google/wiki40b huggingface dataset:
Va valstybės

Geografija

Va valstybių regionas yra išsidėstęs kalnuotoje teritorijoje, vandenskyros juostoje tarp dviejų didelių Azijos upių. Tradiciškai jo vakarine riba laikomas Salvinas, o rytine – Mekongas. Vakaruose regionas ribojasi su Šanų valstybėmis, šiaurėje – su Lisu teritorija, vakaruose – su Ęeng Hungu, o pietuose pereina į Muang Hirano regioną.
Kalnuotą kraštą vagoja Salvino ir Mekongo baseino upės, tarp kurių yra Nandingas, Ma, Nam Kha, Nam Sin, Nam Loi ir kitos.

Istorija

Kalnuota Va teritorija sudarė buferinę zoną tarp Mianmaro ir Junanio, todėl jos istorija yra labai mažai dokumentuota ir tyrinėta. Manoma, kad austroazijiečių kalba kalbanti va tauta šioje teritorijoje yra vieni seniausių gyventojų. Upių slėniuose jie išvystė žemdirbystę, kurios pagrindinės kultūros buvo ryžiai ir soros.
Atrodo, I mūsų eros tūkstantmetyje va visuomenė vystėsi socialinės stratifikacijos ir konsolidacijos keliu, kurio metu kaimų bendruomenės būrėsi į didesnius junginius, atsirado genčių sąjungos, visuomenės hierarchija. Atsirado ir bendra va tapatybė, unifikuota kalba. Vienas jų įkurtų miestų buvo Kengtungas pietinėje Va arealo dalyje. Nuo XIII a. va teritorija patyrė tajų genčių migracijas, po kurių visas pietinis arealas buvo stipriai taizuotas, išliko tik nedidelės va kalbinės salelės. Čia susikūrė Kengtungo valstybė, kurioje valdžią turėjo tajai.
Patys va liko gyventi kalnuotesnėje šiaurinėje krašto dalyje, susiskaldę į smulkias valstybėles, valdomas saubva (sawbwa). Didžiausia jų valstybėlė buvo Manglonas. XIX a. prie jų teritorijos priartėjo Britų Birmos ir Čingų Kinijos sienos, tačiau regionas liko praktiškai nekontroliuojamas abiejų valstybių.
Va regiono istorijos pavyzdys plačiai diskutuojamas autorių kaip įdomus atvirkštinio progreso atvejis. Nuo XIX a. jų visuomenėje pradėjo reikštis eglitarizmo tendencijos. Didesnieji visuomenės vienetai subyrėjo į autonomiškas kaimų gyvenvietes, ir kadaise konsoliduotos valstybės iširo. Va kaimai ir miesteliai, kuriuose gyveno iki kelių tūkstančių gyventojų, tapo įtvirtintomis gyvenvietėmis, tarp kurių prasidėjo tarpusavio karai.
Tuo pačiu stipriai keitėsi krašto ekonomika. Iš primityvios žemdirbystės, regiono ūkis persiorientavo link ekonominės žemdirbystės, orientuotos į vienos kultūros auginimą ir gamybą. Ta kultūra buvo opiumas, kurio auginimui va žemės buvo labai tinkamos. Vietos gyventojai ėmė masiškai auginti opiumą ir tiekti jį į Kiniją, kuri buvo pagrindine vartotoja XX a. I pusėje. Iki mūsų dienų Va regionas išlieka vienu svarbiausių aaguonų augintojų pasaulyje.
Iki XX a. vidurio Va valstybių teritorija buvo padalinta tarp Kinijos ir Mianmaro, ir pradėta tiesioginė administracija. Kinijos kontroliuojamoje krašto dalyje buvo prievarta keičiamas gyvenimo būdas, išgriautos tradicinės gyvenvietės. Mianmare centrinės valdžios kontrolė buvo diegiama gerokai lėčiau, čia išliko daugiau tradicinių visuomenės struktūrų. XXI a. regiono dalyje įkurtas Va savivaldos rajonas.
Naftos pikas

