google/wiki40b huggingface dataset:
Motobolas

Motobolas (lot. motor – judintojas, angl. ball – kamuolys) – komandinis techninis sportinis žaidimas kamuoliu, futbolas su motociklu.

Žaidimas

Žaidžia 2 komandos po 5 žaidėjus. Važinėdami specialiai parengtais motociklais žaidėjai varinėja kamuolį po futbolo aikštę, stengdamiesi įmušti jį į varžovų vartininko saugomus vartus. Trys teisėjai ir vartininkai – pėsti. Aikštės danga gali būti įvairi, dažniausiai – gumos ir asfalto su trupučiu žvyro. Vartų dydis 7,32 x 2,44 m. Kamuolys pripučiamas, 40–42 cm skersmens. Jį galima varyti tik koja, prispaudus prie motociklo, bet nepakeliant nuo žemės. Žaidžiama 3 arba 4 kėlinius po 20 min. Sportininkai dėvi specialią aprangą, kuri apsaugo nuo traumų. Žaidėjai keičiami nenutraukiant varžybų.
Centrinę aikštės liniją žaidėjas su kamuoliu gali kirsti tik perduodamas kamuolį kitam komandos nariui. Už taisyklių pažeidimą gali būti skiriama 11 m ir laisvi, su apsaugine žaidėjų sienele, 16 m baudiniai.

Istorija

Motobolas atsirado XX a. pradžioje Prancūzijoje, vienoje cirko arenų. 1923 m. įvyko pirmosios varžybos, 1933 m. – oficialus čempionatas Prancūzijoje, pirmosios tarptautinės anglų ir prancūzų varžybos. Nuo XX a. vidurio motobolas išpopuliarėjo Europoje, nuo 1958 m. kasmet rengiami Europos čempionatai.
XXI a. pradžioje stipriausios motobolo rinktinės: Prancūzija, Rusija, Vokietija, Baltarusija, Ukraina, Lietuva ir Olandija.

Lietuvos motobolas

Pirmosios motobolo varžybos įvyko 1948 m. Šiauliuose, žaidė Šiaulių ir Panevėžio komandos, jas 3:1 laimėjo panevėžiečiai. 1960 m. motobolas pradėtas žaisti Kaune ir Vilniuje. 1965 m. įvyko Lietuvos čempionatas, nuo 1969 m. jie rengiami kasmet. 1968 m. įvyko Pabaltijo turnyras.
1968–1989 m. TSRS čempionatuose, 1972–1974 m. pirmojoje lygoje ir 1985–1986 m. aukščiausioje lygoje žaidė Skuodo „Bartuva“ (1983–1985 m. „Žemūktechnika“).
Nuo 1971 m. (1973 m. ir nuo 1979 m. aukščiausioje lygoje žaidė Kretingos „Švyturys“ (1981–1993 m. „Žemūktechnika“, 1994–2004 m. „Uotas“, nuo 2005 m. „Milda“), kuri 1986 m. ir 1988 m. užėmė 3 vietą. Nuo 2009 m. Skuodo „Bartuva“ ir Kretingos „Milda“ žaidžia atvirajame Baltarusijos motobolo čempionate („Milda“ laimėjo sidabrą 2009, 2010, 2011 m.).
Nuo 1981 m. TSRS antrojoje lygoje žaidė Mažeikių „Statyba“. Nuo 1977 m. Lietuvos komandos žaidžia tarptautinius susitikimus.
1970–1989 m. Lietuvos motobolo rinktinė dalyvavo TSRS tautų spartakiadose: 1979 m. ir 1983 m. užėmė 3, 1986 m. – 2 vietą. Nuo 1993 m. Lietuvos motobolo rinktinė dalyvauja Europos čempionatuose: 1994 m. Karlsrujėje (Vokietija) iškovojo bronzos, 1996 m. Kretingoje – sidabro medalius.
Žymesnieji sportininkai: V. Bučys, I. Gagilas, R. Jasinskas, R, Juodzevičius, Egidijus Knieža, K. Knieža, E. Mikaločius, J. Mikaločius, S. Penkus, R. Petrauskas, Eduardas Steckis, A. Šliauderis, Stasys Večerskis, E. Žilys, Pranas Žiubrys, Renatas Žiubrys, Vidmantas Žiubrys.
Žymesnieji treneriai: J. Benetis, Vaclovas Brazdeikis.
2008 m. motobolas buvo kultivuojamas Kretingoje, Skuode, dirbo 2 treneriai, buvo 29 žaidėjai.
Vėtrungė (laikraštis)

