Autizmas

Autizmas –  smegenų vystymosi nukrypimas, kuris pasireiškia socialinių įgūdžių trūkumu arba pastebimu šių įgūdžių vystymosi sulėtėjimu. Išskiriami trys simptomai: nuoseklus tam tikrų socialinių interesų trūkumas, komunikacijos stoka ir pasikartojančios griežtos tvarkos veiksmų sekos. Šie požymiai gali pasitaikyti ir nesant autizmo, todėl jis diagnozuojamas tik turintiems akivaizdžius visus tris simptomus. Autizmo sukeliami raidos nukrypimai yra plataus spektro, todėl kiekvienam individui pasireiškia skirtingo sunkumo simptomais. Pavyzdžiui, vieni vaikai gali kalbėti normaliai, kiti kalba sunkiai arba visiškai nekalba. Lengvesnės formos gali būti diagnozuojamos kaip Aspergerio sindromas.
Autizmas turi genetinį pagrindą, nors dėl jo sudėtingumo abejojama, ar priežastis yra genų mutacijos, ar dažnai sutinkamų genetinių pakitimų retos sąveikos formos. Retais atvejais autizmo priežastis yra gimdymo metu patirtos traumos. Kiti priežasčių aiškinimai yra prieštaringi, pvz., vakcinų hipotezei trūksta įrodymų. Manoma, kad autizmą sukelia genetinio paveldėjimo ir aplinkos veiksnių derinys. Statistiškai autizmo sindromą turi apie 0,2–0,6% populiacijos, berniukams sutrikimas nustatomas apytiksliai 2-4 kartus dažniau negu mergaitėms.
Autizmui būdingi pakitimai įvairiose smegenų zonose. Paprastai pirmieji ligos požymiai pastebimi po dvejų vaiko gyvenimo metų. Jei autizmas ar autizmo spektro raidos sutrikimas negydomas, daugelis vaikų neišvysto pakankamų socialinių įgūdžių: jie gali neišmokti kalbėti ir deramai elgtis, tik labai maža dalis visiškai atsistato savaime. Yra įvairių efektyvios pagalbos būdų, tačiau jų poveikis kiekvienam skirtingas, nėra universalaus gydymo metodo. Kuo anksčiau pradedama teikti efektyvi pagalba ir ugdymas, tuo geresnė prognozė ir didesnė atsistatymo tikimybė.

Komunikacija

Maždaug nuo trečdalio iki pusės autistų neišvysto natūralios kalbos, kuri patenkintų jų kasdieninius bendravimo poreikius. Autistams būdingas blogas sinchroniškumas ir subtilaus sugebėjimo bendrauti trūkumas pokalbio metu, nelanksti kalbos išraiška ir kūrybingumo bei vaizduotės stoka mąstymo procesuose. Jie stokoja gestų, kurie padeda kitiems suvokti kalbėjimo mintį. Šiems vaikams būna pažeista balso moduliacija. Jų emocinė reakcija į kitų žmonių bandymus užmegzti kontaktą nepakankama.
Bendravimo skirtumai gali pasireikšti nuo pirmųjų gyvenimo metų: ankstyvoje vaikystėje pradeda vėliau guguoti ir eksperimentuoti su garsais, būdingi neįprasti bendravimo gestai, susilpnėjusi atsakomoji reakcija, kitokia balso struktūra. Dvejų, trejų metų amžiaus autizmo sindromą turintiems vaikams būdinga mažiau įvairi kalba (įskaitant priebalses, žodžius, ir žodžių junginius); jų gestai dažnai nėra suderinti su žodžiais. Šie vaikai rečiau ko nors prašo, dalinasi įspūdžiais ar išmėgina ką naujo, būdinga echolalija – kitų kalbėjimo atkartojimas. Asociacijų kūrimas, jungimas bei dėmesys yra būtinas žmogaus suvokimui bei kalbai ir šių savybių neturėjimas yra vienas iš autizmo sindromo skiriamųjų bruožų. Pavyzdžiui, vaikas gali pažiūrėti į rodančią ranką vietoj rodomo objekto ir pats nepajėgti nurodyti objektų, siejamų su kalba ar kalbančiojo patirtimi. Turintys autizmo sindromą gali turėti sunkumų su vaizduotės reikalaujančiais užsiėmimais bei minčių vaizdinių išreiškimu kalba.

