google/wiki40b huggingface dataset:
Tigrinis pitonas

Dauginimasis

Pavasarį patelė padeda 8-100 kiaušinių. Dėties ji nepalieka, apsivijusi ją saugo, tampa agresyvi, gali užpulti net leopardą ar šakalą. Po 4 savaičių išsirita 50-60 cm ilgio jaunikliai, kurie greit auga ir trejų metų jau būna 4 m ilgio.
Christianus Cornelius Uhlenbeck

Biografija

Ch. Ulenbekas vaikystę praleido Harleme, kur mokėsi pradinėje mokykloje, o tada – gimnazijoje. Jaunystėje Ulenbekas rašė eiles: dar iki baigdamas gimnaziją, 1885 m. liepą jis išleido romantinių eilėraščių rinkinį „Mintys ir svajos“ (Gedachten en droomen). Tais pačiais metais jis įstojo į Leideno universitetą. Puikiais įvertinimais baigęs universitetą, jaunasis Ch. Ulenbekas  1888–1889 m. Leuvardeno gimnazijoje dirbo mokytoju. Vėliau jis dirbo Amsterdamo universitete. Vadovybės nurodymu, 1890 Ch. Ulenbekas vyko į Rusijos imperiją studijuoti Nyderlandų istorijai svarbių archyvų. Jis lankėsi Sankt-Peterburge, Tartu ir Maskvoje, kur pramoko rusų kalbos. 1892 m. tapo Amsterdamo universiteto docentu, čia jis pradėjo dėstyti sanskritą. 1899 m., savo seno vadovo pakviestas, Ch. Ulenbekas atvyko dirbti į Leideno universitetą.
 1911 m. daktaras Ch. Ulenbekas Montanos indėnų rezervate aplankė juodakojų gentį, kur jį lydėjo žmona Vilhelmina, o žmonos dienoraštis vėliau buvo įtrauktas į knygą apie šią ekspediciją. Kaip mokslininkas, Ch Ulenbekas aktyviausiai darbavosi 1900–1930 metais. Po 1926 m.  Ch. Ulenbekas dėl sveikatos išėjo į pensiją. Jis persikėlė gyventi į Šveicariją, ir toliau publikavo darbus, tęsė mokslinę veiklą. Mirė 1951 m. rugpjūčio 12 d. Šveicarijoje, Lugane.

Mokslinė veikla

Ch. Ulenbekas tyrinėjo baltų-slavų kalbas, genetinius baskų kalbos ryšius, taip pat – eskimų-aleutų ir Šiaurės Amerikos indėnų kalbų (ypač – Blekfuto kalbos) klasifikavimo problemas. Indoeuropeistikos srityje, sudarė sanskrito ir gotų kalbos etimologinius žodynus. Iškėlė hipotezę, kad indoeuropiečių kalbų gramatinė sandara yra „sukryžminto“ pobūdžio. Tyrė ergatyvumo tipologiją ir pateikė prielaidą indoeuropiečių prokalbę buvus ergatyvinės sandaros. 1894 m. suformulavo daugumai sateminių kalbų, tad – ir baltų, svarbų ruki dėsnį. 
CH. Ulenbekas R. van Gulikui (ol. R. van Gulik) dėstė sanskritą.
Harvard University Press

Leidyba

Tarp žymiausių autorių pažymėtini Eudora Welty, Walter Benjamin, E. O. Wilson, John Rawls, Emily Dickinson, Stephen Jay Gould, Helen Vendler, Carol Gilligan, Amartya Sen, David Blight, Martha Nussbaum ir Thomas Piketty. Leidykla garsėja antikinės graikų ir lotynų literatūros serijos „Loeb Classical Library“, renesanso „I Tatti Renaissance Library“, viduramžių „Dumbarton Oaks Medieval Library“, indų literatūros klasikos „Murty Classical Library of India“ knygų leidyba.
Mellieha SC

