google/wiki40b huggingface dataset:
Ještedas

Istorija

Kalno pavadinimo kilmė nežinoma. Vienas spėjimų yra, kad jis galbūt reiškia 'Uosių kalnas', nes uosiai anksčiau buvo šiame regione vyraujantys medžiai. Čekiškas kalno vardas Ještěd pirmą kartą užrašytas 1545 m. kaip Jesstied (pod horou Jesstiedem). Vokiškas vardo variantas Jeschke pirmą kartą šaltiniuose paminėtas 1565 m.
Dar nuo 1838 m. kalno viršūnę žymi akmeninis obeliskas, tebestovintis ir dabar. Pirmas pastatas kalno viršūnėje pastatytas 1844 m.
XIX a. 7-tą dešimtmetį kalno viršūnėje buvo pastatyta matavimo stotis, nes kalnas buvo naudotas kaip vienas punktų Karališkojoje Saksonijos trianguliacijos sistemoje.
1906 m. kalne pastatytas viešbutis. 1933 m. į kalną ėmė vežti Horní Hanychovo lyninis keltuvas.
1940 m. rugpjūčio 23 d., apie vidurnaktį, į kalną netoli viršūnės rėžėsi vokiečių bombonešis Heinkel He 111 iš 26-osios (Liūtų) eskadrilės (vok. Löwengeschwader), besibazavusios Liuneburge (Vokietija). Krisdamas lėktuvus šlaite augusiame miške išlaužė juostą medžių. Avarijos metu žuvo 4 įgulos nariai.
1963 m. senasis kalno viešbutis sudegė.
1966–1973 m. buvo pastatytas futuristiškos išvaizdos viešbutis su 100 m aukščio televizijos bokštu, kuriuos suprojektavo architektas Karelas Hubačekas. Už šį projektą Hubačekas gavo Auguste Perret premiją. Modernus pastatas naudojamas kaip apžvalgos bokštas, televizijos siųstuvo antena, viešbutis ir restoranas.
2009 m. Ještede vyko FIS Šiaurės slidinėjimo pasaulio čempionatas (FIS Nordic World Ski Championships 2009)
Avraam Idelson

Biografija

Gimė 1865 m. Viekšniuose. 1886-1890 m. studijavo Maskvos universitete. 1905-1919 m. dirbo Sankt Peterburgo laikraščių Еврейская Жизнь, Еврейский Народ ir Рассвет redakcijose. 1919 m. emigravo į Londoną, kur gyveno iki 1921 metų. Mirė 1921 m. gruodžio 6 d. Berlyne, jo vardu pavadintos gatvės Tel Avive ir Jeruzalėje.
Homefront: The Revolution

Siužetas

Veiksmas vyksta 2029 metais, praėjus dvejiems metams po įvykių „Homefront“ dalyje ir ketveriems metams, kai Didžioji Korėjos Respublika yra užpuolusi Jungtines Amerikos Valstijas ir, kurioje netikėtai prarado vakarinių valstijų kontrolę kaip ir Aliaskos ir Havajų teritorijas.
Netekusi vakarinių valstijų kontrolės Korėjos Respublika nusprendžia sutelkti savo kariuomenę ir užgrobti rytines valstijas, kuriose Filadelfija tampa pagrindine baze. Deja, Filadelfija yra stipriai saugoma policijos, kurioje kiekviena vietove yra akylai saugoma, žmonės gyvena baimindamiesi Korėjos kontrolės veiksmų rajonuose. Mieste išauga sukilėlių būrys, kuris su kiekviena diena vis stiprėja ir siekia išsivaduoti iš priešų gniaužtų. Pagrindiniai žaidimo herojai, pasipriešinimo lyderė Dana ir jauniausias grupuotės narys Etanas „Paukštukas" Bredis, sieks susigrąžinti Filadelfiją.
LKL 2010–2011 m. sezonas

LKL 2010–2011 metų sezonas – 18-tas lygos sezonas, kuriame dalyvavo 13 klubų. Reguliarusis sezonas prasidėjo rugsėjo 28 dieną ir tęsėsi iki balandžio 13 dienos. Atkrintamosios varžybos vyko balandžio 18 – gegužės 19 dienomis. Čempionate nugalėjo Kauno „Žalgiris“.

