google/wiki40b huggingface dataset:
Laimutė Taleikienė

Biografija

1982 m. baigė Vilniaus finansų ir kredito technikumą, technikas planuotojas.
1993 m. AB „Utenos trikotažas“ profsąjungos komiteto pirmininkė. Lietuvos profesinių sąjungų konfederacijos Utenos rajono centro pirmininkė. L. Taleikienės individualios įmonės savininkė. 2010 m. Lietuvos profesinių sąjungų konfederacijos koordinatorė Utenos regione.
Nuo 1995 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Utenos rajono skyriaus rėmėja, narė.
1997–2000 m., 2000–2003 m. ir nuo 2011 m. Utenos rajono savivaldybės tarybos narė. 
Sutuoktinis Algirdas, vaikai Jūratė, Egidijus.
Juozas Kazlauskas (1942)

Juozas Kazlauskas (1941 m. sausio 6 d. Žvirbliškės, Molėtų valsčius – 2002 m. vasario 20 d. Vilnius) – Lietuvos fotografas, kino operatorius, režisierius.

Biografija

1949–1957 m. gyveno tremtyje Irkutsko srityje. 1972 m. baigė Kinematografijos institutą Maskvoje. 1969–1975 m. Lietuvos kino mėgėjų draugijos, 1975–1987 m. Lietuvos kino studijos dokumentinių filmų operatorius, režisierius. Nufilmavo filmus, kuriuos statė režisieriai Saulius Beržinis, Algirdas Dausa, Laima Pangonytė, Robertas Verba ir kiti. Sukūrė dokumentinių filmų, reportažinių fotografijų. Surengė individualių parodų Lietuvoje ir užsienyje (Miunchenas 1989 m., Paryžius ir Meksikas 1991 m., Berlynas 1995 m.).
Trakų piliakalnis

Piliakalnis

Piliakalnis įrengtas atskiroje kalvoje, Luko ežero vakariniame krante esančiame pusiasalyje, Trakų pusiasalio pilies teritorijoje, 700 m į pietryčius nuo Trakų salos pilies. Aikštelė keturkampė, pailga pietryčių – šiaurės vakarų kryptimi, 45x17 m dydžio. Piliakalnio papėdėse iškastas 18 m pločio, 3 m gylio griovys. Šlaitai statūs, 12-14 m aukščio.
Aikštelės pietrytinė dalis nuslinkusi. Piliakalnis apaugęs retais lapuočiais, aikštelė dirvonuoja. Pietvakarių šlaite įrengti laiptai.

Tyrimai

1854 m. Eustachijus Tiškevičius piliakalnyje ieškodamas požemių, padarė aikštelės skersinį pjūvį bei iškasė 7 šurfus, surado mūrinius šlaito tvirtinimus. 1962 m. Adolfas Tautavičius ištyrė didžiąją aikštelės dalį - iš viso 582 m² plotą. Ankstyviausių įtvirtinimų liekanos yra sunaikintos vėlesnės rekonstrukcijos metu ar užpiltos storu žvyro sluoksniu. Tuomet kalva gerokai paaukštinta užpilant daugiau kaip 3 m žvyro sluoksnį, šlaitus sustiprinant plūktu moliu. Pašlaitėje pradėtas kasti 6-13 m pločio, 3 m gylio griovys (jo nebuvo šiaurės vakarų ir pietryčių papėdėse), kurio vidiniame krašte iš akmenų mūryta 260 m ilgio, 1,1-1,4 m storio siena. Tiek siena, tiek ir griovys liko nebaigti. Aikštelė apjuosta 50x15 m dydžio, 2 m storio plytų-akmenų gynybine siena. 2 m aukštesnėje jos pietrytinėje dalyje pastatytas (atrodo, irgi liko neužbaigtas) 15x18 m dydžio plytų­ akmenų mūro pastatas su iki 1,8 m storio sienomis. Į šiaurės vakarus nuo jo liko keturkampis 35x14 m dydžio pilies kiemas. Jo šiaurės rytų kampe iškastoje 13x7 m dydžio, iki 1,8 m gylio duobėje buvo pradėtas iš akmenų mūryti keturkampis pastatas ar bokštas. Aikštelėje, be mūro griuvenų, beveik nerasta archeologinių radinių, aptiktos tik 3 geležinės vinys, užrakto dalis, kaltelis, arbaleto strėlės antgalis, pora neaiškių dirbinėlių, 17 žiestos keramikos šukių.
Piliakalnis datuojamas XIV a. pabaiga – XV a. pradžia. Lietuvos Respublikos kultūros ministro įsakymas dėl pripažinimo valstybės saugomu – 2005-04-29; Nr. ĮV-190. Paminklo teritorijos plotas 39000 m².

