google/wiki40b huggingface dataset:
Radviliškio Vaižganto progimnazija

Istorija

1973 m. įsteigta nauja mokykla Radviliškyje - 3-oji vidurinė mokykla. 1993 m. mokyklai suteiktas Vaižganto vardas, pradėtos steigti gimnazinės klasės. 1996 m. Vaižganto vidurinei mokyklai suteiktas gimnazijos statusas. 1997 rugsėjo 1 d. Radviliškyje viename pastate Vaižganto gatvėje Nr. 29 veikė jau dvi ugdymo įstaigos: Vaižganto vidurinė mokykla ir Vaižganto gimnazija.
2001 m. veikė Vaižganto pagrindinė mokykla su 1-10 klasėmis. Nuo 2003 m. pradėtas priešmokyklinis ugdymas. 2005 m. atsisakyta komplektuoti devintą klasę, išliko 10 klasė.
2006 m. Vaižganto pagrindinėje mokykloje buvo vykdomos šios veiklos rūšys: priešmokyklinio amžiaus vaikų ugdymas, pradinis ugdymas (1-4 kl.), pagrindinis ugdymas, I-oji pakopa (5-8 kl.).
Radviliškio rajono savivaldybės tarybos sprendimu dėl Radviliškio Vaižganto pagrindinės mokyklos tipo keitimo ir Radviliškio Vaižganto progimnazijos nuostatų tvirtinimo, nuo 2012 m.  mokykla pavadinta Radviliškio Vaižganto progimnazija. 2017 m. progimnazijoje pradėjo veikti ilgosios (10,5 val.) priešmokyklinio ugdymo grupės.
2018 m. rugsėjo 1 d. persikėlus vyresniesiems mokiniams į Lizdeikos gimnaziją, pastate liko viena ugdymo įstaiga - Radviliškio Vaižganto progimnazija, kurioje mokėsi apie 500 mokinių.

Kosminio modeliavimo muziejus

Vaižganto progimnazijos patalpose veikia privačia iniciatyva įkurtas vienintelis Lietuvoje  kosminių raketų modelių muziejus, oficialiai atidarytas 2017 m. gegužės 27 d. Muziejus įsikūręs viename iš mokyklos kabinetų, jame eksponuojami ilgamečio fizikos mokytojo eksperto Viktoro Karmono ugdytinių pasiekimai Lietuvos, Europos ir pasaulio čempionatuose, raketų modeliai, diplomai, taurės, medaliai.  V. Kar­mo­nas rinko eksponatus per savo  46-erius va­do­va­vi­mo mokyklos kos­mi­nio mo­de­lia­vi­mo bū­re­liui me­tus (iki 2013 m.).
Spiralinė galaktika

Spiralinių vijų kilmė

Pirmasis galaktikos sukimąsi ir spiralinių vijų formavimąsi 1925 metais pradėjo nagrinėti Bertilas Lindbladas. Jis pastebėjo, kad spiralinės vijos negali būti pastovūs, stabilūs dariniai, besisukantys apie galaktikos centrą kaip kietas kūnas. Kadangi galaktikos disko sukimosi greitis keičiasi, tolstant nuo centro (galaktika nesisuka kaip kietas kūnas), tai spiralinės vijos po kelių galaktikos apsisukimų turėtų smarkiau apsivynioti ir prisispausti prie galaktikos centro, o to nėra stebima.
1964 metais C. C. Lin ir Frank Shu pasiūlė, kad spiralinės vijos tai yra mažos amplitudės disko medžiagos sutankėjimų bangos, besisukančios apie galaktikos centrą mažesniu greičiu, nei žvaigždės ir tarpžvaigždinė medžiaga. Kai sutankėjimo banga keliauja per diską, dėl gravitacinio nestabilumo, ji sukelia žvaigždžių formavimąsi priekiniame vijos pakraštyje. Todėl vijos stebimos ryškesnės dėl daugybės jose esančių jaunų, karštų ir masyvių žvaigždžių.
Julius Kaniauskas

Julius Kaniauskas (g. 1947 m. balandžio 17 d. Maskvoje) – Lietuvos fizikas, habilituotas fizinių mokslų daktaras.

