google/wiki40b huggingface dataset:
Aiden McGeady

Klubinė karjera

Makgidis atstovavo Škotijos „Celtic FC“ jaunimo bei rezervinei komandoms. Pagrindinėje sudėtyje jis debiutavo 2004 m., būdamas 18, ir pirmosiose rungtynėse pelnė įvartį. Komandai laimėjus čempionatą, kitą sezoną jis debiutavo Čempionų lygos turnyre, rungtynėse su „AC Milan“.
2007–08 m. sezonas Makgidžiui buvo itin sėkmingas: jis pelnė 8 įvarčius, atliko 24 rezultatyvius perdavimus ir buvo pripažintas geriausiu Škotijos lygos futbolininku ir geriausiu jaunu Škotijos futbolininku. Iki tol šiuos titulus viename sezone buvo pavykę pelnyti tik Shaun Maloney.
Sekančiame sezone Makgidis buvo didžiausia komandos žvaigždė, tačiau jo prastas žaidimas lėmė tai, kad komanda nelaimėjo čempionato, nusileisdama „Rangers FC“, o pats futbolininkas sezono eigoje buvo nubaustas pinigine bauda ir suspenduotas 2 rungtynėms už kivirčus su treneriu Gordonu Strachanu.
2009–10 m. sezone klubas trenerį keitė 2 kartus, o Makgidis pelnė 7 įvarčius ir atliko 16 rezultatyvių perdavimų per 34 rungtynes, tačiau komanda vėl nelaimėjo čempionato ir buvo priversta pasitraukti iš taurės varžybų po pralaimėjimo „Ross County FC“. Tai buvo pirmas kartas nuo 2003 m., kai komanda liko be trofėjų.
2010 m. rugpjūtį Makgidis pasirašė 4 su puse metų sutartį su Maskvos „Spartaku“. Už jį sumokėta 9,5 mln. svarų sterlingų suma buvo didžiausia, kurią kada nors yra gavęs Škotijos klubas. Pirmajame sezone jis buvo kartą išvarytas iš aikštės, tačiau Rusijos Futbolo federacijos skelbiamų 33 geriausių futbolininkų sąraše užėmė 2 vietą geriausio dešiniojo saugo pozicijoje.
Jau 2012 m. futbolininkas paskelbė, kad, pasibaigus sutarčiai, neketina jos pratęsti ir karjerą tęs kitoje komandoje. 2013 m. gegužę jis buvo diskvalifikuotas 6 rungtynėms (4 – už antrą sezone raudoną kortelę, 2 – už teisėjo įžeidimą), tačiau apeliacinis komitetas bausmę sumažino iki 2 rungtynių. Tų pačių metų lapkritį „dėl trenerio nurodymų nevykdymo“ Makgidis buvo nušalintas nuo treniruočių su pagrindine komanda ir neberegistruojamas rungtynėms.
2014 m. sausį, likus pusei metų iki kontrakto pabaigos, jis už neskelbiamą sumą persikėlė į „Everton FC“, su kuriuo pasirašė 4 su puse metų sutartį.

Tarptautinė karjera

Priklausydamas „Queens Park Rangers FC“, futbolininkas atstovavo Škotijos iki 13 metų amžiaus rinktinei turnyre Paryžiuje, tačiau vėliau išreiškė norą žaisti Airijos nacionalinėje rinktinėje. Tam didelę įtaką padarė jo bendraklubis „Celtic FC“ vartininkas Packie Bonner, kuris, būdamas airis, rungtyniavo Škotijoje. Škotai taip pat mėgino įkalbėti futbolininką atstovauti jų rinktinei, derybose dalyvavo ir tuometinis jos treneris vokietis Berti Vogts, bet šis sprendimo nepakeitė.
Makgidis debiutavo nacionalinėje rinktinėje 2004 m. liepą rungtynėse su Jamaika. Su komanda jis dalyvavo 2010 m. Pasaulio futbolo čempionate ir 2012 m. Europos čempionate.
Agrokoncerno grupė

