google/wiki40b huggingface dataset:
Nmap

Nmap – nemokamas, GPL licencijos tinklų skenavimo ir saugumo audito įrankis. Taip pat šį įrankį galima naudoti tinklo inventorizavimui, servisų atnaujinimo valdymu, stebėti servisų arba atskirų įrenginių veikimo laiką ir pan. NMAP naujoviškai naudoja IP paketus, kad nustatytų kokie kompiuteriai šiuo metu yra tinkle, kokius servisus (aplikacijas ir jų versijas) pas juos galima pasiekti, kokias jie naudoja operacines sistemas, ugniasienes ir pan. Šis įrankis buvo sukurtas greitam didelių tinklų skanavimui, bet puikiai tinka ir pavieniams kompiuteriams. NMAP yra komandinės eilutės įrankis, tačiau turi ir grafinę vartotojo sąsają „ZENMAP“.

Nmap POP kultūroje

Nmap nufilmuotas filmuose The Matrix ir The Matrix Reloaded, taip pat mažiau žinomuose Battle Royale ir Haxxxor.
Butėnai (Radviliškis)

Istorija

Kaimas paminėtas 1585 m. Iki 2009 m. veikė pradinė mokykla – Šeduvos gimnazijos pradinio ugdymo skyrius.
Albinas Urbonas

Biografija

1982 m. baigė Vilniaus priešlėktuvinės gynybos karo aukštąją mokyklą, inžinierius. UAB DK „PZU Lietuva“ Rokiškio skyriaus direktorius. 2008-2011 m. Rokiškio rajono savivaldybės mero pavaduotojas.
2002 m. Liberalų demokratų partijos, 2006 m. partijos Tvarka ir teisingumas (liberalai demokratai) narys.
2007–2011 m. ir 2011 m. (atsistatydino) Rokiškio rajono savivaldybės tarybos narys. 
Sutuoktinė Daivutė, vaikai Inga, Tomas.
Lichtenšteino pilis

Lichtenšteino pilis (vok. Schloss Lichtenstein) − pilis Vokietijoje, Badeno-Viurtembergo žemėje, Lichtenšteino komunoje.
Pilis išsidėsčiusi 817 m aukštyje virš jūros lygio. Į pietryčius nuo pilies stūkso viduramžių tvirtovės (Senojo Lichtenšteino, statyto 1150−1200 metais) griuvėsiai. Dabartinė pilis buvo pastatyta 1842 m., remiantis tų laikų požiūriu į viduramžių pilį. Pilį pastatė hercogas Frydrichas Vilhelmas fon Urachas, Viurtembergo grafas, įkvėptas V. Haufo romano „Lichtenšteinas“.
Dabartiniu metu pilis vis dar priklauso hercogams Urachams, bet turistams ji − atvira. Pilyje eksponuojama didelė kolekcija senovinių ginklų ir šarvų.
Nukryžiavimas

Nukryžiavimas (lot. crucifixio) – senovinė mirties bausmė. Auka vinimis prikalama prie didelio medinio kryžiaus per riešus ir pėdas, kur paliekama kankinamai mirčiai. (Krucifiksuose klaidingai vaizduojama, kad prikalama per plaštakas.) Kitas variantas – auka būdavo pririšama (metalinės vinys tuomet buvo pakankamai brangios).
Ši bausmė buvo plačiai praktikuojama Romos imperijoje, tačiau panašūs metodai buvo naudoti ir Persijoje. Romėnai nukryžiavimą naudojo iki 313 m., kai Romos imperijoje buvo įteisinta krikščionybė bei greitai tapo oficialia religija.
Pats garsiausias nukryžiuotas žmogus Jėzus Kristus – krikščionių mesijas. Todėl krucifiksas yra pagrindinis krikščionių simbolis. Tačiau gali būti, kad jo forma skyrėsi nuo dabar vaizduojamos.
Isiah Thomas

