google/wiki40b huggingface dataset:
Jiezno žydų žudynių vieta ir kapas

Šaltiniai

[70] N. Schoenburg, S. Schoenburg, op. cit., p. 383–384; P. Biržys-Akiras, op. cit., p. 666–667.
[72] A. Norkūno 1944 m. rugpjūčio 24 d. tardymo protokolas, LYA, f. K-1, ap. 58, b. 44163/3, l. 24; Jiezno valsčiaus viršaičio J. Randžio 1941 m. rugsėjo 21 d. asmens žinių lapas, LCVA, f. R-1436, ap. 1, b. 18, l. 10.
[73] A. Norkūno 1944 m. rugsėjo 30 d. tardymo protokolas, LYA, f. K-1, ap. 58, b. 44163/3, l. 24.
[76] J. Valatkos 1958 m. gruodžio 15 d. ir V. Česnavičiaus 1959 m. sausio 17 d. apklausų protokolai, LYA, f. K-1, ap. 58, b. 45002/3, t. 1, l. 103–104, 235.
[79] J. Randžio 1944 m. rugsėjo 30 d. ir spalio 9 d. tardymo protokolai, ibid., l. 198, 232 a. p., 239, 247–248, 261.
[80] A. Norkūno 1944 m. rugsėjo 23 d. ir J. Randžio 1944 m. rugsėjo 30 d. tardymo protokolai, ibid., l. 38–38 a. p., 239, 242.
[82] Alytaus apskrities Jiezno policijos nuovados viršininko 1941 m. rugpjūčio 16 d. raportas Nr. 7 sl. Policijos departamento direktoriui, ibid., l. 23; Masinės žudynės Lietuvoje, d. 2, p. 86.
[99] J. Palionio 1944 m. rugsėjo 6 d. ir spalio 1 d. tardymo protokolai, ibid., l. 195 a. p., 205.
Algirdas Rudys

Biografija

1997 m. baigė Kauno technologijos universiteto Panevėžio politechnikos fakultetą.
1994–1997 m. Priešgaisrinės apsaugos departamento prie Lietuvos Respublikos vidaus reikalų ministerijos Panevėžio miesto sukarintos priešgaisrinės apsaugos dalinio 1-osios specializuotos sukarintos priešgaisrinės dalies ugniagesys,
1997–2001 m. Priešgaisrinės apsaugos ir gelbėjimo departamento Panevėžio miesto sukarintos priešgaisrinės apsaugos dalinio inžinerinės inspektorinės grupės inspektorius,
2001–2007 m. – Panevėžio priešgaisrinės gelbėjimo tarnybos Operacinio vadovavimo dalies vyresnysis specialistas,
2007–2008 m. – Panevėžio priešgaisrinės gelbėjimo tarnybos Operacinio vadovavimo skyriaus operacijų vadovas,
2008–2012 m. Panevėžio apskrities priešgaisrinės gelbėjimo valdybos Kupiškio priešgaisrinės gelbėjimo tarnybos viršininkas,
2012–2019 m. – Panevėžio apskrities priešgaisrinės gelbėjimo valdybos viršininkas.
Nuo 2019 m. Priešgaisrinės apsaugos ir gelbėjimo departamento prie Vidaus reikalų ministerijos Panevėžio priešgaisrinės gelbėjimo valdybos viršininkas.
Algirdas Neiberka

Biografija

2001 m. baigė Lietuvos žemės ūkio universitetą, aplinkos inžinierius. Nuo 2000 m. Seimo nario Algirdo Butkevičiaus padėjėjas.
1998 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Vilkaviškio rajono skyriaus narys, 2001 m. tarybos narys, atsakingasis sekretorius, iždininkas, nuo 2011 m. skyriaus pirmininkas.
2003 m., 2004–2007 m., 2007–2011 m. ir nuo 2011 m. Vilkaviškio rajono savivaldybės tarybos narys. 
Lions klubo narys.
Sutuoktinė Aušra, vaikai Rokas, Ainė.
Kertinės miško buveinės