Klubų kaita

Prieš 2010–2011 m. sezoną iš lygos buvo pašalinta Marijampolės „Sūduvos“ ekipa, nes neatitinko LKL keliamų kriterijų, t. y. nelikvidavo finansinių įsipareigojimų žaidėjams bei neturėjo klubo struktūros. Tačiau LKL rungtyniauti išliko rekordinis klubų skaičius – 13, nes į lygą sportiniu principu buvo priimtas praėjusių metų NKL čempionas Palangos „Naglis-Adakris“. Palangos klubas gavo vietą LKL, jos neapgynus ir nekovojus pereinamose rungtynėse paskutine pripažintai Kauno „Triobet“ ekipai, kuri buvo suspendavusi savo dalyvavimą praeitame sezone.

Sezono nutarimai

LKL valdybos nariai taip pat patvirtino nuostatus, pagal kuriuos 2010–2011 metų sezone paskutiniąją vietą užėmusi komanda automatiškai iškrenta į žemesniąją lygą (NKL), o 12 vietą užėmusi ekipa dalyvauja pereinamosios serijos varžybose su NKL čempionu, jei NKL čempionas turi LKL reikalavimus atitinkančią areną.
LKL valdybos nariai taip pat patvirtino tolimesnę lygos strategiją, pagal kurią LKL klubai, turintys problemines arenas (tuo metu be „Sūduvos“, probleminėmis salėmis pripažintos Kėdainių „Nevėžio“, Prienų „Rūdupio“ ir Vilniaus „Sakalų“ namų, „Ekinstos“ salė“) po dvejų metų turės žaisti visus LKL reikalavimus atitinkančiose arenose, kitu atveju, gali netekti galimybės dalyvauti LKL čempionate.
LKL valdybos nariai taip pat nusprendė, jog lygos klubai nuo šio sezono privalės turėti aiškią savo struktūrą ir tam tikras būtinas pareigybes – vyriausiojo trenerio, trenerio asistento, fizinio rengimo trenerio, gydytojo, direktoriaus, vadybininko ir atstovo spaudai. Jei visi šie išvardinti reikalavimai dėl arenų ir klubo struktūros nebūtų vykdomi, LKL valdyba gali įspėti klubą, o situacijai nesikeičiant, pašalinti jį iš LKL čempionato.

Transliacijos

Čempionatą ir toliau transliavo dvi televizijos: Sport1 ir Lietuvos Ryto televizijos kanalai. SPORT1 didelį dėmesį skyrė „Žalgirio“, o „Lietuvos ryto“ – to paties pavadinimo klubo kovoms.
Šimtmetis

Šimtmetis arba amžius (sutrumpintai a.) yra 100 metų trukmės laikotarpis. Dešimt šimtmečių sudaro tūkstantmetį. Šimtmečiai paprastai užrašomi naudojant romėniškus skaičius ir pridedant sutrumpinimą „a.“: I a. - pirmas šimtmetis, V a. - penktas šimtmetis, ir t. t.
Pagal Grigaliaus kalendorių, šimtmečiai prasideda pirmųjų metų sausio 1 d. ir baigiasi šimtųjų metų gruodžio 31 d. Pavyzdžiui, dabartinis XXI a. prasidėjo 2001 m. sausio 1 d., o baigsis 2100 m. gruodžio 31 d. Dėl šios priežasties, šimtmetį rodantis skaičius visada bus vienu didesnis, nei metų pirmieji skaičiai (kaip kad 2012 metai priklauso dvidešimt pirmam šimtmečiui). Vienintelė išimtis bus tik paskutiniai šimtmečio metai, kai abu skaičiais sutaps (2100 metai taip pat priklausys dvidešimt pirmam šimtmečiui).
Vištyčio Švč. Trejybės bažnyčia