Vėtrungė – Klaipėdos „Vėtrungės“ gimnazijos laikraštis.
Algirdas Vaclovas Patackas

Biografija

Gimė antitarybinio rezistento, nelegalios spaudos platintojo Antano Patacko šeimoje. Brolis – poetas ir vertėjas Gintaras Patackas.
1960 m. baigė Kauno 14-ąją vidurinę mokyklą, 1966 m. Kauno politechnikos institutą, inžinierius technologas. Studijuodamas dirbo Kauno radijo gamykloje. 1965–1966 m. pirmųjų Lietuvos ir Baltijos šalių kultūrizmo čempionatų prizininkas.
Nuo 1966 m. dirbo Jonavos azotinių trąšų gamykloje. Nuo 1968 m. LTSR MA aspirantas, vėliau jaunesnysis mokslinis bendradarbis. 9 mokslinių straipsnių iš elektrochemijos autorius. Prasidėjus politiniams persekiojimams, perėjo dirbti į Lietuvos geologijos institutą inžinieriumi, iš ten KGB nurodymu pašalintas. 1982–1990 m. dirbo Kauno melioracijos eksploatavimo valdyboje darbininku remontininku. 1986–1987 m. buvo kalinamas už pogrindžio leidinių („Pastogė“, „Lietuvos ateitis“) redagavimą ir leidimą.
1988–1990 m. Sąjūdžio iniciatyvinės grupės, vėliau LPS Kauno miesto tarybos narys, Sąjūdžio Seimų narys. Dalyvavo atkuriant Vytauto Didžiojo universitetą, buvo VDU Atkuriamojo Senato narys, pirmosios egzaminų komisijos pirmininkas. 1990–1992 m. Kauno politechnikos institute ir Vytauto Didžiojo universitete dėstė etiką, kultūros filosofiją, baltų kultūrą, 1996–2000 m. ten pat – baltų kultūros ir etikos kursą. 1990 m. Žaliakalnio rinkiminėje apygardoje išrinktas Aukščiausiosios Tarybos – Atkuriamojo Seimo deputatu, Nepriklausomybės atstatymo akto signataras. A. Patackui suteiktas Laisvės kovų dalyvio statusas.
1992–1996 m. ir 1996–2000 m. kadencijų LR Seimo narys. Priklausė Sąjūdžio, vėliau Krikščionių demokratų frakcijoms, vadovavo Lietuvos-Čekijos tarpparlamentinių ryšių grupei. 2000–2002 m. dirbo Krašto apsaugos sistemoje, dalyvavo specialiosiose LR URM bei Seimo misijose Čečėnijoje ir Gruzijoje. 2002–2012 m. Kauno įgulos karininkų ramovės viešųjų ryšių specialistas. 2012–2015 m. LR Seimo narys, priklausė „Drąsos kelio“ frakcijai.

