google/wiki40b huggingface dataset:
Eglė Mikulionytė

Biografija

Baigusi Juozo Naujalio muzikos mokyklą Kaune. 1993 m. baigė Lietuvos muzikos akademiją, J. Vaitkaus mokinė.
1983–1984 m. Komijos muzikinio teatro Syktyvkare baleto trupės artistė. 1984–1986 m. Kauno ketvirtosios sporto mokyklos meninės gimnastikos trenerė, 1986–1989 m. Kauno pantomimos teatro, 1990–2006 m. Lietuvos akademinio dramos teatro (nuo 1998 m. Lietuvos nacionalinis dramos teatras) aktorė. 2008 m. įkūrė teatrą „Jaja“.
Sukūrė vaidmenų kine, režisavo spektaklių. Vaidyba plastiška, įtaigi, turi improvizacijos elementų.
Pilkoji antis

Išvaizda

Pilkoji antis yra truputį mažesnė už didžiąją antį. Gana kuklių spalvų, iš tolo atrodo vienspalvė. Paukščiui skrendant, į akis krinta batas veidrodėlis. Patino nugarinė pusė pilkai ruda, pilvinė – balsva, priekyje tamsesnė. Viršugalvis rudas, pilkai ar rusvai taškuotas. Nugaros priekis ir pečiai tamsiai rudi su skersinėmis vingiuotomis linijomis. Kita nugaros dalis pilkai ruda, išmarginta smulkiais taškeliais, antuodegis juodas. Sparnų veidrodėlio viena dalis balta, kita – juoda, priekyje – ruda dėmė. Kaklo apačia, pagurklis, krūtinė ir kūno šonai juosvi su baltomis juostomis. Pilvas baltas, pauodegys juodas. Snapas tamsiai pilkas, kojos geltonos. Rainelė ruda.
Patelės nugarinė pusė tamsiai ruda, plunksnų kraštai ryškiai rudi ar balsvi. Viršugalvis ir juosmuo tamsoki. Krūtinė ir kūno šonai ryškiai rudi, išmarginti trikampėmis juodai rudomis dėmėmis. Pilvas balsvas, dėmėtas. Snapas gelsvas. Patinas poilsio apdaru panašus į patelę, tik sparnai rudesni. Kūno apačia smarkiai išmarginta apvaliomis dėmelėmis. Jaunikliai panašūs į patelę. Jų apatinė kūno dalis labiau dėmėta, sparnuose nėra ryškiai rudų ar juodų spalvų. Pūkinis apdaras panašus į didžiosios anties, tačiau kūno apačia rudesnė, kitose vietose mažiau geltonos spalvos. Snapas rausvas, kojos žalsvai juodos.

Paplitimas

Eurazijoje paplitusi nuo Skandinavijos iki šiaurės rytų Kinijos. Šiaurėje arealas Estiją, Maskvos sritį, Kamos žemupį, Irtyšiaus žiotis, šiaurinį Baikalą, Argunės žemupį. Į pietus paplitusi iki Mongolijos, Afganistano, Užkaukazės, Mažosios Azijos, Balkanų, Pirėnų pusiasalių. Gyvena Šiaurės Amerikoje, Islandijos, Britų salose. Žiemoja Vakarų ir Pietų Europoje, Šiaurės Amerikoje, Afrikoje, Pietų Azijoje.
Negausi, bet aptinkama visoje šalyje. Įrašyta į Lietuvos raudonąją knygą.
Komunizmo švyturys (Panemunė)

Komunizmo švyturys – Panemunės rajono laikraštis, leistas nuo 1951 m. vasario 18 d. iki 1955 m. liepos 3 d. Garliavoje.

