google/wiki40b huggingface dataset:
Jonas Petras Kedys

Biografija

Mokėsi Navadų pradžios mokykloje, 1934 m. baigė Marijampolės Rygiškių Jono gimnaziją, 1936 m. – Alytaus aukštąją miškų mokyklą, 1949 m. – Erlangeno universitete (Vokietija) ekonomiką.  Mokydamasis Alytuje dalyvavo Šaulių sąjungos veikloje, buvo jūrų skautas.
Nuo 1940 m. birželio mėn. dirbo Jurbarko girininkijoje. Bendradarbiavo nepriklausomos Lietuvos leidiniuose „Mūsų girios“, „Lietuvos aidas“, „Lietuvos žinios“, „Trimitas“. Dalyvavo pasipriešinime sovietiniam okupaciniam režimui, buvo suimtas, kalintas Tauragėje. 1944 m. pasitraukė į Vokietiją. 1945 m. su kitais organizavo lietuvių gimnaziją Kaselio stovykloje.
1950 atvyko į Australiją, įsitraukė į Australijos lietuvių bendruomenės veiklą. Įsteigė „Šviesos“ skyrių Sidnėjuje ir jam pirmininkavo. Subūrė į draugiją Australijos miškininkus. Prekybos bendrovės „Bailia“ direktorius. Bendradarbiavo užsienio lietuvių spaudoje. Skaitė paskaitas. 1963–1992 m. drauge su J. Voteikiu įsteigė, leido ir redagavo anglų kalba politinį ketvirtinį leidinį „News Digest International“. Šis žurnalas buvo skaitomas dešimtyje kraštų. Iš savo lėšų 1997 m. įsteigė fondą „Talka“ lietuvių tautai, pagrindinis jo tikslas – parama daugiavaikėms šeimoms.
Rašė į lietuvių leidinius „Nepriklausoma Lietuva“, „Vienybė“, „Australijos lietuvis“, „Laisvoji Lietuva“, „Mūsų pastogė“ ir kt.
Batų pardavėjas (komedija)

Siužetas

Pasakojama apie vyruką, kuris dirba batų parduotuvėje. Turi vieną bėdą, tai jo paties tėvukas, kuris dėl galimybės prasimanyti pinigų gali net savo sūnų nužudyti. Vieną dieną į parduotuvę užsuka kerinti gražuolė Alisa. Ji ką tik buvo TV laidoje, kur netikėtai lūžo batelio kulniukas ir ji krito ant grindų visos šalies akivaizdoje. Damutė ieškojo kažko patogaus, bet labai skubėjo, net grąžos nepasiėmė. Pardavėjas vijosi ją, norėdamas atiduoti grąžą. Jų keliai vis susikirsdavo. Tėvukas apsiėmė nušauti sukčių Žorą, bet staiga sublogavo ir pasiuntė darbo atlikti savo sūnų. Palėpėje staiga atsirado ir Alisa. kuri nušovė sukčių. Tačiau batų pardavėjas dar nežinojo, kad tai tik apgaulė, kad Alisa yra nesąžiningo buhalterio žmona, kuri padeda Žorai. Sukčius nori surengti sau laidotuves, kad pats galėtų išskristi į užsienį ir mėgautis gyvenimu.
Gliese 581 d

Gliese 581d – egzoplaneta, orbita skriejanti aplink raudonąją nykštukę Gliese 581, kuri nuo Žemės yra nutolusi 20,4 šm. Ji skrieja ketvirta pagal nuotolį nuo gimtosios žvaigždės. Sprendžiant iš masės ir spindulio, Gliese 581d yra super - Žemė.

Atradimas

Egzoplaneta buvo atrasta 2007 m. balandžio 24 d. planetų ieškotojo Stéphane Undry komandos, kuri pasinaudojo 3,6 m skersmens teleskopu, Čilėje. Ją aptiko radialinio greičio metodu, kuriuo aptiko „antrąją Žemę“ Gliese 581c.

