google/wiki40b huggingface dataset:
Françoise Hardy

Biografija

Françoise Hardy jau septintajame dešimtmetyje buvo viena populiariausių Prancūzijos pop atlikėjų. Vienas jos karjeroje didžiausių hitų Prancūzijoje tapo 1962 metais išleista daina „Tous les garçons et les filles“. 1963 metais su kūriniu „L’amour s’en va“ atstovaudama Monakui 1963 m. „Eurovizijos“ dainų konkurse, užėmė penktą vietą.
Kine Françoise debiutavo 1963 m. filme „Slott i Sverige“. Iš viso aktorė nusifilmavo dvylikoje filmų.
1994-aisiais atlikėja su grupe „Blur“ įrašė dainą „To the End“.
Françoise nuo 9-to dešimtmečio domisi astrologija ir nuo to laiko išleido keletą knygų šia tema. 2008 m. spalio mėnesį paskelbta jos autobiografija „Le Désespoir des singes… et autres bagatelles“, o 2012 metais išleistas romaną „L’Amour fou“.

Asmeninis gyvenimas

Nuo 1981 m. yra ištekėjusi už dainininko ir aktoriaus Jacques Dutronc. Pora turi sūnų Thomas Dutronc (gimęs 1973 m.).
Puerto Ordasas

Istorija

1961 m. įkurtas Puerto Ordasas išsiskiria kad vystėsi planingai. Gausu žaliųjų zonų, gyventojai gyvena užmiesčio kvartaluose, sutvarkyta transporto sistema.
IK Brage

Istorija

1925 m. įkurtas klubas. 1984 m. užėmė trečią vietą elito pirmenybėse.
Laukinė (filmas)

Turinys

Šeril – jauna ir žavi moteris, tačiau visiškai paklydusi asmenybė. Žlugusi santuoka, priklausomybė heroinui, alkoholis, nesuskaičiuojama daugybė vienos nakties nuotykių su nepažįstamaisiais, širdį draskanti vienintelio brangaus žmogaus – motinos – netektis... Po daugybės tokio nerūpestingo ir chaotiško gyvenimo metų, vieną dieną, ji stabteli ir supranta, kad viskas yra visai ne taip, kaip turėtų būti ir jei tai tęsis toliau, rytdienos ji gali ir nesulaukti.
Pati savęs išsigandusi mergina priima skubų sprendimą – ji nusprendžia leistis į 1771 kilometro kelionę pėsčiomis. Persekiojama mamos atminimo, visiškai be jokios tokių kelionių patirties, į kelią ji leidžiasi vienui viena. Šeril tiki, kad kelionėje ji išpirks savo nuodėmes ir pagaliau ras dvasios ramybę...
Skydelis (šarvai)

Skydelis, pažastinis skydelis (angl. besagews) – riterio ar kito sunkiai šarvuoto kario plokštinių šarvų dalis, pridengianti pažastį. Tai apvalus skydelis, pridengiantis pažastį, kurios šarvuotumas ilgai buvo silpnas – pažastį dažniausiai dengdavo tik grandinio šarvo skiautė. Vėliau pažastį pridengdavo antpečio atbraila.
Hantington Bičas

Istorija

Teritoriją pirmieji apgyvendino tongva genties žmonės. Pirmasis europietis, įsikūręs šioje teritorijoje, buvo ispanų kareivis Manuel Nieto, kuriam 1784 m. už karinę tarnybą šioje žemėje buvo suteiktas 1200 km² sklypas.
XIX a. pab. teritorijoje savo verslą ėmė plėtoti geležinkelių magnatas Henris E. Hantingtonas (Henry E. Huntington), kurio garbei vėliau įkurtas miestelis ir pavadintas. Pradžioje miestelio ekonomika daugiausia rėmėsi žemės ūkiu (auginti salierai, cukriniai runkeliai). Vėliau imta išgauti naftą, atidaryta naftos perdirbimo gamykla.
Vila Kornaro

