google/wiki40b huggingface dataset:
Microsoft Student Partners

Istorija

MSP programa startavo 2001 ir penkerius metus veikė 15 šalių. 2006-ųjų pabaigoje, programa išsiplėtė iki 50 šalių visame pasaulyje  ir šiuo metu jau yra 2862 MSP nariai 92-ose pasaulio šalyse ir regionuose.

Tikslas

Microsoft Student Partners yra šviečiamoji ir skatinamoji programa skirta skatinti studentus, studijuojančius disciplinas, susijusias su technologijomis, dažniausiai informatikos ar informatikos inžinerijos. Programa siekia padidinti studentų galimybes susirasti darbą bei geriau supažindinti su įvairiomis Microsoft technologijomis. Dažniausiai studentai partneriai gauna praktiką prie konkrečių produktų, kurios paprastai negautų studijuodami universitete ar kolegijoje.

Narystė

MSP programa prieinama viso pasaulio kolegijų ir universitetų studentams arba jaunesniems (priklausomai nuo žinių ir sugebėjimų). Jauniausiam MSP, Babar Igbal, šiuo metu yra 13 metų. Microsoft kartas nuo karto renkasi savo atstovais po keletą studentų iš kiekvienos mokymosi institucijos. Norėdami tapti MSP Lietuvoje, studentai turėtų užpildyti šią anketą.
Lietuvoje šiuo metu yra 13 Studentų Partnerių iš keleto Kauno, Vilniaus bei Šiaulių universitetų (KTU, VDU,VU, VGTU ir ŠU).

Veikla

Studentai Partneriai turi priėjimą prie naujausios Microsoft programinės įrangos, knygų, renginių ir mokymosi galimybių. Tikimasi, kad MSP nariai toliau dalinsis savo žiniomis akademinėje bendruomenėje organizuodami kursus, skaitydami pranešimus ar paskaitas ir organizuodami projektus tarp kitų studentų. Studentai Partneriai taip pat gali skatinti įvairias iniciatyvas, konkursus, tokius kaip „Microsoft Imagine Cup“ arba programas, tokias kaip Microsoft MSDN-AA.
Armėnų apaštališkoji bažnyčia

Armėnų apaštališkoji bažnyčia (arm. Հայ Առաքելական Եկեղեցի) – seniausia pasaulyje valstybinė bažnyčia ir viena seniausių krikščioniškų bendruomenių. Susikūrė apie I amžiuje. Jos įkūrėju laikomi apaštalai Tadas Judas ir Baltramiejus. Armėnų apaštališkai bažnyčiai vadovauja vyskupas vadinamas katolikosu. Apeigos bažnyčioje vykdomos tik armėnų kalba.
Europos šiuolaikinės penkiakovės čempionatas

Europos šiuolaikinės penkiakovės čempionatas – kasmet vykstantis geriausių Europos šiuolaikinės penkiakovės sportininkų varžybos, kurias organizuoja Tarptautinė šiuolaikinės penkiakovės sąjunga.
Nuo 1987 m. Iki 2000 m. vyrai ir moterys varžėsi atskiruose čempionatuose.
Armstrong klanas

Istorija

Armstrongai vienas iš aršiausių, galingiausių ir didžiausių Škotų Sienos žemių klanų. Lidsdeilo žemes praplėtę (Eksdeilas, Anandeilas) apie 1528 m. galėjo surinkti apie 3 000 raitelių kariauną. Organizuodavo pastovius išpuolius į Angliją, plėšė besiribojančias anglų žemes.
1529 m. liūdnai pagarsėjusį Džoną Ni Džilnokį Armstrongą, kuris puldinėjo anglų žemes, neapsikentęs Jokūbas V sugavo ir pakorė. Vėliau škotai sukūrė baladę Armstrong Džioni.
Vėliau, apie 1610 m. valdant Jokūbui VI buvo numalšinti Armstrongų klano išpuoliai, įvykdan mirties bausmes daugeliui iš klano vyresniųjų. Po to klanas nebeatsigavo ir prarado įtaką.
1969 m. rugpjūčio 21 d. klano palikuonis, amerikiečių astronautas Neilas Armstrongas (Neil Armstrong) tapo pirmuoju žmogumi išsilaipinusiu Mėnulyje. Išsilaipindamas astronautas turėjo su savimi Armstrongų klano tartano skiautę.
Kailis (fabrikas)

„Kailis“ (Valstybinis pakinktų fabrikas „Kailis“) – XX a. pirmoje pusėje Vilniuje veikęs kailinių dirbinių fabrikas.