Istorija

Savo veiklą Agrokoncerno įmonių grupė pradėjo 1990 metais kaip nedidelė konsultacijų ir prekybos įmonė. Šiuo metu Agrokoncerno grupė yra 24 bendrovių susivienijimas, teikiantis Lietuvos žemdirbiams įvairias paslaugas, taip pat siūlantis technologijas, produktus. 2008 metų Agrokoncerno grupės apyvarta apie 1,4 milijardo Lt.
Pagrindinės koncerno bendrovės – UAB „Agrokoncernas“, UAB „Agrokoncerno grūdai“, SIA „Latagrokoncerns“.

Bendrovės

UAB „Agrokoncernas“: prekyba trąšomis ir pesticidais; trąšos importuojamos iš Rusijos, Baltarusijos, Lenkijos, perkamos Lietuvos trąšų gamyklose, Vokietijos koncerno BASF produktai. 2008 metų bendrovės apyvarta apie 280 mln. lt.
UAB „Agrokoncerno grūdai“: grūdų ir rapsų, kitos žemės ūkio produkcijos sandėliavimas, talpyklos.
UAB „Agrokoncerno technika“: žemės ūkio mašinų prekyba ir remontas, plečia kita Agrokoncerno grupės įmonė.
UAB „Šiaulių agrocentras“, Naisių ŽŪB, Bridų ŽŪB, Draugo ŽŪB, Žeimelio ŽŪB, Žvirblonių ŽŪB,Gečių ŽŪB : agrotechnologijų Agrokoncerno grupės žemės ūkio bendrovės, sertifikuotos sėklos plėtra.
Kitos bendrovės – UAB „Agrokoncerno grupė“, UAB „Vilkaviškio agrocentras“, UAB „Klaipėdos agrocentras“, UAB „Gargždų agrochemija“, UAB „Kėdainių agrochemija“, UAB „Rapsų centras“, UAB „Pakruojo agrocentras“, UAB „Raseinių grūdai“, UAB „Marijampolės agrocentras“, UAB „Agroekologija“, UAB „Gintaro pasaulis“, UAB „Radviliškio agrocentras“, UAB „Biomasės centras“.
Agrokoncerno grupė yra UAB „Žemaitijos grūdai“, AB „Jonavos grūdai“, AB „Rokiškio grūdai“ akcininkė.
Martynas Rusteika

Biografija

2006 m. baigė Šiaulių universitetą, pedagogas. 2008 m. baigė Šiaulių universitetą, įgijo ugdymo koordinatoriaus specializaciją, suteiktas edukologijos magistro laipsnis. 2013 m. baigė Klaipėdos universitetą, baigė vadybos studijų programą.
Vereinigte Hagelversicherung VVaG filialo „VH Lietuva“ Šiaulių regiono draudimo vadovas.
Lietuvos valstiečių ir žaliųjų sąjungos Šiaulių rajono skyriaus narys. Nuo 2011- 2015 m. Šiaulių rajono savivaldybės tarybos narys.  Šiuo metu išrinktas 2015 - 2019 metų kadencijos Šiaulių rajono savivaldybės tarybos nariu. [2]
Šiaulių rajono LIONS klubo narys.
Žmona Sandra, dukros Rūta, Eglė.
Petras Sereika

Biografija

1966 m. baigė Ramygalos vidurinę mokyklą, 1966–1972 m. studijavo Vilniaus universiteto Medicinos fakultete.
1972–1992 m. ir nuo 1997 m. Birštono sanatorijos „Versmė“ gydytojas, skyriaus vedėjas, 1992–1997 m. direktorius.
Nuo 1993 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Birštono skyriaus narys.
1995–2000 m. Birštono savivaldybės tarybos narys.
Ančėnai

