google/wiki40b huggingface dataset:
Tryškių akmuo

Tryškių akmuo – stambus riedulys Tryškiuose, Telšių rajone, valstybės saugomas geologinis gamtos paveldo objektas. Paskelbtas saugomu Lietuvos Respublikos aplinkos ministro 2016 m. vasario 8 d. įsakymu Nr. D1-88.
Akmuo nuo 2012 m. stūkso miestelio centre, Turgaus aikštėje. Jis buvo atvilktas iš gretimo Požaičių kaimo, kur bandyta jį nelegaliai išgabenti į kitą vietovę. Prie akmens pastatyta ąžuolinė informacinė lenta primena svarbiausias Tryškių istorijos datas. Vienu miestelio simbolių tapęs riedulys centrinėje aikštėje pastatytas Tryškių seniūno Jono Buivydo iniciatyva. 2012 m. gegužės mėn. tryškiečiai čia paminėjo miesto teisių Tryškiams suteikimo 220 metų sukaktį. Prie to paties tako nuo XIX a. vidurio stovi Šv. Florijono koplytstulpis.
2016 m. liepos mėn. Tryškiuose, Žemaitės gatvėje, atkastas didesnis riedulys, patenkantis į Lietuvos žinomų didžiausių riedulių dvidešimtuką.

Istorija

2009 m. mažeikiškis verslininkas Aloyzas Jarošaitis bandė arčiau savo valdų parsitempti iš Telšių rajono šį didžiulį akmenį. Tačiau šio akmens gabenimą į gretimą Mažeikių rajoną sustabdė aplinkosaugininkai, grasindami baudomis už kėsinimąsi į gamtos lobius be leidimo. Iš bruzgynų išvilktas didžiulis riedulys kurį laiką buvo paliktas stovėti prie kaimo keliuko netoli Tryškių. Preliminariais skaičiavimais, Tryškių pašonėje aptiktas akmuo svėrė apie 60 tonų. Į žemę susmegusiam rieduliui pajudinti ir pusantro šimto metrų atvilkti reikėjo kelių sunkiasvorių traktorių.
Telšių rajono savivaldybė iš karto nežinojo, kur jį dėti. Mažeikiškio radinys sukėlė telšiškių aistras. Telšių savivaldybė rengėsi akmenį paskelbti gamtos paminklu, nes jis galėjo būti didžiausiu iki šiol žinomu rajono teritorijoje ir svarstė galimybę jį atgabenti į Telšius prie „Alkos“ muziejaus. Tuo tarpu Tryškių miestelio gyventojai, protestuodami dėl akmens išvežimo, ėmė rinkti parašus. Žmonės pageidavo, kad nuo neatmenamų laikų krūmynuose prie sunykusios sodybos tūnojęs akmuo būtų paliktas Tryškiuose.
14,5×114 mm

14,5×114 mm šovinys – tarybinis, vėliau rusiškas prieštankinių šautuvų, o vėliau stambaus kalibro kulkosvaidžių ir prieštechnikinių šautuvų šovinys. 
Sukurtas 1938 m. (su kulka B-32), 1941 m. priimtas į ginkluotę ir imtas gaminti su kulkomis BS-41. Naudotas kaip prieštankinių šautuvų PTRS ir PTRD šovinys. 1944 m. buvo sukonstruota kulkosvaidis KPV, naudojantis šiuos šovinius. Šio kulkosvaidžio variantu KPVT buvo ginkluojami tarybiniai šarvuotieji transporteriai, pradedant BTR-60PB ir baigiant BTR-80, BRDM, zenitiniai kulkosvaidžių įrenginiai ZPU ir kt.