Biografija

Nuo 1979 iki 1981 Thomas mokėsi Indianos universitete, kur žaidė vadovaujant treneriui Bobby Knight. Paskutinius du studijų sezonus jiems pavyko laimėti NCAA čempionatą. Žaidžiant NBA jis buvo Magic Johnson šešėlyje. 1989 ir 1990 tapo NBA čempionu su Detroito komanda. 1990 m. buvo išrinktas NBA finalo naudingiausiu žaidėju
1994 m. dėl traumų buvo priverstas nutraukti savo karjerą. Nuo to laiko iki 1998 m. jis buvo Toronto Raptors viceprezidentu. 2000 m. pakeitė Larry Bird Indiana Pacers vyr. trenerio pareigose, komandą treniravo iki 2003 m. 2003 m. pradėjo dirbti New York Knicks ir 2006–2008 m. buvo vyriausias komandos treneris. Po dviejų nesėkmingų sezonų buvo atleistas iš savo pareigų ir nuo to laiko treniruoja Floridos internacionalinio universiteto komandą.

NBA statistika

Per 979 NBA sužaistas rungtynes pelnė 18 822 taškų, perėmė 1 861 kamuolių. Vidutiniškai per rungtynes pelnė 19,2 taškų, atkovodavo po 3,6 kamuolius. Metimų žaidimo metu taiklumas – 45,2 %, baudos metimų taiklumas – 75,9 %
Elektromobilis

Elektromobilis – automobilis, varomas vienu ar daugiau elektriniu varikliu. Elektra saugoma baterijose arba kituose įrenginiuose. Automobiliai, kurie kartu su elektriniais naudoja ir vidaus degimo variklius, vadinami hibridiniais.
Pirmieji elektromobiliai pasirodė apie 1880 m. Elektra varomi automobiliai buvo populiarūs XIX a. pabaigoje ir XX a. pradžioje. Vėliau, atsiradus masinei automobilių gamybai ir prekybai bei pingant iškastiniam kurui, elektromobiliai prarado savo populiarumą.
Nuo 2008 m. elektromobiliai vėl pradėjo populiarėti, kai buvo sukurtos talpios baterijos, tobulinama kita technologija, iškastinio kuro brangimas, didesnis susidomėjimas ekologija ir pan.
Kai kurios kompanijos bei valstybės sudarė finansines galimybes gyventojams pigiau įsigyti šios technologijos transporto priemones. Tiesa, šiuo metu kol kas tokie automobiliai yra brangūs, infrastruktūra nėra pakankamai išvystyta, taip pat baterijos dar nėra tokios talpios, kad patenkintų visų norus keliauti.
2015 m. visame pasaulyje tokius automobilius siūlė 30 kompanijų. Daugiausiai jų parduodama JAV, Japonijoje, Kinijoje ir Vakarų Europoje. Populiariausias elektromobilis 2016 m. buvo Nissan Leaf; jų visame pasaulyje nuo 2010 m. parduota apie 233 000.
2011 m. „Nissan Leaf“ išrinktas „Pasaulio metų automobiliu 2011“. 2014 m. „Pasaulio metų automobilio“ rinkimuose elektromobilis „BMW i3“ įvertintas ekonomiškiausiu bei geriausio dizaino metų automobiliu pasaulyje. Nuvažiuoti 40,2 km su juo kainavo 0,81 JAV dolerio. 2017 m. „BMW i3“ įvertintas geriausiu metų miesto automobiliu.
Papušinio piliakalnis

Piliakalnis

Piliakalnis įrengtas kranto kyšulyje, Dubysos kairiajame ir Gryžuvos dešiniajame krantuose, ties upių santaka. Iš vakarų jį juosia Dubysos slėnis, iš pietų - Gryžuvos upė, iš šiaurės - griova, kuria teka Molkasio upelis. Iš rytų prieina gretima aukštuma, nuo kurios piliakalnį skiria gana gili dauba. Šlaitai statūs, natūralūs, iki 24 m aukščio. Aikštelė keturkampė, pailga pietų – šiaurės kryptimi, 78x43 m dydžio, apjuosta iki 1 m aukščio, 15 m pločio pylimu. 2 m žemiau jos šiaurės vakarų kampo yra 0,5 m pločio terasa, dar 2 m žemiau - antra 12 m pločio terasa.
Piliakalnis apardytas arimų, pirmoji terasa - apkasų, pietinis šlaitas - į jį įsirėžusio kelio. Dirvonuoja, šlaitai apaugę lapuočiais, kurie gerokai prakirsti. 
Vakarinėje papėdėje 0,5 ha plote yra papėdės gyvenvietė.