Istorija

1566 m. pastatyta bažnyčia. Jai skirtas Nebūtkaimio kaimas su 6 valakais žemės. 1570 m. įsteigta parapinė mokykla. 1658 m. bažnyčią apiplėšė Prūsijos kareiviai. Vištyčio seniūnas Kristupas Puzinas 1723 m. pastatė naują medinę bažnyčią. 1736 m. įkurta jėzuitų misija, tvarkiusi ir parapijos reikalus. 1777 m. atkurta parapinė mokykla.
1829 m. pastatyta nauja mūrinė bažnyčia. Klebonas Augustinas Vaišnora (1816–1888 m.) už ryšius su sukilėliais 1864 m. 12 m. išsiųstas į katorgą. 1883 m. patvirtintas architekto Liučinskio bažnyčios padidinimo projektas (sąmatinė vertė 13 609 rb). 1885 m. padidinta, 1887 m. konsekruota pavyskupio Juozapo Oleko.
1907 m. įsikūrė „Žiburio“ draugijos skyrius (pirmininkas kunigas J. Krokininkas), kuris 1910 m. įsteigė biblioteką – skaityklą. Lietuviams reikalaujant, Seinų vyskupas 1909 m. nurodė kas ketvirtą sekmadienį bažnyčioje giedoti lenkiškai, o kitus – lietuviškai. Sulenkėję miestelėnai trukdydavo lietuviams giedoti, 1910 m. balandžio 3 d. bažnyčioje sukėlė muštynes.
Per Antrąjį pasaulinį karą bažnyčia apgriauta, po karo atstatyta, 1978 m. išdažyta.

Architektūra

Bažnyčia turi klasicizmo bruožų, dvigubo kryžiaus plano (2 transeptai), vienabokštė, su apside ir bokšteliu. Šventoriaus tvora aukšta, mūrinė.
Ramoniškė (Lenkija)

Istorija

Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. Pagal 1921 m. lenkų valdžios atliktą gyventojų surašymą kaime gyveno 226 gyventojai, iš kurių 141 lenkas, 63 lietuviai ir 22 rusai. 1975-1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.
Domicija Longina

Domicija Longina (arba Domicija g. apie 53 m. – m. apie 126–130 m.) buvo romėnų aristokratė, jauniausia romėnų generolo Gnėjus Domicijaus Korbulo ir Kasijos Longinos duktė.
Jos vyresnė sesuo Domicija Korbula ištekėjo už Lucijaus Anijaus Viniciano, o teta iš tėvo pusės buvo Romos imperatorė Milonija Cezonija.
Prieš 70 m. Domicija Longina ištekėjo už senatoriaus Lucijaus Elijaus Plaucijaus Lamijos Eliano. Tuo metu Vespasianas tapo imperatoriumi, o jo jaunesnysis sūnus Domicianas, pasak Svetonijaus, turėjo daug moterų. Jis susižavėjo Domicija Longina, atėmė ją iš Lamijos ir privertė išsiskirti. Vėliau Domicianas, remdamasis abejotinais įtarimais, pasmerkė Lamiją mirčiai ir tais pačiais metais vedė Domiciją.
Domicija pagimdė du vaikus: sūnų 71 m. ir dukrą 74 m. Sūnus Titas Flavijus mirė 81 m. ir buvo paskelbtas dievu, o dukra, kurios vardas nežinomas, irgi mirė jauna.
81 m. Domicianas tapo Romos imperatoriumi, o Domicija – imperatore. Domicianas jai suteikė Augustos titulą.
Domicianas mylėjo Domiciją, jie nuolat kartu keliavo. 83 m. Domicija turėjo romaną su aktoriumi Pariu. Svetonijus teigia, kad Domicianas buvo mergišius, o žmona prisidėdavo prie jo išdykavimų su meilužėmis. Domicija buvo nepavydi, tačiau imperatorius – dar ir kaip. Paris buvo nužudytas, Domicija ištremta, jie išsiskyrė ir antrąkart niekada nevedė.
Tremtyje Domicija liko artima Romos politikai. Domicianas 91 m. ją sugrąžino iš tremties kaip Romos imperatorienę. Svetonijus teigia, kad Domicianas norėjo Domiciją „sugrąžinti į savo dievišką lovą“.
96 m. ji dalyvavo sąmoksle prieš Domicianą. Po 126 m. ir prieš 140 m. Gabijuose jai buvo skirta šventykla. Praėjus daugybei metų po Domiciano mirties, ji vis dar save vadino imperatoriaus žmona.
Domicija mirė nesmurtine mirtimi. Kelios monetos su jos atvaizdu nukaltos Domiciano valdymo laikotarpiu.
Foja

