupę supa keturios tarpusavyje susijusio perėjos: Griodnerio perėja (2.121  m), Pordoi perėja (2.239  m), Selos perėja (2.240  m) ir Kampolongo perėja (1.875  m).
Prieš 236-231 mln. metų Selos masyvo užimamoje vietoje buvo nedidelis, virš jūros lygio iškilęs, atolas.

Turizmas

Selos grupės kalnai yra populiari turistų lankoma vieta: vasarą čia lankosi laipiojimo po kalnus mėgėjai, žiemą - slidinėtojai, kurie gali pasirinkti ilgą kalnus juosiantį maršrutą, vadinamąjį Sellaronda. Iki Sass Pordoi (2 950  m) viršūnės yra įrengtas keltuvas nuo Pordoi perėjos. Šiuo lyniniu keltuvu naudojasi slidinėtojai kaip slidinėjimo po Selos masyvą maršruto pradžia.

Viršūnės

Aukščiausia viršūnė - Piz Boè (3152 m). Kitos svarbios viršūnės yra Le Mésules (3000 m), Cima Pisciadù (2 985  m), Piz Gralba (2972 m), Sass Pordoi (2950 m), Piz de Ciavazes (2831 m). Vakarinėje dalyje, prie Selos perėjos yra Selos "bokštai", žinomi savo grandinių keliais (specialiai įrengti kopimo takai).
Balandžio 5

Vardadieniai

Balandis – Ira – Irena – Krescencija – Rimvydas – Vincentas – Zenius – Zenonas – Žygintė –
Samanta
Osamu Tezuka

Biografija

Gimė Tojonakos mieste, Osakos prefektūroje, buvo vyriausias iš trijų vaikų. Jo motina buvo rašytoja, jos istorijos įkvėpė jam kūrybiškumo. Tedzuka užaugo Takarazukoje (Hiogo), jo mama dažnai ji vesdavosi į miesto teatrą pasižiūrėti moterų trupės Takarazuka Revue vaidinimų. Trupė garsėjo romantiniais miuziklais, paprastai skirtais moterų auditorijai, kurie įtakojo Tedzukos kūrybą, įskaitant ir jo kostiumų dizainą.
Kai Tedzuka buvo mažas, jo rankos smarkiai ištino ir jis susirgo. Stebėdamas jį gydžiusį gydytoją, jis pats panoro tapti gydytoju. Be to, tuomet tai buvo daug pelningesnė profesija. Tačiau motinos patartas, nusprendė siekti manga kūrėjo karjeros. Tedzuka komiksus pradėjo piešti dar tebesimokydamasis antrus metus pradinėje mokykloje. Jis suvokė, kad per manga jis galėtų įtikinti žmonės rūpintis pasauliu. Po Antrojo pasaulinio karo, būdamas septyniolikos, jis sukūrė pirmuosius savo kūrinius, „Diary of Ma-chan“ ir kiek vėliau „Shin Takarajima“ ('Naujoji Lobių sala'), kurie pradėjo manga komiksų aukso amžių. Tedzuka baigė Osakos universitetą ir gavo gydytojo laipsnį, bet sukauptas žinias daugiausia panaudojo savo kūriniuose, kaip kad „Black Jack“.
1961 m. jis įkūrė savo animacijos studiją „Mushi Production“, po to kai baigėsi jo kontraktas su „Toei Animation“. Išskirtinis Japonijos animacijos bruožas – didelės veikėjų akys – buvo išgalvotas Tedzukos. 1965 m. sausį Tedzuka gavo laišką nuo Stenlio Kubriko, kuris peržiūrėjęs jo anime serialą „Astro Boy“, pasiūlė Tedzukai režisuoti savo filmą „2001 m. kosminė odisėja“ (1968 m.) Tedzuka negalėjo palikti studijos ir persikelti į Angliją visiems metams, tad atsisakė. Nors ir Tedzukai neteko dirbti prie filmo, jis jam patiko. Jis dažnai klausydavosi jo garso takelio, kai tekdavo dirbti naktimis.
Tedzuka mirė 1989 m. vasario 9 d. Tokijuje nuo skrandžio vėžio, paskutinieji jo ištarti žodžiai buvo: „Prašau tavęs, leisk man dirbti!“
FK Daugava (2003)

Istorija

Pirmajame klubo sezone klubas nugalėjo I lygoje ir 2004 m. pateko į aukščiausiąją lygą. 2008 m. klubas bankrutavo, tačiau greitai buvo atkurtas kaip "Daugava" ir perkeltas į Rygą.
Nota Liubošicas

Biografija

1936 m. baigė Sąjunginį kinematografijos institutą Maskvoje, mokytojas Sergejus Eizenšteinas. 1937–1948 m. dirbo kino studijose „Lenfilm“, „Belarusfilm“, Maskvos centriniuose Raudonosios armijos namuose. Nuo 1949 m. Lietuvos kino studijos režisierius.

Kūryba

Sukūrė apie 200 kino žurnalo „Tarybų Lietuva“ dalių, dokumentinių filmų, apie 15 užsakomųjų filmų žemės ūkio tema (Kultūrinėse ganyklose, 1968 m.; Lietuvos žalmargės, 1969 m.) Su kitais parašė kai kurių savo filmų scenarijus.
Fidonet

FidoNet yra iki šiol tebeveikianti, tačiau gerokai nublankusi, nekomercinė bylų ir elektroninių žinučių perdavimo sistema, kurią ypač naudoja Elektroninės skelbimų lentos (sutrumpintai BBS).