Kertinės miško buveinės (KMB) – nepažeistas miško plotas, kuriame dabar yra didelė tikimybė aptikti nykstančių, pažeidžiamų, retų ar saugotinų specializuotųjų buveinių rūšių.
Potenciali kertinė miško buveinė (PKMB) – teritorija, kuri palyginti greitai (per kelis dešimtmečius) taps kertine miško buveine, jeigu ji bus tvarkoma siekiant palaikyti biologines vertybes.
D.A.R

Biografija

Hardcore, thrash, brutal death ir eilę kitų stilių derinantys panevėžiečiai D. A.R susibūrė 1997 m. rudenį ir tuo metu joje grojo Audrius, Dovaras ir Kęstas. Per keletą metų D. A.R sudėtis keitėsi. D.A. R dalyvavo daugelyje koncertų savo regione – „Nauji veidai“, „Night Zone“, „Hard Dream“, Panevėžio miesto dienose, taip pat koncertavo „Muzikiniame angare“ Vilniuje, festivalyje „Kilkim žaibu“, „Pop Art“ apšildė roko grupę „Disciple“ (JAV), o 2004 m. rudenį ir Lietuvoje viešėjusius JAV siaubūnus „Cannibal Corpse“.
2004 m. muzikantai išleido savo debiutinį albumą Demoražas, o 2005 m. išleistas „live“ koncerto, vykusiame viename Vilniaus klube, įrašas Metalinis griausmas. 2005 m. ankstesnįjį būgnininką pakeitė vilniečių grupės Grol narys Mangis. Ta proga 2006 m. pradžioje grupė surengė eilę koncertų įvairiuose Lietuvos miestuose kartu su kitomis Lietuvos ir kaimyninėmis metalo grupėmis.
Molėtų rajono savivaldybės taryba 2007–2011 m.

Veikla

Pirmasis tarybos posėdis įvyko 2007 m. balandžio 12 d. Valdančiąja koaliciją sudarė LKDP, Tėvynės sąjunga, Liberalų ir centro sąjunga bei Lietuvos socialdemokratų partija. Savivaldybės meru išrinktas Valentinas Stundys, mero pavaduotoja Rita Andreikėnienė (Tėvynės Sąjunga), administracijos direktoriumi paskirtas Rimantas Šavelis (Liberalų ir centro sąjunga). 2008 m. V. Stundį išrinkus Seimo nariu, meru išrinktas Algimantas Žiukas, jam atsistatydinus, 2010 m. lapkričio 5 d. meru išrinktas Stasys Žvinys.
Vytautas Tuinyla

Biografija

Vilhelmas Vytautas Tuinyla gimė 1914 m. balandžio 6 d. Alytaus apskrities Krokialaukio valsčiaus Krokininkų kaime, ūkininko šeimoje. Pradžios mokyklą lankė Krokialaukyje, mokėsi Alytaus gimnazijoje, kurioje 1928 m. baigė 4 klases. 1929 m. Vytautas Tuinyla įstojo į Fredos aukštesniąją sodininkystės ir daržininkystės mokyklą, kurią baigė 1932 m. 1932–1939 m. dirbo sodininku Kauno miesto sodininkystėje, bedirbdamas 1937 m. baigė Kauno privatinę gimnaziją. 1939–1945 m. dirbo Lietūkio vaisinių ir dekoratyvinių augalų sėklininkystės instruktoriumi. 1945–1948 m. mokytojavo Kauno sodininkystės-daržininkystės technikume, dėstė sodininkystę, lietuvių kalbą, agrochemiją. 1949–1953 m. dirbo Verkių kolūkių pirmininkų mokykloje, Antalieptės žemės ūkio mokykloje, Lietuvos mokslų akademijos Biologijos instituto Eksperimentinėje bazėje. Nuo 1953 m. pradėjo dirbti Vytėnų sodininkystės-daržininkystės bandymų stotyje vaismedžių veislių tyrėju. Dirbdamas studijavo Lietuvos žemės ūkio akademijoje, kurią baigė 1954 m. 1960 m. apgynus disertaciją jam buvo suteiktas biologijos mokslų kandidato (biomedicinos mokslų daktaro) mokslinis laipsnis, skirtos vyr. mokslinio darbuotojo pareigos. Vytėnų sodininkystės-daržininkystės bandymų stotyje Vytautas Tuinyla dirbo iki 1980 m. Nuo 1980 m. jo rūpesčiu Vytėnuose buvo įkurtas Sodininkystės ir daržininkystės muziejus, kuriam Vytautas Tuinyla vadovavo iki 1992 m.