Istorija

Klubas įkurtas 1947 m. Yra žaidę elito divizione.
Vasaros meilužiai

Turinys

Maiklas ir Keitė – jauna pora, ką tik baigę koledžą. Jiedu pažįstami daugiau kaip 10 metų, iš kurių didesnę pusę laiko draugauja. Atėjus vasarai, jie nusprendžia praleisti atostogas vienoje Graikijos saloje. Pradžioje jie linksmai kartu leidžia laiką, kol Maiklui į akį krinta Lina – netoliese apsistojusi prancūzė archeologė. Niekada nebuvęs su kita moterimi, tik su Keite, jis pradeda rodyti šiai dėmesį ir netrukus jiedu suartėja. Kadangi Maiklas labai myli savo draugę ir dėl išdavystės jaučia kaltę, o šiai ėmus kažką įtarti, viską prisipažįsta.
Norėdama jį pamokyti, Keitė eina į vietinį barą, ketindama susipažįsti su kokiu nors vyru ir galbūt su juo permiegoti, tačiau naujas pažįstamas pasirodo esąs ne itin malonus ir galiausiai jai tenka nuo šio sprukti. Po to, kai vakare Maiklas grįžta iš naujo pasimatymo su Lina, Keitė pareikalauja, kad jis šiuos santykius nutrauktų.
Kitą vakarą ji pati apsilanko Linos namuose, tačiau vietoje konfrontacijos moterys praleidžia kelias valandas pasakodamos kiekviena apie savo pomėgius: Liną – archeologiją, o Keitė – fotografiją. Maiklą nustebina, kad jos abi merginos randa bendrą kalbą, bet tai netrukdo jiems trims kartu leisti laiką. Keitei vis dar sunku susitaikyti, kad Maiklas miega su Lina, tačiau netrukus tarp jų nusistovi meilės trikampis, kuomet abi moterys dalinasi vienu vyru. Vis tik Lina netrukus pradeda baimintis, kad vasara pasibaigs ir naujieji draugai išvyks į Ameriką, ją palikdami. Nors Maiklas ir Keitė tikina, kad tai nebūtinai turi baigtis, Lina nusprendžia pirmoji pasitraukti ir vieną dieną dingsta kartu su jaunu vaikinu Janu, su kuriuo susipažįsta paplūdimyje. Maiklas su Keite jos keletą dienų ieško, vėliau mėgina tęsti atostogas, tačiau prisiminimai apie Liną juos trikdo ir galiausia jie nusprendžia išvykti anksčiau laiko. Oro uoste jie susiduria su Lina, kuri persigalvojo ir nusprendė vėl su jais susitikti. Trijulė grįžta į salą, kad kartu praleistų likusias 3 atostogų savaites.
Stanislovas Antanas Bužinskis

Biografija

Užėmė Smolensko iždininko, Krasnoselsko seniūno, nuo 1732 metų LDK prokuroro pareigybes. Nuo 1748 metų Bresto kaštelionas, 1752–1763 Smolensko kaštelionas. Taip pat buvo pasiuntinys į 1732, 1733 (pasisakė už Stanislovo Leščinskio išrinkimą į Lenkijos karaliaus sostą), 1738, 1740, 1744, 1746 metų seimus; 1736 metais buvo Lietuvos tribunolo deputatu.
1769 metais buvo apdovanotas Baltojo erelio ordinu.
Dalia Grinkevičiūtė

Dalia Grinkevičiūtė (1927 m. gegužės 28 d. Kaune – 1987 m. gruodžio 25 d. ten pat, palaidota Eigulių kapinėse) – Lietuvos gydytoja, rašytoja.