Istorija

LKP Panemunės rajono komiteto ir Darbo žmonių deputatų tarybos leidinys, ėjęs du kartus per savaitę. Tiražas 1951 m. – 700 egz., 1955 m. – 1000 egz. 
Laikraštis uždarytas Panemunės rajono teritoriją prijungus prie Kauno rajono.
Vėžys atsiskyrėlis

Gyvenimo būdas

Suaugęs vėžys atsiskyrėlis visą gyvenimą praleidžia pilvakojų moliuskų kriauklėje. Pamatęs priešą, vėžys visas sulenda į savo „namą“ ir uždengia jo angą žnyplėmis. Taip jis apsaugo savo kietos dangos neturintį pilvelį.
Užauga maždaug 12 cm ilgio. Maži vėžiukai dažniausiai slepiasi po akmenimis ir plyšiuose, kol randa patikimesnį būstą. Augdamas vėžys priverstas ieškotis didesnės kriauklės.
Vežys atsiskyrėlis, kaip jau sako jo pavadinimas, yra vienišius, tačiau kartais keli individai susitinka prie maisto šaltinio. Maistas gali būti įvairus, nes šie padarai yra visaėdžiai.

Dauginimasis

Gali daugintis ištisus metus. Patelė padeda iki 15 000 kiaušinėlių, kuriuos ji prilipina prie pilvelio ir specialiomis galūnėmis - pleopodais - nukreipia į juos deguonies prisotintą vandenį. Po 7-10 dienų išsirita lervos, kurios, iki tapdamos jaunais individais, neriasi 4 kartus. Subręsta maždaug 18 mėnesių amžiaus.
Jutonys

Istorija

1852 m. priklausė Inturkės seniūnijai.

Aplinkinės gyvenvietės

Graužiniai – 2 km
Dubingiai – 10 km
Joniškis – 4 km
Daubiškiai (Mažeikiai)

Aplinkinės gyvenvietės

PALNOSAI – 2 km
Jangpu

Jangpu (kin. 杨浦, pinyin: Yángpǔ) – Šanchajaus rajonas, sudarantis šiaurinę miesto branduolio dalį. Plotas 60,61 km², gyventojų 1,313 mln. (2010 m.).
Ancirananos provincija

Administracinis susiskirstymas

Antsirananos provincija buvo padalinta į du regionus - Diana ir Sava. Šie du regionai tapo pirmo lygio administraciniais vienetais, kai 2009 m. provincijos buvo panaikintos. Šie regionai yra padalinti į devynis rajonus:
Nojemberianas

Istorija

Iki 1938 m. miestas buvo žinomas kaip Baranas arba Barana.
Kairuano didžioji mečetė

Kairuano didžioji mečetė – mečetė Kairuane, Tunise. Tai vienas iš garsiausių ankstyvosios islamo architektūros statinių ir chrestomatinis hipostilinės mečetės pavyzdys.

Apie mečetę

Kairuano didžiosios mečetės statybos prasidėjo apie 724 m., kai vietos valdytojas gavo leidimą iš kalifo praplėsti buvusią mečetę į greta buvusius sodus ir pastatyti minaretą. 772−774 m. mečetė buvo nugriauta ir perstatyta iš naujo išskyrus minaretą. 836 m. perstatymai pakartoti, 862−863 m. dar įvesta pakeitimų ir pastatytas medinis kupolas virš michrabo. Maždaug tuo metu michrabas buvo dekoruotas fajanso plytelėmis, atvežtomis iš Irako, ir prie jo pastatytas medinis minbaras, kuris yra seniausias išlikęs musulmoniškas minbaras. Dar po apie 10 metų hipostilinė maldos salė buvo praplėsta į kiemo pusę ir virš jos pagrindinio įėjimo iš kiemo buvo pastatytas kupolas. 1054−1055 m. Kairuanas buvo užimtas berberų ir vėliau apleistas, mečetė apgriauta. Ji buvo atstatyta su menkais pakeitimas XIII a. pabaigoje.
Pagrindinis Kairuano mečetės konstrukcinis elementas yra šiek tiek suspausta pusapvalė arka ant kolonų su korintietiškais kapiteliais. Tokios statybos prototipų buvo V a. krikščionių šventyklose Sirijoje. Mečetėje yra 16 arkadų, kiekviena su 7 arkomis, kurios driekiasi kiblos sienos link. Arkadų vaizdą paįvairina įvairių dydžių ir įvairių marmuro rūšių kolonos. Tikėtina, kad jos buvo panaudotos iš ankstesnių romėnų ar krikščionių pastatų. Mečetės apytiksliai dydžiai: iki 130 m ilgio, 72−78 m pločio. Nemusulmonams leidžiama patekti į mečetės kiemą.
Eugenijus Jovaiša

