google/wiki40b huggingface dataset:
Jonas Nainys

Biografija

J. Nainys įstojo į Šiaulių universitetą, baigė filosofijos bakalauro studijas. Kelias į populiarumą prasidėjo 2006 m., kuomet jis sudalyvavo LNK realybės šou „Ideali pora“ ir kartu su Julija Želnovaite tapo projekto nugalėtojais. Netrukus po to įsidarbino radijo stotyje ZIP FM, dirbo laidų vedėju, o 2007 m. įkūrė projektą „Radistai“. 2011 m. per Kalėdas, Marijampolėje vykusiame renginyje pasipiršo Simonai Šermukšnytei. 2013 m. rugsėjo 7 d., Žaslių Šv. Jurgio bažnyčioje, po 7 metų draugystės vedė Simoną Šermukšnytę.

Muzikinė ir TV veikla

2012 m. buvo vienas iš Muzikos asociacijos metų apdovanojimai 2012 vedančiųjų.
2014 m. su Rolandu Mackevičiumi vedė Muzikos asociacijos metų apdovanojimai 2013.
2015 m. su Rolandu Mackevičiumi vedė Lietuvos balsas ketvirtąjį sezoną.
2017 m. LNK laidoje Moterys prieš vyrus pirmajame sezone buvo kaip dalyvis.
2017 m. vedė LNK laidą Čia tai geras!.
2017 m. Moterys prieš vyrus antrajame sezone su Nijolė Pareigyte-Rukaitiene vedė laidą.
Lietuvos paraplegikų asociacija

Istorija

LPA veiklą pradėjo 1995 m. Jos sumanytoju ir įkūrėju buvo dr. Stanislovas Kutkevičius. Nuo pat įkūrimo dienos LPA narių skaičius sparčiai didėjo. 1996 m. asociacijoje buvo tik 89 asmenys, 2001 m. - 316 asmenų, 2006 m. – 552 asmenys, 2010 m. ši organizacija jungė 595 neįgaliuosius iš visos Lietuvos. Jos narių amžiaus vidurkis – 32 metai. Asociacija aktyviai veikia Kaune, Vilniuje, Šauliuose, Kėdainiuose, kituose miestuose.

Veikla

LPA atstovauja paralyžiuotiems po stuburo traumos, taip pat ir kitos fizinės negalios žmonėms, kurių pagrindinė judėjimo priemonė – neįgaliojo vežimėlis. LPA tikslai – aplinkos pritaikymas, buitinių ir mokymosi sąlygų gerinimas, pagalba gaunant reabilitacinį gydymą, persikvalifikuojant. Asociacija ieško būdų sudaryti sąlygas neįgaliems žmonėms realizuoti savo gebėjimus. Organizuoja savarankiško gyvenimo įgūdžių ugdymo stovyklas, mokymus, konsultuoja kompensacinės technikos ir naujausių informacinių technologijų pritaikymo bei naudojimo klausimais.
Lietuvos paraplegikų asociacijos veikloje svarus vaidmuo tenka „Landšafto terapijos ir rekreacijos centrui“ (LTRC), įkurtam 1996 m. pajūryje, netoli Šventosios esančiose Monciškėse. LTRC padeda neįgaliesiems kuo greičiau socialiai ir fiziškai prisitaikyti gyvenime. Čia rengiamos įvairios kūrybines stovyklos, kursai.
Žvaigždėta naktis