Fizinės charakteristikos

Gliese 581d yra maždaug 7,7 kartus masyvesnė ir daugiau kaip 2 kartus didesnė už Žemę. Šios planetos metai trunka 84,4 Žemės paras. Gliese 851d nuo gimtosios žvaigždės yra nutolusi 37,5 mln. km (0,25 a.v.). Spėjama kad, planetos temperatūra siekia -93° C.
Peršaukščio valsčius

Peršaukščio valsčius buvo rytų Lietuvoje. Centras – Peršaukštis.
RKL 2014–2015 m. sezonas

RKL 2014–2015 metų sezonas – 10-as lygos sezonas, kuriame dalyvauja 34 klubai. 16 varžosi A divizione, 18 B divizione.
Irvinas (JAV)

Istorija

Prieš 2000 metų teritorijoje gyventa tongva indėnų genties. 1769 m. čia lankėsi ispanų keliautojas Gasparas de Portola (Gaspar de Portolà). Buvo įkurta fortų, apsistojo ispanų misionieriai ir galvijų piemenys.
1821 m. Meksikai atgavus nepriklausomybę nuo Ispanijos, šioje vietovėje buvo atgautos žemės, išvaryti misionieriai, žemę pradėta dalinti Meksikos piliečiams. Po Meksikos-JAV karo teritorija perėjo JAV valdžion.
Taučiūnai

Žymūs žmonės

Pagal architekto Vytauto Landsbergio-Žemkalnio projektą pastatytas paminklas pirmajam Lietuvos savanoriui Povilui Lukšiui, 1919 m. žuvusiam Taučiūnų apylinkėse. Monumentą sudaro trys trikampės betoninės terasos ir ant jų pastatyta trisienė granito piramidė. Paminklo trikampė forma primena savanorių ženklą, trys terasos simbolizuoja tautinės vėliavos spalvas, piramidė – amžinybę.
Vokietijos tarptautinio teisinio bendradarbiavimo fondas

Vokietijos tarptautinio teisinio bendradarbiavimo fondas (vok. Deutsche Stiftung für internationale rechtliche Zusammenarbeit e. V.) - paramos fondas Vokietijoje. Vokietijos Vyriausybės vardu remia valstybių partnerių pastangas reformuojant teisines sistemas bei teisėsaugą, justiciją.

Istorija

1992 m. Fondas įkurtas kaip visuomeninė draugija (gemeinnütziger Verein) tuometinio Vokietijos teisingumo ministro Klaus Kinkel iniciatyva. Pagrindinė konsultacinė programa TRANSFORM. Ją visų pirma finansuoja Vokietijos teisingumo ministerija.
Remiama advokatų stažuotės ir praktika Vokietijoje.

Ryšiai su Lietuva

Lietuvoje paramą gauna Vokietijos teisės centras Vilniuje (vykdo teisės švietimo bei teisės praktikos VFR programas). Advokatai iš Lietuvos dalyvauja praktikos programose Vokietijoje (stažuojasi advokatų kontorose).
Sigutė Meškytė

Biografija

1981 m. baigė Akmenės vidurinę mokyklą. 1982–1989 m. studijavo inžinerinę statybą Vilniaus inžineriniame statybos institute, inžinierė statybininkė.
Nuo 2003 m. kovo mėn. VšĮ „Akmenės rajono turizmo ir verslo informacijos centras“ direktorė. 2007–2010 m. Akmenės rajono savivaldybės mero pavaduotoja. Šiaulių regiono plėtros tarybos narė.
1998–2002 m. Naujosios sąjungos, nuo 2002 m. Liberalų demokratų partijos, partijos Tvarka ir teisingumas (liberalai demokratai) narė. 2000–2003 m., 2003–2007 m., 2007–2010 m. Akmenės rajono savivaldybės tarybos narė.
Verslo centrų asociacijos narė, partijos skyriaus pirmininkė, partijos drausmės komisijos pirmininko pavaduotoja. Palaidota Akmenės miesto kapinėse.
Geležies rūda

Geležies rūda – mineralai ir uolienos, iš kurių ekonomiškai pagrįstas geležies išgavimas. Rūda paprastai turi daug geležies oksidų, todėl jos spalva – nuo tamsiai pilkos, šviesiai geltonos iki raudonos. Svarbiausi geležies rūdos mineralai – magnetitas, hematitas, getitas, limonitas, sideritas.
Daugiausia geležies rūdos išteklių randama Ukrainoje, Rusijoje, Brazilijoje, Kanadoje, JAV, Australijoje ir Indijoje. Didžiausi geležies rūdos telkiniai pasaulyje siekia nuo kelių iki keliasdešimties milijardų tonų: Kursko magnetinėje anomalijoje 55 mlrd. t., Brazilijos Minas Žeraiso valstijoje 25 mlrd. t.

