google/wiki40b huggingface dataset:
Kelias į Saliną

Turinys

Filmas rodomas kaip prisiminimai. Jaunas hipis Jonas, pavargęs nuo kelionės dykuma ir neturintis pinigų, užklysta į degalinę, kur jį sutikusi moteris Mara atpažįsta jį kaip savo sūnų Rokį, dingusį be žinios prieš 4 metus. Neturėdamas pinigų, vaikinas surizikuoja ir važiuoja į šios namus, kur tikisi būti atpažintas kaip sukčius, tačiau tiek Maros kaimynas Vorenas, tiek jos duktė Bilė nedvejodami priima jį kaip Rokį. Jonas priima žaidimo taisykles, o tarp jo ir Bilės (kuri turėtų būti jo sesuo) užsimezga intymūs santykiai. Norėdamas perprasti jam siūlomo žaidimo taisykles, Jonas nusprendžia išsiaiškinti, kas iš tiesų nutiko tikrajam Rokiui. Jis randa šio buvusią merginą Lindą, kuri pirmoji iš sutiktų žmonių neatpažįsta jo kaip Rokio. Suradęs kelias nuotraukas, Jonas įsitikina, kad yra visiškai nepanašus į tą, kuo jį visi laiko, o priversta kalbėtis Bilė tvirtina, kad visi taip elgiasi norėdami apsaugoti Marą. Jonas dar kartą susitinka su Linda ir ši papasakoja, kad ketino su Rokiu pabėgti iš namų tą dieną, kai šis dingo.
Netrukus į namus užklysta Jono draugas Čarlis, tačiau nei Maros, nei Bilės netrikdo, jog šis jį vadina tikruoju vardu. Šiam išvykus, Jonas galiausiai išsiaiškina, kad tarp Bilės ir Rokio iš tiesų buvo romanas, o šiam nusprendus tai nutraukti, ji metė akmenį ir netyčia nužudė brolį.
Net ir po prisipažinimo Mara ir Bilė nesiliauja Jono vadinti Rokiu, tačiau ima jį ignoruoti. Išgėręs Jonas ateina į Bilės kambarį, jiedu susipyksta ir pykčio priepuolio metu jis nužudo merginą. Visą konfliktą mato Mara, kuri bando sulaikyti Joną nuo prisipažinimo policijai ir toliau vadindama jį Rokiu, tačiau Jonas išvažiuoja, kad rastų šerifą...

Apdovanojimai

David di Donatello – specialus apdovanojimas Mimsy Farmer
Adidas

Istorija

Įkurta 1924 m. dviem broliams – Adolfui ir Rudolfui Dassler – grįžus po Pirmojo pasaulinio karo į gimtąjį miestelį Hercogenaurachą, Bavarijoje.
Iš pradžių firma buvo pavadinta Gebrüder Dassler Schuhfabrik (brolių Dassler batų fabrikas). Broliai batus kūrė savo namų rūsyje, tačiau miestelyje, kuriame jie gyveno elektros tuomet dar nebuvo, todėl broliai elektros energiją gaudavo mindami stovintį dviratį ir taip priversdami savo techniką dirbti.
1936 m. Adolfas, pravarde Adi, važiavo į vasaros olimpiadą vienu pirmųjų pasaulyje greitkeliu. Tų metų olimpaidoje jis rėmė amerikiečių bėgiką Jesse Owens, kuris buvo pirmas juodaodis sportininkas turėjęs rėmėjų. Owens avėdamas tais batais laimėjo keturis aukso medalius ir taip suteikė gerą vardą sau ir Dassler batams, kurie netrukus pradėjo populiarėti tarp pasaulinio garso sportininkų. Ant brolių stalų netrukus atsirado laiškų iš viso pasaulio, o nacionalinių komandų treneriai buvo susidomėję jų batais. Verslas sekėsi, Dassler pardavė po 200 000 porų batų kasmet (prieš prasidedant Antrajam pasauliniam karui).
1945 m. balandį amerikiečių karinės pajėgos buvo beveik sunaikinusios Dassler fabriką, kuris karo metu buvo naudojamas prieštankiniams ginklams gaminti, tačiau Adolfo žmonai, Kathe, pavyko įtikinti karius, jog firma ir jos darbuotojai susidomėję tik sportinės avalynės gamyba. Amerikiečių okupantai netrukus tapo pagrindiniais Dassler batų pirkėjais.
1947 m. broliai išsiskirstė – Rudolfas įkūrė savo firmą, pavadinimu Puma (pagal savo tėvo pravarde), o Adolfas 1949 m. rugpjūčio 18 d. pervadino savo firmą Adidas (Adi Dassler). Nuo to laiko broliai nuolat pykosi ir, nors yra palaidoti tose pačiose kapinėse, palaidoti kiek įmanoma toliau vienas nuo kito.
Dabar Adidas yra viena didžiausių, populiariausių ir žinomiausių sportinės aprangos ir avalynės gamintojų pasaulyje.
Guillermo Coria