Šovinio matmenys

14,5×114 mm šovinio tūtelės tūris yra 42,53 ml. Tūtelės forma pritaikyta patikimam šovinio padavimui į šovinio lizdą ir tūtelės ištraukimui tiek pertaisomuose šautuvuose, tiek kulkosvaidžiuose ekstremaliomis sąlygomis. 
Petelio kampas yra ≈ 22,50°. Graižtvų šio kalibro vamzdžiuose  vijos ilgis yra 455 mm, vamzdis turi 8 graižtvas.
Saulytis Kurtinaitis

Biografija

1985 m. baigė Vilniaus inžinerinį statybos institutą, inžinierius statybininkas. Marijampolės apskrities viršininko administracijos valstybinės teritorijų planavimo ir statybos inspekcijos tarnybos vyr. inspektorius, vyriausiasis specialistas.
Lietuvos krikščionių demokratų partijos, partijos Lietuvos krikščionys demokratai Vilkaviškio rajono skyriaus narys.
1997–2000 m, 2003–2007 m. ir 2007–2011 m. Vilkaviškio rajono savivaldybės tarybos narys.
Sutuoktinė Aušra, vaikai Karolina, Kristina
Brut Malai

Istorija

Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. 1975-1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.
Ratčabūris

Istorija

Senovėje miestas ir apylinkės buvo Dvaravačio kultūros įtakoje. Šiai žlugus, XIII a. pateko į Sukhotajaus karalystės įtaką. Vėliau buvo Ajutajos karalystės sudėtyje.
Galiausiai pateko į Siamo karalystės įtakos sferą ir prijungtas prie Siamo (dabartinio Tailando).
Lietuvos jaunųjų ūkininkų ratelių sąjunga

Lietuvos jaunųjų ūkininkų ratelių sąjunga (LJŪRS) – Lietuvos jaunuosius ūkininkus asociacija.
Adresas: K. Donelaicio g. 2, 3000 Kaunas, 3000.
1992 m. atkurta Lietuvos jaunųjų ūkininkų ratelių sąjunga; tęsia ankstesnes Lietuvos žemės ūkio jaunųjų ūkininkų organizacijos tradicijas. Registruoti 4176 jaunieji ūkininkai, savarankiškai ūkininkaujantys.
Pirmininkas Pranas Žymančius.

Veikla

Jaunųjų ūkininkų rateliai veikia žemės ūkio mokymo įstaigose ir kaimo bendrojo lavinimo mokyklose. LJŪRS vienija savarankiškai ūkininkaujančius jaunus ūkininkus ir JŪR, atstovauja jų interesams, inicijuoja įstatymų pataisas. Jaunuosius ūkininkaičius ir jaunus ūkininkus moko praktinės žemės ūkio veiklos, supažindina su perspektyviomis ir šiuolaikiškomis technologijomis, kooperatinio darbo pagrindais, konkurencingo ūkio kūrimo svarbiausiais principais, organizuoja kultūrinę, pažintinę, švietėjišką veiklą, buria kaimo bendruomenės narius, prisideda prie tautinių tradicijų ir papročių plėtojimo.
Česlovas Burba

Biografija

1980 m. baigė Veisiejų vidurinę mokyklą, 1985 m. Vilniaus universiteto Istorijos fakultete – žurnalistiką. 1985 m. Valstybinio radijo ir televizijos komiteto korespondentas. 1986–1992 m. vyresnysis redaktorius, 1992–1993 m. Radijo informacijos redakcijos vyr. redaktorius. Lietuvos radijo ir televizijos laidų atsakingasis vedėjas 1992 m. Seimo rinkimų bei 1993 m. LR Prezidento rinkimų kampanijos metu. 1993–1998 m. radijo stoties „Laisvoji banga“ steigėjas ir direktorius. Rengė radijo laidas žemės ūkio, pramonės ir ekonomikos klausimais.  Lietuvos radijo laidos „Lietuvos diena“ vedėjas.
Stasys Briedis

Stasys Briedis (1923 m. liepos 23 d. Nausėdžiai, Nemunėlio Radviliškio valsčius – 1998 m. lapkričio 20 d. JAV) – lietuvių agronomas, JAV lietuvių visuomenės veikėjas.