Veikla

Nuo 1940 m. palaikė ryšius su prof. A. Hrebnickio sodu, iš kur gaudavo sėklų poskiepiams. Vytauto Tuinylos mokslinių tyrimų sritis – vaismedžių savybių, atsparumo ligoms ir žiemojimo Lietuvos sąlygomis tyrimas. Sukaupė apie 1700 obelų, 200 kriaušių, 200 slyvų bei vyšnių ir kitų genčių vaismedžių veislių genofondą. 1959 m. buvo vienas iš Lietuvos sodininkų draugijos ir jos žurnalo „Mūsų sodai“ steigimo iniciatorių. Spaudoje bendradarbiavo nuo 1939 m., paskelbė apie 300 mokslinių ir mokslo populiarinamųjų straipsnių. Redagavo ir su autorių kolektyvu 1962 m. išleido Lietuvos pomologijos sąsiuvinius. Buvo knygos „Lietuvos pomologija“ (1974 m.), „Lietuvos pomologija“ I t. (1990 m.) sudarytojas ir vienas iš autorių ir „Lietuvos pomologija“ II t. (1996 m.) vienas iš sudarytojų.

Atminimo įamžinimas

Kauno m. savivaldybės tarybos nutarimu V.Tuinylos vardu pavadinta miesto gatvė Romainiuose.
Seiliūnai

Istorija

Kaimo gilią senovę mena 1957 m. kasant žvyrą suardyti kapai (Seiliūnų kapinynas) su gausiomis įkapėmis. Pagal jas archeologai nustatė, kad čia laidoti žmonės IV–V šimtmečiais. Tokių radinių rasta dar 1968 ir 1971 m. Jie saugomi Vilniaus muziejuje. 1547–1559 m. Seiliūnai jau buvo ir priklausė Radvilų dvarui Seirijuose. Vėliau, 1688 m., kaimas atiteko Prūsijos elektoriams. Esant Prūsijos valdovų nuosavybėje, jame buvo apgyvendinta keletas šeimų vokiečių kolonistų, kurių dauguma buvo amatininkai. 1917 m. kaime gyveno – 221 žmogus.
Nepriklausomybės metais (1920 m.) Seiliūnuose įsteigta pradžios mokykla, kurią lankė Seiliūnų, Mankūnėlių. Seirijočių ir Roičių kaimo vaikai. Mokykla iš pradžių glaudėsi ūkininkų pirkiose, tačiau vėliau ūkininkas Jonas Bražinskas savo lėšomis pastatė atskirą pastatą.
Natkiškių evangelikų liuteronų bažnyčia

Istorija

Evangelikų liuteronų bažnyčia Natkiškiuose buvo pastatyta 1904 m., talpino 600 žmonių.
Per Pirmąjį pasaulinį karą Natkiškius buvo užėmusi rusų ka­riuomenė. Kunigą M. Šiuišelį suėmė ir kartu su žmona ištrėmė į Sibirą. 1916–1918 m. jį pakeitė Dovydas Jurkaitis. Karui pasibaigus, Šiuišelis grįžo, o 1921 m., buvo palaidotas Natkiškių kapinaitėse. Jį pakeitė Kurtas Hochleiteris, dirbęs iki 1927 m. Po to parapijos dvasininku buvo škotų kilmės kunigas Alexanderis Oligvie. Paskutinis Natkiškių parapijos dvasinis vadovas buvo Heinrichas Zippelis, dirbęs 1942–1944 m.
Parapijos steigimo laikotarpiu, 1902 m., Natkiškių bendruomenėje bu­vo maždaug 3 300 žmonių, iš jų lietuvininkų 2 000 (arba 60,6 %). Para­pijiečių skaičius nedaug tepasikeitė ir pokario laikotarpiu: 1921 m. jų užregistruota 3 025, 1926 – 3 026 ir 1936 m. – 3 156.
1944 m. Natkiškių maldos namai buvo sugriauti. Po karo pa­rapija neatsikūrė. Parapijiečiai lankė artimiausią Katyčių bažnyčią.
Parapija atgimė praėjus daugiau kaip 40 metų, Lietuvai atgavus nepriklausomybę. Nedidelė bendruomenė (jos komiteto pirmininkas Au­gustas Dienas) per metus įsirengė savo maldos namus, kuriuos 1993 m. gegužės 31 d. kartu su kitais dvasininkais pašventino vietinis kunigas L. Fetingis. 1997 m. bendruomenėje buvo 90 žmonių.

