google/wiki40b huggingface dataset:
Senegalo geografija

Geografija

Senegalas vakaruose ribojasi su Atlanto vandenynu. Šiaurėje turi ilgiausią 813 km ribą, išilgai Senegalo upės su Mauritanija. Rytuose yra 419 km riba su Maliu. Pietryčiuose yra 330 km riba su Gvinėja, o pietuose ir pietvakariuose 338 km riba su Bisau Gvinėja ir abi ribos eina išilgai Kasamansas upės. Senegalas vienintelis turi ribą (740 km) su Gambija, kurią yra apsupęs. Gambija nuo Atlanto vandenyno į Senegalą įsiterpusi daugiau kaip 320 km ir išsidėsčiusi abiejuose krantuose išilgai Gambijos upės. Senegalo sausumos sienų ilgis sudaro 2640 km ir 531 km ribojasi su vandenynu.
Senegalas pretenduoja į 44 km (24 jūrmyles) greta esančios jūrinės zonos, į 22 km (12 jūrmylių) teritorinių vandenų ir 370 km (200 jūrmylių) išskirtinės ekonominės zonos. Jis taip pat pretenduoja į 370 km (200 jūrmylių) šelfo.
Čia aiškiai išreikšti sausas ir liūčių sezonai priklausantys nuo šiaurės rytų ir pietvakarių vėjų. Dakaro vidutinis metinis kritulių kiekis 610 mm daugiausiai iškrintantis birželio - spalio mėnesiais, kadai vidutinė temperatūra 27 °C. Gruodžio – vasario mėnesiais minimali temperatūra 17 °C . Žemiausias taškas Atlanto vandenynas esantis jūros lygyje, o aukščiausias taškas neįvardinta vietovė Futa Dželono prieškalnė esanti 581 m aukštyje.

Klimatas

Tropinis, karštas, humidinis. Liūčių sezonui (nuo gegužės iki lapkričio) būdingas stiprus pietryčių vėjas. Sausuoju sezonu (gruodžio – balandžio mėnesiais) dominuoja karštas ir sausas oras, harmatanis (sausas, karštas ir pilnas dulkių) vėjas.

Augalija

Senegalas turi 6 augalijos zonas: Sahelio, Sahelio-Sudano, Sudano, Sudano-Gvinėjos, tropinių miškų ir mangrovės.

Reljefas

Reljefas žemas, kalvotas, lygumos pietryčiuose kylančios į aukštikalnes.

Gamtos ištekliai

Žuvis, fosfatai, geležies rūdos.
Medžionių piliakalnis

Aplinkiniai piliakalniai

Virkininkų piliakalnis 2 kmRokiškių piliakalnis 4,5 kmBalceriškių piliakalnis 14,5 kmPaukščių piliakalnis 8 kmAukštakalnis 11 kmPieštuvėnų piliakalnis 4 kmNoreikiškių piliakalnis 3,5 km
Stakliškių I piliakalnis 8 km
Gerulių (Stakliškės) piliakalnis 15 kmLavariškių piliakalnis 14 km
Šalčininkėlių pagrindinė mokykla

Istorija

Pirmoji pradinė mokykla buvo įkurta 1862 m. Mokyklos pastatas buvo medinis, vienoje pastato pusėje – administracinės patalpos, kitoje – mokykla, tarp jų – raštinė. Iki mūsų dienų liko tik pastatas, kuriame gyveno mokytojai. Jau tais laikais, ir iki šiol, mokymas vyko lenkų kalba. 1962 m. prie seno medinio pastato buvo pristatyta nauja mūrinė mokykla. Po kiek laiko pastatytas naujas mokyklos pastatas, kuris eksplotuojamas nuo 1989 m. Iš pradžių mokykla buvo vidurinė. Nuo 1992 m. – devynmetė mokykla, vėliau tapo pagrindinė.
2005 m. mokykla dalyvavo Mokyklų tobulinimo programoje. Mokyklos pastatas buvo renovuotas: pakeisti langai, dalinai atnaujintos klasės, sporto salė, įkurta biblioteka, skaitykla, kompiuterinė klasė.
2006 m. ant mokyklos sienos atidengta atminimo lenta Lenkijos pilotui Tadeusz Góra (1918–2010).
Karl Rapp