Biografija

1941 m. įstojo į žemės ūkio akademiją Dotnuvoje. 1944 m. pasitraukė į Vokietiją. Ten 1946 m. įstojo į Hohenheimo-Štutgarto žemės ūkio akademiją, 1948 m. ją baigė.
1948–1949 m. Pasaulio lietuvių agronomų sąjungos valdybos sekretorius. 1949 m. persikėlė į JAV ir įsikūrė netoli Čikagos. Nuo 1953 m. dirbo chemijos pramonės įmonėse. Priklausė JAV cheminės technologijos ir gamybos kontrolės profesinėms organizacijoms.
Dalyvavo JAV lietuvių visuomeninėje veikloje. 1985–1989 m. Amerikos lietuvių tautinės sąjungos Čikagos skyriaus pirmininkas, nuo 1992 m. sąjungos Centro valdybos vicepirmininkas. Nuo 1987 m. lietuvių tautinių namų direktorių tarybos narys ir valdybos vicepirmininkas. 1989–1992 m. Čikagos lietuvių tarybos vicepirmininkas. Nuo 1990 m. Amerikos lietuvių tarybos (ALT)valdybos vicepirmininkas. 1991–1992 m. ALT suorganizuotos „Genocido parodos“ perkėlimo iš Čikagos į Lietuvos tremtinių muziejų Vilniuje komiteto narys. Nuo 1992 m. Lietuvių tautinio kultūros fondo direktorių tarybos narys ir valdybos pirmininkas.
Juozapas Butleris

Šeima

Tėvas: Morkus Antanas Butleris, motina: Pranciška Ščiuka. Žmona: Teresa Urbanska. Vaikai: Ana Butler Vislocka ir Antonina Butler Opalinska.
Leukemija

Istorija

Manoma, kad pirmas leukemija sergantis ligonis buvo paminėtas prancūzų gydytojo Alfred Velpeau: jis aprašė skrodimą ligonio, kurio kraujas buvo „baltas nuo pūlių“, o blužnis padidėjusi. Nėra visiškai aišku, ar tai tikrai buvo leukemijos atvejis, tačiau tikimybė didelė. Pirmasis leukemijos terminą pavartojo vokiečių mokslininkas Rudolfas Virchovas 1845 metais. Tuo pat metu Edinburgo patologas John Hughes Bennett aprašė pirmąjį lėtinės mieloleukemijos atvejį Edinburgo medicinos žurnale (angl. Case of Hypertrophy of the Spleen and Liver in which Death Took Place from Suppuration of the Blood). 1913 metais leukemija suskirstyta į 4 pagrindines rūšis, kurios nedaug pakitę išliko iki šiol: ūminė limfocitinė leukemija, eritroleukemija, lėtinė mielocitinė leukemija ir lėtinė limfocitinė leukemija.
Sidney Farber, Bostono universiteto ligoninės gydytojas ir mokslininkas 1948 metais pastebėjo, kad vaikai, sergantys leukemija ir gaunantys tuo metu labai populiarų vitaminą – folinę rūgštį nuo ligos mirdavo greičiau, negu jos negaunantys. Jis iškėlė hipotezę, kad ši medžiaga gali būti svarbi leukemijos progresavimui ir pabandė pacientus gydyti folinės rūgšties antagonistu 6-aminopterinu. Kai kuriems vaikams pavyko pasiekti trumpalaikes ligos remisijas, kas buvo pirmasis žingsnis link efektyvaus gydymo.

Apibrėžimai

Iki 2008 metų ūminė leukemija buvo diagnozuojama nustačius 20 % ar daugiau nebrandžių baltųjų kraujo ląstelių ar jų pirmtakų – blastų iš visų branduolį turinčių ląstelių periferiniame kraujyje arba kaulų čiulpuose. Šiuo metu šis kriterijus tebegalioja, tačiau lemiami yra citogenetiniai ir molekulinės genetikos metodais nustatomi pakitimai piktybinėse ląstelėse. Juos nustačius, blastų skaičius nebeturi reikšmės ir diagnozė laikoma patvirtinta. Atskiri diagnostiniai kriterijai egzistuoja eritroblastinei leukemijai. Lėtinės leukemijos formos irgi turi atskirus diagnostinius kriterijus, visi jie remiasi periferinio kraujo ląstelių skaičiumi, kaulų čiulpų pakitimais, ląstelių morfologiniais požymiais ir citogenetiniais bei molekuliniais genetiniais radiniais.

