google/wiki40b huggingface dataset:
DARPA Grand Challenge

DARPA Grand Challenge – nepilotuojamų automobilių lenktynės, finansuojamos JAV gynybos ministerijos technologijų skyriaus (DARPA). Jų tikslas yra sukurti pilnai automatizuotus automobilius. Pentagonas planuoja 2015 m. robotais pakeisti 1/3 savo automobilinio parko ir sumažinti žmogiškųjų resursų nuostolius sudėtinguose sąlygose.
Pirmosios lenktynės įvyko 2004 m. kovo 13 d. Nevadoje Mohavo dykumoje. DARPA nustatė 1 mln. dolerių prizą automobiliui, kuris pirmasis įveiks 150 mylių (241,4 km) trasą per 10 valandų. Nors lenktynėms užsiregistravo daugiau nei 100 komandų, tačiau sėkmingiausiai pasirodęs automobilis nuvažiavo tik 5 proc. trasos (11,9 km; komanda Red Team iš Karnegio-Melono universiteto). Realiai varžybose dalyvavo 15 komandų. Pajudėti iš starto pavyko tik 8 automobiliams. Visos trasos nenuvažiavo niekas.
Antrosios lenktynės 2005 m. spalio 8-9 d. taip pat vyko Nevados Mohavo dykumoje. DARPA prizinis fondas buvo padvigubintas iki 2 mln. dolerių. Varžyboms užsiregistravo 195 komandos iš 36 JAV valstijų ir keturių kitų šalių. Po pusfinalių atrinktos 23 komandos, lenktynėse dalyvavo 22. Pagal lenktynių sąlygas komandos gavo informaciją apie trasą prieš dvi valandas iki starto, todėl robotai turėjo tik bendrą trasos vaizdą, o sprendimus kaip konkrečiai įveikti kliūtis sprendė patys. Penkios komandos užbaigė visą trasą, tarp jų keturios per nustatytą maksimalų 10 valandų laiką. Laimėtojų tapo Stanfordo universiteto komanda, kurios modifikuotas VW Touareg "Stanley" trasą įveikė per 6 val. 53 min. ir 58 sekundes. Antrą ir trečia vietas užėmė automobiliai iš vienos Red Team komandos iš Karnegio-Melono universiteto.
Trečiosios lenktynės Urban Challenge įvyko 2007 m. lapkričio 3 d. Skirtingai nuo ankstesnių varžybų, kurios vyko dykumoje, o trasa buvo gana tiesi, šios lenktynės vyko apstatytoje apleistų kareivinių teritorijoje, buvusioje oro pajėgų bazėje George Air Force Base. Komandoms, kurios pirmosios įveiks į tris dalis padalinta 60 mylių ilgio trasą per maksimalų 6 valandų laiką, DARPA nustatė 3,5 mln. dolerių prizinį fondą. Prizinis fondas padalintas į 2, 1 ir 0,5 mln. dolerių prizus pirmajai, antrajai ir trečiajai komandai. Varžybas laimėjo komanda Tartan Racing, antrąją vietą užėmė Stanford Racing Team, trečiąją - Team VictorTango.
Glinskio maištas

Glinskio maištas – Lietuvos Didžiosios kunigaikštystės kunigaikščio Mykolo Glinskio 1508 m. sukilimas prieš Lietuvos didįjį kunigaikštį Žygimantą Senąjį.

Priežastis

Vyko per 1507–1508 m. LDK ir Maskvos Didžiosios kunigaikštystės karą. Dėl staigaus Mykolo Glinskio iškilimo ir didelės įtakos Lietuvos didžiajam kunigaikščiui Aleksandrui kilo Ponų Tarybos narių opozicija, vadovaujama Trakų vaivados Jonušo Zaberezinskio. Priešininkų apkaltintas ketinimu atimti iš Žygimanto Senojo Lietuvos Didžiosios kunigaikštystės sostą ir nušalintas nuo vyriausybės – Ponų Tarybos nario pareigų, Mykolas Glinskis sukėlė maištą. Jis siekė bent atskirti nuo Lietuvos Didžiosios kunigaikštystės stačiatikių gyvenamąsias žemes ir tapti jų kunigaikščiu.