Fidonet atsiradimas

FidoNet 1984 m. įkūrė Tomas Dženingsas (Tom Jennings) iš San Francisko ir pavadino savo šuniuko Fido garbei. Tomas norėjo, kad greičiau tarp dviejų namų nueitų laiškeliai, kuriuos iki tol nešiojo Fido. Jis įkūrė pirmuosius du mazgus, tarp kurių pradėjo veikti el. paštas. Netrukus ši sistema tapo populiari tarp kompiuterių ir radijo mėgėjų bei hakerių. Ji turi hierarchinę priežiūros struktūrą ir vadovaujasi Fidonet politika.

Geografinis suskirstymo principas

Fidonet zonų, regionų, tinklų, mazgų ir taškų hierarchija sudaryta daugiau ar mažiau geografiniu principu. Zonos atitinka žemynus:

Zone 1 – Šiaurės Amerika;

Zone 2 – Europa ir buvusi TSRS (įskaitant Rusiją);

Zone 3 – Australija ir aplinkinės salos;

Zone 4 – Pietų Amerika;

Zone 5 – Afrika;

Zone 6 – Azija (be buvusios TSRS teritorijų).

Fidonet adresas

Jis sudarytas iš zonos numerio, tinklo (arba regiono) numerio ir mazgo numerio. Jei mazgas turi kelis taškus, jų numeriai rašomi po taško. Pavyzdys: 2:477/6.3. Čia 2 – zonos nr., 477 – tinklas, 6 – mazgas, o 3 – taškas.

Fidonet Lietuvoje

Jis buvo glaudžiai susijęs su Elektroninių skelbimų lentų (BBS) veikla. Daugiau informacijos žr. BBS Lietuvoje. 2009 metų spalio 2 dieną Fidonet Lietuvos regionas (R47) jo narių inicatyva buvo uždarytas.
Rigolis (Seinų apskritis)

Istorija

Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. 1975-1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.
Urželio grafystė

Istorija

Grafystė suformuota VIII a. pabaigoje, kaip viena iš Ispanijos markos dalių. Jos sostine tapo la Seu d'Urgell miestas. Jos pirmieji grafai buvo tiesiogiai skiriami iš Frankų imperijos, ir jų valdžia nebuvo paveldima. 870 m. grafystę užvaldė Vilfredas Plaukuotasis, kuris valdė ir daugumą kitų katalonų grafysčių ir įtvirtino savo dinastiją. Tačiau jo palikuonis Borelis II 992 m. padalino savo valdas, ir Urželyje įsitvirtino nauja grafų linija, valdžiusi iki pat XIII a.
Viduramžiais grafystė plėtėsi ir stiprėjo, ypač rekonkistos dėka. Ji užvaldė teritorijas Segrės upės baseine nuo Andoros slėnio šiaurėje iki Taregos pietuose. Tačiau ilgainiui grafai turėjo dalintis savo valdžia su vyskupais. Pastarieji ilgainiui užvaldė grafystės sostinę bei nemažai kalnų slėnių šiaurėje. Nuo 1106 m. grafystės sostinė perkelta į pietus, į naujai atkariautą iš musulmonų Balagerio miestą.
1162 m. Urželio grafystė per Katalonijos sąjungą su Aragonu atiteko Aragono karūnai (kartu su kitomis regiono feodalinėmis valdomis). 1231 m. mirus kunigaikštytei Aurembiaix, valdžią Urželyje paėmė Kabrerų giminė, kuri valdė iki 1336 m. Vėliau čia įsigalėjo iš Aragono karalių dinastinės atšakos kilusi dinastinė linija.
Grafystė buvo panaikinta ir prijungta prie Katalonijos kunigaikštystės 1413 m., po nepavykusio paskutinio grafo Jokūbo II sukilimo.
Ičkerijos čečėnų respublika

Žmogaus teisių pažeidimai

Kai Čečėnija buvo de facto nepriklausoma valstybė, joje vyko daugybiniai žmogaus teisių pažeidimai. Žudynės, grobimai ir prekyba žmonėmis tapo įprastu reiškiniu. Per savaitę įvykdavo 60-70 nusikaltimų, iš kurių 8-10 žmogžudysčių. Respublikos vadovybė ir karinis režimas buvo susiję su šiais nusikaltimais. Vėliau paaiškėjo, kad tuo užsiimdavo Rusijos specialiųjų tarnybų agentai. Didžiausi nusikaltėliai prasidėjus antrajam Čečėnijos karui iš karto perėjo į Rusijos pusę ir gavo aukštus postus. 
Po kelių namų sprogdinimų 1999 m., Rusija prisidengdama kova su teroru užpuolė Čečėniją. Sprogimų kaltininkai taip ir nebuvo surasti. Tiesa, vieno sprogimo pavyko išvengti Riazanės gyventojams pastebėjus FSB agentus minuojant namą. 
Vykstant karo veiksmams žmogaus teisių pažeidimai tęsėsi. Juos vykdė abi konflikto pusės - Rusija ir Čečėnija.
VTB Arena

Istorija

Senasis Dinamo stadionas buvo pastatytas 1928 m. Jame tilpo 36 540 žiūrovų. Stadione žaidė FK Dinamo Moskva, kurie laikinai persikėlė į Maskvos priemiesčio Chimkų areną. Stadione taip pat vyko 1980 m. vasaros olimpinių žaidynių futbolo varžybos. 2008 m. buvo uždarytas ir nugriautas.
Grinvilis (Liberija)

Istorija

Miestas įkurtas 1838 m. kolonistų iš JAV ir tada vadintas Mississippi-in-Africa. Vėliau kolonija pervadinta pagal vieną Misisipės plantatorių Judge James Green, rėmusi juodųjų išsikeldinimą.