Foja (portug. Fóia) – aukščiausias Algarvės kalnas (Portugalija). Jis yra Monšikės parapijoje, Monšikės kalnų dalis.
Į kalno viršūnę veda grįstas kelias. Viršūnėje yra telekomunikacijos įrengimų bei Portugalijos oro pajėgų 1-oji radiolokacinė stotis. Giedromis dienomis nuo kalno viršūnės matyti Atlantas.
Šveicarų armijos peilis

Šveicarų armijos peilis (angl. Swiss Army knife (SAK), vok. Schweizer Taschenmesser, pranc. Couteau suisse) – daugiafunkcinis kišeninis peilis.
Šveicarų armijos peilis šalia paprastos peilio geležtės gali turėti kitų įrankių ir geležčių, kaip konservų atidarytuvą, atsuktuvą, pjūklą ir t. t. Peilio rankena yra dažniausiai raudonos spalvos su baltu šveicarišku kryžiumi.
Peilis sukurtas Ibacho mieste, Švyco kantone, Šveicarijoje 1897 m. Nepaisant JAV pastangų, terminas Šveicarų armijos peilis nėra apsaugotas ir bet kuris gamintojas gali gaminti peilius su Šveicarų armijos peilio vardu.
Šveicarų armijos peilius šveicarų armijai gamina du gamintojai: Victorinox ir Wenger. Armija iš jų gauna 50 000 vienetų kasmet.
Laidojimo paminklas

Laidojimo paminklas – kultūros paminklas, archeologinė vieta, kuriose laidoti mirusieji. Lietuvoje laidojimo paminklams priskiriami pilkapynai ir kapinynai, iš dalies - senkapiai. Lietuvoje laidojimo paminklo sąvoką pradėta vartoti XX a. viduryje; pirmieji Lietuvos (be Klaipėdos krašto) laidojimo paminklų sąrašai ir žemėlapis, kuriuos sudarė Marija Gimbutienė, paskelbti 1946 m.

Istorija

Ankstyviausių laidojimo paminklų – pavienių kapų – žinoma iš II-I tūkstantmečio iki m.e. jie rasti Baltijos pajūrio ruože. Nuo II a. laidojimo paminklų atsirado beveik visoje Lietuvos teritorijoje. II a. – XIII a. kapams būdingos metalinės įkapės – papuošalai ir ginklai. Nuo XVI a. imta domėtis radiniais; manyta, kad jie yra iš kovų su Vokiečių ordinu laikotarpio. Senovinius kapus imta vadinti karių kapais, milžinkapiais, švedkapiais, prancūzkapiais. Nuo XIX a. pabaigos laidojimo paminklai tiriami.
Laidojimo paminklų tyrimai leidžia nustatyti kaip gyveno lietuviai, aukštaičiai, jotvingiai, žemaičiai, kuršiai, skalviai, žiemgaliai, sėliai, jų gyvenimo būdą, teritorijų dydį ir jų kitimą iki valstybės susidarymo.
Mielagėnai

Šnekta

Mielagėnų šnekta priklauso rytų aukštaičių vilniškių tarmei. Ją 2006 m. išsamiai aprašė Vytautas Kardelis knygoje „Mielagėnų apylinkių tekstai“.