Aplinkiniai piliakalniai

Daniliškių piliakalnis 8 km
Trakų salos pilis 0,8 kmBražuolės piliakalnis 4,5 kmVarnikų piliakalnis 0,5 kmBagdononių piliakalnis 15 kmNeravų piliakalnis 12 kmStrėvos piliakalnis 15 kmKiaulėkų piliakalnis 35 kmSenųjų Trakų piliakalnis 5,5 km
Pastaba:
Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną
Vasiluvka (Suvalkų apskritis)

Istorija

Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. 1975-1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.
Ukrainos futbolo varžybos 1993–1994 m.

Istorija

Trečiasis Ukrainos futbolo čempionatas buvo žaidžiamas nuo 1993 m. rugpjūčio 8 iki 1994 m. birželio 19 d. 
Nugalėtojais tapo Kijevo „Dinamo“ be didesnės konkurencijos, pralaimėjo vos vieną kartą, kai svečiuose turėjo pripažinti Donecko „Šachtar“ pranašumą. 
„Šachtininkai" puikiai žaidė namuose, kur nugalėjo 16 kartų iš 17 rungtynių, tačiau svečiuose iškovojo vos 4 pergales. 
FK Dnìpro tenkinosi vos 4 vieta.
Aleksandras Grynas (1880)

Biografija

1863 m. sukilimo dalyvio, ištremto iš Vilniaus gubernijos Dysnos valsčiaus į Viatkos gubernija, sūnus. Motina mirė, kai Aleksandrui buvo 13 metų. Klajojo po Rusiją, dirbo kroviku, aukso ieškotoju, cirko artistu, jūreiviu. 1902 m. užmezgė ryšį su eserais, jų agitatorius įvairiuose miestuose. 1903 m., 1906 m., 1910 m. buvo teisiamas ir tremiamas. Nuo 1907 m. gyveno su nusipirktu svetimu pasu, tais pačiais metais išspausdintą apsakymą „Atsitikimas“ pasirašė A. Gryno slapyvardžiu. 1916 m. buvo priverstas slapstytis Suomijoje, grįžo į Petrogradą tik po Vasario revoliucijos. 1919 m. Raudonosios armijos dalinio ryšininkas, susirgęs šiltine demobilizavosi ir tapo profesionaliu rašytoju. 1924 m. apsigyveno Kryme.

Kūryba

Kūrybai įtakos turėjo Edgaras Alanas Po, Robertas Luisas Stivensonas. Novelėse vyrauja kelionių ir nuotykių romantika, vaizduojami laisvi ir kilnūs veikėjai, realybė susipynusi su išmone. Romantiškuose kūriniuose – apysakose „Raudonos burės“, „Aukso grandinė“, romanuose vaizduojama išgalvoti miestai ir vietovės, svajonė derinama su tikrove, bandoma įveikti išorinio pasaulio priešiškumą ir pragmatiškumą. Po 1925 m. apie jo kūrybą beveik nustota rašyti, ji buvo menkinama, šio laikotarpio pesimistinės nuotaikos atsispindi romane „Kelias į niekur“. 1960 m. vėl susidomėta jo kūryba, pradėta spausdinti knygas.
Adomas Antanas Pliateris

Genealogija

Tėvas Augustas Hieronas Jacekas Pliateris (August Hieron Jacek hr. Broel-Plater z Broelu h. Plater, 1750–1803 m.), motina Anna Beido-Ževuska (Anna Beydo-Rzewuska h. Krzywda, 1761–1800 m.). Brolis Juozas Kazimieras (1796–1852 m.), sesuo Juzefa Izabelė Bielikovič (1793 m.-?). Žmona Liudvika Grabovska (Ludwika Grabowska z Grabówki h. Oksza, 1799–1873 m.), sūnūs Augustas Povilas (1819–1845 m.), Teofilis Aleksandras (1820–1869 m.), Edvardas Jonas Adomas (1820–1865 m.), dukterys Anelė Pliaterienė (1821 m.-?), Karolina Širin (1823 m.), Teklė Pliaterienė (1825-?), Eleonora, Ona Liudvika Joana Pliaterienė (1831–1901 m.)