Kūryba

Yra paskelbęs straipsnių baltų kultūros, Lietuvos geopolitikos klausimais. Algio Rudaminos slapyvardžiu paskelbė eilių.
Kartu su Aleksandru Žarskum parašė knygų ir skaitė paskaitų, kuriose savaip interpretavo lietuvių tradicijas. Dainiaus Razausko teigimu, Algirdo Patacko ir Aleksandro Žarskaus kūryba yra vienas iš įdomiausių, vienas iš giliausių reiškinių šiuolaikinėje lietuvių žodžio kultūroje, savo dvasia galbūt palygintinas su Vydūno reiškiniu prieš šimtą metų. Tačiau autoriai kritikuotini už perdėtą „tautinę savimeilę“ („MES skaisčiausi, kilniausi, geriausi, o visi kiti aplink – tai tik pagedę buvę MES..“), bei už kalbos dalykų aiškinimą visiškai atsiribojant nuo kalbotyros.
Katyčių herbas

Istorija

Herbą patvirtino Lietuvos Respublikos Prezidentė dekretu Nr. 1K-835.
Gintaras Mataitis

Gintaras Mataitis (g. 1962 m. birželio 16 d. Žasliuose, Kaišiadorių rajonas) – LNK sporto žurnalistas.
Juri Lotman

Juri Lotman (rus. Ю́рий Миха́йлович Ло́тман; 1922 m. vasario 28 d. – 1993 m. spalio 28 d.) – literatūros tyrinėtojas, semiotikas, kultūros istorikas, dirbęs Tartu universitete. Jis buvo Vienas iš Tartu-Maskvos semiotinės mokyklos įkūrėjų ir svarbiausių teoretikų. 1964 m. Juri Lotman įkūrė periodinį akademinį leidinį „Труды по знаковым системам – Σημειωτικη“ (dabar – Sign System Studies). Įkvėptas V. Vernadskio idėjų apie biosferą ir noosferą, Juri Lotman pasiūlė semiosferos sąvoką, kuri tapo viena kertinių jo sąvokų.
Vaidutis Laurėnas

Biografija

1981 m. baigė Maskvos M. Lomonosovo universiteto Filosofijos fakultetą. 1990 m. filosofijos mokslų kandidatas.
1981–1987 m. dėstė Šiaulių pedagoginiame institute, 1987–1990 m. aspirantūros studijos Maskvos M. Lomonosovo universitete. Nuo 1991 m. Klaipėdos universiteto dėstytojas, 1991–1993 m. Istorijos ir sociologijos (nuo 1992 m. Politologijos ir sociologijos) katedros vedėjas, 1993-2011 m. studijų prorektorius, 2002 m. laikinasis Klaipėdos universiteto rektorius, 2011-2014 m. Klaipėdos universiteto rektorius, Senato narys 2005-2014 m., Tarybos narys 2011 m., Politikos mokslų katedros profesorius (nuo 2003 m.), Socialinių pokyčių studijų centro vyriausias mokslo darbuotojas(2015-2018 m.). 2017 m. vasario 3 d. remiantis slapto balsavimo rezultatais išrinktas  VII Klaipėdos universiteto senato pirmininku.
2003-2015 m. Lietuvos socialdemokratų partijos narys. 2003–2007 m. Klaipėdos miesto savivaldybės tarybos narys. 2003-2010 m. Klaipėdos mokslo ir technologijų parko tarybos narys. 2009-2014 m.  Asociacijos "Baltijos slėnis" valdybos narys.
Euro-Tarpžemyninės menų ir mokslų akademijos narys (EMAAS, Graikija). Lietuvos politologų asociacijos tarybos narys 1997–2010 m. Lietuvos aukštosios jūreivystės mokyklos tarybos narys 2009-2013 m. Mokslo žurnalų "Politologija“, "Sociologija. Mintis ir veiksmas“, "Agora" (2011-2017), 'Lithuania Political Science Yearbook" (2005-2009), "Regional Formation and Development Studies" (2012-2017), "Tiltai" (1997-2018), "Viešoji politika ir administravimas" (2002-2005) redakcinių kolegijų narys.