Eiga

Maištas prasidėjo 1508 m. vasario 2 d. Trakų vaivados Jonušo Zaberezinskio, Mykolo Glinskio svarbiausio politinio priešininko, nužudymu Gardine. Mykolas Glinskis su broliais Vasilijum ir Ivanu bei kitais giminaičiais 1508 m. kovo mėn. pasidavė Maskvos didžiojo kunigaikščio Vasilijaus III globai. Maištas vyko Baltarusijoje ir dalyje Ukrainos, bet vietos gyventojai Glinskio nerėmė. Jį parėmė Krymo chanas Menglis Girėjus ir Moldavijos valdovas Bogdanas III.
Maištininkai, 1508 m. gegužės pabaigoje neįstengę užimti Slucko ir Minsko, Oršoje susijungė su Maskvos didžiosios kunigaikštystės kariuomene. Čia ją liepos 13 d. sumušė Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės kariuomenė, padedama lenkų samdinių, kuriai vadovavo Lietuvos didysis etmonas Konstantinas Ostrogiškis.
Glinskio maištą numalšinus, Lietuvos Didžioji Kunigaikštystė ir Maskva spalio 8 d. sudarė taiką. Mykolui Glinskiui su šalininkais leista išvykti į Maskvą.
Ljankihuė (miestas)

Istorija

Gyvenvietė įkurta 1852 m. Desaguės (Desagüe) pavadinimu. 1968 m. suteiktas komunos statusas.
Vaclovas Čižiūnas

Vaclovas Čižiūnas (1900 m. sausio 25 d. Kulniškiai, Gelvonų valsčius – 1980 m. kovo 10 d. Veinas, Naujojo Džersio valstija) – lietuvių pedagogas, visuomenės veikėjas.

Biografija

1927 m. baigė S. Daukanto mokytojų seminariją, 1938–1939 m. studijavo Vytauto Didžiojo universitete, 1942 m. baigė Vilniaus universitetą.
1917–1939 m. mokytojavo, 1939 m. dėstė Ukmergės mokytojų seminarijoje. 1941–1944 m. dirbo Švietimo ministerijoje, vidurinio mokslo departamento direktorius. 1944 m. pasitraukė į Vokietiją. 1946 m. suorganizavo lietuvių progimnaziją Noimiunsteryje, jos direktorius, vėliau – gimnaziją Klein-Vitenzėje, 1949 m. mokytojavo Pinebergo gimnazijoje.
1925 m. Lietuvių mokytojų profsąjungos Kauno skyriaus pirmininkas, nuo 1927 m. sekretorius, 1933–1939 m. centro valdybos sekretorius. 1950–1954 m. JAV lietuvių mokytojų sąjungos rytų pakraščių centro valdybos vicepirmininkas. Bendradarbiavo lietuvių spaudoje. Parengė vadovėlių pradžios mokykloms.
Adomas Jacovskis

Biografija

1973 m. baigė Lietuvos dailės institutą. 1977–1978 m. dirbo Lietuvos televizijoje, 1978 –1993 m. Jaunimo teatro vyr. dailininkas. 1989 –2016? m. Vilniaus dailės akademijos dėstytojas, nuo 1995 m. docentas. 
Sesuo Aleksandra Jacovskytė – scenografė, kostiumų dailininkė, brolis Jokūbas Jacovskis – grafikos dizaineris, knygos dailininkas. 
Sūnus Marijus Jacovskis  – scenografas.