Istorija

Iki Antrojo pasaulinio karo fabrikas buvo Senamiestyje, Etmonų g. 1. Vokiečiams okupavus Vilnių, fabrikas pradėjo gaminti aprangą pagal Vermachto užsakymus. Dauguma darbuotojų buvo žydai, kai kurie su šeimomis gyveno fabrike. 1941 m. rugsėjo 6 d. žydų tautybės darbuotojai perkelti į Vilniaus getą, bet, fabriko vadovybės prašymu, jiems skirtas atskiras gyvenamasis blokas (Lydos g. 3, 13 ir Strašuno g. 8, 10). Tų pačių metų spalio 5 d. vokiečių kilmės dokumentus turinčio žydo Oskaro Gliko iniciatyva fabrikas perkeltas į buvusias „Elektrit“ patalpas Mortos Mingaugienės g. 16a (dabar – Taraso Ševčenkos gatvė). Darbuotojai su šeimomis (apie 800–1000 žmonių) perkelti į du didelius pastatus šalia gamybinių korpusų. O. Glikas tapo faktiniu fabriko valdytoju. 1941 m. ataskaitoje nurodoma, jog fabrike dirba 448 darbininkai ir tarnautojai, fabrikas gamina kailinius paltus, kailinukus, apykakles ir k.t. Fabriko darbininkai geto gyventojų laikyti privilegijuotais, kadangi dėl produkcijos svarbos frontui beveik visiems darbininkams vieniems pirmųjų buvo suteiktos geltonos šainos, suteikiančios teisę išgyventi.
1942 m. sausį fabrike kilo gaisras, po kurio dėl patalpų stygiaus atostogų išleista 120 darbuotojų. Sausio 18-31 d. ataskaitoje nurodomas darbuotojų ir tarnautojų skaičius – 537. Tiriant gaisro priežastis, saugumo policija išsiaiškino, jog O. Glikas yra žydas, ir jį su žmona vasario mėnesį sušaudė.
Fabriko veikla nutrūko 1944 m. liepos 3 d., Vermachtui traukiantis iš Vilniaus.
Aktinoidai

Aktinoidai (lot. aktinis  ir gr. eidos – pavidalas) – 15 radioaktyvių elementų periodinėje elementų lentelėje, pradedant su aktiniu.
Tai yra, D. Mendelejevo periodinės sistemos 7 periodo 5f šeimos elementai, esantys už aktinio, e. n. 90–103: Aktinis (eilės numeris 89), toris (90 elementas), protaktinis (91), uranas (92) ir transuraniniai elementai: neptūnis (93), plutonis (94), americis (95), kiuris (96), berklis (97), kalifornis (98), einšteinis (99), fermis (100), mendelevis (101), nobelis (102) ir laurencis (103).
Visi aktinoidai radioaktyvūs. Izotopai ²³³U, ²³⁵U ir ²³⁹Pu naudojami kaip radioaktyvus kuras. Pirmieji trys elementai – toris, protaktinis ir uranas – randami gamtoje, visi kiti (transuraniniai elementai) buvo susintetinti.
Anksčiau šie elementai vadinti aktinidais, tačiau -id priesaga vartojama iš dviejų medžiagų susidedantiems junginiams, pvz., chloridas.
Albinas Klizas