Biografija

1973 m. baigė istoriją Vilniaus universitete. 1988 m. istorijos mokslų kandidatas, nuo 1989 m. docentas, nuo 2008 m. profesorius, nuo 2009 m. Lietuvos Mokslų Akademijos narys ekspertas, nuo 2011 m. Lietuvos Mokslų Akademijos tikrasis narys.
1972–1977 m. dirbo Kultūros ministerijos Mokslinės metodinės kultūros paminklų apsaugos taryboje. 1977–2016 m. Vilniaus pedagoginio instituto dėstytojas, 1990–1991 m. Istorijos fakulteto dekanas, 1991–1993 m. prorektorius, 1991–2007 m. Baltų proistorės katedros vedėjas, 2007–2016 m. Istorijos fakulteto dekanas.
1994–2016 m. periodinio leidinio „Istorija“ redakcinės kolegijos pirmininkas, 2009–2016 m. „Lituanistica“ žurnalo vyr. redaktorius, Valdovų rūmų paramos fondo steigėjas.
Nuo 2016 m. Lietuvos Respublikos Seimo narys.

Mokslinė veikla

Tyrimų svarbiausios sritys: I a. – V a. vidurio vakarų baltų etninė istorija, vakarų baltų / aisčių materialusis ir dvasinis paveldas. Tyrinėjo Raudonėnų, Plinkaigalio, Lauksvydų, Krūvandų (Vilkijos seniūnija), Rupunionių, Šaukėnų, Dauglaukio, Vėluikių kapinynus
Tatavinas

Istorija

Miesto pavadinimas berberų kalbomis reiškia „versmės“ (kaip ir Maroke esantis Tetuanas). Prancūzų valdymo metais mieste veikė Afrikos lengvųjų pėstininkų batalionas. 1976 m. Tatavine buvo filmuojami „Žvaigždžių karai“.
Timišoaros Trajano Vujos tarptautinis oro uostas

Istorija

Pirmasis Timišoaros oro uostas buvo už keleto kilometrų nuo dabartinio oro uosto, Moşniţa Veche mieste. Jame pirmasis lėktuvas nusileido 1935 m. liepos 17 d.
Dabartinėje vietoje oro uostas buvo pastatytas 7-ojo dešimtmečio pradžioje. Vietinių skrydžių terminalas ėmė veikti 1964 m. 1980 m. oro uostas gavo tarptautinio oro uosto statusą.

Karinis panaudojimas

Timišoaros Trajano Vujos tarptautinis oro uoste buvo Rumunijos oro pajėgų 93-oji oro bazė, kuri buvo panaikinta 2004 m. rugpjūtį, o jos naikintuvai MiG-21 Lancers ir sraigtasparniai IAR 330 perkelti į [[Kimpija Turzyje]] esančią 71-ąją oro bazę. Oro bazės ginkluotėje buvę MiG-23 Flogger buvo išbraukti iš ginkluotės 2002 m. pradžioje. Virš 30 MiG-23 tebėra saugomi Timišoaros oro uoste. Šio oro uosto karinė dalis šiuo metu yra 71-osios oro bazės padalinys, joje veikia 714-oji transporto sraigtasparnių eskadrilė, ginkluota IAR 330.
Košigaja

Istorija

Košigaja iškilo Edo laikotarpiu. Miestas kurį laiką buvo Tokugavos šiogūno rezidencija, po to, kai 1657 m. Didysis Meirekio gaisras nuniokojo Edo pilį. Košigaja, kaip miestas, oficialiai sudaryta 1958 m.
Neipido zoologijos sodas

Neipido zoologijos sodas (mjan. နေပြည်တော် တိရိစ္ဆာန် ဥယျာဉ် ) – didžiausias zoologijos sodas Mianmare, įsikūręs šalies sostinėje Neipide. Zoologijos sodas yra išsidėstęs palei Jangono-Mandalajaus greitkelį ir nutolęs apie 400 kilometrų į šiaurę nuo Jangono. 247 hektarų zoologijos sodas atvėrė duris lankytojams 2008 metais, Mianmaro karinių pajėgų dieną (kovo 27 d.), tuomet jame buvo 420 gyvūnų, atgabentų iš buvusios Mianmaro sostinės Jangono zoologijos sodo.
Zoologijos sode laikomi drambliai, krokodilai, tigrai, elniai, leopardai, beždžionės, taip pat baltieji tigrai, zebrai bei kengūros. Sode taip pat yra kondicionuojami namai pingvinams, nepaisant to, kad Mianmaras dažnai susiduria su elektros stygiumi.
2009 m. gruodį sode buvo laikomi 634 gyvūnai (89 rūšys): 304 žinduoliai (34 rūšys), 265 paukščiai (44 rūšys) ir 65 ropliai (11 rūšių).
Rugpjūčio 12

