google/wiki40b huggingface dataset:
Hiogo prefektūra

Istorija

Hiogo prefektūra sudaryta iš seniau buvusių Harimos, Tadžimos, Avadžio ir dalies Tambos ir Secu žemių.
1180 m., baigiantis Heian laikotarpiui, imperatorius Antoku, Taira no Kijomoris su imperatoriškąja palyda, laikinai apsigyveno Fukuharoje (dabartinė Kobė). Šis miestas 5 mėnesius išbuvo Japonijos sostine.
Pietinė prefektūros dalis buvo nusiaubta 1995 m. čia įvykusio 7,2 balo stiprumo pagal Richterio skalę Didysis Hanšino žemės drebėjimas. Jo metu žuvo net 5500 žmonių.

Geografija

Hiogo prefektūros krantus skalauja dvi jūros: šiaurėje – Japonijos jūra ir pietuose – Vidinė jūra. Šiaurinė dalis retai apgyvendinta, išskyrus Tojookos miestą. Didžiausia dalis prefektūros gyventojų susitelkę pietiniame krante.
Vasarą prefektūroje vyrauja karšti ir drėgni orai. Žiemą, šiaurinėje dalyje daug sninga, tuo tarpu pietinėje dalyje tik retkarčiais pasninga.
Hiogo prefektūra ribojasi su Osakos prefektūra, Totorio prefektūra ir Okajamos prefektūra.

Ekonomika

Hiogo prefektūroje vyrauja sunkioji pramonė. Prefektūrai priklauso ir vienas didžiausių uostų Japonijoje – Kobės uostas.
Hiogas taip pat priklauso Hanšin pramoniniam regionui.

Turizmas

Kobė išliko daugelio turistų pamėgta vieta.
Ypatingai daug turistų dėmesio sulaukia Baltojo garnio pilis, įtraukta į UNESCO Pasaulio paveldo sąrašą.
FK Garsta Gargždai

Istorija

Komanda įkurta sovietmečiu prie Gargždų statybinių medžiagų kombinato.
Užkylininkai

Aplinkinės gyvenvietės

ŠVENTOJI – 4 kmŽelviaiDARBĖNAI – 6 km
Sausdravai – 3 kmManciškė – 3 kmLazdininkaiKunigiškiai – 6 kmŽibininkai – 4 kmJoskaudai
Zakriai

Aplinkinės gyvenvietės

Pabiržė – 2,3 kmKojeliškiai (Biržai) – 2 km
Balandiškiai – 1 kmBIRŽAI – 11 km
Naradava – 2,3 kmPagiriai (Biržai) – 1,2 kmKlausučiai (Biržai) – 2,2 kmDaudžgiriai – 4 km
Vytautas Venckūnas

Biografija

1972 m. baigė Kauno politechnikos institutą, inžinierius mechanikas. 2009 m. baigė Kauno technologijos universitetą, ekonomikos magistras.
1970–1971 m. dirbo Kauno radijo gamykloje gamybos dispečeriu.
1971–1972 m. – Vilniaus šlifavimo staklių gamyklos gamybos kontrolierius.
1972–1977 m. – Jonavos „Azoto" gamybinio susivienijimo Techninės kontrolės skyriaus viršininkas, Karbamido cecho mechanikas.
1977–1980 m. – Jonavos mechaninės gamyklos vyriausiasis inžinierius.
1980–1985 m. – Jonavos remonto-statybos valdybos Nr.5 vyriausiojo inžinieriaus pavaduotojas.
1985–1996 m. – AB „Achema" Karbamido cecho mechanikas.
1996–2000 m. – AB „Achema" Karbamido cecho viršininkas.
2000–2005 m. – AB „Achema" technikos direktorius.
2005–2009 m. – AB „Achema" vystymo direktorius.
2009–2010 m. – AB „Achema" technikos direktoriaus pavaduotojas vystymui.
2010–2011 m. – Valstybinės lošimų priežiūros komisijos narys.
Partijos Tėvynės sąjunga - Lietuvos krikščionys demokratai narys, Jonavos skyriaus pirmininkas. 1997–2000 m., 2000–2003 m., 2003– 2007 m., 2007–2011 m. ir nuo 2011 m. Jonavos rajono savivaldybės tarybos narys. 
Žmona Vyta, dukra Indrė.
Mito HollyHock