Istorija

Minimi XVI a. pabaigoje Ukmergės teismo knygose.
Žemaitė

Biografija

Julija Beniuševičiūtė-Žymantienė gimė bežemių bajorų šeimoje, grafų Pliaterių Bukantės dvarelyje, kur jos tėvas Antanas Beniuševičius (mirė 1878 m.) tarnavo urėdu, o motina Julijana Sciepuraitė (mirė 1874 m.) – šeimininke. Šeimoje augo dar trys mergaitės – Emilija (1841/1842-1897), Petronėlė (1843/1844-) ir Juzefa. Tėvas gaudavo ordinariją ir 20 rublių algos per metus, motina – 10 rublių algos. Abu namie kalbėjo lenkų kalba, lenkiška dvasia auklėjo ir dukteris. Būsimąją rašytoją namuose mokė tėvas, vėliau dėdienė, taip pat bajorė, kartu su savo vaikais Šėmose, netoli Lauksodos, kur Julija gyveno nuo 1856 iki 1863 metų rudens.
1863–1864 m. sukilime rėmė sukilėlius, vėliau tarnavo kambarine Džiuginėnų dvare, kur 1865 m. ištekėjo už dvaro eigulio Lauryno Žymanto (mirė 1898 m. liepos 24 d.). Su vyru nuomojosi žemę ir apie 30 metų užsiėmė žemės ūkio darbais Kolainių, Laukuvos, Varnių, Užvenčio apylinkėse. 1883 m. apsigyveno Ušnėnuose, kur susipažino su Povilu Višinskiu, įsitraukė į lietuvių nacionalinį judėjimą, susidomėjo nelegalia spauda, pradėjo rašyti. Pirmą kūrinį parašė būdama daugiau kaip keturiasdešimties metų.
1907 m. Kaune dalyvavo Lietuvos moterų suvažiavime, 1908 m. – Rusijos moterų suvažiavime Peterburge. 1912 m. apsigyveno Vilniuje, 1913–1915 m. redagavo „Lietuvos žinias“.
Pirmojo pasaulinio karo metu lankėsi JAV lietuvių kolonijose, sakė kalbas, rinko aukas nukentėjusiems nuo karo (surinko per $30000). Nuo 1917 m. – Lietuvos socialistų liaudininkų sąjungos narė.
1921 m. rašytoja apsigyveno Marijampolėje, grįžusi iš Amerikos. Įsikūrė pas advokatą A. Bulotą, rašė ir taisė senus raštus. Žiemą su reikalais išvažiavo į Kauną, bet grįžtant atgal autobusas sugedo ir teko nakvoti laukuose. Rašytoja smarkiai peršalo, susirgo plaučių uždegimu ir gruodžio 7 d. mirė.

Slapyvardis

Paskatinta Povilo Višinskio, Žemaitė Ušnėnuose 1894 m. parašė pirmąjį apsakymą „Rudens vakaras“, painiodama mažąsias ir didžiąsias raides. P. Višinskis šį apsakymą pasiūlė G. Petkevičaitei-Bitei ir J. Jablonskiui, kurių dėka apsakymas išspausdintas „Tikrajame Lietuvos ūkininkų kalendoriuje 1895 metams“. Redakcija J. Jablonskio siūlymu autorei davė Žemaitės slapyvardį, kadangi apsakymas parašytas žemaičių tarme. Taip ir prigijo rašytojos slapyvardis.

Kūryba

Žemaitė parašė apie 354 apsakymus, apysakas, apybraižas, vaizdelius, keliolika pjesių, pasakojimą apie vaikystę, publicistinių straipsnių, korespondencijų. Kūrinius spausdino „Ūkininke“, „Varpe“, „Vienybėje lietuvininkų“, „Naujienose“, „Darbininkų balse“, „Vilniaus žiniose“, „Lietuvos ūkininke“, su J. Jablonskiu parengė savo raštų rinkinį.
Žymiausi jos kūriniai: Marti, Topylis, Petras Kurmelis, Sučiuptas velnias, Sutkai.
Kūryboje vyrauja neigiami gyvenimo reiškiniai, pasakojimai epiški, ironiški, objektyvizuoti. Būdingi detalūs gamtos, papročių, buities, veikėjų išorės aprašymai. Daug dėmesio skiriama moters gyvenimui.
Lengua

