google/wiki40b huggingface dataset:
Išlakioji kompasija

Paplitimas

Natūraliai auga p.r. Azijoje – Malakos pusiasalyje, Sumatros saloje, Borneo saloje, Filipinų salose. Tai apima šias valstybes – pietų Tailandą, Malaiziją, Singapūrą, š.v. Indonezijos dalies salas, Brunėjų, Filipinus.

Augimvietės

Auga drėgnuosiuose atogrąžų miškuose palei upes ir slėniuose bei kitose žemumose maždaug tik iki 500 metrų aukščio.

Aukštis, kamieno storis

Išlakioji kompasija aukščiausias pupinių šeimos augalas ir vienas aukščiausiai užaugančių drėgnųjų atogrąžų miškų medžių rūšių. Dažniausiai užauga 50-76 m aukčio. Aukščiausias žinomas išmatuotas medis – 87 m aukščio. Augančios Borneo saloje esančioje Sabaho valstijoje užauga aukštesnės dėl čia esamo maistingo mineralais vulkaninio dirvožemio, nei augančios Malakos pusiasalyje, kur labai retai perauga 50 metrų ribą. Nors nepaisant tai, 1920 metais ir Malakos pusiasalyje buvo pastebėta auganti 80 metrų aukščio išlakioji kompasija.

Požymiai

Lapuotis medis ilgu ir masyviu kamienu, išplatėjusiu jo pagrindu prie kurio paviršiuje ir negiliai grunte išsikerojusios didžiulės atraminės šaknys. Kamienas taip pat slidus, glotnus, šviesiai pilkas, balsvas ar sidabriško atspalvio, o šakos ant jo auga maždaug 31 metro aukštyje. Lapai plunksniškos formos, kada ant lapo gyslelės iš priešingų pusių auga po 4-5 lapelius. Žydi kartą į keletą metų. Žiedai smulkūs, geltoni. Lapus meta vasario – balandžio mėnesiais.

Panaudojimas

Šiuos medžius yra labai pamėgęs Apis dorsata binghami bičių porūšis. Vienam medyje gali būti iki 100 laukinių bičių lizdų. Koryje iki 1,83 metro gali sutilpti iki 30000 šio porūšio bičių. Tuo būdu naudojasi vietiniai gyventojai ir iš vieno medžio surenka iki 453 kilogramų medaus. Pastaruoju metu vis dažniau naudojama išlakiosios kompasijos mediena.

Grėsmė ir apsauga

Kadangi jaučiamas įprastai naudojamo kietmedžio trūkumas, kartais bandoma pakeisti išlakiosios kompasijos mediena. Nuo kirtimų, šiuos medžius gerai apsaugo juose gyvenančios gausios bitės bei pačio medaus didesnė vertė už medieną. Dalyje Saravako valstijos yra tabu kirsti šiuos medžius, tad dažniau nukertami tik pažeisti nuo audros ar ligų medžiai, nors tuo pačiu Saravake yra apsaugota ir įstatymų nuo 1990 metų.
Tverų herbas

Aprašas

Herbo skydo juodame lauke virš raudonos nusmailintų stulpų gynybinės tvoros (sienos) trys auksiniai ietigaliai (1 ir 2).

Istorija

Istorinio herbo Tverai neturėjo. Šiuolaikinėje heraldikoje nemažai miestų, miestelių herbe turi simbolius, priklausančius „kalbančiųjų simbolių grupei“, todėl 2007 m. pirmajame heraldikos komisijos posėdyje buvo pritarta pasiūlymui vaizduoti herbe tvoras su vartais, kurios aprašytos viename iš pasakojimų apie Tverų vardo kilmę. Tačiau herbo projektas nebuvo palankiai vertinamas pačių tveriškių. Tverų pavadinimą daugelis siejo su gerai įtvirtinta, aptverta vietove, kuri tiko apylinkių gynybai, todėl bendruomenės narių iniciatyva, buvo ieškoma alternatyvų. Prisiminta 1251 m. Haličio- Voluinės (Ipatijaus) metraštyje pirmą kartą paminėta kunigaikščio Vykinto pilis. Jame rašoma, kad būsimasis Lietuvos karalius Mindaugas savo priešus apgulė Vykinto pilyje, vadinama Tviremet. Tame mūšyje Mindaugas buvo sužeistas į šlaunį ir atsitraukė į savo pilį Vorutą. Nors tvirto pagrindimo, jog tikrai prie Tverų ar Tveruose stovėjo būtent Vykinto pilis, nėra, heraldikos komisijoje nuspręsta pavaizduoti nusmailintų stulpų (aštriakuolių) tvoros sieną, kuri senovėje naudota gyvenviečių bei piliakalnių įtvirtinimui.
Herbo etalono autorius dailininkas Arvydas Každailis, kuris pratęsė netikėtai mirusio Algio Kliševičiaus pradėtą darbą.
Lietuvos Respublikos Prezidentas herbą 2008 m. rugpjūčio 12 d. patvirtino dekretu Nr. 1K-1479.
Čiukuras

