google/wiki40b huggingface dataset:
Rytų fryzų kalba

Senoji rytų fryzų kalba ir jos išnykimas

Senąja rytų fryzų kalba buvo kalbama Rytų Fryzijoje (Ostfriesland), regione tarp Lauverio ir Vėzerio upių, Žemutinėje Saksonijoje. Senoji kalba turėjo dvi dialektų grupes: Vėzerio fryzų (rytuose) ir Emso fryzų (vakaruose). Nuo 1500 m. kalbančiųjų pradėjo mažėti ir kalba neišliko iki šių dienų. Emso fryzų kalba išnyko XVII a. viduryje, o Vėzerio fryzų kalba laikėsi iki 1700 m. Šią kalbą dar buvo galima išgirsti 1723 m.

Kalbantieji

Dabartine Rytų fryzų kalba šneka maždaug 2250 žmonių. 2000 žmonių ja kalba gerai, tai yra šių žmonių gimtoji kalba. Dauguma jų yra senosios kartos, dėl to Rytų fryzų kalba yra nykstanti kalba.
T-14 Armata

Konstrukcija ir ginkluotė

Tankas sukurtas ant universalios kovinės platformos „Armata“. Tai unifikuota sunkioji vikšrinė platforma, kurios pagrindu bus gaminamas ne tik tankas T-14, bet ir pėstininkų kovos mašinos, sunkiosios haubicos, savaeigiai artilerijos pabūklai ir kitos karinės mašinos. T-14 pagal masę yra vidutinis tankas, turintis 1500 arklio jėgų dyzelinį variklį. Važiuoklę sudaro 7 poros ratų (palyginimui – 6 poros tanke T-72).
Tanko įgula įkurdinta izoliuotoje kapsulėje, iš kurios valdo automatizuotą tanko bokštelį. Šarvuota kapsulė atskirta nuo tanko amunicijos saugyklos. Ekipažas liktų sveikas net susprogdinus tanką. Naujo modelio išoriniai šarvai padengti specialiu sluoksniu, kuris žymiai sumažina tanko matomumą (stebint radarais). Tanke yra naujas dinaminės apsaugos kompleksas, todėl tankui mažiau pavojingi sprogmenys ir kitos prieštankinės priemonės. Įmontuotas aktyviosios apsaugos kompleksas „Afganit“ naudoja „Dopplet“ radarą, kurio pagalba aptinka į tanką nutaikytus objektus, pavyzdžiui, prieštankines raketas. Priešo ginklo aptikimo atveju, ši sistema paleidžia jį sunaikinančią raketą. Apginkluotas 125 mm lygiavamzde patranka, iš kurios gali šaudyti valdomąsias raketas. Patrankos šūvio nuotolis – iki 8 km. Papildomai komplektuojamas priešlėktuviniu 30 mm pabūklu, skirtu kovoti su priešininko bepiločiais orlaiviais ir atakos sraigtasparniais, o 12,7 mm sunkioju kulkosvaidžiu – su priešo pėstininkais.

Vertinimai

Vakaruose reakcija į šį gaminį nevienareikšmiška. Teigiama, kad „Armatos“ kūrėjai panaudojo kai kurias vokiškojo tanko „Leopard 2“ technologijas. Nors Rusijoje tikimasi, kad „Armata“ svariai prisidės prie šalies sausumos karinių pajėgų modernizacijos, bet šio tanko vertė gerokai viršija Rusijos finansinius pajėgumus, todėl abejojama, ar „Armata“ kada nors taps šalies ginkluotųjų pajėgų ašimi. Pasak apžvalgininkų, „Armata“ kaina gerokai didesnė, negu buvo numatyta rusų ginkluotės programoje 2020 metams. Dėl to tikimasi, kad Gynybos ministerija sumažins planuojamų įsigyti „Armata“ tankų skaičių ir nukreips dėmesį į jau esamų tankų T-72 modernizavimą.
Bindus