Biografija

1971 m. baigė Vilniaus universitetą. 1987 m. fizikos ir matematikos mokslų daktaras.
1971–1990 m. dirbo Fizikos institute, 1990–1993 m. Teorinės fizikos ir astronomijos institute. 1993 m. persikėlė į JAV.

Mokslinė veikla

Mokslinių tyrimų sritis – atomų teorinė spektroskopija. Atomų būsenoms nusakyti pavartojo izosukinio sąvoką, išplėtojo kvazisukinio teoriją.
Asmens tapatybės kortelė

Asmens tapatybės kortelė − naujos kartos oficialus dokumentas, patvirtinantis jo turėtojo asmens tapatybę ir pilietybę. Daugelyje šalių (taip pat ir Lietuvoje) tapatybės kortelė − pagrindinis asmens dokumentas.
Lietuvoje asmens tapatybės dokumentas (pasirinktinai kortelė arba pasas) išduodamas kiekvienam Lietuvos Respublikos piliečiui, sulaukusiam 16 metų. Prireikus asmens tapatybės kortelė išduodama vaikams iki 16 metų.
Asmens tapatybės kortelėje gali būti nurodyti šie jos turėtojo duomenys: vardai ir pavardės, portretinė nuotrauka, amžius, gimimo data, adresas, asmens kodas, profesija, religija, pilietybė, tautybė ir kita. Naujosios technologijos leidžia talpinti į tapatybės kortelę įmontuotas mikroschemas (pvz., lustus) biometrinę informaciją, kaip antai: pirštų antspaudai, veido, rankų, rainelių išmatavimai ir kita.
Bahija

Geografija

Sera do Espinjako kalnai, kurių aukščiausia viršūnė yra Pico das Almas (1500 m) skiria valstiją į dvi dalis – rytinę drėgno klimato, nuotakią, kalvotą, turinčią derlingas dirvas, ir vakarinę – plokščiakalnį su prastomis dirvomis, tinkančiomis tik gyvulių ganymui, per kurį teka laivybai tinkama San Fransisko upė. Kitos didesnės upės – Kontosas, Pardas, Mukuri, Itapikuru ir Žekitinjonja – laivybai tinka tik netoli žiočių.

Ekonomika

Karštoje ir drėgnoje pajūrio zonoje auginamos cukranendrės, tabakas, kava ir kakava. Sausesnėje vakarinėje dalyje auginama medvilnė ir gyvuliai. Senesniais laikais garsėjo deimantų ir kitų brangakmenių gavyba.
Nijolė Gulbinienė

Biografija

1960 m. baigė Vadžgirio vidurinę mokyklą. 1961–1967 m. studijavo VU Gamtos mokslų fakultete. 1983 m. lapkričio 1 d. Baltarusijos S. Kirovo technologijos institute apgynė disertaciją tema "Ultragarso ir augimo stimuliatorių įtaka paprastosios eglės sėklų dygimui ir sėjinukų ir sodinukų augimui", agrarinių mokslų daktarė.
Ilgametė Kauno Tado Ivanausko zoologijos muziejaus darbuotoja bei vadovė. Muziejuje pradėjo dirbti 1977 m. zoologijos sektoriaus vadove. 1978–1981 m. muziejaus direktoriaus pavaduotoja, nuo 1981 m. – direktorė.
2015 m. įteikta Aplinkos ministerijos Viktoro Bergo premija, apdovanojimo ceremonija įvyko per Pasaulinės aplinkos dieną, birželio 5-ąją. N. Gulbinienė – tryliktoji šios premijos laureatė. Premiją kas dveji metai skiria Aplinkos ministerija savo sistemos darbuotojams nuo 1995 metų. Viktoro Bergo, vieno iš svarbiausių aplinkos apsaugos sistemos Lietuvoje kūrėjų, vardu ji pavadinta 1997-aisiais.
Antanas Adomaitis (1902)