Karl Rapp (1882 m. rugsėjo 24 d. Ehingen (Donau) – 1962 m. gegužės 26 d. Lokarnas) – vokiečių pramoninkas, Rapp-Motorenwerke steigėjas bei savininkas.
Sujungus Rapp-Motorenwerke su Gustav Otto-Flugmaschinenfabrik į Bayrische Flugmotorenwerke, Bayerische Motoren Werke AG bendrovės pirmtakę (dabar – BMW), Karl Rapp pasitraukė iš verslo. Kartu su Auguste Piccard domėjosi astronomija, Lokarno mieste turėjo privačią observatoriją.
FK Širvėna Vilnius

Istorija

Klubą įkūrė Vilniuje gyvenantys jaunuoliai iš Biržų. Po 2010 m. sezono komanda prisijungė prie Kiemas Vilnius klubo.
Grand Theft Auto: Vice City Stories

Siužetas

„Grand Theft Auto: Vice City Stories“ veiksmas vyksta 1984 m., dvejus metus iki „Grand Theft Auto: Vice City“ įvykių. Pagrindinis žaidimo veikėjas yra Victor Vance, Lance Vance brolis. Žaidimo įvykiai prasideda kai Viktorui Vansui vienas kariškis Jerry Martinez duoda pirmąją misiją, tada sekančioje užduotyje Viktoras susipažina su buvusiu kariškiu, ginklų ekspertu alkoholiku Phil Cassidy, o kitoje užduotyje jam paliepta atvežti vieną merginą i kareivines, Viktoras nežinodamas, jog tai buvo prostitutė, buvo išvarytas iš armijos. Phil supažindina jį vietinėmis gaujomis, Viktoras nužudęs vienos jų bosą, atidaro savo nelegalius biznius su savo broliu Lance, kaip prostitucija, kontrabanda, narkotikų kontrabanda, vagystės, reketas. Vice City jis tampa žinomas ir dirba įtakingiems žmonėms ir gauna nuo jų daug pelningų užduočių.
Leliva

Aprašymas

Mėlyname herbinio skydo lauke auksinė šešiakampė žvaigždė, po ja auksinis pusmėnulis ragais į viršų. Virš skydo grotelinis šalmas su riterio karūna. Šalmaskraistė mėlyna su geltonu pamušalu. Šalmo papuošalas – septynios povo plunksnos ir ant jų žvaigždė ir pusmėnulis kaip ir skyde.

Istorija

Pirmą kartą herbas paminėtas 1324 m.
Herbo turėtojais yra 474 giminės. Lietuvoje tokį herbą turi Gedgaudų, Tiškevičių giminės.
Paskutinė galimybė

Turinys

Stenografistė Frensė Krol įsidarbina pas garsų rašytoją Skotą Ficdžeraldą, ketinantį rašyti naują romaną ir ieškantį sekretorės, kuri jį užrašytų pagal jo diktavimą. Tačiau rašytojas gerokai įnikęs į alkoholį ir nesugeba be jo ištverti nei dienos. Po to, kai jis pagrasina žmonai Zeldai ginklu, ši jį palieka. Nepaisant jo sudėtingo charakterio, Frensė, pati svajojanti tapti rašytoja, lieka dirbti pas Ficdžeralą ir ilgainiui padeda jam suvaldyti savo priklausomybes bei pradėti rašyti romaną, tapsiantį jam paskutiniuoju...
NKL 2009–2010 m. sezonas

NKL 2009–2010 metų sezonas – 5-as lygos sezonas, kuriame dalyvavo 16 klubų. Lygoje triumfavo Palangos „Naglis“.
Ateik kada nors vakarienės