Naftos pikas – momentas, kai naftos gavyba pasieks aukčiausią tašką pasaulyje. Šią sąvoka įvedė Shell naftos bendrovės geologas, M. King Hubbert. Jis numatė, kad JAV naftos prudukcija pasieks auščiausią ribą XX a. septinto dešimtmečio pradžioje.
Naftos piko sąvoka nėra tobula, todėl kad naujos technologijos ir naujų naftos klodų atradimai atitolina naftos gavybos piką. Pavyzdžiui, Brazilijos Petrobras bendrovė gali siurbti naftą iš giliai po vandeniu esančių telkinių. Be to, net jei naftos produkcija ir pasiekė piką, kiti naftos produktai – naftingieji skalūnai ir gudroniniai smėliai – neleis naftos barelio kainoms dramatiškai kilti.
Sloven Gradecas

Istorija

Gradecas rašytiniuose šaltiniuose minimas nuo 1091 m. Ilgus amžius priklausė Štirijos kunigaikštystei, vokiškai buvo vadinamas Windischgrätz. Iš čia kilo didikų Vindišgracų giminė. Nors 1918 m. miestas atiteko Jugoslavijai, iki pat II pasaulinio karo pabaigos čia dominavo vokiečiai.
Jurgis Radvila III

Biografija

Kunigaikštis, kilęs iš Gediminaičių Radvilų giminės, Naugarduko vaivados Mikalojaus Radvilos sūnus.
Mokėsi Strasburgo ir Bazelio universitetuose, po to keliavo po Vokietiją ir Šveicariją. Savo dėdės ir globėjo, Lietuvos didžiojo etmono Mikalojaus Kristupo Radvilos palaikyme Jurgis 1589 tapo Mozyriaus seniūnu, o 1590 metais – Anykščių. 1600 metais gavo Trakų kašteliono pareigybę. 1599 ir 1605 metais buvo išrinktas Lietuvos Tribunolo maršalka. 1600 metais buvo išrinktas pasiuntiniu į seimą.
Vadovaujant savo karinei įgulai dalyvavo Zebžydovskio rokoše vadovaujamo Krokuvos vaivados Mikalojaus Zebžydovskio 1606–1609 metais.
Valdė Dubingių dvarą (Vilniaus paviete), Bielyčią, Dokudovą, Lipičną ir Žirmūnus (Lydos paviete), Žurpanus, Gnezdilovičius Volberovičius (Ašmenos paviete), Indurą (Gardino paviete) ir kitus. В

Šeima

1601 metais Jurgis Radvila vedė Sofiją Zborovską (m. po 1618), Karūnos lauko etmono ir Gnezno kašteliono Jano Zborovskio (1538–1603) ir Katerinos Konarskos dukterį, nuo santuokos su kuria palikuonių neturėjo.

Valstybės tarnyba

1600 m. Trakų kaštelionas. Mirė nesulaukęs palikuonių, po jo mirties Dubingiai ir Belica perėjo Kristupo Radvilos Perkūno vaikams: Jonušui Radvilai ir Kristupui Radvilai Jaunajam.
Juros periodo pasaulis