Architektūra

Bažnyčia buvo jubiliejinės serijos, neogotikinė. Vienabokštis netinkuotas statinys, raudonų plytų, pagražintas paaukštintoje galinėje sienoje išdės­ty­tais siaurais langais, stačiakampiais bokšteliais. Sakykla medinė, pa­ky­lėta ant aukšto mūro pagrindo. Virš altoriaus kabėjo ornamentais, me­džio pjaustymais padailintas kryžius. Sienos dekoruotos, lubos medinės. Bažnyčioje kabėjo trys varpai, buvo grojama Karaliaučiaus „Novak“ firmos vargonais.
Bad Išlis

Istorija

Gyvenvietė yra Halštato kultūros srityje. Rašytiniuose šaltiniuose Bad Išlis minimas nuo 1262 m. Imperatorius Frydrichas III suteikė miestelio teises 1466 m., o 1563 m. atidaryta druskos kasykla. XIX a. Bad Išlis tapo populiariu aukštuomenės kurortu bei monarchų poilsiaviete.
Namibijos geografija

Vieta: Pietų Afrika, ribojasi su pietų Atlanto vandenynu, tarp Angolos ir Pietų Afrikos.
Geografinės koordinatės: 22°00′S 17°00′E
Žemynas: Afrika.
Plotas:
visas: 825 418 km²
sausumos: 825 418 km²
vandens: 0 km²
Sausumos ribos:
visas: 3 824 km
besiribojančios šalys: Angola 1 376 km, Botsvana 1 360 km, Pietų Afrika 855 km, Zambija 233 km
Kranto ilgis: 1 572 km.
Klimatas: dykuma; karštas ir sausas oras, reti ir nepastovūs krituliai.
Vietovė: Daugiausia aukšta plynaukštė, palei jūra drėkiasi Namibijos dykuma, rytuose Kalahrio dykuma. Netoli šiaurinės sienos su Angola yra plotas kuris buvo priskirtas pasaulio laukinės gamtos fondo dalimi.
Aukščiausi ir žemiausi taškai:
žemiausias taškas: Atlanto vandenynas 0 m.
aukščiausias taškas: Königstein 2 573 m.
Gamtiniai ištekliai: deimantai, varis, uranas, auksas, švinas, alavas, litis, kadmis, cinkas, druska, vanadis, gamtinės dujos, vandens energija, žvejyba. Pastaba: įtariama, nafta, anglies ir geležies rūdos.
Žemės naudojimas
ariama žemė: 0.99 % (1998) 1 % (1993)
nuolatiniai javai: 0 % (1998, 1993)
nuolatinės ganyklos: 46 % (1993)
miškai ir miškingos vietovės: 22 % (1993)
kita: 99.01 (1998), 31 % (1993)
Drėkinama žemė: 70 km² (1998), 60 km² (1993)
Natūralus pavojai: užsitęsę sausros periodai.
Svarstomos aplinkos problemos: apriboti gėlo vandens išteklius.
2015 m. teroristiniai išpuoliai Paryžiuje