Turinys

Mišelis – nuobodžiaujantis rašytojas, gyvenantis kartu su žmona Nina ir fantazuojantis apie šios romaną su jo geriausiu draugu, biseksualiu aktoriumi Maksu. Iš tiesų Nina ir Maksas ilgą laiką buvo meilužiai, tačiau pastarajam labiau rūpėjo ne ji, o Mišelis. Kuomet Ninos ir Makso ryšys vėl atsinaujina, Mišelis ima vilioti pasiturinčią, bet vienišą moterį Džovaną. Visi keturi kartas nuo karto susirenka bendros vakarienės, kurios metu filosofuoja gyvenimo ir moralės temomis.
Tuo metu Maksas sugalvoja, kad judviejų su Nina žaidimams reikalingas trečias asmuo, kuriuo tampa Rikas – Makso draugas poetas, už pinigus parsiduodantis tiek vyrams, tiek moterims. Po kurio laiko Rikas įsimyli Niną, tačiau manydamas, kad neturi jokių galimybių jos turėti, mėgina nusižudyti. Nina spėja jį išgelbėti ir nusprendžia palikti vyrą, kad galėtų būti su Riku. Judviejų aistra netrunka išblėsti ir Nina sugrįžta pas Mišelį, o pastarasis, vis dar susitikinėjantis su Džovana, nusprendžia pakviesti Riką bendros vakarienės, kur dabar jis užima Makso vietą...
Džabatas

Džabatas arba Džabvotas (marš. Jebat) – koralinė sala Ramiajame vandenyne, Maršalo Salose, Raliko salų grandinės centrinėje dalyje. Sala yra 12 km į šiaurės rytus nuo Ailinglaplapo atolo.
Sala nedidelė (plotas 0,6 km²), apsupta koralinio rifo.
1565 m. salą pasiekė ispanų jūrininkas Alonsas de Areljanas.
1998 m. Džabato saloje gyveno 112 žmonių. Iki 1970 m. ji buvo dažniausiai negyvenama.
Elphel

Elphel, Inc. – įmonė, projektuojanti ir kurianti atviros techninės įrangos ir laisvosios programinės įrangos  video kameras, kurios visų pirma skirtos mokslinei veiklai, tačiau gali būti lengvai pritaikytos ir kitose srityse. Elphel įmonė įkurta 2001 m. rusų fiziko Andrey Filippov, kuris emigravo į Jungtines Amerikos Valstijas 1995 metais. Dabartinis (2016) modelis pavadintas „Elphel 393“.
2010 metais gruodžio 6 d. Elphel įmonė pagamino pirmąją panoraminę kamerą pavadinimu „Elphel Eyesis“ (projektas prieinamas viešai). Projektuojant kamerą sumažintas paralaksas. „Eyesis“ galima laikyti sėkmingu Google Street View kameros tęsiniu, kurią taip pat sukūrė įmonė Elphel.

Pritaikymas

Elphel kameros naudojamos užfikstuoti vaizdams Google Street View ir Google Books projektuose taip pat pritaikytos Global Hawk projekte kurį vykdo NASA. Moss Landing Marine Laboratories naudoja Elphel kameras Nacionalinio mokslo fondo finansuojamame projekte, kuriame roboto pagalba tiriamas ir matuojamas Antarktidos ledynas. Franken camera F2 sukurta Stanfordo universiteto naudoja Elphel 10383 sensorių. Kamera taip pat buvo naudojama Apertus projekte 2006 metais, kuriame grupė entuziastų ir filmų kūrėjų dirbo kuriant skaitmeninę kino kamerą.
Elektrostatika

Elektrostatika – tai fizikos šaka, kuri nagrinėja nejudančius krūvius ir jų sukurtą elektrostatinį lauką (t. y. nekintantį laike elektrinį lauką).