Čiukuras – medinių trobesių trikampė anga, esanti stogo gale, ties kraigu. Gali būti atviras arba uždaras.
Dūminėse pirkiose (t. y., iki XVIII–XIX a.) pro čiukurą iš namo pasišalindavo dūmai, vėliau pritaikytas pastogei vėdinti. Čiukuro pakraščiai paprastai dengti vėjalentėmis, lėkiais, kurie saugo šiaudinę stogo dangą.
Čiukurai atsirado IX–XII a. namuose su ugniakurais. Pradėjus daryti čiukurus vietoj dvišlaičių ir keturšlaičių stogų įrenginėta čiukuriniai ir laužyti čiukuriniai stogai. Čiukurai paplito Lietuvoje (daugiausia Žemaitijoje), Latvijoje, germanų ir slavų žemėse.
Žodis čiukuras yra giminingas liet. kaukaras („kalno, gūbrio viršūnė“), latv. čukurs („kraigas, kekė“), bulg. чука, чукар („kalnas, aukštuma“), slovėn. čȗklja („skardis kalnuose“), galbūt sen. skand. haugr („priekalnė“), oset. xox („kalnas“) ir kt.
Buldozeris

Buldozeris – sunkioji savaeigė statybos mašina birioms medžiagoms stumdyti. Buldozeris paprastai būna sudarytas iš vikšrinio arba ratinio traktoriaus ar vilkiko ir jo priekyje pritvirtino verstuvo. Buldozerio verstuvas skirtas pjauti ir stumdyti gruntą. Verstuvai gali būti pasukami ir nepasukami. Kai kurie buldozeriai gali turėti papildomą prietaisą – purentuvą. Buldozeriu pilami pylimai, užpilamos duobės, grioviai, valomas sniegas, lyginamas gruntas, stumdomos birios medžiagos.

Istorija

Terminas „buldozeris“ atsirado XIX a. ir juo buvo apibūdinama bet kokia jėga, galinti pastumti didelę masę. Pirmasis buldozeris buvo išrastas 1923 m. JAV, Kanzaso valstijoje ir plačiai paplito Tarpukario metu. Didžiausi buldozerių gamintojai pasaulyje – Komatsu, Caterpillar kompanijos.
Violeta Pažemeckienė

Biografija

1997 m. Klovainių seniūnijos seniūno pavaduotoja.
1990 m. Lietuvos demokratinės darbo partijos, 2001 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Pakruojo rajono skyriaus narė. 2002–2003 m. Pakruojo rajono savivaldybės tarybos narė.
Juozas Šakinis