WHO klasifikacija

Ūminė mielogeninė leukemija šiandien pagal citogenetinius ir molekulinius žymenis skirstoma į kelias dešimtis formų. Kiekvienai rūšiai parenkamas atitinkamas gydymas, o šie molekuliniai ir citogenetiniai pokyčiai nulemia pacientų prognozę, išsami klasifikacija pateikiama ūminės mielogeninės leukemijos straipsnyje.

Gydymas

Ūminės leukemijos formos gydomos priešvėžiniais vaistais, dažniausiai skiriama chemoterapija, kai kuriais atvejais būna reikalinga kamieninių kraujo ląstelių transplantacija. Išimtis yra ūminė promielocitinė leukemija – šiai leukemijos formai kai kuriais atvejais galimas efektyvus gydymas nenaudojant citostatinės chemoterapijos.
Lėtinė mieloleukemija labai sėkmingai gydoma tirozinkinazės inhibitoriais, kurie per pastaruosius dešimtmečius ją pavertė lėtine ir gana lengvai išgydoma ar kontroliuojama liga bei ženkliai pagerino pacientų prognozę.
Lėtinė limfoleukemija gali būti kurį laiką stebima neskiriant gydymo, progresuojančios ir simptomus sukeliančios ligos gydymo principai panašūs kaip neagresyvių limfomų.
Plutiškės

Aplinkinės gyvenvietės

Subačiškės – 5 km
SKRIAUDŽIAI – 10 km 
 Gudeliai – 6 km
Jiestrakis – 7 km
Pranciškus Novodvorskis

Biografija

Gimė 1859 m. balandžio 7 d. Kalvarijoje. Tėvas Juzefas Novodvorskis buvo Kalvarijos teisėjas, vėliau su šeima išsikraustė dirbti į Plocką. 1876 m. baigė Plocko gimnaziją. 1880 m. baigė Varšuvos universiteto teisės fakultetą. 1885 m. tapo advokatu, buvo Proletariato partijos nario Liudviko Varynskio advokatu. 1897-1899 m. redagavo Varšuvos kurjerio laikraštį.
Nuo 1906 m. buvo I ir II Rusijos imperijos Valstybės Dūmos narys. Dirbdamas dūmoje siekė didesnės autonomijos Lenkijos Kongreso karalystei. Prasidėjus I pasauliniam karui pasitraukė į Sankt Peterburgą. 1922 m. kovo 1 d. išrinktas Lenkijos aukščiausiojo teismo teisėju. Mirė nuo širdies smūgio 1924 m. rugpjūčio 3 d. Sekursko kaime. Palaidotas Povonzkų kapinėse.
Graikijos tamsieji amžiai