Biografija

Mokėsi Vilniaus universitete. Domėjosi archeologija, istorija, gamta, buvo dailininkas mėgėjas.
Prisidėjo prie Senovės muziejaus steigimo Vilniuje. Bendradarbiavo Vilniaus žurnale Athenaeum. Gamtos mokslų tematika lenkų kalba paskelbė 3 darbus: „Žvilgsnis į geognostines Livonijos sanklodas“ (1832 m.), „Vietinių žinduolių, paukščių ir žuvų sąrašas“ (1852 m.), kuriame minimos 53 žinduolių, 202 paukščių ir 35 žuvų rūšys iš Šiaurinio Pabaltijo, Baltarusijos, Dauguvos ir „Hidrografinis statistinis Vakarų Dauguvos ir joje gyvenančių žuvų aprašymas“ (1861 m.), kuriame paminėtos 49 žuvų rūšys.
Krokuvos mokslų draugijos garbės narys. XIX a. antroje pusėje tyrinėjo Švėkšnos kapinyną.
Gustonių–Jakubonių miškai

Gustonių-Jakubonių miškai – miškai Panevėžio, Pasvalio ir Pakruojo rajono savivaldybių teritorijoje, 12 km į šiaurės vakarus nuo Panevėžio.

Geografija

Plotas 7600 ha, mišku apaugę 6600 ha. Valstybinės reikšmės miškų 62 %; priklauso Panevėžio miškų urėdijai, Gustonių, Pakruojo miškų urėdijai, Pušaloto ir Klovainių girininkijoms. Sudaro Gustonių, Barklainių, Ažagų, Staroliškio, Eimuliškio, Aukštakiškių, Jakūbonių, Puodiškių miškai. Masyvas netaisyklingų kontūrų, ištįsęs iš šiaurės į pietus apie 18 km.
Gustonių-Jakubonių miškų šiaurinėje dalyje teka Mūšos intakas Mažupė su Meškerdžiu, šiaurės rytų – Lėvens intakas Amata su Ažagėle, pietvakarinėje – Šuojos intakai Vinkšnupis ir Smirdėlė, pietinėje – Nevėžio intakas Sudramala. Paviršius – banguota lyguma. Yra pelkių, didžiausia – Šermukšnių žemapelkė. Dauguma miškų nusausinti, upeliai sureguliuoti.

Medynai

Augavietės derlingos ir labai derlingos, laikinai įmirkusios, įmirkusios ir žemutinio tipo pelkinės. 97 % miškų yra ūkiniai, 1 % ekosistemų apsaugos, 2 % vandenų apsauginiai. Kultūrinės kilmės medynų 9 %, beržynų 46 %, eglynų 17 %, uosynų 13 %, drebulynų 11 %, juodalksnynų 6 %, pušynų 4 %, ąžuolynų 2 %, baltalksnynų 1 %. Jaunuolynai sudaro 30 %, pusamžiai medynai 29 %, bręstantys 23 %, brandūs 20 %. Medynų vidutinis amžius 47 m., bonitetas 1,4, skalsumas 0,75, tūris 175 m³/ha.
Miškuose veisiasi kanopiniai žvėrys, juodasis gandras, gervė, erelis rėksnys. Auga į Lietuvos raudonąją knygą įrašyti augalai – baltijinė gegūnė, plačialapė klumpaitė, paprastoji tuklė ir kiti.