Mokslinė veikla

Mokslinės veiklos sritys: politikos teorija, postkomunizmo politinė sociologija, žinių vadyba
Adomas Tadas Chodkevičius

Biografija

Gimė Veliuonos, Baisogalos, Daugėliškio ir Bluduinės (Gudija) seniūno Jono Karolio Chodkevičiaus ir Cecilijos Sofijos Sapiegaitės Chodkevičienės šeimoje.
Gyveno Didžiosios Mažeikavos dvare (Gardino sritis). Paveldėjo Bluduinės ir Veliuonos seniūno pareigybes, 1735 m. buvo paskirtas Bresto vaivada. Supraslės bazilijonų vienuolyno ir Viešpaties Apsireikšimo Švč. Mergelei Marijai bažnyčios koliatorius.
1740 m. rugpjūčio 3 d. apdovanotas Baltojo erelio ordinu.

Šeima

Apie 1738 m. vedė Rozaliją Ievą, Pamario vaivados Petro Jono Čapskio dukterį. Su ja susilaukė vienintelio sūnaus Jono Mikalojaus Ksavero. Vyrui mirus, žmona apie 1749 m. ištekėjo už giminaičio Jokūbo Čapskio-Huteno.
Stiklo lenkimas

Stiklo lenkimas – procesas, kurio metu pakaitintas stiklas suminkštėja ir formuojamas lenkimu. Taip iš plokščio stiklo lakšto suformuojamas arkos pavidalo stiklas arba lankstomi stikliniai vamzdeliai (pvz., gaminant stiklinę laboratorinę įrangą – indus). Stiklas lengvai lankstomas naudojant stiklo pūtimo techniką.
Stiklas yra kietas ir trapus, bet atliekant tam tikrus veiksmus įmanoma stiklą galima lenkti ar kitaip formuoti.
Juodoji mama, baltoji mama

Turinys

Į atogražų saloje esantį moterų kalėjimą atgabenamas eilinis būrys nuteistųjų. Ly ir Karen, atsidūrusios seksualiai priekabiaujančios prižiūrėtojos Densmor akiratyje, sukelia muštynes, už ką atsiduria karceryje, o po kelių dienų turi būti pergabentos į kitą kalėjimą.
Pakeliui konvojus užpuolamas Karen draugų sukilėlių ir abi moterys, surakintos vienais antrankiais, pasprunka. Kol policija jų ieško, jos priverstos susitaikyti ir ieškoti išeities. Karen nori grįžti pas savo draugus, tuo tarpu Ly, atsidūrusi kalėjime už tai, kad apvogė savo buvusį draugą, prekiaujantį narkotikais, siūlo keliauti į kitą salos pusę, kur jos draugai gali padėti.
Jos persirengia vienuolėmis ir keliauja pakeleivingomis mašinomis bei autobusais, tuo tarpu į bėglių paiešką įsitraukia ne tik kariuomenė, bet ir Ly apvogto Viko Čengo žmonės, o sukilėliai seka iš paskos, tikėdamiesi išgelbėti abi moteris.
Magminė uoliena

Magminės uolienos – uolienos, susidariusios iš magmos (išlydytos, daugiausia silikatinės masės), kuri šaldama sukietėjo.

Cheminė sudėtis

Magminių uolienų cheminė sudėtis nustatoma pagal jas sudarančių elementų (jų oksidų) procentinę sudėtį ir pagal mineralinę sudėtį. Cheminė ir mineralinė magminių uolienų sudėtis tarpusavyje susijusi, tačiau praktiškai neįmanoma nustatyti mineralinę sudėti vien tik iš cheminės sudėties ir atvirkščiai. Taip pat uolienas sudarančių mineralų sudėtis sudėtinga ir pilna įvairių retų elementų priemaišų. Magminėse uolienose galima rasti praktiškai visus žinomus cheminius elementus, tačiau pagrindiniai yra deguonis, silicis, aliuminis, geležis, kalcis, natris, kalis, titanas ir vandenilis. Cheminė magminių uolienų sudėtis nustatoma pagal oksidų: SiO₂, Al₂O₃, Fe₂O₂, FeO, MgO, CaO, Na₂O и K₂O kiekį. Magminių uolienų cheminė sudėtis nesutampa su magmos, iš kurios susidarė uolienos, chemine sudėtimi. Taip yra todėl, kad kai kurios magmos sudedamosios dalys (vanduo, anglies dioksidas, chloro, fluoro junginiai ir kt.) stingstant išsiskiria.
Magminių uolienų įvairovė atsiranda magmos diferenciacijai. Įvairiose magmos rezervuaro dalyse kaupiasi įvairios medžiagos ir išsiskiria įvairūs mineralai. Išskiriami du pagrindiniai diferenciacijos tipai: magminė diferenciacija ir kristalizacinė diferenciacija.
Monogamija

