google/wiki40b huggingface dataset:
Bočkų valsčius

Istorija

Nuo V a. pr. m. e. iki X a. šiose vietovėse gyveno lietuviams artima baltų gentis - jotvingiai. XIII a.-XIV a. šias žemes užėmė Lietuvos Didžioji Kunigaikštystė. Nuo XIII a.-XIV a. iki 1513 m. priklausė Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės Trakų vaivadijai, nuo 1513 m. iki 1569 m. Liublino unijos Palenkės vaivadijai. Nuo 1569 m. iki 1795 m. buvo Abiejų Tautų Respublikos Mažosios Lenkijos provincijos Palenkės vaivadijos valdose. Nuo 1795 m. iki 1807 m. priklausė Prūsijos karalystės Naujosios Rytų Prūsijos Balstogės departamentui. 1807-1842 m. priklausė Rusijos imperijos, Balstogės sričiai, 1842-1914 m. Gardino gubernijai. Nuo 1914 m. iki 1919 m. priklausė Vokietijos imperijos Oberosto sričiai. 1919-1939 m. priklausė Lenkijos tarpukario Balstogės vaivadijai. 1939-1941 m. priklausė Tarybų Sąjungos, Baltarusijos TSR, Balstogės srities, Bielsko rajonui. 1941-1944 m. priklausė Trečiojo reicho, Balstogės sričiai. Nuo 1945 m. priklauso Lenkijai. 1945-1999 m. priklausė Balstogės vaivadijai.

Administracinis suskirstymas

Andrijankai, Bočkai, Bodačkai, Bodakai, Bistre, Chranibori Drugiai, Chranibori Piervše, Dubnas, Dzecine, Havrilkai, Jakubovskiai, Krasna Viešas, Mliniskas, Moločkai, Nužecas, Olševas, Pasieka, Piotrovo Kživokolai, Piotrovo Trojanai, Pži Ostašachas, Sasinai, Sedlece, Seklukai, Selcas, Skalimovas, Solnikai, Staroviešas, Šešilai, Šnežkai, Šumkai, Torule, Vandalinas, Vandalinekas, Viercenas, Vigonovas, Vilanas, Vojtkai ir Žoločkai.
Bytigheimas-Bisingenas

Istorija

Bytigheimas rašytiniuose šaltiniuose minimas nuo 789 m. Nuo 1360 m. priklausė Viurtembergui, miesto teises gavo 1364 m.
Laivų agentas

Laivų agentas (angl. shipping agent) – tai asmuo ar kompanija iškrovos ar pakrovos uoste, atstovaujantys laivo savininką. Prieš planuodamas reisą, laivo savininkas glaudžiai bendradarbiauja su laivų agentu, tikrinant uosto charakteristikas, numatomas rinkliavas, specifinių papročių egzistavimą uoste ir kitas aplinkybes, kurios gali įtakoti laivo buvimo uoste sąlygas.
Albos apskritis

Geografija

Didesniąją dalį teritorijos užima kalnai: Apusenų kalnai šiaurės vakaruose, Šurianu ir Kindrelio masyvai šiaurės rytuose. Centrinę dalį užima slėnių išraižyta Transilvanijos plynaukštė. Svarbiausios upės: Murešas, Tirnava, Sebešas, Ariešas.
FK Pilviškiai

Istorija

Tarpukariu Pilviškiuose veikė Jaunalietuvių sporto organizacijos skyrius. JSO komanda žaidė I lygos varžybose. 
Sovietmečiu komanda veikė prie Pilviškių „Komjaunimo“ kolūkio.
Atgavus Nepriklausomybę komanda jau buvo iširusi, tačiau buvo atkurta.
Klubo atkūrimo data nežinoma. Buvo suburta komanda, kuri žaidė 2015 m. sezono MAFF organizuotose pirmenybėse.
2018 m. sezone vėl suburta komanda dalyvavo III lygoje (Marijampolės zonoje).
Mindaugas Bagužis