Istorija

Vila sukurta Venecijos aristokratų Cornaro šeimo atstovui Giorgio Cornaro. Vila suprojektavo Andrea Palladio ir ji buvo pastatyta apie 1552-53 m. Vila pažymėtina dviejų aukštų portiku-lodžija, naujove Europos architektūroje.
Vilai užbaigti prireikė dar 2 įsikišimų 1569 ir 1588 m., kadangi nei antrojo aukšto lodžija, nei vilos sparnai nebuvo baigti. 1588 m. vilą baigė Vincenzo Scamozzi, Paladijaus artimas pasekėjas. 1588 m. Giorgio Cornaro užsakė sukurti 6 statulas didžiajame salone skulptoriui Camillo Mariani. Vilos vidus buvo nedekoruotas iki 1716 m., kada Andrea Cornaro užsakė Mattia Bortoloni ištapyti vilos sienas freskomis Biblijos istorijų temomis.
Vila Cornaro šeimos nuosavybėje išbuvo 253 metus. Po ji perėjo keletą savininkų. 1950-aisiais buvo naudoja kaip vaikų prieglauda, stovėjo tuščia. 1969 m. ją iš vietos savivaldybės įsigijo amerikietis Richard H. Rush. Per 20 metų vila buvo atnaujinta ir sutvarkyta. 1989 m. ją nupirko amerikiečiai Sally ir Carl Gable
Vilos išplanavimas yra griežtai simetrinis, manoma, kad 16 aiškiai atskirtų vilos erdvių suprojektuoti naudojant „aukso proporcijos“ principą (skaičiai 10 ir 6). Vidaus patalpos supa didįjį saloną, kurio vertę pabrėžia keturios vidinės kolonos.
Grafinis procesorius

Grafinis procesorius (angl. graphics processing unit arba GPU) – specialios paskirties integrinis grandynas, skirtas greitai manipuliuoti ir keisti atmintyje saugomus įrašus, kad paspartinti vaizdų kūrimą kadro buferyje, skirtą atvaizdavimui į ekraną. GPU naudojami įterptosiose sistemose, mobiliuosiuose įrenginiuose, asmeniniuose kompiuteriuose, darbo kompiuteriuose ir žaidimų platformose. Šiuolaikiniai GPU yra labai našūs apdorojant kompiuterine grafiką. Dėl jų labai išlygiagretintos architektūros jie tampa veiksmingesni nei bendros paskirties centriniai procesoriai (CPU) vykdant skaičiavimus, kurie lygiagrečiai apdoroja didelius duomenų masyvus. Asmeniniame kompiuteryje GPU gali būti vaizdo plokštėje arba integruotas į pagrindinę plokštę. Tam tikruose procesoriuose jie yra įmontuoti centriniame procesoriuje.
Terminą „GPU“ sukūrė „Sony“, remdamasis „PlayStation“ konsolės „Toshiba“ suprojektuotu „Sony GPU“ 1994 m. Terminą 1999 m. išpopuliarino „Nvidia“ išleidusi „GeForce 256“. Jis buvo pristatytas kaip „vieno lusto procesorius su integruotu transformavimo, apšvietimo, trikampio nustatymo / iškarpymo ir perteikimo varikliais“. Išleidus „Radeon 9700“ 2002 m., „ATI Technologies“ sugalvojo terminą angl. visual processing unit, VPU 'vaizdo apdorojimo blokas'.
Cešynas

Istorija

Viduramžiais miestas priklausė Cešyno kunigaikštystei.
Seredžiaus valsčius

Seredžiaus valsčius buvo vidurio Lietuvoje, dešiniajame Nemuno ir Dubysos krante. Centras – Seredžius.
Dirvinis vieversys

Paplitimas

Eurazijoje paplitęs nuo Atlanto vandenyno vakaruose iki Ramiojo vandenyno rytuose. Šiaurėje arealas siekia Kolos pusiasalį, Pečioros aukštupį, Obės vidurupį, Jenisėjaus, Lenos ir Kolymos žemupius. Pietinė arealo riba driekiasi Korėjos pusiasaliu, Tarimo baseinu, Pamyru, šiaurės Afganistanu, Užkaukaze, Mažąja Azija, Viduržemio jūros pakrante. Gyvena Šiaurės Afrikoje, dalyje salų.
Žiemoja pietinėje Europoje, Afrikoje.
Lietuvoje labai dažnas. Labiausiai paplitęs šalies vidurio rajonuose, retesnis pietryčiuose. Lietuvoje gyvena porūšis Alauda arvensis arvensis.