Biografija

1941 m. su šeima ištremta į Altajaus kraštą, 1942 m. į Trofimovską Jakutijos šiaurėje. 1949 m. pabėgo į Lietuvą. 1950 m. suimta ir kalinta Suchobezvodnojės (Gorkio sritis) kalėjime, 1953 m. ištremta į Jakutską. 1954 m. įstojo į Omsko medicinos institutą. 1956 m. iš tremties paleista, 1957 m. grįžo į Lietuvą. 1960 m. baigė Kauno medicinos institutą. 1960–1974 m. dirbo Laukuvos ligoninėje. Rūpinosi tremtiniais, rinko ir užrašinėjo atsiminimus. Buvo persekiojama sovietinio saugumo, 1974 m. atleista iš darbo, atimtas tarnybinis butas.
Parašė atsiminimus apie tremtinių gyvenimą, išgyvenimus Užpoliarėje. Jiems būdingas grožinės literatūros ir dokumentiškumo derinys. Atsiminimai pavadinimu „Lietuviai tremtiniai Jakutijoje“ pirmą kartą išspausdinti 1979 m. Maskvoje savilaida rusų kalba. Lietuvoje 1988 m. išspausdinti pavadinimu „Lietuviai prie Laptevų jūros“. Išversti į anglų kalbą pavadinimu „Reconciliation“ 2002 m. išspausdinti Chalbury, į vokiečių kalbą – „Die Litauer an der Laptewsee“ 2002 m. išspausdinti Hiutenfelde. Apie gyvenimą okupuotoje Lietuvoje pasakojama atsiminimuose „Gimtojoj žemėj“, parašytuose po 1979 m., išspausdintuose 1996–1997 m.
Juozas Andriuškevičius

Biografija

Baigė gimnaziją, dirbo Marijampolėje spaudos darbą.
Žemaitkiemio Šv. Kazimiero bažnyčia

Istorija

Apie 1582 m. Žemaitkiemio dvaras dovanotas Vilniaus jėzuitų kolegijai. Jėzuitai 1586 m. pastatė bažnyčią. Jai tada dovanotas Semeniškio kaimas (vėliau sukeistas su Žemaitkiemiu). 1716 m. pastatyta nauja bažnyčia. Nuo 1777 m. minima parapinė mokykla.
Per 1892 m. miestelio gaisrą bažnyčia sudegė. Pasklidus gandui, jog jos vietoje bus statoma cerkvė, paskubomis nupirkta Želvos, bažnyčia ir pastatyta sudegusios vietoje. Žmonės nepakluso policijos reikalavimui sustabdyti statybą. Klebonas M. Gulbinas ištremtas 3 m. į Kalugą. 2 m. ištremti ir trys bažnyčią statę darbininkai.
1892 m. suprojektuota mūrinė bažnyčia. Parapijiečiai ilgai negavo valdžios leidimo statyti. Šios bažnyčios statybos bylos padariniai buvo reikšmingi visai Lietuvai. Rusijos Vidaus reikalų ministras 1896 m. išleido potvarkį (galiojo iki 1899 m.), kuriuo teigė, jog bažnyčioms atstatyti ar perstatyti valdžios leidimo nereikia. Kunigo Antano Jucevičiaus rūpesčiu 1899–1902 m. pastatyta dabartinė bažnyčia.

Architektūra

Bažnyčia turi neobaroko bruožų, stačiakampio plano, su masyviu fasado bokštu. Vidus 3 navų, skliautuotas. Šventoriaus tvora akmenų mūro.
Vokiečių mažasis špicas

Šuns temperamentas

Mažieji vokiečių špicai yra žavūs, bet kartu ir energingi bei narsūs. Jie, kilus pavojui, drąsūs ir ryžtingi. Mėgsta paloti, kad atkreiptų šeimininko dėmesį. Labai žaismingi ir prieraišūs. Visuomet pasirengę lydėti šeimininką.
Nors maži, nenusileidžia dideliems šunims. Su kitais šunimis ar kambariniais gyvūnėliais (pvz.: su katėmis) draugiškai sutaria. Tačiau svetimą, didesnį už save šunį, puls.

Priežiūra

Kailį kartą per tris savaites reikia pašukuoti retomis šukomis. Jei per dažnai tai darysite, galite sugadinti poplaukį. Paprastai šuo šeriasi nesmarkiai ir negausiai, tad namie nesukelia problemų.