Siužetas

Nublaro saloje, kurioje kadaise Džonas Hamondas bandė įkurti dinozaurų parką, dabar veikia ištisas dinozaurų pramogų pasaulis, į kurį plaukia turistai iš viso pasaulio. Į jį keliauja ir broliai Zakas bei Grėjus, kurių teta Kler dirba parko operacijų direktore. Tačiau ji neturi laiko vaikams, nes užsiėmusi nauju projektu: dinozaurai jau nieko taip nebestebina, kaip kadaise, todėl buvo sumanyta sukurti naują genų inžinerijos tvarinį – Indominus rex. Parko savininkas Simonas Masranis, apžiūrėjęs naują padarą, liepia Kler, kad ši pasitartų su parko prižiūrėtoju Ovenu, kuris išmokęs dresuoti velociraptorius, dėl aptvaro saugumo.
Betikrinant aptvarą, pasirodo, kad Indominus rex neva pabėgo, bet iš tiesų jis užpuola Oveną ir dar kelis darbuotojus. Nors Ovenas išsigelbsti, dinozauras ištrūksta į laisvę. Kuomet elektrošoku ginkluota komanda, nusiųsta suvaldyti dinozauro, pražūva, paskelbiama parko evakuacija. Tačiau Zakas bei Grėjus, keliaujantys girosfera, nusprendžia negrįžti, o išvažiuoja į uždraustą zoną, kur juos užpuola Indominus rex. Vaikai išsigelbsti, tuo tarpu parko savininkas pasiryžta pats nukauti iš sraigtasparnio tvarinį, bet iš dinozauro sugriauto narvo pakilęs pterozaurų būrys sraigtasparnį numuša, o skraidantys plėšrūnai užpuola parko lankytojus.
Pasinaudojęs tuo, kad parkas liko be valdžios, atsargos karininkas Hoskinsas nusprendžia įvykdyti savo puoselėtą mintį – panaudoti velociraptorius kaip karius. Ovenas tam nepritaria, bet galiausiai imasi vadovauti raptorių būriui. Tačiau susidūrę su Indominus rex velociraptoriai priima jo viršenybę ir ima puldinėti žmones. Vėliau jie įsiveržia ir į laboratoriją, bet Ovenui pavyksta juos palenkti savo pusėn. Indominus rex užpuolus Zaką, Grėjų ir Oveną, Kler griebiasi paskutinio šiaudo ir paleidžia tiranozaurą. Galiūnų kovą nutraukia iš baseino iššokęs mozozauras.
Alytaus apskritis

Istorija

Viduramžiais dabartinės apskrities teritorija priklausė Trakų kunigaikštystei, nuo 1413 m. – Trakų vaivadijai. Apskričių, kaip atskirų teritorinių vienetų, bruožai Lietuvoje pradėjo ryškėti XV a., kai pagal Lenkijos pavyzdį analogiški administraciniai vienetai pavadinti pavietais. Po 1564–1566 m. teismų ir administracinės reformos iki XVIII a. pabaigos Dzūkijos ribos beveik sutapo su Trakų pavieto ribomis. Istoriniuose šaltiniuose Alytaus pavieto su visomis pavietui būdingomis įstaigomis vardas paminėtas 1775 m., kai iš Merkinės ir Trakų į Alytų buvo perkelti pavieto teismai.
1795 m. Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės teritorijoje sudarytos Rusijos imperijos gubernijos buvo suskirstytos į apskritis. Tuometinė Alytaus apskrities teritorija įėjo į Trakų apskrities sudėtį ir iki 1801 m. vadinosi Alytaus valsčiumi, o 1801 m. tapo viena iš 8 Vilniaus gubernijos apskričių, bet greit panaikinta ir įėjo į Trakų apskritį. Kaip ir visoje Rusijos imperijoje, apskričių pareigūnai vykdė gyventojų policinę priežiūrą, kontroliavo mokesčių rinkimą. Po baudžiavos panaikinimo 1861 m., apskritys ilgą laiką buvo bajorų luominės savivaldos institucijos, čia vykdavo apskrities bajorų suvažiavimai, vadovaujami apskrities vadovo.
Barzdų valsčius

Barzdų valsčius buvo pietvakarių Lietuvoje. Centras – Barzdai.
Jokūbas Venckus

Biografija

J. Venckus sportinius šokius šoka nuo 7-erių metų. 2011 m. baigęs Vilniaus Jono Basanavičiaus gimnaziją, įstojo į Klaipėdos universiteto, menų fakulteto, sportinių šokių katedrą. 2015 m. baigė šokio krypties, sportinių šokių programos studijas ir įgijo šokio bakalauro kvalifikacinį laipsnį. Nuo 2010 m. J. Venckus yra Lietuvos sportinių šokių rinktinės narys, ne kartą turėjęs privilegiją atstovauti Lietuvai Europos ir pasaulio sportinių šokių čempionatuose, bei 2017 m. Pasaulio žaidynėse.
J. Venckus 2008–2014 m. šoko su Jomante Dapkevičiūte. Nuo 2014 m. sportininkas šoka su Migle Klupšaite.
Įprasto pamišimo istorija