Lengua – indėnų genčių grupė gyvenanti Gran Čiako regione, vakariniame Paragvajuje. Kalba mokojanų šeimai priklausančios lengua kalbos dialektais. Iš viso Paragvajuje gyvena 14 tūkst. lengua indėnų, o su giminigomis grupėmis – 17 tūkst.
Tradicškai lengua vertėsi medžiokle, žvejyba, rankiojimu. Medžioklei naudojo lankus, strėles, ietis, bolą. Medžiojo daugiausia tapyrus, pekarius, nandus, šarvuočius, iguanas. Rinkdavo algarobo ir kitus vaisius. Svarbią dietos dalį sudarė medus. Prasidėjus kolonizacijai pradėjo vystyti lydiminę žemdirbystę (manijokai, tabakas, ankštiniai, batatai, kukurūzai, medvilnė).
Ikikolonistiniu laikotarpiu tai buvo galinga gentis valdžiusi Gran Čiaką, bet kolonizacija, karai ir asimiliacija ją gerokai sumažino ir susilpnino.
Gyvena iš palmių lapų ręstose trobelėse.
OFK Dunajská Lužná

Istorija

Klubo ištakos siekia 1921 m.

Pasiekimai

2015–16 2. Liga vakarų grupėje buvo devintoje (9) vietoje. Kovoje dėl išlikimo. Liko ketvirti. Po sezono prarado vietą Antroje lygoje.
Pabalčių piliakalnis

Aplinkiniai piliakalniai

Plūsčių piliakalnis - 10 kmDanutės kalnas - 22 km
Barsukalnis - 22 kmŠimkaičių piliakalnis - 7 km
Gudelių piliakalnis - 7 kmIvangėnų piliakalniai - 10 kmPužų piliakalnis - 4 km
Molavėnų piliakalniai - 9 km
Ižiniškių piliakalnis - 9 km
Rafał Sonik

2011 m.

Nebaigė Dakaro dėl traumos, dėl kurios nedalyvavo kitose 2011 m. sezono varžybose.

2006 m.

Dėl susidūrimo su kitu vairuotoju 2006 m. ištvermės ralyje Rafalis Sonikas patyrė sunkią traumą. Jam buvo atliktos sudėtingos operacijos, dėl kurių negalėjo dalyvauti kitose 2006 m. varžybose.
Adomas Varnas

Biografija

Mokėsi pradžios mokykloje, vėliau – Mintaujos gimnazijoje, 1897–1900 m. – Kauno kunigų seminarijoje. XIX a. pabaigoje – XX a. pradžioje aktyviai reiškėsi lietuvių tautinio atgimimo sąjūdyje, teatrinėje veikloje, kurio centras buvo įsikūręs Medvilionių dvare. 1900 m. išvyko į Sankt Peterburgą, kur studijavo dailę Imperatoriškojoje dailės mokykloje ir Štiglico centrinėje taikomosios dailės mokykloje. Nuo 1903 m. mokėsi Krokuvoje, 1905–1907 m. studijavo Šveicarijoje, Ženevos dailės akademijoje. Baigęs studijas 1908 m. išvyko į Siciliją, tapė kalnų peizažus. 1909 m. grįžo į Lietuvą. Nuo 1910 m. gyveno Zakopanėje. 1913 m. vėl grįžo į Lietuvą, apsistojo Vilniuje. 1917–1918 m. dėstė Voroneže. 1919 m. grįžo į Vilnių, dėstė Vilniaus Vytauto Didžiojo gimnazijoje 1919 m. įsikūrė Kaune, kur 1920 m. su kitais menininkais įkūrė Lietuvių meno kūrėjų draugiją. 1920–1922 m. šios draugijos pirmininkas. 1923–1939 m. dėstė Kauno meno mokykloje. 1941 m. persikėlė į Vilnių ir dėstė dailę Valstybiniame dailės institute. 1944 m. pasitraukė į Vokietiją, 1949 m. persikelia gyventi į JAV. Buvo lietuvių dailininkų sąjungos garbės pirmininkas, Amerikos lietuvių inžinierių ir architektų sąjungos garbės narys, Amerikos lietuvių bendruomenės Čikagos apygardos kultūros tarybos garbės pirmininkas, Amerikos lietuvių filatelistų draugijos garbės narys. Vienas iš Čikagos Čiurlionio galerijos steigėjų.