Apie paveikslą

Paveikslą „Žvaigždėta naktis“ V. van Gogas nutapė 1889 m. Šv. Pauliaus beprotnamyje prie Sen Remi de Provanse netoli Arlio Provanse. Paveiksle pavaizduotas vaizdas, kokį Vincentas matė pro savo kambario langą naktį. Tikėtina, kad jis tapytas dieną iš atminties. Paveiksle vaizduojamas Sen Remi kaimelis nakties metu. Tapytas vietovaizdis nėra tiksliai pavaizduotas kaip yra realybėje ir dailininkas papildomai nutapė didelį kipariso medį kairėje. Laiške broliui Vincentas rašė: „man naudinga užsiimti tuo, kas sunku. Bet tai nesustabdo manęs nuo didelio poreikio, pavadinkim − religijai, todėl aš išeinu naktį tapyti žvaigždžių“. Vincentas kritiškai vertino kūrinį ir išėmė jį iš paveikslų siuntos broliui Teo van Gogui, kad sutaupyti pinigų už siuntimą. Nuo 1941 m. paveikslas yra Niujorko šiuolaikinio meno muziejuje.
Klebonai (Šiauliai)

Istorija

Lietuvos Didžiosios kunigaikštijos laikais kaimo žemės priklausė Šiaulių ekonomijai. Nuo 1791 m. kaimas priklausė Šiaulių valsčiui, nuo 1863 m. – Gruzdžių valsčiaus Meškuičių seniūnijai, nuo 1918 m. – Šiaulių apskrities Meškuičių valsčiui, nuo 1950 m. – Šiaulių rajono Meškuičių apylinkės kaimas. 1950–1991 m. kaimas priklausė kolūkiui „Raudonoji vėliava“.

Aplinkinės gyvenvietės

Strazdai – 2,8 km 
Kudgaliai – 1,9 km
Gavėnaičiai – 3,5 km
MEŠKUIČIAI – 5,9 km 
Lūpaičiai – 1,9 km
Paupariai – 6 km
Rėkuva – 2,4 km
Miesmedis – 2,2 km 
 ŠIAULIAI – 13 km
Domantai – 3,4 km
Tautiniai – 1 km
Algirdas Venckus (1959)

Biografija

1984 m. baigė Vilniaus pedagoginį institutą, istorijos-teisės mokytojas.
Nuo 1988 m. Rudilių Jono Laužiko pagrindinė mokyklos direktorius ir Kupiškio kultūros centro Noriūnų vaikų meninio lavinimo centro „Dagilis“ vyr. specialistas. Kupiškio rajono ir Panevėžio apskrities švietimo tarybų narys, Lietuvos pagrindinių mokyklų asociacijos tarybos narys.
Lietuvos krikščionių demokratų partijos Kupiškio rajono skyriaus narys. 
Žmona Dalia, vaikai Ieva, Paulius.
Jonas Jarutis

Biografija

1981 m. baigė Viekšnių vidurinę mokyklą. 1985 m. baigė Šiaulių pedagoginį institutą, pradinių klasių mokytojas, 1990 m. baigė Kauno kūno kultūros institutą, treneris, sveikatingumo kūno kultūros ir turizmo dėstytojas organizatorius.
1985–1990 m. Kupiškio rajono Skapiškio vidurinės mokyklos mokytojas. 1990–1995 m. Skapiškio apylinkės viršaitis. 1995 m. UAB „Varinis varpas“ direktorius, J. Jaručio firmos savininkas, 2003–2007 m. Kupiškio rajono savivaldybės mero pavaduotojas, 2007–2015 m. meras.
2000–2015 m. Kupiškio rajono savivaldybės tarybos narys. 
Nuo 2016 m. Seimo narys.
1989 m. dalyvavo ekspedicijoje į Igarkos lietuvių tremties vietas pargabenti į Lietuvą tremtinių palaikų.
Nuo 1995 m. Lietuvos valstiečių partijos, Valstiečių ir Naujosios demokratijos partijų sąjungos, Lietuvos valstiečių liaudininkų sąjungos Kupiškio rajono skyriaus narys.
Rotary klubo narys. Išsiskyręs, vaikai Andrė, Justinas.
Enda Kenny