Turinys

Čarlis – prasigėręs poetas, grįžtantis gyventi į Los Andželą, kur vėl įsikuria prastame rajone, savo buvusios žmonos kaimynystėje. Visas jo gyvenimas – tai alkoholis ir atsitiktinės moterys, kurių dėka jis semiasi įkvėpimo. Vis dėlto pažintis su save mėgstančia žaloti prostitute Kass gerokai pakeičia Čarlį ir jis ima jausti merginai kur kas gilesnius jausmus.
Po kurio laiko Čarlio kūryba sulaukia dėmesio ir jis gauna kvietimą vykti dirbti į Niujorką. Jis išvažiuoja ir ryšys su Kass nutrūksta. Po kurio laiko, neištvėręs sterilių sąlygų, Čarlis grįžta į Los Andželą, kur sužino, kad Kass nusižudė.
Negalėdamas pakelti netekties, jis vėl pradeda gerti, apsvaigimo akimirkomis įsivaizduodamas vėl save esantį su Kass.
Instagram

Ypatumai

Anot Kevino Sistromo, „Instagram“ populiarumas išaugo dėl to, kad buvo pasirinktas atviro socialinio tinklo modelis (pvz., „Facebook“ – uždaras, „Twitter“ – atviras). Pirminė Instagram paskirtis buvo galimybė dalintis nuotraukomis, papildant jas žymėmis (angl. tags) bei buvimo vietos (angl.  location) informacija. Iš pradžių Instagrame skelbiamos nuotraukos galėjo būti tik kvadratinės, kaip klasikinių momentinių fotoaparatų, 2015 m. šis apribojimas buvo pašalintas. Filtrai taip pat buvo įkvėpti klasikinių fotoaparatų.
Instagram naudotojai gali dailinti daromas nuotraukas pasirinktais filtrais. Socialiniame tinkle galima dalintis 1 minutės trukmės vaizdo įrašais. Taip pat dalintis 15 sekundžių trukmės skaidrėmis (angl. stories), kurios išnyksta po paros ir iki 1 valandos trukmės vaizdo įrašais savo kanaluose (IGTV). Vartotojai gali suteikti kito vartotojo pasidalintam turiniui patiktuką (angl. like), jį komentuoti bei vieni kitus sekti, (angl. follow), taip įtraukdami kitų vartotojų sukurtus įrašus į savo naujienų srautus. Be to, susirašinėti tarpusavyje (angl. direct messaging).
Laipiojimo sportas

Laipiojimas – ekstremalus sportas ir laisvalaikio praleidimo būdas.
Sportinis laipiojimas – varžybos, įskaitos ir t. t. Čia svarbus ne tik geras fizinis, bet ir psichologinis pasirengimas. Varžyboms naudojamos dirbtinės laipiojimo sienos su prisuktais kybiais, imituojančiais natūralią uolą. Dvikova, kreitasis lipimas ir boulderingas - tai trys pagrindinės varžybų rungtys. Tarptautinė laipiojimo sporto federacija, pagrindinė tarptautinė laipiojimo sporto federacija, Lietuvoje LLSA (Lietuvos laipiojimo sporto asociacija). Vankuveryje vykusios sesijos metu Tarptautinis olimpinis komitetas pripažino uolų laipiojimą Olimpine sporto šaka. Dabar uolų laipiojimas gali pretenduoti būti įtrauktas į Olimpinių žaidynių programą. Pagal TOK reglamentą, sprendimas įtraukti į Olimpinių žaidynių programą priimamas prieš 7 metus iki Olimpinių žaidynių. Taigi, 2020 m. Olimpinėse žaidynėse gali varžytis ir uolų laipiotojai.
Nesportinis laipiojimas - laipiojimas savo malonumui, rekreacinis. Čia svarbesnė kova su savo negaliomis bei ydomis.
Regina Ulkštinienė

Biografija

Nuo 1991 m. Respublikinės Šiaulių ligoninės vyr. gydytojo pavaduotoja, vėliau Šiaulių apskrities ligoninės direktoriaus pavaduotoja pediatrijai, Vaikų ligų klinikos direktorė, lokalaus medicininio audito vadovė.
1990–1995 m. Šiaulių savivaldybės tarybos narė. 2000 m. Tėvynės liaudies partijos narė. Vyras Romualdas, duktė Agnė.
Pankreatitas