Įranga

Korija naudojo Head kompanijos raketes, o rengėsi „Adidas“ apranga.
Bandare Enzelis

Istorija

Miestas įkurtas XIX a. pradžioje. 1920–1921 m. užimtas Rusijos (buvo Gilano Tarybinės Respublikos sudėtyje). Iki Irano revoliucijos miestas vadinosi Bandare Pahlaviu.
Popartas

Popartas, popmenas (angl. pop(ular) art – populiarusis menas) – XX a. 6 deš. Anglijoje susiformavusi modernistinė dailės kryptis.
Kompozicijos kuriamos iš kasdienio vartojimo daiktų, su garso efektais; mėgdžiojamas reklamų, komiksų stilius, skelbiama neribota kūrybos laisvė.
Akcentuojama dinamika, stilizuotas dekoratyvumas, abstraktumas, asimetrinė kompozicija, ryškios spalvos. Būdingas masinės kultūros suformuotų dalykų vaizdavimas, kaip, pavyzdžiui, reklama; darbai panašūs į žurnalų puslapių iškarpas, plakatus. Pop art menas plačiai interpretuojamas kaip reakcija į tuomet populiarias abstrakčiojo ekspresionizmo idėjas.
Pop menas, kaip pop muzika, siekė populiarumo, o ne įtikti elitui ir pritraukė didžiulę auditoriją. Idėja buvo suformuota 1958 m. kaip atsakas į Ričardo Hamiltono darbus. Kaip „pop“ judėjimas plačiai pripažintas 1960 metais. Judėjimas kartais buvo vadinamas Neo-Dada. Didelę įtaką padarė dadaizmo pradininkas Marselis Diušampas, Džasperas Džonsas, Andy Warhol.
Dislokacija

Dislokacija (pranc. dislocation; rus. дислокация) – ginkluotųjų pajėgų vienetų (korpusų, divizijų, brigadų, pulkų ir pan.) išdėstymas (paprastai taikos metu) savoje teritorijoje ar užsienyje, gyvenamuosiuose punktuose, kariniuose miesteliuose ar stovyklose, karinėse bazėse, aerodromuose, uostuose ir pan.
Dislokacija reiškia tiek karinių dalinių perkėlimą iš vienos vietos į kitą, tiek tokio perkėlimo rezultatą – dalinio buvimą tam tikroje vietoje.
Panošiškės

Istorija

Pirmą kartą minimos XVIII a. viduryje.
Fenolis

Istorija

Pirmasis fenolį (iš akmens anglių dervos) išskyrė vokietis F. Rungė 1834 m., o prancūzas O. Loranas 1842 m. nustatė jo struktūrą.

Fizikinės savybės

Bespalvė, savotiško aštraus kvapo, nuodinga, kristalinė medžiaga. Ore pasidaro rožinės spalvos. Pasižymi higroskopiškomis savybėmis. Lydimosi temperatūra 40,9 °C. Virimo temperatūra 182 °C. Šaltame vandenyje mažai tirpus, tačiau jau 70 °C temperatūroje tirpsta bet koks jo kiekis.