Išvaizda

Dirvinis vieversys šiek tiek didesnis už žvirblį. Patino ir patelės kūno viršutinė pusė pilkai rusva, galva ir nugara išmarginta tamsiomis išilginėmis dėmelėmis. Kūno apačia balsva, pagurklyje ir kūno šonuose yra juodi taškeliai. Sveria 38-44 g.

Elgsena

Gyvena pievose, dirvonuose, dykvietėse bei dirbamuosiuose plotuose. Į Lietuvą atskrenda kovą-balandį, išskrenda rugsėjį-spalį. Lizdą suka iš sausų žolių stiebelių, šaknelių ar smulkių lapelių gilioje duobutėje ir gerai paslepia po žolių kuokšteliu. Deda 3-6 pilkai žalsvus su nedidelėmis tamsesnėmis dėmelėmis kiaušinius. Išveda dvi vadas. Daug lizdų nukenčia nuo žmogaus ūkinės veiklos.

Mityba

Minta vabzdžiais, miglinių augalų sėklomis, o rudenį ir ankstyvą pavasarį lesa augalų sėklas, šviežius lapus, daigų viršūnėles. Paukštis aktyvus šviesiu paros metu, todėl maloniai nuteikia jo čirenimas, girdimas nuo ankstyvo pavasario iki rugpjūčio vidurio.

Folkloras

Tautosakoje dirvinis vieversys vaizduojamas kaip pavasario skelbėjas, kviečiantis artoją į laukus, savo čirenimu žadinantis gamtą, atgimimo, jaunatviškumo simbolis. Liaudyje dar vadinamas vyturiu, cyruliu, voversiu.
Židikų Šv. Onos koplyčia

Istorija

Koplyčia pastatyta pagal architekto Jono Muloko projektą. Koplyčios pastatymo iniciatoriumi laikomas tuometinis Židikų klebonas kun. Vaclovas Martinkus. 1974 metais koplyčią restauravo Vytautas Landsbergis-Žemkalnis. 2004-2005 metais ji ir vėl buvo pertvarkyta.
Telšių vyskupas Jonas Boruta 2011 m. prieš Šv. Onos atlaidus suteikė koplyčiai Šv. Onos titulą.
2012 m. liepos 26 d. prieš Šv. Onos atlaidus ant koplyčios atstatyta "Angelo su trimitu" skulptūra, sukurta tautodailininko Antano Murausko. Skulptūrą Šv. Onos atlaidų metu 2012 m. liepos 29 d. pašventino Židikų parapijos klebonas kun. Egidijus Jurgelevičius.
Šv. Mišios koplyčioje aukojamos Vėlinių ir Visų Šventųjų dienomis, taip pat Šv. Onos atlaidų pagrindinę dieną.

Šv. Onos atlaidai

Šv. Onos atlaidai Židikuose vyksta nuo senų senovės. Į juos susirenka ne tik vietiniai gyventojai, tačiau atvyksta ir tikintieji iš visos Lietuvos, taip pat užsienio, daugiausia Latvijos.
Šv. Onos atlaidų pagrindinę dieną, paprastai paskutinį liepos mėnesio sekmadienį, Šv. Mišias Židikų bažnyčioje aukoja Židikų klebonas, o sumos Šv. Mišios vyksta kapinėse, priešais koplyčią. Pagrindines Šv. Mišias kiekvienais metais celebruoja vis kitas kunigas svečias.
Jonas Sereikis