Vardadieniai

Aiškutė – Radegunda – Laima – Laimonas – Laimona – Klara – Radė
Špicbergenas

Špicbergenas (norv. Spitsbergen) arba Vakarų Špicbergenas (Vestspitsbergen) – Arkties vandenyno sala, didžiausia ir vienintelė gyvenama sala Svalbardo salyne, administruojamame Norvegijos. Dažnai klaidingai Špicbergeno vardu vadinamas visas salynas. Plotas – 39 044 km² (36-a pagal dydį sala pasaulyje). Paviršius kalnuotas (aukštis iki 1717 m, Niutono k.), pakrantės gausiai išraižytos fjordų. Būdingos arktinės dykumos ir tundra, yra ledynų. Špicbergeno gamta saugoma 6 nacionaliniuose parkuose.
Pagal 1920 m. pasirašytos Svalbardo sutarties sąlygas, saloje komercine veikla gali užsiimti bet kuri iš taiką pasirašiusių šalių, šiuo metu tokia teise naudojasi Rusija ir Norvegija.
Špicbergene gyvena 2753 gyventojai (2009 m.). Gyvenvietės: Longjyrbienas, Barencburgas, Niu Olesiundas, Niubiuenas, Sveagruva.
Antanas Dumčius

Biografija

1966 m. baigė Klaipėdos jūreivystės mokyklą, laivavedys, šturmanas. 1975 m. baigė Maskvos aukštesniąją partinę mokyklą, partinis darbuotojas. Pensininkas.
Partijos Tvarka ir teisingumas (liberalai demokratai) Marijampolės skyriaus narys.
Nuo 2007 m. Marijampolės savivaldybės tarybos narys.
Sutuoktinė Marytė Dana, vaikai Egidijus, Ligita, Raimonda.
Camerata Klaipėda

Camerata Klaipėda – nuo 2004 m. iki 2011 m. egzistavęs kamerinis orkestras iš Klaipėdos, nuo 2011 m. pakeitė pavadinimą į Camerata Palatina Vilnensis ir tapo Lietuvos valdovų rūmų orkestru.

Istorija

Orkestras su 13 narių įkurtas 2004 m., įkūrėjas Vilhelmas Čepinskis. Didžioji dalis orkestro narių buvo Lietuvos muzikos ir teatro akademijos studentai. „Camerata“ surengė daugiau kaip 200 koncertų garsindama uostamiesčio vardą Lietuvoje ir užsienyje, išleido kompaktinių diskų. Tačiau sunkmečiu Klaipėda neatnaujino sutarties su ansambliu ir šis persikėlė į Vilnių.
CARP

CARP (Common Address Redundancy Protocol) – protokolas, leidžiantis kelioms tarnybinėms stotims, esančioms tame pačiame tinklo segmente, naudoti vienodą IP adresą. CARP protokolo pagalba kelios tarnybinės stotys sujungiamos į grupę, kurioje viena iš stočių tampa pagrindine, o kitos – atsarginėmis. Pagrindinė tarnybinė stotis perima bendrai naudojamą IP adresą ir atsako į visas užklausas, nukreiptas šiuo adresu. Atsarginės tarnybinės stotys išrikiuojamos pagal iš anksto nustatytą prioritetą (advskew), pagal kurį jos perima IP adreso kontrolę iš pagrindinės tarnybinės stoties tuo atveju, jei ši tampa nepasiekiama.
CARP galima sukonfigūruoti ir taip, kad užklausas būtų galima tolygiai paskirstyti visoms tarnybinėms stotims (apkrovos balansavimas).
OpenBSD CARP pasiūlė kaip laisvąją (nepatentuotą) alternatyvą patentuotam VRRT protokolui. Dažnai CARP naudojamas ir vietoje HSRP.