Biografija

Baigė Šv. Patriko pedagoginį koledžą bei Golvėjaus Nacionalinį Airijos universitetą. Trumpai dirbo pradinių klasių mokytoju.
1975 m. išrinktas Airijos parlamento Atstovų Rūmų nariu (vietoje nuo vėžio mirusio tėvo), priklausė partijos Fine Gael frakcijai.
1994–1997 buvo Airijos turizmo ir prekybos ministras koalicinėje vyriausybėje. 2002 m. tapo partijos Fine Gael pirmininku bei opozicijos lyderiu Atstovų rūmuose (Dáil Éireann).
Prasidėjus ekonominei krizei, 2011 m. Airijoje surengti priešlaikiniai rinkimai. E. Kenny vadovaujama partija surinko 36,1 proc. balsų ir parlamente gavo 76 vietas (geriausias rezultatas nuo partijos įkūrimo 1933 m.). Fine Gael kartu su Leiboristų partija suformavus koalicinę vyriausybę, kovo 9 d. E.Kenny tapo 12-tuoju Airijos ministru pirmininku (jį palaikė 117 deputatų, 27 buvo prieš).
2013 m. birželio 6 d. E.Kenny lankėsi Vilniuje, perduodamas Airijos pirmininkavimą Europos Sąjungoje Lietuvai.
Juozas Vilčinskas

Biografija

Gimė rumšiškėno totoriaus Žaslių geležinkelio stoties viršininko Samuelio Vilčinsko šeimoje.
Pirmojo pasaulinio karo metais su tėvais gyveno Rusijoje. 1919 m. grįžo į Lietuvą. 1930 m. baigė Kauno aukštesniąją technikos mokyklą, 1942 m. – Vytauto Didžiojo universiteto Technikos fakultetą, tapo statybos inžinieriumi.
Rinko istorinę-kraštotyrinę medžiagą apie Lietuvos totorius – rankraštines knygas, nuotraukas, buities daiktus – visa tai, kas rodo praeitį, papročius, religinius ritualus. Visos tos veiklos tikslas – įkurti prie mečetės nedidelį muziejų. Surinko ištisą knygų apie totorius biblioteką.
Trumpai dirbo Joniškio geležinkelio stotyje, 1931–1940 m. – Kauno miesto savivaldybės vandentiekio ir kanalizacijos skyriuje, kuriam vadovavo Steponas Kairys.
1944 m. pasitraukė į Austriją, vėliau – į Italiją, 1946 m. – į Angliją. Čia iš pradžių dirbo fabrike, o nuo 1957 m. iki pensijos – statybos projektavimo biure.
1951 m. balandžio 7 d. gavo S. Kairio įgaliojimus atstovauti LSDP Londone vykusiame Vidurio ir Rytų Europos socialistų Unijos konferencijoje. 1951 m. rugsėjo 7 d. LSDP organizacijos komiteto Didžiojoje Britanijoje steigiamojoje konferencijoje išrinktas šio komiteto pirmininku.
1975–1991 m. buvo visų trijų LSDP Užsienio delegatūros skyrių generalinis sekretorius. Nuo 1952 m. Socialistų Internacionalo II kongreso Milane iki 1989 m. SI XVIII kongreso Stokholme atstovavo LSDP visuose Socinterno renginiuose.
1989 m. Stokholme kartu su SI kongresu vykusiame Vidurio ir Rytų Europos Socialistų Unijos suvažiavime buvo išrinktas sąjungos iždininku. 1990 m. SI tarybos posėdyje Kaire padėjo LSDP pirmininkui prof. Kazimierui Antanavičiui atkurti LSDP tikrąją narystę Socialistų Internacionale.
1953 m. išrinktas DB Lietuvių sąjungos valdybos nariu, nuo 1956 m. – DBLS pirmininkas, nuo 1975 m. – garbės narys. 1963 m. išrinktas Londono lietuvių diskusijų klubo pirmininku. Aktyviai dirbo ir kitose visuomeninėse organizacijose bei profsąjungose.
Nuo 16 metų bendradarbiavo „Lietuvos žiniose“, „Darbe“, „Europos Lietuvyje“, „Keleivyje“ (slapyvardis J. Rudokas), 1956–1966 m. redagavo „Darbininkų balsą“, 1971–1972 m. – LSDOU žurnalą „Mintis“, 1981–1987 m. laikraščio „Europos lietuvis“ redaktorius. Tyrinėjo Lietuvos ir D. Britanijos diplomatinių santykių istoriją, parašė LSDP istoriją.
Songs of Faith and Devotion Live