Kūryba

Sukūrė apie 1280 aliejinės tapybos darbų, iš jų 170 portretų, 1090 peizažų, apie 470 grafikos darbų. Kūrė dekoracijas Miko Petrausko operai „Birutė“, dalyvavo kortų konkurse (laimėjo I premiją), sukūrė pašto ženklų, litų banknotų projektų. Patvirtinti litų banknotų projektai buvo pradėti spausdinti nuo 1922 m. rugpjūčio 28 d. pasirašytos sutarties su A. Haase litografijos firma.
Plaukuotasis gurgždis

Biologija

Tai daugiametis, 40–100 cm aukščio augalas. Stiebas status, apvalus, vagotas, šiurkščiai plaukuotas, pamatas apgaubtas senų lapų likučių. Lapai trikampiški, 2–3 kartus trilapiai, kartais lapeliai dantyti, triskilčiai, tamsiai žali; žemutinių lapų lapkočiai ilgi.
Žiedynas – skėtis su 10–20 plikų stipinų. Skraistlapiai 5–8, nusmailėjusiomis viršūnėmis, žemyn atsilošę. Vainiklapiai balti, dažniau rausvi.
Žydi birželio–liepos mėnesiais. Vaisius – dėžutė, pailgai linijiška, apie 10 mm ilgio ir 2 mm pločio. Dauginasi sėklomis ir vegetatyviškai.

Paplitimas ir augavietės

Paplitęs Europoje, Balkanuose, Mažojoje Azijoje. Lietuvoje labai retas.
Auga drėgnuose lapuočių ir mišriuose miškuose, šlaituose, paupiuose, humusingame dirvožemyje.

Apsauga ir nykimo priežastys

Plaukuotasis gurgždis į Lietuvos raudonąją knygą įrašytas nuo 2000 m.  Pagrindinė grėsmė yra augavietės apšvietimo ir drėgmės sąlygų pakitimas, kitų augalų bei medžių konkurencijos padidėjimas.
Paralimpinės žaidynės

Istorija

Pirmosios tarptautinės invalidų vežimėlių varžybos, lygiagrečiai su Olimpiada, įvyko Stok Mandevilyje (Didžioji Britanija) dar 1948 m., o nuo 1960 m. pasaulinės neįgaliųjų varžybos vyksta reguliariai, pradedant 1992 m. jos yra susietos su Olimpinėmis žaidynėmis (vyksta tose pačiose sporto arenose, lygiai po trijų savaičių). Varžybas organizuoja Tarptautinis paralimpinis komitetas. 2008 m. Paralimpiadoje, dalyvavo 4124 sportininkai iš 148 valstybių. Nuo 1976 m. vyksta ir Žiemos Paralimpiados.
Paralimpinėse žaidynese negali dalyvauti turintys klausos neįgalumą (jiems rengiamos atskiros Deflimpiados), taip pat sutrikusio intelekto sportininkai, kurie varžosi Specialiojoje Olimpiadoje.