Istorija

Sovietinės okupacijos metais Gustonių-Jakubonių miškuose veikė Lietuvos partizanų Algimanto apygardos Žaliosios rinktinės būriai.
Pjetras Pertis

Džovanis Pjetras Pertis (it. Giovanni Pietro Perti, 1648 m. Muggio kaimelyje, Šveicarija – 1714 m. Vilniuje) – italų baroko skulptorius ir architektas.
Gimė Muggio kaimelyje (Šveicarija), mokėsi Florencijoje, didžiąją dalį gyvenimo kūrė Vilniuje, čia ir mirė.
Žymiausias jo kūrinys – Vilniaus Šv. apaštalų Petro ir Povilo bažnyčios interjero dekoravimas stiuko lipdiniais.
P. Pertis suprojektavo ir vadovavo Viešpaties Jėzaus bažnyčios, Sluškų ir Sapiegų rūmų (Vilniuje) dekoravimui ir statybai Antakalnyje, prisidėjo prie Pažaislio vienuolyno pastatų ansamblio ir Vilniaus Katedros Šv. Kazimiero koplyčios dekoravimo.
Supermodel of the World

Supermodel of the World – tarptautinis mados ir grožio konkursas, kuriame varžosi modeliai iš daugiau nei 50 pasaulio šalių.
Konkursas vyksta nuo 1981 m. ir remiamas kompanijos „Eileen Ford“. Konkurso nugalėtoja pelno 250 000 dolerių vertės kontraktą su kompaniją „Ford Models“. 2001 m. konkursą laimėjo lietuvaitė Asta Buziliauskaitė.
Hobby Hall

Hobby Hall

„Hobby Hall“ yra AB „Stockmann“ priklausanti nuotolinės prekybos bendrovė, dirbanti Suomijoje, Estijoje ir Latvijoje. „Hobby Hallas“ taip pat veikė Lietuvoje. Tačiau nuo 2009 metų liepos 5 dienos Hoby Hall nutraukė veiklą Pabaltijo šalyse ir susikoncentravo į Skandinaviją. Bendrovė teigia, jog verslas Pabaltijo šalyse buvo nuostolingas.
Didžiąją dalį bendrovės „Hobby Hall“ pasiūlos sudaro prekės namams ir laisvalaikiui, kurias galima užsakyti iš katalogų, internetinėje parduotuvėje bei nusipirkti parduotuvėse „Hobby Hall“. Parduotuvės „Hobby Hall“ yra Helsinkyje, Vantoje (Suomija) ir Taline.
2008 m. „Hobby Hallo“ apyvarta sudarė 191,0 milijonų eurų. Bendrovėje Suomijos ir Baltijos šalyse iš viso dirba beveik 650 darbuotojų.
Taujėnų gimnazija

Istorija

Pirmoji mokykla Taujėnuose veikė dar 1781 m. 1865 m. veikė valdinė berniukų, nuo 1868 m. ir mergaičių pradinės mokyklos. 1909 m. veikė berniukų ir mergaičių pradinės mokyklos. 1922–1937 m. veikė Taujėnų pradinė mokykla, 1938–1941 m. vadinta Prezidento A. Smetonos vardo pradžios mokykla. 1947 m. įsteigta progimnazija, 1949 m. veikė septynmetė mokykla, 1953 m. perorganizuota į vidurinę mokyklą, o 2014 m. ir į gimnaziją
1962 m. pastatytas 4 klasių priestatas, 1978 m. pastatytas tipinis 460 vietų priestatas. 1985 m. buvo 14 kabinetų, taip pat sporto salė, valgykla, trumpabangė radijo stotis, 80 vietų bendrabutis, mokomųjų bandymų sklypas, stadionas. 2001 m. atlikta mokyklos pastatų renovacija.
Vilniaus Šventosios Dvasios bažnyčia