Monogamija (gr. μονόςγάμος – viena santuoka) – priešingos lyties atstovų santuoka su vienu partneriu.
Monogamija būdinga išsivysčiusioms šalims, kurios turi stiprią teisinę sistemą ir paveldimą nuosavybę.
Priešingybė monogamijai – poligamija.
C (kalba)

Istorija

Kalba sukurta tarp 1969–1973 metų ir pavadinta pagal kalbą B, kurios nemažai savybių perkelta į C. 1973 kalba buvo jau pakankamai galinga, kad ja perrašytų UNIX operacinės sistemos branduolį.
1978 metais išspausdinta C specifikacija, vėliau tapusi ANSI C standarto pagrindu. Šis standartas sukurtas 1983 metais Amerikos Nacionaliniame Standartų Institute.

Pavyzdys

#include <stdio.h>int main(void){
    printf("Sveikas, Pasauli!\n");
    return 0;}
Kandalakšos krantas

Kandalakšos krantas (rus. Кандалакшский берег) – kranto ruožas šiaurinėje Kandalakšos įlankos (Baltoji jūra) dalyje, besidriekiantis nuo Kandalakšos iki Kaškarancų kaimo. Krante yra keli giliai įsirėžę užutėkiai (Kolvicos, Porja ir kitos). Pakrantėje driekiasi salų virtinė, iš jų didžiausios yra Lokių (Медвежий), Vlasovas (Власов) ir Chedostrovas (Хедостров). Priekrantėje vykdoma verslinė žvejyba.
Kranto dalis, einanti į rytus nuo Turij pusiasalio, žema ir mažai raižyta, o į vakarus – aukšta ir uolėta. Krantas apaugęs spygliuočių miškais.
Svarbiausias uostas – Kandalakša. Kitos gyvenvietės – Kolvica (Колвица), Luvenga (Лувеньга), Kuzreka (Кузрека), Umba (Умба) ir Olenica (Оленица).
Geležinkelis Vilnius–Kaunas

Istorija

Vilniaus – Kauno geležinkelio linija pradėta tiesti kartu su Sankt Peterburgo–Varšuvos geležinkeliu 1859 m. pavasarį, o traukinių eismas linija atidarytas 1862 m. kovo 15 d. Tiesiant geležinkelį iškasti tuneliai Kaune ir Paneriuose. Tarpukariu Vilniaus kraštui esant Lenkijos valdžioje geležinkelis prarado strateginę reikšmę, tačiau tarybiniais metais jo svarba vėl išaugo. 1975 m. baigta šio ruožo elektrifikacija. Dabar Vilniaus – Kauno geležinkelis yra intensyviausiai Lietuvoje naudojamas geležinkelio ruožas, visas geležinkelis (išskyrus atkarpą Kauno geležinkelio tunelyje) yra dvikelis.
Geležinkelio istorijoje neišvengta ir skaudžių nelaimių bei incidentų. 1975 m. balandžio 4 d. Žasliuose įvyko didžiausia Lietuvos istorijoje geležinkelio katastrofa. 1994 m. lapkričio 6 d. netoli Vievio buvo susprogdintas tiltas per Bražuolės upę.