Rūgštingumas

Tirpus vandenyje fenolis yra labai silpna rūgštis. Vienas iš paaiškinimų, kodėl fenolis, skirtingai nei alkoholiai, pasižymi rūgštinėmis savybėmis yra rezonansinė fenoksido anijono stabilizacija. Tokiu būdu, deguonis dalinasi neigiamą krūvį su orta ir para anglies atomais. Kita versija teigia, kad rūgštinės fenolio savybės priklauso nuo deguonies laisvų porų ir aromatinės sistemos orbitalių persiklojimo.
Palyginimui, acetono enolio pKₐ yra 19.0, o fenolio pKₐ=10.0. Tačiau šis rūgštingumo panašumas nepastebimas, kai fenolis ir acetono enolis yra dujinėje būsenoje. Buvo įrodyta, kad didesnis fenolio rūgštingumas 1/3 priklauso nuo indukcinių efektų, o likusi- dėl rezonansinių reiškinių.

Fenoksido anijonas

Fenolis gali būti deprotonizuotas, naudojant baze, pvz., trietilaminą. Reakcijos metu susiformuoja nukleofilinis fenoksido anijonas arba fenolato anijonas, kuris yra labai tirpus vandenyje.
Fenoksido anijonas pasižymi panašiu nukleofiliškumu, kaip ir aminai. Fenoliai kartais yra naudojami peptidų sintezėje karboksirūgščių ar esterių aktyvavimui. Fenoliato esteriai yra stabilesni nei rūgščių anhidridai ar acilhalidai.
Vilniaus Tuskulėnų gimnazija

Istorija

Mokykla įkurta 1944 m. kaip pradinė mokykla Nr. 28, joje mokėsi 80 mokinių. 1952 m. ši mokykla sujungta su 36-ąja ir įkurta 38-oji septynmetė mokykla. Ją lankė 271 mokinys. 1964 m. septynmetė mokykla reorganizuota ir veikė kaip 7-oji aštuonmetė mokykla. Joje buvo 25 klasės, mokėsi 760 mokinių, dirbo 34 mokytojai. Mokyklos direktorė Janina Gureckienė.
1965 m. F. Žemaičio gatvėje, buvusių šaudyklų vietoje, pradedama statyti nauja mokykla. Ją statant talkino mokiniai, jų tėvai ir mokytojai. 1965 m. 7-oji aštuonmetė mokykla perorganizuota į 31-ąją mokyklą. Joje mokėsi net 2000 mokinių. Stigo vietos, buvo dirbama net trimis pamainomis. Pirmoji vidurinės mokyklos direktorė Janina Gureckienė ir 66 mokytojų kolektyvas pradėjo daug gražių ugdymo ir lavinimo tradicijų. 1968 m. mokykla išleido 1-ąją abiturientų laidą.
1971 m. vasario 4 d. moksleiviai įžengė į naujas, daug erdvesnes patalpas, kuriose mokosi ir dabar. Tuo metu mokyklai vadovavo Kazys Milašiūnas. 1973 m. įsteigtos sustiprinto dailės ugdymo klasės. 1977 m. mokykla suskilo į dvi vidurines: 9-ąją ir 31-ąją. 31-ajai liko vadovauti K. Milašiūnas, į mokyklą atėjo dirbti nemažai naujų mokytojų. Nuo 1984 m. iki 2017 m. mokyklai vadovavo Ričardas Vitkus. Nuo 2017 m. gimnazijai vadovauja Daiva Pilukienė.
1993 m. gruodžio 6 d. mokykla pakeitė savo vardą. Mokyklos bendruomenės prašoma, Vilniaus miesto taryba 31-ajai vidurinei mokyklai suteikė Tuskulėnų vidurinės mokyklos vardą. 1998 m. mokykla renovuota. Nuo 2015 m. rugsėjo 1 d. mokykla tapo gimnazija.
Upsala