Biografija

Nuo vaikystės turėjo didelį potraukį muzikai. Pirmasis muzikos mokytojas buvo Zigmas Skirgaila, savo mokinį mokęs skambinti pianinu, vargonuoti ir muzikos teorijos. Tėvas nupirko smuiką, kuriuo Antanas irgi išmoko griežti.
Baigęs Naumiesčio gimnazijos keturias klases, 1920 m. įstojo į kunigų seminariją Gižuose (Vilkaviškio raj.), kur pasižymėjo ir muzikiniais gabumais. Muziką seminarijoje tada dėstė dr. M. Rašeitis. Būdamas antrame kurse, Antanas savo mokytojui padėdavo mokyti klierikus giedoti. Seminarijoje atsiradus fisharmonijai ir rojaliui, padėdavo choristams išmokti savo partijas. Choras daugiausia giedojo vokiečių kompozitorių religinius kūrinius, nemaža dėmesio buvo skiriama grigališkajam giedojimui. Muzikinį išprusimą gavo daug būsimųjų kunigų, iš kurių pažymėtinas ir vyskupas Vincentas Brizgys.
Baigęs kunigų seminariją, 1926 m. birželio 20 d. įšventintas į kunigus. 1926–1927 m. buvo Simno (Alytaus raj.) parapijos, o 1927–1929 m. – Vilkaviškio katedros vikaras. Apsigyvenęs Kaune, studijavo Vytauto Didžiojo universiteto Teologijos – filosofijos fakultete, buvo vikaru Aleksote, 1931–1932 m. lankė Kauno muzikos mokyklą (prof. Juozo Naujalio vargonų klasę). Mokyklą baigęs labai gerais pažymiais, 1932 m. rudenį nuvyko į Romą ir įstojo į Pontificio Instituto di Musica Sacra. Studijas pradėjęs ordinariniu klausytoju, studijavo grigališkąjį giedojimą ir kitas muzikos disciplinas.
Parašė mokslinį darbą „Del Buono della Salmodia di S. Niceto versc. di Traveri“ ir 1935 m. gavo bažnytinės muzikos daktaro laipsnį.
1935 m. rugsėjo 1 d. paskirtas į Kauno arkidiecezinę kunigų seminariją muzikos mokytoju. Taip pat važinėjo į Vilkaviškį ir dėstė kunigų seminarijoje. Klierikus mokė grigališkojo giedojimo, celebruodavo giedotines mišias, kad būsimieji kunigai geriau pajustų liturgijos ir giesmės prasmę. Pakėlė choro meninį lygį, pasirodydavo viešuose koncertuose, giedojo Kauno radiofone.
Globojo įvairias katalikiškas organizacijas ir pats dalyvavo jų veikloje. Buvo Šv. Cecilijos draugijos vicepirmininkas, Kauno metropolijos vargonininkų sekcijos vedėjas, vienas iš iniciatorių steigti bažnytinės muzikos mokyklą prie Šv. Cecilijos draugijos, vadovavo mokyklos programos parengimo komisijai.
A. Adomaitis buvo vienintelis tuometinis bažnytinės muzikos daktaras. 1936 m. vasarą išvyko į JAV, aplankė ten gyvenančias tris seseris. Buvo Brukline, Čikagoje, laikė šv. Mišias, skaitė paskaitas vargonininkams. Sukūrė giesmių vyrų ir mišriesiems chorams.
Lifosa