Keleivių susisiekimas

Šiuo metu per dieną maršrutu tarp Vilniaus ir Kauno kiekviena kryptimi važiuoja 14 elektrinių traukinių. Reisai aptarnaujami dviaukščiais Čekijoje pagamintais EJ 575 elektriniais traukiniais. Kelionės tarp Vilniaus ir Kauno trukmė priklausomai nuo sustojimų skaičiaus svyruoja tarp 1 valandos ir 1 valandos 40 minučių. Atskiromis Vilniaus – Kauno geležinkelio atkarpomis naudojasi ir kitomis kryptimis (iš Vilniaus į Klaipėdą, Trakus ar Varėną) važiuojantys keleiviniai traukiniai.
Kūrėjas (laikraštis)

Kūrėjas – JAV lietuvių savaitinis anarchistinės krypties laikraštis, ėjęs 1900 m. vasario 7 d. – birželio 14 d. Čikagoje.

Istorija

Leido ir redagavo Domininkas Keliauninkas (J. Laukis). Išėjo 19 numerių.
Summer Glau

Biografija

Glau gimė San Antonijuje, Teksase, kur ji ir užaugo su dviem jaunesnėmis seserimis Keitlin ir Kristi. Glau turi škotų-airių ir vokiečių šaknų. Jos motina mokytojauja mokykloje, o tėvas dirba generaliniu rangovu. Ji iš pradžių mokėsi šokti baletą, taip pat tango ir flamenko. Buvo gavusi stipendiją, tad nuo 3 iki 12 metų mokslų mokėsi namie. Tačiau lūžus kojos pirštui jos, kaip šokėjos, karjera pasibaigė, tad ji 2002 m. persikraustė į Los Andželą ir nusprendė siekti aktorės karjeros.
2002 m. ji gavo balerinos vaidmenį vienoje iš televizijos serialo „Angel“ serijų. Jos vaidyba patraukė režisieriaus Joss Whedon dėmesį ir šis vėliau jai pasiūlė River Tam vaidmenį kritikų pripažino susilaukusiame, bet trumpai eteryje gyvavusiame TV seriale „Firefly“. Vėliau nusifilmavo serialo tęsinyje – filme „Serenity“. Glau filmavosi kelete filmų, kaip kad „Sleepover“, atliko epizodinius bei periodinius vaidmenis televizijos serialuose „CSI: Kriminalistai“, „Specialusis būrys“, „4400“.
2008 m. gavo vaidmenį taip pat vėliau nutrauktame seriale „Terminatorius: Saros Konor kronikos“.
Aištokas

Aištokas (icestock, bavariškas akmenslydis) – žiemos sportas, kurio tikslas nustumti specialų diską kuo arčiau taikinio. Populiarus Alpių regione.
1936 m. žiemos olimpinėse žaidynėse ir 1964 m. žiemos olimpinėse žaidynėse aištokas buvo įtrauktas į programą kaip demonstracinė sporto šaka. Pirmasis Europos čempionatas surengtas 1951 m., o pasaulio 1983 m.

Lietuvoje

Pirmasis Lietuvos čempionatas vyko 2011 m. Trakuose ant Galvės ežero.
Lietuva taip pat dalyvauja Europos taurės turnyruose, Europos jaunimo čempionatuose.
Lietuvoje buvo surengtos tarptautinės varžybos 2015 m. Druskininkuose, o 2016 Lazdijuose, kur ir yra daugiausiai žaidžiama ši sporto šaka Lietuvoje.
Prigimtinė teisė

