Andrejanas Zacharovas

Biografija

A. Zacharovas gimė Admiraliteto kolegijos smulkaus tarnautojo šeimoje. Ankstyvame amžiuje tėvas jį atidavė į dailės mokyklą prie Sankt Peterburgo dailės akademijos, kur mokėsi iki 1782 m. Jam dėstė A. F. Kokorinovas, I. E. Starovas ir J. M. Feltenas. 1778 m. A. Zacharovas gavo mažąjį sidabro medalį už sodybos užmiestyje projektą, 1780 m. – didįjį sidabro medalį už „architektūrinę kompoziciją, reprezentuojančią princų namus“. Baigęs mokslus, jis gavo Akademijos didįjį aukso medalį ir teisę į stipendiją tęsti mokslą užsienyje. 1782–1786 m. tęsė studijas Paryžiuje pas Ž. F. Šalgreną.
1786 m. grįžo į Sankt Peterburgą ir pradėjo dirbti dėstytoju Dailės akademijoje, tuo pat metu pradėdamas domėtis projektavimu. Po kurio laiko A. Zacharovas buvo paskirtas visų nebaigtų statyti Dailės akademijos pastatų architektu. Po to jis dirbo Sankt Peterburge, įgijo karinio jūrų laivyno žinybos vyriausiojo architekto vardą.
Nuo 1787 m. dėstė Dailės akademijoje, tarp jo studentų buvo architektas A. I. Melnikovas. Nuo 1794 m. tapo Sankt Peterburgo dailės akademijos akademiku.
1799 m. pabaigoje Pavelo I dekretu Zacharovas buvo paskirtas vyriausiuoju Gatčinos, kur jis dirbo beveik dvejus metus, architektu.

1799–1804 m.

Šiuo laikotarpiu A. Zacharovo atliktas darbas buvo grindžiamas didėjančiu užduočių sudėtingumu ir architekto talento atskleidimu. Jis dirbo su vis sudėtingesniais projektais.
1799–1800 Gatčinoje tęsė nežinomo architekto pradėtą statyti liuteronų Šv. Petro bažnyčią. Jam vadovaujant, pastatas buvo žymiai perstatytas, baigta vidaus apdaila, taip pat sukurtas ikonostasas ir baldakimas. Labiausiai pastebimos išraiškingos naujojo pastato detalės buvo paauksuotas gaidys su rutuliu, užkelti ant varpinės smailės (sunaikinti Antrojo pasaulinio karo metu, neatstatyti).
Gatčinos rūmų parke Kuprotasis tiltas buvo pastatytas A. Zacharovo pagal jo paties projektą, pirmieji dokumentiniai įrodymai datuojami 1799–1804 m. Tiltas turi dvi plačias pakrančių atramas, suprojektuotas terasų pavidalu apžvalgos aikšteles. Terasos ir tilto tarpsnis yra apsuptas  baliustrados, tilto viduryje įrengti akmeniniai suolai poilsiui. Tilto architektūra skirta suvokti iš didelio atstumo, jo elementai sukuria šviesos ir šešėlio žaismą, aiškiai matomą iš tolo.
1803–1804 m. sukūrė Vasilijaus salos užstatymo projektą, kuris turėjo būti vykdomas pagal Prancūzijos miestų statybos mokyklos tradiciją: ansamblio vieningumą turėjo pasiekti bendras pastatų išdėstymo ritmas ir tos pačios architektūrinės detalės. Vykdant projektą turėjo būti atlikta Mokslų akademijos pastato pertvarka.
A. Zacharovas parengė Žemutinio Naugardo mugės architektūrinio plano projektą, kurį architektas A. A. Betankuras įgyvendino po kelerių metų.

Admiraliteto pastatas

1805 m. A. Zacharovas buvo paskirtas Jūrų ministerijos vyriausiuoju architektu. Šiose pareigose jis buvo atsakingas už civilinių ir pramoninių pastatų ir statinių statybos ir projektavimo valdymą. Pirmasis architekto projektas naujoje pozicijoje buvo Admiraliteto pastato Sankt Peterburge rekonstrukcija. Pradinę Admiraliteto statybą atliko architektas I. K. Korobovas 1738 m. Šis pastatas yra didžiausias Rusijos ampyro stiliaus architektūros paminklas. Kartu tai yra miestą formuojantis pastatų ir architektūrinis Sankt Peterburgo centras. A. Zacharovas darbus vykdė 1806–1811 m. Sukūręs naują grandiozinį pastatą, kurio pagrindinio fasado ilgis siekia 407 m, jis išlaikė jau esančio plano konfigūraciją. Suteikdamas Admiralitetui nuostabią architektūrinę išvaizdą, jis sugebėjo pabrėžti objekto centrinę vietą mieste (pagrindinės magistralės suartėja su juo trimis spinduliais). Pastato centre yra monumentalus bokštas su smaigaliu, ant kurio įtaisytas laivelis, tapęs miesto simboliu. Dviejuose fasado sparnuose, simetriškai išdėstytuose bokšto šonuose, paprasti ir aiškūs tūriai pakaitomis susikerta su sudėtingu ritminiu piešiniu, pavyzdžiui, lygiomis sienomis, stipriai išsikišančiais portikais, giliomis lodžijomis. Stipriąja apdailos puse laikytina skulptūra. Dekoratyviniai pastato reljefai papildo didelius architektūrinius tūrius, grandioziniai platūs fasadai yra dengiami sieninių skulptūrų grupių šešėliais. Pastato viduje išlikę tokie originalūs interjerai kaip fojė su didžiuliais laiptais, posėdžių salė ir biblioteka. Šviesos gausą ir išskirtinės apdailos grakštumą užgožia aiškus monumentalių architektūrinių formų griežtumas.

Kiti darbai Sankt Peterburge ir apylinkėse

Admiraliteto statybų metu A. Zacharovas taip pat dirbo su kitomis užduotimis: 1806–1808 m. parengė Provianto salos plėtros projektą, 1806–1809 m. – Galerijos uosto ansamblio projektą. Be to, jis produktyviai dirbo plėtojant Kronštato miesto projektus. Iki 1811 m. architektas dirbo prie vieno reikšmingiausių Kronštato statinių – Šv. Andriejaus soboro (neišlikęs).

Darbas provincijoje

A. Zacharovas parengė vyriausybinių pastatų ir bažnyčių projektus Rusijos gubernijų ir valsčių miestams. Ekspertai pažymi jų pabrėžtiną monumentalumą. 
Pavyzdžiui, apie 1805 m. A. Zacharovas sukūrė Jekaterinoslavo (dab. Dnipras) Šv. Didžiosios Kankinės Kotrynos soboro projektą. Bažnyčia buvo pastatyta po architekto mirties, 1830–1835 m., pavadinta Viešpaties Atsimainymo soboru ir išliko iki šių dienų. Šį projektą taip pat panaudojo architektas S. E. Dudinas, pastatęs Aleksandro Nevskio soborą Iževske.
A. Zacharovas buvo palaidotas Smolensko stačiatikių kapinėse Sankt Peterburge. 1936 m. jo ir tėvų palaikai ir antkapiai buvo perkelti į Aleksandro Nevskio lavros Lazarevskajos kapines.