Priežastys

Viena iš pagrindinių yra alkoholis. Jis itin suaktyvina kasos veiklą, o vartojant alkoholį paprastai valgomas gana aštrus ir riebus maistas. Ilgalaikis alkoholio vartojimas sukelia lėtinį, o staigus apsinuodijimas alkoholiu – ūminį pankreatitą. Neįmanoma nustatyti, koks kiekis alkoholio sukelia šią ligą, nes tai susiję su kiekvieno individualia alkoholio tolerancija. Tačiau žinoma, kad labiau kenkia įvairių rūšių alkoholinių gėrimų sumaišymas.
Ūminį pankreatitą gali sukelti ir tulžies latakų akmenligė. Tokiu atveju kasos sultys nenuteka į dvylikapirštę žarną, patenka atgal į kasą ir pradeda ją virškinti.
Ūminis pankreatitas gali išsivystyti ir po pilvo traumų ar operacijų, sergant opalige ir kai kuriomis virusinėmis ligomis (AIDS, parotitu). Įtakos gali turėti ir tam tikrų vaistų vartojimas (azatioprinas, valproinė rūgštis, estrogenai, furozemidas) ar labai padidėjęs lipidų kiekis kraujyje.
Kartais priežasties nustatyti neįmanoma (apie 10 % visų atvejų).

Komplikacijos

Ūminis pankreatitas gali pažeisti ir kitus vidaus organus (plaučių, inkstų nepakankamumas, kraujavimas iš žarnyno). Jeigu prisideda bakterinė infekcija, gali susidaryti sepsis ir į kraują patekusios bakterijos pažeidžia kitus organus. Kitos galimos komplikacijos – sumažėjęs kraujospūdis, sutrikęs kraujo krešėjimas, skysčių kaupimasis pilvo ertmėje.
Lėtinis pankreatitas gali sudaryti pseudocistas (į cistas panašūs dariniai, kuriuose kaupiasi skystis). Jeigu didėdama pseudocista ima spausti tulžį, galima susirgti gelta. Spaudžiant skrandį sutrinka maisto pasisavinimas, o kepenis – jų kraujotaka. Pseudocistos gali plyšti ir taip atsirasti kraujavimas į pilvo ertmę. jeigu lėtinis pankreatitas ilgai negydomas, atsiranda tikimybė susirgti cukriniu diabetu ar kasos vėžiu.
Bekotis ąžuolas

Matmenys ir amžius

Užauga iki 20-30 m, išskirtiniais atvejais iki 40 m aukščio ir iki 2 m kamieno skersmeniu. Teigiama, kad Prancūzijoje auga 50 m aukščio, Wipfelsfurt, Kelheim, (Vokietija) auga 44,6 m aukščio bekotis ąžuolas, kuris patikimai išmatuotas (KR 2011).
Bekočiai ąžuolai gyvena iki 800–1000 metų.

Morfologija

Lapai 7-12, rečiau 14-16 cm ilgio ir apie 4-8 cm (rečiau iki 10 cm) pločio su penkiomis, aštuoniomis, rečiau dešimt skiaučių kiekvienoje lapo pusėje. Lapai žvilgantys, ryškiai tamsiai žali, apatinė jų dalis šviesiai žalia. Lapkotis apie 1-2 cm ilgio ir gelsvi. Žiedai - žirginėliai, žydi pavasarį lapojant, gegužės - birželio mėnesiais. Vyriški žirginėliai 5-8 cm ilgio. Ąžuolo vaisiai 1.6-2.6 cm ilgio, 1-2 cm pločio gilės. Jos bekotės, auga kekėmis po 2-3, rečiau iki 6 gilių. Gilės subręsta rugsėjo - spalio mėnesiais, o prinokę krenta nuo medžio. 
Nereiklus drėgmei ir dirvožemiui, nes auga sausesniuose, mažiau derlinguose dirvožemiuose. Atsparus šalčiui.

Bekočio ir paprastojo ąžuolo skirtumai

Bekotis ąžuolas labai panašus į paprastąjį ąžuolą, bet skirtingai nei paprastasis ąžuolas (jo lapai ant 1-5 mm lapkočio), turi žymiai ilgesnį lapkotį, o gilės be kotelių (nuo pastarojo požymio ir kilo šios ąžuolo rūšies pavadinimas) ir kartu tai vieni pagrindinių skirtumų. Tarpine grandimi tarp bekočių ir paprastųjų ąžuolų yra randami jų hibridai, kurie vadinami lot. Quercus × rosacea.