Krūvis

Elektros krūvis yra fundamentali kai kurių subatominių dalelių savybė, kuri nusako elektromagnetinę sąveiką. Krūvis yra kvantuotas dydis, elementariojo krūvio e kartotinis. Jis gali būti teigiamas arba neigiamas. Tačiau atrasta dalelių, kurios turi trupmeninį krūvį  ir . Šios dalelės yra kvarkai. Tačiau pavieniai kvarkai negali būti stebimi . Elektros krūviui taikomas krūvio tvermės dėsnis

Elektrostatinis laukas

Sąveika tarp dviejų krūvių perduodama per elektrostatinį lauką. Tai yra tam tikra materijos forma.
Taigi taškinio krūvio q kuriamas elektrostatinis laukas gali būti apskaičiuotas pagal formulę:

Elektrostatinis potencialas

Elektrostatinis laukas yra potencialinis. Todėl jį galima išreikšti kaip skaliarinės funkcijos gradientą. Ta funkcija yra  (potencialas).
Tai reiškia, kad darbas neatliekamas krūvį perkeliant uždara trajektorija, nes tada potencialų skirtumas yra 0. Potencialas gali būti apibrėžiams kaip darbas, kurį reikia atlikti perkeliant vienetinį teigiamą krūvį iš tam tikro (atskaitos) taško  į pasirinktą vietą erdvėje .
Minuso ženklas reikalingas, nes darbas atliekamas prieš elektrinio lauko jėgas. Absoliuti potencialo reikšmė nėra svarbi. Svarbus tik potencialų skirtumas. Todėl dažniausiai pasirenkama, kad potencialas begalybėje būtų lygus nuliui. Tada
Atstumu  nuo teigiamo krūvio  potencialas yra (integruojame tiese)

Gauso dėsnis

Gauso dėsnis nusako elektrinio lauko srauto per uždarą paviršių priklausomybę nuo tūrinio krūvio tankio:
Čia  yra tūrinis krūvio tankis. Praktiškai Gauso dėsnis naudojamas tik esant didelei simetrijai (tada nelieka integralų). Tokiu būdu supaprastėja skaičiavimai. Begalinės plokštumos kuriamas elektrinis laukas pagal Gauso dėsnį apskaičiuojamas taip:
.
Jis priklauso tik nuo paviršinio krūvio tankio ir visiškai nepriklauso nuo atstumo iki plokštumos. Taigi plokštumos kuriamas elektrinis laukas yra vienalytis. Kartais sakoma, kad jis yra homogeninis.
Gauso dėsnis dar gali būti užrašytas diferencialine forma.
Bronius Ivanauskas

Bronius Ivanauskas (1896 m. spalio 20 d. Vadokliai – 1976 m. JAV) – teisininkas, aukšto rango karininkas (pulkininkas leitenantas), lietuvių išeivijos veikėjas.

Biografija

1907–1914 m. Bronius Ivanauskas mokėsi Panevėžio realinėje mokykloje. 1916 m. mobilizuotas į rusų kariuomenę. Odesoje baigė karo mokyklą. Dalyvavo Pirmojo pasaulinio karo kovose su vokiečiais Rygos fronte.
1918 m. grįžo į Lietuvą, nuo 1919 m. sausio mėn. Lietuvos kariuomenės savanoris. 1920 m. kovoje su lenkais prie Seinų buvo patekęs į nelaisvę, tačiau pasisekė iš jos pabėgti ir vėl kovoti dėl Lietuvos nepriklausomybės. 1922 m. Kaune baigė Aukštuosius karininkų kursus. 1927–1928 m. Antrojo pėstininkų pulko vadas.
Išėjęs į atsargą nuo 1928 m. teisininkas, Radviliškio apylinkės teisėjas. Nuo 1933 m. Šiaulių, Panevėžio ir Vilniaus apygardos teismo teisėjas, 1941 m. balandžio – birželio mėn. Vilniaus apygardos teismo pirmininkas. Vokiečiams okupavus Lietuvą, Vilniaus lietuvių komiteto įpareigotas, atgaivino Vilniaus apygardos teismą, nuo 1941 m. šio teismo skyriaus pirmininkas. 1936 m. baigė Vytauto Didžiojo universiteto Teisės fakultetą, o 1942 m. – Vilniaus universitetą.
1943 m. spalio 6 d. paskirtas generaliniu teisėju Kaune. 1944 m. pasitraukė į Vokietiją, o 1949 m. į JAV. 1950–1951 m. JAV lietuvių bendruomenės garbės teismo pirmininkas. 1952–1955 m. centro revizijos komisijos pirmininkas, nuo 1955 m. centro valdybos pirmininkas.
Edmundas Jonyla