Biografija

1964 m. baigė Aleksandravo aštuonmetę mokyklą ir įstojo į Telšių taikomosios dailės technikumo meninio medžio apdirbimo skyrių. 1977 m. baigė Valstybinį dailės institutą, įgydamas dailės mokytojo specialybę.
1969–1972 m. Vilniaus techninės estetikos mokslinio tyrimo instituto dizaineris, 1977–1979 m. – Klaipėdos pedagoginės mokyklos dėstytojas. 1979–1992 m. Plungės liaudies kūrybos gaminių įmonės „Minija“ vyriausiasis dailininkas. 1992–1996 m. Kretingos religijų studijų institute prie Vytauto Didžiojo universiteto dėstytojas. 1996–2000 m. Kretingos rajono savivaldybės meras. Nuo 2000 m. Kretingos pranciškonų gimnazijos direktoriaus pavaduotojas ugdymo reikalams, 2005 m. mokytojas.
1995 m. Lietuvos krikščionių demokratų partijos narys, nuo 2002 m. partijos Lietuvos krikščionys demokratai narys, Kretingos skyriaus pirmininkas, 2006 m. Tėvynės sąjungos narys. 1995–1997 m., 1997–2000 m., 2000–2003 m. ir 2003–2007 m. Kretingos rajono savivaldybės tarybos narys (Tėvynės Sąjungos (Lietuvos konservatorių) ir Lietuvos politinių kalinių ir tremtinių sąjungos sąraše), 2003 m. Švietimo komiteto pirmininkas.
Žmona Halina Irena, dukros Neringa, Kristina.
Vytas Arbačiauskas

Biografija

1984 m. Alytaus politechnikume baigė kompresorinių šaldymo mašinų specialybę, technikas mechanikas. UAB „Stateta“ gamybos direktorius, UAB „Expolita“ direktorius.
Naujosios sąjungos (socialliberalai) narys.  2007–2011 m. ir nuo 2011 m. Alytaus rajono savivaldybės tarybos narys. 
Sutuoktinė Rita, vaikai Karolis, Aivaras.
Malborkas

Pilies istorija

Miesto įkūrimas susijęs su Marienburgo pilies įkūrimu. 1286 m. suteiktos miesto teisės. 1309–1457 m. Marienburge buvo Teutonų ordino Didžiojo magistro rezidencija ir ordino valstybės sostinė.
Po karo senamiestis sunaikintas, iš turistinių įžymybių liko tik pilis.
Tbilisio zoologijos sodas

Istorija

Tbilisio zoologijos sodą 1927 m. vasario 10 d. įsteigė Tbilisio miesto taryba. Jį kūrė Gruzijos ir Rusijos specialistų grupė. Zoologijos sodas buvo išplėstas 1930 m. Iš pradžių jį sudarė 4 skyriai: Kaukazo skyrius, TSRS fauna, Egzotiniai gyvūnai ir Žemės ūkio gyvūnai. Zoologijos sodas ypač suklestėjo 1970-aisiais, kai turėjo daugiau nei 1000 gyvūnų ir per metus apsilankydavo daugiau kaip 500 000 lankytojų. Po SSRS griūties, Gruzijai išgyvenant politinę ir ekonominę krizę, sumenkus miesto finansavimui, sodo reikalai tapo ypač prasti po 1990 m. Buvo konstatuota, kad iki 1993 m. sode daug gyvūnų krito iš bado ar sušalo.
Po 2000–ųjų zoologijos sodas pradėjo atsigauti. Jis priklausė Tbilisio savivaldybei, buvo finansuojamas iš miesto biudžeto. 2007 m. lankytojams duris atvėrė jūrinis akvariumas. 2012 m. Tbilisio valdžia nusprendė zoologijos sodą iš centro perkelti prie
Tbilisio marių, didelio dirbtinio ežero miesto rytiniame pakraštyje. Australijos kompanija „Hassell“ parengė poilsio komplekso su zoologijos sodu ir gretimu miško parku projektą. Dėl lėšų trūkumo perkėlimas buvo atidėtas ir zoologijos sodas liko senojoje vietoje.

Pragaištingas potvynis

2015 m. birželio 14 d. po didelių liūčių ištvinusi Verė suniokojo zoologijos sodą. Katastrofos metu teritorijoje žuvo trys sodo darbuotojai. Dalis gyvūnų žuvo, o išgyvenusieji, pavyzdžiui, hipopotamas, liūtai, tigrai, lokiai, vilkai, lūšys, hienos pabėgo į Tbilisio gatves, krokodilai nėrė į miesto upę. Kai kurie gyvūnai buvo sugaudyti Tbilisyje, kitus nušovė gelbėtojai. Vieną pingviną pavyko rasti už 60 km, prie Azerbaidžano sienos. Iš viso zoologijos sodas prarado beveik pusę savo augintinių. Sodas atnaujino veiklą po 3 mėnesių, rugsėjį.
Vincas Žindžius