Istorija

Klubo ištakos siekia 1990 m., kai buvo įkurtas Prima Aseno FC.
FC Mito buvo įkurtas 1994 m. kai abu klubai susijungė, buvo sudaryta jungtinė komanda, bet klubas dideliais laimėjimais negali pasigirti.
Nuo 2000 m. žaidžia J2 lygoje.
Karalienė

Karalienė – karaliaus žmonos titulas. Paprastai karaliaus žmona gauna karalienės titulą, tačiau neturi realios valdžios karalystėje.
Moteris, valdanti valstybę kaip karalius, vadinama „valdančiąja karaliene“. Valdančiosios karalienės vyras paprastai vadinamas princu konsortu.
Monarchijose, kur būdavo praktikuojama poligamija (pvz., Marokas, Tailandas), nė viena karaliaus žmona negaudavo karalienės titulo arba jį gaudavo tik viena ar kai kurios karaliaus žmonos. Dabartiniame Maroke karaliaus Mohamedo VI žmona turi princesės konsortės titulą. Tailande karaliaus žmona karalienės titulą gaudavo tik tada, jei ji būdavo karalių giminės.
Potencialia taisyklės, kad karaliaus žmona gauna karalienės titulą, išimtimi gali būti D. Britanijos sosto įpėdinio Velso princo Čarlzo žmona Kornvalio hercogė Kamila (Camilla, Duchess of Cornwall). Jiems susituokiant buvo paskelbta, kad jei princas Čarlzas paveldės sostą, tai Kamila gaus ne karalienės, o princesės konsortės titulą.

Bendras valdymas

Yra buvę atvejų, kai pora karalystę valdė kartu.

Aragono karalius Ferdinandas II (Fernando II de Aragón) ir jo žmona Kastilijos valdanti karalienė Izabela I (Isabel I de Castilla) abi savo karalystes valdė kaip vieną karalystę. Ferdinandas taip pat turėjo Kastilijos karaliaus Ferdinando V titulą. Tačiau oficialiai tai buvo dvi skirtingos karalystės, kurias sujungė tik jų anūkas Šventosios Romos Imperijos imperatorius Karolis V, užėmęs abu paveldėtus sostus kaip Ispanijos karalius Karlas I (Carlos I de España).
Mainas (Jemenas)

Geografija

Maino kultūrinis ir politinis centras buvo kalnuotose vietovėse ties vadi Madhab, kur koncentravosi pagrindiniai miestai. Mainas neturėjo priėjimo prie jūros, tačiau jis kontroliavo sausumos karavanų kelius, einančius į šiaurę, Hidžazo regionu.

Istorija

Kaip ir kitos Senovės Jemeno tautos, Mainas konsolidavo valdžią tikriausiai I tūkst. pr. m. e. pradžioje. VIII a. pr. m. e. pastatyta sostinė Qarnawu. Tuo metu valstybė jau kontroliavo pelningus smilkalų prekybos kelius ir tapo viena stipriausių Pietų Arabijos valstybių, konkuruojanti su Katabanu, Hadramautu, Saaba.
Nepaisant to, nuo VIII a. pr. m. e. pabaigos Mainas turėjo nusileisti stipresnės Saabos hegemonijai, tapdamas jos nominaliu vasalu. Tik V a. pr. m. e., Saaboje prasidėjus nelaimėms ir badui, išsilaisvinęs Mainas paveržė iš jos kontrolę prekybos keliuose. Tai buvo didžiausias Maino klestėjimas, kuris baigėsi paskutiniaisiais amžiais prieš mūsų erą, kuomet hegemoniją Senovės Jemene paveržė Katabanas.
I a. pr. m. e. Mainas atiteko Himjaro imperijai. Vietinė tauta buvo labai greitai asimiliuota. Paskutinieji įrašai minėjų kalba randami iš I a. Po Pirmosios Himjaro karalystės žlugimo II a. regioną kontroliavo Aksumo imperija.
Akmenės Šv. Onos bažnyčia