Biografija

1963 m. Vilniaus valstybinį pedagoginiame institute baigė lietuvių kalbą ir logopediją.
1999 m. Klaipėdos apskrities viršininko administracijos Socialinių reikalų ir švietimo departamento Švietimo skyriaus vedėjas, Lietuvos švietimo tarybos narys, nuo 2001 m. Gargždų Kranto vidurinės mokyklos mokytojas ekspertas. Laikraščio „Klaipėda“ redakcijos bendradarbis.
Nuo 1990 m. Lietuvos demokratinės darbo partijos, nuo 2001 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Klaipėdos rajono skyriaus narys, skyriaus prezidiumo narys.
2003–2007 m., 2007–2011 m. ir nuo 2011 m. Klaipėdos rajono savivaldybės tarybos narys.  Švietimo, kultūros ir sporto komiteto pirmininkas.
Lietuvos kaimo rašytojų sąjungos narys. Sutuoktinė Elena, duktė Jūratė ir Živilė.
Musašinas

Simboliai

Oficiali miesto gėlė – dobilūnė, raudonasis kietagrūdis, paprastasis ridikūnas, azalija, kvapusis žalčialunkis, narcizas, kaičioji kinrožė, puošnusis sukutis ir skaistažiedė, medis – japoninė magnolija, japoninis skirpstulas ir Benthamidia florida.
Nikolajus Pirogovas

Biografija

N. Pirogovas pradėjo studijuoti Maskvos universitete nuo 14 metų. Jį baigęs nuo 1828 iki 1832 m. studijavo Dorpato universitete. Vėliau tęsė studijas ir praktiką Berlyno ir Getingeno universitetuose.

Mokslinė veikla

Būdamas 25-rių, 1836 m. tapo Dorpato universiteto profesoriumi. Vykdė reikšmingus mokslo tiriamuosius darbus arterijų ir fascijų srityje. 1840 m. buvo paskirtas Sankt Peterburgo karo medicinos akademijos chirurgijos profesoriumi. N. Pirogovas šiuo laikotarpiu trejus metus tarnavo kariuomenėje. Jis pirmasis panaudojo eterį anestezijoje, nuo 1847 m. tyrinėjo cholerą, sudarė žymųjį žmogaus kūno anatominį atlasą „Топографическая анатомия, иллюстрированная разрезами, проведёнными через замороженное тело человека в трёх направлениях“, tris kartus tapo Demidovo premijos laureatu.

Savanoriška tremtis

1856 m. iš Krymo karo fronto grįžęs į Sankt Peterburgą, N. Pirogovas paliko Akademiją, nesutikdamas su valdžios vykdoma politika pedagogikos srityje. Jis savo straipsniuose pasisakė už neturtingų, kitataučių bei moterų švietimą, vaiko teises, vidurinių mokyklų vystymą, siekė panaikinti mokyklose kūno bausmes, tap pat nesutiko su ankstyva specializacija.
Jis buvo grįžęs į Krymą dirbti mokyklų administratoriumi. Po nesutarimų su Odesos generalgubernatoriumi 1858 m. persikėlė į Kijevą, o 1861 m., būdamas kūrybinių jėgų žydėjime, išvyko į vidurio Ukrainą – dvarą Vyšnios kaime netoli Vinicos, prarasdamas vastybinę tarnybą ir teisę į senatvės pensiją. Vyšnioje organizavo nemokamą ligoninę, teikė pagalbą vietos valstiečiams, trumpam išvykdamas į užsienį arba pakviestas Peterburgo universiteto skaityti paskaitų.

Karo praktika

Krymo kare N. Pirogovas panaudojo daugelį naujų instrumentų ir būdų kaulų lūžiams gydyti, galūnių amputacijai išvengti bei ją atlikti karo sąlygomis – dabar tai vadinama Pirogovo operacija. Taip pat organizavo medicinos tarnybą karo lauke mūšio sąlygomis. 1862 m. N. Pirogovas užsienyje gydė italų revoliucionierių Džiuzepę Garibaldį. Tuo metu N. Pirogovas jau buvo kelių užsienio akademijų nariu. Taip pat Raudonojo kryžiaus kvietimu 1870 m. buvo išvykęs į Prancūzijos-Prūsijos karo frontą. Jau būdamas garbaus amžiaus, 1877–1878 m. kelis mėnesius dirbo Rusijos-Turkijos karo fronte.