Prigimtinė teisė ir prigimtinės teisės teorija – viena seniausių teisės filosofijos ir teisės mokslo kategorijų. Nuo senų laikų prigimtinė teisė buvo priešinama su galiojančia (pozityviąja) teise kaip ideali, tobula netobulos egzistuojančios teisės atžvilgiu, kylanti iš pačios gamtos ir todėl nekintanti – priešinama su keičiama ir priklausoma nuo nustatyta žmogaus teise. Kaip tobula prigimtinė teisė yra sąlygojama, apibrėžiama per amžiną idealo bei tikrovės prieštarą, taip pat kai kuriomis pozityviosios teisės savybėmis, kurios pabrėžia šį prieštaravimą.
Pozityvieji įstatymai paprastai priimami ilgalaikiam taikymui. Kaip nustatytos bendro pobūdžio normos jie negali keistis kiekvienąkart keičiantis visuomeniniams santykiams, kuriems reguliuoti jie yra sukurti, nors tuo metu gyvenimas keičiasi bei kyla naujų santykių nustatymo poreikis. Netgi patys geriausi įstatymai retai tenkina visas asmenų grupes. Visuomeninių interesų įvairovę nebūtina atspindi teisėkūra. Todėl kyla nepasitenkinimas dėl pozityviosios teisės, kuris gali būti grindžiamas ir prigimtinės teisės reikalavimais. Pozityviosios teisės aktai yra keičiami bei subjektyvūs. Prigimtinė teisė laikoma viršesne už pozityviąją kaip tam tikra aukščiausioji teisė, kurios galia kyla iš gamtos – už pozityviąją teisę viršesnės normos. Laikantis pozicijos, kad egzistuoja prigimtinė teisė, manyta, kad egzistuoja tam tikros nuostatos tarsi nepriklausančios nuo žmogaus valios ir nustatytos pačios gamtos. Tokia įžvalga vertė ieškoti bei atrasti prigimtinės teisės pėdsakų galiojančioje teisėje bei teisės normose skirti nekeičiamas ir prigimtines nuostatas nuo nustatytųjų. Tokiu būdu prigimtinė teisė kaip koncepcija pagrindė praktinę reikšmę turintį reikalavimą dėl tobulesnės teisės, iš kitos pusės – natūraliai kylančią būtinybę stebėti, teoriškai nagrinėti žinomas nuostatas. Šie du aspektai papildo vienas kitą, tačiau negali būti suvesti vienas į kitą. Pirmuoju atveju prigimtinė teisė keliama virš pozityviosios, antru ji suprantama kaip tam tikra žinoma veikiančiosios teisės dalis. Toks dvilypumas pastebimas per visą prigimtinės teisės doktrinos formavimosi laikotarpį. Prigimtinė teisė susiformavo ne tik kaip teisės koncepcija, bet ir kaip atskira teisinė mokykla. Ja buvo grindžiama pozityvioji teisė. Šiai esant neteisingai, bet jos nuginčijimui nesant formalaus teisinio pagrindo, buvo remiamasi prigimtinės teisės reikalavimais. Prigimtine teise rėmėsi ir teisėkūra kai kuriose Europos valstybėse.
Prigimtinės teisės, prigimtinės teisės mokyklos antipodas (priešingybė) XX amžiuje laikytinas teisinis pozityvizmas, aukščiau visų normų keliantis pozityviąją teisę (galiojančius įstatymus, kitus formalius teisės aktus), padaręs didelę įtaką socialistinės teisės tradicijos valstybių teisiniame ir politiniame gyvenime (iki šiol kaip teisinė teorija turinti tvirtas pozicijas ir Lietuvos teisinėje sistemoje).
Prigimtinės teisės teoriją plėtojo tiek pasaulietinės, tiek ir religinės (bažnytinėje) teisėje (teoretikai – Tomas Akvinietis ir kiti).
Džigmė Kesaras Namgjalas Vangčiukas

Šeima

Jis yra vyriausias buvusio karaliaus Jigme Singye Wangchuck sūnus. Jo tėvo trečioji žmona yra karalienė Tshering Yangdon. Taip pat jis turi sesę, princesę Dechen Yangzom, bei brolį, princą Jigme Dorji. Be šios šeimos karalius dar turi keturias pusiau seseris ir tris pusiau brolius.
2011 m. spalio 13 d. Butano karalius, būdamas 31 metų, šalies švenčiausiame vienuolyne-tvirtovėje vedė 10-čia metų jaunesnę studentę Jetsun Pemos.
Romas Eikevičius