Aplinkiniai piliakalniai

Kalniškių piliakalnis (Vaiguva) 22 km
Burbaičių piliakalnis 5,5 kmBubių piliakalnis 26 km
Kurtuvėnų piliakalnis 22 kmNormančių piliakalnis 22 kmGalinių piliakalnis 22 km
Šilgalio piliakalnis 36 kmKudinų piliakalnis 20 km
Diauderių piliakalnis 35 kmGaučiškės piliakalnis 12 km
Šeduviškės piliakalnis 7,5 kmBulavėnų piliakalnis 8 km
Lyduvėnų piliakalnis 14 kmPagryžuvio piliakalnis 4 km
Šiaulelių piliakalnis 15 km
Čekiškės valsčius

Čekiškės valsčius buvo į šiaurės vakarus nuo Kauno. Centras – Čekiškė.
Samantha Bond

Biografija

Samanta gimė aktoriaus Philip Bond ir TV prodiuserės Pat Sandy šeimoje. Turi seserį aktorę Abigailę ir brolį žurnalistą Matthew. Studijavo Bristolio teatro mokykloje. 1982 m. debiutavo televizijoje ir teatre, nuo 1987 m. priklauso „Royal Shakespeare Company“. Vaidino Karališkame Nacionaliniame teatre, taip pat Vest Endo teatre. 
1999 m. kartu su Judi Dench  Brodvėjuje pasirodė pjesėje „Amy’s View“, kuri buvo nominuota Tony apdovanojimui. Nuolatos vaidina įvairiausiuose teatro spektakliuose pagrindiniuose Anglijos teatruose.
Televizijoje Samantos vaidmenys dažniausiai apsiribodavo pasirodymais įvairių serialų atskiruose epizoduose: „Midsomerio žmogžudystės“, „Inspektorius Morsas“, „Puaro“ irk t.
Nuo 1996 iki 2002 m. ji pasirodė 4-se bondiados filmuose, atlikdama britų slaptosios tarnybos MI6 viršininkės M (akt. Judi Dench) sekretorės Mis Moneypenny vaidmenį. 
Nuo 1989 m. yra ištekėjusi už aktoriaus Alexander Hanson, su kuriuo augina 2 vaikus.
Juozapas Zavadskis

Biografija

Vroclave ir Leipcige įgijęs gerą poligrafininko išsilavinimą, 1803 m. atsikėlęs į Vilnių, įsteigė knygyną ir mažą spaustuvėlę. 1803 m. birželio mėn. išspausdino tikriausiai pirmą darbą Vilniuje – lietuvio A. Čeretavičiaus disertaciją „De galactirrhoea“ ir pasirašė „Typis Jos. Zawadzki, universitatis typographi“.
Apie 1805 m. Vilniaus universiteto vadovybė išnuomojo jam dešimčiai metų visiškai žlungančią spaustuvę su patalpomis universiteto rūmuose, sujungė su savąja ir gavo teisę spausdinti Vilniaus universiteto leidinius. 1806 m. perspausdino J. Jachnavičiaus „Lietuwiszkas ewangelias“. Lietuviškieji ir Vilniaus darbai, kuriuos turėjo teisę spausdinti, leido įkurti geriausią to meto spaustuvę Vilniuje. Nuo 1808 m. spausdino ir gaidų katalogus.
Spaudiniams apipavidalinti pasitelkė knyginės grafikos specialistus, „kovoti su klaidomis” pasamdė pirmąjį Vilniaus spaudos istorijoje etatinį korektorių, kurio pareigas daugiau kaip 40 metų ėjo žinomas lenkų ir rusų gramatikų autorius, Lietuvos bajorijos herbų rinkinio sudarytojas J. Bogdanovičius. Net Napoleono įsiveržimo metais, kai kitas poligrafijos įmones buvo apėmusi krizė, energingojo Zavadskio vadovaujama spaustuvė dirbo be didesnių nuostolių. Išradingai vadovaudamas poligrafijos įmonei, J. Zavadskis sugebėjo ne tik nepriekaištingai patenkinti universiteto poreikius, bet nemažai knygų pradėjo leisti ir savo nuožiūra. Ekonominę J. Zavadskio padėtį dažnai gelbėdavo tai, kad jis universitetui nemokėdavo grynais pinigais, o atsilygindavo knygomis bei kitais spaudos darbais. 
1828 m. neteko universiteto spaustuvininko titulo ir turėjo išsikelti iš universiteto patalpų. Nuo 1834 m. leido „Wizerunki i roztrąsanie naukowi“ ir kt. Jis laikomas ir „Geografija powszechna“ autoriumi. Be Vilniaus knygyno, su Venckumi įsteigė ir skyrių Varšuvoje, o sūnus Juozapas įsteigė knygyną ir spaustuvę Kijeve.
Paj Chojus