Biografija

Nuo 1941 m. Kaune mokėsi Vytauto Didžiojo universitete. Nuo 1945 m. dirbo Krakių gimnazijoje, nuo 1946 m. Kėdainių 1-osios vidurinės mokyklos mokytojas. Dirbdamas mokykloje, baigė Vilniaus pedagoginį institutą.
1953–1958 m. Kėdainių raj. liaudies švietimo skyriaus mokyklų inspektorius. 1958–1967 m. Kėdainių 2-osios vidurinės mokyklos direktorius. Nuo 1967 m. Šiaulių 10-osios vidurinės mokyklos direktorius.
Rašė straipsnius pedagogine tematika, eilėraščius spausdino periodiniuose leidiniuose. Dauguma poezijos liko rankraščiuose.
Metal Gear

Apžvalga

Metal Gear yra Konami kompanijos žaidimų kūrėjo Hideo Kodžimos debiutinis sėlinimo-veiksmo žaidimas. Žaidėjui tenka valdyti slaptąjį agentą, kuris turi nepastebėtas atvykti į tam tikrus punktus žaidimo eigoje. Priešą pastebėję agentai jį ima pulti. Priešai turi 3 veiklos režimus: paprastasis režimas – žaidėjo priešas tiesiog ramiai saugo reikalingus žaidimo punktus; ieškotojo režimas – priešas pradeda ieškoti pagrindinio personažo (virš priešo galvos atsiranda raudonas šauktukas (!), kuris praneša apie režimo veikimą); puolimo režimas – priešas pradeda pulti žaidėją (atsiranda du raudoni šauktukai (!!)). Žaidimo metu žaidėjas gauna patirties taškų, kurie pagerina jo lygį. Neįvykdęs tam tikros užduoties, jis praranda lygio taškus. Dažnai prieš užduoties pabaigą žaidėjui tenka kautis su pagrindiniu priešu, kuris vadinamas bosu (angl. boss). Metal Gear žaidime žaidėjas gali naudoti įvairius ginklų rinkinius, kurių gretose yra kulkosvaidžiai, pistoletai ir liepsnosvaidžiai. Žaidimo siužetas susijęs su pavojingo žmonijai atominio ginklo Metal Gear sunaikinimu. Žaidimo versija NES konsolei savo grafikos ir valdymo aspektais šiek tiek skyrėsi nuo versijos MSX2 platformai, tačiau žaidime išliko pirmosios versijos galimybės. Metal Gear palankiai įvertino žaidimų mėgėjai ir užėmė 104 geriausiųjų NES platformoms išleistų žaidimų vietą. Metal Gear yra visų kitų šios serijos žaidimų pirmtakas.

Siužetas

Žaidimo veiksmas vyksta Pietų Afrikos Respublikoje XX amžiaus pabaigoje. Į slaptąją tvirtovę Outer Heaven atvyksta agentas, vardu Solid Snake, jo užduotis – surasti dingusį ryšių specialistą Gray Fox ir sunaikinti atominį ginklą Metal Gear. Savo užduoties metu Solid Snake išgelbsti inžinierių Drago Petrovičių Madnarą (Drago Pettrovich Madnar) ir susipažįsta su naujais sąjungininkais Kailu Šnaideriu (Kyle Schneider), Diana (Diane) ir Dženifer (Jennifer). Radęs Gray Fox, Solid Snake susitinka su teroristo Big Boss draugais ir pačiu teroristu, nugali jį lygiavertėjė kovoje ir sunaikina Metal Gear.
Vokietijos teisės istorija

Vokietijos teisės istorija - Vokietijos teisės istorija.

Istoriniai teisės šaltiniai

Istoriniai Vokietijos teisės šaltiniai - Barbarų įstatymai, Vokietijos miestų teisė (Magdeburgo teisė ir kt.). Nerašytinė teisė - paprotinė. Ji buvo užfiksuota įvairiuose teisės rinkiniuose (žr., Saksų veidrodis, Švabų veidrodis, Vokiečių veidrodis). Rašytiniai šaltiniai - įvairių žemių kodeksai (pvz., Bavarijos civilinis kodeksas, Saksonijos civilinis kodeksas).
Jakob Schubert