Geografija

Pro Mielagėnus teka Kančiogina, 4 km į pietryčius nuo miestelio yra Milašiaus kraštovaizdžio draustinis.
Furšetas

Furšetas (pranc. fourchette - 'šakutė') – pobūvis, organizuojamas įvairiomis progomis: po seminarų, konferencijų, oficialių pasitarimų, jubiliejų ir kitų švenčių proga.
Furšeto metu svečiai, naudodamiesi vieninteliu įrankiu - šakute, vaišinasi stovėdami prie stalo, apsitarnauja paprastai patys. Jis patogus tuo, kad nedidelėje patalpoje galima aptarnauti daug svečių. Gali būti organizuojamas namuose, restorane, aukštesnio lygio smuklėje, konferencijų salių fojė.
Paprastai rengiamas 18-20 val. Trunka apie 2-3 val. Jeigu po furšeto rengiamos gausesnės vaišės, jis turėtų trukti iki 30-40 minučių.
Pobūvio metu vaišinamasi stovint, todėl stalai turi būti 90-100 cm aukščio. Vienam žmogui skiriama apie 25-30 cm. Tarp stalų, stalų ir sienų turi būti bent 1,5 m tarpai. Nuošaliau nuo stalo būtina pastatyti kėdžių ir mažesnių staliukų neįgaliems ir vyresnio amžiaus žmonėms.
Stalai dengiami staltiesėmis, kurių kraštai nuleidžiami beveik iki žemės - 7-10 cm nuo grindų. Mėlyna spalva slopina apetitą, todėl reikėtų stengtis, kad jos aplinkoje būtų mažiau.
Rekomenduojama pastatyti keletą staliukų panaudotiems indams ir taurėms sudėti (15-20 svečių - 80x80, 90x90 cm dydžio stalas). 
Vienam svečiui skiriama po 1,5 vnt. lėkščių ir šakučių užkandžiams (pvz., 10 žmonių - 15 lėkščių) bei po vieną lėkštutę ir šakutę ir/ar šaukštelį desertui, 2-3 rūšių taures.
Vienam padavėjui, paduodančiam valgius, tenka apie 20-30 svečių, o siūlančiam gėrimus - apie 40 svečių. Aukšto rango furšetuose padavejų turi būti daugiau. Gėrimai siūlomi prie baro arba juos išnešioja padavėjai ant padėklų. Organizatoriai turi atidžiai stebėti ar ant stalų yra pakankamai maisto ir kad kuo greičiau būtų išnešti naudoti indai ir įrankiai.
Skirtingo amžiaus, išsilavinimo ir lyties žmonių pomėgiai yra skirtingi, todėl prieš sudarant valgiaraštį reiktų kuo daugiau sužinoti apie savo svečius. Tarp svečių gali būti ir vegetarų, todėl reiktų, kad būtų vegetariškų užkandžių. Valgiaraštį sudaro šaltieji ir karštieji užkandžiai, sumuštiniai, vėrinukai, užkandžių krepšeliai, sausainiai, sūrio rinkinukai, pyragaičiai, vaisiai, gėrimai.
Užkandžiai patiekiami mažomis porcijomis „vieno kąsnio“ dydžio, iki 10-15 g. Pasisotinęs žmogus jaučiasi suvalgęs apie 10 užkandėlių. Maistas ant stalo turi būti sudėlioti taip, kad būtų paprasta juos pasiekti. Valgiai parenkami ir paruošiami taip, kad jų skonis ir išvaizda išliktų bent 2-3 val. Furšeto stalui netinka gaminiai, kurie yra trapūs ir kieti arba su trapiais įdarais. 
Karštieji užkandžiai patiekiami po pusvalandžio nuo vaišių pradžios. Jie taip pat turi būti maži, kad būtų patogu pasmeigti šakute ar smeigtuku. Valgio visada geriau paruošti daugiau, ypač, jei nežinomas tikslus svečių skaičius.
Populiariausi gėrimai furšetui yra sausi ar pusiau sausi baltieji ir raudonieji vynai, brendis, degtinė, kava ir arbata, paprastas geriamasis vanduo. Rekomenduojama vengti stipraus ir įkyraus skonio gėrimų. 
Būtina pasirūpinti palapinėmis su pakeliamais kraštais, jeigu furšetas suplanuotas gamtoje. Po atskirą palapinę rekomenduojama turėti užkandžių stalui, karštos užkandėlės stalui, deserto stalui ir barui.
Svarbu pasirūpinti tinkama fonine muzika.
Kubiliškės piliakalnis