Biografija

Karjerą pradėjo Plungės „Babrunge“. 2004 m. perėjo į FBK Kaunas, su kuriuo tapo Lietuvos čempionu. 
Žaidė įvairiuose Lietuvos klubuose (FBK Kaunas, FK Šilutė, FK Kruoja Pakruojis). Buvo išvykęs į Latviją bei Estiją.
Nuo 2016 m. atstovavo FK Palanga ekipą. 
2019 m. vasarą žaidėjas paliko FK Palanga.
Luara Hairapetian

Biografija

Luara gimė 1997 metais Astrachanėje, Rusijoje, tačiau didžiąją vaikystės dalį praleido Kapane, Armėnijos pietryčiuose. Dainuoti pradėjo nuo ketverių metų. Lankė Astrachanės vaikų muzikos studiją Vesnushki, kur ji buvo pagrindinė solistė.
2008 metais Luara „Slavianskij bazar“ vaikų konkurse pelnė pagrindinį prizą. 2009-ųjų metų vaikų „Eurovizijos“ dainų konkurse su daina „Barcelona“ užėmė antrąją vietą. Anksčiau atlikėja dalyvavo 2006 metų Rusijos atrankoje į vaikų „Euroviziją“ ir liko antra, o 2008 metais savo laimę išbandė ir Armėnijos nacionalinėje atrankoje.
Nuo 2011-ųjų gyvena Los Andžele. 2013 m. išleisti du singlai „Fire in Me“ ir „Story“, sulaukę sėkmės Armėnijoje.
11 tūkstantmetis pr. m. e.

Vienuoliktasis tūkstantmetis prieš mūsų erą prasidėjo 11 000-aisiais pr. m. e. ir baigėsi 10 001-aisiais metais pr. m. e.

Kiti laikotarpiai

Tūkstantmečiai: 12 tūkstantmetis pr. m. e. – 11 tūkstantmetis pr. m. e. – 10 tūkstantmetis pr. m. e.
Cušimos mūšis

Konfliktas Tolimuosiuose Rytuose

1904 m. vasario 8 d. Japonijos imperatoriškojo laivyno eskadriniai minininkai netikėtai užpuolė Rusijos Tolimųjų Rytų laivyną Port Artūre; užpuolimo metu buvo išvesti iš rikiuotės trys laivai – du linkorai ir kreiseris.
Prasidėjo Rusijos-Japonijos karas. Japonijos pagrindinis tikslas buvo apsaugoti savo komunikacijų ir tiekimo linijas į Azijos žemyninę dalį ir taip užsitikrinti galimybes kovoti su rusais Mandžiūrijoje. Tuo tikslu Japonijai reikėjo neutralizuoti Rusijos karines jūrų pajėgas Tolimuosiuose Rytuose. Iš pradžių Rusijos laivynas nesiėmė jokių veiksmų ir Japonija perkėlė savo pajėgas į Korėją nesutikusi pasipriešinimo, tačiau vadovaujant atvykusiam admirolui Stepanui Makarovui rusų laivynas suaktyvėjo ir pasiekė tam tikrų laimėjimų prieš japonus. Tačiau admirolo Makarovo linkoras „Petropavlovskas“ užplaukė ant minos. Įvykio metu žuvo pats admirolas, o jį pakeitę vadai nesugebėjo pasipriešinti Japonijos laivynui. Dėl to Rusijos laivynas faktiškai buvo užblokuotas Port Artūre. Gegužės mėnesį japonai išsilaipino Liaodunio pusiasalyje ir pradėjo Port Artūro apsiaustį.
Rusija uždraudė Japonijai eksploatuoti Mandžiūrijos išteklius, todėl admirolo Heihachiro Togo vadovaujamas Japonijos laivynas pradėjo Rusijos-Japonijos karą, artilerijos ugnimi ir torpedomis neutralizavęs Rusijos Ramiojo vandenyno flotilę Port-Artūro ir Čemulpo (Korėjoje) uostuose. Įsiutęs caras Nikolajus II pasiuntė admirolo Zinovijaus Roždestvenskio vadovaujamą laivų iš Baltijos eskadrą aplink pasaulį atkeršyti už puolimus. Jo aštuonių šarvuotlaivių, aštuonių kreiserių ir devynių eskadrinių minininkų flotilė stojo prieš keturis Togo šarvuotlaivius, aštuonis kreiserius, dvidešimt vieną eskadrinį minininką ir šešiasdešimt torpedinių katerių – visi buvo daug naujesni už Rusijos laivus.
Togo rusus užpuolė iš pasalos tarp Honšiu ir Cušimos salų. Per valandą jis išvedė iš rikiuotės rusų flagmaną „Suvorovą“ ir sužeidė Roždestvenskį. Dar trys rusų šarvuotlaiviai nuskendo ir japonai torpedomis pradėjo apšaudyti likusius laivus. Žuvo apie 10 000 rusų jūreivių. Išliko tik vienas jų kreiseris ir du eskadriniai minininkai. Japonų pusėje nuskendo trys torpediniai kateriai, žuvo 1000 žmonių.
Borėjas