Paj Chojus (rus. Пай-Хой) – senas, smarkiai sudūlėjęs kalvagūbris pačiuose Rusijos europinės dalies šiaurės rytuose, Jugros pusiasalyje (Archangelsko sritis). Driekiasi 200 km, nuo šiaurinio Poliarinio Uralo pakraščio iki Jugros Šaro sąsiaurio. Kalvagūbrio pratęsimas yra toliau į šiaurę esanti Vaigačo sala. Aukštis iki 467 m (Moreizo k.). Paj Chojus sudarytas iš kristalinių skalūnų ir nuosėdinių smiltainio uolienų, mergelių ir klinčių.
Būdinga akmenuota kalnų tundra, žemiau šlaituose – samanų ir kerpių tundra, rečiau – krūminė tundra.
Paj Chojus europiečių atrastas ir aprašytas 1847–1853 m. Ernesto Hofmano ekspedicijos metu.
Pastoracinė taryba

Pastoracinė taryba – Romos katalikų parapijos institucija, atliekanti pastoracinę veiklą parapijoje, dekanate.
Pastoracinė taryba gali būti vadinama ir Parapijos taryba, sprendžianti visus einamuosius parapijos reikalus, atstovaujant parapijiečių atstovams.
Pastoracinė tarybos veikla sietina daugiau su sielovada; Parapijos tarybos atveju rūpinamsi ir visais kitais klausimais, – remontu, patalpomis, finansais bei kt.
Pikimačajus

Pikimačajus (isp. Pikimachay) – archeologinė vietovė Peru, Ajakučo departamente, Andų kalnų Ajakučo slėnyje. Radiniai datuojami 22 tūkst. m. pr. m. e. (radioaktyviosios anglies tyrimo metodu) ir yra vieni seniausių Pietų Amerikoje. Radinius sudaro bazaltiniai įrankiai, silicio skalūno įrankiai, raižikliai. Yra senovinių gyvūnų liekanų.
Cezis

Pavadinimo kilmė

Elemento pavadinimą lėmė tai, kad cezio spektras pasižymi dviem mėlynomis linijomis (lot. caesius – pilkai melsvas). Pagal spektro spalvą taip pat pavadintas rubidis.
Naujoji pinakoteka (Miunchenas)

Naujoji pinakoteka  (vok. Neue Pinakothek) yra meno muziejus, įsikūręs Miuncheno centrinėje dalyje esančiame muziejų komplekse Kunstareal. Muziejus orientuotas į XVII a. ir XIX a. Europos dailininkų kūrybą.
Naujojoje pinakotekoje eksponuojami impresionistų, postimpresionistų, romantikų ir kai kurių modernistų darbai. Yra pasaulyje garsių meistrų kaip Vincentas van Gogas, Klodas Monė, Kasparas Davidas Frydrichas, Ogiustas Rodenas kūrinių.

Pastato istorija

Muziejus buvo įkurtas 1853 m. karaliaus Liudviko I Bavariečio. Pastatas pastatytas priešais Senąją pinakoteką, suplanuotas architektų  Friedrich von Gärtner ir August von Voit. Tačiau muziejus buvo subombarduotas Antrojo pasaulinio karo metu. Pastato griuvėsiai buvo nuvalyti 1949 m. Muziejus atkurtas 1981 m. architekto Alexander Freiherr von Branca pastatytame moderniame pastate.