Pastaba

Kartais mažųjų vokiečių špicų vadoje gali būti ir Pomeranijos špicų - paprasčiausiai šie šunys skiriasi tik ūgiu (jie kiek mažesni už mažuosius vokiečių špicus).
Diegamakštė

Diegamakštė (arba koleoptilė) – vienskilčių augalų daigo organas, padedantis jam tankioje žemėje prasiskverbti į paviršių. Diegamakštes turi kviečiai, kukurūzai ir kiti panašūs augalai.
Diegamakštė yra cilindro formos vamzdelis, kurio uždaras ir šiek tiek nusmailėjęs viršutinis galas skverbiasi aukštyn. Ji gerai orientuojasi pagal šviesą (fototropizmas) ir žemės trauką (neigiamas geotropizmas), prireikus keisdama augimo kryptį link šviesos ir nuo Žemės centro. Koleoptilės viduje yra jos saugomas pirminis lapelis, kuris irgi auga, tačiau iš pradžių lėčiau. Lapelis prie koleoptilės nėra priaugęs, juos galima nelabai sunkiai atskirti vieną nuo kito. Koleoptilė susideda iš gana vienodų ląstelių, kurios visos prisitaikę labai greitai augti tįstamuoju augimu. Išilgai vamzdelio šonų eina du augimui reikalingą vandenį teikiantys vandens indai.
Kviečio koleoptilė geriausiai išsivysčiusi ir greičiausiai auga maždaug trečiąją daigo dygimo dieną.
Koleoptilei pasiekus dirvožemio paviršių, jos augimas sustoja, ir lapelis, praaugęs visą jos ilgį ir prapėšęs viršų, toliau auga vienas.
Koleoptilė yra svarbus augalų biocheminių tyrimų mokslo objektas.
Baltarusijos futbolo lygos taurė

Baltarusijos futbolo lygos taurė (Federacijos taurė) – futbolo taurės turnyras, įvykęs nuo 2007 m. Jame dalyvavo 14 aukščiausiosios lygos ir 2 II ešelono komandos.
Čekoniškės

Aplinkinės gyvenvietės

Sudervė – 5 kmŠilėnai – 2 km
Ylakių Viešpaties Apreiškimo Švč. Mergelei Marijai bažnyčia

Istorija

Pirmoji bažnyčia pastatyta 1640 m. Metrikų knygos rašytos nuo 1642 m. Nauja bažnyčia pastatyta 1701 m. Jai 1709 m. dovanota 1,5 valako žemės. 1744 m. buvo vėl statoma nauja bažnyčia, kuri 1806 m. buvo sena ir griūvanti (dalis bažnyčios ir bokštai buvę neseniai perstatyti, tik dėl blogo stogo virto griuvėsiais). Nuo XIX a. pradžios veikė parapinė mokykla. 1843 m. įsteigta parapija. 1863 m. vikarą Aleksandrą Miliauską valdžia įtarė raginus žmones eiti į sukilimą, todėl jį ištrėmė į Samaros guberniją.
1864 m. klebonas Motiejus Urbonavičius bažnyčioje nekalbėjo maldos už carą. Už tai nubaustas 150 rublių ir iškeltas į kitą parapiją. Nuo 1882 m. parapijiečiai ne kartą prašė, kad būtų leista statyti naują mūrinę bažnyčią. Leidimas gautas tik 1899 m. (projektavo architektas Ustinas Golinevičius; sąmatinė vertė 24 900 rub.). Bažnyčią konsekravo vyskupas Mečislovas Paliulionis. 1905 m. valdžia kaltino kleboną Silvestrą Pancerį, raginusį valstiečius reikalauti, kad mokykloje būtų mokoma lietuvių kalbos.

Architektūra

Bažnyčia istoristinė, stačiakampio plano, dvibokštė. Šventoriaus tvora mūrinė. Jame palaidotas kunigas Klemensas Arlauskas (1910–1991), 1949–1956 m. Sibiro tremtinys.
Vytas Mažėtis