Paralimpiniai miestai

Vasaros Paralimpinės žaidynės vyko: 1960 m. Romoje (Italija), 1964 m. Tokijuje (Japonija), 1968 m. Tel Avive (Izraelis), 1972 m. Haidelberge (Vokietija), 1976 m. Toronte (Kanada), 1980 m. Arnheme (Nyderlandai), 1984 m. Stok Mandevilyje (Didžioji Britanija) ir Niujorke (JAV), 1988 m. Seule (Pietų Korėja), 1992 m. Barselonoje (Ispanija), 1996 m. Atlantoje (JAV), 2000 m. Sidnėjuje (Australija), 2004 m. Atėnuose (Graikija), 2008 m. Pekine (Kinija), 2012 m. Londone (JK), 2016 m. Rio de Žaneire (Brazilija), 2020 m. Tokijuje (Japonija).
Žiemos Paralimpiados vyko: 1976 m. Ernšioldsvike (Švedija), 1980 m. Jeile (Norvegija), 1984 m. Insbruke (Austrija), 1988 m. Insbruke (Austrija), 1992 m. Albervilyje-Tignese (Prancūzija), 1994 m. Lilehameryje (Norvegija), 1998 m. Nagane (Japonija), 2002 m. Solt Leik Sityje (JAV), 2006 m. Turine (Italija), 2010 m. Vankuveryje (Kanada), 2014 m. Sočyje (Rusija), 2018 m. Pjončange (Pietų Korėja), 2022 m. Pekine (Kinija).

Paroaimpinės sporto šakos

Į Vasaros Paralimpiadas įtrauktos šios sporto šakos: šaudymas iš lanko, lengvoji atletika, bočia, dviračių sportas, jojimas, 5-žaidėjų futbolas, 7-žaidėjų futbolas, aklųjų riedulys, dziudo, sunkumų kilnojimas, kanojų irklavimas (nuo 2016 m.), irklavimas, buriavimas, šaudymas, plaukimas, stalo tenisas, triatlonas (nuo 2016 m.), tinklinis sėdomis, vežimėlių krepšinis, vežimėlių regbis, vežimėlių fechtavimas, vežimėlių tenisas.
Į Žiemos Paralimpines žaidynes įtrauktos šios sporto šakos: kalnų slidinėjimas, Šiaurės disciplinos, rogučių ledo ritulys, ledo rogučių lenktynės, vežimėlių akmenslydis, biatlonas.
Terespolis

Dvaras

Yra XIX a. pab. valstybės saugomas dvaro parkas. Plotas 6 ha. Parke: pailgas tvenkinys, vaisių sodas, vingiuoti takai ir alėjos, moderno stiliaus dvaro rūmai. Terespolio dvaro rūmai statyti XIX a. pabaigoje – XX a. pradžioje, rūmus įkūrė Chrapovickiai. Jie dvare turėjo banką, kuriame aplinkiniai žmonės laikė savo pinigus. Jie taip pat turėjo banką ir Kėdainiuose. Rūmus supa bene gražiausias Kėdainių rajone peizažinio tipo parkas. Parką suformavo žinomas Rygos sodininkas G. Kuphaltas. 1926 m. Terespolio dvaras buvo išdalintas į atskirus kaimus: Gabrilavos, Gudžiūnų, Tremtinių ir kt. Nuo tada prasidėjo dvaro smukimas.
Parke auga ąžuolai, klevai, kaštonai, uosiai, įveistos dygiosios eglės, pilkieji kėniai, europiniai maumedžiai, veimutinės pušys, raudonžiedžiai kaštonai, glaustašakiai ąžuolai, raudonieji ąžuolai, grakščiosios liepos, sidabriniai ir platanalapiai klevai.
Raigardo valsčius (1870–1923)

Istorija

Valsčius tik iš vieno Raigardo kaimo įkurtas 1870 m. spalio 13 dieną, kai miestas prarado miesto teises. Lenkijos Kongreso karalystės laikais valsčius priklausė Lomžos gubernijos, Ščučino apskričiai. Tarpukariu buvo Balstogės vaivadijoje, Lomžos apskrityje. 1924 m. sausio 1 d. valsčius buvo panaikintas, kai miestui buvo gražintos miesto teisės.
Tatakoa dykuma

Tatakoa dykuma (isp. Desierto de la Tatacoa) – pusdykumių regionas pietinėje Kolumbijoje, Uilos departamento šiaurėje, 38 km nuo Neivos. Tai svarbus turistinis objektas, taip pat ir fosilijų radimvietė. Plotas 330 km².
Būdinga aridinių regionų gyvūnija – vorai, gyvatės, skorpionai, driežai, ereliai. Augmeniją sudaro kaktusai, skurdūs krūmokšniai.
Tatakoa dykuma lankoma kaip žvaigždžių stebėjimo vieta – dangus čia beveik visus metus giedras. Dykumoje galima išvysti geologinio irimo proceso sukurtų paminklų: uolų, atlikuonių, kanjonų, arkų, monumentų. Svarbiausiai dykynės gyvenvietė – Viljavjecha.
Reino Frankonija

Geografija

Reino Frankonija yra abipus Reino, jo centrinėje dalyje yra Reino ir Maino upių santaka.