Istorija

Dirvėnų valsčiaus 1561 m. inventoriuje Akmenė vadinama Dabikine, nurodyti 3 valakai kunigo žemės. Bažnyčiai 1596 m. dovanoti 48 valakai žemės, įsteigta parapinė mokykla.
1705 m. bažnyčia sudegė, netrukus atstatyta. Suirusi bažnyčia 1802 m. nugriauta ir 1806 m. pastatyta nauja. Jai priklausė Pakempinių kaimas. Akmenėje nuo 1836 m. klebonavo kalbininkas Kalikstas Kasakauskas (apie 1792–1886 m.; palaidotas Akmenės kapinėse). Akmenės vikaras Ipolitas Savickis 1863 m. išėjo į sukilimą, pakliuvo į nelaisvę, buvo ištremtas į Tobolską. Dabartinė mūrinė – neogotikinė pseudobazilikinė vienbokštė bažnyčia pastatyta 1907–1912 m.

Architektūra

Bažnyčia neoromaninė, kryžminio plano, vienabokštė, su bokšteliais, projekto architektas K. E. Strandmanas. Bokštas 58,5 m aukščio su aštuonkampe smaile. Akmenų sienos su raudonų plytų mūro ir tinkuotomis detalėmis, spalvinguose fasaduose išryškėja po didelę smailiaarkę nišą su langų rože. Yra 5 altoriai. Šventorius apmūrytas. Jame įrengtos mūrinės Kryžiaus kelio stočių koplytėlės.
Eritrėjos kalnynas

Eritrėjos kalnynas – Etiopijos kalnyno dalis, nusidriekusi į šiaurę (Eritrėjos teritoriją). Rytuose stačiais šlaitais leidžiasi link Raudonosios jūros. Aukščiausia viršukalnė – Soira (3018 m). Rytiniai kalnų šlaitai patenka į Raudonosios jūros baseiną, vakariniai – į Nilo baseiną (Barka, Anseba, Tekezė).
Seniau apie trečdalį Eritrėjos kalnyno dengė miškai, bet dabar beveik visi jie iškirsti. Dėl to kalnai smarkiai paveikti erozijos. Auginama kava, verčiamasi gyvulininkyste.
Garliavos Švč. Trejybės bažnyčia

Istorija

Apie 1797 m. Jonučiuose (2 km į šiaurės vakarus nuo dabartinės Garliavos) pastatyta bažnyčia, įkurta parapija, nes Užnemunė tuo laiku priklausė Prūsijos karalystei, taigi teko tą vietą atskirti nuo Kauno parapijos, likusios Rusijos valdžioje. Aukštosios Fredos dvaro dvarininkas Juozas Godlevskis savo žemėje 1809 m. pastatė dabartinę mūrinę bažnyčią. 1823 m. ją konsekravo Seinų vyskupas Čiževskis. 1826 m. rugpjūčio 15 d. buvo įkurta ir Garliavos parapija, o Jonučiuose liko parapijos kapinės (dab. Jonučių kapinės).
Po 1863 m. sukilimo klebonas Kazimieras Vaišnora kalintas, 1865 m. policijos prižiūrimas. Už politinę neištikimybę vikaras Juozapas Bartusevičius (1826–1885) 1864 m. ištremtas į Sibirą, ten ir mirė. Vikaras Motiejus Radziukynas (1837–1912) 1865 m. irgi ištremtas į Sibirą. Į Lietuvą grįžo 1875 m.
Po 1882 m. klebono Petro Budzeikos rūpesčiu bažnyčia padidinta, primūrytos dvi koplyčios. XX a. pradžioje veikė Gyvojo rožančiaus brolija. 1905 m. įsteigta parapijos biblioteka. Ją perėmė 1907 m. įsikūręs „Žiburio“ draugijos skyrius. 1907 m. įsteigta „Žiburio“ mergaičių mokykla, 1908 m. įsikūrusi naujose patalpose. 1912–1914 m. veikė Lietuvių katalikų blaivybės draugijos skyrius, taip pat įsteigęs biblioteką, rengęs viešus vaidinimus, įrengęs arbatinę, kepyklą. Bažnyčioje sumontuoti garsaus lietuvių meistro Jono Garalevičiaus pagaminti vargonai.
Per Pirmąjį pasaulinį karą vykstant mūšiams išsprogdinti bažnyčios bokštai, suskilo sienos, sudegė visi klebonijos pastatai. Iki 1923 m. bažnyčia suremontuota. Iki 1924 m. įkurtas Lietuvių katalikių moterų draugijos skyrius. Pagal architekto Stasio Kudoko projektą 1935 m. atstatyti bažnyčios bokštai.
Garliavoje daugiau kaip 50 metų kunigavo ir mirė klebonas Pranciškus Leonas (1892–1982). Klebonas Juozas Uleckas (1913–1985) suremontavo bažnyčią.