Mirtis ir balzamavimas

N. Pirogovas mirė Vyšnios dvare 1881 m. nuo vėžio, palikdamas priešmirtinį laišką su savo ligos diagnoze. Jo kūną balzamavo asmeninis gydytojas Davidas Vyvodcevas (Давид Ильич Выводцев) pagal savo išrastą metodą. Dvare buvo įrengtas mauzoliejus. 1920-jų metų pabaigoje N. Pirogovo mauzoliejus buvo apiplėštas. Antrojo pasaulinio karo metu sarkofagas, nors ir paslėptas po žeme, bet buvo sudaužytas ir išhermetizuotas, dėl ko palaikai patyrė nemažą žalą. Vėliau teko kūną rekonstruoti, pakartotinai balzamuojant .
Mokslininko atminimas saugomas įkurtame Vinicoje N. Pirogovo dvare-muziejuje. Sarkofagas su balzamuotu kūnu yra saugomas vietinėje stačiatikių cerkvėje ir prieinamas lankytojams. N. Pirogovo atminimas plačiai įamžintas ne tik Ukrainoje, Rusijoje, bet ir Estijoje, Bulgarijoje, Moldovoje.
Jurgita Kaušaitė

Jurgita Kaušaitė (g. 1970 m. lapkričio 30 d. Jakštačiuose) – Lietuvos krepšininkė, Švedijos jaunimo rintinės trenerė, Europos čempionė, sesuo dvynė Aneta Kaušaitė taip pat krepšininkė.

Biografija

1989–1993 m. studijavo Vilniaus pedagoginiame universitete), 1993–1994 m. Lietuvos kūno kultūros akademijoje, 2000 m. baigė Emporijos valstybinį universitetą (Kanzaso valstija).
1990–1997 m. ir 2005 m. Lietuvos moterų krepšinio rinktinės narė. 1997–2002 m. žaidė JAV, 2002–2003 m. – Suomijoje, nuo 2004 m. žaidė Švedijoje. 2009 m. kovą baigė karjerą.
Kutral Ko

Istorija

Gyvenvietė pradėjo kurtis 1933 m. aplinkinėse dykynėse radus naftos. Pradžioje buvo žinoma kaip Barrio Peligroso („pavojingasis kvartalas“). 1935 m. vietovė pervadinta į Kutral Ko, kas mapudungunų kalba reiškia „ugninis vanduo“. Tarp 1953 ir 1955 m. miestas vadintas Eva Perón.
Luara (departamentas)

Luara (42) (pranc. La Loire, oks. Léger / Leir, provansališkai Lêre) – Prancūzijos departamentas šalies centrinės dalies pietryčiuose, Ronos Alpių regione, pavadintas pagal to paties pavadinimo upę, iš pietų į šiaurę departamento teritorija tekančia apie 100 km. Administracinis centras – Sent Etjenas (Saint-Etienne). Generalinės tarybos pirmininkas Paskalis Klemanas
Departamente 3 apskritys, 40 kantonų, 327 komunos. Plotas – 4 781 km². 1999 m. – 728 524 gyventojai, 152 gyv./km² .

Istorija

Įsteigtas pagal Didžiosios Prancūzijos revoliucijos 1793 m. įstatymą pertvarkius Ronos ir Luaros departamentą Forezo provincijos.
Administracinis centras 1793–1795 m. buvo Fioras (Feurs), 1795–1855 m. Montbrizonas (Montbrison), nuo 1855 m. Sent Etjenas.

Politika

Departamentą Prancūzijos senate atstovauja Bernaras Furnjė, Žanas Klodas Frekonas, Žoziana Maton ir Mišelis Tioljeras, Atstovų rūmuose – 7 atstovai. Generalinę tarybą sudaro 30 narių.
Spalvingasis eukaliptas

Paplitimas

Endeminė medžių rūšis, auganti Vakarų Australijos valstijos pietvakarių drėgname subtropikų klimate.