Biografija

1961–1965 m. mokėsi Kidulių pradžios mokykloje, 1965–1969 m. Kidulių aštuonmetėje mokykloje, 1969–1972 m. Kidulių vidurinėje mokykloje. 1972–1976 m. studijavo Vilniaus pedagoginiame institute.
1976–1980 m. Kudirkos Naumiesčio vidurinės mokyklos mokytojas, 1980–1984 m. Keturnaujienos aštuonmetės mokyklos direktorius, nuo 1984 m. Kudirkos Naumiesčio Vinco Kudirkos vidurinės mokyklos, gimnazijos direktorius.
Nuo 1990 m. Lietuvos demokratinės darbo partijos, nuo 2001 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Šakių rajono skyriaus narys.
1984–1991 m. Kudirkos Naumiesčio LDT deputatas, 1991–1995 m. Kudirkos Naumiesčio miesto tarybos pirmininkas, 1995–1997 m. ir 2000–2003 m. Šakių rajono savivaldybės tarybos narys LDDP sąraše, nuo 2008 m. Šakių rajono savivaldybės tarybos narys LSDP sąraše.
Ričardas Jakutis

Biografija

1969 m. baigė Šiaulių J. Janonio vidurinę mokyklą. Studijavo Lietuvos žemės ūkio akademijos Hidromelioracijos fakultete. Vienas pirmųjų Lietuvos didžėjų bei Lietuvos žemės ūkio akademijos Hidromelioracijos fakulteto estradinio ansamblio konferansjė. Rašė lietuviškus tekstus estradinėms dainoms. Kurį laiką gyveno Maskvoje. 1983 m. baigė Kauno kunigų seminariją.
1983–1997 m. Nemenčinės bažnyčios vikaras, klebonas. Nemenčinėje susidomėjo menu, tapo garsiu kolekcininku, išmoko lenkų kalbą. Su dar penkiais Lietuvos kunigais priklausė Taikos gynimo komitetui ir dar sovietmečiu su kitais komiteto nariais lankėsi Vokietijoje, Švedijoje, Kinijoje. 1992 m. įkūrė parapijinius namus „Vilties šeima“. Surinkta kolekcija buvo bemaž didžiausia iš privačių lietuvių dailininkų kolekcijų. Surengtos parodos Osle (Norvegija), Sopote (Lenkija), įvairiuose Vokietijos miestuose, rengiamos kasmetinės parodos „Arkos“ galerijoje (Vilnius). Kolekciją buvo galima apžiūrėti Nemenčinės parapijos namuose. Parapijos namų salėje ir Nemenčinės bažnyčioje vyko koncertai, poezijos vakarai, susitikimai su žymiais žmonėmis. 1994 m. pradėjo statyti Parapinį centrą su senelių ir vaikų našlaičių globos namais. Už finansinius nusižengimus statant šį centrą Vilniaus miesto 2-ajame apylinkės teisme nuteistas kalėti pusseptintų metų, konfiskuojant jo turtą. 2004 m. bausmę pavyko sutrumpinti iki vienerių metų ir aštuonių mėnesių. Paveikslų ir knygų kolekcijos, nebaigtas statyti Parapinis centras areštuoti ir aukcione parduoti skolų padengimui. Dalį įkalinimo laiko praleido Šiaulių tardymo izoliatoriuje-kalėjime, kur dirbo bibliotekininku. Atsisakęs kunigystės nuo 1998 m. vėl gyvena Šiauliuose. 2005 m. vedė.
Regioninei spaudai rašo straipsnius ir komentarus, laikraščių „Šiaulių naujienos“, „Šiauliai plius“ apžvalgininkas. Šiaulių miesto kultūros centro „Laiptų galerija“ bendradarbis. Kaip gidas lydi ekskursantus į Lenkiją. Iš lenkų kalbos išvertė kun. M. Malinskio knygą apie Popiežių Joną Paulių II  „Pašaukė mane...“ ( 1990 m.) ir Karolio Vojtylos pjeses „Mūsų Viešpaties brolis“, „Priešais juvelyro parduotuvę“ (1993 m.). „Priešais juvelyro parduotuvę“ 1994 m. pastatyta Kauno menininkų namų dramos studijos (rež. R. Staliliūnaitė).