Pastatų apšvietimas Prancūzijos vėliavos spalvomis

Niujorke stūksantis dangoraižis „One World Trade Center“, kuris yra aukščiausias pastatas Amerikoje, naktį iš penktadienio į šeštadienį nušvito raudona, balta ir mėlyna spalvomis, demonstruojant solidarumą su Prancūzija.
Tai įtaigus JAV draugystės su Prancūzija ir palaikymo simbolis – Prancūzijos vėliavos spalvos nušvito ant aukščiausio Jungtinių Valstijų dangoraižio, kuris buvo pastatytas per 2001 metų rugsėjo 11-osios atakas sugriautų Pasaulio prekybos centro bokštų dvynių vietoje.
Prancūzijos vėliavos spalvomis nušvito ir kiti pastatai Jungtinėse Valstijose, tarp jų ir San Francisko rotušė bei viešbutis „Omni Hotel“ Dalase, Teksaso valstijoje.
Šeštadienio vakarą Trijų Kryžių kalnas taip pat buvo apšviestas Prancūzijos vėliavos spalvomis.

Paminėjimas

Vyriausybės sprendimu Lietuvoje pirmadienį (2015 m. lapkričio 16 d.) 13 val. (12 val. Paryžiaus laiku) buvo paskelbta tylos minutė teroro išpuolių aukoms pagerbti. Prezidentė Dalia Grybauskaitė pagerbė Paryžiuje įvykdytų teroro išpuolių aukas nuvykusi į Paryžių ir padėjusi gėlių prie „Bataclan“ teatro. Lankomiausi interneto puslapiai ir žiniasklaidos priemonės paminėjo įvykius taip pat.
Kristupas Ciechanoveckis

Biografija

Lietuvos bajorų Ciechanoveckių giminės atstovas, herbo „Dubrova“ savininkas, Oršos stalininko Stanislovo Ciechanoveckio sūnus.

Valstybės tarnyba

Užėmė įvairias pareigybes Mstislavlio vaivadijoje, paeiliui buvo Mstislavlio pastalininkiu, stalininku ir žemės teisėju. Apie 1650 metais buvo Mstislavlio seniūnu, o 1653 m. kovo 22 d. tapo Mstislavlio kaštelionu, 1655 metais Minsko vaivada. Valdė Chaslausko, Michailovsko, Paradninsko, Radamlsko seniūnijas.

Šeima

Vedė Antanėlę Drucką-Gorską, turėjo penkis sūnus: Mikalojų Valerijoną, Samuelį Kazimerą, Albrechtą Konastantiną, Mykolą ir Dominyką Vladislovą.
Missy

Biografija

Missy gimė Burbanke, Kalifornijoje, tačiau gausi šeima, kurioje be jos dar buvo 5 broliai ir 5 seserys, netrukus persikėlė į Simi Valį, konservatyvią bendruomenę netoli Los Andželo.
Su būsimuoju vyru Michaelu Wilkinsu (Mickey G) ji susipažino 1991 m. ligoninėje, kur ji dirbo administracijoje, o jis – slaugytoju. 1994 m. jiedu susituokė: Missy tai buvo pirmoji santuoka, Michaelui – trečioji ir jis turėjo 2 vaikus. Dar iki pažinties su vyru, Missy palaikė artimus santykius su mergina vardu Laurie ir šie santykiai tęsėsi ir po vedybų. „- Tai subalansuota. Man tai atrodo normalu ir praturtina mano ir žmonos santykius.“ – sakė Michaelas. Tarp Missy šeimos bei Laurie ir jos draugo galiojo partnerių keitimosi taisyklė, tačiau jie niekada nesilankė svingerių klubuose.
1994 m. Missy su vyru išmėgino save pornografijoje, kartu nusifilmuodami mėgėjiškame filme. Missy tuo metu buvo 27 ir ji sakė: „- Mano pirmieji kartai prieš kamerą buvo nejaukūs. Prireikė šiek tiek laiko, kol išmokau atsiriboti nuo supančios aplinkos ir susikoncentruoti į jausmus.“ 
Pradėję filmuotis kartu, vėliau jiedu ėmė vaidinti ir atskirai, o Missy, per savo karjerą suvaidinusi per 200 filmų, sukūrė kur kas daugiau vaidmenų, nei jos vyras.
1997 m. Missy ir Michaelas pasirašė sutartis su „Wicked Pictures“, nors Missy jau buvo vaidinusi šios kompanijos filmuose ir anksčiau. Ji yra vienintelė aktorė, laimėjusi Geriausios naujos aktorės ir Geriausios metų aktorės prizus tais pačiais metais.
Intensyvi Missy karjera tęsėsi iki 1999 m., kai pradėjo irti santuoka. Jos oficialus pasitraukimas iš pornografijos įvyko 2001 m. paskelbus atvirą laišką „Wicked Pictures“ kompanijai, kuriame ji teigė atradusi religiją bei norinti pradėti gyvenimą iš naujo. 
2008 m. rugsėjo 29 d. žurnalas „AVN“ pranešė apie jos mirtį nuo medikamentų perdozavimo savo namuose Valensijoje, Kalifornija. Tai buvo įvykę daugiau negu prieš mėnesį, bet informacija nebuvo paviešinta, nes šeima nenorėjo, kad kas nors iš buvusių jos kolegų dalyvautų laidotuvėse.
Kvinta (grupė)