Istorija

Senasis Upsalos miesto centras buvo įsikūręs maždaug 5 km į šiaurę nuo dabartinio, vietovėje, šiuo metu vadinamoje Senąja Upsala (Gamla Uppsala). Maždaug XIII a. dėl patogesnės vietos prekybai dabartinės Upsalos centro vietoje įsikūrusi Östra Aros gyvenvietė savo reikšme pranoko Senąją Upsalą. Gaisrui sunaikinus Senosios Upsalos katedrą, buvo priimtas sprendimas naują statyti dabartinėje vietoje.
Nuo 1164 m. Upsala yra Švedijos arkivyskupijos centras. Miesto katedroje 1594 m. Švedijos karaliumi buvo vainikuotas Lietuvos-Lenkijos valdovas Zigmantas Vaza, Vazų dinastijos ATR pradininkas. Čia ilsisi ir jo motina Kotryna, kurios garbei katedros koplyčia vadinama Jogailaičių vardu, o sarkofagą puošia Lietuvos ir Švedijos herbai.
1477 m. įkurtas Upsalos universitetas, seniausioji aukštoji mokykla Skandinavijoje.
XVI a. Upsaloje pastatyta pilis.

Geografija

Upsala įsikūrusi maždaug 70 km į šiaurės vakarus nuo Švedijos sostinės Stokholmo, istorinėje Uplando provincijoje, abipus Fyris upės. Pietiniai priemiesčiai prieina iki trečio pagal dydį Švedijoje Melareno ežero krantų. Vakariniame Fyris upės krante yra maždaug 30 m aukščio ledyninės kilmės ozas.

Susisiekimas

Pro Upsalą eina pagrindinė Švediją šiaurės – pietų kryptimi jungianti magistralė – Europos kelias E4. Švedijos nacionaliniais keliais miestas taip pat sujungtas su Noršiopingu bei Sala. Geležinkeliu miestas sujungtas su sostine Stokholmu pietuose, taip pat šiaurinės ir centrinės Švedijos miestais.
Už 40 km į pietus nuo Upsalos įsikūręs didžiausias Švedijoje Arlandos oro uostas.
Kaletnikų Malai

Istorija

Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. 1975-1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.
Nakties sargyba (Rembrantas)