Kolekcijos istorija

Kolekcijos pradžia siejama su karaliaus Liudviku I Bavariečiu, kuris nuo pat karūnavimo 1809 m. pradėjo kolekcionuoti amžininkų dailininkų paveikslus. Kolekcijai pakankamai padidėjus ji buvo atskirta nuo senųjų meistrų kolekcijos Senojoje pinakotekoje ir įkurdinta Naujojoje pinakotekoje. Žymų indėlį į kolekcijos praplėtimą įnešė jos direktorius Hugo von Tschudi (1851-1911) nupirkęs 44 impresionistų ir postimpresionistų darbus. Tačiau, kadangi valstybines lėšas buvo uždrausta naudoti meno kūrinių pirkimui, tik vėliau oficialiai šie darbai buvo „nupirkti“ iš privačiai suaukotų lėšų. 1915 m. naujoji pinakoteka perėjo į valstybės rankas.
1939 m. fašistinės Vokietijos valdžia pardavė vieną kolekcijos Van Gogo autoportretą kaip meno degeneracijos pavyzdį. Šiuo metu kolekcija yra platesnės Valstybinės Bavarijos Paveikslų Kolekcijos dalis.

Dailės galerija

Keletas iš žymiausių ekspozicijos darbų:
Raudonoji dama

Turinys

Liusilė Lombardi, pasiturinti verslininkė ir paveldėtoja, ryte iš savo meilužio ir jos įmonės direktorius Žiuljeno sulaukia prisipažinimo, kad jos verslas žlugo, o įmonės akcijas jis perrašė savo vardu. Be viso to netekusi ir savo vilos Nicoje, sukrėsta išdavystės, Liusilė nusprendžia parduoti turimas brangenybes, per savaitę išleisti pinigus ir galiausiai pasitraukti iš gyvenimo. Nuvykusi į Paryžių ji prisimena, kad Žiuljenas čia atvyksta kiekvieną penktadienį verslo reikalais ir apsisprendžia prieš nusižudydama nužudyti ir jį. Paskutinę gyvenimo savaitę Liusilė nori praleisti nieko nevaržoma, todėl leidžia sau viską, ko iki šiol atsisakydavo: prabangų automobilį ar apsilankymą restorane. Vieną dieną ji pakviečia kartu pietauti gatvėje sutiktą vyriškį Fransua, kuriam prisipažįsta ketinanti kitą penktadienį nusižudyti. Per likusias dienas Liusilė susipažįsta su keliais vyriškiais, tačiau neketina atsisakyti savo plano, tuo tarpu Fransua beviltiškai stengiasi ją surasti.
Lemtingą penktadienį Liusilė pasitinka Žiuljeną oro uoste, pareikšdama, kad rado investuotoją, norintį nupirkti jam priklausančias įmonės akcijas. Jiedu nuvyksta į viešbutį, kur Liusilė, grasindama revolveriu, priverčia jį vėl sėsti į automobilį. Ji lekia dideliu greičiu, norėdama kartu žūti avarijoje, tačiau paskutinę akimirką persigalvoja ir, išsodinusi Žiuljeną, nuvažiuoja.
Tuo metu Fransua beviltiškai ieškodamas Liusilės, nuvyksta į Eifelio bokštą, kur jiedu kartu praleido kelias valandas. Pamatęs prie jo šios automobilį, jis skuba, tikėdamasis sulaikyti ją nuo savižudybės, tačiau randa ją tiesiog besigrožinčią miesto panorama...
MKS Chrobry Głogów

Istorija

Įkurtas 1946 metais. 2017/2018 m. sezone pasiekė Lenkijos futbolo taurės ketvirtfinalį.
Kartenos akmuo

Akmuo

Tai ovalo pavidalo stambiagrūdis pilkšvas granitas, pailgas šiaurės vakarų – pietryčių (šiaurės – pietų) kryptimi, 2,95 m ilgio, iki 1,98 m pločio, 25–85 cm aukščio. Paviršiuje yra keli įdubimai, laikomi pėdomis. Ryškiausias yra šiaurės vakarinėje dalyje esantis 17 cm ilgio, 15 cm pločio ir 1,5 cm gylio įdubimas, vadinamas karvės (kitų – velnio) pėda. Ties viduriu yra kelios – 12×5 cm, 2–4×10 cm dydžio įdubos, laikomos laumės arba vaiko pėdomis. Įdubimai gamtinės kilmės, ne žmogaus rankų darbo.
Teritorijos plotas – 1,0 m².

