Įmonė

Verslas apibrėžiamas kaip veikla, teikianti ir aprūpinanti pirkėjus prekėmis ir paslaugomis. Verslai yra paplitę kapitalistinėje ekonomikoje, kur dauguma iš jų yra privatūs ir tiekia prekes bei paslaugas pirkėjams mainais į kitas prekes, paslaugas ar pinigus. Įmonės taip pat gali būti socialinės ne pelno siekiančios ar valstybinės viešosios įmonės siekiančios konkrečių socialinių ir ekonominių tikslų. Verslas priklausantis keliems asmenims gali būti įregistruotas kaip juridinis asmuo arba bendrai suburta bendrovė. Šalys turi skirtingus įstatymus, kur gali būti aprašomos skirtingos teisės skirtingiems verslo objektams.
Verslas gali apimti tam tikra organizaciją arba vieną konkretų rinkos sektorių, pvz: ,,muzikos verslas“. Sudėtinės formos, tokios kaip agroverslas, parodo platesnę žodžio reikšmę, kuri apima visą prekių ir paslaugų tiekėjų atliekamą veiklą. Tikslas yra toks, kad pardavimai viršytų išlaidas ir būtų gaunamas pelnas.

Valstybinių įmonių restruktūrizavimas

Per pastaruosius dešimtmečius įvairios valstybės dalį savo turto bei įmones pertvarkė į verslo įmones. Pavyzdžiui, 2003 metais Kinijos Liaudies Respublika permoduliavo 80% valstybei priklausančias įmones į bendrovinio tipo valdymo sistemą. Taip daugelis valstybinių įmonių tapo akcinės bendrovės, kurių dalis akcijų buvo prieinamos viešojoje akcijų rinkoje.
Verslo proceso vadyba yra holistinis vadybos požiūris, jog visas verslas susideda iš procesų visumos. Pagrindinis dėmesys kreipiamas į tai, kad visos organizacijos sritys orientuotusi į klientų norus bei poreikius ir taip būtų skatinamas verslo efektyvumas ir našumas kartu siekiant inovacijų, lankstumo bei modernizavimo. Stengiamasi nuolat tobulinti šiuos verslo procesus, todėl tai galima apibrėžti kaip „procesų optimizavimo procesu“. Manoma, jog šis požiūris paverčia įmones efektyvesnėmis, našesnėmis bei galinčiomis lengviau keistis negu tradicinis hierarchinio valdymo požiūris.

Kapitalas

Kai verslui reikia gauti pinigų (vadinamam kapitalu), jie gali pasiūlyti pirkti vertybinius popierius.
Kapitalas gali būti renkamas privačiomis priemonėmis, pirminiu viešu siūlymu akcijų biržoje ar kiomis priemonėmis.
Didžiosios akcijų biržos – Šanchajaus akcijų birža, Singapūro birža, Hongkongo akcijų birža, Niujorko akcijų birža ir NASDAQ (JAV), Londono akcijų birža, Tokijo akcijų birža (Japonija), Meksikos akcijų birža, Bombėjaus akcijų birža (Indija). Daugelis šalių su kapitalo prekyba turi bent vieną biržą.
Įmonės, kurios tapo viešomis, laikosi nuostatų apimančių jų vidinį valdymą, pavyzdžiui, kaip nustatomi vykdomojo valdininko atlyginimas, kada ir kokiomis sąlygomis informacija atskleidžiama akcininkams ir visuomenei. Jungtynėse Amerikos Valstyjose šios nuostatos sudaromos ir verčiamos vykdyti JAV vertybinių popierių ir biržos komisijos. Kitos vakarų šalys turi panašius valdžios organus, pavyzdžui, Kinijoje yra Kinijos vertybinių popierių reguliavimo komisija.
Didėjant įstatymų kiekiui ir jų sudėtingumui įmonių teisė buvo priversta specializuotis. Dėl to kai kuriems įmonių sandėriams prireikia teisininkų komandos. Komercinė teisė apima bendrają komercinę teisę, įdarbinimo ir darbo teisę, vertybinių popierių teisę, susijungimų ir įsigijimų, mokesčių teisę, darbuotojų įšmokų planus, maisto ir vaistų reguliavimą, intelektinės nuosavybės teisę, telekomunikacijų teisę, finansus.
Kiti kapitalo gavimo šaltiniai: lėšų rinkimas internete, rizikos kapitalas, banko paskolos ir skoliniai įsipareigojimai.

Intelektinė nuosavybė

Įmonės kartais turi svarbios intelektinės nuosavybės, kurią reikia saugoti nuo konkurentų. Tai atliekama patentais, autorinėmis teisėmis, prekės ženklais ar verslo paslapčių išsaugojimu. Daugelis įmonių turi pavadinimus, prekinius ženklus ar panašius ženklinimo būdus. JAV patentus ir autorines teises prižiūri federaliniai įstatymai, tuo tarpu prekybos paslaptis ir prekės ženklinimą saugo valstijos įstatimai. Dėl ypatingos intelektinės nuosavybės prigimties, verslui reikalinga apsauga visose srityse, kuriose yra konkurentų. Daugelis šalių pasirašiusios tarptaurines sutartis susijusias su intelektine nuosavybe ir įmonės, registruotos šiose šalyse, privalo laikytis valstybinių įstatymų saistomų su šiomis sutartimis. Įmonės gali reikalauti darbuotojų pasirašyti verslo paslapčių saugojimo punktus, kurie ribotų darbuotojų bendravimą su akcininkais ir konkurentais.