Panaudojimas

Tai viena svarbiausių ekologiniu ir ekonominiu požiūriu medžių rūšių. Esant tvirtai medienai, šie ąžuolai naudojami laivų statybose, namų karkasinėms konstrukcijoms, iš jų daromos statinės vynams.

Simbolika

Bekotis ąžuolas yra Velso nacionalinis medis ir vadinamas Velso ąžuolu.
Valerijonas Kubilius

Biografija

Baigė Mosėdžio vidurinę mokyklą. 1955–1959 m. mokėsi Rietavo žemės ūkio technikume. 1959–1960 m. Pilionių (Kėdainių rajonas) kolūkio agronomas. 1960–1963 m. tarnavo sovietinėje kariuomenėje. 1963–1966 m. Skuodo žemės ūkio valdybos inspektorius. 1966–1970 m. studijavo Vilniaus aukštojoje partinėje mokykloje. 1970–1978 m. LKP Skuodo rajono komiteto skyriaus vedėjas, sekretorius, 1978–1990 m. LKP Kretingos rajono komiteto I-asis sekretorius. 
1990–1993 m. UAB „Rumbas“ komercijos direktorius. 1993–1998 m. Lietuvos valstybinio komercinio banko valdytojo pavaduotojas, valdytojas. 1998–2000 m. AB „Lietuvos taupomasis bankas“ Kretingos skyriaus valdytojo pavaduotojas. 2000–2009 m. Kretingos rajono savivaldybės meras. 
1981–1990 m. LKP CK narys. 1980–1985 m. ir 1985–1990 m. LSSR AT deputatas, pirmąją kadenciją – Prezidiumo narys. 1990 m. Lietuvos demokratinės darbo partijos, nuo 2001 m. Lietuvos socialdemokratų partijos narys, Kretingos skyriaus pirmininkas, LSDP tarybos narys. 1990–1995 m. Kretingos rajono tarybos deputatas, nuo 1995 m. Kretingos rajono savivaldybės tarybos narys. 
Žmona Eugenija, vaikai Artūras, Giedrius.
Nagojos uostas

Nagojos uostas – didžiausias ir aktyviausias uostas Japonijoje, įsikūręs Isės įlankoje, Aiči prefektūroje. Jam priklauso prieplaukos ir terminalai Nagojos, Tokai, Čitos, Jatomio ir Tobišimos miestuose. Nors uostas nepirmauja Japonijoje pagal TEU konteinerių kiekį, jame aptarnaujama daugiausiai krovinių pagal bendrą jų masę. 2010 m. uosto pralaidumas siekė 185,7 mln. tonų.
Tai vienas iš penkių didžiųjų Japonijos uostų (kiti − Tokijas, Jokohama, Osaka, Kobė). Uoste įvežami ir išvežami kroviniai sudaro beveik 10 % bendros Japonijos užsienio prekybos vertės. Nagojos uostas yra pagrindinis japoniškų automobilių eksporto taškas. Iš čia jų išplukdoma apie 1,4 mln. kasmet. Tarp importuojamų prekių vyrauja gamtinės dujos, geležies rūda, nafta, akmens anglis.
Uostas buvo įkurtas 1907 m. Jį administruoja Nagojos uosto administracija. Užima bendrą 42 km² plotą.
Metempsichozė