Augimvietės

Dažniausiai auga nederlinguose dirvožemiuose.

Morfologija

Jaunų medžių žievė nuo baltos iki balsvos spalvos, brandžių medžių žievė ruda, lupasi ir krenta po medžiu. Kamienų apačioje balsva žievė išmarginta baltomis, pilkomis ir rudomis dėmėmis. Po pagrindine žieve žievelės nėra. Lapų viršus tamsiai žalias, apačia šviesesnė. Lapų ilgis 90–120 mm ir 20–30 mm plotis. Balsvos arba kremo spalvos žiedai po septynis auga kekėje, kurie apie 18–28 mm diametro. Medžiai augantys savo paplitimo areale žydi pavasarį ir vasarą. Vaisiai apie 1 cm ilgio, stori ir statinės formos su gausybe mažų ir sausų sėklyčių.

Matmenys

Vieni aukščiausių mūsų planetos medžių. Paprastai užauga iki 45–70 m aukščio, bet pasitaiko ir gerokai dar aukštesnių medžių. Vienas tokių yra 84,99 m aukščio medis, žinomas kaip „Stewart’s Karri“, kuris auga netoli Mandžimupo (Manjimup) miestelio Vakarų Australijos valstijos pietvakariuose. Kitas 81 m aukščio medis auga netoli Pembertono gyvenvietės, taip pat Vakarų Australijos pietvakariuose.

Auginimas Lietuvoje

Spalvingųjų eukaliptų auginimui Lietuvos klimatas yra netinkamas.
Pnevas

Istorija

1941-1943 m. šalia kaimo esančiame miške buvo žudomi lenkų ir žydų tautybės žmonės. Iš viso šioje vietovėje buvo nužudyta apie 300-400 žmonių.
Justinas Kulikauskas

Justinas Kulikauskas, Kulys (1874 m. sausio 12 d. Kupiškis – 1960 m. gruodžio 5 d. Čikaga) – Lietuvos visuomenės veikėjas, knygnešys.

Biografija

Vaistininkas. Knygnešio darbą pradėjo 1889 m. Garšvių knygnešių draugijos narys. Pats vykdavo į Mažąją Lietuvą gauti draudžiamosios lietuvių spaudos. 1893 m. Bitėnuose pas M. Jankų mokėsi spaustuvininko amato. 1894 m. Mažojoje Lietuvoje pirko kilnojamąją spaustuvėlę, kurią įrengė Kupiškyje, 1895 m. perkėlė į Garšvius. Sukūrė kontrafakciją „Aušrai“, spausdino šventus paveikslėlius su maldomis lietuvių kalba. 1895 m. policija per kratą motinos namuose Kupiškyje rado 286 tokius paveikslėlius. Vengdamas persekiojimų 1895 m. išvyko į JAV. Gyveno Niujorke, Baltimorėje, Čikagoje, baigė farmacijos mokyklą, įsteigė vaistinę. Buvo JAV lietuvių kultūrinių organizacijų ir akcinių bendrovių, nuo 1913 m. – Lietuvių mokslo draugijos Vilniuje narys. Bendradarbiavo spaudoje, 1898–1899 m. Baltimorėje su kitais leido laikraštį „Nauja draugija“. Parašė švietėjiškų knygelių „Šaltinis sveikatos“ (1916 m.) ir kitas. 1918 m. įkurtai „Vilniaus universitetui remti draugijai“ paaukojo 1000 dolerių.
Mėguva

Mėguva – kuršių žemė, kurią sudarė siauras žemės ruožas palei pajūrį prie Šventosios ir Akmenos upių.
Šios žemės ribose yra šie miestai ir miesteliai: Palanga, Kretinga, Šventoji, Būtingė, Darbėnai, Lenkimai, Vydmantai.
Nijolė Skolastika Liatukaitė

Nijolė Skolastika Liatukaitė (g. 1936 m. vasario 11 d. Kaune) – Lietuvos keramikė.