Istorija

Iki XI a. Reino Frankonija buvo neatskiriama Frankonijos dalis. Čia gyveno frankai ir buvo susikūrusi Frankonijos kunigaikštystė.

Prūsijos ir Bavarijos hegemonija

1806 m. nunykus Šventajai Romos imperijai, didžiausios Regiono valstybės buvo Hesenas-Kaselis ir Hesenas-Darmštatas. Pirmoji 1866 m. buvo prijungta prie Prūsijos karalystės kartu su Nasau ir Frankfurtu. Čia suformuota Prūsijos Heseno-Nasau provincija. Hesenas-Darmštatas išsaugojo nepriklausomybę, tačiau 1867 m. įstojo į Prūsijos vadovaujamą Šiaurės Vokietijos sąjungą.
Pietinė dalis (Reino palatinatas) jau XVIII a. pabaigoje netekusi daug pietrytinių teritorijų (jos dabar priklauso Badeno-Viurtembergo žemei), konsolidavo didžiumą savo likusių žemių. Jos visos paveldėjimo teise 1815 m. atiteko Bavarijos karalystei.
Anupras Jasevičius (1805)

Anupras Jasevičius (1805 m. kovo 19 d. Žostautai, Pernaravos valsčius – 1884 m. vasario 16 d. Alūksta) – Lietuvos poetas, kunigas.

Biografija

Mokėsi Dotnuvos bernardinų mokykloje ir Varnių kunigų seminarijoje. Nuo 1833 m. kunigavo Vilkijos Šv. Jurgio bažnyčioje, 1844–1863 m. Ariogalos Šv. arkangelo Mykolo bažnyčioje. 1863 m. bažnyčioje perskaitė sukilėlių manifestą, už tai suimtas, kalintas Kauno kalėjime, kariuomenės teismo nuteistas 8 m. katorgos ir tremties. Nuo 1863 m. gyveno tremtyje Sibire prie Angaros, Baikalo, nuo 1874 m. – Spaske (Tambovo sritis). Į Lietuvą grįžo 1884 m.
Eilėraščius rašė Lietuvoje ir tremtyje; daugelis neišliko, dalį paskelbė Juozas Tumas-Vaižgantas 1899–1900 m. žurnale „Tėvynės sargas“ ir savo Raštų t. 11 1929 m. Eilėraščiai aprašomojo pobūdžio, vyrauja gamtos, didaktiniai motyvai, reiškiamas tėvynės ilgesys, laisvės troškimas. Parašė autobiografinę tremtinio išgyvenimų apybraižą „Išginimas ir sugrįžimas“ (išspausdinta testiniame leidinyje „Mūsų senovė“ 1937–1940 m.
Dasjus