Bindus (skr. बिन्दु = bindu- „lašas, taškas“) – hinduistinio ir budistinio tantrizmo sąvoka, reiškianti tašką, sudarytą iš vyriškų ir moteriškų pradmenų. Vyrišką pradą simbolizuoja balta spalva, moterišką – raudona (arba purpurinė). Tikima, kad bindų yra visame kūne. Tibeto budizme bindus (tibet. ཐིག་ལེ  = thig le) nurodo į subtilųjį arba vaivorykštinį kūną.
Hinduistai bindus laiko dievo Šivos žmonos Šaktės apraiška, todėl pagal paprotį ištekėjusių moterų kaktoje kaip vaisingumo simbolis žymimas raudonas taškas, vadinamas bindi (बिंदी = bindī).
Slovakijos Rojaus nacionalinis parkas

Geografija

Parke yra saugoma Slovakijos Rojaus – kalnų grandinės Slovakijos Rūdiniuose kalnuose – gamtinė teritorija su vaizdingais kalnų kraštovaizdžiais ir reljefo formomis, išskirtinėmis faunos ir floros rūšimis. Rojaus parko plotas – 197,63 km², juosiančios buferinės zonos plotas – 130,11 km². Parko teritorijoje įsikūrę 8 vietiniai ir 11 nacionalinių draustinių, įrengta 300 km turistinių pėsčiųjų takų, dažnai su laiptais, tilteliais, grandinėmis. Parke yra apie 350 olų ir urvų, tačiau lankymui atviras tik Dobšino ledo urvas, nuo 2000 m. įtrauktas į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą.

Flora ir fauna

Parke gyvena apie 4 000 rūšių bestuburių, tarp jų virš 2 100 rūšių drugių. Iš stuburinių – veisiasi 200 rūšių, iš kurių 130 yra saugomos. Tarp parke gyvenančių 40 rūšių žinduolių: lokiai, šernai, elniai, vilkai, lapės, vilpišiai, kiaunės. Čia prieglobstį randa nykstančios gyvūnų rūšys: europinės ūdros ir starai, taurieji sakalai.
Anicetas Lupeika

Biografija

1955 m. baigė Klaipėdos jūreivystės mokyklą, technikas – laivų korpusų surinkėjas.
Lietuvių tautininkų sąjungos Akmenės valdybos pirmininkas.
1990-1995 m., 1995-1997 m., 1997-2000, 2000–2003 m., 2003–2004 m. ir 2007 m. Akmenės rajono savivaldybės tarybos narys. 1995, 1997, 2000 ir 2003 m. išrinktas Akmenės rajono savivaldybės meru.
Sutuoktinė Dalia, Vaikai Rima, Nijolė, Romanas, Deivis, Linas, Rasa, Renata, Žilvinas.
2006 m. apdovanotas Šiaulių apskrities Garbės ženklu „Už nuopelnus Šiaulių apskričiai“, 2006 m. Lietuvos savivaldybių asociacijos Auksinės krivūlės riteris. 2002 metais suteiktas Lenkijos respublikos Konino miesto Garbės piliečio vardas. Už nuopelnus Lietuvai apdovanotas Gedimino ordino Riterio Kryžiumi. 2009 metais suteiktas Akmenės rajono Garbės piliečio vardas. 2012 m.vasario 16 apdovanotas Garbės ženklu "Už nuopelnus Akmenės rajonui"
Kaniūkai (Alytus)

Aplinkinės gyvenvietės

ALYTUSDAUGAI
Kelmynė (Biržai)

Aplinkinės gyvenvietės

Bačiškiai – 1,1 km
PAČERIAUKŠTĖ – 4,4 km
Pagaičiškiai – 0,4 km
Pakarkliai (Biržai) – 0,8 km
Bikšiai – 1,4 km
Peleniškiai (Pačeriaukštė) – 1,2 km
Bitniškiai – 2,1 km
Gatavina – 2,1 km
BIRŽAI – 9 km
Adolfas Teresius

Biografija

1978 m. baigė Kelmės 2–ąją vidurinę mokyklą. 1994-2004 m. dirbo Garliavos Juozo Lukšos gimnazijoje mokytoju ir tautodailės studijos vadovu.
Žmona Nijolė Ratautaitė–Teresienė, dukra Adelė (g. 1988) ir sūnus Augustinas (g. 1986). Jauniausias sūnus Dovydas (1989–2008) žuvo tarnaudamas Lietuvos kariuomenėje.