Biografija

1963 m. baigė Lietuvos dailės institutą. 1963–1994 m. dirbo Kauno „Dailės“ kombinate, 1995–2000 m. – bendrovėje „Kauno keramika“.

Kūryba

Sukūrė keraminių plokščių (ciklai „Pavasaris“ 1964 m., „Paukščiai“ 1974 m., „Laikas“ 1976 m., „Vizija I-IV“ 1978 m., „Drugiai“ 1981 m.), reljefinių pano (triptikas „Žvejai“ 1965 m., „Pabaigtuvės“, „Gotikinis Kaunas“, abu 1968 m., „Marių dovanos“ 1971 m.), interjero ir eksterjero keramikos (kavinėse „Trys mergelės“ 1968 m., „Jūratė“ 1974 m., „Lietuvos žemės ūkio akademijoje“, 1974 m., visi Kaune, „Žemės ūkio technikume Klaipėdoje“, 1969 m.), skulptūrinės plastikos („Raitelis“, „Karvutės“, abu 1970 m., „Mama ir vaikas“ 1985 m.), suvenyrinės skulpūrinės keramikos vaikų, animalistine tematika („Mergaitė“ 1965 m., „Karvutė“ 1969 m., „Nykštukai“ 1982 m.). Kūriniai vientiso raiškaus apibendrinto silueto, plastiški, emocingi.
Nuo 1961 m. dalyvauja parodose; individualios parodos surengtos Kaune (1989–1990 m.). Kūrinių turi Lietuvos dailės muziejus, Nacionalinis Čiurlionio dailės muziejus, Lietuvos nacionalinis muziejus, Šiaulių Aušros muziejus.
Ažubalis (Biržai)

Aplinkinės gyvenvietės

BIRŽAI – 21 km 
Meldiškiai (Biržai) – 2,8 km
Sližiai – 1,7 km
Jokniūnai – 3,5 km
PAPILYS – 2,5 km
Gaigalai (Biržai) – 2,8 km
Valkiškiai – 1 km
Gydiškis – 1,5 km
Ajūnas

Istorija

Įkurtas 1928 m. Nuo 1934 iki 1958 m. priklausė Ispanijos protektoratui regione. Šiuo metu mieste veikia Jungtinių Tautų misija, nuo 1991 m. stebinti kaip laikomasi paliaubų tarp Maroko ir Polisario fronto kovotojų.

Architektūra

Ajūnas išsidėstęs dviem lygiais – žemutinėje terasoje yra senoji dalis, aukštutinėje – naujoji. Mieste išlikę seno ispanų forto liekanos, Didžioji mečetė, istorijos muziejus. Veikia katalikų katedra, pastatyta Ispanijos valdymo metais. Šalia miesto kasama geležies rūda, fosforitai.

Sportas

Mieste yra „Jeunesse Massira“ futbolo klubas, žaidžiantis Maroko futbolo čempionate.
Europos lengvosios atletikos čempionatas

Europos lengvosios atletikos čempionatas – Europos šalių lengvosios atletikos čempionatas, kurį rengia Europos lengvosios atletikos asociacija. Pirmosios varžybos įvyko 1934 m. ir buvo rengiamos kas ketverius metus tarp olimpinių žaidynių ir Sandraugos žaidynių. Nuo 2010 m. čempionatas rengiamas kas dvejus metus.
Rudžemis

Rudžemis arba miško rudžemis – rudos spalvos dirvožemis, turintis nedaug (3-6 %) puvenų, trupininę ir riešutinę struktūrą, dažnai ir jauros sluoksnį. Rudžemiai daugiausia paplitę mišriųjų miškų juostoje, ypač kur auga bukai ir bukai su pušimis: Karpatuose, Krymo ir Kaukazo kalnuose, Tolimųjų Rytų pietinėje dalyje.
Maltnomaho krioklys