Grupės biografija

2006 m. pirmasis grupės „Kvinta“ pasirodymas Lietuvos vaikų ir jaunimo centre vykusiame tarptautiniame dainų konkurse įvertintas Grand Prix apdovanojimu, nacionalinės Vaikų Eurovizijos finale užimta antra vieta (2008 m.), Lietuvos televizijos laidoje „Talentų ringas“ „Kvinta“ nominuota kaip profesionaliausia atlikėjų grupė (2008 m.), tarptautiniame populiariosios dainos konkurse „Berliner Perle“ – pirma vieta (2009 m.), Lenkijoje Švidnicos miesto tarptautinio vaikų ir jaunimo festivalyje „Zimowa Fiesta – festiwal w Świdnicy“ – Grand Prix ir kartu parsivežtas geriausių atlikėjų titulas (2009 m.). 2009 m. grupė sudalyvavo TV3 organizuotame „Lietuvos talentų“ konkurse, kurio pusfinalyje užėmė ketvirtąją vietą ir vos per plauką nepateko į finalą. 2010 m. „Lietuvos talentų“ konkurse grupė „Kvinta“ pateko į finalą ir jame užėmė septintąją vietą. 2011 m. grupė „Kvinta“ TV3 projekte „Vaikų balsas“ nominuota kaip geriausia metų grupė, iškovota trečioji vieta.
Gravos Sudmalių piliakalnis

Aplinkiniai piliakalniai

Brūverių piliakalnis 14 kmKerų piliakalnis 6 kmAsytės piliakalnis 6 km
Spingų piliakalnis 6,2 kmPaplakos piliakalnis 12 kmBatos piliakalnis 11 kmTreknių piliakalnis 3,8 km
Gramzdos piliakalnis 6,1 kmAizvikių piliakalnis 7,5 kmKaltės piliakalnis 2,4 km
Didždamos piliakalnis 6,9 km
Abidžanas

Istorija

Abidžaną XIX a. įkūrė prancūzų kolonizatoriai. 1904 m. pabaigus tiesti geležinkelį, tai buvo mažas kaimas be jokių uosto įrengimų. 1934 m. jis pakeitė Bingervilį kaip Prancūzijos Dramblio Kaulo Kranto kolonijos centrą, o 1960 m. gavus nepriklausomybę tapo valstybės sostine. Nors 1983 m. oficialia šalies sostine paskelbtas Jamusukras, tačiau Abidžanas vis dar išlieka šalies kultūros ir verslo centru, faktine šalies sostine.
FIDE šachmatų kompozicijos kūrybos didmeistris

FIDE šachmatų kompozicijų kūrybos didmeistris  (sutr. ŠKK DM) – tai aukščiausias titulas, suteikiamas šachmatų kompozitoriams už pasiekimus šachmatų uždavinių  ir etiudų kūryboje. Jį visam laikui suteikia WCSC (iki 2010 m. FIDE).

Istorija

Pirmuosius didmeistrių titulus  už aukštus pasiekimus šachmatų kompozicijoje 1972 m., Pastoviosios šachmatų kompozicijos komisijos siūlymu, suteikė FIDE.
1988 m. šį titulą jau turėjo 25  kompozitoriai iš 12-kos šalių. Nuo 1975 m. titulai jau buvo suteikiami kompozitoriams, įvykdžiusiems keliamus reikalavimus.

