google/wiki40b huggingface dataset:
Lešnas

Istorija

Pirmą kartą Lešnas minimas 1393 m. Miesto teisės nuo 1547 m. Iki 1738 m. priklausė didikams Leščinskiams. XVI a. susidarė gausi žydų bendruomenė, iki XIX a. vidurio Lenkijoje viena svarbiausių. Nuo XVI a. vidurio Lešnas buvo čekų brolių pagrindinis centras; veikė gimnazija, kurioje dėstė Janas Amosas Komenskis, biblioteka, dvi spaustuvės. 1633 m. susikūrė evangelikų liuteronų bendruomenė. XVI a. – XVII a. pirmoje pusėje vienas didesnių Didžiosios Lenkijos prekybos ir amatų centrų.
Per karą su Švedija Lešno gyventojai 1655 m. atvėrė vartus švedams, už tai miestą sudegino Lenkijos kariuomenė. 1707 m. per Šiaurės karą Lešnas sudegintas Saksonijos kariuomenės. 1793–1918 m. priklausė Prūsijai (nuo 1871 m. Vokietija). Nuo XIX a. plėtota apdirbamoji pramonė. Per Antrąjį pasaulinį karą Lešnas 1939–1945 m. prijungtas prie Vokietijos; veikė kalėjimas, 1941 m. –1943 m. – priverstinio darbo stovykla. 1975–1998 m. Lešnas buvo vaivadijos, 1886–1975 m. ir nuo 1999 m. – apskrities centras.

Ekonomika

Išplėtota mašinų, metalo gaminių (spynų, statybinių apkaustų, baldų furnitūros, svarstyklių ir kt.) gamyba, elektrotechnikos, maisto, siuvimo, statybinių medžiagų, chemijos (plastiko gaminių), baldų pramonė; fermentų fabrikas.

Kultūra, švietimas

Yra specialioji (profesinė) aukštoji mokykla, užsienio kalbų mokytojų kolegija, rinkodaros ir administravimo aukštoji mokykla. Krašto muziejus su judaikos skyriumi. Lešnas – aviacijos ir motociklų sporto centras; yra sportinis aerodromas, daug kitų sporto objektų; vyksta tarptautiniai sporto renginiai. Zoologijos sodas. Dailieji amatai.
Laiškai iš Ivo Džimos

Siužetas

Filme atpasakojami Antrojo pasaulinio karo mūšio įvykiai, vykę Ivo Džimos saloje, kuri JAV karinėms pajėgoms buvo svarbus strateginis taškas veržimosi į Japoniją metu. Tūkstančiai japonų kareivių išsiunčiami į Ivo Džimą žinant, kad iš ten jie tikriausiai niekada nebegrįš. Tarp jų – Saigo, kepėjas, kurio vienintelė svajonė yra dar kartą išvysti savo naujagimės dukrelės veidą, baronas Niši, olimpinis jojimo čempionas, žinomas visame pasaulyje, Šimidzu, jaunas karo policininkas, kurio idealizmo dar neišbandė karas, ir leitenantas Ito, griežtas kariškis, kuris greičiau jau nusižudys, nei pasiduos. Salos gynyba patikėta generolui Tadamičiui Kuribajašiui, daug po Ameriką keliavusiam kariškiui, kuris, viena vertus, puikiai suvokia beprasmišką karo prigimtį, kita vertus, gerai išmano karo su amerikiečiais strategijas. Šis tik atvykęs sustabdo jau pradėtus darbus ir pradeda savo gynybos planą, pasitelkdamas netradicinius požiūrius ir metodus tiek taktikoje, tiek ir bendraujant su kitais karininkais ar kareiviais.
Didžiulis karių ryžtas ir beprecedentė generolo Kuribajašio taktika lemia netikėtą posūkį mūšyje, kuriame amerikiečiai tikėjosi greitos ir lengvos pergalės…
Lietuvos notariatas

Lietuvos notariatas - Lietuvos teisinės sistemos dalis, apimanti notariatą - notarus, jų organizacijas, institucijas, notarų veiklos priežiūrą, atitinkamus teisės aktus, reguliuojančius notariato santykius (pvz., LR notariato įstatymas ir kt.).

UINL ir Lietuvos notariatas

Lietuvos notariatas vienas pirmųjų iš Baltijos valstybių buvo priimtas į Tarptautinę lotyniškojo notariato sąjungą, UINL (1994 m. vasario 11 d.). Lietuvos notarų rūmai (LNR) aktyviai dalyvauja UINL Europos reikalų komisijos (European Affairs Commission, CAE) veikloje.
Lietuvos notarų rūmams atstovauja rūmų prezidentas Marius Stračkaitis (g. 1972 m.), o jo nesant ar jam negalint dalyvauti tarptautinių organizacijų posėdžiuose bei asamblėjose – Notarų rūmų viceprezidentė Daiva Lukaševičiūtė. LNR atstovas UINL Europos reikalų komisijoje - Marius Stračkaitis.
Belgorodo sritis

Istorija

Sritis įkurta 1954 m. sausio 6 d.