Maltnomaho krioklys (angl. Multnomah Falls) – krioklys JAV, Oregone, Kolumbijos upės tarpeklyje. Šio krioklio aukštis yra 189 metrai, plotis – 20 metrų. Maltnomaho krioklys yra antras pagal dydį visus metus aktyvus krioklys JAV. Auštesnysis viršutinis krioklys yra siauresnis ir ilgesnis, o apatinė dalis kur kas platesnė ir stipresnė.
Apatinę ir viršutinę krioklių grupę skiria Bensono tiltas. Šį tiltą 1914 m. pastatė Italijos meistrai. Jis yra pavadintas Simono Bensono – tikrojo krioklio savininko vardu.
III Kauno fortas

Istorija

Fortas pastatytas 1887–1888 m., rekonstruotas 1893–1898 m. ir 1908 m. Pirmojo pasaulinio karo metais III fortas iš labiausiai apšaudytų Kauno tvirtovės fortų nukentėjo mažiausiai. Jame dar galima aptikti originalių įrangos detalių: laiptų, turėklų, langų rėmų, kt.

Geografija

Tvirtovės objektas – simetrinės struktūros, penkiakampės formos, orientuotas į pietus. Išsidėstęs Sąnašos upelio slėnio pietinio šlaito viršutinėje terasoje. Fortas išlaikęs išraiškingas reljefo formas, deja, apaugusias sunkiai praeinamais bruzgynais. Teritorija į pietus ir rytus mažai urbanizuota, vakarinėje pusėje šliejasi eilė gyvenamųjų namų. Šiaurinė teritorijos dalis palyginti intensyviai urbanizuota. Gamtinį kraštovaizdį bei architektūros paveldo objekto įvaizdį darko teritorijoje stovintys masyvūs gamybiniai pastatai. Pastarieji užstoja patį fortą nuo Titnago g. Forto teritorija išlaikiusi jungtį su gamtiniu karkasu, Sąnašos upės slėniu.

Forto struktūra

III fortas, kaip ir I bei II fortai yra labai panašios konstrukcijos ir išplanavimo, statytas pagal tą patį Vyriausiosios inžinerinės valdybos patvirtintą 1879 m. tipinį projektą. Forto statiniai kazematuoti, užnugaryje įrengtos kareivinės. Suformuoti atskiri pylimai artilerijos (centrinėje dalyje) ir pėstininkų pozicijoms su aikštelėmis lengvosioms prieššturminėms patrankoms (forto priekinėje dalyje). Perimetrą juosia gynybinis griovys, kuriam apsaugoti įrengti užnugario kaponieriai, išlikusi nepakitusi esplanada. Forto apsaugai įrengta kontreskarpinė skliautinės konstrukcijos raudono mūro siena. Skliautinė konstrukcija ne tik leido sumažinti sienos storį, bet ir skaidant ją fragmentais, užtikrino, kad priešo atakos metu būtų pažeista kuo mažesnė sienos dalis. Kazematų fasadai sumūryti iš raudonų plytų ir papuošti carinei Rusijai būdingais dekoro elementais. Modernizuojant fortą, kai kurie kazematai ar jų fragmentai sustiprinti betonu.
Kokonas

Kokonas (lot. Cocon) – daugelio bestuburių apsauginis apvalkalas apie jų lėliukes (pvz., vabzdžių), kiaušinius (pvz., vorų, moliuskų, sliekų). Vabzdžių kokonas sudaromas iš voratinklinių siūlų, kuriuos išskiria vikšrai prieš virsdami lėliukėmis. Šilkverpių kokonai sudaryti iš šilkinių gijų, iš kurių audžiamas šilkas. Vorai iš šilkinių gijų sudaro kiaušinėlių kokoną; kai kurios rūšys jį inkrustuoja dirvožemio dalelėmis (grumstavoriai), talpina susuktuose lapuose (maišavoriai), nešiojasi cheliceromis (plūdvoris) arba prisitvirtina prie voratinklinių karpučių (plėšriavoriai).
Tarptautinė raudonoji knyga