Istorija

Manoma, kad pirmoji bažnyčia (arba koplyčia) buvo pastatyta apie 1323 m. 1408 m. pradėta statyti gotikinė bažnyčia, kuri 1441 m. padidinta, įkurta parapija. Lietuvos didžiojo kunigaikščio Aleksandro iniciatyva 1501 m. pastatyta mūrinė bažnyčia ir atiduota šalia įsikūrusiam dominikonų vienuolynui. Jam paskirtas namas mieste ir Vingrių šaltiniai.
1610 ir 1655 m. bažnyčia ir vienuolynas degė. 1679–1688 m. atstatyti ir rekonstruoti. Rekonstrukcijai vadovavo vienuolyno viršininkas Mykolas Vainilavičius. Po 1726, 1737, 1748 ir 1749 m. gaisrų vienuolyno ir bažnyčios liko tik sienos. Bažnyčia iki 1770 m. atstatyta, išplėsta, pastatyti 2 bokštai, kupolas, choras, altoriai ir portalas. Vienuolynas atstatytas iki 1776 m. Jam 1786 m. priklausė Baltupių palivarkas.
1812 m. apnaikintas bažnyčios vidus, paimti brangesni liturginiai reikmenys. 1813–1815 m. suremontuota. 1844 m. uždarius vienuolyną, bažnyčia tapo parapine. Vienuolyne įkurtos magistrato įstaigos, butai ir kalėjimas. Jame kalinti 1863 m. sukilėliai. Klebono Antano Daniševskio pastangomis bažnyčia 1899 m. suremontuota.
1934–1936 m. jos rūsius tyrė Vilniaus universiteto studentai. Rūsiuose yra išlikusių žmonių palaikų. Manoma, kad tai karų ar epidemijų aukos. Nuo 1976 m. bažnyčia buvo restauruojama (vadovas architektas Evaldas Purlys).
1993 m. rugsėjo 5 d. popiežius Jonas Paulius II bažnyčioje susitiko su lenkų katalikais.
2011 m. liepos mėnesį antropologų ir archeologų grupė, kuriai vadovavo prof. Rimantas Jankauskas, baigė bažnyčios rūsiuose saugotų mumijų apžiūrą ir registravimą. Iš viso buvo rasta 23 mumijų, iš kurių trečdalis yra moterų, trečdalis vyrų ir trečdalis vaikų.

Architektūra

Bažnyčia vėlyvojo baroko stiliaus, lotyniško kryžiaus plano, dvibokštė, bazilikinė, su elipsiniu kupolu. Vidus 3 navų, atskirtų pilioriais, dengtų cilindriniais skliautais. Yra 16 altorių. XVIII a. vargonai – vieni seniausių Lietuvoje.
Sepultura

Sepultura yra Brazilijoje 1984 m. susikūrusi thrash-death metal stiliaus muzikos grupė. Sepultura išvertus iš portugalų kalbos reiškia „kapą“.

Grupės istorija

Grupė susikūrė 1984 m. Brazilijoje, Belo Horizontės mieste. Grupė pasirinko Sepultura (liet. kapas) pavadinimą, po to kai Max Cavalera išvertė Motörhead grupės dainą "Dancing on Your Grave".
Troye Sivan Live

Įvykiai prieš turą

Po EP „Wild“ išleidimo atlikėjas Twitter tinkle paskelbė, kad 2015 m. spalį planuoja surengti kelis koncertus.  Kitą dieną, interviu su SugarScape metu, atlikėjas paskelbė planuojantis aplankyti JK ir Australiją prieš metų pabaigą. Vėliau Sivan Instagram paskyroje buvo paskelbtos nuotraukos iš repeticijų. Apie turą oficialiai buvo paskelbta 2015 m. rugsėjo 25 d. atlikėjo Twitter paskyroje. Pranešimas buvo išplatintas kartu su dainos „Fools“ vaizdo įrašu. Šios naujienos padėjo atlikėjui patekti į pirmąją Billboard „Twitter Trending 140“ topo vietą.
Sivan debiutinis albumas „Blue Neighbourhood“ buvo išleistas pasibaigus turui, todėl dainas „Suburbia“, „Cool“ ir „Youth“ žiūrovai išgirdo dar prieš oficialų jų išleidimą. Atlikėjas koncerte 2015 m. lapkritį Paryžiuje paskelbė apie 2016 m. turą „Blue Neighbourhood“.
Al-Wehda Club (Meka)

Istorija

Klubas įkurtas 1945 m.
FC The National Schifflange

Istorija

Klubas įkurtas 1912 m. Vieną kartą (1952 m.) tapo šalies čempionais.
Išformuotas 1995 m.
Sofija Pusdešrytė-Adomaitienė

Sofija Pusdešrytė-Adomaitienė (1912 m. kovo 13 d. Prienai – 1994 m. gruodžio 26 d. Čikaga) – Lietuvos dainininkė (mecosopranas).