Biografija

Gimė ūkininko šeimoje. 1948 m. gegužės mėn. tėvai buvo ištremti į Sibirą. Grįžo 1972 m. Užaugo giminaičių šeimoje. 1963 m. baigė Marijampolės 4-ąją vidurinę mokyklą. 1968 m. baigė Kauno politechnikos institutą ir įgijo inžinieriaus chemiko technologo specialybę.
1968–1971 m. dirbo meistru statybinių medžiagų gamybos įmonėse Kalvarijoje ir Dvarčionyse. 1971–1973 m. tarnavo armijoje, buvo būrio vadas. 1973–1986 m. Marijampolės gelžbetonio konstrukcijų gamyklos vyr. technologas. 1986 m. – 1993 m. Marijampolės eksperimentinės statybinių konstrukcijų gamyklos vyr. inžinieriaus pavaduotojas, technikos direktorius. 1993–1997 m. – Kauno SAF koncerno gamybos paruošimo inžinierius. Nuo 1998 m. UAB „Gepaga“, UAB „Swetrak“ technikos direktorius.
Nuo 1992 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Marijampolės skyriaus narys.
1995–1997 m. Marijampolės rajono savivaldybės tarybos narys.
Daugiabučių namų savininkų bendrijos „Puntukas“ valdybos narys, DNSB asociacijos tarybos narys.
Žmona Aldona dirba Valstybinio socialinio draudimo fondo Marijampolės skyriuje vyr. specialiste. Užaugino dvi dukteris – Mildą ir Ievą. Jos įgijo aukštąjį išsilavinimą ir šiuo metu gyvena savarankiškai.
Djepas (Kanada)

Istorija

Anksčiau čia gyveno mikmakai. Paskui šias žemes kolonizavo prancūzai. Po karų su Anglija teritorija atiteko britų karūnai ir kėlėsi škotai, airiai ir anglai.
1952 m. gyvenvietei suteiktas miesto statusas.
Mobilizacija

Mobilizacija – institucijų ir ūkio subjektų veiklos pertvarkymas, taip pat karo prievolininkų šaukimas į privalomąją karo tarnybą, kad būtų pasirengta šalies gynybai ir (ar) vykdyti tarptautinius įsipareigojimus. Mobilizacija skelbiama esant karo pavojui, prasidėjus karui, taip pat prireikus vykdyti tarptautinius įsipareigojimus.
Mobilizacijos metu galima rekvizicija – privačių transporto priemonių (automobilių, laivų ir kt.), taip pat kito turto paėmimas panaudojimui karo reikalams.
Svetlana Martynčik

Biografija

Svetlana Martynčik gimė Odesoje, Ukrainoje. Studijavo Odesos valstybiniame universitete filologiją, tačiau jo nebaigė. Nuo 1986 metų bendradarbiavo su dailininku Igoriu Stiopinu (rus. Игорь Стёпин), už kurio vėliau ištekėjo. 1993 metais pora persikėlė gyventi į Maskvą, kur Svetlana pradėjo rašyti fantastinę literatūrą.
Nuo 2004 metų Svetlana su šeima gyvena Vilniuje. Čia autorė parašė keletą magiškojo realizmo žanro apsakymų rinkinių „Senojo Vilniaus pasakos“ (rus. Сказки старого Вильнюса), kurių veiksmas vyksta Vilniaus senamiesčio gatvelėse.

Pagrindinis personažas

Slapyvardį Maksas Frajus (rus. Макс Фрай) Svetlana su Igoriu sugalvojo rašydami knygų seriją „Echo labirintai“ (rus. Лабиринты Ехо). Šių knygų siužetas pasakoja apie poną Maksą, kuris iš dabartinės realybės patenka į fantastišką Echo miestą. Čia jis įvaldo praktinę magiją ir įsidarbina slaptoje tarnyboje, kovojančioje su nelegaliu magijos naudojimu. Pasakojimas patraukia originaliu lyčių specifikos deriniu: pagrindinio veikėjo elgesys pabrėžtinai vyriškas, tačiau motyvai ir samprotavimai yra emociškai moteriški.
Tamošaičiai (Tauragė)

Aplinkinės gyvenvietės

Didkiemis – 3 kmBalskai - 1 kmPAGRAMANTIS - 4 kmLylavėnai – 1 km
Bandare Mahšahras

Istorija

Miestas anksčiau vadintas Reišahru, Mahrujanu, Bandare Mašūru. Dabartinis pavadinimas įsigaliojo 1965 m.
Zarasų kraštas (savaitraštis)

Zarasų kraštas – lietuviškos minties savaitraštis, leistas nuo 1932 m. rugpjūčio 14 d. iki 1940 m. birželio mėn. Zarasuose, Šiaulių g. 28.