Biografija

2007 m. - 2009 m. pasaulio jaunimo čempionas pirmavimo rungtyje.
2010 m. Europos čempionate austras pelnė bronzos medalį. 2011 m. pelnė pirmąjį saugusiųjų pasaulio čempionato medalį - sidabrą pirmavimo rungtyje. 2012 m. pirmą kartą tapo pasaulio čempionu. Keturių pasaulio taurės sezonų nugalėtojas daugiakovės įskaitoje - 2011 m., 2012 m., 2013 m. ir 2018 m.
2019 m. pasaulio čempionate pelnė du medalius ir iškovojo teisę startuoti 2020 m. vasaros olimpinėse žaidynėse.
Vitas Vasiliauskas

Išsilavinimas, pedagoginė veikla

1980–1991 m. mokėsi Kauno 4-ojoje vidurinėje mokykloje. 2004 m. birželio 11 d. apgynė disertaciją tema „Teisminio precedento reikšmė romanų – germanų teisinėje sistemoje“, socialinių mokslų (teisės krypties) daktaras.
1997-2004 m. VU Teisės fakulteto Valstybės ir teisės teorijos ir istorijos katedros asistentas. Nuo 2004 m. rugsėjo mėn. VU TF Konstitucinės ir administracinės teisės katedros lektorius. Nuo 2010 m. VU TF Viešosios teisės katedros lektorius.

Dalykinė, politinė veikla

1995–1997 m. Valstybinės mokesčių inspekcijos prie LR FM Mokesčių išieškojimo skyriaus vyresnysis mokesčių inspektorius, nuo 1997 m. iki 1998 m. Valstybinės mokesčių inspekcijos prie LR finansų ministerijos Mokesčių išieškojimo skyriaus viršininkas, nuo 1998 m. iki 2001 m. LR finansų ministerijos Mokesčių departamento direktorius, nuo 2000 m. iki 2004 m. darbo grupės LR derybų su Europos Sąjunga Mokesčių derybinio skyriaus vadovas, nuo 2001 m. iki 2004 m. LR finansų ministerijos viceministras, nuo 2004 m. iki 2011 m. balandžio mėn. advokatų kontoros „Lideika, Petrauskas, Valiūnas ir partneriai LAWIN“ teisininkas, advokatas, nuo 2011 m. balandžio 16 d. Lietuvos banko valdybos pirmininkas.
2009 m. buvo pretendentės į LR Prezidento kandidates Dalios Grybauskaitės rinkimų štabo vadovas.
Vedęs. Žmona Rasa Stravinskaitė (g. 1973 m.), teisininkė, Mokestinių ginčų komisijos narė. Turi 3 vaikus.
Moka lietuvių, anglų, vokiečių, rusų kalbas.
2013 m. „Veido“ žurnalo apklausoje išrinktas Metų valstybės tarnautoju.
Suginčių apylinkė (Akmenė)

Istorija

Apylinkė įsteigta po 1940 m. lapkričio 12 d., LKP CK patvirtinus Lietuvos TSR Aukščiausiosios Tarybos Prezidiumo įsaką dėl vykdomųjų komitetų sudarymo. Iki 1941 m. birželio 22 d. dirbo laikinasis vykdomasis komitetas. 1945 m. sausio 26 d. Lietuvos TSR Aukščiausiosios Tarybos Prezidiumo įsaku „Dėl sudarymo vietinių valstybės valdžios organų Lietuvos TSR apskrityse, miestuose, valsčiuose, miesteliuose ir apylinkėse“ apylinkės vykdomojo komiteto veikla atkurta. Pirmieji surežisuoti rinkimai į apylinkės deputatų tarybą įvyko 1948 m. sausio 18 d. Septynių deputatų tarybai, renkamai kas pustrečių metų, vadovavo apylinkės vykdomojo komiteto pirmininkas.
Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Aukštųjų apylinkės.
Feliksas Milevičius