Geografija

Sritis yra Vidurio Rusijos aukštumos pietvakariuose, paviršiaus aukštis iki 276 m. Klimatas vidutinių platumų, žemyninis. Vidutinė sausio mėnesio temperatūra -8 °C, liepos mėnesio +20 °C. Per metus vidutiniškai iškrenta 500 mm kritulių. Srities upės priklauso Dono (Tichaja Sosna) ir Dniepro (Oskolas, Vorskla, Šiaurinis Donecas) baseinams. Yra išlikę giraičių, daugiausia ąžuolynų. Kitur vyrauja pievinės stepės, daugiausia išdirbtos.
Aplinkosauginė baudžiamoji teisė

Aplinkosauginė baudžiamoji teisė (kartais naudojamas neteisingas pavadinimas ekologinė baudžiamoji teisė) – baudžiamosios ir aplinkos teisės pošakis.

Istorija

Intensyvėjant gamtos išteklių naudojimui susidurta su neigiamu poveikiu aplinkai. Administracinės priemonės buvo neveiksmingos saugant teisinius gėrius aplinkos srityje. Pradėta atitinkamų administracinių pažeidimų ir kitų veikų kriminalizacija.
Gvarambarė

Istorija

Gvarambarė įkurta 1538 m. konkistadoro Domingo de Iralos. Pavadinta gvaranių kasiko vardu.
Endokrinologija

Endokrinologija (gr. ἔνδον „viduje“ ir κρίνειν „nulemti, spręsti“) – mokslas apie hormonus (endokrinus); biologijos ir medicinos šaka, tirianti gyvūnų endokrininių organų ir audinių ontogenezę ir filogenezę. Medicininė endokrinologija yra vidaus ligų tyrimo šaka. Endokrinologija tiria tokias ligas ir sutrikimus kaip diabetas, hipoglikemija, akromegalija, karcinoidas, skydliaukės veiklos sutrikimai ir kt.
Vilkininkų piliakalnis

Aplinkiniai piliakalniai

Stakliškių II piliakalnis 2,5 kmPamiškės piliakalnis 8,5 kmLepelionių piliakalnis 2 kmAukštadvario piliakalnis 7 km
Lavariškių piliakalnis 5 kmGerulių (Stakliškės) piliakalnis 8 kmPivašiūnų piliakalnis 13 km
Einoronių piliakalnis 15 kmMirgėlių piliakalnis 10 km
Pastaba:Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną
Lietuvos darbininkas (Vilnius)

Istorija

Pakeitė Klaipėdoje leistą savaitraštį „Lietuvos darbininkas“ Išėjo kaip atgaivintas 1919–1940 m. leistas „Darbininkas“. Leistas lietuvių, rusų ir anglų kalba. Tiražas 1997 m. – 4000 egz.  Iš pradžių leistas kaip savaitraštis, nuo 2000 m. ėjo kas mėnesį, vėliau – rečiau ir specialiomis progomis. Nuo 2008 m. skelbiamas internete.
Vatikano transportas

Vatikano transporto sistema dėl mažo šalies dydžio yra labai nedidelė. Vatikane nėra oro uostų ar greitkelių, nėra viešojo transporto sistemos.
Vatikane yra viena sraigtasparnių nusileidimo aikštelė (kuri naudojama tik oficialiems svečiams), taip pat traukinių stotis (it. Stazione Città del Vaticano arba Stazione Vaticana) su 852 m ilgio geležinkelio bėgiais. Vatikano traukinių stotį suprojektavo žymus italų architektas Giuseppe Momo, ji pastatyta Pijaus XI valdymo laikais. Atidaryta 1933 m. Iš pradžių planuota, kad traukiniais į Vatikaną atvyks piligrimai, tačiau šiuo metu geležinkeliu atgabenami kroviniai.
Vatikano automobiliai žymimi SCV raidėmis ir papildomais numeriais. Papamobilis visada žymimas raudonos spalvos numeriu SCV 1.
Popiežius Pranciškus skatina ekonomišką kunigų gyvenimo būdą, todėl pats Vatikane naudojasi 1984 m. Renault 4 automobiliu bei yra atsisakęs neperšaunamų papamobilių.
Beriozka