Tarptautinė raudonoji knyga (angl. IUCN Red List), pirmą kartą sudaryta 1963 m., yra Pasaulinės gamtos organizacijos administruojamas rūšių sąrašas, kuriame pateikiama informacija apie kiekvienos iš jų populiaciją ir išlikimui kylančias grėsmes. 2012 m. birželio mėnesio duomenimis, sąraše yra 63 837 rūšys, tarp kurių 19 817 gresia išnykimas (41% amfibijų, 33% koralų, 25% žinduolių, 13% paukščių ir 30% spygliuočių).
Apie kiekvieną rūšį, įtrauktą į šią Tarptautinę raudonąją knygą, pateikiami tokie duomenys: pavadinimas lotynų ir anglų kalbomis, sistematinė priklausomybė, paplitimas, populiacijos dydis, gyvenamoji vieta, ligšiolinės ir siūlomos apsaugos priemonės, individų skaičius nelaisvėje (zoologijos ir botanikos soduose), gebėjimas veistis, svarbiausieji literatūros šaltiniai.
Siūlymus įtraukti į Tarptautinę raudonąją knygą arba iš jos išbraukti teikia mokslinės organizacijos, įstaigos, mokslininkai. Rūšis išbraukiama iš Tarptautinės raudonosios knygos, tik praėjus jos išnykimo pavojui.
Miroslavo gimnazija

Istorija

1781 m. vienuoliai marijonai Miroslave įteigė ir išlaikė parapijinę pradžios mokyklą, kurią jau kitais metais lankė 19, o 1826 m. – 30 mokinių. Tų metų vizitacijos akte nurodoma, kad parapijos mokykloje vienuoliai mokė skaityti ir rašyti lenkiškai, taip pat lotynų kalbos ir skaičiavimo. 1864 m., panaikinus Miroslave marijonų vienuolyną ir nusavinus jo turtą, įsteigta valdiška pradžios mokykla, kurioje visi dalykai buvo dėstomi rusų kalba. Tik pamaldos ir tikybos pamokos vykdavo lenkiškai. Mokykla buvo įkurta viename buvusio vienuolyno pastate, jos reikalams skirtas 216 rykščių sklypas, taip pat tvarteliai ir daržinė. 1890 m. Miroslavo vaitas tvartelius ir daržinę pardavė, o už gautus pinigus suremontavo mokyklą.
1936 m. pastatytas naujasis Miroslavo pradžios mokyklos pastatas, kurio statybą finansavo Alytaus apskrities savivaldybė, o buvo statoma ūkišku būdu, t. y. talkinant miestelėnams ir vietiniams ūkininkams. Naujame dviejų aukštų pastate įrengtos keturios klasės, rūbinė, gana erdvūs koridoriai, kitos tarnybinės patalpos ir butai mokytojams. Be pamokų, mokykloje vykdavo iškilmingi Tautos ir Valstybės švenčių minėjimai bei kiti renginiai, veikė būreliai.
1944 m. pradžios mokykla reorganizuota į progimnaziją, 1949 m. tapo septynmete mokykla, 1951 m. reorganizuota į vidurinę. 1954 m. išleista pirmoji, o 2003 m. penkiasdešimtoji abiturientų laida. 2005 m. pavasarį prie Miroslavo vidurinės mokyklos prijungus Obelijos, Radžiūnų, Talokių ir Vankiškių pradines mokyklas, jos tapo Miroslavo vidurinės mokyklos skyriais. Nuo 2014 m. Miroslavo vidurinė mokykla tampa gimnazija
Senieji Graužai

Istorija

Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. 1975-1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai. Iki 1980 m. liepos 10 d. kaimas buvo vadinamas Grauże Stare, tačiau Lenkijos liaudies respublikos administracija nusprendė kaimą pervadinti į Stare Grauże. 1980-2004 m. kaimas vadinosi Stare Grauże, o 2004 m. rugpjūčio 26 d. gyventojų prašymu kaimą vėl pavadino Grauże Stare.