Biografija

Tėvai buvo neturtingi amatininkai – stalius ir siuvėja. Šeima anksti neteko tėvo, todėl Feliksui teko mokytis ne mokyklos suole, o amatininko dirbtuvėje. Jis pasirinko knygrišio amatą, bet tam išmokti neturėjo lėšų. Abu su motina pėsčiomis nuėjo į Plungę prašyti paramos pas Žemaitijoje labdaringais darbais pagarsėjusį kunigaikštį Mykolą Oginskį. Šis sutiko apmokėti knygrišystės meistrui už mokslą ir Feliksas 1900 m. tapo knygrišiu. Pirmąjį savo darbą, į odos aptaisus įrištą maldaknygę, nunešė ir padovanojo savo geradariui kunigaikščiui Oginskiui. Platino caro valdžios draudžiamą lietuvių spaudą.
1905 m. gavo valdinę Teismo archyvinių bylų tvarkytojo tarnybą. Vėliau dėstė knygrišybą Telšių mokytojų seminarijoje, dirbo Šv. Kazimiero draugijos knygyno Telšių skyriaus vedėju. Susitaupęs lėšų, išsimokėtinai pirko nedidelį medinį namelį Didžiojoje (dabar Respublikos) gatvėje, pačiame miesto centre ir įsteigė privatų knygyną. 1907 m. vedė Eleną Folinaitę ir Telšiuose su kitais surengė pirmąjį lietuviškų spektaklių vakarą. Nuo 1907 m. dalyvavo scenos mėgėjų rengiamuose vakaruose: režisavo, vaidino, griežė, dainavo. 1910 m. jo iniciatyva Telšiuose įkurtas „skrajojantis knygynėlis“, kuris vėliau išaugo iki „Kanklių“ draugijos bibliotekėlės, turinčios per 2000 knygų.
Su kitais 1916 m. Telšiuose įkūrė scenos ir dailės mėgėjų draugiją „Kanklės“, iki 1924 m. jai vadovavo. 1925 m. jis dideliu visuomenės pritarimu išrinktas Telšių miesto burmistru ir tose pareigose perrinktas dar dvi kadencijas. Dar vieną kadenciją išbuvo burmistro padėjėju. Jo burmistravimo laikotarpiu nutiestas geležinkelis Telšiai – Kretinga, pastatyta geležinkelio stotis, atidaryta amatų mokykla (vėliau Telšių aukštesnioji taikomosios dailės mokykla). Kitu savo kūdikiu jis vadino Telšių elektrinę netoli Masčio ežero. Pats prižiūrėjo jos statybą, rūpinosi gauti iš Anglijos patentuotus vidaus įrengimus. 1944 m. rugpjūčio mėn. vokiečiai atsitraukdami elektrinę susprogdino. 1933 m. Lietuvos verslininkų draugijos vardu, akciniais pagrindais pastatytas vasarnamis (kurhauzas) prie Germanto ežero. 1938 m. Lietuvos Švietimo ir Kultūros ministerija F. Milevičiui buvo paskyrusi personalinę pensiją, kuri buvo nutraukta 1940 m. Tik prieš gyvenimo pabaigą jam buvo paskirta 15 rublių mėnesinė pašalpa. 1942–1947 m. dar vaidino „Žemaičių teatre“ Telšiuose.
Lietuvos teisingumo partija

Lietuvos teisingumo partija – Lietuvos politinė partija, veikusi 1995–2006 m., būstinė Kaune, Nemuno g. 19.

Istorija

Įkurta 1995 m. Dalyvavo 2000 m. Lietuvos Respublikos Seimo ir 2000, 2003 m. Lietuvos Respublikos savivaldybių rinkimuose. 2006 m. susijungė su Naująja sąjunga (socialliberalais). 2006 m. partijoje buvo 956 nariai. Partijos pirmininkas – Bronius Simanavičius.
Šiaurės Ivo Džima

Šiaurės Ivo Džima (jap. 北硫黄島, oficialiai Kita-Iōtō, taip pat Kita-Iwō-jima, Kita-Iōjima 'Šiaurės sieros sala') – toliausiai į šiaurę nutolusi Vulkaninių salų, priklausančių Ogasavaros salynui, sala, esanti 80 km į šiaurę nuo Ivo Džimos. Ji nutolusi 1170 km į pietus nuo Tokijo ir 207 km pietų-pietryčių kryptimi nuo Čičidžimos.
Salos plotas siekia 5,57 km², kranto linijos ilgis – 8 km. Salą sudaro smarkiai erozijos paveiktas Sakagigaminės (榊ヶ峰) stratovulkanas, iškylantys į 792 m aukštį virš jūros lygio (pagal kitus šaltinius, 804 m). Yra dar viena viršukalnė – Šimidzugaminė (清水峰, 665 m). Sala priskiriama Ogasavaros savivaldybei, bet yra negyvenama.