Protokolo numeris

CARP kūrėjams IANA atsisakė išduoti oficialų naudojamo protokolo numerį, todėl jiems teko šį numerį (iš tuo metu nenaudojamų sąrašo) pasirinkti patiems. Buvo pasirinktas numeris 112. Tačiau IANA vėliau priskyrė šį numerį protokolui VRRT. Aiškinama šių konfliktų priežastis yra nepakankamai išsami CARP protokolo dokumentacija (nėra formalaus aprašymo, tik visiems prieinama atviro kodo realizacija). Taigi šiuo metu du protokolai turi tą patį numerį 112.
Juchnovec Košcelnų Dievo Motinos Šeimos Karalienės sanktuariumas

Istorija

1764 m. klebonas Jozafat Wołłosowicz inicijavo naujos mūrinės bažnyčios statybas vietoje anksčiau 1547 m. pastatytos medinės bažnyčios. 1788 m. statybos buvo užbaigtos. 1906 m. prie bažnyčios buvo pastatytas bokštas. Kai parapija priklausė Vilniaus arkivyskupijai tai ši bažnyčia buvo viena iš trijų Dievo Motinos kulto vietų, kitos dvi šventovės yra Aušros vartai Vilniuje ir Ružanistoko Mergelės Marijos sanktuariumas Ružanistoke.
Džiuginėnai

Pavadinimo kilmė

Kaimo vardas kilęs nuo Džiugo kalno, stūksančio kaimo pietuose.

Žymūs žmonės

Dvaro kambarine 1864–1866 m. yra tarnavusi rašytoja Žemaitė; ten susipažino su savo būsimu vyru, dvaro eiguliu Laurynu Žymantu.
Vladas Dzindziliauskas

Vladas Dzindziliauskas (1913 m. kovo 13 d. Tbilisis – 1982 m. birželio 8 d. Kaunas) – Lietuvos futbolininkas, stalo tenisininkas, treneris, Lietuvos futbolo, krepšinio, lauko teniso, ledo ritulio rinktinės narys.
Phineas Gage

Phineas P. Gage (1823–1860, gegužės 21 d.) buvo JAV geležinkelio statybų darbininkas, patyręs smegenų traumą, kai nelaimingo atsitikimo metu geležinė kartis pervėrė jo smegenų kaktinę skiltį. Laikoma, kad šis sužalojimas neigiamai paveikė jo emocines, socialines ir asmenines savybes. Dėl šios nelaimės pasikeitė tuometinis mokslinis požiūris į smegenų funkcijų bei regionų įtaką emocijoms ir asmenybei, ir šis atvejis dažnai pateikiamas tarp pirmųjų įrodymų, kad žala kaktinei skilčiai veda prie asmenybės pokyčių bei trikdo gebėjimą palaikyti normalius socialinius santykius.
Nelaimė atsitiko 1848 m. rugsėjo 13 d.
Klaipėdos parodomoji geoterminė jėgainė

Istorija

1991 m. tuometinė LR Energetikos ministerija įkūrė VĮ „Geoterma“, kurios tikslas – kurti geotermines jėgaines, gaminančias geoterminę energiją. 1996 m. buvo įsteigta UAB „Geoterma“. Geoterminė jėgainė pradėta statyti 1997 m. vykdant Lietuvos nacionalinės energetikos strategiją. 2000 m. jėgainė buvo pastatyta, tačiau paleidimo ir derinimo darbai truko beveik ketverius metus. Pašalinus projekto trūkumus, 2004 m. birželį Valstybinė komisija naująją jėgainę pripažino tinkama naudoti.
Jėgainės statybai buvo skirta 14,28 mln. Lt. Buvo gauta Pasaulio banko paskola (5,83 mln. JAV dolerių), Pasaulio aplinkosaugos fondo parama (6,9 mln. JAV dolerių) ir Danijos aplinkosaugos agentūros parama (15,7 mln. Lt). Generalinis statybų rangovas – Danijos įmonė DONG Energy. Operatorius – UAB „Geoterma“. 2012 m. pasiūlyta jėgainę privatizuoti.