Kūryba

Sukūrė scenovaizdžių daugiau kaip 80 spektaklių: Jaunimo teatro, Vilniaus mažojo teatro, Kauno dramos teatro ir Kauno muzikinio teatro spektakliams, Lietuvos operos ir baleto teatro operoms, baletams, taip pat Islandijos nacionaliniame teatre Reikjavike, Rygos nacionalinėje operoje, Centriniame operos ir baleto teatras Pekine, Maskvos, Geteborgo ir kituose teatruose. 
Scenovaizdžiams būdinga hiperbolizuoti vaizdiniai akcentai tamsioje erdvėje. 8-9 dešimtmečio kompozicijos emociškai įtaigios, dažnai sudarytos iš architektūros elementų ir daiktų, vėlesnių raiška įvairi ir ištobulinta.
Nutapė portretų („Marius su popierine kepure“ 1981 m., aktoriaus V. Bagdono, 1984 m., „Repeticija“ 1987 m.), portretinių kompozicijų („Karaliaus profilis“ 1988 m., „Veidas – kaukė“ 1990 m., „Keliautojas“ I–III 1990–1993 m., „Raudona galva“ 1999 m., „Vandennešys“ 2000 m.) Kūriniai ekspresionizmo stilistikos, ryšku ištobulintas kontūrinis piešinys, subtili plonasluoksnė tapyba.
Surengė individualių tapybos, scenografijos parodų, dalyvavo tarptautinėse parodose Baltijos šalyse, Rusijoje, Italijoje, Japonijoje, pelnė apdovanojimų tarptautiniuose teatro festivaliuose. Jo kūrinių turi Lietuvos dailės muziejus, Nacionalinis Čiurlionio dailės muziejus, Vilniaus Gaono žydų muziejus, Lietuvos teatro, muzikos ir kino muziejus, Tretjakovo galerija ir Centrinis A. Bachrušino teatro muziejus Maskvoje. Didžiulį Adomo Jacovskio kūrinį "Gulinti galva" galima pamatyti šiuolaikinio meno muziejuje po atviru dangumi Europos parke.
Eje

Eje (turk. İye, tot. Ия, čiuv. Ийе, turkm. Eýe, tuv. Ээ, kaz. Ие – 'šeimininkas') tiurkų mitologijoje – dvasios, nuolat buvojančios kokioje nors vietoje. Tikėjimas eje kilęs iš senosios tiurkų mitologijos ir žinomas Pavolgio, Vidurinės Azijos, Šiaurės Kaukazo, Vakarų Sibiro, Altajaus ir Sajanų tiurkų tautų tikėjimuose. Įsivaizdavimai apie jų paskirtį pas skirtingas tautas skirtingi. Kazanės, Vakarų Sibiro totoriai, baškirai jas sieja su tam tikromis kraštovaizdžio vietomis, trobesiais ir skiria jas į kelis lygius: vandens (су иясе), miškų (урман иясе), namų (ой иясе, йорт иясе). Kitų tautų mitologijoje eje pateko į atskirą dvasių kategoriją su įtvirtintomis funkcijomis, ir įsivaizduojamos, kaip atskirų vietų ir daiktų dvasios-šeimininkės. Pavyzdžiui, nors Altajaus ir Sajanų tiurkai iš visų eje yra išskyrę kalnų valdovą ir taigos valdovą (таг-ээзи), jų manymu, eje yra dvasios, gyvenančios bet kurioje giraitėje.
Artimas eje yra jakutų ičči įvaizdis. Vakarų Sibiro totoriai eje yra paskyrę apleistus namus, pelkes, griovas. Turkmėnų mitologijoje veikiant islamui eje sumišo su piktosiomis dvasiomis, džinais, gyvenančiais tam tikrose vietose.
Čiuvašams eje (ийе) tai nelabasis, gyvenantis namie po krosnimi, pirtyse.
Dievetiškė

Istorija

Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. 1975-1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.
Vlodavos apskritis