Kūryba

Kai 1975 m. buvo sunaikintas Kryžių kalnas, talkino jį atstatant iš išlikusių detalių bei nuolaužų. 1978 m. prie Žemaičių Kalvarijos esančiame Panų kalne sukūrė pirmuosius koplytstulpius, kurie 1980 m. kartu su unikalia medine koplyčia sovietinės valdžios buvo sunaikinti. 1981–1985 m. virš 30 didelių darbų išdrožė besikuriančioje Orvydų sodyboje Salantuose. 1994–1996 m. sukūrė Kryžiaus kelius Berčiūnuose Panevėžio raj. Be daugelio kitų, 2010 m. sukūrė Vytauto Didžiojo skulptūrą Žalgirio parke Cinkiškiuose.
Per trisdešimt metų darbų nuo 2 iki 7 m. dydžio sukūrė apie 350. Monumentalūs darbai stovi Lenkijoje, Baltarusijoje, Danijoje, Belgijoje, Vokietijoje, JAV (Mičigano ir Ilinojaus valstijose), Australijoje, Vengrijoje. Surengė 34 personalines parodas, kartu su kitais autoriais dalyvavo 88 parodose. Darbai eksponuoti parodose Švedijoje, Vokietijoje, Islandijoje, Belgijoje, JAV, Japonijoje, Latvijoje, Suomijoje, Austrijoje. Dalyvavo kuriant 35 skulptūrų parkus Lietuvoje ir užsienyje.
Vladas Petkevičius

Biografija

1979 m. baigė Vilniaus inžinerinį statybos institutą, inžinierius – statybininkas.
AB „Akmenės melioracija“ valdybos pirmininkas, UAB „Datavis“ direktorius.
1991 m. Lietuvių tautininkų sąjungos narys. 1995–1997 m., 1997–2000 m., 2000–2003 m. ir 2003–2007 m. Akmenės rajono savivaldybės tarybos narys.
Akmenės Rotary klubo narys. Sutuoktinė Nijolė, vaikai Andrius, Vytautas.
Diphylleia grayi

Paplitimas

Savaime paplitę vidurio ir šiaurinėje Japonijoje bei Rusijai priklausančioje Sachalino saloje, kurioje paplitęs negausiai. Mėgsta pakankamai drėgną dirvožemį.

Apibūdinimas

Diphylleia grayi turi įdomią savybę – lyjant, jo žiedlapiai praranda baltą pigmentą ir tampa skaidriai permatomi it stiklas, o sausi vėl atgauna buvusį baltą pigmentą. Dėl šių savybių, šis augalas vadinamas „gėle skeletu“.
Augalas auga gana lėtai ir užauga iki 0,4 m aukščio bei išsikeroja iki 1 m pločio. Jų lapai dideli, platūs, apie 20–25 cm ilgio. Žydi gegužės pabaigoje – birželio mėnesį. Žiedynas skėčio formos, iki 8–12 baltų, nedidelių Žiedų, kurių skersmuo iki 2 cm. Jų vaisius – tamsiai mėlynos spalvos uoga, panaši į mėlynes, kuri subręsta rugpjūtyje.
Mafija žudo tik vasarą

Turinys

Artūras buvo pradėtas 1969 m. gruodžio 10 d., kuomet Palerme įvyko didelis mafijos grupuočių susidūrimas. Pirmasis žodis, kurį jis ištarė vaikystėje, buvo „Mafija“. Šį žodį jis pasakė šventikui, iš tiesų turėjusį ryšių su banditais.
Mokykloje Artūras įsimylėjo Florą – mergaitę, kurios tėvas buvo bankininkas, o tame pačiame name gyveno teisėjas Roko Kančinis, žinomas kovotojas su mafija. Artūras ilgą laiką nesėkmingai konkuravo su kitu berniuku dėl Floros dėmesio, tuo pačiu pats nežinia kodėl susižavėjęs šaloies prezidentu Giulio Andreotti (vėliau paaiškėjo, kad pastarasis taip pat buvo graudžiai susijęs su mafija). 
Visi šie įvykiai klostėsi Palerme tuo metu, kai Salvatore Riina varė siaubą visai Sicilijai, kuomet buvo sprogdinami teisėjai ir prokurorai, o Artūras ne vieną jų buvo sutikęs tiesiog gatvėje. Pažinties su žurnalistu paskatintas, jis irgi pradeda domėtis šiais įvykiais, tačiau artimai susidraugauti su Flora jam vis vien nepavyksta, kol galiausiai mergaitė su šeima išvažiuoja į Šveicariją.
Prabėgus metams, Artūras įsidarbina pianistu vietinėje Palermo televizijoje. Vieną dieną į rytinę programą atvyksta politikas Salvijus Lima, kurio padėjėja pasirodo besanti Flora...
Stalaktitas