Biografija

Ūkininkas (valdė apie 16 hektarų ūkį). Mokėsi Veliuonos pradžios mokykloje. Dalyvavo steigiant valstiečių sąjungos kuopas Veliuonos valsčiuje.
1921 m. rugsėjo 16 d. – 1922 m. lapkričio 13 d. Steigiamojo Seimo atstovas, mandato atsisakius Albinui Rimkai. Priklausė Lietuvos valstiečių sąjungos frakcijai, įėjusiai į Lietuvos socialistų liaudininkų demokratų partijos ir Lietuvos valstiečių sąjungos bloką.
Pasko departamentas

Istorija

Teritorija apgyvendinta žmonių bent 10 tūkst. metų. Pirmoji čia iškilusi buvo Vario kultūra, vėliau kraštą valdė taramai, huankai, jarovilkai. Dar iki ispanų atvykimo, inkai Paske kasė auksą ir sidabrą. Kolonijiniais, o ypač nepriklausomos Peru laikais Paskas tapo svarbiu kalnakasybos pramonės centru. Departamentas sukurtas 1944 m.

Geografija

Vakarinė departamento dalis yra Andų aukštikalnėse. Jose įsikūręs Sero de Pasko miestas yra aukščiausiai esantis šalies miestas (4338 m). Svarbiausios viršukalnės: Huagurunčas (5721 m), Anjilkoča (5073 m), Kiulakoča (5012 m), Hualgašchanka (4901 m), Njausakoča (5152 m). Rytuose paviršius palaipsniui leidžiasi link Ukajalio slėnio. Ten būdingi drėgnaisiais miškais apaugę kalnų šlaitai (Jungasas).
Upės priklauso Amazonės baseinui: Mantaras, Pačitea, Posusas. Kalnuose yra nedidelių ežerų (Akukoča, Aljkakoča, Kuilakoča, Šegė, Huarunkoča).
Klimatas aukštikalnėse vėsus, dieną temperatūra pakyla maždaug iki 15 °C, naktimis nukrenta iki 0 °C. Sero de Paske vidutinė metinė oro temperatūra yra 4 °C. Krituliai būna lapkričio–kovo laikotarpiu. Rytuose klimatas tropinis, vidutinė metinė oro temperatūra yra 18 °C.
Yra vaizdingas Huajljajaus „akmenų miškas“, Janačagos-Čemiljeno nacionalinis parkas, El Siros bendruomenės draustinis, Janešos bendruomenės draustinis, San Matijaso-San Karloso saugomas miškas.

Ekonomika

Kalnuose yra svarbi kalnakasybos pramonės sritis. Išgaunamas varis, švinas, auksas, sidabras. Rytuose verčiamasi gyvulininkyste, auginami ryžiai, vaisiai, kukurūzai, manijokai, kakava. Vystoma maisto pramonė. Teritorijoje įrengta keletas svarbių hidroelektrinių (Jaupi, Paukartambo, Junkano).

Gyventojai

Didžioji dauguma Pasko departamento gyventojų yra metisai, kalbantys ispaniškai. Indėnai sudaro ~10 % krašto gyventojų (kalnuose – kečujai, rytuose – ašaninkai, janešai).
Vincas Dvaranauskas