Istorija

Iki 1932 m. lapkričio 12 d. leido J. Gaigalas, vėliau – Lietuvių tautininkų sąjungos Zarasų apskrities valdyba. Spausdino E. Rozeno spaustuvė Zarasuose. Išėjo 382 numeriai.
Informavo apie Zarasų apskrities įvykius, svarstė žemės ūkio, prekybos, kultūros, švietimo ir kt. klausimus.
Bendradarbiavo V. Butkys, V. Dainoras, B. Girčys, Pranas Kunca, P. Kriukelis, J. Lekas, A. Tolutis, Jonas Triponis, S. Valiukėnas, Juozas Žagrakalys ir kt.
Redagavo Jonas Binkevičius, J. Chmeliauskas, J. Gaigalas, Pranas Gipiškis, Aleksandras Matekūnas, A. Matiukas, Jonas Valiukonis, Antanina Žagrakalienė-Čeilytkaitė. 
Nuo 1989 m. „Zarasų kraštu“ pavadintas Zarasuose leidžiamas rajono laikraštis „Tarybinė žemė“.
Gintaras Noreika

Biografija

1996 m. baigė Kauno medicinos akademiją, gydytojas.
Paįstrio bendrosios praktikos kabineto, 2009 m. Všį Panevėžio rajono savivaldybės poliklinikos bendrosios praktikos gydytojas.
Lietuvos liberalų sąjungos, 2003 m. Liberalų ir centro sąjungos, Panevėžio rajono skyriaus narys, skyriaus pirmininkas, 2006 m. Lietuvos Respublikos liberalų sąjūdžio narys.
2007–2015 m. Panevėžio rajono savivaldybės tarybos narys. 
Paįstrio bendruomenės tarybos narys. Sutuoktinė Laima, vaikai Tomas, Gintarė.
MFK Nevėžis Kėdainiai

Istorija

Ši merginų komanda kartu treniruojasi keletą metų. Kiek anksčiau šią komandą treniravo treneris Romas Škudas. 
2017 m. buvo suburta merginų ekipa Kėdainiuose. Buvo nuspręsta, kad jos žais LMFA I lyga pirmenybėse. 2017 m. komandos treneriu tapo Evaldas Kugys.
2017 m. gegužės 5 d. įvyko debiutinės ekipos rungtynės, kuriose po įtemptos kovos minimalia persvara 1:2 nusileido klaipėdietėms.
2018 m. žaidė LMFA I lygos pirmenybėse. Centro grupėje sugebėjo užimti trečią vietą ir dalyvavo ketvitfinalio kovose. Tiesa, jame net 1-7 buvo sutriuškintos Jonavos ekipos. Trečiame etape kovojo dėl 5–8 vietų.
Gagatas

Gagatas – amorfinė iškastinė derva, rusvosios anglies (lignito) atmaina. Pavadintas pagal Pietvakarių Turkijos Gageso upės pavadinimą. Terminą vartojo Plinijus Vyresnysis. Juodas, tamsiai rudas, dervos ar vaško blizgesio. Kietumas 2,5–4, tankis 1300–1350 kg/m³, neskalus, kriauklėtas lūžis, trinamas įsielektrina. Randamas smėlingose, molingose ar mergelingose uolienose, rečiau – akmens aglies kloduose gniutulų pavidalu. Susidarė iš spygliuočių augalų (dažniausiai araukarijų) liekanų, kurios fosilizavosi redukcinės aplinkos anaerobinėmis sąlygomis.
Dauguma gagato telkinių yra apatinės ir viršutinės juros sluoksniuose. Randamas Gruzijoje, Ispanijoje, Prancūzijoje, Ukrainoje, Rusijoje ir kt. Dėl gražaus aksominio blizgesio ir lengvo mechaninio apdorojimo naudojamas papuošalams ir dekoratyviniams dirbiniams.
Namtoksipo nacionalinis parkas

Vieta

Parkas užima 288,82 km² plotą ir yra 30 km į pietvakarius nuo provincijos centro Narativato.