Stalaktitas (gr. stalaktos (Σταλακτίτης) 'lašantis', angl. stalactite, rus. сталактит) – kabantis urvinis darinys, paprastai cilindro arba kūgio formos, susiformavęs nuo lašančio vandens, kuris prasisunkia per karbonatingas uolienas ir palieka ant stalaktito paviršiaus mažą ploną kalcito sluoksnelį. Taip pamažu stalaktitas „auga“. Ilgiausias žinomas stalaktitas yra 20 m ilgio Brazilijoje.
Stalaktitui giminingas darinys yra stalagmitas.
Vaitkūnai (Biržai)

Istorija

Istorijos šaltiniuose pirmąkart paminėti 1645 m. Iki 1922 m. kaimas priklausė Anglininkų dvarui. 1923 m. kaime buvo 20 sodybų ir 111 gyventojų. 1949-1950 m. veikė Vaitkūnų kolūkis, kolūkius sustambinus prijungtas prie J. Janonio kolūkio.
1891 m. sausio 25 d. policija išaiškino slaptą mokyklą Vaitkūnų kaime, kurioje pamokas vedė Adomas Kairys.

Aplinkinės gyvenvietės

BIRŽAI – 12 km 
 Geidžiūnai – 4 km
Anglininkai – 5 km
Iškonys – 3 km
Zizonys – 1 km
Sviliai – 1,3 km
Vida Krisiuvienė

Biografija

1981 m. baigė Vilniaus universitetą, ekonomistė. Druskininkų darbo biržos direktoriaus pavaduotoja, Alytaus teritorinės darbo biržos Druskininkų skyriaus direktoriaus pavaduotoja.
Nuo 2007 m. Druskininkų savivaldybės tarybos narė. 
1993 m. Tėvynės sąjungos (Lietuvos konservatorių), 1999 m. Naujosios demokratijos/Moterų partijos, 2003 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Druskininkų skyriaus, 2016 m. nepartinio judėjimo „Už Druskininkus“ narė.
Moterų klubo „Gabija“ narė. Sutuoktinis Sigitas, vaikai Irtautas, Kotryna.
Trikrepšis

Trikrepšis (angl. Piterbasket, rus. Питербаскет) – viena iš krepšinio atmainų, 2002 m. pradėta vystyti Rusijoje Sankt Peterburge. Nuo šio miesto pavadinimo trumpinio Piter prigijo ir naujojo žaidimo pavadinimas. Trikrepšiu taip pat susidomėta Lietuvoje, Latvijoje, Lenkijoje, Moldovoje, Ispanijoje, Švedijoje .

Istorija

Žaidimo sukūrėju laikomas dr. Anatolijus Nesmejanovas. Pirmą kartą žis žaidimas oficialiai pristatytas Sankt Peterburge 9-jame tarptautiniame Aleksandro Belovo ir Vladimiro Kondrašino taurės krepšinio turnyre 2002 m.

Žaidimo taisyklės

Nuo įprasto krepšinio žaidimas skiriasi tuo, kad dalyvauja po tris kiekvienos komandos žaidėjus, žaidimas vyksta apskritoje aikštelėje (diametras – 18 m) su koncentriniais apskritimais, ribojančiais 3 sekundžių, dvitaškių ir tritaškių zonas. Apskritimo centre – stovas su pritvirtintomis trimis standartinėmis krepšinio lentomis, sudarančiomis lygiakraštį trikampį. Žaidžiami 3 kėliniai po 15 min., kuriuos skiria 5 min. pertraukos. Bet kuri komanda gali pelnyti taškus, mėtydama į bet kurį krepšį.
Žaidimo taisyklių paprastumas, galimybė atakuoti bet kurį krepšį, didelis rezultatyvumas, sportinis azartas, mažesnis žaidimo aikštelės plotas – privalumai, kurie gali būti išnaudojami žaidžiant mažesnėse aikštelėse, kiemuose, vaikų ir jaunimo tarpe.