Ekonominės problemos

Naujas technologijas diegiančiai ir ekologines idėjas propaguojančiai valstybės valdomai bendrovei išsikovoti pozicijas energijos rinkoje nebuvo lengva. Tradicinių šilumos šaltinių tiekėjai, gabentojai ir vartotojai nenoriai įsileido konkurentus. Pradėjus veikti geoterminei jėgainei, tradicinėse katilinėse sumažėjo apkrovimas, mažiau sudeginama mazuto, atitinkamai sumažėjo ir atmosferos tarša. Nors ši įmonė buvo geras pavyzdys, kaip remiantis mokslo tyrimais galima pasitelkti geoterminį vandenį ir spręsti šildymo problemas, tačiau nebuvo surastas tinkamiausias bendrovės valdymo modelis, kuris padėtų suderinti du tikslus – plėsti alternatyviuosius energijos šaltinius ir užtikrinti jų ekonominį naudingumą. Nesureguliavus kainodaros, pirmuosius metus nuostolingai dirbusiai bendrovei buvo sunku grąžinti kreditus. Be to, optimaliam jėgainės darbui palaikyti buvo reikalingos didelės investicijos. 2011 m. į privatizuojamų įmonių sąrašą įtrauktą 77 proc. UAB „Geoterma“ akcijų paketą valdė Valstybės turto fondas.
Jėgainę valdančios bendrovės vadovai yra siūlę dalį iš siurbiamo 40 laipsnių temperatūros vandens pagaminamos energijos panaudoti ir kitoms reikmėms – gydymui, žuvims veisti, keliams laistyti, apšiltinti baseinus. Bendrovės užsakymu tęsiami moksliniai tyrimai panaudojant iš žemės gelmių išgautą geoterminį ir mineralinį vandenį šildymo, rekreacijos objektų kūrimo ir kitiems tikslams.
Eurovizijos dainų konkursas 2009

Vieta

Konkursas vyko Rusijoje po Dima Bilano pergalės 2008 m. konkurse Belgrade. Rusijos ministras pirmininkas Vladimiras Putinas pareiškė, kad konkursas vyks Maskvoje.
Kanalas Channel One paskelbė, kad konkursas vyks Maskvos olimpiniame stadione ir šis pasiūlymas buvo įvertintas Europos transliuotojų sąjungos (EBU) ir patvirtintas 2008 m. rugsėjo 13 d.

Vizualinis dizainas

Transliuotojas Channel One 2009 m. sausio 30 d. pristatė konkurso logotipą ir jo temą konkursui. Logotipas yra grindžiamas „Fantasy Bird“, kuris gali būti naudojamas su daug spalvų. 2009-ųjų metų konkursas buvo pirmasis nuo 2001 m., kuriame nebuvo konkurso šūkio.

Formatas

2008 m. EBU posėdyje Atėnuose (Graikija) dėl 2009 m. Eurovizijos dainų konkurso buvo pasiūlyta atimti iš didžiojo ketverto šalių (Ispanija, Jungtinė Karalystė, Prancūzija ir Vokietija) teisę automatiškai patekti į konkurso finalą. Tačiau, vėliau buvo patvirtinta, kad „didžiojo ketverto“ šalys ir toliau automatiškai bus deleguotos į finalą.

Balsavimo sistema

Nesibaigiantys nusiskundimai dėl nesąžiningų balsavimų, kuriuos lemia politika, nulėmė EBU balsavimo procedūros įvertinimą konkurse su galimybe keisti balsavimo sistemą 2009-aisias. Lenkijos transliuotojas Telewizja Polska (TVP) pasiūlė į konkursą įvesti tarptautinę žiuri, panašią į tą, kuri buvo 2008 m. Eurovizijos šokių konkurse. Taip galima sumažinti kaimynišką balsavimą ir suteikti daugiau dėmesio dainos meninei vertei.
Pasiūlymas buvo patvirtintas, todėl 50 % rezultatų nulems žiuri, 50 % – telebalsavimas.