Geležies rūda Lietuvoje

Lietuvoje didžiausi geležies rūdos ištekliai aptikti Varėnos rajone, vadinamojoje Varėnos geležies rūdos zonoje. Joje didžiausias yra Varėnos telkinys. Telkinio rūdinis mineralas magnetitas, nerūdiniai – serpentinas, olivinas, piroksenas. Varėnos geležies rūdos telkinio vidurinės dalies ištekliai siekia 142 mln. t. rūdos, visoje Varėnos geležies rūdos zonoje – kelis kartus didesni.
Mažesni geležies rūdos kiekiai aptikti ties Kazlų Rūda, taip pat Lietuvos šiaurinėje dalyje, juros periodo uolienose.
SC Union 06 Berlin

Istorija

1950 m. geriausi klubo žaidėjai pabėgo į Vakarų Berlyną, o likusieji Rytuose įkūrė SG Union Oberschöneweide klubą.
Randersas

Žymūs žmonės

Mieste gimė ir gyveno literatūrinės Nobelio premijos laureatas Henrik Pontoppidan (1857–1943). Kiti šaltiniai nurodo gimimo vietą Frederisija.
Daisono sfera

Daisono sfera (angl. Dyson sphere) – hipotetinė konstrukcija, sfera, apgaubianti visą žvaigždę ir surenkanti visą jos skleidžiamą energiją.
Tokią struktūrą pirmą kartą 1960 m. žurnale "Science" aprašė amerikiečių fizikas ir matematikas Freeman Dyson, jo vardu ir pavadinta. Šiuo metu tai yra mokslinėje fantastikoje paplitęs objektas.
Šios struktūros idėja kilo ieškant kuo efektyvesnio energijos įsisavinimo būdo. Daisono sfera, apgaubianti visą žvaigždę, teoriškai susirinktų visą jos skleidžiamą energiją. Daisonas spekuliavo, kad pažangesnės nežemiškos civilizacijos turėtų būti pastačiusios ką nors panašaus, jei jų energijos poreikis yra panašus į žmonių. Pagal Kardaševo skalę tokia civilizacija priklausytų antrajam tipui (įsisavinusi visą savo žvaigždės sistemos energiją). Daisono sferų paieška kosmose taip pat įtraukta į SETI programą.

Tipai

Daisono sferą gali sudaryti daugybė dirbtinių palydovų eilių, glaudžiai apimančių visą žvaigždę, ji gali būti vientisas objektas, arba koks nors kitas variantas.
Boguslavas Eitminavičius

Boguslavas Montvila Eitminavičius (lenk. Bogusław Montwiłł Ejtminowicz), (1830 m. - 1864 m. sausio 6 d. prie Stari Ušcimuvo, dab. Liubartuvo apskritis, Liublino vaivadija) – 1863 m. sukilimo dalyvis, būrio vadas.

Biografija

Kilęs iš Lietuvos bajorų giminės. 1863 m. Rusijos imperijos kariuomenės garnizono Balstogėje kapitonas. Po 1863 m. vasario 6-7 d. Semiatičės mūšio su sukilėliais pasitraukė iš Rusijos kariuomenės, išsivesdamas ir keliasdešimt savanorių, kurių dauguma buvo iš Naugarduko apylinkių. Majoro vadovaujami būrio vyrai tarp sukilėlių buvo vadinami lietuviais (litwini). Perėmęs sukilėlių būrį, kurį suorganizavo jo brolis Julijonas Eitminavičius, dalyvavo keliuose mūšiuose su sukilimo malšintojais.
1863 m. lapkričio 16 d. vadovavo sukilėliams Rosošo mūšio metu. 1863 m. lapkričio mėnesį prie Lipniakų kaimo prisijungė prie dalinio, kuriam vadovavo Karolis Krysinskis, o šiam po nesėkmingo mūšio pasitraukus į Galiciją – jaunasis pulkininkas Valerijonas Vrublevskis.
Po 1863 m. gruodžio 31 d. sukilėlių pralaimėjimo prie Osovo majoras su nedideliu būriu traukėsi link Palenkės Radzino, tačiau būrį užpuolė Rusijos dragūnai. Žuvo, vienais duomenimis, nukirstas kardu, kitais duomenimis – nusižudė. Po mirties suteiktas pulkininko laipsnis.
2009 m. spalio 3 d. jo žūties vietoje atidengtas paminklas su įrašu lietuvių ir lenkų kalbomis.
Gandis (filmas)