Istorija

Vietos gyventojams akmuo žinomas nuo seno. Padavimai mena, kad žmonės prie (ant) akmens matydavę naktį, ar net dieną, drabužius velėjančias laumes, o kitąsyk samdinė merga prie jo išvydusi kareivį, kuris išnykęs jai pagarbinus Jėzų Kristų. Akmuo guli tarp Kartenos piliakalnio ir kitapus Kūlupio esančio Kartenos Lurdo, kuris, manoma, įrengtas pagonių alkvietėje.
Pasakojama, kad seniau jame kanopą įminė karvė, pasak kitų – akmenį nešęs ir pametęs velnias.
1972 m. paskelbtas respublikinės reikšmės archeologijos paminklu (AR507), 1997 m. įrašytas į Lietuvos Respublikos kultūros vertybių registro mitologinių vietų sąrašą (M30), 2005 m. pripažintas valstybės saugoma kultūros vertybe.
2012 m. akmens aplinką tyrė Julius Kanarskas. Ištirtas 7 m² plotas, kultūrinio sluoksnio nerasta, aptiktas ledynmečio paliktų akmenų nuogulų sluoksnis.
Aaron Harry Gorson

Biografija

Gimė 1872 m. birželio 2 d. Kaune. 1888 m. emigravo į JAV, studijavo Pensilvanijos dailės akademijoje. 1899 m. išvyko mokytis į Paryžiaus Académie Colarossi, École des Beaux-Arts ir Académie Julian dailės mokyklose. Grįžęs į JAV apsigyveno Pitsburge tapė industrinį kraštovaizdį, 1921 m. persikėlė į Niujorką, kur tapė miesto architektūrą. Mirė 1933 m. spalio 11 d. Niujorke. Dailininko darbai saugomi Carnegie Museum of Art, Eli and Edythe Broad Art Museum, Westmoreland Museum of American Art, Newark Museum, Worcester Art Museum, Heckscher Museum of Art ir Pensilvanijos universiteto dailės galerijoje.
Kunigiškių lobis

Kunigiškių lobis arba Palangos lobis – Kunigiškių kaimo, (dab. Palangos savivaldybė) teritorijoje, 1962 m. rastas vėlyvųjų viduramžių monetų lobis.

Atradimas

1414–1519 m. monetų lobis, surastas 1962 m. Palangoje įrengiant žvyro karjerą prie kelio Palanga – Liepoja. Rastas 25–30 cm gylyje, kruopščiai supakuotas. Monetos sudėtos pagal dydį stulpeliais, jie susukti į drobulę, įvyniotas į vilnonę medžiagą ir įdėtas į odinį maišą. Lobį tyrė numizmatas Mikelis Balčius.
Pajūrio buitininkas

Pajūrio buitininkas – Klaipėdos buities tarnybos įmonių susivienijimo „Pajūris“ savaitraštis, leistas 1976–1988 m. Klaipėdoje.

Istorija

Tiražas 1976–1988 m. – 1000 egz. Redakcijoje dirbo Ramunė Visockytė.
Neversčiai

Aplinkinės gyvenvietės

Stanislavavas – 1 km
Juliusas Klosas

Juliusas Klosas (Juljusz Kłos; 1881 m. rugpjūčio 8 d. Varšuvoje – 1933 m. sausio 5 d. Vilniuje) – lenkų architektas, Vilniaus (tuometinio Stepono Batoro) universiteto profesorius.
Juliusas Klosas studijavo Austrijoje; 1908 m. baigė Vienos aukštąją politechnikos mokyklą.
Konstantinas Mozelis

Konstantinas Mozelis (g. 1937 m. rugsėjo 1 d.) – Rusijos diplomatas, Nepaprastasis ir įgaliotasis pasiuntinys.