Hipotezės

Nėra žinoma, kas sukelia autizmą. Manoma, kad tai yra genetinio paveldėjimo ir aplinkos veiksnių derinys. Paveldėjimo reikšmę įrodo tai, kad šis sutrikimas labiau paplitęs tarp berniukų, bei monozigotinių dvynių tyrimai. Konkretūs autizmą nulemiantys genai nėra nustatyti.
Aplinkos poveikis dar nėra tiksliai nustatytas, nors yra pastebėtas didesnis autistiškų vaikų procentas vietovėse, užterštose sunkiaisiais metalais (ypač gyvsidabriu). Pradžioje, pagal Leo Kanerio hipotezę, buvo manoma, kad autizmą nulemia tėvų socialinė padėtis ir emancipuotos, pernelyg į darbus panirusios ir mažai emocinio dėmesio rodančios mamos. Ši hipotezė jau seniai paneigta, tačiau kaip prietaras ji vis dar gaji ir galima ją išgirsti net iš specialistų.
Daug kalbama apie skiepų poveikį, mat gana dažnai autizmas pasireiškia būtent po skiepijimo. Nors nemažai gimdytojų tvirtina, kad vaikas tapo autististišku kaip tik po skiepų, dauguma mokslininkų ir medikų teigia, kad tai neįmanoma, jų atliekami tyrimai neranda ryšio tarp skiepų ir autizmo. Šią situaciją iš dalies paaiškintų hipotezė, kad autizmą gali sukelti mitochondrinė liga, kuri, vaiką paskiepijus, gali pasunkinti vaiko būseną ir sukelti autizmą. Mitochondrinių ligų asociacijos teigimu, šią ligą turi vienas iš 200 asmenų.
Tyrinėjant autistiškus vaikus pastebima visa eilė šį sutrikimą lydinčių problemų. Dažni miego sutrikimai, epilepsija, alergijos, rezorbcijos sutrikimai (sutrikusi plonųjų žarnų veikla), dėl kurių jie nesugeba pasisavinti reikalingų medžiagų, autoimuninės ligos. Jie dažnai turi suvokimo sutrikimų – neteisingai suvokiama informacija, ateinanti iš juslių (problemos su klausa, rega, lietimu ir pan.). Tiriant modernia aparatūra pastebimi pilkosios ir baltosios medžiagų santykio skirtumai galvos smegenyse – būdingi menkesni ryšiai tarp atskirų smegenų sričių.

Paplitimas

Patikimi epidemiologiniai duomenys yra surinkti (JAV, Didžiojoje Britanijoje), kitose šalyse jų paprasčiausiai nėra. Oficialiai laikoma, kad autizmo sindromą turi 0,2–0,6% populiacjos, nors atlikus naujus tyrimus nustatomi vis skirtingi duomenys. 2007–2008 metų tyrimai Amerikoje ir Anglijoje pateikia 1,4–1,7% lygį. Autizmas 2-4 kartus dažnesnis tarp berniukų nei mergaičių.
Vienintelis tyrimas Lietuvoje buvo atliktas 1999 metais Vilniaus mokyklose parodė, jog autistiški vaikai sudaro 0,12%. Taip pat paaiškėjo, kad didelė dalis vaikų nebuvo diagnozuoti, tad sužinojo turintys šį sutrikimą tyrimo metu. Tad oficiali statistika Lietuvoje neatspindėtų realios situacijos.

Istorija

Autizmas pirmą kartą aprašytas 1943 metais JAV gydytojo Leo Kanerio Baltimorės Johns Hopkins vardo universitete ir beveik tuo pat metu Austrijos gydytojo Hanso Aspergerio (panašiu laiku šis sutrikimas buvo pastebėtas ir Rusijoje). Įdomu yra tai, kad Kanerio įsitikinimu, tokių vaikų iki tol nėra buvę – nei jis, nei jo kolegos nieko panašaus nebuvo matę. Tad peršasi hipotezė, kad autizmas atsirado (arba pradėjo labiau plisti) apie 1931 metus (būtent tada gimė Kanerio ir Aspergerio pacientai).
Didelę įtaką autizmo tyrimams padarė iki šiol nepaaiškintas autizmo atvejų daugėjimas (Jungtinėse Amerikos Valstijose nuo 1990 metų diagnozuotų atvejų skaičius išaugo apie dešimt kartų). Kalbama net apie epidemiją. JAV autizmas jau ne vien specialistų ar autistiškų vaikų tėvų, bet ir visos visuomenės pokalbių tema: apie autizmą kalba politikai, kuriami filmai, komiksai. Autistiškus vaikus mokomi atpažinti policininkai, socialiniai darbuotojai.

Šeimos gydymas

Šeima, turinti vaiką autistą, dažniausiai yra atsakinga už jo auklėjimą ir gydymą. Tokiu būdu šeimos nariai patiria poveikį savo sveikatai, kuris pats savaime gali pareikalauti gydymo. Tėvai patiria didesnę psichikos sutrikimų riziką, ypač nerimo ir depresijos. Tėvai, ar dėl aplinkinių požiūrio, ar dėl savo tikėjimo, gali ilgą laiką jausti kaltę dėl vaiko autisto gimimo. Tėvams gali būti reikalinga bendruomenės, psichoterapinė ir medikamentinė pagalba.
Autistinių vaikų broliai ir seserys, ar kiti artimi giminaičiai gali išgyventi liūdesį, pyktį. Pavyzdžiui, gali gėdytis kviestis pažįstamus į namus svečiuotis. Nenormalus elgesys ir reakcija, padiktuota autistinio giminaičio, turėtų būti taisoma bendromis pamokomis, terapijos užsiėmimais.

Perspektyvos

Nors šis sutrikimas yra žinomas daugiau nei 60 metų, kol kas jis nėra gerai ištyrinėtas. Tikimasi nustatyti genetinį autizmo pagrindą. 
Autizmas yra vis dažniau diagnozuojamas. Mokslininkai šį sutrikimą vadina mūsų civilizacijos kasyklų kanarėlėmis – vaikai, turintys genetinį polinkį į autizmą, pirmieji pajunta tai, kas kenkia visiems žmonėms. Belieka tikėtis, kad bus laiku išsiaiškinta ir sustabdyta tai, kas atima šiems vaikams galimybę bendrauti.

Autizmo simbolis

Dėlionės raštas juostelėje simbolizuoja autizmo sutrikimo keliamą problemą.
Skirtingos spalvos ir formos reiškia skirtingus žmones, susiduriančius su šiuo sutrikimu, ir paties sutrikimo sudėtingumą.
Juostelės spalvų ryškumas yra vilties šviesa.