Istorija

1963 m. sausio 18 d. pradėjo veikti pirmoji, 100 tūkst. tonų per metus pagaminanti sieros rūgšties gamybos linija. Ši data laikoma oficialia įmonės gamybinės veiklos pradžia. 1975‒1988 m. bendrovė buvo rekonstruojama ir modernizuojama. Kai kurie cechai buvo uždaryti, jų vietoje pastatyti nauji. 1996 m. bendrovė privatizuota.
1998 m. AB „Lifosa" rekonstravo amofoso cechą ir pradėjo gaminti vertingesnes trąšas ‒ diamonio fosfatą. Sieros rūgšties gamybos metu išsiskirianti technologinė šiluma pradėta naudoti Kėdainių miesto objektams apšildyti. 2000 m. rekonstruotas sieros rūgšties cechas, daugiau kaip 2 kartus padidinant jo našumą. Bendrovė tapo didžiausia sieros rūgšties gamintoja Europoje. 2001 m. pradėti gaminti pašariniai fosfatai. 2002 m. kontrolinį AB „Lifosa“ akcijų paketą įsigijo Rusijos bendrovė „EuroChem“, tiekianti „Lifosai“ pagrindines žaliavas.
2010 m. investavusi daugiau kaip 90 mln. litų į naujų objektų statybą ir įrenginių įdiegimą, bendrovė sparčiai padidino gamybos apimtis. Įrengta nauja pašarinių fosfatų gamybos linija, kurioje galima pagaminti dvigubai daugiau produkto.
2013 m. AB „Lifosa“ pastatė ir padovanojo Kėdainių raj. savivaldybei daugiafunkcį sporto ir pramogų kompleksą Kėdainių areną. Komplekso statybos kainavo per 20 mln. litų.
2013 m. bendrovė minėjo savo veiklos 50 metų sukaktį. Parašyta ir išleista knyga „Patirtis yra aukso vertės… „, kurioje chronologine tvarka aprašyti svarbiausi įvykiai.
2014 m. sieros rūgšties ceche, pastatytas naujas kontaktinis aparatas. Tai leido padidinti SO₂ konversijos (kontaktavimo) laipsnį nuo 99,7% iki 99,9%. 2017 m. pradėjo veikti tirpaus kristalinio monoamonio fosfato (MAP) gamybos cechas, kurio projektiniai gamybos pajėgumai 30 tūkstančių tonų produkcijos per metus.

Aplinkos apsauga

AB „Lifosa" aplinkosauginė veikla vykdoma vadovaujantis šiuo metu Lietuvos Respublikoje galiojančių aplinkos apsaugos įstatymų ir kitų normatyvinių dokumentų reikalavimais. Kasmet didelė dalis investicinių lėšų skiriama naujų aplinkosauginių projektų įdiegimui, technologijų tobulinimui ir gamtinių išteklių racionaliam naudojimui.
Juozas Juvencijus Mačys

Biografija

1963 m. baigė Vilniaus universitetą. 1964-1967 m. V. Steklovo matematikos instituto aspirantas. 1968 m. fizikos ir matematikos mokslų kandidatas, habilitacija 2007 m.
1967-1977 m. Fizikos ir matematikos, nuo 1977 m. Matematikos ir kibernetikos instituto (nuo 1990 m. Matematikos ir informatikos institutas) vyriausiasis mokslo darbuotojas.
1962 m. Lietuvos šaškių čempionas. Lietuvos jaunųjų matematikų komandos TSRS ir pasaulio olimpiadose vadovas nuo 1968 m. Sukūrė matematikos olimpiadų uždavinynų. Nuo 1991 m. Matematikos olimpiadų nacionalinio komiteto pirmininkas, nuo 1999 m. Nacionalinio matematikų konkurso „Kengūra“ pirmininkas.

Mokslinė veikla

Mokslinių darbų svarbiausios kryptys: tikimybių teorijos ribinės teoremos ir stochastinių modelių stabilumas, matematikos mokymo metodika. Nustatė centrinės ribinės teoremos atsitiktinių nepriklausomųjų kintamųjų sumų be jokių apribojimų būtinas ir pakankamas sąlygas.
Hammarby IF

Istorija

Klubas įkurtas 1897 m. 1918 m. prijungtas Stokholmo „Johanneshov“ klubas.
2001 m. tapo šalies čempionais.
Mikališkis (Biržai)

Aplinkinės gyvenvietės

Gajūnai – 2,4 km
Variakojiškiai – 3 km
Skrebiškis – 1,1 km
BIRŽAI – 18 km
Rimšiai (Biržai) – 3,5 km
PAPILYS – 6,5 km
Kerpiškiai – 2,3 km
Latvygala – 1,2 km
Okeanografinių tyrimų laivas

Okeanografinių tyrimų laivas (angl. Oceanographic Survey Ship) – daugiatikslis pagalbinis laivas, atliekantis akustinius, biologinius, fizikinius ir geofizikinius jūrų ir vandenynų tyrimus.
Vokietijos švietimas