Architektūra

Bažnyčia klasicistinė, stačiakampio plano, dvibokštė, su 2 zakristijomis. Aukštos mūrinės šventoriaus tvoros kampuose yra koplyčios.
Įžulnusis skylenis

Gydomosios savybės

Vartojamas piktybiniams augliams bei virškinimo trakto ligoms: gastritui, žarnyno atonijai, skrandžio ir dvylikapirštės žarnos opaligei gydyti. Skatina kraujodarą, turi antihipoksinių, antitoksinių, priešuždegiminių savybių. Beržo grybas valo organizmą ir skatina sąnariuose susikaupusių druskų pasišalinimą.
Medininkai (Kėdainiai)

Istorija

XX a. pr. minimas Medininkų kaimas ir dvaras Krakių valsčiuje.
Seniau veikė mokykla.

Aplinkinės gyvenvietės

Meironiškiai - 5 km
Gersonė - 0,5 km
Pajieslys - 6,5 km
Patranys - 0,3 km
Palainiškiai - 3,5 km
Kėdainių chamas

Kėdainių chamas – satyrinis laikraštis, ėjęs 1991–1993 m. Kėdainiuose.

Istorija

Leido Kėdainių rajono policijos rėmėjų sąjunga ir leidybos įmonė „Sargyba“. Rašė apie elgesio ir dorovės principų pažeidimus, buitinius ir visuomeninius konfliktus, kritikavo teisėtvarkos pažeidėjus. Išėjo 12 numerių. Tiražas 1991 m. – 5000 egz., 1993 m. – 1000 egz.
Didysis Stavropolio kanalas

Didysis Stavropolio kanalas (rus. Большой Ставропольский канал) – drėkinamasis kanalas pietų Rusijoje, Stavropolio krašte ir Karačiajų Čerkesijoje, ima vandenį iš Kubanės, Kumos ir Tereko upių. Ilgis – 480 km.
Pirmoji kanalo dalis atsišakoja nuo Kubanės ties Ust Džeguta ir eina iki Kalauso aukštupio. Įrengti 3 tvenkiniai. Ši atkarpa įrengta 1957–1967 m. ir vadinosi Kubanės–Kalauso kanalu. Vėliau įrengtos kanalų ir tvenkinių sistemos iki Kumos ir Tereko baseinų. Kanalas baigiasi Čograjaus tvenkinyje, priklausančiame Kumos–Manyčiaus kanalų sistemai.
Forbes

„Forbes“ – amerikiečių leidybos ir žiniasklaidos bendrovė, kuri nuo 1917 m. leidžia vieną autoritetingiausių verslo leidinių pasaulyje – „Forbes“ verslo žurnalą. Jo pagrindiniai varžovai yra savaitraščiai „Fortune“ ir „BusinessWeek“. Kas savaitę leidžiamas žurnalas „Forbes“ labiausiai žinomas dėl įvairių sudaromų reitingų, įskaitant turtingiausių pasaulio žmonių ar didžiausių pasaulio įmonių sąrašus.

Istorija

Forbes žurnalą 1917 m. Niujorke pradėjo leisti škotų kilmės amerikiečių žurnalistas Bertie Charles Forbes. Tuo metu žurnalas buvo pavadintas „Forbes: Devoted to Doers and Doings“. 1918 m. savaitraštis išleido pirmąjį 30-ies turtingiausių amerikiečių sąrašą, kuriame pirmą vietą užėmė John D. Rockefeller. B.C. Forbes taip pat iki savo mirties 1954 m. dirbo ir žurnalo vyriausiuoju redaktoriumi. Po B.C. Forbes mirties žurnalą leidžia Forbes šeima. Nuo 1996 m. veikia žurnalo internetinis tinklalapis. 2006 m. apie 40 procentų leidinio akcijų įsigijo garsios airių roko grupės „U2“ vokalistas Bono.
Atika