Dalyviai

Keturiasdešimt dvi šalys patvirtino savo dalyvavimą konkurse. Slovakija paskelbė, jog sugrįš į konkursą, o San Marinas atšaukė dalyvavimą konkurse dėl finansinių problemų. Latvija ir Gruzija iš pradžių paskelbė apie savo ketinimą pasitraukti, tačiau vėliau EBU pranešė, kad abi šalys dalyvaus. Tačiau 2009 m. kovo 11 d. Gruzija dar kartą paskelbė pasitraukianti iš Eurovizijos dainų konkurso, po to, kai EBU jų pasirinktą dainą paskelbė kaip nepriimtiną, nes tekste galima pastebėti politinę užuominą, o tai pažeidžia konkurso taisykles.

Pusfinaliai

Iš viso trisdešimt septynios šalys pasirodė abiejuose pusfinaliuose kartu. Šalių pasirodymų eilės numeriai buvo traukiami 2009 m. kovo 16 dieną.

Išsamūs komisijos/žiūrovų balsavimo rezultatai finale

Išsamūs komisijos/žiūrovų balsavimo rezultatai buvo paskelbti 2009 m. liepą.
Rapolas Rimdžius

Biografija

Nuo 1924 m. priklausė „Kultūros“ būreliui. 1935–1939 m. kalintas. 1939–1940 m. LKP Šiaulių apskrities komiteto sekretorius. 1940 m. Liaudies Seimo narys. 1940–1941 m. LKP Šiaulių apskrities komiteto skyriaus vedėjas. Nuo 1942 m. 16-osios lietuviškosios divizijos karys.
Salve! (laikraštis)

Salve! – Prienų „Žiburio“ gimnazijos laikraštis, ėjęs nuo 1991 m. iki 1998 m. Prienuose.

Istorija

Iki 1994 m. vadinosi „Žiburys“ ir ėjo kaip laikraščio „Naujas gyvenimas“ priedas. Tiražas 1991 m. – 1500 egz., 1996 m. – 500 egz.
Semaine des As 2004 m. sezonas

2004 m. Semaine des As sezonas – antrasis Prancūzijos Semaine des As krepšinio turnyro sezonas, vykęs Palais des Sports de Mulhouse arenoje.
Mykolas Jackevičius

Biografija

1942–1945 m. Raudonosios armijos 16-osios lietuviškosios šaulių divizijos karys. 1946–1951 m. laikraščio „Tiesa“ redakcijos informacijos skyriaus literatūrinis darbuotojas, atsakingojo sekretoriaus pavaduotojas, skyriaus vedėjas. 1952 m. baigė Vilniaus pedagoginio instituto Užsienio kalbų fakultetą.
1951–1956 m. redagavo žurnalą „Sportas“. 1956 m. laikraščio „Sportas“ redaktorius. 1956–1960 m. SSRS ambasados Vokietijos Demokratinėje Respublikoje spaudos atašė. 1960–1966 m. laikraščio „Tėvynės balsas“, 1967–1969 m. savaitraščio „Gimtasis kraštas“ redaktorius. 1971 m. LTSR nusipelnęs žurnalistas. 1971–1978 m. dirbo diplomatinį darbą Lenkijoje, 1978–1990 m. Lietuvos SSR užsienio reikalų ministerijoje.

Kūryba

Išleido antiamerikietiškos propagandos politinių feljetonų rinkinį „Džonis iš Vinipego“ (1962 m.), publicistinį romaną „Brandenburgo vartai“ (1964 m.), vaizduojantį karo meto pabėgėlių gyvenimą. Kartu su Jokūbu Skliutausku, remdamiesi vokiečių kompozitoriaus E. Geisto, žuvusio Kauno IX forte, dienoraščiu, parašė pjesę „Aš girdžiu muziką“ (1973 m.). Periodikoje paskelbė humoreskų, išspausdino kelionių po Vokietiją reportažų knygą „Vatikano Antrasis ir po jo“ (1968 m.). Išvertė vokiečių rašytojo G. Weisenborno autobiografinę knygą „Dienoraštis“ (1990 m.).
Stasys Kunčinas