Vokietijos švietimo sistema yra 4 pakopų. Vokietijoje švietimo sistemai nepriskiriamas ikimokyklinis ugdymas (Vorschule), nors kai kuriose federalinėse žemėse įstatymai jį įtraukia.
Po darželio, ikimokyklinės įstaigos seka pradinė mokykla (Grundschule). 4 pakopos - tai Primarstufe, Sekundarstufe I ir Sekundarstufe II, tretinė pakopa (Tertiärer Bildungsbereich) ir ketvirtinė pakopa (Weiterbildung, profesinis tobulinimasis įgijus profesiją, baigus studijas), pvz., profesinis tobulinimasis arba aukštosios liaudies mokyklos (Volkshochschule).
Vokietijoje kultūros, švietimo ir mokslo sritys priklauso žemių kompetencijai. Todėl atitinkamai skiriasi ir Vokietijos švietimas atskiruose regionuose, federalinėse žemėse.
Andrejus Chadanovičius

Andrejus Chadanovičius (brus. Андрэй Хадановіч, 1973 m. vasario 13 d. Minskas), baltarusių poetas, vertėjas ir eseistas.
Dauginimosi organai

Dauginimosi organai – bendras moterų ir vyrų lytinių organų pavadinimas. Kai kurie bestuburiai (pintys) specialių dauginimosi organų neturi, todėl jų lytinės ląstelės pasklidusios visam kūne. Įvairios kirmėlės jau turi lytinės liaukas (gonadas) ir latakus. Hermafroditams vyriškos ir moteriškos gonados formuojasi tame pačiame organizme. Stuburinių dauginimosi organai sudaro bendrą sistemą su šlapimo organais, todėl dar vadinama urogenitaline sistema (lot. systema urogenitale).
Garbės kuopa

Filmavimas

„Garbės kuopa“ buvo filmuojamas beveik visoje Lietuvoje: Pabradėje, Šiauliuose, Panevėžyje, Kaune. Keletas serijų nufilmuota Kosove. Taip pat eilė serijų filmuota Gruzijoje: sostinėje Tbilisyje, o vėliau – už 150 km, kalnuose, buvo kuriamos sprogimų scenos. Aktoriai taip pat filmavosi karinėje bazėje kartu su gruzinų kariais ir kylančia Gruzijos kino bei teatro žvaigžde Levan Churtcija.

Siužetas

Serialo žiūrovų kiekvienoje serijoje laukia vis nauja istorija, įspūdingi įvykiai: pradedant II pasaulio karo laikų bombos sprogimu Vilniaus centre, baigiant taikos palaikymo misija Kosove ir kruvinu susidūrimu su tarptautiniais teroristais, siekiančiais sukelti branduolinę ir cheminę katastrofą. Serialo herojų, jų draugų, giminių, artimųjų ir mylimųjų likimai susipina civiliniame ir kariniame gyvenimuose - painiuose bei skausminguose išgyvenimuose, konfliktuose ir dramose, kurių metų ir paaiškėja, kas yra kas iš tiesų.
Šis serialas pasakoja apie du jaunus vyriškius - Deividą Gašką ir Tadą Krasauską. Už muštynes jiems gresia kalėjimas. Norėdami jo išvengti abudu eina tarnauti į kariuomenę. Tadui darosi vis sunkiau palikti šeimą:netikrą girtaujantį tėvą, jo mušamus motiną, seserį, brolį, ir jam vis neramiau dėl šeimos-juk jo artimiesiems kilęs begalinis pavojus. Tuo metu nieko apie jai kylantį pavojų nenutuokianti Tado sesuo įsimyli brolio mirtiną priešą-Deividą. Deivo tėvo svajonė buvo išleisti sūnų į kariuonenę, o motina vis prisibijodama sūnaus netekties priešinasi savo vyrui. Nejausdamas Gaška pradeda naują gyvenimą-kariuomenėje jam kai ko trūksta-tik ko?
Palenkės Mendzižeco dekanatas

Palenkės Mendzižeco dekanatas (lenk. Dekanat Międzyrzec Podlaski) - tai vienas iš 25 katalikų, Sedlcų vyskupijos dekanatų. Dekanato centras yra Palenkės Mendzižeco mieste.
Autoturgus

Autoturgus – laikraštis, ėjęs 1992–1994 m. Vilniuje.