Mirtingasis

Borėjas buvo Haemo, Trakijos karaliaus tėvas.
Istokas (Kosovas)

Pavadinimo kilmė

Miesto pavadinimas kilęs iš seno serbiško žodžio istok (istek – dabartinė versija), reiškiančio „vandens šaltinį“ ir nurodančio į Istočkos upės (Baltojo Drino intakas) versmes. Netoliese esančios Vrelos gyvenvietės, kuri yra viena didžiausių savivaldybėje, pavadinimas taip pat reiškia „versmės“, kaip ir naujai pasiūlytas albaniškas miesto pavadinimas Buramis (alb. Burami).
Bhimbetkos olų būstai

Istorija

Olos pirmą kartą paminėtos 1888 m. 1990–1991 m. čia surasti seniausi pasaulyje petroglifai, manoma, kad jiems turėtų būti 150 000 metų. Iš viso rajone identifikuota virš 700 olų būstų, iš kurių 243 yra Bhimbetkos grupėje. Archeologinėse studijose nustatyta nuosekli akmens amžiaus kultūrų seka nuo vėlyvosios Ašelio kultūros iki vėlyvojo mezolito.
Druskininkų savivaldybė

Kultūra ir menas

Druskininkų savivaldybėje veikia Druskininkų kultūros centras, Druskininkų miesto viešoji biblioteka, keletas muziejų ir galerijų.

Įžymybės ir lankytinos vietos

Tarp lankomiausių vietų Druskininkų savivaldybėje yra sovietinių skulptūrų muziejus Grūto parkas (Grūto kaime), Antano Česnulio skulptūrų ir poilsio parkas Naujasodės kaime, Miško muziejus "Girios aidas". Pačiame Druskininkų mieste yra daug poilsio namų ir sanatorijų, vandens parkas, į kitoje Nemuno pusėje esančia Sniego areną kelia Lynų kelias. Druskininkų mieste yra keletas parkų, iš kurių žymiausi ir lankomiausi yra J.Lipchitz Druskininkų skulptūrų parkas, Gydyklų parkas, K.Dineikos sveikatingumo parkas.
Ypatingu landšaftu pasižymi Raigardo slėnis.

Savivaldybė

Savivaldybės atstovaujamoji valdžia – Druskininkų savivaldybės taryba, vykdomoji valdžia – Druskininkų savivaldybės administracija. Savivaldybės meras nuo 2000 m. - Ričardas Malinauskas. Savivaldybės administracijos direktorė - Vilma Jurgelevičienė.
Savivaldybės tarybos rinkimus 2015 m. laimėjo socialdemokratų partija (18 mandatų iš 25), tačiau po Ričardo Malinausko nesutarimų su Socialdemokratų partijos vadovybe 2016 m. balandžio mėnesį iš partijos pasitraukė arba sustabdė joje narystę didžioji dalis Druskininkų socialdemokratų skyriaus narių, tarp jų ir dauguma į savivaldybės tarybą išrinktų socialdemokratų.
Teratologija