Metempsichozė (sen. gr. μετεμψύχωσις) – senovės graikų filosofijoje, religijotyroje – sielos persikūnijimas. Rytų tikėjimuose ir filosofijose metempsichozę atitinka reinkarnacija. Tikėjimas metempsichoze būdingas daugeliui archajinių, animistinių tikėjimų, rytų religijoms, mistiniams, ezoteriniams tikėjimams. Metempsichozė – tai sielos pomirtinis tapsmas – ji gali pereiti į kitą, naujai gimusį žmogų, gyvūną, augalą, negyvą daiktą. Vienais atvejais siela pamiršta buvusį gyvenimą, jo atgarsius pasiekia tik vizijų, sapnų metu, kitais – siela tęsia buvusio individo egzistenciją, tačiau jau kitame kūne. Šamanizme tikima, kad šamanas transo metu gali persikūnyti į gyvūną, o vėliau grįžti į žmogiškąją būseną.
Senovės baltų tikėjime būta nemažai metempsichozės elementų – tikėta, kad mirusiojo siela gali pereiti į medžius, gyvūnus (arklius, šunis, paukščius). Tokių liudijimų gausu sakmėse, pavyzdžiui, apie žirgais pavirtusius ponus, augalais, akmenimis paverstus blogus žmones.
Augsburgo lyga

Augsburgo lyga – 1689 m. liepos 9 d. sudarytas slaptas susitarimas tarp Šventosios Romos imperijos imperatoriaus Leopoldo I, Ispanijos ir Švedijos karalių, Bavarijos kurfiursto bei smulkesnių Vokietijos kraštų valdovų.

Susitarimo aplinkybės

Augsburgo lygą sumanė Viljamas III Oranietis, žymiausias Prancūzijos karaliaus Liudviko XIV priešas. Susitarimo tikslas oficialiai buvo apsaugoti susitarusių valstybių sienas ir senesnes sutartis. Tuo tikslu Augsburgo lyga laikė bendrą nuolatinę 60 000 karių armiją. Iš tikrųjų Augsburgo lyga buvo nukreipta prieš Prancūzijos įtakos augimą Europoje. Susitarimo sudarymas nulėmė 1688 m. prasidėjusį Prancūzijos ir Lygos karą. Augsburgo lygą nuo 1689 m. parėmė naujoji Anglijos karalienė Marija II, taip pat slapta rėmė ir popiežius bei smulkios italų valstybės.
Muziejai ir paminklai

Muziejai ir paminklai – Lietuvos muziejininkystės, kraštotyros ir paminklotyros tęstinis leidinys, ėjęs 1966–1970 m. ir 1979–1991 m. Vilniuje.

Istorija

1966–1970 m. – LTSR dailės muziejaus tęstinis leidinys. Skelbė straipsnius apie muziejininkystę, kultūros paminklų apsaugą, konservavimą, tautodailę, spausdino mokslinių ekspedicijų tyrimų medžiagą, literatūros sąrašus. Išėjo 5 sąsiuviniai. Tiražas 2000 egzempliorių.
1979–1980 m. leido LTSR paminklų apsaugos ir kraštotyros draugija, 1982–1987 m. – LTSR kultūros ministerija, LTSR mokslų akademijos Istorijos institutas, Paminklų apsaugos ir kraštotyros draugija, 1991 m. – Lietuvos kultūros paveldo mokslinis centras. Išėjo 9 straipsnių rinkinių numeriai. Tiražas 1000–2000 egzempliorių.
Majari

Istorija

Majari įkurta ispanų 1757 m. Savivaldybės centru tapo 1879 m.
Miradoro da Lua

Miradoro da Lua (portug. Miradouro da Lua – „Mėnulio žvalgykla“) – kanjonų sritis Angoloje, 40 km į pietus nuo Luandos, Sambos savivaldybėje.
Susidarė per ilgą laiką dėl vėjo ir vandens erozijos ir dabar primena Mėnulio kraštovaizdį. Mėnulio žvalgykla yra vienas svarbiausių turistinių Luandos apylinkių objektų drauge su Bara do Kvanza ir Ledo kyšulio paplūdimiais.
Aviacijos šventė