Tamsiųjų amžių kultūra

Žlugus rūmams nebebuvo statoma monumentalių akmeninių pastatų, išnyko sienų tapyba ir Linijinis B raštas, nutrūko svarbūs prekybos ryšiai, o miestai ir kaimai buvo apleisti. Sumažėjo Graikijos gyventojų skaičius, o organizuotų valstybių armijų, karalių, pareigūnų ir perskirstymo sistemos pasaulis išnyko. Daugumą to meto žinių pateikia kapai ir šalia palaikų esantys daiktai. Kiek tikslai seniausi graikų literatūros šaltiniai Homeras ir Heziodas aprašo IX-VIII a. pr. m. e. gyvenimą yra ginčų objektas.
Kai kurie Graikijos regionai (Euboja, Atika, Centrinė Graikija) ekonomiškai atsigavo greičiau nei kiti, bet vargingiausių graikų gyvenimas nepasikeitė šimtmečiais. Tais laikais vis dar būdavo audžiama, dirbama žemė, žiedžiami puodai, bet gamyba buvo žemesnio lygio ir našumo. Kai kurios techninės naujovės atsirado 1050 m. pr. m. e. su protogeometrinio stiliaus atsiradimu, pvz.: geresnė puodų žiedimo technika. Greitesnis žiedimo ratas lėmė taisyklingesnės formos vazų atsiradimą, o skriestuvu buvo padaromi tikslesni apskritimai ir pusapskritimiai jų dekoravimui. Aukštesnėj temperatūroj deginant vazas gautos geresnės glazūros. Tačiau buvo polinkis daryti paprastesnes vazas, mažiau resursų buvo skirta kurti menui.
Tuo metu geležies lydymas, atkeliavęs iš Kipro ir Levanto, buvo patobulintas panaudojant vietinius geležies resursus, ignoruotus mikėniečių: ašmeniniais ginklais pradėjo naudotis ir neelitiniai kariai. Iki šiol nežinoma kada geležiniai ginklai ir šarvai tapo pranašesni už bronzinius. Apie 1050 m. atsirado daug mažų geležies dirbtuvių, o nuo 900 beveik visi kapuose rasti ginklai yra geležiniai.
Šereitlaukis

Istorija

Šereitlaukio apylinkėse žmonės pradėjo gyventi prieš daugiau kaip 1000 metų. Tai liudija atlikti archeologiniai tyrimai 1988 metais netoli esančiame Sidabrakalnyje. Pats vietovės pavadinimas siejamas su skalvių didiku Šireika, kurio pilis buvo netoliese esančiame piliakalnyje. 1925 m. kaime gyveno 347 žmonės. Dvaras, esantis miestelyje, buvo vienas didžiausių Klaipėdos krašte. Prieš antrą pasaulinį karą jame veikė žirgynas, spirito varykla, vandens malūnas. Buvo užtvenkta Jūros upė. Sovietmečiu visą architektūrinį dvaro grožį sudarkė pastatytos fermos, kurios po Nepriklausomybės atgavimo virto griuvėsiais.
Anksčiau kaimas vadintas Šereiklaukiu.

Aplinkinės gyvenvietės

VILKYŠKIAI – 7 km 
 Keleriškiai – 2 km
KnowARC

KnowARC (Grid – enabled Know – how Sharing Technology Based on ARC Services and Open Standards) (KnowARC) – tyrinėjimo ir išdirbimo projektas, vykęs 2006–2009 metais, finansuojamas Europos komisijos FP6 programos lėšų. Projekte dalyvo 10 dalyvių iš 7 Europos šalių. Pagrindinė darbo užduotis – programinės įrangos naudojimas Grid technologijų srityje.
KnowARC pagerina ir išplečia technologijas, panaudotas ARC Grid programinėje įrangoje. Projektas siekia žymiai išplėsti naujos kartos ARC programinės įrangos panaudojimą įvairiose srityse. Kuriama išplėsta ARC programinė įranga pagrįsta atvirais standartais ir suderinama su kitais Grid sprendimais. Tokiu būdu siekiama užtikrinti pamatus veiksmingam kompiuterinių resursų dalijimuisi versle ir visuomenėje. KnowARC pakeis ARC į funkcionalią naujos kartos pramoninės kokybės Grid programinę įrangą, tinkamą panaudoti skirtingų architektūrų kompiuteriuose ir įtrauktą į kelias operacines sistemas.
Rytojus niekada nemiršta