Reikalavimai

Teisę į didmeistrio titulą kompozitorius įgyja, surinkęs viename, ar keliuose FIDE albumuose  mažiausiai 70 taškų už juose patalpintus šachmatų uždavinius, ar etiudus. Už vieną uždavinį pretendentui skiriamas vienas taškas, už etiudą – 1,67 taško. Kai šachmatų kompozicijos autorių yra keli, tai kiekvienam jų, už šią kompoziciją, taškai apskaičiuojami, dalijant pradinę reikšmę iš kompozitorių skaičiaus.
Tai reiškia, kad tik  šachmatų uždavinius kuriančiam kompozitoriui FIDE meistro titulas suteikiamas, jei FIDE albume yra patalpinta 70, ar daugiau jo uždavinių, jei dalis jų, sukurta kartu su bendraautoriais, o etiudus kuriančiam, jeigu  FIDE albumuose turi patalpintų 42, ar daugiau (kai yra sukurtų kartu su bendraautoriais) etiudų.
Warning

Istorija

Šis albumas kitoks nei ankstesni grupės darbai. Jame dominuoja jau nebe tradicinės, tapusios grupės „prekiniu ženklu“ punk rock žanro dainos, o akustinio skambesio kūriniai, daugiau primenantys folk žanro dainas. Iš dainose skambančių instrumentų paminėtini armonika, mandolina, akordeonas, valtorna ar saksofonas. Dainų tekstus sukūrė vokalistas Billie Joe Armstrong (išskyrus „Misery“, sukurtą su kitais Green Day nariais), muzika sukurta Green Day. Įrašymo darbai vyko „Studio 880“ Oklande (Kalifornijoje, JAV), miksavimo - „Oceanway Studio“ Holivude (Kalifornijoje, JAV).
Taip pat šis albumas - pirmasis, kurio neprodiusavo „etatinis“ Green Day prodiuseris Rob Cavallo, dirbęs su grupe nuo jų 2-ojo albumo „Kerplunk“ (tačiau šiek tiek prisidėjo prie jo kūrimo ir albumo kūrėjų sąraše figūruoja kaip atsakingasis prodiuseris).

Singlai

Išleisti singlai: „Minority“, titulinis „Warning“, „Waiting“ bei „Macy's Day Parade“.
„Minority“, kurio vaizdo klipas buvo išleistas 2000 m. rugsėjo mėn. ir režisuotas Evano Bernardo, tapo didžiausiu šio albumu hitu ir išbuvo 5 savaites Nr. 1 „US Billboard Modern Rock“ tope. Kūrinys grojamas beveik visuose Green Day koncertuose. Jis taip pat įtrauktas į rinktinį grupės albumą „International Superhits!“ bei gyvai įrašytus albumus „Tune in, Tokyo“ bei „Bullet In A Bible“.

Kiti faktai

Albumas užėmė 4-ą JAV „Billboard“ topo vietą ir pasiekė „auksinio“ statusą, tačiau komercine prasme tapo pačiu nesėkmingiausiu grupės albumu nuo pat jų debiutinio išleidimo ir netapo „platininiu“. Viso pasaulyje jo buvo parduota virš 1.3 milijonų.
Nusivylę tokia nesėkme, Green Day nariai jau buvo pradėję mąstyti apie grupės iširimą.
KlipVid

KlipVid – LRT ir Lietuvos atlikėjų ir fonogramų gamintojų asociacijos AGATA rengiamas Lietuvos muzikos vaizdo klipų konkursas, vykstantis kasmet nuo 2013 m. Konkurso dalyvius vertina komisija bei internetu balsuojanti publika.