Aviacijos šventė – atviras visuomenei renginys, kurio metu orlaivių pilotai rodo savo sugebėjimus ir įvairius triukus, žiūrovai gali laisvai pasivaikščioti po tam tikrą oro uosto dalį, iš arčiau pamatyti įvairius lėktuvus.
Kai kuriose aviacijos šventėse vyksta naujų orlaivių parodos potencialiems pirkėjams ir verslininkams.
Tokios šventės organizuojamos atsižvelgiant į oro uosto specifiką, oro temperatūrą bei sąlygas. Dažnai yra nurodomos tam tikros saugumo taisyklės aviacijos švenčių rengėjams, nes pavojus kyla ne tik pilotams, bet ir žiūrovams ant žemės.
Skaudžiausios aviacijos švenčių katastrofos įvyko 1988 m. Ramšteine JAV ir 2002 m. Ukrainoje. 1988 m. įvykyje žuvo 70 žmonių (iš jų 67 žiūrovai), o 2002 m. įvykis tapo pačiu skaudžiausiu aviacijos švenčių istorijoje – nukritus Suchoj Su-27 naikintuvui žuvo 77 ir buvo sužeista daugiau nei 500 žmonių.
Pati seniausia ir didžiausia aviacijos šventė-paroda vyksta Paryžiuje. Paryžiaus aviacijos paroda pirmą kartą surengta 1909 m. Šiuo metu rengiama nelyginiais metais Le Buržė oro uoste, šiaurinėje Paryžiaus dalyje.
2013 m. birželio 22 d. po 18 metų pertraukos aviacijos šventė vyko Vilniaus oro uoste. Ji buvo skirta S. Dariaus ir S. Girėno skrydžio per Atlantą 80-osioms metinėms paminėti. Šventės metu savo pasirodymus ore surengė apie 30 orlaivių.
Aušra Vektarienė

Aušra Vektarienė (g. 1959 m. birželio 6 d. Vilniuje) – Lietuvos mokslininkė, gamtos mokslų daktarė.

Biografija

Motina Milda Šalaševičienė. Nuo gimimo buvo globojama motinos tėvų Stasio ir Eugenijos Kazlauskų, mokėsi Vilniaus 35-oje  ir Salomėjos Nėries vidurinėse mokyklose. 1982 m. baigė Vilniaus Universitetą.
1986-1991 m. studijavo ir baigė neakivaizdinę aspirantūrą Biochemijos institute.
1989 m. birželio 23 d. Kauno politechnikos institute (dabar Kauno technologijos universitetas)  apgynė kandidatinę disertaciją, už kurią 1993 m. nostrifikuotas gamtos mokslų daktaro laipsnis.
1993-2006 m. dirbo Biochemijos institute. 1993-1998 m. vadovavo Biochemijos instituto Patentinės analizės ir informacijos sektoriui.
1998-2002 m. įsitraukė į ES 5-osios Bendrosios programos (5 BP) informacinės tarnybos Lietuvoje veiklą (veiklos koordinatorius dr. Juras Ulbikas, Puslaidininkių fizikos institutas) ir buvo nominuota  ES 5 BP Gyvenimo kokybės ir gyvenimiškųjų išteklių panaudojimo programos (LIFE) komiteto nare bei nacionaline atstove informacijai Lietuvoje.
Nuo 2006 m. dirba Vilniaus universitete, Teorinės fizikos ir astronomijos institute, nuo 2014 vyresnioji mokslo darbuotoja. Lietuvos fizikų draugijos narė ir Lietuvos mokslininkų sąjungos narė.

Mokslinė veikla

Molekulių sandaros, funkcijų ir jų fizikinių savybių teorinis modeliavimas. Vyksmų ir sąveikų naujose daugiafunkcinėse heterociklėse molekulinėse sistemose teorinis tyrimas. Molekulių fizika, [cheminė fizika].
Gintaras Arminas

Biografija

1985 m. baigė Kazlų Rūdos vidurinę mokyklą, 1991 m. baigė Lietuvos kūno kultūros akademiją, turizmo organizatorius, kūno kultūros dėstytojas.
1986–1988 m. tarnavo TSRS kariuomenėje. 1991 m. Bagotosios pagrindinės mokyklos kūno kultūros mokytojas,  1999–2005 m. Igliaukos Anzelmo Matučio vidurinės mokyklos direktorius. 2005–2009 m. Marijampolės apskrities viršininko administracijos Kultūros, sporto ir turizmo skyriaus vyr. specialistas.
2000 m. partijos „Socialdemokratija 2000“, 2004 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Kazlų Rūdos skyriaus narys.
2009–2011 m. ir 2011 m. iki lapkričio 29 d. Kazlų Rūdos savivaldybės tarybos narys. 
Žmona Kristina, sūnus Karolis.