Biografija

Dvi pirmas klases baigė Raseiniuose. 1961 m. tėvams persikėlus gyventi į Kalnujus, mokėsi Palendrių pradinėje, Kalnujų aštuonmetėje ir Raseinių 1-ojoje vidurinėje mokyklose. 1975 m. baigė Lietuvos žemės ūkio akademiją, žemės ūkio inžinierius – mechanikas.
Nuo 1975 m. susivienijimo „Lietuvos žemės ūkio technika“ Viduklės remonto dirbtuvių kontrolierius, vėliau – vyriausiasis kontrolierius. Čia dirbdamas įstojo į Lietuvos komunistų partiją. Nuo 1978 m. komjaunimo sekretorius, o nuo 1983 m. partijos komiteto žemės ūkio skyriaus vedėjas. 1986–1992 m. „Auksinės varpos“ kolūkio pirmininkas. 1992 m. E. Jonylos gamybinės – komercinės įmonės savininkas. Nuo 1995 m. UAB „Paupio tvenkiniai“ filialo „Paupio žuvis“ direktorius, o nuo 1996 m. UAB „Gabšių žuvis“ direktorius. 1997–1999 m. UAB „Norvelita“ direktorius gamybai. 2000–2003 m. Raseinių seniūnijos seniūnas, Lietuvos savivaldybių seniūnų asociacijos narys. 2003–2007 m. Raseinių rajono savivaldybės meras. Nuo 2007 m. ūkininkas ir D. Jonylienės individualios įmonės vadybininkas. Nuo 2008 m. Seimo narys.
Nuo 1990 m. Lietuvos demokratinės darbo partijos, nuo 2001 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Raseinių rajono skyriaus narys, nuo 2003 m. skyriaus pirmininko pavaduotojas.
2000–2003 m., 2003–2007 m. ir 2007–2008 m. Raseinių rajono savivaldybės tarybos narys.
„Stabdyk nusikalstamumą“ rajono skyriaus tarybos pirmininkas. Sutuoktinė Danutė, vaikai Milda, Vilma, Vaida, Donatas
Svift Karentas

Istorija

1883 m. čia įsikūrė pirmieji europiečiai. 1907 m. suteiktos miesto teisės.
LTL (tankas)

LTL tankų istorija

Užsakymą Čekoslovakijos kompanija ČKD iš Lietuvos gavo 1937 m. Jau 1938 m. buvo sukurtas tanko prototipas. 1939 m. sausio mėn. prasidėjo tankų gamyba. Tankus pagaminus, Lietuva jau buvo praradusi nepriklausomybę, todėl tankai liko gamykloje.
Tankus LT-40 siūlė pirkti Bulgarijai ir Slovakijai. 1940 m. rugpjūčio 28 d. Slovakija sutiko juos pirkti, tačiau ji pareikalavo, kad jie būtų ginkluoti 37 mm patrankomis, kaip ir LT vz. 38. Pradinis variantas buvo ginkluotas 20 mm patrankomis. Tačiau tuo metu gamykla gamintoja neturėjo reikiamų patrankų ir bokštų priekinių šarvinių plokščių. Tad Slovakija šiuos tankus gavo ginkluotus tik kulkosvaidžiais.
Vokietijai užpuolus TSRS, Slovakija buvo Vokietijos sąjungininkė. 1941 m. vasarą tankai LT-40 (vis dar ginkluoti tik kulkosvaidžiais) kartu su Slovakijos daliniais buvo pasiųsti į Ukrainą. Po kelių mėnesių jie buvo grąžinti į Slovakiją ir perginkluoti. Dabar jie jau oficialiai buvo įtraukti į Slovakijos armijos ginkluotę. Tuo metu vienas jų jau buvo sunaikintas Lipoveco mieste (Ukraina).
Vėliau šiuos tankus daugiausia naudojo kaip mokomuosius. 1944 m. Slovakijos kariuomenė ginkluotėje tebeturėjo 15 LT-40 tankų. Keli šie tankai buvo panaudoti 1944 m. rudenį prieš Trečiąjį Reichą vykusio Slovakijos sukilimo metu.
Urdoma