Biografija

1936 m. baigė Vytauto Didžiojo universiteto Teisių fakultetą, 1940 m. – Kauno konservatoriją, mokytojai Vladislava Grigaitienė, Vytautas Marijošius, Petras Oleka. 1940 m. debiutavo Valstybės teatre. Nuo 1942 m. Vilniaus operos solistė. 1944 m. pasitraukė į Vokietiją. Dainuoti mokėsi Štutgarto konservatorijoje, dainavo Štutgarto radiofone. Nuo 1947 m. gyveno JAV. Koncertavo JAV ir Kanadoje. Dainavo A. Kučiūno kvartete su P. Bičkiene, S. Baru, J. Varneliu. Studenčių korporacijos Filiae Lithuaniae narė, valdybos pirmininkė.
Nuo 1957 m. vadovavo lietuvių Scenos darbuotojų sąjungai. Jos iniciatyva pastatyta lietuvių scenos veikalų. Buvo Lietuvių muzikologijos archyvo bendradarbė, rėmėja.
M.I.A.

Biografija

Mathangi (kitaip Maya) Arulpragasam gimė 1975 m. liepos 18 d. Londone. Vos 6 mėnesių dukrą tėvai pasiėmė kartu į Džafną, tamilų Šri Lankos miestą. Maya tėvas buvo tamilų separatistas ir dalyvavo tuo metu vykusiame pilietiniame kare. Bėgdama nuo karo šeima apsistojo Madrase Indijoje, 1986 m. be tėvo grįžo į Londoną. Apsigyveno kaip karo pabėgėliai.
Maya 2001 m. baigė Londono Centrinį Šv. Martyno menų ir dizaino koledžą. Buvo susijusi su britų grupe Elastica, kūrė grupei albumo viršelį. 2001 m. buvo grįžusi į Šri Lanką, tikėdamasi sukurti dokumentinį filmą apie tamilų sukilimą. Projektui nepavykus grįžo į Londoną. Čia Maya atidarė savo tapybos ir grafikos parodą. Vėliau apie tai parašė monografiją pavadinimu M.I.A. Pirmosios sąsajos su muzika prasidėjo 2001 m. grupės Elastica turo metu, kuomet Maya buvo užsakyta sukurti turo dokumentinį filmą. Turo metu Maya pradėjo eksperimentuoti su Roland MC-505 ritmo mašina. Įrašė pirmąsias dainas. Sceninį pseudonimą pasirinko nuo vienos dainos sutrumpinimo M.I.A. (Missing in Action). Kita vertus, jis turi panašumų su atlikėjos vardu Maya.
Debiutinis singlas „Galang“ buvo išleistas nepriklausomoje įrašų firmoje ir patraukė šokių muzikos mėgėjų dėmesį. Pirmiesiems M.I.A darbams būdingos beveik vien iš ritmų ir boso partijų susidedančios aranžuotės. 2004 m. M.I.A. pasirašė leidybos sutartį su XL Recordings įrašų kompanija. 2005 m. pasirodė debiutinis albumas „Arular“, pavadintas M.I.A. tėvo vardu. 2007 m. albumas „Kala“ (pavadintas motinos vardu) atnešė atlikėjai tarptautinį pripažinimą, kritikų palankų įvertinimą ir buvo komerciškai sėkmingas. Albumo daina „Paper Planes“, kurioje panaudotas vienų atlikėjos įkvėpėjų The Clash seimplas, tapo kolkas žinomiausia M.I.A. daina, pasiekė JAV topų 4-ą vietą. 2010 m. pasirodė albumas „Maya“, kurį atlikėja pavadino savo pačios vardu. 2009 m. žurnalas „Time“ įtraukė M.I.A. tarp 100 įtakingiausių pasaulio žmonių. 2012 m. M.I.A. singlo „Bad girls“ videoklipas laimėjo 2 MTV Video apdovanojimus. 2013 m. pasirodė albumas „Matangi“, pavadintas atlikėjos originaliu vardu.
Romas Kiltinavičius

Biografija

2009 m. baigė Lietuvos žemės ūkio universitetą, agronomas.
ŽŪB „Papalčiai“ pirmininkas.
Partijos Tvarka ir teisingumas Panevėžio rajono skyriaus narys. 2011–2015 m. Panevėžio rajono savivaldybės tarybos narys. 
Žmona Rita, vaikai Inga, Rita, Monika, Mindaugas, Martynas.
Sadūto tūto

Sadūto tūto – 1975 m. Lietuvos kino studijoje sukurtas meninis filmas. Drama. Filmo trukmė – 78 min.