Apie albumą

Albumas pasirodė 1993 m. Gruodžio 6 d. Albume 10 dainų.
Visoms dainoms žodžius bei muziką sukūrė Martin'as Lee Gore'as.
Sokolų Naujosios žydų kapinės

Sokolų Naujosios žydų kapinės (lenk. Nowy cmentarz żydowski w Sokołach) – žydų kapinės, įkurtos XIX a. Sokolų kaime, ul. Nowy Świat gatvėje. Kapinių plotas 0,8 ha. Kapinės buvo sunaikintos per II pasaulinį karą. Kapinėse neišliko paminklų. Vėliau čia buvo įrengta sporto aikštelė.
Mašikula

Mašikula (pranc. mâchicoulis; angl. machicolation) – žemyn nukreipta anga tarp gynybinių sienų ar gynybinių bokštų viršutinės dantytos dalies konsolių, pro kurią į prie sienos esančius šturmuojančius būdavo mėtomi akmenys, pilamas verdantis vanduo ar aliejus, įkaitintas smėlis.
Mašikulos buvo sugalvotos viduramžiais, kai grįžo kryžiuočiai. Viršutinė dantyta gynybinės sienos dalis būna išsikišusi virš sienos pagrindinės dalies, kad būtų patogu pro mašikulas apmėtyti priešus. Panašią funkciją atlikdavo ir seniau naudotos laikinos medinės galerijos, kurios būdavo sumontuojamos gresiant apgulčiai. Mūrinė išsikišusi dalis su mašikulomis pranašesnė dėl didesnio atsparumo, nedegamumo ir nuolatinio paruoštumo.
Pavadinimas mašikula kilęs iš sen.pranc. machicoller, šis – iš sen. provanso kalbos žodžio machacol ir lot. *maccāre 'traiškyti' + lot. collum 'kaklas'. Į mašikulas panašios angos būdavo įrengiamos praėjimų lubose ir vadinamos angl. murder-holes 'žudymo angos' ar pranc. meurtrière.
Mašikulos buvo dažniau naudojamos Prancūzijos negu Anglijos pilyse. Anglijos pilyse jos dažnai būdavo tik praėjimuose, kaip kad buvo XIII a. Conwy pilyje.
Mašikulos buvo įrengtos ir Vilniaus Subačiaus vartuose, kurių bokštas architektūriniu požiūriu buvo vienas vertingiausių Vilniaus miesto gynybinėje sienoje.

Mašikulos vėlesnėje architektūroje

Vėliau mašikulų pavidalo elementus naudojo kaip puošmenis – tai būdavo įdubos tarp konsolių. Tokias netikras mašikulas naudojo nekarinių pastatų statyboje XIX ir XX a., pvz., Škotijos baroniniame (Scottish baronial style) ir neogotikos stiliuose.
Genomas

Genomas – organizmo genetinė medžiaga, užkoduota DNR (kai kurių virusų – RNR). Genomas nebūtinai yra paveldimas (tam tikros genomo sekos atitinkamais raidos etapais gali būti eliminuojamos).
Į genomą įeina tiek genai, tiek nekoduojančios sekos. Tiksliau, organizmo genomas – visa DNR seka viename chromosomų rinkinyje, pavyzdžiui, vienas iš dviejų rinkinių, kuriuos diploidiniai organizmai turi kiekvienoje somatinėje ląstelėje. Genomą gali turėti ir organoidai, pavyzdžiui, mitochondrijos ir chloroplastai. Žmogaus genomas arba kitaip tariant DNR koduoja milijardą () bitų informacijos.
Pagaliau, pagaliau