Biografija

Kilęs iš valstiečių, mokėsi Barzdų ir Pilviškių pradinėse mokyklose, Suvalkų ir Lomžos gimnazijose. Po mokslų Seinų kunigų seminarijoje, 1899 m. buvo įšventintas kunigu. Baigęs Peterburgo dvasinę akademiją, vikaravo Plocke ir Suvalkuose. Nuo 1903 m. buvo Seinų kunigų seminarijos profesoriumi ir vicerektoriumi. 1910 metais Seinuose įsteigė Šv. Zitos draugiją, vienijusią lietuves tarnaites. 1911 m. įstojo į vienuolių marijonų ordiną ir išvyko į Šveicariją. Grįžęs klebonavo Pilypave, kurį laiką gyveno Čikagoje (JAV). 1917–25 m. ir 1933–37 m. buvo marijonu parapijos klebonu Marijampolėje, Panevėžio bei Ukmergės vienuolynų vyresniuoju. 1939 metais persikėlė į Vilnių, kur perėmė marijonų vienuolyno valdymą, vėliau buvo paskirtas Šv. Ignoto bažnyčios rektoriumi ir marijonų ordino provincijolu.
Vincas Dvaranauskas buvo aktyvus visuomenininkas, buvo išrinktas „Žiburio” draugijos pirmininku. Kartu su kolegomis 1905 m. įsteigė spaustuvę „Laukaitis, Dvaranauskas, Narijauskas Ir Bendrovė“, kuri leido religinį žurnalą „Vadovas“ bei savaitraštį „Žiburys“ su priedais Artojas, Šaltinėlis, Vainikas, Vainikėlis ir Kvieslys. Dar būdamas Pilypavo bažnyčios klebonu 1917 m. dalyvavo Vilniaus konferencijoje, kuri išrinko Lietuvos Tarybą, paskelbusią šalies Nepriklausomybę. Iš vokiečių okupacinės valdžios gavo leidimą steigti Seinų „Žiburio” gimnaziją. Ilgametis katalikiškos spaudos bendradarbis. Antrojo pasaulinio karo metu slėpė ir išgelbėjo keturis žydų tautybės vaikus.
Rusų Tiesa

Rusios Tiesa (sen. Rusios kalba: Русськая правда; „tiesa" reikšmės - lot. iustitia, graik. διχαίομα - teisė, teisingumas) – apie 1280 m. sudarytas Rusios teisynas.
Janavo valsčius

Janavo valsčius buvo pietvakarių Lietuvoje. Centras – Janavas.
Vilniaus skveras (Tbilisis)

Vilniaus skveras – skveras Gruzijos sostinėje Tbilisyje.
Jį 2009 m. birželio 23 d. iškilmingai atidarė dviejų šalių prezidentai – Valdas Adamkus ir Micheilas Saakašvilis. Tai augmenija apsupta tbilisiečių trumpalaikio poilsio zona miesto centre, prie funikulieriaus. Joje įrengtas fontanas, veikia vaikų žaidimų aikštelė ir nemokamas bevielis internetas. 2010 m. grindinyje paklota betoninė plytelė su užrašu gruziniškai ir lietuviškai Stebuklas, panaši į populiarumą pelniusią plytelę Vilniaus Katedros aikštėje. 2012 m. skverą papuošė keliolika lietuvių ir gruzinų menininkų keramikos kūrinių, šio projekto įgyvendinimui vadovavo Marius Abramavičius ir Georgijus Gugušvilis.
Vilniuje skveras Žirmūnuose prie Olimpiečių gatvės 2012 m. pavadintas Tbilisio vardu.
Reketė

Aplinkinės gyvenvietės

Gedgaudžiai
SALANTAI – 6 kmŽeimiaiGaivališkė
SkaudaliaiSėleniaiŠATEIKIAI – 4 km
Vytautas Džėja

Biografija

1987 m. baigė Lietuvos žemės ūkio akademiją, mokslinis agronomas. Pačeriaukštės seniūnijos seniūnas. Lietuvos savivaldybių seniūnų asociacijos narys.
Nuo 1999 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Biržų rajono skyriaus, nuo 2010 m. Lietuvos centro partijos narys. 2003–2007 m. ir 2011 m. (atsisakė mandato) Biržų rajono savivaldybės tarybos narys. Biržų rajono savivaldybės bendruomenės vaiko teisių apsaugos tarybos narys.
Sutuoktinė Danutė, vaikai Aiga, Jolita.
Olomoucas

Istorija

Romos laikais tai buvo Romos imperijos tvirtovė.
Miestas pirmąsyk paminėtas 1055 m., kaip pagrindinis Moravijos miestas. Trisdešimtmečio karo (1618-1648 m.) su Švedija miestas keletą metų buvo atitekęs švedams.
Valur Reykjavík