Siužetas

Filmas pradedamas Gandžio nužudymo scena. Vėliau siužetas persikelia į Pietų Afriką, kur jaunas teisininkas Mohandas Gandis išmetamas iš traukinio, už tai, kad būdamas spalvotasis, keliavo pirma klase. Jis suorganizuoja vietinę indų bendruomenę siekti lygių teisių su kitais Britų imperijos piliečiais. Nors Gandis kelis kartus buvo suimtas, jam dalinai pavyko iškovoti geresnes teises indams.
Grįžęs į Indiją jis sutinkamas kaip didvyris, pakviečiamas į Indijos nacionalinę tarybą, kur Indijos lyderiai (Džina, Nehru ir kt.) skatina Gandį pasinaudoti savo populiarumu ir padėti nuversti britų valdžią. Tačiau Gandis nėra linkęs veltis į politiką, jam taip pat nepriimtinas smurtiškas pasipriešinimas.
Vėliau, patyręs, kokia neteisybė klesti Britų Indijoje, jis pradeda kampaniją be smurto prieš britus, dėl ko nuolat yra suimamas. Filme taip pat pavaizduotos Amristaro žudynės.
Britams sutikus pasitraukti iš Indijos, kyla įtampa tarp musulmonų ir hinduistų. Gandis ragina Džiną kurti Indiją drauge, siūlo jam premjero postą, tačiau Džina atsisako ir įkuria Pakistaną. Įsiplieskia žudynės tarp abiejų religijų atstovų, nepaisant Gandžio raginimų elgtis taikiai. Tik jo bado streikas nuramina liaudį. Tačiau hindų nacionalistas Godsė nušauna Gandį vienos iš jo išvykų metu.

Filmavimas

Šis filmas tapo režisieriaus Richard Attenborough viso gyvenimo projektu. Diskusijos apie filmą prasidėjo dar 1962 metais. Režisierius dalyvavo susitikimuose su Mohandą Ghandi pažinojusiais asmenimis: Indijos ministru pirmininku Jawaharlal Nehru, jo dukterimi Indira Gandhi, paskutiniuoju Britanijos atstovu Indijoje lordu Louis Mountbatten. Nehru palaimino filmo kūrimą ir pažadėjo pagalbą, tačiau jo mirtis 1964 metais tapo vienu iš daugelio priežasčių, nukėlusių filmavimą.
Režisierius David Lean ir prodiuseris Sam Spiegel planavo sukurti filmą apie Gandhį baigę kurti filmą „Tiltas per Kvai upę“, o pagrindiniam vaidmeniui buvo numatytas Alec Guinness. Vis dėlto projektas buvo atidėtas, nusprendus kurti filmą „Arabijos Lorensas“.
Attenborough kreipėsi į Lean su savo filmo pasiūlymu. Režisierius sutiko, o Gandhi vaidmuo būtų atitekęs Attenborough, tačiau filmavimas taip ir neprasidėjo.
1976 metais Attenborough dėl filmo kreipėsi į „Warner Bros.“, tačiau tuo metu Indijos ministrė pirmininkė Indira Gandhi šalyje paskelbė nepaprastąją padėtį, dėl kurios filmavimo darbai tapo neįmanomi.
Galiausiai 1980 metais filmo kūrimas prasidėjo, tačiau netrukus paaiškėjo, kad planuojamas biudžetas sudarys tik trečdalį išlaidų. Kad juosta būtų sėkmingai baigta, Indija skyrė papildomus 10 milijonų dolerių.
Filmavimo darbai truko nuo 1980 metų lapkričio iki 1981 metų gegužės. Finalinėje laidotuvių scenoje dalyvavo 300 tūkstančių statistų.
Filmo kūrimas kainavo 22 milijonus JAV dolerių, o uždirbo daugiau kaip 52 milijonus ir užėmė 12 vietą 1982 metų pelningiausių filmų sąraše.
Thorfinn Karlsefni