Biografija

1964 m. baigė Maskvos valstybinį tarptautinių santykių institutą, vėliau – TSRS URM Diplomatinę akademiją. Istorijos mokslų kandidatas. Dirbo TSRS ir Rusijos Užsienio reikalų ministerijose bei užsienyje. 1993-1996 m. buvo Rusijos URM Kultūrinių ryšių valdybos viršininkas.
1996 m. lapkričio mėn. – 1999 m. rugpjūčio mėn. – Rusijos Federacijos ambasadorius Lietuvoje. 1999–2005 m. – Rusijos ambasadorius Meksikoje bei Belize.
Nuo 2005 m. – Rusijos bankų asociacijos vykdantysis viceprezidentas tarptautiniams reikalams.
Grietinė

Grietinė – pieno riebalų ir rūgščių emulsija vandens pagrindu; rauginto pieno produktas. Pienarūgščio skonio ir kvapo, konsistencija nuo tirštos iki kreminės, spalva nuo baltos iki kreminės.

Panaudojimas

Grietinė plačiai naudojama gaminant padažus bei salotų antpilus, tešlas, įmaišoma į troškinius ar kitus patiekalus šiems suteikiant pienarūgščio prieskonį bei skalsumo.

Kai kuriose kultūrose kaip padažo pakaitalas ar skonį patiekalui suteikiantis produktas naudojama ir gryna.

Savybės ir gamybos technologijos

Karvės pieno grietinė gaunama iš normalizuotos grietinėlės, suraugintos grynais pieno rūgšties mikroorganizmais. Gaminana 10, 20, 25, 30, 36, ir 40 % riebumo grietinė. Turi gryną pieno rūgšties skonį ir kvapą su ryškiu pasterizacijos prieskoniu ir kvapu. Masė gana tiršta, balta su gelsvu atspalviu. Gaminama aukščiausios ir I rūšies grietinė. Aukščiausios rūšies grietinės rūgštumas 65–90 °T (Ternerio laipsnių), I rūšies 65–110 °T.
Ant grietinės gali atsirasti išrūgų. Tai priklauso nuo pradinės žaliavos (grietinėlės) apdorojimo būdo. Temperatūros pokyčiai lemia, kaip produkte esantys baltymai sugebės sulaikyti skystį (išrūgas). Dėl susidariusių išrūgų grietinės kokybė nenukenčia.
Grietinės tirštumas priklauso nuo homogenizacijos (susmulkinimo) arba sutirštinimo įvairiais maistiniais priedais. Kuo riebalai labiau susmulkinami homogenizacijos metu, tuo geriau. Tokia grietinė būna tirštesnė, vienodesnės tekstūros, joje mažai ar visiškai neišsiskiria išrūgų. 30 proc. riebumo grietinei ji netgi nereikalinga, nes tokio riebumo visiškai pakanka, kad grietinė natūraliai būtų tiršta. Homogenizacija brangus procesas, todėl jį dažniausiai taiko tik didieji gamintojai. Tirštiklių prireikia, jei grietinės riebumas mažesnis nei 25 proc. Paprastai dedami išrūgų ar įvairių kitų baltymų (pvz., sojų) koncentratai, pieno milteliai, retai Lietuvos gamintojų vartojami gumiarabikas, saldžiosios ceratonijos lipai, pektinas. Bene dažniausiai pieno produktai, ypač grietinė, jogurtai ar sūreliai, sutirštinami krakmolu.
Natūrali grietinė be jokių priemaišų turėtų būti balsva. Gelsvą spalvą suteikia įpilamas aliejus su karotinu. Grietinė negali būti akinamai balta ar gelsva – tai reiškia, kad produkte yra įmaišyta gamybai netinkamų medžiagų.