Istorija

Miestelio vardas greičiausiai kilęs iš komių kalbos žodžio ur, reiškiančio voverę ir rusiško dom – namas. Urdoma miesto tipo gyvenvietės statusą įgijo 1963 m.
Urdomoje 1959 m. gimė Lietuvos verslininkas ir politikas Viktor Uspaskich.
Krainos marka

Istorija

Iki IX a. būsimosios markos teritorijos priklausė Karantanijai. Kaip atskiras teritorinis vienetas tikriausiai suformuota IX a. pabaigoje, po to, kai kraštą nusiaubė madjarai. Dėl madjarų grėsmės Rytų Frankų karalystės pakraštys buvo ypatingai militarizuotas, čia suformuotos kelios markos, tarp kurių buvo ir Kraina. Iš pradžių marka buvo pavaldi Bavarijos kunigaikštystei, o 976 m. priskirta naujai sukurtai Karintijos kunigaikštystei.
1040 m. ji tapo nepriklausoma nuo Karintijos ir jai priskirta mažesnė Vindijos marka. Nuo tada Kraina buvo žinoma kaip Krainos ir Vindijos marka. Šį atskyrimą nulėmė krašto kultūros skirtingumas: Karintijos žemėse į šiaurę nuo Karavankės kalnų vietos slavai buvo sparčiai germanizuoti, tuo tarpu į pietus nuo kalnagūbrio buvusi Kraina liko slaviška.
Pirmasis Krainos markgrafas buvo Istrijos markgrafas Popas I. Nuo tada Kraina buvo susijusi dinastine unija su Istrijos marka. Čia valdė Veimaro, Sponheimo, Andecho grafai. Tuo metu Kraina plėtėsi ir gavo priėjimą prie jūros. Nuo 1077 m. Kraina buvo priskirta Akvilėjos patriarchatui. Patriarchai nuolat kirtosi su vietiniais markgrafais. Tuo metu iš Krainos markos atsiskyrė Gerco, Celjės grafystės.
1245 m. Akvilėjos patriarchas marką perdavė Austrijos kunigaikščiui Babenbergui Frydrichui II, o šiam mirus – Karintijos kunigaikščiui Ulrichui III. Šis 1268 m. palikimu paliko Krainą Bohemijos karaliui Otokarui II, kuris tuo metu užvaldė milžinišką Europos teritoriją nuo Baltijos iki Adrijos jūrų. Tačiau jau 1276 m. po konflikto su Habsburgu Rudolfu I, jis buvo priverstas atiduoti didžiąją dalį savo žemių. Po Rudolfo mirties Krainą paveldėjo Menhardinerių giminė, kuri valdė iki 1335 m. Tuo metu Kraina vėl perėjo Habsburgams ir taip buvo įjungta į Habsburgų monarchiją.
1364 m. Austrijos, Štirijos, Karintijos kunigaikštis ir Tirolio grafas Rudolfas IV pakėlė Krainos markgrafystę į kunigaikštystės lygmenį ir titulavosi Krainos kunigaikščiu.
Lietuvos futbolo varžybos 1973 m.

Aukščiausioji lyga

Pirmenybių sistema pakeista įtraukiant daugiau komandų iš visos šalies. Dėl to turnyras buvo suskaidytas į du etapus.

Pirmasis etapas

Iš pradžių pirmenybės vyko dviejose grupėse dviem ratais.