Teratologija (angl. teratology, iš gr. τέρας, kilm. τέρατος 'pabaisa, išsigimėlis' + gr. λογος 'mokymas') – biologijos dalis, tirianti organizmų vystymosi nenormalumus (paprastai anatominius). Kartais suvokiamas siaurai, kaip disciplina, tirianti žmonių įgimtas ydas. Iš tiesų teratologija apima ne tik embrioninę, bet ir kitas vystymosi stadijas (pvz., lytinės brandos), ne tik žmones, bet ir kitus organizmus (pvz., augalų teratologija). 
Pvz., vystymosi toksikologija tiria toksinių medžiagų sukeltus vystymosi sutrikimus, ne tik sandaros nenormalumus, bet ir vėluojantį augimą, protinio vystymosi atsilikimą, kurie nesusiję su sandaros sutrikimais.
XVII a. teratologija apėmė aprašymus visko, kas atrodė keista ir nenormalu. XVII a. teratologija labiau sutelkė dėmesį į biologinius sandaros nenormalumus, tarp jų ir augalų. Šiais laikais teratologija daugiausia užsiima teratogenezės tyrimais, ypač medicininiais. Pvz., 1973 m. dr. David W. Smith iš Vašingtono universiteto Medicinos mokyklos pagarsėjo atradęs fetalinį alkoholinį sindromą. 
Dabar teratologija persikloja su tokiomis disciplinomis, kaip vystymosi biologija, embriologija, genetika.
Veksfordas

Istorija

Miestas įkurtas apie 800 m. vikingų.
Nemuno žiedas

Všį "Nemuno žiedas" – techninių sporto šakų kompleksas, kuriame nuolat vyksta automobilių, motociklų bei dviračių treniruotės ar varžybos, įrengtas Kačerginėje, šalia kelio  140  Kaunas–Zapyškis–Šakiai .
Vietą sau, objekte, gali rasti ne tik profesionalai, tačiau ir techninių sporto šakų mėgėjai, kuriems kasmet yra surengiama didelė dalis renginių ir treniruočių. Taip pat, vykdoma ir edukacinė veikla.
Įmonės tikslas – teikti klientams galimybę naudotis moderniu, saugiu, visus reikalavimus atitinkančiu laisvalaikio kompleksu ir tapti žinomu traukos objektu Europoje.
Žiedinės trasos ilgis – 3350 metrų.  Viso komplekso plotas yra 74 ha.

Renginiai

Všį "Nemuno žiede" vyksta 1) profesionalios 2) mėgėjiškos varžybos. Taip pat, 3) socialiniai projektai - kurie skatina ugdyti saugų eismą bei eksperimentuoti, domėtis techninių sporto šakų aktualijomis.Per metus įvyksta apie 80 renginių, kuriuose apsilanko daugiau nei 35,000 žiūrovų.

1. Profesionalios automobilių ir motociklų žiedinės lenktynės:

1.1. Baltijos šalių žiedinių lenktynių čempionato etapai
1.2. Rytų Europos drifto čempionato etapai
1.3. Lietuvos motociklų plento žiedinių lenktynių čempionto etapai
1.4. Baltijos šalių Supermoto čempionato etapai
1.5. Lietuvos drifto čempionato etapai

2. Mėgėjiškos lenktynės

2.1. AUTOPLIUS FAST LAP lenktynės
2.2. Coffe Racers Vrooam Oil Trophy lenktynės
2.3. Nemunring Winter Games sprinto ir slalomo varžybos
2.4. Putadienis - šonaslydžio treniruotės

3. Socialiniai projektai

3.1. Lietuvos Draudimo žiemos vairavimo aikštelė
3.2. Seminarai autosporto mėgėjams
3.3. Kartingų varžybos vaikams
3.4. "Taikos dragai"
Daugiau informacijos rasite www.nemunoziedas.lt
Życie ludu

Życie ludu (liet. Liaudies gyvenimas) – liberalinis lietuvių laikraštis, leistas 1924–1929 m. Vilniuje lenkų kalba.