Istorija

Anksčiau saloje gyventa žmonių. Pirmieji gyventojai atsikėlė iš Idzu salų 1889 m. Jie įkūrė Išinomuros (rytuose) ir Nišimuros (vakaruose) kaimus. Prasidėjus Antrajam pasauliniam karui saloje gyveno 103 gyventojai. Karo metu jie buvo evakuoti.
1940 m. tapo Ioto savivaldybės dalimi. 1968 m. tapo Ogasavaros kaimo dalimi, kai salos buvo grąžintos Japonijai.
Samukoanų kalbos

Samukoanų kalbos – nedidelė indėnų kalbų šeima, vartojama Čiake, Paragvajaus ir Bolivijos teritorijose.
Bikinas (miestas)

Istorija

Miesto pavadinimas kilo nuo upės, kurios vardas savo ruožtu udegėjų kalba reiškia „vyresnysis brolis“. Gyvenvietė įkurta 1895 m., statant geležinkelį. Miesto statusas Bikinui suteiktas 1938 m.
Metropolis (Vilnius)

Istorija

Iki 1996 m. viensėdis Trakų Vokės apylinkėje.
Vengrijos futbolo čempionatas

Istorija

Iki 1926 m., kol nebuvo sudaryta vieninga šalies lyga, daugeliu sezonų pirmenybės vyko tik tarp Budapešto komandų, ir tik 1908 bei nuo 1923 m. žaistos finalinės rungtynės su periferijos čempionais ar stipriausiomis komandomis.
Dominykas Jeronimas Radvila

Biografija

Kunigaikštis, kilęs iš Gediminaičių Radvilų giminės Olykos- Nesvyžiaus linijos, tėvas Jeronimas Vincentas Radvila, motina Sofija Darata Frederika.

Šeima

Pirmoji žmona Teresė Mnišek (Teresa Mniszech) (išsiskyrė), antroji žmona Teofilė Moravska (Teofilia Morawska), su ja vaikai: Aleksandras Dominykas Radvila (Aleksander Dominik Radziwiłł) (nesantuokinis), Stefanija Radvilaitė (Stefania Radziwiłł) (1809–1832 m., generolo Liudviko fon Vitengšteino žmona).

Dvarai

XI Nesvyžiaus ir IX Olykos valdytojas, Biržų, Dubingių, Slucko, Kėdainių, Kopylio, Slucko valdytojas, VII Palenkės Bialos ponas. Paskutinis Nesvyžiaus-Olykos kunigaikščių Radvilų palikuonis, paskutinis Vilniaus Radvilų rūmų savininkas, juos padovanojo Vilniaus labdarių draugijai.

Vaikystė ir jaunystė

1786 m. mirus tėvui jo globėju tapo Karolis Stanislovas Radvila II, o šiam 1790 m. mirus – Adomas Čartoriskis. 1802 m. kunigaikščio globėjai Velatičių seniūnui Juozapui Ignotui Tiškevičiui užstatė Biržų dvarą kaip skolos garantą, o šis 1811 m. įkeistų Biržų valdų pirkimą perleido sūnui Mykolui Tiškevičiui (1761–1839). Taip Radvilos neteko vienos iš savo tėvonijų.
1804 m. sulaukęs pilnametystės Dominykas tapo caro Aleksandro I kambariniu ir apsigyveno Nesvyžiuje. Atstatė miestą, pastatė jame naujų statinių. Ypač išsiskyrė žirgynas, tviskėjęs marmuru, gobelenais, veidrodžiais, nes jaunasis kunigaikštis labai mėgo arklius.
1807 m. vedė Teresę Elžbietą Mnišek. Po 14 dienų trukusių vestuvių išvažiavo į Varšuvą, bet savo rūmuose (dab. Lenkijos prezidento rūmai) apsigyveno su Teofile Starženska iš Moravskių giminės. Po metų jiems gimė nesantuokinis sūnus Aleksandras Dominykas Radvila (1808–1859).