Torfinas Karlsefnis (sen. skand. Þorfinnr Karlsefni; g. ~980 m. – m. po 1007 m.) – XI a. skandinavų keliautojas.
Pasak sagos apie Eriką Rudąjį, Torfinas Karlsefnis 1004 ar 1005 m. iš Grenlandijos su 3 laivais ir 160 žmonių įgula atplaukė į Vinlandą, kurį prieš kelerius metus buvo atradęs Leifas Eriksonas. Jo įkurtos kolonijos vieta nėra žinoma. Sagoje minimos laukinės vynuogės, todėl jis galėjęs pasiekti žemes gerokai pietuose, pavyzdžiui, Masačiusetsą.
Torfino sūnus Snoris, gimęs Vinlande, ko gero buvo pirmasis europietis, gimęs Amerikos žemyne. Per trejus metus Torfinas Karlsefnis ištyrinėjo kraštą, buvo įrengęs tris žiemavietes, bet dėl vietinių antpuolių 1006 ar 1007 m. grįžo į Grenlandiją, o vėliau į Islandiją. Drauge su savimi jis atsigabeno du „skrelingus“ – indėnus.
Angola

Angolos pilietinis karas

Kai jau buvo žinoma, jog Portugalijos valdymo organai ir kariuomenė paliks Angolos teritoriją ir perduos valdžią nacionalistinėms grupėms, prasidėjo masinis civilių Portugalijos piliečių išvykimas. Angolos pilietinis karas (1975–2002) vienas didžiausių ir kruviniausių Šaltojo karo konfliktų kilo iškart po nepriklausomybės suteikimo ir truko 27 metus nuniokodamas ekonomiką, socialinę santvarką ir žlugdydamas naujai gavusios nepriklausomybę šalies stabilumą. Dėl valdžios tarpusavyje kovojant trims didelėms ir dar kelioms mažesnėms grupuotėms žuvo daugiau kaip 500 000 žmonių. Milijonai Angolos pabėgėlių buvo priversti išvykti iš šalies arba persikraustyti į kitus regionus Angoloje.
Angolos liaudies judėjimo už išsivadavimą (MPLA) šalininkai daugiausia yra Kimbundu kalbantys žmonės ir multirasinė Luandos inteligentija. Pilietinio karo metu MPLA rėmė Sovietų Sąjunga, Kuba ir Mozambikas. Nacionalinis Angolos išlaisvinimo frontas (FNLA), kurio šaknys yra Bakongo etninė grupė šalies šiaurėje, buvo remiamas Jungtinių Amerikos Valstijų, Kinijos Liaudies Respublikos ir Mobutu vyriausybės Zaire.
Jungtinės Amerikos Valstijos, Pietų Afrikos Respublika ir keletas kitų Afrikos valstybių taip pat rėmė Jonas Savimbi vadovaujamą Nacionalinę sąjungą visiškai Angolos nepriklausomybei pasiekti (UNITA), kurios etninis ir regioninis pagrindas yra Ovimbundu tauta, gyvenanti Angolos centrinėje dalyje.
2002 m. karą laimėjo MPLA, dabar – tai vyraujanti politinė jėga Angoloje, nors visos konflikto pusės yra aktyvios politiškai.