Istorija

Leistas nuo 1924 m. sausio 13 d. vietoje „Ziemia Ojczysta“. Iki 1929 m. ėjo kas savaitę, vėliau – dukart per mėnesį. Leido ir redagavo Kazimieras Veleckas. Laikraštis buvo ne kartą konfiskuotas, Redaktorius baustas.
Mirtini kompanionai

Turinys

Buvęs pilietinio karo veteranas, vadinamas Geltonkoju, kartu su dviem kaubojais miestelyje tampa susišaudymo dalyviu ir per klaidą nušauna kabareto šokėjos Kitės Tilden mažametį sūnų. Kadangi jos miestelyje niekas nemėgsta, moteris nusprendžia nugabenti sūnaus kūną ir jį palaidoti greta šio tėvo apačių teritorijoje, o Geltonkojis, jausdamas kaltę dėl įvykio, nusprendžia ją lydėti šioje pavojingoje kelionėje...
Lietuvos laisvės komitetas

Lietuvos laisvės komitetas (angl. Committee for a Free Lithuania) – JAV lietuvių politinė organizacija, veikusi 1952-1990 m. Nariai buvo asmenys, išlaikę Lietuvos Respublikos pilietybę.

Įstorija

Įkurta 1952 m. Laisvosios Europos komiteto (National Committee Free Europe) iniciatyva. 1951 m. Lietuvai atstovaujantis nepaprastasis ir įgaliotasis ministras Vašingtone P. Žadeikis, pasitaręs su Vyriausiojo Lietuvos išlaisvinimo komiteto atstovais, pasiūlė Laisvosios Europos komitetui pirmuosius kandidatus į komiteto narius. Patvirtinti aštuoni: Juozas Audėnas, Kipras Bielinis (iždininkas), Martynas Brakas, Bronius Nemickas, Antanas Trimakas (sekretorius), Vaclovas Sidzikauskas (pirmininkas), Pranas Vainauskas, Vytautas Vaitiekūnas. 1951 m. prie Laisvosios Europos komiteto buvo įkurta vadinamoji Patariamoji lietuvių grupė. Tokias pat organizacijas įkūrė latviai ir estai. 1952 m. spalio mėn. Patariamoji lietuvių grupė pervadinta Lietuvos laisvės komitetu. 1990 m. Lietuvai atkūrus nepriklausomybę komitetas veiklą nutraukė.

Veikla

Lietuvos laisvės komitetas bendradarbiavo su Amerikos lietuvių taryba, Vyriausiuoju Lietuvos išlaisvinimo komitetu, Pasaulio lietuvių bendruomene, palaikė ryšius su Lietuvos diplomatine tarnyba. Stebėjo TSRS okupuotos Lietuvos padėtį, teikė informaciją apie tai valstybinėms, tarpvalstybinėms ir tarptautinėms organizacijoms, pvz., 1953-1954 m. rėmė JAV Kongreso Kersteno komiteto veiklą. Komitetas dažniausiai veikė per Pavergtųjų Europos tautų asamblėją, dalyvavo įvairiose asamblėjos komisijose ir delegacijose. Europos Tarybos, Jungtinių Tautų, NATO organizacijoms, Vakarų Europos valstybių, JAV vadovams teikdavo memorandumus, pranešimus, pareiškimus, prašymus, protestus dėl Lietuvos okupacijos fakto ir dėl TSRS administracijos Lietuvoje vykdomų žmogaus teisių pažeidimų. Kartu su latvių ir estų komitetais 1952 m. sudarė jungtinę Baltijos valstybių laisvės tarybą (Baltic States Freedom Council), naudojosi bendra raštine Niujorke, įkurta Baltijos laisvės namų pavadinimu. Anglų, prancūzų, ispanų kalbomis leido „Baltic Review I“, skelbė bendras deklaracijas, pvz., 1960 m. paskelbė Sovietų agresijos prieš Baltijos valstybes dvidešimtmečio manifestą. 1952-1956 m. komitetas lietuvių kalba leido neperiodinį politinį žurnalą „Lietuva“. Telkiant lietuvių išeivių politines jėgas, komitetas su VLIK, ALT ir PLB 1974 m. dalyvavo konferencijoje Niujorke. Nuo XX a. devintojo dešimtmečio vidurio komitetas atnaujino lietuvių atstovavimą Pavergtųjų Europos tautų asamblėjoje, nes 1973 m. mirus V. Sidzikauskui atstovavimas buvo nutrūkęs.
Antanas Grigoraitis

Antanas Grigoraitis (1883 m. birželio 9 d. Luokėje, Telšių apskr. – ?) – vargonininkas ir chorvedys.