Turinys

Valentina ir Džovaninis – jaunavedžių pora, ką tik grįžusi po savo medaus mėnesio. Tačiau jų santuoka netrukus ima braškėti, nes vyras kenčia nuo erekcijos sutrikimų, o žmona vis dar tebėra nekalta. Naujiena greitai pasklinda ir netrukus Valentinai „padėti“ siūlosi vis daugiau vyrų, tarp kurių ir jos vyro dėdė bei advokatas, tuo tarpu Džovaninis kreipiasi pagalbos į savo brolį Džanfranko ir jo žmoną Brigitą...
Valentinas Lazutka

Biografija

Broliai Pranas Lazutka ir Stanislovas Lazutka.
1955 m. baigė Maskvos universitetą. 1955–1962 m. Vilniaus universiteto, 1962–1965 m. Kauno politechnikos instituto Vilniaus filialo, 1965–1972 m. Maskvos kooperacijos instituto Vilniaus neakivaizdinio fakulteto, 1972–1974 m. LSSR mokslų akademijos filosofijos katedros, 1974–1984 m. Vilniaus aukštosios partinės mokyklos dėstytojas, 1974–1976 m. Marksistinės lenininės filosofijos katedros vedėjas, nuo 1965 m. docentas. 1985 m. filosofijos mokslų daktaras. 1984–1989 m. Lietuvos filosofijos, sociologijos ir teisės instituto direktorius.  1990 m. Vilniaus aukštosios partinės mokyklos rektorius.
Priklausė LKP (SSKP platformos) organizacijai. Vienas 1991 m. sausio 13 d. perversmo Vilniuje organizatorių. Jam pateikti kaltinimai sąmokslo rengimu siekiant užgrobti valdžią ir nušalinti teisėtus valstybės vadovus, dėl tyčinių kūno sužalojimų, turto sunaikinimo, nacionalinės nesantaikos kurstymo ir kt. Nuo Lietuvos Respublikos teisingumo 2000 m. pasislėpė Vokietijoje. Ši atsisakė jį išduoti Lietuvai, motyvuodama tuo, jog jam pateikti kaltinimai yra politiniai.  Gyvena Minske, profesorius.
Naugardiškių parkas

Naugardiškių parkas – parkas, esantis Naugardiškėje, Kauno miesto pietinėje dalyje Aleksoto seniūnijoje, iš vienos pusės netoli judrios Veiverių gatvės, iš kitos – šalia Kauno tvirtovės 2-ojo forto. 2,3 ha dydžio parko teritorija yra ištęstos stačiakampės formos, ribojamos Mokolų, Aukštažio ir Valtapilės gatvių.

Istorija

Anksčiau Naugardiškė buvo priskiriama Kauno rajonui. Kaime buvusi žemė priklausė tuometiniam Mičiurino tarybiniam ūkiui-technikumui. Kai 1959 m. technikumas parengė šios vietovės planą, jame dabartinės parko teritorijos vietoje buvo projektuojami žalieji plotai. Dabartinis parko plotas buvo paliktas vietos gyventojams rūpintis ir prižiūrėti. Čia naujakuriai pasodino daugybę medelių, iškasė tvenkinį. Dalį sodinukų parūpino technikumas, o vėliau juos pirko ir sodino patys gyventojai. Nepaisant sovietinės ir kitų valdžių užmojų panaudoti teritoriją kitiems tikslams (gretimo Narsiečių kvartalo projektavimas, sprendimas grąžinti parko teritoriją žemės savininkui ir pan.), vietos bendruomenės pastangomis parkas buvo išsaugotas. Oficialų statusą įgijo 2001 m.