Istorija

Klubas įkurtas kaip KFUM komanda, bet tais pačiais metais pervadinta Valur (isl. „medžioklinis sakalas“). 
Klube iki 1940 metų žaistas tik futbolas, 1940 metais įkurti kitų sportų skyriai. 1970 metais įkurtas krepšinio skyrius.
Pastaruoju metu kelis kartus iškovojo šalies čempionų titulus. Iš viso čempionais yra tapę net 22 kartus.
Iškovota Islandijos futbolo taurė net 11 kartų, o taip pat ne kartą trofėjais tapo Lygos taurė bei Supertaurė.
Nathalie Moellhausen

Biografija

2007 m. Europos čempionate kartu su Italijos rinktine pelnė aukso medalius. 2009 m. pasaulio čempionato komandinės rungties aukso medalininkė. 2010 m. pasaulio čempionate pelnė bronzą individualioje špagos rungtyje.  2011 m. Europos čempionate pelnė bronzą individualioje špagos rungtyje. 2014 m. pradėjo atstovauti Braziliją. 2015 m. tapo Pan Amerikos čempione. 2016 m. vasaros olimpinėse žaidynėse buvo eliminuota ketvirtfinalyje. 
2019 m. pasaulio fechtavimo čempionate pirmą kartą tapo pasaulio čempione individualioje rungtyje.
Olsen Brothers

Olsen Brothers (dan. Brødrene Olsen) – du danų dainininkai, broliai – Jørgen Olsen (g. 1950 m. kovo 15 d.) ir Noller Olsen (Niels, g. 1954 m. balandžio 13 d.). Broliai muzikinę karjerą pradejo 1965 m. grupėje „The Kids“. 1967 m. ši grupė išleido pirmąjį singlą. 2000 m. „Olsen Brothers“ atstovaujo Danijai Eurovizijos dainų konkurse Stokholme. Jų daina Fly on the wings of love laimėjo konkursą ir tapo labai populiari visame pasaulyje.
Jonas Čiulevičius

Biografija

1945 m. tėvas buvo suimtas ir mirė GULAG'e. Represuota ir motina. 1942–1952 m. mokėsi Pasvalio rajono Saločių vidurinėje mokykloje, 1954 m. baigė Lazdijų vidurinę mokyklą. 1963 m. su pagyrimu baigė Lietuvos žemės ūkio akademijos Ekonomikos fakultetą. 1971–1973 m. studijavo Lietuvos žemės ūkio akademijos aspirantūroje. 1977 m. Latvijos žemės ūkio akademijoje apgynė kandidato disertaciją. 1990 m. apgynė habilituoto ekonomikos daktaro disertaciją.
1963–1971 m. Pasvalio rajono Žemės ūkio valdybos inspektorius organizatorius, Pasvalio raj. Krinčino kolūkio pirmininkas, 1971–1975 m. Pasvalio raj. Porijų kolūkio pirmininkas. 1975 m. pakviestas į Lietuvos žemės ūkio akademijos Ekonomikos fakultetą. 1975–1979 m. šio fakulteto vyresnysis dėstytojas, 1980–1990 m. docentas, 1990–1992 m. Ekonomikos katedros vedėjas, nuo 1992 m. Lietuvos žemės ūkio akademijos profesorius. 2000–2004 m. Seimo narys.
Valstybinio socialinio draudimo fondo tarybos narys. Lietuvos žemės ūkio universiteto Mokslo tarybos, Žemės ūkio mokslo tarybos, Švietimo ir mokslo tarybos, Švietimo ir mokslo ministerijos Profesinio mokymo tarybos narys. 1990 m. Lietuvos ūkininkų sąjungos pirmininkas, Tarybos narys, 2001 m. suteiktas Lietuvos ūkininkų sąjungos garbės nario vardas. Lietuvos žemės ūkio rūmų Prezidiumo narys.
Vieno išradimo autorius. Parašė per 300 mokslinių, metodinių, publicistinių straipsnių. Žmona Vida, dukros Auksuolė, Alina.
Generolo majoro rango kapitonas

Generolo majoro rango kapitonas (rus. капитан генерал-майорского ранга, капитан ранга генерал-майорского) – 1764–1798 m. egzistavęs Rusijos imperijos karinio laivyno aukščiausiojo karininko karinis laipsnis, tuo metu žemiausias šioje kategorijoje. Jis buvo žemesnis už kontradmirolą ir aukštesnis už brigadininko rango kapitoną (lygų brigadininkui armijoje arba maždaug kapitoną komandorui laivyne kitais laikais).
Šis laipsnis įvestas 1764 m. kovo 2 d. caro įsaku.
Rangų lentelėje priskirtas IV klasei.