Biografija

Vargonuoti išmokęs pas vietos vargonininką, pradėjo vargonininkauti savo parapijoje. Vėliau mokėsi Rokiškio vargonininkų mokykloje pas Rudolfą Lymaną (R. Liehmann).
1902 m. atvykęs į JAV, vargonininkavo ir vadovavo chorams daugelyje lietuvių parapijų: Nekalto Prasidėjimo Sheboygane, WI, Šv. Petro ir Povilo Grand Rapidse, MI, Šv. Juozapo Mahanoi Sityje, PA, Šv. Jurgio Šenandoa, PA, Šv. Andriejaus New Britain, CT, Šv. Kazimiero Amsterdame, NY, ir Patersone, NY, (nuo 1937 m.) ir kitur. Su chorais giedojo bažnyčiose, koncertavo, dalyvavo radijo programose bei tautiniuose renginiuose.
Nuo 1939 m. vadovavo Niujorko lietuvių chorui.
Nuo 1930 m. buvo ALRK Vargonininkų sąjungos narys ir Niujorko-Niu Džersio šios sąjungos provincijos narys.
Bordž el Kifanas

Istorija

1556 m. paša Mehmed Tekkelerli (Alžyro gubernatorius) čia pastatydino tvirtovę prie jūros, įlankoje, uolose. Prancūzų kolonizatoriai miestą pavadino Fort - de - l'Eau. Apie 1900 m. tapo balneologiniu kurortu, kuriame įsteigti lošimo namai ir prabangus viešbutis. Alžyrui gavus nepriklausomybęs, sugrąžintas arabiškasis miesto vardas.
Laimutė Mockaitienė

Biografija

2000 m. UAB „Vilkmeda“ vadybininkė.
1990 m. Lietuvos demokratinės darbo partijos, 2001 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Vilkaviškio rajono skyriaus narė, nuo 2001 m. LSDP Etikos ir procedūrų komisijos narė. 2005 m. skyriaus atsakingoji sekretorė.
Bikūnų II piliakalnis

Piliakalnis

Bikūnų antrasis piliakalnis įrengtas atskiroje kalvoje, 2,4 km į šiaurę nuo Bikūnų pirmojo piliakalnio. Ne didesnę nei 30 m skersmens aikštelę XX a. pradžioje sunaikino karjeras, kastas iš vakarų pusės. Išliko tik šiauriniame šlaite, 2 m žemiau aikštelės esanti 15x12 m dydžio terasa ir iki 12 m aukščio statūs šlaitai.
Aikštelėje buvo XV a. – XVII a. senkapis. Piliakalnis dirvonuoja, šiaurinis šlaitas apaugęs lapuočiais.

Aplinkiniai piliakalniai

Likančių piliakalnis 4 kmAvižių piliakalnis 5 kmGasių piliakalnis 10 kmŽaibiškių piliakalnis 5,5 kmZabičiūnų piliakalnis 4 kmArmališkių piliakalnis 1,5 kmBikūnų piliakalnis 2,4 kmGutaučių piliakalnis 5 km
Pastaba:
Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną
Vytautas Kairiūkštis (1930)

Vytautas Kairiūkštis (g. 1930 m. birželio 17 d. Rinkūnai, Garliavos valsčius, Kauno apskritis) – Lietuvos kompozitorius, pedagogas, profesorius.

Biografija

1949–1950 m. mokėsi dainuoti Kauno Juozo Gruodžio muzikos mokykloje. Lietuvos konservatorijoje 1955 m. baigė K. Petrausko dainavimo, 1959 m. J. Juzeliūno kompozicijos klasę.
1951–1959 m. dainavo Lietuvos radijo vokaliniame ansamblyje. 1960-1999 m. Lietuvos konservatorijos, nuo 1992 m. Lietuvos muzikos akademijos dėstytojas, nuo 1964 m. vyr. dėstytojas, nuo 1977 m. docentas, nuo 1992 m. profesorius. 
Parašė mokslo metodinių darbų: „Ritmo pratimai“ (I – 1970 m., II – 1973 m.), „Vienvardžių ir paralelių tonacijų sugretinimo panaudojimas solfedžio pamokose“ (1976 m.), „Šiuolaikinių lietuviškų melodijų rinktinė solfedžio pratyboms“ (1988 m.) ir kt. 1980 m. suteiktas nusipelniusio dėstytojo garbės vardas. Nuo 1960 m. Lietuvos kompozitorių sąjungos narys.
Kūryboje dominuoja vokalinė muzika – kantatos, oratorijos, kūriniai chorams ir vokaliniams ansambliams, vokaliniai ciklai, solo dainos bei romansai. Daug kūrinių įrašyta į plokšteles, publikuota įvairiuose rinkiniuose ir atskiruose leidiniuose. Trys dainos apdovanotos Stasio Šimkaus premijomis.
Ilona Staller