Kritika

Konkursas kritikuojamas dėl pernelyg didelių reikalavimų klipų turiniui bei netolygaus nešališkumo taisyklės taikymo. 2014 m. konkursui pateikta pateikta virš šimto vaizdo klipų, iš kurių į antrą etapą pateko pusė. Pasak LRT vyriausiojo prodiuserio Audriaus Giržado,
Iškart atmetėme klipus, kuriuose buvo daug smurto, liejosi kraujas ir keiksmažodžiai. Nacionalinis transliuotojas – netinkama vieta tam.
Saulius Baradinskas, vieno iš atmestų dėl netinkamo turinio klipų kūrėjas, tvirtina, jog prieš kūrinio pašalinimą iš konkurso šis ne kartą buvo parodytas per LRT televiziją. Kūrėjas taip pat piktinosi tuo, kad jo kurtas „Antikvarinių Kašpirovskio dantų“ dainos „Į Venesuelą“ klipas buvo pašalintas dėl jame epizodiškai pasirodančio LRT archyve dirbančio grupės smuikininko, kuomet 2014 m. konkursą laimėjusios grupės „Liūdni slibinai“ vokalistas Dominykas Vaitiekūnas buvo LRT televizijos laidų vedėjas.
Nijolė Dainienė

Nijolė Dainienė-Trinkūnaitė (g. 1942 m. gegužės 1 d. Utenoje) – Lietuvos vargonininkė.

Biografija

Vyras prof. Balys Dainys. 1967 m. baigė Lietuvos konservatorijos Stasio Vainiūno fortepijono ir Leopoldo Digrio vargonų klases, 1977–1978 m. tobulinosi Prahos ir Veimaro vargonininkų seminaruose.
1969–1975 m. dėstė Vilniaus J. Tallat-Kelpšos aukštesniojoje muzikos mokykloje, 1975–1998 m. Čiurlionio menų gimnazijoje. 1965–1995 m. koncertavo Lietuvoje ir Rytų Europos šalyse.
Kaiten

Kaiten (jap. pasaulio pakeitimas ar vartai į dangų) buvo Antrojo pasaulinio karo laikų Japonijos imperijos kariuomenės mirtininko valdoma torpeda.
Pirmieji variantai teoriškai leido torpedos pilotui paskutiniu momentu prieš susidūrimą su puolamu laivu ją palikti. Labai abejotina, ar tai buvo praktiškai įmanoma, ir nėra jokių duomenų, jog kas nors kada būtų tai mėginęs. Vėlesniuose, mūšyje naudotuose variantuose to išėjimo nebebuvo. Taigi, jei kartą atsidurdavo viduje, pilotas nebegalėjo iš torpedos pasitraukti. Nepavykus atakai, buvo susiprogdinimo rankena.
Abu projekto autoriai ir pirmieji bandytojai (Hiroshi Kuroki ir Sekio Nishina) žuvo prie Kaiten vairo. Kuroki žuvo bandydamas prototipą, Nishina vedė pirmą kovinę ataką, kuri nuskandino  transporto laivą "Mississinewa".
Buvo parengti keli konstrukcijos variantai, iš kurių patys didžiausi turėjo ir dviejų mirtininkų įgulą. Tačiau tik viena versija buvo iš tiesų masiškai gaminta ir naudota. Tai buvo 1360 kg sprogmenų nešantis variantas, varomas grynu deguonimi maitinamu vidaus degimo varikliu. Dauguma konstrukcijos detalių buvo paimta iš prieš tai labai sėkmingai pasirodžiusio nepilotuojamo varianto, žinomo kaip modelis 93.
Iš viso buvo pagaminta apie 400 šių torpedų, iš kurių apie 100 buvo panaudota. Kiek laivų buvo nuskandinta, sunku pasakyti, nes amerikiečių ir japonų istorikų duomenys yra labai prieštaringi. Amerikiečiai teigia, jog ginklas nebuvo efektyvus ir nuskandino tik du laivus, japonai pateikia daug didesnius skaičius.
Torpedos dažniausiai buvo leidžiamos iš povandeninių laivų. Turėdamos ribotas pasinėrimo galimybes, jos panašiai apribodavo ir povandeninio laivo nusileidimo gylį. Todėl šios operacijos buvo labai pavojingos ir puolančiam laivui. Iš viso buvo nuskandinti 8 tokie povandeniniai laivai (jei iš tiesų mainais tik į du priešo laivus, ginklas visiškai nepasiteisino).