Apie paveikslą

Sukurti grupinį Amsterdamo civilinės sargybos narių portretą Rembrantas buvo užsakytas tikriausiai 1639 m. Paveikslas baigtas 1642 m. ir iškabintas Amsterdamo civilinės sargybos arkebuzininkų gvardijos salėje. Jis buvo bendro Amsterdamo civilinės sargybos būstinės dekoravimo dalis, prie kurio prisidėjo kiti dailininkai (pavyzdžiui, Bartolomėjus van der Helstas). Tikrasis paveikslo pavadinimas nežinomas. Jis spėjamas iš kapitono Frans Banning Cocq albumo, kuriame pieštas paveikslo eskizas su pastaba: „Paveikslo eskizas … kuriame ponas Purmerlantas kapitonas duoda įsakymus leitenantui, ponui Vlardingenui, išžygiuoti su savo būriu.“ Paveikslas pavadinimą „Naktinė sargyba“ įgavo XIX a. pradžioje dėl to, kad buvo nuo laiko ir dėl vėliau uždėto papildomo lako sluoksnio labai patamsėjęs – buvo manoma, kad paveiksle vaizduojama nakties scena. Po 1945-46 m. atliktos restauracijos ir valymo paaiškėjo, kad paveikslo scenos veiksmas vyksta dieną, sargybos būriui išeinant iš pastato sienos šešėlio į ryškią saulės šviesą. XVIII a. pradžioje paveikslas buvo apkirptas ir neteko dviejų kompozicijos figūrų dešinėje perkeliant jį iš Amsterdamo civilinės sargybos į miesto rotušę tam, kad tilptų naujoje erdvėje.
Paveiksle vaizduojami Amsterdamo civilinės sargybos nariai, besiruošiantys išžygiavimui iš savo būstinės. Paveikslo centre vaizduojamas kapitonas Frans Banninck Cocq juodais drabužiais su raudona juosta, duodantis nurodymus leitenantui Willem van Ruijtenburch geltonais drabužiais. Paveikslas turėjo būti grupinis civilinės sargybos narių portretas, tačiau individualius portretus nustelbia bendra veiksmo kompozicija. Tikriausiai dėl to Rembrantas vėliau paveiksle nutapė ovalinį skydą arkoje, kuriame nurodytas dalyvių vardų sąrašas.
Kiekvieno iš paveikslo veikėjų poza yra skirtinga ir visi jie žiūri skirtingomis kryptimis. Vėliavnešys vaizduojamas pradedantis kelti vėliavą, kai kurie veikėjai dalyvauja tarpusavio pokalbyje. Vyrai su šalmais ir skrybėlėmis yra su kardais ir ietimis. Kai kurie su skydais. Keletas veikėjų vaizduojami paimančiais atremtas ietis prie sienos. Kairėje, pirmame plane pavaizduotas bėgantis berniukas su jam per dideliu šalmu ir tuščiu parako ragu. Raudonai apsirengęs muškietininkas prie jo užtaiso šautuvą. Iškart už kapitono nusisukęs vaizduojamas kareivis, keliantis šautuvą. Už kapitono ir leitenanto esantis vyras bando ranka pamatuoti šautuvo šūvio kampą. Šautuvo galas su liepsnos žyme matomas prie pat leitenanto skrybėlės plunksnos. Už leitenanto, dešiniau matomas vyras išpučia panaudotą paraką iš šautuvo. Dešinėje būgnininkas išbando būgną ir tuo išgąsdina šunį. Paveiksle yra dvi moterų figūros. Viena su aukso spalvos rūbais ir gėrimo ragu gerai matoma, kita yra iškart už jos, beveik nematoma.
Paveikslas laikomas Rembranto šedevru, kuriame chiaroscuro panaudojimas, šviesos efektai, veikėjų gestūros, spindintys metaliniai objektai ir drabužių spindesys yra aukščiausio meninio atlikimo lygio. Paveikslas susilaukė daug interpretacijų, spėjamos įvairios jo simbolinės reikšmės. Kartu paveikslas labai realistiškai vaizduoja kasdieninę to meto Amsterdamo civilinės sargybos rutiną.
Juodkalnijos himnas