Istorija

X a. pabaigoje šias žemes užėmė Kijevo Rusia. Žlugus Kijevo Rusios valstybei šios žemės atiteko Haličo-Volynės kunigaikštystei, kuriai žlungnat XIII-XIV a. dėl šių žemių kovojo LDK, Lenkijos karalystė ir kryžiuočiai. XIV a. pabaigoje šiaurines apskrities žemes užėmė Lietuvos Didžioji kunigaikštystė ir prijungė prie Trakų vaivadijos, kur 1566 m. buvo įkurta Bresto vaivadija, egzistavusi iki 1795 metų.
Nuo 1795 m. iki 1809 m. šios žemės priklausė Austrijos karalystės Vakarų Galicijai. 1809–1816 m. priklausė Varšuvos kunigaikštystės Sedlcų departamentui.
1816–1837 m. priklausė Rusijos imperijos Lenkijos Kongreso karalystės Palenkės vaivadijai. 1837–1844 m. priklausė Palenkės gubernijai, kuri 1844 m. prijungta prie Liublino gubernijos. 1867 m. šios žemės prijungtos prie naujai sukurtos Sedlcų gubernijos, kurios jai priklausė iki 1912 metų. 1912-1915 m. priklausė Chelmo gubernijai.
1915–1919 m. priklausė Oberostui. 1919–1939 m. priklausė II Lenkijos Respublikos Liublino vaivadijai. 1939–1945 m. priklausė Trečiojo Reicho Generalgubernijai.
1945–1975 m. priklausė Lenkijos Liaudies Respublikos Liublino vaivadijai. 1975–1998 m. priklausė Chelmo vaivadijai.
Copenhagen Suborbitals

Astronautai

Iki šiol raketos Spica astronautais yra aplikavę tapti Mads Stenfatt, Anna Olsen, Carsten Olsen (Anna Olsen tėtis).

Sutelktinis finansavimas

Projektas yra remiamas žmonių iš viso pasaulio. Papildomos pajamas projektui generuoja komandos narių vedamos paskaitos bei ekskursijos dirbtuvėse. 

Misijos vykdomos iš Baltijos jūros

Unikali projekto dalis – misijų vykdymas iš Baltijos jūros. Nevalstybinei bei nekomercinei organizacijai raketų paleidimas iš žemės yra iš esmės neįmanomas. Dėl to visos raketų paleidimo misijos yra vykdomos nuo mobilios Sputnik platformos tarptautiniuose Baltijos jūros vandenyse (į rytus nuo Bornholm salos). Bornholm salos miestelis Nexo - pagrindinis misijos uostas. 

Pagrindinis siekis - suborbitinis skrydis

Nuo Sputnik platformos Baltijos jūroje pakilusi raketa Spica skraidins astronautą į 100 km aukštį. Atsiskyrusi kapsulė iš lėto kelių parašiutų pagalba  leisis žemyn atgal į Baltijos jūrą.
1990 m. susitarimas dėl cheminio ginklo naudojimo

1990 m. susitarimas dėl cheminio ginklo naudojimo buvo pasirašytas 1990 m. birželio 1 dieną tuometinių JAV ir Tarybų Sąjungos vadovų Džordžo Herberto Bušo ir Michailo Gorbačiovo. Susitarimas buvo pasirašytas oficialaus susitikimo Vašingtone metu.
Pagal susitarimą, cheminio ginklo naikinimo procesai turėjo prasidėti iki 1993 m. ir iki 2002 m. gruodžio 31 d. pasiekti, jog kiekviena šalis turėtų ne daugiau nei po 5 000 tonų cheminio ginklo. Taip pat buvo susitarta dėl leidimo ekspertams įsitikinti cheminio ginklo naikinimo ir mažinimo faktais. Šiuo susitarimu buvo susitarta dėl visapusiško cheminio ginklo draudimo visame pasaulyje palaikymo.
Donatas Škarnulis