Biografija

Ilona gimė Budapešte. Jos tėvai vėliau išsiskyrė, o motina sukūrė kitą šeimą. 
Nuo 1964 m. ji dirbo modeliu. 1999 m. interviu Vengrijos naujienų agentūrai MTI pasakojo, kad 7 dešimtmetyje buvo specialiųjų tarnybų įdarbinta viename geriausių sostinės viešbučių, kur turėjo šnipinėti jame apsistojančius JAV diplomatus. Čia ji susipažino su gerokai vyresniu italu Salvatore Martini, už kurio ištekėjo ir išvyko gyventi į Italiją. Nepaisant to, jos bendradarbiavimas su su spec. tarnybomis truko iki pat 1989 m.
Italijoje 1973 m. pradėjo dirbti radijo laidoje „Voulez-vous coucher avec moi?“, kur sukūrė savo personažą Cicciolina. 
8 dešimtmetyje ėmė filmuotis kine, tačiau tai būdavo nedideli, seksualinio pobūdžio vaidmenys, iš kurių žymiausias – „Moksleivė“ (1975). 
1983 m. Ilona nusifilmavo pirmame savo pornografiniame filme „Telefono rosso“. 1986 m. JAV sukurtame filme „Rise and Fall of the Roman Empress“ ji vaidino kartu su pornografijos žvaigžde John Holmes, kuris, kaip paaiškėjo vėliau, tuo metu jau buvo infekuotas ŽIV.
1987 m. buvo išleista autobiografinė knyga „Confessioni erotiche di Cicciolina“.
Ilonos nuotraukos ne kartą buvo spausdinamos įvairių šalių „Playboy“ žurnaluose, paskutinį kartą 2005 m. 1994 m. ji vaidino filme „Replikator“, vėliau – Brazilijos muilo operoje, tačiau visiems buvo žinoma kaip Cicciolina.

Politika

1979 m. ji pirmą kartą pasireiškė politikoje, kuomet buvo pristatyta kaip Žaliųjų partijos kandidatė į šalies parlamentą. 1985 m. Ilona prisijungė prie Radikalų partijos ir 1987 m. vienai kadencijai pateko į parlamentą (iki 1991 m.).
1991 m. Ilona tapo viena iš Meilės partijos kūrėjų, tačiau vėlesni bandymai tiek Italijoje, tiek Vengrijoje atgaivinti polinę karjerą buvo nesėkmingi. Žymiausi jos pareiškimai buvo sekso paslaugų siūlymas mainais į taiką Saddamui Husseinui ir Osama bin Ladenui. 
1991 – 1998 m. buvo ištekėjusi už amerikiečių menininko Jeff Knoos, su kuriuo susilaukė sūnaus (g. 1992 m.)
2001 m., sulaukusi 60, ji ėmė gauti valstybinę pensiją kaip buvusi parlamento narė.

Kita

1990 m. britų pop grupė „Pop Will Eat Itself“ sukūrė dainą „Touched by the Hand of Cicciolina“, brazilų kompozitorius Fausto Fawcett 1989 m. sukūrė dainą „Cicciolina (O Cio Eterno)“, kaip ir grupė „Machines of Loving Grace“. Pati Ilona yra atlikusi ne vieną dainą, kurios dažniausiai skambėdavo TV pasirodymų metu arba kaip jos filmų garso takelis.
OSNAZ (specialiosios pajėgos)

OSNAZ (rus. [войска] особого назначения, sntr. ОСНАЗ) – statutinių SSRS bei Rusijos valstybės saugumo (pagal prigimtį - ne karinių) struktūrų specialios paskirties (pa)daliniai.
OSNAZ analogas SSRS bei Rusijos ginkluotosiose pajėgose – Specnaz daliniai, skirti kariniams (specialioms operacijoms, uždaviniams) bei su jais susijusiems tikslams (pvz., karinė žvalgyba).