Aplinkiniai piliakalniai

Krūtės piliakalnis 12 kmPurmsačių piliakalnis 15 kmVeitelių piliakalnis 14 km
Kivylių piliakalnis 13 kmUžluobės piliakalnis 7 km
Apuolės piliakalnis 12 kmKalvių piliakalnis (Lenkimai) 10 km
Įpilties piliakalnis 19 kmŠakalių piliakalnis 5 km
Mosėdžio piliakalnis 7 kmPuodkalių piliakalnis 2 km
Erslos piliakalnis 9 km
Gediminas Karka

Gediminas Karka (1922 m. lapkričio 26 d. Panevėžyje – 1991 m. gegužės 7 d. ten pat) – Lietuvos aktorius, teatro režisierius.

Biografija

Tėvas Mykolas Karka, žmona Eugenija Šulgaitė, sūnus – Andrius Karka, duktė Kristina Karkaitė-Mazūrienė. Nuo 1941 m. lankė Panevėžio dramos teatro vaidybos studiją, vadovas Juozas Miltinis, nuo 1941 m. šio teatro aktorius. Sukūrė 120 vaidmenų teatre, 30 vaidmenų kine, Panevėžio dramos teatre režisavo spektaklių.
Brūverių piliakalnis

Aplinkiniai piliakalniai

Vartajos piliakalnis 5,1 kmKrievukalns 18 kmSpingų piliakalnis 15 kmPurmsačių piliakalnis 7,5 kmGravos Sudmalių piliakalnis 14 km
Paplakos piliakalnis 3,2 km
Audrius Klėjus

Biografija

1987 - 1990 m.  baigė Vilniaus statybos technikumą ir įgijo statybos techniko specialybę.
2000 - 2005 m. sporto klubo „Sakalas“ pirmininkas.
2003 - 2007 m. Vytauto Didžiojo universitete, Politikos mokslų ir diplomatijos institute studijavo ir baigė Viešąjį administravimą.
2005 - 2007 m. VšĮ Lazdijų verslo informacijos centro vadybininkas.
2007 - 2015 m. UAB "Leimesta" vyriausiasis inžinierius.
Nuo 2015 m. gegužės 14 d. - Lazdijų rajono savivaldybės administracijos direktorius.
Žmona Ilona, sūnūs Ignas, Gustas.
Asmara

Istorija

Asmara tapo sostine po 1900 m. (anksčiau buvo Masava), kai Eritrėja dar buvo Italijos kolonija. 2017 m. miestas įtrauktas į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą.
Muzikos čempionų taurė

Taisyklės

Kiekvienoje laidoje pasirodo 4 skirtingų muzikos žanrų atstovai, atlikdami po 2 savo dainas, o trečiąją – savaip improvizuodami kito žanro dainą. Komisijos balai sumuojami su žiūrovų, kurių balsavimas vyksta tiesiogiai.
Komisijos pirmininkas – estrados dainininkas Edmundas Kučinskas. Kiti nuolatiniai komisijos nariai – LNOBT operos solistas ir Lietuvos muzikos ir teatro akademijos profesorius Vytautas Juozapaitis, kompozitorius ir muzikos prodiuseris Andrius Borisevičius, liaudies dainų atlikėja Veronika Povilionienė, Vilniaus kolegijos menų fakulteto dainavimo dėstytoja bei moterų ansamblio „Eglė“ vadovė Eglė Juozapaitienė, taip pat folkloro atlikėja Rugiaveidė.