Šį laipsnį gaudavo savo laikotarpį atitarnavę brigadininko laipsnio kapitonai, kuriems nebuvo kontradmirolo laipsnio vertų pareigybių vakansijų. Laipsnis laikytas jau admirolišku, jį turintys laivyno karininkai faktiškai vykdydavo kontradmirolų pareigas, bet labiau ribotai. Jie vadovaudavo mažiems uostams, stambiausiems linijiniams laivams, nedidelėms eskadroms. Didelėse eskadrose kartais vadovaudavo ariergardui.
Į generolo majoro rango kapitonus kreipdavosi „Ваше превосходительство“.
1798 m. sausio 1 d. buvo įvestos naujos laivyno pareigybės, kartu buvo pakeisti ir laipsniai. Generolo majoro rango kapitono laipsnis buvo atšauktas. Deramą laikotarpį atitarnavusiems brigadininko rango kapitonams nurodyta toliau vadintis kapitonais komandorais ir tarnauti turint šį laipsnį, kol atsiras kontradmiroliškų vakansijų.
Nana Mouskouri

Biografija

1958 metais susitiko su Graikijos kompozitoriumi Manos Hadjidakis, kuris buvo sužavėtas Nana balsu ir kurį laiką rašė jai dainas. 1959 metais atlikėja dalyvavo Graikijos dainų šventėje, kur jos daina „Kapou Iparchi Agapi Mou“ užėmė pirmąją vietą, o Mouskouri pamažu tapo žinoma.
1961 m. Mouskouri atliko dainą „Weiße Rosen aus Athen“, kuri buvo garso takelis Vokietijos dokumentiniame filme apie Graikiją. Kūrinys Vokietijoje tapo hitu, buvo parduota per milijoną įrašų. Vėliau daina buvo išversta į keletą kitų kalbų ir tapo vienu sėkmingiausių kūrinių jos karjeroje.
1962 metais ji susitiko su Amerikos prodiuseriu Quincy Jones, su kuriuo ji įrašė džiazo stiliaus albumą „The Girl from Greece Sings“.
1963 m. dainininkė persikėlė gyventi Paryžiuje. Tais pačiais metais atlikėja su daina „À force de prier“ (liet. Atkakliai melstis) atstovavo Liuksemburgui 1963 m. „Eurovizijos“ dainų konkurse, vykusiame Londone. Baladėje pasakojama apie meilę, kurios siekiama meldžiantis. Nors daina Europos dainų konkurse užėmė tik aštuntą vietą, tačiau sulaukė didelės sėkmės ir tai padėjo laimėti prestižinį Grand Prix du Disque konkursą Prancūzijoje.
8 ir 9 dešimtmečiuose Nana Mouskouri išleido daugybę albumų, taip pat gastroliavo Europoje, Azijoje, JAV ir Kanadoje. Daugelis jos dainų užėmė aukštas pozicijas įrašų topuose. 10-ame dešimtmetyje atlikėja daugiausia dėmesio skyrė politikai ir labdaringai veiklai.
1993 metais ji buvo paskirta UNICEF geros valios ambasadore. 1994 m. buvo išrinkta Europos Parlamento nare.
Šiuo metu gyvena Šveicarijoje su antruoju vyru André Chapelle, su kuriuo susituokė 2003 metais.
Notarinė apylinkė

Notarinė apylinkė (angl. notarial district - „notarinė apygarda“) - notarų (-o) biuro aptarnaujama, notaro veiklos teritorija, apylinkė. Nustatoma pagal atitinkamą teritorinį-administracinį suskirstymą. Lietuvoje notaro veiklos teritoriją nustato LR teisingumo ministras. Rusijoje - justicijos organai su Notarų rūmais. Tai turi reikšmę, pvz., paveldėjimo bylų atvejais, kuomet reikia kreiptis į nustatytą notaro biurą pagal paveldėjimo gyvenamąją vietovę.
Algimantas Jonas Marcinkevičius