Eilės

Ој свијетла мајска зоро

Мајко наша Црна Горо

Синови смо твог стијења

И чувари твог поштења
Волимо вас, брда тврда,

И стравичне ваше кланце

Који никад не познаше

Срамотнога ропства ланце.
Док ловћенској нашој мисли

Наша слога даје крила,

Биће горда, биће славна

Домовина наша мила.
Ријека ће наших вала,

Ускачући у два мора,

Глас носити океану,

Да је вјечна Црна Гора.
Piemuo

Piemuo – žmogus, ganantis gyvulius.
Lietuvoje piemenys turėjo atsirasti kartu su gyvulininkyste – ~III tūkstm. pr. m. e. Piemenimis paprastai dirbdavo valstiečių vaikai ar paaugliai, kuriuos, savo ruožtu, prižiūrėdavo piemenų vyresnysis – kerdžius. Vasarą ir rudenį arklius, o iki XX a. pr. ir ariamuosius jaučius piemenys ganydavo naktimis (naktigonė). Mažiausieji vaikai (6–9 m.) ganydavo kiaules ir žąsis, vyresni – galvijus. Paprastai atlyginama būdavo maistu, drabužiais. Kaimams pradėjus skirstytis į vienkiemius daugėjo samdomų piemenų. 1937 m. Lietuvoje buvo samdoma ~31 tūkst. piemenų.
Tarybiniais metais, steigiant kolūkius, piemenų poreikis išnyko. Gyvuliai ganomi aptvaruose, kultūrinėse ganyklose, apribotuose elektrinės vielos („elektrinio piemens“).
Iki XX a. pr. Lietuvoje būta savitų piemenų švenčių ir apeigų: ypatingai pažymėtas pirmas išgynimas pavasarį (laistomasi vandeniu), suneštinės vaišės (Sambaris). Kai kuriose gyvulių augintojų visuomenėse iš piemenų susidarė atskiros visuomeninės grupės: kaubojai (JAV), gaučai (Argentina), vakerai (Meksika), čabanai (Vidurinė Azija, Kaukazas).
Gyvulių augintojų kultūrose piemuo įgijo svarbią mitologinę simboliką – jis dažnai tapatintas su viešpačiu, ganomi gyvuliai su žmonėmis, ganykla – su dausomis. Žmonių piemeniu krikščionybėje vadinamas Jėzus Kristus, hinduizme – Krišna, senojoje indoeuropiečių religijoje piemeniu įsivaizduotas laukinių, žmogui nepažinių vietų dievas – Velnias, Varuna, Panas.
Juozas Antanavičius (vertėjas)

Biografija

Mokėsi Marijampolės gimnazijoje. Buvo Pervazninkų girininku, nuo 1875 m. įsijungė į lietuviškų raštų rengimą ir leidybą.
Aukštvilkiai

Istorija

Kaimas minimas nuo 1615 m., kai čia buvo 21 ūkis.
Alibaba Group

Istorija

Bendrovę su partneriais kinas Jack Ma įkūrė 1999 m. Hangdžou mieste, kur buvo įregistruota internetinė Alibaba.com. svetainė. Nuo pat pradžių „Alibaba“ buvo laikoma kaip prekybos platforma tarp smulkių ir vidutinių įmonių. 
2005 m. kompanija „Yahoo!“ įgijo 43 % kompanijos akcijų. 2007 m. lapkritį akcijos išplatintos Honkongo vertybinių popierių biržoje. 2012 m. rugsėjo 18 d. „Alibaba“ atliko jų išėmimą iš biržos prekybos sąrašo, baigdama išsipirkti 20 % savų akcijų, kurios priklausė „Yahoo!“. 2014 m. bendrovė grįžta į biržą, pritraukdama 25 mlrd. JAV dolerių. Pirminis viešas siūlymas tuo metu buvo didžiausias pasaulyje.
2011 m. pradžioje „Alibaba“ turėjo virš 65 mln. registruotų vartotojų iš 240 šalių ir regionų.
Varpotoji veronika

Ekologija

Auga sausose pievose, smėlynuose, kalvų ir pylimų šlaituose, pakelėse, beržynuose, pušynuose. Mėgsta saulėtas, sausas, skurdžias augimo vietas.
Žiedus lanko bitės, drugiai ir dvisparniai.

Biologija

Tai daugiametis, 15-40 cm aukščio žolinis augalas su įžambiai pakrypusiu šakniastiebiu ir palaipomis. Stiebas status arba kylantis, dažniausiai nešakotas, apaugęs plaukeliais. Lapai priešiniai, arčiau stiebo viršūnės kartais pražanginiai, lancetiški, kraštai karbuoti, arčiau lapo pagrindo kartais lygūs. Stiebo apatinėje dalyje lapai kiaušiniški, su koteliais, aukščiau siauresni, bekočiai, kartais lygiakraščiai.
Žiedynai – viršūninės, nusmailėjusios, varpiškos kekės, atsiskyrusios nuo likusios stiebo dalies. Pažiedės lancetiškos arba yliškos, nepanašios į stiebo lapus. Taurelė iš keturių elipsiškų, plaukuotų skiltelių, kurios prie pagrindo suaugusios. Vainikėlis netaisyklingas, mėlynas, kartais žydras ar violetinis, plaukuotomis žiotimis, keturios jo skiltelės kiek pakilusios aukštyn, kitaip negu kitų veronikų, kurių vainikėlio atbraila plokščia. Kuokeliai du, prisitvirtinę prie vainikėlio vamzdelio pamato.
Žydinčių augalų galima rasti nuo birželio iki spalio pradžios. Vaisius – savotiškos formos dėžutė, apaugusi liaukiniais plaukeliais, smarkiai suplota statmenai pertvarai, su dviejais išsipūtusiais lizdais, ties pertvara įsmaugta, liemenėlis gerokai išsikiša iš įdubimo.