Dalyviai

Turuose varžėsi daugybė įvairiausių žanro grupių ir atlikėjų: „69 Danguje“, „el Fuego“, „Rondo“, „Quorum“, „Sadūnai“, „My Favorite Gun“, Džordana Butkutė, Romas Dambrauskas, Vaidas Vyšniauskas, „Sare Roma“, „Prūsai ilgi ūsai“, Marta Lukošiūtė, Evelina Sašenko, „Thundertale“, „Trys Panteros“, „Žvaigždžių kvartetas“, „Blues Makers“, „Vairas“, „Jonis“, „Pelenai“ su Česlovu Gabaliu ir kt.

Rezultatai

Į finalą pateko Romas Dambrauskas, „Prūsai ilgi ūsai“, „Thundertale“, „Quorum“, „el Fuego“, Vaidas Vyšniauskas, Evelina Sašenko ir „Žvaigždžių kvartetas“. Gruodžio 31–ąją dieną komisijos ir žiūrovų bendru sprendimu taurę laimėjo roko grupė „Thundertale“, už kurią žiūrovai ir atidavė daugiausiai balsų. Antroje vietoje liko Evelina Sašenko, trečioje – operos solistas Vaidas Vyšniauskas.
Nieko rimto

„Nieko rimto“ – leidykla, įkurta 2001 m. Viena pagrindinių vaikų ir paauglių literatūros leidyklų Lietuvoje. Taip pat leidžia kompaktines plokšteles, atvirutes, aksesuarus bei kanceliarines priemones. Leidyklos išleistos knygos pelnė daugelį geriausių ir gražiausių metų knygų apdovanojimų  , įsteigtų IBBY organizacijos Lietuvos skyriaus.
Su leidykla bendradarbiauja įžymūs vaikų kūrybos autoriai: Kęstutis Kasparavičius, Violeta Palčinskaitė, Selemonas Paltanavičius, Ramutė Skučaitė, Sigutė Ach, Neringa Vaitkutė ir kiti.
Būstinė – Naujojoje Vilnioje, Vilniaus mieste, Dūmų gatvėje.
Swinging London

Swinging London – populiariai naudojamas terminas, apibūdinantis XX a. 7-ojo dešimtmečio antrosios pusės Londono kultūrines tendencijas. Šis, į naujoves ir modernumą orientuotas, optimizmo ir hedonizmo periodas siejamas su bendrąja to laikotarpio vakarų pasaulio kultūrine revoliucija. Pagrindinis pastarojo atgimimo stimulas buvo po Antrojo pasaulinio karo atsigaunanti Jungtinės Karalystės ekonomika. Terminas „prigijo“ visuomenėje po to, kai 1966 m. balandžio 15 d. žurnale „Time“ tuometinės miesto nuotaikos buvo pramintos, kaip swinging (liet. madingas).
Juozas Jurevičius

Biografija

Vilniuje studijavo pedagogiką, psichologiją, istoriją. Dirbo pedagoginį darbą, 1944–1945 m. Juodupės ir 1945–1949 m. Pandėlio gimnazijų direktorius. Vėliau bendradarbiavo Radiofone – neetatinis talkininkas, literatūrinis redaktorius, redaktorius. Nuo 1957 m. dalyvavo kuriant Lietuvos televiziją, rengė ir vedė pirmąją publicistinę televizijos šeštadieninę programą „Laikas – įvykiai – žmonės“. 1974–1989 m. dirbo žurnalo „Švyturys“ redakcijoje.
Vienas iš Vyskupo Motiejaus Valančiaus blaivybės sąjūdžio kūrėjų ir organizatorių, šios organizacijos tarybos prezidiumo narys. Nuo 1989 m. laikraščio „Blaivioji Lietuva“ redaktorius; nuo 1993 m. ir laikraščio „Valančiukas“ redaktorius.
Blizgė (Skapiškis)

Istorija

1843 m. minimas Blizgės užsienis, kuriame gyveno viena, Karolio Snarskio, šeima.
Ulos mūšis