Biografija

1923 m. kartu su tėvais apsigyveno Lietuvoje, mokėsi Gruzdžių pradžios mokykloje, Šiaulių gimnazijoje. 1932 m. baigė Šiaulių mokytojų seminariją, dirbo pradžios mokyklose.
1934 m. mobilizuotas į Lietuvos kariuomenę. 1935 m. baigė Kauno karo mokyklą, įstojo į Šaulių sąjungą, vėliau išėjo į pėstininkų karininkų atsargą. 1936 m. baigė "Jaunosios Lietuvos" sąjungos kūno kultūros kursus. 1938 m. mobilizuotas būrio vadu 8-ajame Kauno Kunigaikščio Vaidoto pėstininkų pulke.
1942 m. baigęs Vilniaus pedagoginį institutą, kuriame įgijo fizikos ir matematikos mokytojo išsilavinimą, apsigyveno Anykščiuose, iki išėjimo į pensiją 1973 m. dirbo vietos mokyklose (dab. Jono Biliūno gimnazijoje). Nuo 1995 m. iki mirties gyveno Kaune.
S. Kunčinas buvo ilgametis Anykščių rajkoopsąjungos revizijos komisijos pirmininkas. Principingas, savo dėstomą dalyką gerai išmanęs pedagogas buvo Anykščių matematikos mokytojų metodinio ratelio pirmininkas.

Įvertinimas

S. Kunčinas buvo apdovanotas Didžiojo Lietuvos kunigaikščio Gedimino ordino 3-ojo laipsnio medaliu (1935 m.), jam buvo suteiktas Lietuvos nusipelniusio mokytojo garbės vardas (~1960 m.).
Enarėja

Geografija

Valstybė buvo į vakarus nuo Gibės upės ir į šiaurę nuo Godžebo upės. Oromo valdymo laikais į rytus nuo jos buvo Džima, į vakarus - Guma, į pietus - Goma.
Boleslovas Radavičius

Biografija

Tėvai – bajorai Modestas-Telesforas ir Salomėja Dargevičiūtė Radavičiai. 1890 m. Boleslovas vedė Rozaliją Glazauskaitę ir iki Pirmojo pasaulinio karo nuomotame Bragoviškio dvare augino 5 vaikus: dukras Aleksandrą ir Antaniną, sūnus – dvynius Vladislovą ir Bronislovą, Petrą.

Nuopelnai

Palikęs savo šeimą, turtą, rizikuodamas savo gyvybe, laisve, visuomenine padėtimi, Kražių skerdynių metu drauge su kitais katalikais, jis gynė bažnyčią nuo kazokų. Skerdynių metu netekęs vienos akies, buvo suimtas ir išplaktas.
Serbijos herbas

Didysis herbas

Herbo raudoname lauke baltas dvigalvis erelis pusiau išskėstais sparnais auksinėmis kojomis, snapu ir liežuviu. Apačioje abipus uodegos dvi auksinės heraldinės lelijos. Ant erelio krūtinės centrinis skydelis raudonu lauku su baltu kryžiumi, ketvirčiuose keturi sidabriniai skiltuvai (tai vadinamasis serbiškasis kryžius). Didysis skydas simbolizuoja Serbijos valstybę, mažasis skydelis – serbų tautą.

Skydą dengia auksinė karališką karūna.

Visas aprašytas derinys yra raudonos karališkosios mantijos šermuonėlių pamušalu bei auksiniais kutais ir apvadais fone. Mantija karūnuoja didelė karališka karūna.
Dabartinis Serbijos herbas yra monarchijos tipo, nors Serbija dabar yra respublika. Paskutiniais metais kelios Rytų Europos valstybės (pvz., Rusija, Lenkija, Bulgarija, Vengrija) priėmė herbus su karūnomis, tuo parodydamos istoriškai buvusios monarchijomis.
FK Neftči Fergana

Istorija

Klubas įkurtas 1982 m. Žaidžia uzbekų Superlygoje. Penkis kartus tapo šalies čempionais. Sėkmingiausi metai buvo nuo 1992 iki 2004 m., kai daugiau nei dešimtmetį užimdavo pirmą arba antrą vietas čempionate. Pastaruoju metu nepriklauso šalies futbolo elitui ir kovoja dėl išlikimo Superlygos pirmenybėse. 2018 m. buvo paskutinėje (12) vietoje.
Puodeli, virk

Puodeli, virk – žurnalas šeimininkėms, ėjęs 1994–1995 m. Kaune.

Istorija

Leido UAB „Martina Legitur“. Tiražas 1995 m. – 25 000 egz. Spausdino maisto receptus, patarimus šeimininkėms.
Redaktoriai G. Kulvecienė ir kt.