Parkas

Gyventojai ypač didžiuojasi ketvirčio amžiaus senumo 70 ąžuolų grupe. Taip pat auga maumedžiai, kaštonai ir kiti medžiai. Yra keli nedideli tvenkiniai, ypač mėgstami vandens paukščių. Įrengti modernūs sporto treniruokliai, kultūrinių renginių aikštelė su pakyla.  Pastatyta medinė skulptūra „Dainuoju Lietuvai" Lietuvos tūkstantmečio vardui paminėti (aut. tautodailininkas Algirdas Sakalauskas).
JamVM

JamVM yra palyginus labai paprasta ir nedidelė Java kalbos virtuali mašina. Nepaisant to, ji palaiko visus būtinus Java 2 specifikacijos standartus (vadinamoji „mėlynoji knyga“): užbaigiklius, silpnąsias nuorodas, refleksiją, lygiagrečiai vykdomas gijas ir pan. Gali dirbti arba paprastas, arba inkrementinis Šiukšlių surinktuvas. Siekiant sumažinti resursų naudojimą buvo atsisakyta kompiliatoriaus, tad vykdymo greitis nelabai didelis. Tačiau paprastumas ir aiškumas daro šią mašiną labai patogią įvairiems testams ir bandymams. Pavyzdžiui, ji naudojama daugumos GNU Classpath autorių naujai sukurtam Java klasių bibliotekos kodui bandyti. Tai atviro kodo projektas, platinamas pagal GPL licenziją.
JamVM palaiko Intel (nuo i486), PowerPC, PowerPC64, ARM ir AMD64 procesorius.
Asteroidas

Asteroidas (gr. aster 'žvaigždė' + eidos 'pavidalas') arba mažoji planeta  – mažas (iki 1000 km skersmens) Saulės sistemos kūnas, skriejantis elipsine orbita (orbitos plokštumos posvyris ~10 laipsnių) aplink Saulę. Saulės sistemoje atrasta tūkstančiai asteroidų (2005 m. lapkričio mėnesį buvo užregistruota virš 305 000 asteroidų). 12 712 turi pavadinimus, kiti numeruojami.
Ne visi asteroidai skrieja ties asteroidų žiedu. Kai kurie iškrypsta toli nuo jo, kaip, pavyzdžiui, Erotas, Ikaras, Hidalgas, Amūras, Apolonas.
Asteroidų sukimosi apie savo ašį būdingi periodai 4–20 val. Jie būna sferoido, pailgos ar netaisyklingos formos. Jų paviršius kietas, nusėtas smūginiais krateriais. Asteroidai neturi atmosferos. Suminė žinomų asteroidų masė sudaro ~5 % Mėnulio masės. Didesni asteroidai: Paladė, Vesta, Higiėja, Davida. Atrasta apie 30 asteroidų, kurių skersmuo >200 km, ir ~250 asteroidų, kurių skersmuo >100 km. Suminė pastarųjų masė sudaro ~90 % visų atrastų asteroidų masės.
Asteroidų sudėtis labai įvairi ir menkai suprasta. 10 Higėja – sudaryta iš anglies chondrito, manoma, yra didžiausias nediferencijuotas asteroidas. Daugelis, galbūt dauguma, asteroidų tėra gravitacijos silpnai susietos nuolaužų krūvos. Dalis asteroidų turi palydovus ar yra dvinariai. Nuolaužų krūvos, palydovai, dvinariai asteroidai ir asteroidų šeimos, manoma, yra asteroidų susidūrimų pasekmė.
1991 m. kosminė stotis Galileo pirmą kartą perdavė į Žemę asteroido Gaspros nuotraukas. 1993 m. Galileo nufotografavo Idą, asteroidą, turintį palydovą Daktilį. 1997 m. kosminė stotis NEAR (Near Earth Asteroid Rendezvous) perdavė Matildos nuotraukas. Visi 3 asteroidai yra išmarginti smūginiais krateriais.