Istorija

Įsteigė ir leido V. Polujansko personalinė įmonė. Tiražas 1993 m. – 3700 egz., 1994 m. – 3000 egz. Išėjo 9 numeriai.
Spausdino reklamas, skelbimus, rinkos informaciją.
Redaktoriai V. Polujanskas, Renaldas Gabartas, R. Kašėta.
Rūdiniai kalnai

Rūdiniai kalnai (vok. Erzgebirge, ček. Krušné hory) − kalnų masyvas Vokietijoje (Saksonija) ir Čekijoje (Bohemija); Čekijos masyvo šiaurės vakarinė dalis.
Didžiausias aukštis 1244 m (Klinoveco kalnas), o ilgis apie 150 km.
Rūdiniai kalnai − tai tipiškas horstas, susidaręs iš gneiso, granito, filito, skalūno. Kalnų viršūnė banguota, yra bazaltinių liekanų; pievos, durpynai. Kalnų šlaitai apaugę mišriaisiais miškais.
Rūdiniuose kalnuose yra volframo, bismuto, cinko rūdos telkiniai. Taip pat yra karštųjų versmių.
Rūdinių kalnų rytinė dalis vadinama Elbės smiltainio kalnais.
Sausio 10

Vardadieniai

Agatonas – Eima – Elma – Ginvilas – Ginvilė – Gintvilas – Gintvilė – Javinė – Jorigis – Kolumbas – Palemonas – Vilhelmas – Vilius – Vyda – Vydas – Vydautas – Vydautė
Gioachino Colombo

Gioachino Colombo (1903 m. sausio 9 d. -1988 m. balandžio 24 d.) buvo Italijos automobilių variklių dizaineris.
1937 m. italas pagamino Alfa Romeo 158 modeliui variklį ir tokiu būdu patraukė Ferrari vadovo Enzo Ferrari dėmesį. Po II pasaulinio karo Ferrari paprašė suprojektuoti variklį jų pirmajam modeliui Ferrari 125 S.
1950 m. Colombo sugrįžo į Alfa Romeo gretas. Tuo metu jis tapo sėkmingų komandos metų Formulėje 1 (pergales pelnė Nino Farina ir Juan Manuel Fangio) liudininku.
1953 m. Colombo pradėjo dirbti Maserati gamykloje, po dvejų metų – Bugatti, o nuo 1957 iki 1970 m. dirbo MV Agusta motociklų gamykloje.
1988 m. balandžio 24 d. italas mirė Milane.
Busan IPark

Istorija

Klubo ištakos siekia 1983 m., kai buvo įkurtas Daewoo Royals klubas.
Užkirkis

Istorija

Pavadinimas kilęs nuo 1850–1854 m. buvusioje Fabričnaja (dabar – Vilniaus) gatvėje už Šiaulių ekonomijos rūmų pastatytos liuteronų bažnyčios (kirchės). Kirchė nukentėjo per Antrąjį pasaulinį karą ir buvo nugriauta, statant universalinę parduotuvę.
Rajono pagrindine gatve ilgą laiką buvo Lauko (dabar Žemaitės) gatvė, kurioje buvo statomi namai varguomenei, veikė keli viešnamiai. Užkirkio pakraštyje, Gubernijos dvaro laukuose nuo 1875 m. liepos 15 d. pradėtos rengti žemės ūkio parodos, kuriose dalyvaudavo ūkininkai ir dvarininkai iš visos Kauno gubernijos, Vilniaus, Vitebsko, Minsko, Suvalkų, Kuršo, Prūsijos, netgi Varšuvos ir Pavyslio gubernijų. Nuo 1879 m. parodos vykdavo kas trejus metus. Kai 1909 m. į parodą buvo atvežtas kupranugaris, o jam laikyti buvo pastatyta daržinė, ją, o kartu ir visą parodų lauką šiauliečiai praminė Verbliūdo būda. Parodos Užkirkyje vyko iki 1938 m., kai parodų lauke pagal architekto Vytauto Landsbergio-Žemkalnio projektą buvo pradėta statyti 300 lovų Miesto ligoninė. Pastatyta 1940 m. 1937 m. aikštėje vyko Kariuomenės suartėjimo su visuomene šventė.
1933 m. pagal miesto inžinieriaus Karolio Reisono projektą Sukilėlių kalnelyje pastatytas paminklas 1863 m. sukilėliams ir įrengtas Nepriklausomybės parkas. 1937–1938 m. į greta esančią aikštę perkelta turgavietė.
Užkirkyje būta archeologinio paminklo – senkapio. Jis visiškai sunaikintas statybų metu. Tik pavieniai atsitiktiniai radiniai pateko į Aušros muziejų.
Olga Kuzmina-Dauguvietienė

Olga Kuzmina-Dauguvietienė (1884 m. balandžio 13 d. Kijevas – 1967 m. gegužės 14 d. Vilnius) – Lietuvos teatro aktorė, Pasaulio tautų teisuolė (1985 m.).