Muzika

Muziką filmui kūrė kompozitorius David Arnold.
Pagrindinė filmo daina buvo renkama iš dvylikos variantų, tarp kurių buvo atlikėjas Marc Almond ir grupės Pulp, Swan Lee, Saint Etienne, taip pat Davido Arnoldo daina „Surrender“. Galiausiai nugalėjo atlikėja Sheryl Crow su daina „Tomorrow Never Dies“, o daina „Surrender“, atliekama  k.d. lang taip pat buvo įtraukta į filmo garso takelį. Jame taip pat yra Moby atlikta pagrindinės Bondo filmų temos versija.
Geografo įlanka

Geografo įlanka (angl. Geographe Bay) – įlanka Indijos vandenyno rytuose, ties pietvakariniais Australijos krantais (Vakarų Australija), ~220 km į pietus nuo Perto. Ilgis 65 km. Gylis siekia 27 m. Potvynis kyla kartą per parą (aukštis iki 1 m). Pagrindiniai uostai – Banberis ir Baseltonas. Per įlanką pastatytas 2 km ilgio medinis pirsas, kuriuo, dėl įlankos seklumo, būdavo gabenami kroviniai į Baseltoną.
Įlanka 1801 m. pavadinta prancūzų keliautojo Nikolia Bodeno ekspedicijos laivo „Geografas“ (pranc. Géographe) garbei.
Sielovada

Sielovada („sielų vedimas“) – kylančios pastangos pritraukti žmogaus sielą arčiau Dievo ir skatinti žmogų pažinti Dievą.
Metodus bei sielovados veiklą nagrinėja Poimenika; tai yra praktinės teologijos dalis, vad. Pastoralinė teologija.
Dvasininkas, atliekantis sielovadą, yra vad. sielovadininkas. Pagal veiklos sritis gali būti karių sielovada, mokinių sielovada, studentų sielovada, užsienio sielovada (sielovada užsienyje, misija) ir kt.
Sielovados reikšmę akcentavo Carl Rogers; susiformavo Pastoralinė psichologija, kuri artima ir kai kurioms psichoterapijos kryptims.
Potencija Pinkauskaitė

Potencija Pinkauskaitė (1897 m. rugpjūčio 22 d. Joniškis – 1984 m. balandžio 9 d. Vilnius) – Lietuvos aktorė.

Biografija

1920–1922 m. mokėsi privačioje Antano Sutkaus vaidybos mokykloje Kaune, 1921–1923 m. Olgos Dubeneckienės baleto mokykloje.
Nuo 1913 m. dalyvavo lietuvių pašalpos draugijos ir „Kanklių“ draugijos veikloje Rygoje, 1920–1925 m. Tautos teatro, 1920–1925 m. Vilkolakio, 1925–1931 m. Valstybės teatro, 1931–1935 m. Valstybės teatro Šiaulių skyriaus, 1935–1939 m. Klaipėdos skyriaus, 1939–1967 m. Šiaulių dramos teatro aktorė. Be to, 1926–1927 m. vaidino „Mūsų teatre“, 1970 m. Šiaulių pedagoginio instituto dėstytoja.
Lietuvos kultūros fondas jos atminimui įsteigė Potencijos Pinkauskaitės premiją.
Vilis Normanas

Vilis Normanas (tikras vardas Povilas Senūta; 1985 m. rugpjūčio 29 d, Alytuje – 2014 m. spalis, Kaune) – rašytojas, publicistas, socialinis aktyvistas ir kritikas.