Literatūra

V. V. Voronovas rusų kalba yra parašęs knygą apie SSRS specialiųjų dalinių (plačiąja prasme) atsiradimą bei plėtrą. Knygoje „ОСНАЗ – войска особого назначения“ aprašyti tiek NKVD (MVD, KGB) OSNAZ, tiek ir vėliau sudaryti specialieji kariniai daliniai (GRU bei kitų statutinių SSRS organizacijų sudėtyje).
Čižev Ruš Kolonija

Istorija

1921 m. palivarke buvo 3 dideli gyvenamieji namai su 79 žmonėmis, iš kurių 35 vyrai ir 44 moterys.
Ekologiniai ryšiai

Ekologiniai ryšiai – du skirtingos rūšies organizmus siejantys ryšiai, kurie pagrįsti tam tikros organizmo funkcijos tenkinimu. Tuo tarpu ekologiniai santykiai nurodo ekologinio ryšio naudingumą, žalingumą ar neutralumą.

Statybiniai ryšiai

Viena rūšis naudoja kitos rūšies organizmus, jų likučius ar gyvybinės veiklos produktus kaip statybinę medžiagą. Pvz., paukščiai suka lizdus, naudodami žvėrių plaukus, sausą žolę, medžių šakeles. Bitės avilyje kaip statybinę medžiagą naudoja pikį, kurį gamina iš dervų, kurias renka nuo augalų.
Auksinė Kastilija

Raida

Auksinės Kastilijos pavadinimas 1513 m. buvo patvirtintas Ispanijos monarcho Ferdinando II.
Po to, kai Vaskas Nunjesas de Balboa atrado Ramųjį vandenyną, į Auksinės Kastilijos sudėtį įtrauktos Panamos, Kosta Rikos ir Nikaragvos Ramiojo vandenyno pakrantės. 1527 m. buvo sudaryta Nikaragvos provincija ir atskirta nuo Auksinės Kastilijos. 1537 m. Kolumbams paskirta Veragvos kunigaikštystė, todėl Auksinės Kastilijos žemės tapo atskirtomis. 1540 m. krašto dalis į rytus nuo Veragvos (dab. Kosta Rika, vakarų Panama) sujungtos į Karališkąją Veragvą (iš jos vėliau sudaryta Naujosios Kartaginos ir Kosta Rikos provincija).
Likusi rytinė Auksinės Kastilijos dalis pradėta vadinti Tiera Firmės karūna arba Panama. 1538 m. buvo sukurta Panamos karališkoji audiencija. 1560 m. sukurta nauja Veragvos provincija buvo sujungta su Auksine Kastilija.
Mažiausias bendras kartotinis

Natūraliųjų skaičių a ir b mažiausias bendrasis kartotinis (MBK) yra mažiausias natūralusis skaičius, kuris dalijasi ir iš skaičiaus a, ir iš b, t. y. mažiausias iš visų bendrųjų kartotinių. Skaičių a ir b mažiausias bendrasis kartotinis žymimas MBK(a, b).
Pavyzdžiui, skaičių 8 ir 12 mažiausias bendrasis kartotinis yra skaičius 24, t. y. MBK(8,12)=24.
Vidmantas Mališauskas

Biografija

1993 m. tapo didmeistriu.
1987,1989, 1990, 1998, 2003, 2006, 2010, 2017 m. ir 2018 m. užėmė pirmąją vietą Lietuvos čempionatuose, 1994, 2002, 2007 ir 2012 m. – antrąją. 1992, 1994, 1996, 1998, 2002, 2006 ,2010-2012 atstovavo Lietuvai šachmatų olimpiadose, kur sužaidė 78 partijas (+28 =31 -19).
2014 m. Lietuvos senjorų (virš 50 metų) komandos sudėtyje tapo Pasaulio senjorų komandų šachmatų čempionu.
Auščiausią (2570) ELO reitingą turėjo 1993 metais.