Geografija

Atika sudaro to paties pavadinimo pusiasalį, išsikišusį į Egėjo jūrą. Iš šiaurės ją riboja Kitairono kalnai, skiriantys nuo Bojotijos, vakaruose ribojasi su istoriniu Korinto regionu. Regionui būdingas kalvotas, miškais apaugęs reljefas.
Prisukamas apelsinas

Prisukamas apelsinas (angl. A Clockwork Orange) – žinomiausias Anthony Burgess romanas, išleistas 1962 m. Stanley Kubrick pagal jį 1971 m. pastatė to paties pavadinimo filmą. Savaitraščio „Time“ buvo išrinktas kaip vienas iš 100 geriausių 1923–2005 m. laikotarpio romanų anglų kalba.
Romaną sudaro trys dalys po 7 skyrius.
Juozapava (Giedraičiai)

Istorija

1838 m. Giedraičių bažnyčios Status animarum knygoje minimas Juozapavos dvaras.
Viktoras Danilevičius

Biografija

1950 m. baigė Lietuvos žemės ūkio akademiją. 1962 m. žemės ūkio mokslų kandidatas. 
1950–1993 m. Lietuvos žemės ūkio akademijos dėstytojas, 1954–1955 m. ir 1957–1959 m. Agronomijos fakulteto dekanas, 1963–1985 m. prorektorius mokslo reikalams, 1968–1990 m. Dirvotyros ir agrochemijos katedros vedėjas, nuo 1962 m. docentas.  1970–1990 m. Dirvožemininkų draugijos pirmininkas.

Mokslinė veikla

Mokslinio darbo kryptis – dirvožemių savybės.
BG Pathum United FC

Istorija

Klubas įkurtas 2006 m.  Žaidė aukščiausioje lygoje. Žinomas kaip Bangkok Glass Football Club ir kaip BG Pathum United FC.

Sudėtis (2019)

Atnaujinta: 2019 m. spalio 17 d.
Monkaljeris

Istorija

Monkaljerį įkūrė 1228 m. Testonos gyventojai, čia apsistoję po Kjerio antpuolio. Lengvas priėjimas prie Po upės ir tiltas, kuris ilgą laiką priklausė Tamplieriams, suteikė klestėjimą miestui, tapusiam laisva komūna.
XVII a. miestas atiteko Savojiečių dinastijai ir jos nariai dažnai netoli esančioje pilyje apsistodavo vasaros metu.
Antanas Mildažis

Antanas Mildažis (1905 m. rugpjūčio 25 d. Ballthill, Škotija – 1992 m. balandžio 14 d. Kaune) – 
inžinierius radiotechnikas ir konstruktorius, Lietuvos radijo spaudos pradininkas.