Biografija

Donatas Škarnulis gimė ir augo Alytuje. Turi brolį dvynį Darių Škarnulį. Alytuje baigė Šaltinių vidurinę mokyklą, vėliau įstojo į tuometinę policijos akademiją. Čia įgijo bakalauro ir magistro diplomus. Šiuo metu dirba valstybės sienos apsaugos tarnyboje.
Lankyti sportinį ėjimą Donatas Škarnulis kartu su broliu dvyniu pradėjo šeštoje klasėje. Pirmasis treneris Genadijus Graževičius. Savo amžiaus grupėje broliai Lietuvos ir Pabaltijos šalių čempionatuose nuolat užimdavo prizines vietas. Baigę vidurinę mokyklą jie dar bandė sportuoti, tačiau buvo sunku suderinti studijas policijos akademijoje ir sportinio ėjimo treniruotes. Teko aštuoneriems metams pasitraukti iš sporto.
Į sportinį ėjimą Donatas Škarnulis kartu su broliu dvyniu grįžo 2004 metų vasarą.
2005 metų rudenį Donatas Škarnulis Ukrainos 50 kilometrų sportinio ėjimo čempionate užėmė 3 vietą ir įvykdė olimpinį B lygio normatyvą.
2006 metais tose pačiose varžybose Ukrainoje D. Škarnulis įvykdė olimpinį A lygio normatyvą, tačiau oficialiai jis nebuvo pripažintas, nes varžybos neatitiko tarptautinių varžybų reikalavimų.
2007 metų pavasarį tarptautinėse sportinio ėjimo varžybose Slovakijoje D. Škarnulis oficialiai įvykdė olimpinį A lygio normatyvą. Tais pačiais metais pasaulio lengvosios atletikos čempionate Osakoje (Japonija.) jis užėmė 12 vietą.
2008 metais tarptautinėse varžybose Slovakijoje D. Škarnulis pagerino 17 metų senumo Lietuvos 50 kilometrų sportinio ėjimo rekordą (3 val. 49 min. 30 sek.). Jis dalyvavo Pekino olimpinėse žaidynėse (distancijos nebaigė).
Paprastasis agurkas

Sudėtis

Agurkų vaisiuose yra azotinių ir beazotinių medžiagų, kalio druskų, ląstelienos, 97 % vandens, vitaminų A, B1, C.

Mityba

Agurkai valgomi švieži, rauginti, marinuoti, iš jų gaminamos salotos ir garnyrai, verdamos agurkinės ir šiupininės sriubos.
Činandega

Istorija

Nuo seno šioje vietoje egzistavo indėnų žemdirbių gyvenvietė, tačiau oficialiai įkurta 1796 m. Miesto statusą gavo 1839 m. Činandega 1926 m. smarkiai subombarduota pilietinio karo metu. 1998 m. miestą nusiaubė uraganas Mičas.
7 minutės

Turinys

Viename Italijos mieste, kuriame klesti bedarbystė, tarptautinė korporacija mėgina perimti vietinės tekstilės kompanijos kontrolę. Ši kompanija – pagrindinis darbdavys ir pajamų šaltinis moterims, kurių vyrai nepajėgia susirasti darbo. Naujieji šeimininkai žada, kad darbuotojai nebus atleidžiami, nebus mažinamos algos, tačiau darbininkų tarybai, kurią sudaro 11 moterų ir nuo kurių sprendimo priklauso fabriko likimas, pateiktoje sutartyje yra vienas punktas: sutrumpinti pietų pertrauką 7 minutėmis. Nors sąlyga pradžioje atrodo neesminė, tarp moterų įsiplieskusi diskusija atveria ne tik jų atsakomybę prieš visas likusias darbuotojas, bet iškelia ir kiekvienos jų asmeninę šeimos dramą…
Lietuvos mylėtojų draugija

Lietuvos mylėtojų draugija, kiti pavadinimai: Lietuvos mylėtojai, Tėvynės sūnūs, Tėvynės mylėtojų draugija – 1887–1905 m. veikęs slaptas Žemaičių kunigų seminarijos klierikų, vėliau ir kunigų sambūris lietuviškai spaudai platinti.