Naudojimas

Žolės pašarinė vertė labai menka, galvijai ganykloje paprastai ją palieka, ėda avys ir ožkos. Auginamas kaip dekoratyvinis augalas.
Prekė

Prekių klasifikacija

Egzistuoja įvairios prekių klasifikacijos.

Prekių žymėjimas

Remiantis daugelyje šalių galiojančiais įstatymais, visos rinkoje parduodamos prekės turi būti atitinkamai žymimos, nurodant svarbiausius požymius: pavadinimą, gamintoją ir jo adresą, sudėtį, galiojimo laiką ir pan.
Hirkanija

Geografija

Hirkanijos regionas yra vienas derlingiausių Irane. Tai – derlingų lygumų ruožas pietiniame Kaspijos pajūryje, iš pietų apsuptas kalnų.

Persų valdymas

Apie Hirkaniją žinoma iš Achemenidų imperijos laikų, t. y. VI a. pr. m. e. Hirkanija priklausė imperijai, tačiau yra ne kartą minimi vietinių gyventojų sukilimai. Juos numalšinus, Hirkanija tapo Persijos satrapija. Kadangi ji neminima Behistūno įraše kaip atskira satrapija, manoma, kad ji sudarė dalį didesnės Partos satrapijos. Jos kariai dalyvavo Persų karuose prieš Graikiją, yra minimi Herodoto.
Hirkaniečiai neretai susidėdavo su savo rytiniais kaimynais partais, su kuriais dažnai paskelbdavo nepriklausomybę.

Graikų valdymas

Aleksandro Makedoniečio užkariavimų IV a. pr. m. e. metu Hirkanija vėl laikinai atsiskyrė nuo imperijos. Vėliau ji buvo prijungta prie Seleukidų imperijos.

Partų ir Sasanidų valdymas

III a. pr. m. e. pabaigoje hirkaniečiai vėl sudarė sąjungą su partais ir atsiskyrė nuo Seleukidų imperijos. Antiocho III (223–187) laikais Hirkanija laikinai buvo sugrąžinta graikams, tačiau vėliau buvo inkorporuota į augančią Partų imperiją. Šioje imperijoje regiono reikšmė labai išaugo, jis buvo naudojamos valdovų vasaros rezidencijoms. Vėliau regioną paveldėjo Sasanidai. Jie šį regioną įjungė kaip Padišchvargarą.
Pakalniškių pagrindinė mokykla

Istorija

1921 m. Šeduvos savivaldybės sekretoriaus Kazimiero Plungės rūpesčiu įkurta Pakalniškių pradinė mokykla. Trūkstant mokytojų, jis pats ryžosi imtis mokytojo darbo ir nuo 1921 m. kovo mėn. Kazimieras Plungė paskiriamas mokyklos vedėju. Mokiniai nuo mokyklos įkūrimo iki 1987 m. mokėsi karčiamos patalpose. Kazimieras Plungė jau nebedirbdamas Pakalniškių pradinėje mokykloje buvo išrūpinęs sklypą naujai tipinei mokyklai statyti, tačiau kilęs Antrasis pasaulinis karas neleido jo užmojo įgyvendinti. Remiantis išlikusiais istoriniais duomenimis nuo 1921m. iki 1987 m. (1921-1923 mokslo metų, 1924-1925 mokslo metų, 1929-1947 mokslo metų bei 1960-1961 mokslo metų duomenų neišliko) mokykloje vedėjavo bei mokytojavo 29 mokytojai, ją baigė 45 laidos (apie 400 mokinių).