Priešistorė

Maskvos didžiojo kunigaikščio Ivano Rūsčiojo kariuomenė 1563 m. buvo užėmusi ir nusiaubusi svarbų lietuvių žemių forpostą – Polocką. Iš ten Petras Šuiskis vedė savo karius Oršos link, kur turėjo susijungti su panašaus dydžio Baziliaus Serebriano grupuote, traukusia iš Viazmos. Susijungę Maskvos daliniai turėjo pasukti Vilniaus link.
Lietuvių vadai sugebėjo užbėgti agresijai už akių ir neleido maskvėnams susijungti.

Mūšio eiga

Sausio 26 d. lietuvių raiteliai užklupo Šuiskį prie Ulos upės, netoli nuo Čiašnikų, dabartinės Baltarusijos Vitebsko srityje.
Maskvos kariuomenė beveik nespėjo žygio rikiuotės pakeisti į mūšio, tuo pasinaudojusi Lietuvos kariuomenė išnaudojo staigumo veiksnį. Negausiam avangardui susvyravus, Radvila spėjo paremti jį reikiamoje vietoje, ir maskvėnai neatlaikė lietuvių kavalerijos smūgio.
Mūšis virto skerdynėmis; priešas buvo persekiojamas ir naktį. Lietuvos kariuomenei atiteko 5000 vežimų gurguolė, Šuiskis žuvo, jo kariai buvo sunaikinti. Po kelių dienų prie Oršos buvo užkluptas ir Bazilius Serebrianas, o panikos apimta jo grupuotė pabėgo.
Kautynės baigėsi bėgančių priešų persekiojimu sausio 27 d. naktį .

Propagandinė kampanija Europoje

Mikalojų Radvilą Rudajį kautynės prie Ulos upės išgarsino Europoje. Kartu su Lietuvos lauko etmonu Grigaliumi Chodkevičiumi jie vadovavo 6000 vyrų kariuomenei, tačiau sugebėjo įveikti 24-30 tūkst. Maskvos valstybės kariuomenę, vadovaujamą Petro Šuiskio. M. Radvila tapo pagrindiniu veikėju 1592 m. Jono Radvano lotyniškai išleistoje herojinėje poemoje „Radviliada“.

Atidėta LDK-Lenkijos unija

Ulos pergalė pakeitė karinę ir politinę situaciją. Lietuva atgavo pusiausvyrą rytų fronte. Kur kas tvirčiau pasijuto ir Lietuvos delegacija Varšuvos seime, kur Žygimanto Augusto palaikomi lenkai spaudė lietuvius priimti jų aneksinius reikalavimus. Sustiprėjusi lietuvių pozicija nulėmė tai, kad unijos klausimas kol kas liko atviras ir atidėtas tolesnėms deryboms.
Tolesnėse derybose su lenkais iki pat 1569 m. Liublino unijos Mikalojus Radvila Rudasis griežtai gynė Lietuvos savarankiškumą. Lenkams įrodinėjant, kad Jogaila dovanojęs Lietuvą Lenkijos karūnai, viename posėdyje Ulos mūšio didvyris atkirto: Niekas negalėjo mūsų dovanoti, nes esame laisvi žmonės. Lenkams Lietuva dovanodavo šunų skalikų, žirgelių žemaitukų, bet ne mus, laisvus ir garbingus žmones… Kiekvieną, kuris norėtų mus pavergti, laikysiu tironu, o ne savo viešpačiu.

Silpstančios caro rėmėjų gretos

Susvyravus Maskvos pozicijoms po Ulos mūšio, drąsiau pasijuto ir caro represuojami rusinų didbajoriai. 1564 m. balandžio 30 d. į lietuvių pusę perbėgo žymus karvedys, kunigaikštis Andrėjus Michailovičius Kurbskis. Lietuva išsikovojo atokvėpį, kurį galėjo išnaudoti vidaus pertvarkymams, kad galėtų labiau suvienyti valdantįjį luomą.