Beriozka (rus. Берёзка – berželis) – TSRS veikusios parduotuvės, kuriose buvo prekiaujama už užsienio pinigus ar Vnešekonombanko čekius.
Beriozkose buvo galima nusipirkti įvairių prekių, dažniausiai importinių, kurių paprastai nebuvo galima nusipirkti įprastose parduotuvėse, prekiavusiose už rublius. Tokios parduotuvės Beriozkomis vadinosi tik Rusijoje, kitose TSRS respublikose vadintos kitaip: Lietuvoje – valiutinė parduotuvė, Ukrainoje – Kaštan (rus. Каштан – kaštonas), Azerbaidžane – Činaras ir t. t.
Beriozkos pradininku buvo „Torgsino“ parduotuvių tinklas. Beriozkos parduotuvės atsirado apie 1965 m., jos priklausė Visasąjunginiam susivienijimui Vnešposyltorg (rus. Внешпосылторг – Išorės siuntimo prekyba). Tokios parduotuvės egzistavo tik Maskvoje, Leningrade, sąjunginių respublikų sostinėse ir stambiuose sričių centruose.
Užsieniečiai pirkti už užsienio valiutą galėjo specialiuose parduotuvių tinkluose. Tarybiniai piliečiai neturėjo teisės juose pirkti, nes jų užsienyje uždirbta ar kitais legaliais keliais keliais gauta valiuta (pvz., palikimas) turėjo būti apkeista į negrynuosius pinigus (sąskaita Vnešekonombanke), o po to, mokėdami Vnešekonombanko ar Vnešposyltorgo čekiais, jie galėjo pirkti specialiose čekinėse Beriozkose. Nuo 1980 m., prasidėjus pertvarkai, TSRS piliečiai gavo leidimą legaliai turėti užsienio valiutą ir pirkti už ją Beriozkose.
Be Beriozkų nuo maždaug 1965 m. iki 1992 m. uostuose buvo įkurtos čekinės parduotuvės Albatros Torgmortranso (rus. Торгмортранс) prekybos sistemoje. Jos aptarnavo jūreivius, plaukiojančius į užsienį. Valiutos likučius jie turėjo pakeisti į Vnešekonombanko „A“ serijos karpomuosius čekius, už kuriuos galėjo pirkti prekes Albatroso parduotuvėse.
International DN

International DN (dažniausiai tiesiog DN) – pasaulyje populiariausia burinių ledrogių klasė.

Konstrukcija

Ledrogėmis buriuoja vienas sportininkas, kuris sėdi už iškeltos burės (jos plotas 5,57 m²). Korpusas primena medinę baidarę, pakeltą virš ledo ir judančią ant trijų pačiūžų. Konstrukcijos ilgis – 3,7 m; plotis – 0,5 m; o burinio stiebo aukštis – 4,9 m; tipinis svoris: 60–90 kg. Tarp pačiūžų susidaro lygiašonis trikampis, kurio viršūnė yra ledrogių priekyje.
Vidutinis greitis: 80 km/h (pučiant 6 m/s vėjui), pasiektas maksimalus – 145 km/h.

Istorija

Šių jachtų istorija prasidėjo ekonomiškai sudėtingais 1937 m., kai amerikiečių laikraštis „Detroit News“ paskelbė nebrangių, lengvai pernešamų burinių ledrogių konkursą. Jį laimėjo konstruktoriai Archie Arroll, Art Jarrett ir Joe Lodge, savo kūrinį suprojektavę su vienintele 60 kvadratinių pėdų bure. Jau pirmaisiais pokonkursiniais metais pagal pateiktus brėžinius JAV pasigaminta apie penkiasdešimt „Blue Streak 60“ (taip ši klasė pirmiau vadinosi) jachtų. Vėliau klasė pervadinta pagal laikraščio pavadinimą DN–60, galiausiai išliko santrumpa DN.
Europoje DN jachtos išplito XX a. šešiasdešimtaisiais metais ir pagal populiarumą aplenkė Monotipą–XV. 1962 m. JAV Mičigano valstijoje įkurta Tarptautinė DN klasės ledrogių buriuotojų asociacija (angl. International DN Ice Yacht Racing Association – IDNIYRA), rengiami žemynų ir pasaulio čempionatai. Prieškario buriavimo ant ledo tradicijas Lietuvos TSR gaivino klaipėdietis treneris Vladimiras Vasiljevas. Jau po Nepriklausomybės atstatymo įkurta Lietuvos tarptautinės DN klasės ledrogių buriuotojų asociacija (vadovas Vadimas Grigonis). Tris kartus (2007 m. Šiauliuose ant Rėkyvos ežero, 2013 m. Nidoje Kuršių mariose ir 2015 m. Šiauliuose ant Rėkyvos) organizuoti Pasaulio ir Europos jaunių iki 21 metų DN čempionatai.
Jaunieji buriuotojai prieš startus DN ledrogėmis treniruojasi su mažesnėmis jachtomis Ice Optimist. Jiems taip pat rengiamos įvairios varžybos ir žemyno pirmenybės.
Deguonis