Pokyčiai grietinės rinkoje

Įsigalint sveikai gyvensenai, atsirado poreikis gaminti liesą grietinę ir jos tipo produktus, kuriuos būtų galima naudoti mišrainių gamyboje, kaip padažų komponentą ar tiesiog patį padažą, bei turėtų mažai pieno riebalų arba ir visai be jų (pvz., ryžių, sojų ir kt. augaliniu pagrindu su įv. aliejais). Kai kuriose Vakarų šalyse ši tendencija tiek įsivyravo, kad natūralios grietinės paklausa labai krito.
Sližių koplyčia

Architektūra

Koplyčia stovi kapinių vakarinėje dalyje, priešais puošnius pagrindinius vartus. Vartai akmenų mūro tvoroje, juosiančioje kapines, – „plytų“ stiliaus, originalios architektūros, statyti tarpukariu. Koplyčia su nedideliu bokšteliu – varpine, stačiakampio plano, užbaigto trisiene apside. Sienos suręstos iš sienojų ir apkaltos vertikaliai lentomis, stogas dvišlaitis, o bokštelio – keturšlaitis, su kylančiu kryžiumi-saulute.
Koplyčia yra tradicinių liaudiškos architektūros formų. Pagrindinio fasado architektūroje aiški klasicizmo stiliaus įtaka. Jis simetriškas, su stilizuotu keturių stulpelių portiku, vainikuotu trikampiu frontonu. Statinio pastogę juosia smarkiai išsikišęs profiliuotas karnizas.
Vidaus erdvė salinė, dengta lygiomis lubomis ir suskaidyta į tris zonas: prienavį, navą ir presbiteriją. Kairėje durų pusėje įrengti laiptai į chorą, kurį laiko keturios apskrito skerspjūvio kolonėlės, atskiriančios prienavį; choro sienelė aptverta medine tvorele. Presbiterija atitverta baliustrada. Čia stovi orderinių formų altorius.
Koplyčioje kabo Sližių dvaro ankstesniems savininkams – Bielinskiams – skirtos memorialinės lentos. Šalia yra ir jų kapas.
Rimkiškiai

Aplinkinės gyvenvietės

GYLIAI – 2 km
Enciclopedia Libre Universal en Español

Enciclopedia Libre Universal en Español – nepriklausomas ispaniškos Vikipedijos klonas, atsiskyręs nuo jos apie 2002 metus.
Enciklopedija remiasi GFDL bei naudoja MediaWiki. Rašoma ispanų kalba. 2003 metais projektas pagal turinį lenkė Vikipediją, ir 2004 metais tebebuvo rimtas varžovas. Tačiau šiuo metu ispaniška Vikipedija turi keliolika kartų daugiau straipsnių nei Enciclopedia Libre.
Serverį enciklopedijai nemokamai suteikė Sevilijos universitetas.
Tekstūruoti sojos baltymai

Tekstūruoti sojos baltymai arba sojos mėsa yra maistui naudojamas daug baltymų turintis sojos produktas. Daugeliu atvejų tai nedideli, sausi, lengvi gelsvos spalvos gabaliukai, turintys nestiprų pupelių skonį. Verdant sugeria nemažai vandens, išsiplečia, suminkštėja, įgauna savitą, mėsą primenančią tekstūrą. Naudojami gaminant įvairius patiekalus, neretai kaip mėsos imitacija vegetariškuose valgiuose, taip pat ir kaip priedas, padidinantis pramoninių mėsos gaminių tūrį.
Sojos mėsa gaminama iš mažai aliejaus turinčių sojos miltų, juos verdant aukštame slėgyje, taip pakeičiant baltymų struktūrą. Iš gautos masės ekstruzijos būdu formuojami norimo dydžio gabaliukai, kurie galiausiai išdžiovinami. Galutinis produktas turi apie 50% baltymų, 30% angliavandenių, mažai riebalų, yra geras kalio, fosforo, kalcio, magnio, geležies, cinko šaltinis.
Mikroautobusas

Mikroautobusas yra automobilis, skirtas pervežti kroviniams arba žmonių grupėms. Mikroautobusas paprastai geba pervežti daugiau nei minivenas, tačiau mažiau nei autobusas ar sunkvežimis. Keleivinių mikroautobusų vietų skaičius svyruoja nuo 9 iki 20 vietų. Mikroautobusuose variklis paprastai būna priekyje ir varo priekinius, galinius arba visus ratus.
Lietuvoje populiariausi mikroautobusai: Ford Transit, Mercedes Sprinter, Volkswagen Lt.