Naujas mokyklos etapas

1987 m. rugsėjo 1 d. Pakalniškių pradinės mokyklos ir Dambavos devynmetės mokyklos mokinius skambutis sukvietė į naujai pastatytą mokyklą - Pakalniškių devynmetę mokyklą. Mokykla buvo pastatyta tuometinio Šeduvos tarybinio ūkio - technikumo direktoriaus Alberto Stasiulio iniciatyva. Mokyklos statymo procese dalyvavo Dambavos devynmetės mokyklos direktorius Romas Povilianskas,vėliau paskirtas Pakalniškių devynmetės mokyklos direktoriumi.
1995 m. reorganizuota į pagrindinę mokyklą.
2004 m. prie mokyklos prijungtas Pociūnų skyrius.
Aleksandrija (Škotija)

Istorija

XIX a. išvystyta tekstilės ir poligrafijos pramonė XX a. nusiplo, mieste liko daugiausia paslaugų sektorius.
Nijolė Gailešienė

Biografija

1978 m. baigė Utenos Teofilio Tilvyčio vidurinę mokyklą, 1983 m. – Lietuvos žemės ūkio akademiją, mokslinė agronomė, 2002 m. – Kauno technologijos universitetą, viešojo administravimo magistrė.
1983–1984 m. Utenos raj. „Lenino keliu“ kolūkio augalų apsaugos agronomė, 1985–1993 m. kolūkio vyriausioji agronomė. 1993–1998 m. Utenos augalų veislių tyrimo stoties vyriausioji agronomė. 1998–2000 m. Utenos aukštesniosios žemės ūkio ir maisto pramonės mokyklos žemės ūkio skyriaus vedėja. 2000–2003 m. Utenos regioninio profesinio mokymo centro vystymo skyriaus vedėja, nuo 2004 m. Utenos regioninio profesinio mokymo centro projektų vadovė.
Nuo 1993 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Utenos rajono skyriaus narė. 2002–2007 m. LSDP Utenos skyriaus pirmininko pavaduotoja. 2007–2008 m. Lietuvos socialdemokratų partijos tarybos narė.
Nuo 2010 m. Lietuvos projektų vadybos asociacijos narė.
Vyras Rimantas, duktė Laura
Estadoso sala

Estadoso sala (isp. Isla de los Estados) – sala pietų Argentinoje, Ugnies Žemės salyne, 29 km į rytus nuo Ugnies Žemės salos (skiria Lemero sąsiauris). Su aplinkinėmis salelėmis sudaro Naujųjų Metų salyną. Priklauso Ugnies Žemės, Antarktidos ir Pietų Atlanto salų provincijai. Plotas – 534 km². Sala nusidriekusi iš rytų į vakarus 65 km, plotis iki 15 km. Paviršius kalnuotas, iškyla iki 823 m (Estadoso kalnai laikomi tolimiausia Andų tąsa). Kranto linija labai raižyta, skardinga, pakrantėse yra salelių, uolų. Klimatas vėsus ir drėgnas – vidutinė vasaros temperatūra 8,3 °C, žiemos – 3,3 °C. Per metus iškrenta apie 2000 mm kritulių. Estadoso salą dengia tankūs notofagų miškai, yra pingvinų, jūrinių paukščių, ruonių kolonijos. Sala paskelbta rezervatu.
Saloje nuo seno lankydavosi Ugnies Žemės Mitrės pusiasalyje gyvenę indėnai haušai. 1615 m. salą pasiekė pirmieji europiečiai – olandai Jakobas Lemeras bei Vilemas Shautenas – ir pavadino Staten Landt („Valstybės žemė“). 1862 m. argentinietis Luisas Piedrabuena Estadoso saloje įsteigė ruonių taukų rinkimo tašką. 1884–1900 m. saloje veikė „pasaulio krašto“ švyturys, 1899–1902 m. kalėjimas (Puerto Kukas).
Dabar Estadoso saloje veikia Puerto Perio jūrų laivyno bazė, įsteigta 1978 m.