Siužetas

Šiame filme keistai persipina realūs ir kūrybingo žmogaus vaizduotėje vykstantys įvykiai. Petras – nevykėlis skulptorius, gyvenimui užsidirbantis dėstydamas mokykloje piešimą ir darydamas antkapius. Jam sunku surasti bendrą kalbą su aplinkiniais. Jam lengva tik su vaikais. Problemų turi ir jo draugas dailininkas Povilas. Kaip susitaikyti su aplinkiniu pasauliu – tokią problemą sprendžia filmo herojai. Filmas kritikų ir kino vadovų buvo įvertintas kaip nepavykęs, o dėl atvirai parodyto meno žmonių gyvenimo už Lietuvos ribų nebuvo rodomas.
Sophia Vossou

Biografija

Sophia Vossou gimė 1961 metais Patruose. Užaugo Atėnuose, kur ji studijavo muziką. 1984 metais dalyvavo dainų konkurse Salonikuose, kur ji užėmė pirmąją vietą. Po sėkmingo dalyvavimo, Sophia pradėjo dainuoti naktiniuose klubuose, o netrukus išleido debiutinį pop/roko stiliaus albumą „Sophia“. Nuo 1990-ųjų vidurio atlikėja pradėjo dainuoti liaudies muzikos stiliaus kūrinius. Naujausias jos albumas „San alitissa“ išleistas 2002 metais, tačiau komercinės sėkmės nesulaukė.

Radijas ir televizija

Be muzikinės karjeros, Sophia taip pat yra populiari radijuje ir televizijoje. Atlikėja buvo žinoma kaip labai populiarios kanale Mega Channel rodytos ryto laidos vedėja, o 2006-aisiais talentų šou „Dream Show“ ji buvo viena komisijos narių.

Eurovizijos dainų konkursas 1991

1991 metais Sophia su Andreas Mikroutsikos buvo Graikijos atstovai 1991 m. „Eurovizijos“ konkurse. Jame pasirodę su daina „I Anixi“ (liet. Pavasaris), su 36 taškais užėmė 13 vietą tarp 22 dalyvių. Singlas tapo sėkmingu Graikijoje bei tapo platininiu.
Hilberto erdvė

Hilberto erdvė, pavadinta David Hilbert garbei, apibendrina euklidinės erdvės sąvoką. Ji išplečia vektorių algebrą iš dviejų arba trijų matavimų euklidinėje erdvėje į daugelio matmenų ar net begalinmates erdves. Hilberto erdvė yra abstrakti vektorinė erdvė, kurioje yra apibrėžta skaliarinė sandauga, o tai leidžia joje įvesti vektoriaus ilgio ir kampo tarp jų sąvokas.
Hilberto erdvė dažnai naudojama matematikos, fizikos moksluose kaip begalinmatė funkcijų erdvė. Būtent nuo to šios abstrakčios erdvės tyrimus dvidešimto amžiaus pirmame dešimtmetyje pradėjo David Hilbert, Erhard Schmidt ir Frigyes Riesz. Hilberto erdvės naudojamos diferencialinių lygčių dalinėmis išvestinėmis, kvantinės mechanikos, Furjė analizės ir dinaminių sistemų tyrimuose. John von Neumann pirmasis įvedė apibendrinantį terminą "Hilberto erdvė" daugybei skirtingų šios erdvės teorinių taikymų. Neskaitant euklidinės erdvės, Hilberto erdvės pavyzdžiais gali būti kvadratinių integruojamų funkcijų erdvė, sekų erdvė, Sobolevo erdvė, Hardy holomorfinių funkcijų erdvė.
Geometrinė interpretacija yra svarbi naudojant Hilberto erdves. Pitagoro teorema, lygiagretainio taisyklė, projekcijos sąvokos yra ir Hilberto erdvėje. Kiekvienas Hilberto erdvės taškas, gali turėti ortogonalias, kaip ir Dekarto, koordinates. Tiesinis operatorius Hilberto erdvėje yra pakankamai akivaizdus objektas: kai kuriais atvejais tai tiesiog paprasta transformacija kuri deformuoja erdvę išilgai ortogonalių ašių. Savo ruožtu, tai leidžia taikyti matematinės spektrinės teorijos metodus.
Vališkiai (Molėtai)