Biografija

2008 m. Vytauto Didžiojo universitete baigė filosofijos studijas, vėliau ėmė domėtis kultūrine–socialine antropologija, studijavo VDU Politikos mokslų ir diplomatijos fakulteto Socialinės ir politinės teorijos katedros doktorantūroje. Jis gilinosi į prancūzų psichoanalitiko Žako Lakano filosofiją, domėjosi Slavojaus Žižeko studijomis. Mėgstamiausias rašytojas Per Olov Enquist.
Būdamas aštuoniolikos metų, Vilis Normanas parašė pirmąjį savo romaną („Šnabždesys“). Iš viso parašė 6 romanus, iš jų du su bendraautoriumi, ir vieną knygą (su psichoanalitiku Raimondu Milašiūnu). Knygų „Meilė nugali viską“, „Nostradamo kapas“ ir „Froidiškai marksistiniai ir konservatoriškai anarchistiniai skrydžiai ant kušetės virš gegutės lizdu virstančio pasaulio" bendraautoris.
Vėliau rašė tekstus Lietuvos anarchistų svetainėje anarchija.lt, pats būdamas radikalių kairiųjų pažiūrų nevengė kritikos kitiems kairiesiems, ypač Naujajai Kairei. Vėliau, 2013-2014 m., autoriaus kritiniuose straipsniuose vyrauja palankesnis liberalizmui diskursas. Gyveno su tėvais Kalvių kaime (Kaišiadorių rajonas). 2014 m. spalio 1 d. išvyko į Kauną, į universitetą, ir namo negrįžo. 2014 m. spalio 9 d. Kaune, Nemuno upėje ties Žalgirio arena, buvo rastas vyro kūnas.
Juozas Mažutavičius

Biografija

VŠĮ Joniškio ligoninės chirurgijos skyriaus vedėjas.
1995 m. Lietuvos centro sąjungos, 2006 m. Lietuvos Respublikos liberalų sąjūdžio narys. 2003 m. ir 2007 m. Joniškio rajono savivaldybės tarybos narys.
Sutuoktinė Nijolė, vaikai Kęstutis, Lina, Gintarė.
Birutė Mačienė

Biografija

Baigė Kauno maisto pramonės technikumą, 1980 m. – Vilniaus universitete žurnalistikos specialybę.
Rašyti į spaudą pradėjo 1970 m. 1972–2000 m. laikraščio „Vakarinės naujienos“ redakcijos Kauno skyriaus mašininkė, vertėja, jaunesnioji korespondentė, korespondentė, skyriaus vedėja. Daugiausia rašė teisėsaugos ir teisėtvarkos, saugaus eismo, gamybos, prekybos, ekonomikos temomis. Išspausdino straipsnių kituose žurnaluose ir laikraščiuose. Rengė reportažus iš Kauno Lietuvos radijui, sukūrė scenarijų televizijos užsakymu muzikiniam filmui apie Kauną. Parašė keletą brošiūrų.  2001–2007 m. dirbo Kauno savivaldybės Miesto plėtros skyriuje, mero patarėja bei atstove spaudai, nuo 2007 m. ELTA politikos skyriaus korespondentė.
Nuo 1987 m. Lietuvos žurnalistų sąjungos narė, nuo 1998 m. Kauno apskrities skyriaus valdybos narė.
Varangalas

Istorija

Varangalas senovėje (~XI–XIII a.) buvo Kakatijos dinastijos sostinė.
Antgerklis

Antgerklis (lot. epiglottis) – plona lapo pavidalo elastinės kremzlės plokštelė, išsidėsčiusi gerklų viršuje virš skydinės kremzlės.
Antgerklį sudaro dvi dalys: antgerklio kremzlė ir žemyn nukrypęs siauresnis stiebelis. Antgerklio priekiniame, liežuviniame paviršiuje gleivinę dengia daugiasluoksnis epitelis, o užpakalinį - virpamasis, būdingas kvėpavimo takams.
Kasos aparatas

Kasos aparatas – prietaisas, naudojamas įmonių įplaukoms registruoti.

Lietuvoje

Kasos aparatai privalomai registruojami Valstybinėje mokesčių inspekcijoje pagal jo įrengimo vietą. Kai pasikeičia kasos aparato savininkas, kasos aparatas yra perregistruojamas.
Kiekvienas kasos aparatas privalo turėti techninį pasą, kuris saugomas ir pildomas nuo kasos aparato įsigijimo iki jo utilizavimo.
Taip pat kiekvienam kasos aparatui pildomas kasos aparato operacijų žurnalas. Kasos aparato operacijų žurnale užregistruojama ir klijuojama kiekviena darbo dienos ataskaita ir kiekvieno kalendorinio mėnesio ataskaita.
Kasos aparatus įrengti, parengti dirbti, atlikti techninės priežiūros ir remonto darbus gali tik sertifikuotos kasos aparatus aptarnaujančios įmonės ir sertifikatą tam tikram kasos aparato modeliui turintys asmenys.
Kataro istorija