Religija

Pasak 1998 m. apskaičiavimų, 47 % gyventojų yra vietinių religijų atstovai, 38 % – Romos katalikai ir 15 % – protestantai.
Stevanas Fadis

Stevanas Fadis (serb. Стеван Фади, angl. Stevan Fady, g. 1986 m. rugsėjo 2 d. Kotore) yra Juodkalnijos dainininkas. 2006 metais konkurse Montevizija 2006 su daina „Cipele“ užėmė trečią vietą. Jis taip pat dalyvavo muzikos festivalyje Sunčane Skale. 2007 m. vasario 25 d. Stevanas laimėjo atrankos konkursą MontenegroSong 2007 su daina „Ajde, kroči“ ir iškovojo bilietą atstovauti Juodkalnijai 2007 m. Eurovizijoje, vykusioje Helsinkyje, Suomijoje. Stevanas yra pirmasis šalies atstovas konkurse. Šiuo metu dainininkas gyvena Kroatijoje.
Kafajatė

Istorija

Miestą 1840 m. įkūrė Manuelis Fernando de Aramburu. Pavadinimas kilo iš indėnų kafajatų genties, čia gyvenusios prieš atvykstant ispanų konkistadorams. Žodis Cafayate kilo iš kečujų kalbos, tačiau jo reikšmė ginčytina: „vandens dėžė“, „didysis ežeras“ (Capac-Yac), „sveiki žmonės“ (Capac-Yaco).

Susisiekimas

Kafajatė yra 1329 km nuo Buenos Airių, 227 km nuo Tukumano. Iš miesto kalnų slėniais keliai veda į Saltą, Tukumaną ir Čilę.

Turizmas

Kafajatė – svarbus turistinis provincijos centras. Nuo seno aplinkiniai slėniai garsėja vynuogių auginimu. Iš jų gaminamas vynas (daugiausia Torrontés – baltojo vyno rūšis). Mieste vyksta vyno šventės. Be to, turistus į Kafajatės apylinkes traukia įspūdingi Valles Calchaquíes slėniai, įspūdingiausi iš jų Quebrada de Cafayate ir Cachi del Valle. Mieste taip pat yra kolonijinės architektūros pastatų.
Bangolaidis

Bangolaidis yra darinys, kuris nukreipia bangas, pvz., elektromagnetines bangas, šviesos arba garso bangas. Kiekvienam bangos tipui egzistuoja savas bangolaidžio tipas.

Elektromagnetiniai bangolaidžiai

Bangolaidis gali būti sukurtas perduoti bangas plačiame elektromagnetinio spektro ruože, bet ypač naudingas mikrobangų ir optinių dažnių ruožuose. Priklausomai nuo konkretaus bangos dažnio, bangolaidis yra kuriamas arba iš elektriškai laidžios arba dielektrinės medžiagos. Bangolaidžiai naudojami galiai bei įvairiems signalams perduoti.

Optiniai bangolaidžiai

Bangolaidis, naudojamas optinių dažnių ruože, dažniausiai gaminamas iš dielektrinių medžiagų. Jį sudaro šerdis iš medžiagos su aukšta dielektrine skvarba (atitinkamai dideliu lūžio rodikliu apribota apvalkalo medžiaga, kurios dielektrinė skvarba arba lūžio rodiklis yra mažesni. Tokia struktūra nukreipia optines bangas visiško vidaus atspindžio dėka. Toks bangolaidis yra vadinamas šviesolaidžiu
Kiti optinių šviesolaidžių tipai, tarp jų ir fotoninio kristalo pagrindu, bangoms nukreipti naudoja kitokius mechanizmus. Bangolaidžiai, sudaryti iš tuščiavidurio vamzdžio, kurio vidinis paviršius padengtas ypač gerai atspindinčia medžiaga, vadinami šviesos vamzdeliais bei naudojami apšvietimui. Vidinis paviršius gali būti poliruotas metalas arba daugiasluoksnė danga, nukreipianti šviesa Bregų atspindžio dėka (tai būtų dalinis fotoninio kristalo atvejis).

Akustiniai bangolaidžiai

Akustiniame bangolaidyje yra nukreipiama garso banga. Tokio bangolaidžio principinė schema yra panaši į optinio su vienu skirtumu, kad vidinis akustinio bangolaidžio paviršius turi gerai atspindėti garsą.
Morena (dainininkė)