Flora ir fauna

Namtoksipo parke vyrauja drėgni visžaliai miškai. Iš retų augalų parke sutinkama: aukštasis sparnenis, kalimantaninis plienmedis (Intsia palembanica), kvapioji hopėja, bei kitos hopėjų rūšys.
Parke gyvena: makaka, Indijos muntjakas, laibaliemenės beždžionės, Javinis elniukas, Indinis zambaras, dygliatriušis, loris (Nycticebus bengalensis), dvispalvė ratufa ir kt., sutinkama apie 53 rūšisdaug paukščių: dviragis ragasnapis, gracula (Gracula religiosa), Eudynamys scolopaceus ir kt.
Ispanijos civilinis kodeksas

Ispanijos civilinis kodeksas (isp. Código Civil Español) - Ispanijos Karalystės civilinis kodeksas, pagrindinis Ispanijos privatinės teisės šaltinis. Priimtas 1889 m. Daugelyje sričių panašiai reglamentuoja klausimus kaip ir Prancūzijos civilinis kodeksas (Code Civil). Šeimos teisė ir paveldėjimo teisė paremta Iberijos teisės tradicijomis. Kodeksu remtasi kodifikuojant civilinę teisę Lotynų Amerikoje.
Lygaraistis

Lygaraistis – didelė raistinė aukštapelkė Lietuvoje, Širvintų rajone, 3,5 km į šiaurę nuo Čiobiškio, Mantinionių miške, Širvintos ir Musės upių vandenskyroje. Apima 4,61 km² plotą.
Vidaus sausmės užima 0,24 km². Durpės daugiausia kimininės, jų dangos storis vidutiniškai 1,9 m (didžiausias – 10 m). Durpių ištekliai – 5,5 mln. m³. Vidutinis drėgnumas 91 %, peleningumas 2,2 %. Pelkės dugną dengia smėlis, priemolis, priesmėlis.
1974 m. dalis Lygaraisčio paskelbta botaniniu draustiniu-spanguolynu. Dabar įkurtas Lygiaraisčio telmologinis draustinis (plotas – 4,16 km²).
Hugo premija

Hugo premija (angl. Hugo Award) – kasmetinis kultūros apdovanojimas, skiriamas nuo 1953 metų už geriausius mokslinės ar maginės fantastikos kūrinius, filmus, pagal fantastikos mėgėjų balsavimo rezultatus. Premija teikiama remiantis Worldcon (Pasaulinių fantastikos mėgėjų ir profesionalų suvažiavimų) dalyvių balsavimo rezultatais. Paprastai balsavime dalyvauja apie 700 rinkėjų.
Premija pavadinta Hugo Gernsbako, žurnalo „Amazing Stories“ įkūrėjo, garbei.
Kazimieras Balkūnas

Kazimieras Balkūnas (1904 m. kovo 13 d. Pakumpryje, Prienų vlsč. – 1982 m. lapkričio 15 d. Lietuvoje) – Lietuvos teisininkas, visuomenės ir politinis veikėjas, rezistentas.

Biografija

Gimė ūkininkų šeimoje. 1925 m. baigė Prienų „Žiburio“ gimnaziją, vėliau 1925–1927 m. ten pat mokytojavo. 1927 m. įstojo į Kauno universiteto Teisės fakultetą, kuri 1931 m. baigė. Universitete aktyviai dalyvavo studentų ateitininkų veikloje, "Vytauto" klubo narys. Baigęs universitetą dirbo advokatu Kaune ir toliau dalyvavo ateitininkų, šaulių ir pavasarininkų veikloje. 1930–1932 m. buvo „Pavasario“ federacijos generalinis sekretorius.
Sovietinės okupacijos metais dalyvavo Lietuvių aktyvistų fronto veikloje, Adolfo Damušio organizuotoje LAF’o patarėjų grupėje.
Įsikūrus Lietuvių frontui, jau pradiniame veiklos tarpsnyje dalyvavo LF vadovaujančiojoje grupėje, o paskui LF vadovaujančiajame centre (LFVC), tvarkė organizacinius klausimus. 1942 m. organizavus vyriausiąjį vadovaujantįjį centrą – Tautos Tarybą – buvo įtrauktas į jos veiklą, dalyvavo kuriant tautos pasipriešinimo strategiją ir praktiką.
Taip pat aktyviai dalyvavo aptariant Lietuvių fronto programą, siekiant tobulesnės demokratijos ir formuluojant ją nusakančius tekstus.
Anapus įstatymo (1968 filmas)