Trikrepšis Lietuvoje

Akademikas Jurgis Brėdikis ir dr. Olegas Surovas iniciavo šio žaidimo įdiegimą Lietuvoje.
Lietuvoje šis žaidimas savo istoriją skaičiuoja nuo 2009 m., kada buvo surengtas pirmasis trikrepšio turnyras. 2010 Kauno kolegijoje tarp PiterBasket ir Kauno „Žalgirio“ veteranų vyko trikrepšio rungtynės, skirtos legendinio krepšininko Kazio Petkevičiaus atminimui (dalyvavo buvę 1947–1958 m. SSRS vyrų krepšinio rinktinės žaidėjai). Trikrepšio populiarinimu aktyviai užsiima visuomeninė organizacija „Išeivijos idėjų centras“. Šios krepšinio rūšies propagavimas įtrauktas į Lietuvos sporto muziejaus jaunimo švietimo programą: vykdomi mokymai, seminarai, organizuojama inventoriaus gamyba, vyksta turnyrai, be to, jau kaupiami ir susiję eksponatai . Kaune trikrepšį žaidė ikimokyklinių įstaigų auklėtiniai, moksleiviai, studentai, sporto veteranai, neįgalieji.
Caddillac Tah

Caddillac Tah yra JAV repo stiliaus atlikėjas. Kilęs iš Jamaikos rajono, Kvynse, Niujorke, JAV. Jis yra susituokęs, turi dvi dukras Destiny ir Unique.
Alhasanas ben Kanunas

Istorija

959 m. Fatimidų karvedys Ziri (Ziri ibn Manad) puolė Fesą ir nukariavo visą tolimąjį Magrebą, išskyrus Seutą ir Tanžerą. Paskutinis Idrisidų dinastijos sultonas Hasanas II buvo priverstas vėl pereiti į Fatimidų pusę. Tuo pasipiktino Omejadai, kurie 972 m. pradėjo prieš jį karą. Pirmas ispanų puolimas buvo atremtas, bet 974 m., antro puolimo metu, Hasanas II pateko į nelaisvę ir buvo išvežtas į Kordobą. Po kelerių metų jis atgavo laisvę ir kurį laiką gyveno Kaire. 984 m. palaikomas Tuniso Ziridų dinastijos Alhasanas ben Kanunas pabandė Maroke sukelti sukilimą prieš Omejadus, bet vėl pateko į nelaisvę. 985 m. Kordoboje Hasanui II buvo įvykdyta mirties bausmė nukertant galvą.
Seutą ir Tanžerą dar kurį laiką valdė nuo Omejadų priklausoma Idrisidų dinastijos šaka, prasidėjusi nuo Idris II-ojo sūnaus Umaro. 1010 m. jie įsikūrė Malagoje ir 1016 m. tapo gerai žinomos Ispanijos istorijoje Hamudidų dinastijos pradininkais.
Balsių pagrindinė mokykla