Biografija

1925–1928 m. dirbo Kauno radijo stotyje, kartu mokėsi Kauno aukštesniojoje technikos mokykloje. 1925 m. įsteigė radijo būrelį, peraugusį į Radijo mėgėjų sąjungą ir buvo jos vadovu iki 1928 m. 1927 m. įkūrė, leido ir kartu su Mykolu Baubliu redagavo pirmąjį šalyje profesionalų radijo žurnalą „Radio mėgėjas“ (vėliau tapusį savaitraščiu „2000 metrų“ – toks buvo Kauno radijo stoties siunčiamų bangų ilgis). 
1928–1930 m. tarnavo Lietuvos kariuomenės Radijo kuopoje. 1930–1935 m. dirbo Spaudos Fondo Mokslo priemonių ir optikos skyriaus vadovu. 1934 m. sėmėsi patirties C. Zeisso gamykloje Jenoje. 1935 m. Laumėnų kaime, prie Žaisos ir Nemuno santakos, įkūrė Tiksliosios mechanikos dirbtuves „Orbita“. Įmonėje buvo gaminami laboratoriniai prietaisai, medicinos aparatai ir kt.: termostatai, fotokameros, logaritminės liniuotės, žiūronai, operaciniai stalai, odontologų grąžtai. 1937 m. sukonstravo pirmą šalyje medinę fotokamerą žvaigždėms fotografuoti. 1940 m. savo iniciatyva įmonę likvidavo ir Antrojo pasaulinio karo metais dirbo  Vytauto Didžiojo universitete. 
Nacių okupuotame Kaune 1943 m. broliai Antanas, Jonas, Petras ir sesuo Izabelė Mildažiai tapo Lietuvos laisvės kovotojų sąjungos nariais. Tais pačiais metais Antanas, įrengęs spaustuvę savo namuose, kartu su broliu Jonu ir kt. spausdino laikraštį „Laisvės kovotojas“ ir atsišaukimus. Gestapui susekus spaustuvę, brolis Jonas buvo suimtas ir išvežtas į kalėjimą Vokietijon, kiti pogrindininkai turėjo slapstytis. 1945 m. Antanas Mildažis sovietinių saugumo organų buvo suimtas, bet, neįrodžius galimos kaltės, po poros metų paleistas į laisvę. 1949–1965 m. dirbo Lietuvos veterinarijos akademijoje.
Duktė Milda Stanislava Mildažytė-Kulikauskienė – Lietuvos dailininkė ir muziejininkė, apie tėvą sudarė ir išleido knygą „Antanas Mildažis ir artimiausi jo bendražygiai“. – Kaunas: Naujasis lankas, 2005.
Vladas Baranauskas

Biografija

Baigė Raseinių 1-ąją vidurinę mokyklą. 1965-1969 m. studijavo Lietuvos valstybinėje konservatorijoje. Nuo 1969 m. Šiaulių dramos teatro aktorius, nuo 1996 m. trupės vedėjas. Vaidino Lietuvos televizijos ir radijo spektakliuose, sukūrė per 100 vaidmenų teatre, monospektaklį „Lietuvos lopymas“ pagal Vlado Putvinskio-Pūtvio laiškus, filmavosi Lietuvos ir Rusijos meniniuose kino filmuose.
Išleidžiamieji paviršinių nuotekų tvenkiniai

Išleidžiamieji lietaus nuotekų tvenkiniai – vienas iš paviršinių nuotekų surinkimo ir tvarkymo sistemos elementų. Tai dirbtinai suformuota dauba, kuri prisipildo tik liūčių metu. Tvenkinys turi dvi funkcijas: akumuliuoti nuotekų debitą liūčių, poplūdžių bei potvynių metu bei valyti nuotekas nuo kietųjų dalelių.

Veikimo principas

Lietaus nuotekos tvenkinyje akumuliuojasi tol, kol nuotekų tinklai pasidaro pajėgūs priimti nuotekas susikaupusias tvenkinyje. Kol tvenkinys ištuštėja, nuotekose esančios skendinčios medžiagos nusėda į dugną. Išleidžiamajame tvenkinyje iš nuotekų pašalinamos tik didžiosios dalelės, nes išbuvimo trukmė jame sąlyginai maža (6-12 valandų).

Struktūra

Išleidžiamasis tvenkinys yra dirbtinai suformuota negili dauba (dažniausiai aukštis nesiekia 2 metrų), su nuožulniais šlaitais kurių nuolydis ne didesnis kaip 20 m/100 m. Įtekėjimo dalyje gali būti įrengtos grotos, nešmenims sulaikyti bei papildomos konstrukcijos atitekančių nuotekų energijai sumažinti, tam kad nebūtų pažeista tvenkinio konstrukcija ar išplautas gruntas. Išleidimo dalis yra žemiausioje tvenkinio vietoje. Tvenkinio dugne gali būti įrengtas latakas, nedideliam debitui, kai nevyksta liūtis.
Kadangi tvenkinio dugnas bei šlaitai apsėti žole, jis gali atlikti ir rekreacinę funkciją: jame gali būti įrengti pėsčiųjų takai, parkai, futbolo aikštelės. Jei tvenkinys atlieka rekreacinę funkciją, prie jo turi būti įrengta perspėjimo sistema, apie būsimą tvenkinio užpildymą.
Čalukjų dinastija