Tarnyba tėvynei

1810 m. įstojo į Varšuvos kunigaikštystės kariuomenę ir buvo paskirtas 8-ojo ulonų pulko pulkininku. Už tai caras neva dėl nesumokėto kredito konfiskavo jo turtą, buvusį Rusijos imperijos valdose ir atidavė jam ištikimiems didikams.
1812 m. su savo daliniu įstojo į Napoleono armiją, su ja įžengė į Vilnių, dalyvavo žygyje į Maskvą. 1812 m. rugpjūčio 17 d. dalyvavo Smolensko mūšyje, o jo daliniai pirmieji įžengė į atsiimtą miestą. Pertvarkius lenkų kariuomenę paskirtas 1-ojo lengvosios kavalerijos pulko majoru.
Napoleono kariuomenei pralaimėjus Rusijoje, traukėsi kartu. 1813 m. spalio 16-18 d. dalyvavo Leipcigo tautų mūšyje, kuriame galvas padėjo 9000 lenkų ir lietuvių. Dalyvavo ir 1813 m. spalio 30-31 d. Hanau mūšyje, buvo sunkiai sužeistas ir lapkričio 11 d. mirė ligoninėje (kai kurių šaltinių teigimu – Prancūzijoje).
Apdovanotas 1811 m. Baltojo erelio ordinu ir Šventojo Huberto ordinu, 1812 m. prie Smolensko – Prancūzijos Garbės legiono ordinu.
FC Norči Dinamo Tbilisi

Istorija

Klubas įkurtas 1949 m. Ilgą laiką buvo garsiojo Dinamo dukterine komanda.
2018 m. sezone dalyvavo Erovnuli Liga 2 pirmenybėse. Užėmė penktą vietą.
Povilas Balčiūnas (1927)

Povilas Balčiūnas (g. 1927 m. birželio 27 d. Šiauliai) – Lietuvos inžinierius energetikas, elektronikos specialistas, habilituotas technologijos mokslų daktaras.

Biografija

1956 m. baigė Kauno politechnikos institutą. 1970 m. KPI apgynė elektrotechnikos mokslų kandidato disertaciją. 1994 m. habilituotas technologijos mokslų daktaras.
1958–1968 m. dirbo Vilniaus projektavimo ir konstravimo biure „Puntukas“. Nuo 1968 m. Kauno politechnikos instituto (nuo 1990 m. Kauno technologijos universitetas) dėstytojas, Elektros energijos keitiklių laboratorijos mokslinis vadovas; nuo 1995 m. profesorius. 2000 m. Atsinaujinančiųjų energijos šaltinių technologijų mokslinio centro direktorius.

Mokslinė veikla

Sukūrė originalių stabilizuotos srovės sistemos įrenginių, su kitais – lazerinį skalpelį koaguliatorių. 1996–1999 m. atliko saulės energijos išteklių Lietuvoje tyrimus: ištyrė saulės spinduliuotės energijos ir spindėjimo trukmės koreliacinius ryšius bei dėsningumus; sukūrė Lietuvos regionų saulės energijos išteklių įvertinimo metodiką, įkūrė šių išteklių tyrimo kompiuterizuotą monitoringo postą.
Daugiau kaip šimto penkiasdešimt mokslinių straipsnių lietuvių, rusų ir anglų kalbomis autorius ir bendraautoris, dviejų mokslinio tyrimo darbų, atliktų pagal valstybines programas, 25 išradimų autorius.
David Hilbert

Biografija

Pažymėtini jo nuopelnai invariantų teorijai (1885–1893), geometrijos aksiomatikai (1898–1902), Dirichle principo ir diferencialinio skaičiavimo vystymui (1900–1906), integralinių lygčių teorijai (1900–1910), skaičių teorijai (1908–1909), matematinės fizikos teorijai (1910–1922), matematikos formalizacijai (1922–1939).