Istorija

Balsiuose pradinė mokykla veikė nuo 1918 m. ūkininko Vaitekūno namuose. Prasidėjus žemės reformai 1922 m. mokykla persikėlė į Pocevičių namus, kur veikė iki 1938 m. 1938-1948 m. mokykla veikė Rimšonių kaime esančioje Stankevičių sodyboje, liaudyje vadinamoje Vigadine. Nuo 1948 m. mokykla vėl veikė Balsiuose, Pocevičių sodyboje, o nuo 1950 m. mokykla veikė ir Vigadinėje. 1952 m. Vigadinėje esanti mokykla ir Akmenėlių pradinė mokykla apjungtos į vieną ir atidaryta Petrašiūnų septynmetė mokykla. Balsiuose pradinė mokykla kaip atskiras Petrošiūnų septynmetės mokyklos komplektas dar kurį laiką veikė, tačiau greitai buvo uždaryta, ir visi balsiečiai vaikai perėjo mokytis į Rimšonius. Mokykloje buvo 1-6 klasės, mokėsi 152 mokiniai. Pradinės klasės mokėsi Vigadinėje, vyresniosios – nusavintame Dzvinkų name Rimšonių kaime. Vigadinėje buvo ir mokytojų butai – sunkiai apšildomi, be elektros. 1953 m. mokykloje atsirado ir 7-oji klasė.
1958 m. gruodžio mėnesį pastatytas mokyklos priestatas. Daugėjo mokinių, didėjo mokytojų kolektyvas. 1959 m. pavasarį K. Audronį išrinkus Preičiūnų kolūkio pirmininku iki mokslo metų pabaigos mokyklai vadovavo Pranas Beinoras, iki tol dirbęs su pradinėmis klasėmis. Veikė atskiri vyresnių ir žemesnių klasių šokių rateliai ir chorai, kurie aktyviai dalyvaudavo rajoninėse dainų ir šokių šventėse. Pasibaigus mokslo metams mokytojai organizuodavo ekskursijas. 1961 m. savo fonduose turėdama 41 knygą pradėjo veikti mokyklos biblioteka, kuri kasmet papilnėdavo 300-400 knygų. 1966 m. priestato teisėmis pastatytas pastatas Balsiuose, kur perkeltos vyresniosios klasės. Nuo 1976 m. Petrašiūnų aštuonmetė mokykla pradėta vadinti Balsių aštuonmete mokykla.
1980 m. atliktas centrinio pastato kapitalinis remontas, kurio metu buvo sumontuota katilinė, įrengta centrinio šildymo sistema. 1992 m. iš kolūkio „Naujas ūkis“ nupirktas tipinis dviejų grupių vaikų darželis, kuriame įsikūrė pradinės klasės. Nuo to laiko mokykloje veikia paralelės pradinės klasės – vienos Rimšoniuose, kitos Balsiuose – iš viso 7 klasių komplektai. 1995 m. vėl įsteigtos priešmokyklinio ugdymo klasės, vėliau grupės. 1999 m. mokykloje atidaryta 10-ta klasė ir mokykla tapo pagrindine. Kasmet mokykloje daugėjo mokinių ir mokytojų. Jei 1984 m. mokykloje buvo 140 mokinių ir mokytojų, tai 2002 m. jau 293 mokiniai ir 25 mokytojai.
Gražia tradicija tapo pradinukų Mažasis poezijos pavasaris buvusioje Kazio Binkio sodyboje.
Zina Kubilienė

Biografija

1950–1961 m. mokėsi Ubiškės vidurinėje mokykloje. 1962–1967 m. studijavo Kauno politechnikos instituto Mechanikos fakultete, inžinierė mechanikė.
1961–1962 m. Telšių durpių įmonės sekretorė, 1968–1978 m. Ežerėlio durpių įmonės inžinierė, 1978–1992 m. Ežerėlio gyvenvietės tarybos Vykdomojo komiteto pirmininkė, apylinkės viršaitė. 1993–1995 m. Lietuvos Respublikos Vyriausybės atstovė Kauno regionui, 1995–1997 m. Kauno apskrities valdytojo pavaduotoja. 1997–2000 m. AB „Kauno energija“ vyr. ekonomistė, nuo 2000 m. Ežerėlio seniūnė.
Nuo 1990 m. Lietuvos demokratinės darbo partijos narė, Kauno rajono tarybos prezidiumo narė, nuo 2001 m. Lietuvos socialdemokratų partijos narė, Kauno skyriaus tarybos ir prezidiumo narė.
1992–1995 m. Kauno rajono tarybos deputatė, 1995–2000 m. ir 2003 m. kovo – balandžio mėn. Kauno rajono savivaldybės tarybos narė.
Tovuzas

Istorija

1912 m. gyvenvietę įkūrę vokiečiai jį vadino Traubenfeld. II pasaulinio karo metu vokiečiai išvyti, miestas pervadintas Tauzu.
Vivian Cheruiyot