Istorija

Silpstant Kadambų valstybei, vienas iš vasalų, Pulakesis, įsitvirtino Badamio mieste, kur sukūrė savo karalystę. Tai buvo dinastijos pradžia. Valdant jo įpėdiniams, ypač Pulakesiui II (609–642), kuris galutinai sužlugdė Kadambas ir išplėtė savo teritoriją iš Badamio į pietus, iki tamilų sričių (Palavų karalystės), šiaurėje sustabdė Haršos imperijos ekspansiją, o vėliau užėmė Andhrą, valdytą Višnukundinų dinastijos. Tokiu būdu buvo sukurta galinga imperija. Pulakesis laikomas vienų didžiųjų Indijos valdovų.
Po neilgo tarpuvaldžio Čalukjos tęsė klestėjimą. VIII a. vudryje jiems net pavyko laikinai užimti tamilų Palavų sostinę. Tačiau labai netrukus po to, dinastija Karnatakoje buvo nuversta naujos, raštrakutų, dinastijos.

Kultūros pasiekimai

Čalukjų imperijoje formavosi ir klestėjo kanadų identitetas, susiformavo ankstyvoji literatūra kanadų kalba, parašyti žymiausi kūriniai.
Taip pat čia susiformavo labai savitas architektūros stilius, vadinamas vesara. Jam buvo būdinga maišyti šiaurės Indijos architektūros tradicijas (nagara) ir tamilų architektūros stilių (dravida). Imperijoje buvo pastatyta pasaulio kultūros paveldo šventykla Pattadakal, kiti šedevrai.
Dalai Lama XIV

Biografija

XIV Dalai Lamos tikrasis vardas yra Lhamo Dhondrub, jis gimė 1935 m. liepos 6 d. viename tibetiečių kaime Takcere, istorinėje Amdo provincijoje, 16 vaikų valstiečių šeimoje. Dvejų metų buvo atrastas vienuolių pagal Tibeto religijos kultinius papročius ir garbingos ceremonijos metu vainikuotas aukščiausiu tibetiečių religijos vienuoliu 1940 m. vasario 22 d. Tibeto sostinėje Lasoje. Jam buvo privilegijuotas vienuolio Tendzino Gjaco vardas. 1950 m. lapkričio 17 d. penkiolikos metų karūnuotas Tibeto valdovu. 1958 m. baigė Drepungo, Seros ir Gandeno vienuolynų universitetus. Intensyvaus lavinimosi dėka būdamas 25 metų įsigijo vienuolių Seros universitete aukščiausio laipsnio diplomą Lharampa Geshe. Pripažintas tibetiečių šventuoju mesiju išsikovojo pasaulinį autoritetą budizme.
1951 m. gegužės 23 d. priimta 17 punktų reglamentacija tarp Tibeto atstovaujančių politikos aktyvistų ir Kinijos, kurioje numatyta buvo, kad tibetiečių tauta įstoja savanoriškai į imperalistinės Kinijos sudėtį. Duodami garantiją Tibeto tautai išsilaikyti šalies autonomiją ir tibetiečių religinę laisvę, užtikrinant išorinių sienų saugumą. 1951 m. spalio 24 d. Lasoje, po ilgų diskusijų liaudies susirinkime, prieinant vieningą nuomonę bei pritariant Tendzinui Gjaco (XIV Dalai Lamai, kuris vėliau paminėjo, jog negalėjęs šiai sutarčiai neigiamai atsakyti, norėdamas išsaugoti tibetiečių tautą nuo visiško suniokojimo) buvo priverstinai pasirašyta sutartis ir telegramuojama Kinijos vyriausybei. Įsigaliojant šiai sutarčiai kinai okupavo rytinę Tibeto provinciją Kamdo.
Po Kinijos įvykdytos intervencijos į Tibetą, 1959 m. Kinijai numalšinus Tibeto sukilimą, Dalai Lama pasitraukė į Indiją, Dharamšalą ir aktyviai kovoja už Tibeto nepriklausomybę. 1963 m. paskelbė budizmo ir Visuotinės žmogaus teisių deklaracijos principais pagrįstą būsimos autonominės Tibeto valstybės konstituciją, 1987 m. sudarė 5 pakopų taikos planą, numatantį paversti Tibetą taikos zona, nutraukti Kinijos vykdomą tautinę ir religinę priespaudą, suteikti gyventojams pagrindines žmogaus teises ir demokratines laisves bei atkurti Tibeto autonomiją.
Aktyviai keliauja po Vakarų šalis skaitydamas paskaitas filosofijos, religinėmis, kultūrinėmis, politinėmis temomis. 1991, 2001, 2013 ir 2018 m. lankėsi Lietuvoje.
1989 m. apdovanotas Nobelio taikos premija.
Afrikinis savaninis kiškis