Antrasis etapas

Po 3 stipriausias grupių komandas žaidė bendrame turnyre dėl aukščiausių apdovanojimų, o likusios komandos žaidė poromis dėl žemesnių vietų.

A grupė

„Žalgirio“ zonoje laimėjo Aušra Vilnius, „Nemuno“ zonoje – Utenis Utena.
Primatai

Mityba

Dantų būna iki 38. Minta mišriu maistu, ypač vaisiais, smulkiais gyvūnais, paukščių kiaušiniais bei jaunikliais. Kai kurios pusbeždžionės minta tik vabzdžiais. Tačiau yra beždžionių (gverecos, langūrai), kurios minta beveik tik lapais. Savanose gyvenančios šimpanzės minta ne tik augalais ir termitais, bet kartais net užpuola nedideles antilopes ar kitas mažas beždžiones. Auką užmuša, suplėšo ir visos kartu vėliau suėda.

Paplitimas ir biotopas

Išskyrus žmones, kurie gyvena visame pasaulyje, primatai paplitę tropinėse ir subtropinėse Amerikos, Afrikos ir Azijos srityse. Amerikoje primatai paplitę nuo pietinės Meksikos iki šiaurinės Argentinos, tačiau jų nėra Karibų salose. Afrikoje primatai plačiai paplitę, daugiau rūšių yra regionuose piečiau Sacharos.
Dauguma laikosi aukštai medžiuose ir vengia nulipti ant žemės (loriai, ilgakulniai, gverecos, orangutangas, gibonai). Stambios miškinės rūšys (mandrilas, gorila) daugiausiai laiko praleidžia ant žemės ir tik nakčiai lipa į medžius. Kai kurie primatai gyvena savanoje (dalis pavianų) arba ant uolų (karčiuotasis pavianas, dželada).
Paskutiniais duomenimis, beveik pusei iš 634 žinomų primatų rūšių gresia išnykimas, daugiausiai dėl to, kad dėl miškų kirtimo mažėja gyvenamas plotas, bei yra medžiojami maistui.

Žmonės ir primatai

Žmonės (homo sapiens) taip pat yra primatai. Pirmieji žmonių rūšies atstovai greičiausiai buvo panašiausi į dabartinius primatus, o ne į žmones ar kitus gyvūnus. Primatų elgesio ir gyvenimo būdo tyrimai svarbūs nustatant žmogaus evoliucijos eigą. Žmonės yra artimai susiję su primatais ir panašūs į juos daugeliu požymių. Primatus tirianti mokslo šaka vadinasi primatologija.
Nut

Vaizdavimas

Vaizduojama kaip kosminė karvė, kurios papilvė nusėta žvaigždėmis. Ant savo nugaros nešanti Ra laivą: keturios karvės kojos, tai keturi Dangaus stulpai ir keturi tiesos ramsčiai.
Dar vaizduojama kaip nuogos moters kūno pavidalo skliautas, po kuriuo guli Gebas, o visą žvaigždėtą Nut kūną iškėlęs laiko dievas Šu, atskirdamas Dangų ir Žemę, t. y. Nut ir Gebą. Saulė leidžiasi į Nut burną, teka iš jos įsčių, o jos kūnas yra duatas – dausų ir sielų transformacijų pasaulis. Kadangi deivė Nut simbolizuoja horizontą, Žemę ji liečia tik rankų ir kojų pirštų galiukais, o jos vyras Gebas guli po ja, stovinčiu falu nukreiptu į ją.
Nut vardo hieroglifas reiškia „vandens puodynė“, manoma, kad tai gali būti susiję ir su vaisingumu.

Kultas

„Piramidžių tekstai“ rodo Nut ryšį su pomirtiniu pasauliu, nes ji pakelia mirusiuosius į dangų, taip pat saugo laidojimo rūsius. Sarkofagų dangčių vidų dažnai puošia Nut atvaizdas kaip moters, iškeltose rankose laikančios saulės diską.
Pradžioje buvusi dienos deivė, vėliau tapo dangaus personifikacija.