Biografija

Cheruiyot aukšto rango varžybose debiutavo 1998 m. pasaulio kroso čempionate, jaunimo klasėje. Tąkart sportininkė užėmė 5 vietą. Po metų sportininkė vėl startavo pasaulio kroso čempionate ir šįkart pelnė sidabro medalį jaunimo rungtyje. 1999 m. pasaulio jaunių čempionate Lenkijoje sportininkė iškovojo bronzos medalį 3000 bėgime. 2001 m. bėgikė tapo Afrikos jaunimo čempione. 2002 m. Jamaikoje vykusiame pasaulio jaunimo čempionate Cheruiyot iškovojo bronzinį apdovanojimą. 2008 m. vasaros olimpinėse žaidynėse Cheruiyot 5000 m bėgime užėmė penktąją vietą. 2010 m. lengvaatletė pirmą kartą tapo Afrikos čempione ir pasaulio uždarų patalpų vicečempione. 2007 m. sportininkė debiutavo pasaulio čempionatuose. 2007 m. pasaulio čempionate ji pelnė sidabro medalį, 2009 m. pasaulio čempionate ir 2011 m. pasaulio čempionate po aukso medalį.
I Europos futbolo čempionatas

Finalinis turnyras

Galutinio etapo rengėja Prancūzija paaiškėjo tik išaiškėjus visoms keturioms komandoms dalyvėms. Turnyras vyko 1960 m. birželio 6–10 d. Marselyje ir Paryžiuje.
TSRS rinktinė, kurios vartus tuo metu saugojo legendinis Levas Jašinas, pusfinalyje lengvai nugalėjo Čekoslovakiją, o finale po pratęsimo nugalėjo Jugoslaviją.
Petras Firlejus (1619)

Biografija

Lenkijos magnatų Firlejų giminės atstovas, herbo „Lewart“ savininkas. Karūnos didžiojo maršalkos ir Krokuvos vaivados Jano Firlejaus (1521–1574) ir Sofijos Boner (m. 1563) sūnus. Broliai – Mikalojus, Janas, Andžejus ir Henrikas.
Auklėjamas buvo savo tėvo kalvinizmo dvasios, 1581 m. išvyko į Padujos universitetą. Būdamas Italijoje perėjo į Romos katalikų tikėjimą.
Grįžęs į tėvynę Petras Firlejus buvo renkamas pasiuntiniu į 1593 ir 1597 m. seimus. 1600 m. dalyvavo Lenkjos armijos vadovaujamos Karūnos didžiojo etmono Jano Zamoiskio žygyje į Moldavijos kunigaikštystę, 1602 m. dalyvavo kare su švedais Lifliandijoje.
1609 metais Petras Firlejus buvo paskirtas Zavichosto kaštelionu, 1613 m. – Bečo kaštelionu, o 1614 m. tapo Vojnicos kaštelionu. 1617 m. Petras Firlejus gavo Liublino vaivados pareigybę, taip pat jam priklausė Parčevo seniūnija.
Vytautas Povilas Šilas

Biografija

Gimė 1937 m. birželio 29 d. Šiauliuose. 1944-1948 m. mokėsi pradinėje mokykloje Kaune, 1961 m. baigė Vilniaus 10-ąją vidurinę mokyklą, 1961-1967 m. studijavo VU Fizikos fakultete. 1967-2000 m. Vilniaus radijo komponentų gamyklos (vėliau AB „Vilniaus Vingis“) inžinierius konstruktorius. 1961 m. Vilniuje įsteigė iki šiol veikiantį jaunimo esperanto kalbos klubą „Juneco“. 1968-1975 m. TSRS neoficialios jaunimo esperanto klubų tarybos pirmininkas, sekretorius, valdybos narys. Parengė dvi plokšteles esperanto kalba: lietuvių liaudies dainų (įdainavo Virgilijus Noreika 1962) ir lietuvių estradinių dainų (1965). 1977 m. tapo pirmojo pasaulyje esperanto kalbos vadovėlio radijo mėgėjams autoriumi. Esperanto kalba Lietuvos ir užsienio spaudoje parašė per 160 straipsnių. Nuo 1989 m. - Mažosios Lietuvos reikalų tarybos pirmininkas. Nuo 1980 m. ekskursijų po Karaliaučiaus kraštą organizatorius ir vadovas. Inicijavo LR Seimo nutarimus dėl Atmintinų dienų - lapkričio 30 d. Mažosios Lietuvos prisijungimo (t. y. Tilžės akto) ir spalio 16 Mažosios Lietuvos gyventojų genocido, parėmė sausio 15 - Klaipėdos krašto sukilimo dienos įteisinimą. Straipsnių rinkinio „Mažoji Lietuva. Lietuvininkų kovos“ sudarytojas ir vienas iš autorių (2010).
Artūras Baublys