Fizinės savybės

Tai vidutinio dydžio kiškiai. Jų uodegos trumpos, kailis šiurkštokas, įvairiose kūno vietose skirtingų spalvų: nugara gali būti pilkai ruda, pasturgalis – baltas, krūtinė, šonai ir kojos – rausvai rudi. Ausų galiukai juodi. Labai panašūs į kapinius kiškius, skiriasi tik priekinių dantų padėtis.
Afrikiniai savaniniai kiškiai užauga nuo 41 iki 58 cm ilgio, vidutinis svoris siekia apie 2 kg.

Buveinė

Šie kiškiai aptinkami kalnuotose vietovėse, tarp miškų įsiterpusiose laukymėse, kuriuose gausu krūmynų. Taip pat gyvena akmeningose, miškingose stepėse, savanose.

Dauginimasis

Lytinę brandą pasiekia aštuonių mėnesių amžiaus. Patelės veda jauniklius beveik ištisus metus. Nėštumas trunka nuo 25 iki 50 dienų. Vienoje vadoje gali būti nuo 2 iki 15 kiškiukų, kurie maždaug per mėnesį tampa savarankiški. Ką tik gimę mažyliai greitai atsimerkia ir pradeda bėgioti.

Mityba

Afrikiniai savaniniai kiškiai yra žolėdžiai. Maitinasi žolelėmis, pirštuočių genties augalais. Ėda šakneles, kai kuriuos grybus, nukritusių vaisių minkštimą, riešutus, sėklas, šakniagumbius, graužia medžių žievę.
Kristina Lementauskaitė

Biografija

2003 m. baigė Šiaulių universitetą, verslo administravimo bakalauras, 2007 m. verslo administravimo magistras.
UAB „Profilaktinė dezinfekcija“ generalinė direktorė.
2001 m. Liberalų demokratų partijos, 2003 m. partijos Tvarka ir teisingumas (liberalai demokratai) Šiaulių miesto skyriaus narė.
2007–2011 m. Šiaulių miesto savivaldybės tarybos narė, nuo 2008 m. partijos Tvarka ir teisingumas frakcijos seniūnė.
Brolis Evaldas Lementauskas.
Šilinė (Vilnius)

Istorija

Iki 1996 m. buvo viensėdis Riešės apylinkėje.
Jurgis Povilas Kairiūkštis

Biografija

1930 m. baigė Komercijos ir konsulinę mokyklą Lježe (Belgija). 1931 m. kovo – lapkričio mėn. ir 1935 m. liepos mėn. – 1936 m. rugpjūčio mėn. užsienio reikalų ministerijos, 1931 m. gruodžio mėn. – 1935 m. birželio mėn. Lietuvos konsulato Briuselyje, 1936 rugsėjo mėn. – 1938 m. kovo mėn. Lietuvos pasiuntinybės Rygoje sekretorius, vėliau antrasis sekretorius. 1937-1938 m. laikinasis reikalų patikėtinis Latvijoje. 1938 m. gegužės mėn. – 1939 m. rugsėjo mėn. Lietuvos pasiuntinybės Varšuvoje antrasis sekretorius. 1939 m. rugsėjo mėn. – 1940 m. liepos mėn. užsienio reikalų ministerijos protokolo šefo pavaduotojas. Dalyvavo ekonominėse derybose su Belgija, švietimo klausimais – su Latvija. Per nacių okupaciją 1941-1944 m. dirbo Tiekimo ir paskirstymo įstaigoje. 1944 m. pasitraukė į Austriją, 1952 m. į JAV. Bendradarbiavo leidiniuose „Lietuvos aidas“, „Tautos ūkis“. Išvertė į prancūzų kalbą „Vokiečių propaganda prieš Lietuvą“, 1936 m.