Kataras po 1970 m

1968 m. britai paskelbė, kad ketina panaikinti savo karinius įsipareigojimus į rytus nuo Sueco kanalo, įskaitant ir tuos, kurie buvo sudaryti su Kataru, iki 1971 m. Kurį laiką Bachreino, Paliaubų Kranto (dabar JAE) ir Kataro valdovai planavo sudaryti federaciją. Tačiau iškilo nesutarimai tarp Ahmad ibn Ali ir Khalifa ibn Hamad, nes pastarasis priešinosi Bachreino pastangoms tapti vyresniuoju partneriu federacijoje. Vis dar viešai remdamas federacijos įdėją, Ahmad ibn Ali sukūrė laikiną komstituciją 1970 m. balandį, kuri paskelbė Katarą nepriklausoma arabų islamistine valstybe, o šariato įstatymai tapo teisės pagrindu. Khalifa bin Hamad buvo paskirtas ministru pirmininku gegužės mėn. Pirmoji ministrų taryba prisiekė 1970 m. sausio 1 d., septyni iš dešimt narių buvo al Taniai. Khalifa bin Hamad argumentai buvo išklausyti ir Kataras tapo nepriklausoma valstybe 1971 rugsėjo 3 d. Ahmad ibn Ali tai formaliai paskelbė iš savo vilos Šveicarijoje, o ne iš Doha rūmų, tad katariečiai nusprendė, kad reikia permainų. 1972 m. vasario 22 d. Khalifa ibn Hamad nuvertė Ahmad ibn Ali, kai šis su sakalais medžiojo Irane. Perversmą tyliai rėmė al Taniai ir Didžioji Britanija, o Saudo Arabija teikė karinę, financinę ir politinę paramą.
Priešingai nei Ahmad ibn Ali, įpėdinis apribojo šeimos narių išlaidas ir padidino socialines išlaidas pencijoms, apgyvendinimui, švietimui. Be to daugelį aukštų valstybės postų užėmė artimi šeimos nariai.
1993 m. Khalifa ibn Hamad liko emyru, bet jo sūnus Hamad ibn Khalifa, įpėdinis ir gynybos ministras, perėmė kasdienį šalies valdymą. Jie tarėsi svarbiais klausimais.
1995 m. birželio 27 d. jaunesnysis emyras Hamad ibn Khalifa be kraujo nuvertė tėvą. 1996 m. įvyko nesėkmingas kontrperversmas. Po to emyras ir jo tėvas susitaikė, bet kontrperversmo kai kurie dalyviai liko kaleime. Emyras paskelbė, kad nori padaryti Katarą demokratiškesniu, tad leido veikti nominaliai laisvesnei spaudai, paskelbė savivaldybių rinkimus kaip pradininką parlamento rinkimams. Katariečiai referendumu patvirtino naują konstituciją 2003 m., kuri įsigaliojo 2005 m. Šalyje įvyko demokratinės, ekonominės ir socialinės reformos. 2003 m. moteris tapo švietimo ministre.
Kataras ir Kuveitas ginčijosi kam priklauso Havaro salos. Kataras sutiko atiduoti salas Bachreinui, kai šis atsisakė teisių į kai kurias sritis Kataro pusiasalyje.
Druskingumas

Druskingumas – vandenyje ištirpusių druskų koncentracija. Skaičiuojamas procentais (%) promilėse. Skaičius rodo, kiek druskos svorio dalelių tenka 1000-čiui vandens svorio dalelių.
1978 m. įvesta ir daugelio šalių okeanografinių organizacijų patvirtinta Praktinė druskingumo skalė (Practical Salinity Scale 1978, PSS-78)