Santrauka

Iš Europos atvykęs Benas Novakas diližanu gabena pinigus kalnakasiams į Silvertauną, tačiau yra apvagiamas. Grįžęs ieškoti pinigų susitinka Bilį ir, neįtardamas, kad tai jis su Pamokslininku ir dar vienu draugu organizavo šią vagystę, su jais susidraugauja.
Kasyklos vadovas Kuperis Beną ir šerifą siunčia dar kartą atvežti pinigų. Trys vagišiai išvyksta kartu. Kelionės metu jiems pavyksta sukeisti krepšį su pinigais, bet tuo metu juos užpuola plėšikai. Šerifas sužeidžiamas, bet jie sėkmingai išsigelbėja, o, grįžus į miestelį, paaiškėja, kad ir pinigai nedingo, nes Benas juos paslėpė.
Plėšikų gauja naktį atsėlina į miestą, norėdami pasiruošti didelei vagystei, kai po kelių dienų bus gabenamas kasyklos sidabras, tačiau Bilis du iš jų sugauna ir netrukus tampa miestelio šerifu, o abu jo draugužiai – jo pagalbininkais.
Miestelyje prasidėjus šventei, didelis būrys plėšikų užima bažnyčią su joje esančiomis moterimis ir vaikais, ir pareikalauja atiduoti sidabrą. Miestelio vyrai pakrauna jį į vežimą ir patys nuskuba surengti pasalos. Bilis su Pamokslininku ir trečiuoju porininku irgi skuba ten, tačiau jų planuose yra ne tik teisingumo atstatymas, bet ir paties krovinio pasisavinimas.
Paul Mauriat

Biografija

Polis Moria gimė 1927 m. kovo 4 d. Marselyje, kur užaugo ir vadovavo savo grupei per Antrąjį pasaulinį karą. 1950 m. jis tapo žvaigždžių Charles Aznavour ir Maurice Chevalier muzikiniu vadybininku – direktoriumi. Mirė 2006 m. lapkričio 3 d. Perpignan miestelyje.
Austrijos ekonomika

Valiuta

Austrijoje Euras atsirado 1999 m., vis dėlto visos Austrijos euro monetos nukaldintos tik 2002 m.; skirtingai nuo kitų Euro zonos šalių, kuriose pinigai nukalti tais pačiais metais, kuriais buvo įvestas euras. Aštuoni skirtingi projektai ir tik vienas - su veidu - buvo pasirinktas Austrijos monetų atgalinėms pusėms.
Prieš priimdama eurą 2002 m. Austrija naudojo šilingą, kuris atsirado 1924 m. gruodį. Šilingas buvo panaikintas kartu su Anšliusu 1938 m. ir buvo vėl priimtas 1945 m. lapkritį po Antrojo pasaulinio karo pabaigos.
Christian Coleman

Biografija

2015 m. Panemerikos jaunimo čempionato bronzos medalininkas 100 m bėgime. 2016 m. pateko į JAV nacionalinę estafetės komandą 2016 m. vasaros olimpinėse žaidynėse. Coleman bėgo atrankinėse estafetės bėgimuose, bet finaliniame ketverte nestartavo. 2017 m. Pasaulio lengvosios atletikos čempionate pelnė du sidabro medalius individualioje 100 m rungtyje ir estafetinėje 100 m rungtyje. 2018 m. pasiekė pasaulio rekordą 60 m bėgime uždarose patalpose. Tais pačiais metais tapo šios rungties pasaulio čempionu. 2019 m. Pasaulio lengvosios atletikos čempionate pirmą kartą tapo pasaulio 100 m bėgimo čempionu.