Biografija

1979 m. Vilniaus universiteto Istorijos fakultete baigė istoriją. 1979–1982 m. Trakų istorijos muziejaus mokslinis bendradarbis. 1982–1986 m. Lietuvos televizijos (LTV) Propagandos redakcijos vyresnysis redaktorius, 1986–1988 m. Informacijos vyriausiosios redakcijos vyr. redaktoriaus pavaduotojas. 1988–1993 m. LTV Vyriausiosios vaikų ir jaunimo laidų redakcijos vyr. redaktorius.
1993 m. Eksperimentinio kūrybinio susivienijimo „KS-1“ redaktorius. 1993–1994 m. Lietuvos radijo ir televizijos Užsienio ryšių direkcijos aukščiausios kategorijos žurnalistas, 1994–1996 m. jos direktorius. Nuo 1996 m. balandžio mėn. – LTV Užsienio ryšių skyriaus viršininkas. Nuo 1996 m. rugsėjo mėn. – reklamos agentūros „Lukrecija dizainas“ konsultantas. 2000 m. Ūkio ministerijos atstovas spaudai. VšĮ ART2B vadovas, viešųjų ryšių konsultantas.

Veikla

1982–1984 m. rengė ir vedė laidas „Gintarinis raktas“, „M-12“, „Jaunimo studija“, 1985–1986 m. „Mūsų svečiai“, 1988–1993 m. „Labirintas“, 1992–1996 m. „Telelife“. 1993–1994 m. Užsienio ryšių direkcijoje rengė reportažus tarptautiniams teležurnalams „Europos aikštė“, „Alice“, buvo tarptautinių teatrų festivalio „Life“ bei madų festivalio „In Vogue 93“ atstovas spaudai.
Tehvandi tramplinas

Istorija

1968 m. sausio 14 d. kompleksas atidarytas. 2013 m. estų šuolininkas Siim-Tanel Sammelselg pasiekė šio tramplino rekordą - 102 metrai.
2011 m. komplekse vyko pasaulio jaunimo slidžių sporto čempionatas.
Aidas (Vilnius)

Aidas – Vilniaus krašto lietuvių laikraštis, leistas 1938–1939 m. Vilniuje.

Istorija

Nr. 1 išėjo 1938 m. balandžio 29 d. vietoje laikraščio „Vilniaus rytojus“. Leistas du kartus, nuo 1938 m. spalio 3 d. – tris kartus per savaitę. Spausdino spaustuvė „Ruch“ Vilniuje. Išleisti 192 numeriai.
Informavo apie Lietuvos ir pasaulio įvykius, svarstė Vilniaus krašto kultūros, švietimo, socialinius klausimus, spausdino lietuvių rašytojų kūrinius, skleidė lietuvybės idėjas. Lenkų valdžia konfiskuodavo atskirus numerius, kuriuos redakcija pakartotinai išleisdavo be uždraustų tekstų, su tuščiomis skiltimis.
Nuo 1938 m. spalio 13 d. spausdintas „Aido“ puslapis „Kultūrinės žinios“, kuris nuo 1939 m. sausio ėjo kas savaitę. Nuo 1938 m. gegužės 3 d. leistas savaitinis priedas ūkininkams „Ukininkas“, nuo 1938 m. gegužės 6 d. – iliustruotas priedas vaikams „Varpelis“.
Leidėjas ir redaktorius Liudvikas Cicėnas, nuo 1939 m. sausio mėn. – Vincas Budrevičius.