Veikla

Įsteigti draugiją paskatino kunigas Kazimieras Jaunius ir buvęs seminarijos rektorius Jeronimas Kiprijonas Račkauskas. Pirmasis draugijos pirmininkas – Jonas Karbauskas, tarp narių – Steponas Bačkys, Felicijonas Lelis, Maironis, Kazimieras Pakalniškis, Juozas Tumas-Vaižgantas, Pranciškus Urbonavičius, Pranciškus Žadeikis.
Draugija siuntė savo narių parengtus straipsnius nelegaliems to meto lietuvių periodiniams leidiniams: „Šviesa“, „Tėvynės Sargas“, „Žemaičių ir Lietuvos apžvalga“ ir kitiems, rėmė šiuos leidinius pinigais, buvo pirmieji kun. M. Miežinio „Žodyno“ prenumeratoriai. Draugija išleido keliolika religinių knygelių be pavadinimo, jos knygnešių buvo dalijamos veltui. Draugijos nariai, vadovaujami J. Ložinskio, 1888 m. išvertė į lietuvių kalbą A. Liguori „Pasirengimą mirčiai“ (Prisigalovojimą ant smerczio…), bet dėl lėšų stokos knygelės neišleido. Iš slapto draugijos fondo lėšų būdavo remiami nukentėję už lietuvių veiklą kunigai ir knygnešiai, šelpiami patekusieji į kalėjimą, duodami kyšiai žandarams ir teismams.
Valkaičiai

Istorija

XIX a. pab. minimas Valkaičių dvaras (Strebeikų valda). Buvo alaus ir spirito varyklos, vandens malūnas.
Iki XX a. vid. buvo palivarkas.
Frederikas II

Biografija

Kilęs iš Oldenburgų dinastijos. Tėvas Kristijonas III, motina Darata fon Saksen-Lauenburg.

Valdymas

Per 1558–1583 m. Livonijos karą 1560 m. nupirko Kuršo ir Saaremos – Laanemos vyskupijų žemes. Per 1563–1570 m. Septynerių metų Šiaurės karą su Švedija valdų neišplėtė, bet išlaikė Danijos vyravimą Baltijos jūroje. Pertvarkęs mokesčius bei Zundo muitus patrigubino valstybės pajamas. Globojo mokslininkus ir menininkus.
Palaidotas Roskildės katedroje.
Sigitas Kvedaras

Biografija

1979 m. baigė Kauno 2-ąją vidurinę mokyklę. 1984 m. baigė Lietuvos veterinarijos akademijos Zooinžinerijos fakultetą, įgijo zooinžinieriaus kvalifikaciją. 1999–2002 m. studijavo Kauno technologijos universiteto Ekonomikos ir vadybos fakultete, įgijo vadybos mokslo magistro laipsnį. Studijavo Lietuvos žemės ūkio universiteto Miškininkystės fakultete, ekologijos magistras.
1985–1987 m. Ukmergės rajono „Gimtosios žemės“ kolūkio vyr. zootechnikas. 1987–1991 m. Alytaus rajono Domantonių paukštininkystės tarybinio ūkio vyr. zootechnikas, 1991–1992 m. Domantonių valstybinės žemės ūkio įmonės direktoriaus pavaduotojas. 1992 m. Alytaus rajono valdybos Žemės ūkio skyriaus vyr. zootechnikas. 1992–1995 m. Alytaus rajono valdytojo pavaduotojas, Žemės ūkio skyriaus vedėjas. 1995–1997 m. Alytaus apskrities valdytojo administracijos Alytaus rajono Žemės ūkio valdybos Žemės ūkio gamybos ir koordinavimo tarnybos viršininkas. Nuo 1997 m. valstybės įmonės Alytaus miškų urėdijos miško apsaugos inžinierius.
Liberalų sąjungos, Liberalų ir centro sąjungos narys. 1995–1997 m., 2000–2003 m., 2003–2007 m. ir 2003–2007 m. Alytaus rajono savivaldybės tarybos narys.
Žmona Virginija, vaikai Gintarė, Justina.
Eduard Trusevič