Biografija

Gimė medikų šeimoje. Mokėsi Panevėžio gimnazijoje, 1947 m. su pagyrimu baigė Vilniaus universiteto Medicinos fakultetą. 1947–1991 m. Vilniaus universiteto dėstytojas, 1956–1990 m. Bendrosios chirurgijos katedros vedėjas, 1963–1990 m. dar ir Probleminės širdies ir kraujagyslių chirurgijos laboratorijos vadovas; nuo 1965 m. profesorius. 1963 m. medicinos mokslų daktaras.  1983–1990 m. Respublikinės širdies ir kraujagyslių chirurgijos klinikos vadovas. Nuo 1990 m. Lietuvos mokslų akademijos tikrasis narys. 
Palaidotas Jeruzalės kapinėse.

Mokslinė veikla

Sukūrė širdies ir kraujagyslių chirurgų mokyklą. Pirmasis Lietuvoje operavo daugelį širdies ydų, protezavo širdies vožtuvus, rekonstravo širdies vainikines arterijas, pašalino aortos krūtininės dalies aneurizmą. 1964 m. atliko pirmąsias Lietuvoje atviras širdies operacijas naudodamas hipotermiją ir dirbtinę kraujotaką. 1987 m. rugsėjo 3 d. vadovavo pirmajai Lietuvoje širdies persodinimo operacijai.
Paskelbė daugiau kaip 400 mokslinių straipsnių. Vadovėlio „Klinikinė chirurgija“ (1980 m.) vienas autorių. 1985–1993 m. Lietuvos chirurgų draugijos pirmininkas. 1989–1992 m. Lietuvos gydytojų sąjungos prezidentas. Nuo 1988 m. Tarptautinės chirurgų kolegijos narys, nuo 1989 m. Tarptautinės kardiotorakalinės chirurgijos draugijos narys, nuo 1990 m. Tarptautinės širdies ir kraujagyslių chirurgų draugijos narys, Baltijos šalių krūtinės ir širdies bei kraujagyslių chirurgų draugijos garbės narys. 
2011 m. LTV sukurta televizijos apybraiža „Profesorius. A. Marcinkevičiaus 90-metį minint“.
Petras Zaviša

Petras Zaviša (m. 1815 m.) – Kauno žemės teisėjas 1782-1794, Kauno taurininkas 1779-1782, Kauno kardininkas 1775-1779.
Nuo 1793 metų antros pusės buvo Kasciuškos sukilimo pasiruošimo Lietuvos sąmokslo narys. Sukilomo metu 1794 metais buvo pulkininko Stefano Grabovskio būrio narys, buvvo paimtas į nelaisvę Lubano mūšyje. Buvo ištremtas į Kazanę, grįžo imperatoriumi tapus Pavelui I.
Matuoklė (žvaigždynas)

Matuoklė (Norma, Nor) – 74-as iš 88-ių pagal dydį pietinio pusrutulio žvaigždynas. Lietuvoje nematomas. Blyškus: ryškiausia žvaigždė tik ketvirto ryškio. 1763 m. žvaigždynui pavadinimą suteikė Nicolas Louis de Lacaille, nors pirminis siūlomas žvaigždyno pavadinimas buvo Norma et Regula (Matuoklė ir liniuotė).
Arvydas Ilginis

Biografija

Baigė Vilniaus 23-ąją vidurinę mokyklą, 1975 m. baigė režisūrą LSSR konservatorijoje.
1975–1990 m. Lietuvos Radijo ir televizijos Literatūros ir meno redakcijos režisierius. 1991–1993 m. „Telefilmo“ vyr. redaktorius. Nuo 1993 m. videofilmo „Giminės“ vadybininkas.  1997–1999 m. Lietuvos nacionalinio radijo ir televizijos generalinis direktorius. 1999–2002 m. Lietuvos televizijos režisierius. Nuo 2002 m. „Pajautos studijos“ direktorius.
Pastatė daugiau kaip 15 televizijos ir dokumentinių filmų, spektaklių, televizijos serialų, sukūrė televizijos meno ir kultūros laidų, vaidmenų televizijos filmuose.  2005 m. BTV laidos „Sveikatai ir laimei“ vedėjas.