Mitai

Pagal archajišką kosmogoninį mitą, iš Nut gimė saulė ir žvaigždės, ji tvarko jų judėjimą dangaus skliaute, bet kas vakarą Nut praryja savo vaikus – dangaus šviesulius, o kas rytą vėl juos pagimdo. Saulė Ra kiekvienos savo kelionės pabaigoje, po saulėlydžio, įeina į Nut burną ir kiekvieną rytą atgimsta iš Nut vulvos, tada pateka saulė. Todėl Gebas susipyksta su Nut, dievas Šu atskiria žmoną nuo vyro, palikdamas Gebą apačioje, o Nut pakeldamas į viršų.
Dieną Nut ir jos vyras Gebas, Žemės dievas, būna atskirai, tačiau kiekvieną vakarą Nut nusileidžia į Žemę jo aplankyti ir dėl to sutemsta.
Nut helėnų tapatinama su Rėja.
Lauko tyrimas

Lauko tyrimas – duomenų surinkimas iš tiesioginių šaltinių daugelyje socialinių ir gamtos mokslų. Lauko tyrimai vykdomi tokiuose moksluose kaip antropologija, etnografija, etnologija, folkloristika, etnomuzikologija, archeologija, biologija, ekologija, aplinkotyra, geografija, geologija, kalbotyra, paleontologija, sociologija ir kt.
Lauko tyrimas gali vykti in situ – t. y. tik vienoje konkrečioje vietoje, smulkiai išnagrinėjant visą su tyrimu susijusį kompleksą arba mobilus tyrimas kai keliaujama nustatytu maršrutu ir tiriami jame esantys tyrimo objektai. Socialinių, humanitarinių mokslų tyrimuose svarbią dalį sudaro žmonių apklausa (gali būti tiesioginė arba telefoninė), stebėjimas, aplinkos fiksavimas.
Erika Zulanienė

Biografija

Nuo 1957 m. Vilniaus universitete studijavo žurnalistiką. 1963 m. pradėjo dirbti Lietuvos valstybiniame radijo ir televizijos komitete, ruošė laidas moksleiviams, jaunimui, šeimai. 1972–1975 m. laikraščio „Tiesa“ korespondentė Havanoje. 1975–1979 m. vėl dirbo Lietuvos valstybiniame radijo ir televizijos komitete. 1979 m. išvyko į Klaipėdą. Dirbo Gargžduose Klaipėdos rajono radijo redaktore. Kartu rengė reportažus Lietuvos radijui iš Klaipėdos rajono, bendradarbiavo Klaipėdos krašto ir šalies spaudoje. Rašė apie rajono gyvenimą, rengė reportažus daugiausia buities, kultūros temomis.
Klaipėdos muzikinis pavasaris

Klaipėdos muzikinis pavasaris – seniausias Lietuvos muzikinis festivalis, pradėtas rengti 1976 m. tuometinio Lietuvos nacionalinės filharmonijos direktoriaus kompozitoriaus Rimvydo Žigaičio iniciatyva. Iki 2003 m. jį organizavo Lietuvos nacionalinės filharmonijos Klaipėdos skyrius, vėliau Klaipėdos muzikos centras. Festivalio metu dėmesys skiriamas klasikinei, akademinei muzikai, darniai tradicijų ir naujovių sintezei, žymiausių Klaipėdos, Lietuvos ir užsienio atlikėjų pasirodymams.
Pašvitinio herbas

Aprašas

Juodame lauke auksinis kaplys sidabriniu kotu, einantis heraldiškai kairiojo kaspino vietoje, galva aukštyn, ašmenys žemyn, apie kotą apvyta auksinė apynio virkščia su auksiniais lapais ir sidabriniais spurgais.
Herbas simbolizuoja miestelio ryšį su žemės ūkiu ir aludaryste.

Istorija

Herbas patvirtintas 1995 m. balandžio 13 d. Prezidento dekretu. Etalono autorius – Juozas Galkus.