Biografija

Vyras – režisierius Borisas Dauguvietis, su kuriuo susilaukė penkių dukterų, tarp kurių Ksenija Dauguvietytė-Šniukštienė ir Elena Dauguvietytė-Kudabienė.
1909 m. baigė Aleksandros teatro studiją Sankt Peterburge. 1909–1910 m. literatūros ir meno draugijos, 1910–1913 m. Liaudies namų Sankt Peterburge, 1913–1920 m. Petrozavodsko, Gardino, Balstogės teatrų aktorė. Nuo 1920 m. gyveno Lietuvoje, iki 1946 m. vaidino mėgėjų ir pusiau profesionalių trupių spektakliuose Panevėžyje, Šiauliuose, Kaune. 1930–1940 m. Rusų kultūros draugijos teatro aktorė. 1946–1958 m. Vilniaus rusų dramos teatro aktorė.
Rytis Cicinas

Rytis Cicinas (g. 1973 m. balandžio 11 d. Kaune) – dainininkas, populiariosios muzikos atlikėjas, Lietuvos estrados „princas“.

Biografija

Augo Kazlų Rūdoje. Vaikystėje Rytis svajojo būti mediku, domėjosi chirurgija. Mokėsi Kazlų Rūdos vidurinėje mokykloje. Baigęs Kazlų Rūdos muzikos mokyklą, krikšto motinos iniciatyva Juozo Gruodžio konservatorijoje mokėsi dirigavimo.
Kauno muzikinio teatro dainininkas. Lankė fotomodelių kursus. Ten susipažino su prabangaus restorano „Žaliasis kalnas“ Kaune šokėja, kurios dėka buvo pakviestas dainuoti restorane. Cicinas vienu metu dirbo teatre, restorane ir kavinėje. Susipažinus su Nijole Tallat-Kelpšaite, ši pasiūlė jam dainuoti kartu. Po maždaug 3 metų bendros veiklos su dainininke Rytis, pajutęs, jog tampa populiarus, pradėjo koncertuoti vienas. Į pirmuosius koncertus susirinkdavo vos 30–50 žmonių. Siekdamas gausesnės publikos, dirbo be pertraukų, kūrė savo sceninį įvaizdį, pirko brangius kostiumus, kurie tuo metu buvo vertinami įvairiai (scenoje pasirodyti su ilgais apsiaustais tuo metu buvo labai drąsu, nes niekas taip nesipuošdavo), norėdamas išsiskirti, siekė padaryti ką nors, ko anksčiau niekas kitas nedarė. Nors dėl to buvo nuožmiai kritikuojamas, tačiau ir toliau stebino savo spalvinga bei brangia scenine apranga (vieno kostiumo kaina – apie 5 000 Lt ir daugiau; pavyzdžiui, Kanaruose įsigyto kostiumo kaina siekė 10 000 Lt). Pamažu išpopuliarėjo, koncertuodamas provincijos gyventojams Lietuvos kaimų ir miestelių kultūros namuose bei koncertų salėse. 2003 m. Lietuvos šlagerių karalius (šlagerių karalienė – kėdainietė Giulija, su kuria vėliau kartu surengė koncertų turą po Lietuvą). Fonogramas naudoja tik per televizijos filmavimus arba koncertuojant atsitikus nenumatytiems dalykams (pradėjus lyti ar snigti). Dainų tekstų ir muzikos autorius – prodiuseris Dalius Pletniovas (g. 1975 m.).
Pagrindiniai stiliai – pop, R&B muzika. Išleido auksines ir platinines plokšteles. Pagarsėjo savo ekstravagantiškais scenos apdarais ir prabangiais automobiliais (limuzinais). Labiausiai žinomos jo dainos – „Meilės laivas„, „Neliesk mano damos“ ir „Šokis lietuje". 2006 m. spalio 28 d. koncertavo Londone.
Draugė Neringa Kavaliauskaitė (g. 1980 m.), sūnus Adas (g. 2009 m.)
Turgeliai