Biografija

Baigė Senųjų Trakų pagrindinę mokyklą, taip pat mokėsi Trakų meno mokykloje. 2000 m. baigė Vilniaus konservatoriją, chorų dirigentas, 2005 m. baigė Lenkijos Respublikos lenkų chorų dirigentų studiją.
1994 m. Senųjų Trakų bažnyčios vargonininkas, 1996 m. Senųjų Trakų pagrindinės mokyklos mokytojas, 1996 m. lenkų folklorinio ansamblio „Stare Troki“ meno vadovas, ansamblio „Zgoja“ vokalinis konsultantas. Lenkų taikos choro, kuriame dalyvauja jaunimas iš 9 Europos šalių, meno tarybos narys, choro koordinatorius Lietuvoje.
Lietuvos lenkų rinkimų akcijos Trakų rajono skyriaus narys, Lietuvos lenkų sąjungos narys, valdybos narys, 2001 m. laimėjo rinkimus, paskirtas Lietuvos lenkų sąjungos vyriausiosios valdybos sekretoriumi.
2003–2007 m., 2007–2011 m. Trakų rajono savivaldybės tarybos narys, nuo 2011 m. Vilniaus miesto savivaldybės tarybos narys. 
„Union of polish communities in Europe“ sekretorius.
Tony apdovanojimas

„Tony“ apdovanojimas (angl. Tony Award, taip pat žinomas kaip Antoinette Perry Award for Excellence in Theatre) – Jungtinėse Amerikos Valstijose teikiami apdovanojimai už įvairius pasiekimus teatre. Apdvonojimuose kasmet renkami geriausi miuziklai ir pjesės, rodomi Brodvėjuje esančiuose teatruose.
Apdovanojimus rengia organizacijos „American Theatre Wing“ ir „The Broadway League“. Apdovanojimai yra teikiami birželio mėnesį kasmet nuo 1947 m. Niujorke. Jie taip pat tiesiogiai transliuojmi per CBS televiziją.
„Tony“ yra laikomas pačio aukščiausio lygio apdovanojimu, teikiamu už pasiekimus teatre. Šis apdovanojimas yra lygiavertis „Oskaro“ (kinas), „Grammy“ (muzika) ir „Emmy“ (televizija) apdovanojimams.
Butrimonių Išganytojo bažnyčia

Istorija

Dvaro koplyčia pastatyta iki 1744 m. (nuo 1767 m. filija). 1787 m. ji sudegė. 1797 m. buvo laikina lentų bažnyčia, turėjo vieną altorių.
1842–1843 m. kunigas Vincentas Jezerskis pastatė medinę, bebokštę, liaudiškos architektūros bažnyčią. 1885–1898 m. Butrimonyse nebuvo kunigo. 1899 m. kunigas Kazimieras Daukša pradėjo laikyti lietuviškas pamaldas.
1906 m. patvirtintas architekto A. Filipovičiaus-Duboviko akmenų mūro bažnyčios projektas. 1908 m. pašventinti pamatai (senoji bažnyčia palikta statomos vietoje). Iki 1915 m. sienos išmūrytos iki langų. Statyba tęsta 1922–1926 m. Ja rūpinosi klebonas Juozapas Deksnys, Steponas Verbauskas ir Vincas Pavalkis. Pagal projektą statyba neužbaigta (neišmūrytas bokštas).
Butrimonyse 1938–1941 m. klebonavęs Petras Laskauskas (1903–1988) suremontavo bažnyčią, įrengė naujus vargonus. Po 1956 m. bažnyčią panaujino klebonas Vaitiekus Želnys (1896–1973), Sibiro tremtinys.