Istorija

1922 m. minimas juodraštinėje Balninkų priešvedybinės apklausos knygoje.
Lešekas Baltasis

Biografija

Kilęs iš Piastų dinastijos. Tėvas Kazimieras II Teisingasis, brolis Konradas I Mazovietis, sūnus Boleslovas V Drovusis. Sostą, kurį paveldėjo dar vaikas, 1198 m. iš jo atėmė dėdė Meška III Senasis, kuris valdė iki 1202 m. Krokuvos kunigaikštystę jis atgavo padedamas dvasininkų, už tai 1207 m. pavedė Lenkiją popiežiaus Inocento III globai, 1210–1215 m. suteikė Bažnyčiai privilegijų, dvasininkams – imunitetą. Tęsė tėvo užsienio politiką, 1205 m. įsitraukė į kovas dėl Haličo kunigaikštystės sosto, veikė išvien, kartais ir prieš Vengrijos karalių Andrių II, kurio sūnus Kalmanas, jo žentas, 1214 m. kurį laiką buvo Haličo kunigaikštis. 1222–1223 m. surengė du kryžiaus žygius į Prūsiją. Skelbėsi visos Lenkijos kunigaikščiu. Nužudytas per sąmokslą, kurį surengė jo viršenybės nenorintis pripažinti Rytų Pamario kunigaikštis Sventopelkas.
Jekabpilis

Istorija

1237 m. minimas Krustpilis (Dauguvos dešiniajame krante). 1920 metais Krustpilis gavo miesto teises. 1924–1949 m. buvo apskrities centru, o 1950–1962 m. – ir rajono centru. 1670 m. Dauguvos kairiajame krante įkurtas Jekabpilis (vok. Jakobstadt). Miesto įkūrėjas – Kuršo kunigaikštis Jokūbas (latv. Jēkabs, vok. Jakob; valdė 1642–1682). 1962 m. prie Jekabpilio prijungtas Krustpilis.
Abu Musa

Abu Musa (pers. ابوموسی - Irano sala Persijos įlankoje, netoli Ormuzo sąsiaurio, viena iš šešių archipelago salų. Ši 12 km² ploto sala priklauso Irano Hormozgano provincijai, nors į ją pretenduoja ir Jungtiniai Arabų Emyratai.   
Abu Musoje gyvena apie 2 tūkst. gyventojų, kurie salą vadina „Gap-sabzu“ (pers. گپ‌سبزو 'didi žalia vieta'). Senuose žemėlapiuose sala vadinama Bumuf ar Bum-i Musa, kas persiškai reiškia 'Musos (Mozės) žemė'.
2010 m. saloje gyveno 2038 gyventojai, tad Abu Musa yra mažiausias Irano šahrestanas. Abu Musos mieste 2010 m. yra 1868 gyventojai.
Manoma, kad saloje yra Irano Islamo revoliucijos gvardijos jūrų pajėgų bazė.

Istorija

Anksčiau salą kartu su kitomis Persijos įlankos salomis valdė D. Britanija. XX a. 7-o dešimtmečio pabaigoje D. Britanija salą perdavė Šardžos emyratui, kuris vėliau tapo JAE dalimi. 1968 m. D. Britanija pareiškė, kad atsisako dominavimo Persų įlankoje. Tuomet Iranas ėmėsi žygių prisijungti salą. 1971 m. JAE ir Iranas susitarė, kad sala atiteks JAE, tačiau netrukus salą okupavo Irano jūrų pėstininkai.
1980 m. JAE dėl salos kreipėsi į JTO. Tais pačiais metais Sadamas Huseinas ėmė teisinti Irano-Irako karą, skelbdamas, kad vienas karo tikslų yra išlaisvinti Abu Musą, Didesnįjį ir Mažesnįjį Tunbus. 1992 m. Iranas išvarė saloje buvusiose mokykloje, klinikoje ir elektrinėje, kuriuos išlaikė JAE, dirbusius užsienio darbuotojus.
Mordenas

Istorija

Miestelio pradžia laikomi 1882 m., kai buvo nutiesta geležinkelio linija ir tapo vienu iš sustojimų.
1895 m. čia radosi kaimas. Ševalis buvo pervadintas į Mordeną.
1903 m. suteiktas miesto statusas.