Dalyvavimas Eurovizijoje

2006 m. Morena su Paul Giordimaina dalyvavo Malta Song for Europe atrankoje į Euroviziją. Su daina „Time“ duetas užėmė 9 vietą.
Po dvejų metų Morena dar kartą dalyvavo Malta Song for Europe atrankoje su dviem dainomis „Casanova“ ir „Vodka“. Abu kūriniai pateko į finalą. Daina „Casanova“ užėmė 5 vietą su 3607 žiūrovų balsais ir 40 komisijos balsų, o „Vodka“ laimėjo atranką su 49 taškais iš komisijos ir 16 979 žiūrovų balsais (33 %).
Morena dalyvavo 2008 m. Eurovizijos dainų konkurso antrajame pusfinalyje Belgrade gegužės 22 d. Tačiau ji nepateko į finalą.
Rostislavas Andrejevas

Rostislavas Andrejevas (1907 m. sausio 24 d. Kaunas – 1967 m. birželio 5 d. Maskva) – Lietuvos dainininkas (tenoras), režisierius.

Biografija

Sūnus kompozitorius Julius Andrejevas. 1934 m. baigė Vytauto Didžiojo universiteto Teisių fakultetą ir Kauno konservatorijos O. Marinio dainavimo klasę. 1935 m. debiutavo kaip operos dainininkas. 1937–1939 m. tobulinosi Normalinėje muzikos mokykloje Paryžiuje, mokėsi dainuoti privačiai (pas N. Karnavičienę).
Nuo 1940 m. Kauno muzikinio teatro solistas, nuo 1951 m. režisierius, 1956–1967 m. vyr. režisierius. Sukūrė apie 40 vaidmenų. Palaidotas Petrašiūnų kapinėse.
Elektros srovė

Vienetai

SI sistemoje elektros srovė matuojama amperais. 1 A=1 C s⁻¹. Tačiau srovė apibrėžiama ne kaip krūvio kitimas, o per magnetizmą. Jei dviem be galo ilgais (pakankamai ilgais jog tolesnis ilginimas nedarytų įtakos rezultatui daugiau nei matavimo paklaidos) lygiagrečiais laidais, kurie nutolę 1m atstumu vienas nuo kito teka 1A srovė, tai tie du laidai sąveikauja 2 10⁻⁷ N jėga.
2010 m. Lietuvos nacionalinė kultūros ir meno premija

2010 m. Lietuvos nacionalinę kultūros ir meno premiją gauti pretendavo 37 asmenys. 7 laureatai (dviem iš jų – viena premija) paskelbti gruodžio 6 d, o diplomai ir ženklai bus įteikti Lietuvos valstybės atkūrimo dienos proga. Premijos dydis – 104 tūkst. litų.
Charkovo traktorių gamykla

Našumas

TSRS laikais gamykla pagamindavo 50 tūkst. traktorių per metus. Dabar kasmet pagaminama 2000 įvairių modifikacijų traktorių.

Produkcija

Nuo 2006 m. įmonė gamina traktorius, tarp kurių bendro naudojimo traktoriai ChTZ-17221 ir ChTZ-17222, modernizuojami T-150 serijos traktoriai, ChTZ-16131, galingieji ChTZ-181, ūkininkams skirti traktoriai ChTZ-3510, frontaliniai krautuvai ChTZ-156.
ChTZ markės traktoriai eksploatuojami Ukrainoje, Rusijoje, Kazachstane, Uzbekistane, Mongolijoje, moldavijoje, Lietuvoje, Estijoje, Latvijoje, Rumunijoje, bulgarijoje, Vengrijoje, Lenkijoje.

Direktoriai

Beveik 27 metus gamyklos direktoriaus pareigas ėjo Socialistinio darbo didvyris Valentinas Biblikas.
Žudikai traukinyje