Architektūra

Bažnyčia istoristinė, turi romantizmo laikotarpio elementą, su masyviu bokštu. Šventoriaus tvora akmenų mūro.
Piesta

Piesta, grūstuvė – indas, kuriame grūstuvu smulkinamos įvairios kietos ir nelabai kietos medžiagos.
Piestos būdavo daromos įvairių dydžių (nuo nedidelių, saujoje laikomų, iki metro aukščio) ir iš įvairių medžiagų (medinės, akmeninės, metalinės, keraminės ir pan.).

Piestos buityje

Lietuvoje valstiečių naudota piesta - tai vientiso medžio išskobtas indas sėmenims, kanapėms, kruopoms, kartais bulvėms ar lašiniams grūsti. Buvo daroma taurės formos, su padu, 70-90 cm aukščio, 30-35 cm skersmens.
Labai mažos piestos naudotos pipirams grūsti.
PDF

PDF (angl. Portable Document Format) yra atviro standarto formatas, skirtas elektroniniam dvimačiam dokumentui atvaizduoti. PDF sukurtas ir tvarkomas korporacijos „Adobe Systems“.
Į PDF failą gali būti įtraukiami tekstas kartu su jam naudojamais šriftais, vektoriniai, rastriniai ir daugialypės terpės vaizdai. PDF leidžia CMYK ir RGB spalvų paletes. Rastriniai vaizdai gali būti keliais būdais suspaudžiami.
Formatas numato dokumento elektroninį parašą.
PDF formatas plačiai naudojamas, kai norima užtikrinti, kad gavėjas matytų tokį patį vaizdą, kaip ir dokumento siuntėjas.

Programinė įranga

Paplitusioms operacinėms sistemoms prieinami įvairių kūrėjų nemokamos bei laisvai platinamos PDF atvaizduojančios programos. (Adobe Reader, Foxit Reader, Xpdf ir kt.)
PDF kūrimui pritaikytos programos yra mažiau paplitusios.
Tai dažniau profesionaliems maketuotojams skirti įrankiai, pavyzdžiui, pdfTeX – TeX maketavimo programos versija, skirta darbui su PDF.
Mažiau patyrę vartotojai PDF kūrimui naudojasi konverteriais.
Biuro programų paketai LibreOffice bei Apache OpenOffice gali padaryti PDF failą iš bet kokio palaikomo dokumento (pvz., tekstinio dokumento ar pateikties), naujesnės versijos taip pat gali ir atverti bei keisti (redaguoti) PDF failus.
Juozas Čivilis

Biografija

1956–1962 m. mokėsi Vilniaus 22-ojoje vidurinėje mokykloje, 1963–1967 m. Vilniaus Antano Vienuolio vidurinėje mokykloje. 1969–1975 m. Vilniaus universiteto Teisės fakultete studijavo teisę, įgijo teisininko kvalifikaciją.
1969–1979 m. Lietuvos SSR prokuratūros raštvedys, stažuotojas, rajono prokuratūros tardytojas, itin svarbių bylų tardytojas. 1979–1989 m. žurnalo „Mūsų gamta“ redaktorius, skyriaus redaktorius, 1989–1992 m. Lietuvos leidėjų asociacijos generalinis direktorius. Nuo 1992 m. advokatas.
Lietuvos advokatų tarybos narys (nuo 2002 m. kovo 15 d. iki 2008 m. balandžio 18 d.). Lietuvos advokatų garbės teismo pirmininkas. 
Žmona Danutė (g. 1953 m.), advokatė. Dukros Agnė (g. 1972 m.), archeologė, ir Viktorija (g. 1977 m.), advokatė.
Varėnai

Aplinkinės gyvenvietės

KĖDAINIAI - 0,5 km
Keleriškiai - 1 km
Edvardas Vitkauskas

Biografija

2003 m. Kauno technologijos universitete baigė tarptautinio verslo vadybą.
UAB „Prekybos namai EKSA“ direktorius.
Lietuvos Respublikos liberalų sąjūdžio narys. Nuo 2011 m. Šilutės rajono savivaldybės tarybos narys. 
Žmona Lena, vaikai Naglis, Adomas.