Istorija

Turgelių dvaras, vadinamas Mažąja Merkine, minimas XV a. pabaigoje. Kaimas įsikūrė prie 1500 m. pastatytos bažnyčios. Vietoje sudegusios 1722 m. pastatyta nauja. XVIII a. prie bažnyčios veikė parapinė mokykla, Turgelių palivarkas priklausė Merkinės dvarui. XIX a. ir XX a. pirmoje pusėje miestelyje vyko prekymečiai, buvo kelios parduotuvės ir smuklė. 1836–1837 m. pastatyta nauja mūrinė bažnyčia. Vėliau pamaldos perkeltos į mūrinę kapų koplyčią, statytą 1842 m. Iki 1909 m. bažnyčia padidinta.
Merkinės kaime gyvavo Turgelių klebono P. K. Bžostovskio įkurta Paulavos respublika. Pagal 1769 ir 1791 m. nuostatus ją valdė prezidentas (pats dvaro savininkas) ir valstiečių seimas. Respublika turėjo vėliavą, herbą, kaldino monetas; buvo suorganizuota uniformuota valstiečių milicija. Tai neturėjęs precedento Vidurio ir Rytų Europos reiškinys.
Per nacių Vokietijos okupaciją Turgeliuose veikė tarybinių karo belaisvių stovykla. Nuo 1943 m. rudens iki 1944 m. birželio Armijos Krajovos daliniai buvo tvirtai įsitvirtinę miestelyje ir buvo įkūrę Turgelių respubliką.
LTSR metais kaimas buvo Turgelių apylinkės centras, tarybinio ūkio centrinė gyvenvietė.
2012 m. sausio 16 d. Lietuvos Respublikos Prezidentė dekretu Nr. 1K-928 patvirtino Turgelių herbą. 2016 m. suteiktas miestelio vardas.

Šventės

Rugpjūčio 15 dieną kiekvienais metais Turgeliuose yra švenčiama Žolinė. Žolinės iškilmėse visa parapija meldžiasi prašydama Dievo Motinos Marijos užtarimo. Šv. Mišios būna aukojamos už vaikučius, jų tėvelius ir šeimas bei derlių. Po mišių visi patraukia į Turgelių P. K. Bžostovskio vidurinės mokyklos stadioną, kuriame vyksta linksmybės.
Ipolitas Nekrošius

Biografija

1959 m. baigė teisės studijas VU Teisės fakultete. Nuo 1959 m. VU Teisės fakulteto asistentas. 1965–1967 m. studijavo VU aspirantūroje. 1967 m. apgynė disertaciją tema „Socialistinių darbo teisinių santykių atsiradimas ir įtvirtinimas Lietuvoje“, teisės mokslų kandidatas. 
Nuo 1969 m. VU docentas. 1962–1965 m. LKP CK lektorius, vėliau – instruktorius. 1977–1985 m. Teisės fakulteto dekanas. 1977–2006 m. Darbo teisės katedros vedėjas. Nuo 1991 m. profesorius. Dėsto dalykus: Darbo teisė (Bendroji ir Specialioji dalys), kitus. Vadovavo Darbo kodekso rengimo grupei.
Vedęs. Sūnūs Vytautas Nekrošius, VU Teisės fakulteto dekanas, profesorius; Ipolitas Nekrošius, advokatas.
Karakolio krioklys

Karakolio krioklys (portug. Cascata do Caracol) – krioklys pietų Brazilijoje, Pietų Rio Grandėje, Kanelos savivaldybėje. Krioklį sudaro Karakolio upė, krisdama nuo Sera Žeralo kalnų skardžio į Lageanos slėnį. Aukštis – 130 m, plotis iki 35 m. Krioklį supa daugiausia kalnų pušynai.
Karakolio krioklys yra antras lankomiausias krioklys Brazilijoje (po Igvasu krioklio). 2009 m. jį aplankė ~289 tūkst. žmonių. Įrengtas apžvalgos bokštas, keltuvas, džiunglių takas prie krioklio pagrindo.