Dasjus (skr. दस्यु = dásyu) – vedinės mitologijos būtybė: demonas, arijų priešas, kurį nukauna Indra, iš dangaus į jį žiebdamas ugnį. Kitąsyk jo žudiku vadinamas Soma. Indra ir Soma vadinami epitetu dásyuhán („dasjažudis“), o jų kova su dasjais – dásyuhátya („dasjažudystė“). Dasjais taip pat vadinama ir priešiškų, demoniškų būtybių aibė.
Kitas sinonimiškas vedose vartojamas žodis – Dasa (skr. दास = dāsá). Tai demoniškos, priešiškos būtybės ar jų vadas, protėvis. Dasai priešiški arijams, tvenkia upes (ā́pas), šios kartais vadinamos jų žmonomis. Dasus persekioja ir žudo Indra. „Rigvedoje“ paminėta keletas dasų vardų: Šambara (śámbara), Šušna (śuṣṇa), Namučis (namuci), Piprus (pípru), Dhunis (dhúni), Čumuris (cúmuri), Dribhyka (dṛbhīka), Rudhikra (rudhikrā́), Anaršanis, Sribinda (sṛ́binda), Ilybiša (ilībiśa) ir kt.
Dasai, dasjai aprašomi kaip beveidžiai, benosiai (anā́s), menkystos (ádhara), nežmoniški (ámānuṣa), vagys (dhanín). Jie priešiški dievams, aukojimui. Paprastai linkstama manyti, kad dasų, dasjų įvaizdis susidaręs iš neindoeuropietiškų tautų, kurias, keldamiesi į Indiją, užkariavę arijai.
Abu žodžiai kildinami nuo šaknų dās-/dāsati („duoti“ ?; „būti priešu“ ?) ir das- („išvargti, išsekti, silpti, alpti“). Vėliau žodžiu dāsá įvardijamas vergas, tarnas.
Upynos Stasio Girėno vidurinė mokykla

Istorija

Upynos pradžios mokykla atidaryta 1911 m. pavasarį. 1918 m. Upynoje įkurta lietuviška mokykla. 1926 m. Upynos pradžios mokykloje buvo du komplektai. 1949 m. įsteigta septynmetė mokykla, joje mokėsi 105 mokiniai, dirbo 7 mokytojai. Nuo 1951 m. mokykla tapo aštuonmetė. 1960–1963 m. mokyklai vadovavo A. Mildažis. Tais metais baigtas rengti naujos mokyklos projektas. 1965 m. išleista pirmoji abiturientų laida. 1965 m. pradėta statyti mūrinė mokykla. 1965 m. gruodžio 29 d. – naujos mokyklos įkurtuvės. 2008 m. Upynos vidurinei mokyklai suteiktas Stasio Girėno vardas.
Okotalis

Istorija

Gyvenvietė įkurta XVIII a. kaip Nueva Reducción de Segovia. Nuo 1847 m. vadinama Okotaliu.
Rūta Mikelkevičiūtė

Biografija

Septynerius metus mokėsi muzikos mokykloje, baigė medicinos mokyklą, VGTU įgijo vadybos specialybę.
LNK televizijoje veda gyvenimo būdo žurnalą „Nuo... Iki...“ bei pokalbių šou „Valanda su Rūta“.
2005 m. ištekėjo už Rolando Remeikio. 
2008 m. buvo viena TPP steigėjų. 
2017 m. nominuota Žmonės apdovanojimuose kaip „Mylimiausia metų TV laidų vedėja“.
2018 m. laimėjo Žmonės apdovanojimą „Mylimiausia metų TV laidų vedėja“ kategorijoje.
Reaktyvinis mokslinio tyrimo institutas

Reaktyvinis mokslinio tyrimo institutas, RMTI (rus. Реактивный институт; Реактивный научно-исследовательский институт, РНИИ, nuo 1938 m. (rus. НИИ-3 'Mokslinio tyrimo institutas Nr. 3') – viena pirmųjų mokslinių tyrimo įstaigų Tarybų Sąjungoje, kūrusi raketinę techniką. Šiame institute buvo sukurta raketinė salvinė sistema Katiuša (vadinamasis reaktyvinis minosvaidis).
RMTI sukurtas 1933 m. spalio 31 d. sujungus Reaktyvinio judėjimo tyrimo grupę (ГИРД) ir Dujų dinamikos laboratoriją (ГДЛ). 1944 m. vasario 18 d. RMTI buvo panaikintas, perduodant TSRS Aviacijos pramonės liaudies komisariatui. .
Žvynuotasis dantūnis

Literatūra

Lietuvos grybų atlasas, Vincentas Urbonas, Kaunas, Lututė, 2007, ISBN 978-9955-692-59-1, 194 psl.