Atradimų istorija

XVIII a. buvo pradėta intensyviau ieškoti trūkstamos planetos tarp Marso ir Jupiterio planetų, kuri turėjo būti remiantis Ticijaus ir Bodės taisykle. 1801 m. sausio 1 d. atrastas pirmasis asteroidas Cerera (atradėjas Džiuzepė Pjacis Palerme), tačiau nuo 2006 m. Cerera laikoma ne asteroidu, o nykštukine planeta. Iki 1807 buvo atrasti dar trys: 2 Paladė, 3 Junona, 4 Vesta.
Vėliau kurį laiką daugiau asteroidų atrasti nepavyko, bet 1845 m. Karlas Henkė atrado penktą asteroidą Astrėją. Nuo 1850 m. asteroidų atrandama kasmet.

Vardo suteikimo tvarka

Šiuo metu vardą atrastam asteroidui suteikia TAS Mažųjų kūnų nomenklatūros darbo grupė (angl. Working Group for Small Body Nomenclature, CSBN). Po asteroido atradimo jis iš pradžių gauna laikinąjį žymėjimą. Kai asteroido orbita tampa patikimai nustatyta, jis gauna pastovų numerį, o jo atradėjui yra suteikiama teisė per dešimt metų pasiūlyti pavadinimą. CSBN patvirtinus pavadinimą, jis kartu su pavadinimo aprašymu yra publikuojamas Mažųjų planetų cirkuliare (angl. Minor Planet Circular, MPC) ir nuo to laiko tampa oficialiuoju asteroido pavadinimu.
Ventspilio tarptautinis radioastronomijos centras

Ventspilio tarptautinis radioastronomijos centras (VIRAC, latv. Ventspils Starptautiskais radioastronomijas centrs, rus. Вентспилсский международный радиоастрономический центр) – Radioastronomijos tyrimų įstaiga, esanti Irbenėje, 30 km šiauriau nuo Ventspilio (Latvija). Priklauso Europos radiointerferenciniam tinklui (EVN). Centre yra radioteleskopas.
Dalyvavo kuriant pirmąjį latvišką palydovą „Venta-1“.

Istorija

1971 m. įsteigta kosminės žvalgybos stotis „Žvaigždė“ (rus. Звезда, taip pat vad. „Žvaigždutė“, Звёздочка). Centras vadintas „Ventspilis-8“ (Вентспилс-8). 1994 metais pasitraukus sovietinei kariuomenei buvo pavaldus Latvijos mokslų akademijai. 2004 metais perduotas Ventspilio universitetiniam koledžui (Ventspilio aukštoji mokykla).
Direktorius Valdis Avotiņš.
Bernard Lown