Turinys

Dvi draugės Margaret ir Liza išsirengia keliauti traukiniu iš Miuncheno pas Lizos tėvus, kur ketina sutikti Kalėdas. Merginoms tai atrodo linksmas nuotykis ir galimybė pajausti laisvę nuo griežtos artimųjų kontrolės.
Stotyje sprukdami nuo policininko, į tą patį traukinį įlipa ir du chuliganai, Juodis ir Garbanius. Jiedu neturi bilietų ir Margaret su Liza padeda jiems išvengti kontrolieriaus. Netrukus Juodis pastebi vyresnio amžiaus damą (filme ji vadinama tiesiog Ledi) ir, kol Garbanius susipeša su kontrolieriumi, užsidaro su ja tualete, kur demonstruodamas savo agresiją, priverčią ją pasimylėti.
Traukiniui sustojus Insbruke, Liza su Margater nusprendžia paskambinti tėvams. Jos mato kaip policininkai išlaipina abu chuliganus iš traukinio, o Ledi mėgina juos užstoti.
Persėdusios į kitą traukinį, merginos įsikuria paskutinio vagono kupė ir viliasi, kad tolimesnė kelionė bus be trikdžių. Deja, vos tik joms nusprendus gulti, į jų kupė užsuka Juodis, Garbanius ir Ledi. Merginos norėtų išvengti jų draugijos, tačiau vagone daugiau nematyti žmonių. Jos mato, kad Garbanius uosto kokainą, o Juodis atrodo visiškai užvaldytas Ledi seksualinio žavesio. Naktiniame traukinyje prasideda bjaurūs žaidimai, kuriems vaikinų rankomis vadovauja Ledi. Ji verčia merginas išsirengti, pastebėjusi, kad yra dar juos stebintis vienas keleivis, priverčia jį santykiauti su Margaret. Šiam pasprukus, visų dėmesys persikelia į Lizą. Sužinoję, kad mergina dar nekalta, jie nusprendžia padėti jai „atsikratyti šio trūkumo“, tačiau kokaino prisiuostęs Garbanius nepajėgia to padaryti ir nutaria pasinaudoti peiliu ir netyčia ją nužudo. Kol trijulė svarsto ką daryti, Margaret bando bėgti ir užsisklendžia tualete. Juodis su Garbaniumi puola laužti duris ir nevilties apimta mergina iššoka pro važiuojančio traukinio langą. Grįžę į kupė, trijulė taip pat išmeta per langą Lizos kūną ir merginų daiktus. Supratę ką padarė, jie susipyksta ir Juodis, dėl viso apkaltinęs Ledi, ją partrenkia ant žemės.
Traukiniu atvykus į stotį, Lizos tėvai veltui laukia juo atvykstančių merginų. Jie skambina į kitas stotis ir sužino, kad traukiniai vėluoja ir jos galbūt nespėjo persėsti. Į Lizos tėvą, gydytoją Džulijų Stradį, pagalbos kreipiasi moteris (Ledi), kuriai Juodis stipriai prakirto kelį. Gydytojas pasiūlo jai pagelbėti savo namuose ir kartu su žmona pasiveža trijulę namo. Beklausydami radijo, jie girdi, kad greta traukinio bėgių rasti dviejų merginų kūnai. Jau namuose radijas praneša ir jų pavardes. Viename iš kambarių Ledi randa šeimos nuotraukas ir supranta, kad atsidūrė namuose merginų, kurias jie ką tik nužudė, tuo tarpu profesorius Stradis, išgirdęs, kad jo duktė mirė, atpažįsta jos skarelę ant Garbaniaus kaklo. Supratęs, kad jo namuose yra žmonės, nužudę Lizą ir Margaret, Stradis nusprendžia įvykdyti savo paties teisingumą...
Aleksandras Okunevičius

Biografija

2006 m. baigė Mykolo Romerio universitetą, teisininkas magistras. UAB „Admirablė“ direktoriaus pavaduotojas.
2006 m. partijos Tvarka ir teisingumas (liberalai demokratai) narys.
Nuo 2007 m. Trakų rajono savivaldybės tarybos narys.
Trakų futbolo klubo narys. Sutuoktinė Ieva.
Lilija Deksnytė

Lilija Deksnytė-Larina (1958 m. lapkričio 3 d. Vilniuje) – Lietuvos ir Slovakijos dainininkė (sopranas).

Biografija

Sutuoktinis dainininkas Sergejus Larinas. 1984 m. baigė Lietuvos konservatoriją ir debiutavo Lietuvos operos ir baleto teatre Violetos partija Dž. Verdžio operoje „Traviata“. Nuo 1989 m. Bratislavos kamerinės operos, vėliau dar ir Slovakijos nacionalinės operos teatro solistė. Dainavo Prahos „Narodni divadlo“, Paryžiaus „Opéra-Comique“ ir kituose Europos teatruose.