Biografija

Gimė Utenoje 1921 m., kaip Boruchas Lacas. Jo tėvas Utenoje turėjo lentpjūvę. B. Lounas mokėsi Utenoje, o 1935 m. su šeima išvyko į JAV. 1945 m. baigė Jeilio universiteto medicinos fakultetą. 1945–1946 m. dirbo Niuheveno ligoninės gydytoju. 1947–1948 m. Niujorko internatinės žydų ligoninės gydytojas. 1948–1950 m. medicinos rezidento padėjėjas Niujorko Monteflioro ligoninėje. 1950–1953 m. kardiologijos mokslinis bendradarbis Peterio Bento Brighamo ligoninėje Bostone. 1955–1956 m. medicinos asistentas, vadovavo Samuelio A. Levino kraujagyslių tyrimo laboratorijai.
1956–1958 m. medicinos jaunesnysis mokslinis bendradarbis, 1958–1962 m. mokslinis bendradarbis, 1962–1963 vyresnysis mokslinis bendradarbis. 1963–1970 m. vadovavo Samuelio A. Levino koronarinės priežiūros skyriui. Vėliau dirbo Horvaldo universitete asistentu profesoriumi, vadovavo Medicinos departamento visuomenės sveikatos mitybos mokyklos kraujagyslių tyrimo laboratorijai. Dirbo kardiologijos konsultantu Niutono-Velesni ligoninėje Masačiūsetse, Betho Izraelio ligoninėje Bostone, Vaikų ligoninės medicinos centre Bostone skaitė paskaitas, dėstė keliolikoje pasaulio universitetų. 1972 m. apdovanotas Rėjaus C. Fišerio medaliu, 1978 m. Tekaso širdies instituto sidabro medaliu, A. Roso Makintairo aukso medaliu, Ričardo ir Hindos Rozentalių, Amerikos širdies asociacijos, 1982 m. medicinos taikos medalionu, 1983 m. Jungtinių Tautų Organizacijos švietimo, mokslo ir kultūros, 1985 m. Gandžio taikos ir kitais apdovanojimais.
1985 m. kaip vienam iš tarptautinio judėjimo „Pasaulio gydytojai prieš branduolinį karą“ lyderių, paskirta Nobelio premija. Ši pasaulinė medikų federacija, suvienijusi apie 150 000 gydytojų iš 40 šalių, buvo įkurta Ženevoje 1980 m. Labai energinga organizacijos veikla Šaltojo karo sąlygomis suvaidino reikšmingą vaidmenį, kad branduolinio ginklo platinimas būtų uždraustas. 1985 m. federacijai „Pasaulio gydytojai prieš branduolinį karą“ paskirtą Nobelio Taikos premiją atsiėmė B. Lounas ir Jevgenijus Čazovas. Nobelio komiteto pareiškime dėl premijos buvo pasakyta: Ši organizacija atnešė žmonijai reikšmingą naudą, platindama autoritetingą informaciją ir prisidėdama prie to, kad būtų suvoktas branduolinio konflikto katastrofiškos pasekmės.
B. Lounas yra Džono Hopkinso, Vorčesterio, Čarlzo (Praha), Buenos Airių, Barselonos, Hirosimos ir kitų universitetų bei koledžų garbės daktaras, Naujojo Orleano garbės pilietis, Amerikos gydytojų asociacijos, Gydytojų socialinės atsakomybės asociacijos įkūrėjas ir jos vadovas (1960–1970), JAV - Kinijos gydytojų draugystės asociacijos prezidentas (1974–1978), buvo JAV–TSRS mokslinio bendradarbiavimo koordinatorius. Brukline veikia jo vardu pavadintas širdies kraujagyslių centras. Lietuvai atkūrus nepriklausomybę du kartus lankėsi Lietuvoje.
Bočkų Senosios žydų kapinės

Bočkų Senosios žydų kapinės (lenk. Stary cmentarz żydowski w Boćkach) – žydų kapinės veikusios Bočkų mieste. Kada buvo įkurtos kapinės nėra tiksliai žinoma. Seniausias kapinių paminklas buvo pastatytas 1870 metais. Per II pasaulinį karą kapinės buvo sunaikintos. Po karo ant dalies kapinių ploto pastatyti gyvenamieji namai, likusioje neužstatytoje dalyje išlikęs vienas antkapis.
Al Fatiha

Al Fatiha (arab. الفاتحة = Al-Fātiḥa) – pirmoji Korano (musulmonų šventraščio) sura. Dar vadinama fātiḥat al-kitāb, fātiḥat al-Qurʾān ir umm al-kitāb. Yra apie 25 pavadinimų. Reguliarių ritualinių (Salat) maldų metu yra sudėtinė dalis ir papildoma ištraukomis iš kitų surų.
Pašušvio dvaras

Istorija

Nuo XVI a. minimas dvaras ilgą laiką priklausė Pilsudskiams. Dvare gyveno maršalo J. Pilsudskio senelė Teodora Butlerytė-Pilsudskienė (1811–1886), palaidota Pajieslio bažnyčios kapinėse (fundavo Pajieslio bažnyčią). Po Pilsudskių dvarą valdė Zaborskai.
1820 m. Pašušvio dvare gyveno 19, 1902 m. – 94 žmonės.

Parkas

Netoli kaimo yra valstybės saugomas XVIII a. Pašušvio dvaro parkas. Plotas 20 ha. Auga liepos, beržai, ąžuolai, eglės, pušys, uosiai, klevai, maumedžiai, mandžiūriniai riešutmedžiai. Išlikę neogotikiniai vartai.