Istorija

Deguonį 1769 m. išskyrė ir aprašė švedų mokslininkas K. Šelė ir nepriklausomai nuo jo 1774 m. anglų mokslininkas Dž. Pristlis. Prancūzų mokslininkas A. Lavuazjė nustatė, kad degimas – tai medžiagų jungimosi su deguonimi reakcija. Buvo manoma, kad deguonis yra būtina visų rūgščių sudedamoji dalis, todėl šis elementas buvo pavadintas oxygenium (lot.) – „sudarančiu rūgštį“.

Biologinė reikšmė

O₂ – vienas iš augalų atliekamos fotosintezės produktų, kuris yra būtinas aerobinių organizmų gyvybinei veiklai. Iš O₂ susidaro gyvybę nuo kenksmingų saulės UV spindulių saugantis O₃ sluoksnis.

Fotosintezė ir kvėpavimas

Gamtoje laisvasis deguonis susidaro fotolizės reakcijos metu dėl fotosintezės.

Kiekis kūne

Laisvojo deguonies dalinis slėgis stuburinių organizmų kūnuose yra didžiausias kvėpavimo sistemoje ir mažėja einant per arterinę sistemą, periferinius audinius ir venines sistemas. Dalinis slėgis yra toks slėgis, kurį deguonis galėtų turėti, jeigu užimtų tūrį.

Vardo kilmė

Lietuvišką atitikmenį terminui oxygenium sugalvojo Jonas Jablonskis, motyvuodamas tuo, kad esminė šio elemento savybė yra dalyvavimas degimo reakcijoje. Kiti tuo metu siūlyti terminai akcentavo tai, kad deguonis įeina į rūgščių sudėtį, todėl buvo siūlomi variantai rūgštygamis, rūgštadaris (su rūgštimi siejamas pavadinimas daugelyje Europos kalbų: vok. Sauerstoff <- sauer; gr. oxygeno <- oxys; rus. kislorod <- kislyj ir kt.).
Pusimperialis

Pusimperialis (rus. полуимпериал) – auksinė Rusijos imperijos moneta, pradėta kaldinti 1755 m.
Pradžioje pusimperialio vertė buvo 5 rubliai, jis buvo kaldinamas iš 88 rusiškosios prabos (916 prabos) aukso, masė buvo 8,265 g.

Nuo 1764 m. pusimperialai buvo kaldinti tos pačios prabos, bet masė buvo 6,544 g.

Valdant imperatoriui Pavelui I 1797 m. praba buvo padidinta iki 986, o masė sumažinta.

Nuo 1817 m. pusimperialiai vėl kaldinti 88 (916) prabos ir 6,544 g masės (kaip 1764 m.).

1885 m. gruodžio 17 d. liepta kaldinti 6,452 g masės ir 900 prabos pusimperialius.
Nuo 1897 m. pusimperialis prilygintas 7 rubliams 50 kapeikų. Ant senų pusimperialių irgi užkaldavo naują nominalą.
Viktoras Kaplanas

Viktoras Kaplanas (1910 m. kovo 14 d. Ryga – 1984 m. gruodžio 30 d. Vilnius) – Lietuvos inžinierius mechanikas, technikos mokslų daktaras.

Biografija

1961–1976 m. Tekstilės pramonės instituto Kaune direktorius. 1973 m. technikos mokslų daktaras.
Tyrimų sritis – audimo technika ir technologija, siūlų tekstūravimo, fasoninių siūlų gavimo būdai. Sukūrė, su kitais, triacetatinių siūlų perdirbimo technologiją ir įdiegė ją tekstilės ir trikotažo pramonėje. 5 išradimų autorius.
Charonas (palydovas)

Pavadinimas

Po atradimo Charonui suteiktas laikinas 1978 P 1 pavadinimas pagal tuo metu nesenai priimtą konvenciją. Kristis iš karto pasiūlė Charono vardą, bet oficialiai jis buvo priimtas 1985 m. pabaigoje (paskelbta 1986 m. sausio 3 d.).
Graikų mitologijoje Charonas yra mirusiųjų keltininkas, siejamas su dievu Hadu (romėnų pasisavintu Plutono vardu).

Fizinės charakteristikos

Charono skersmuo 1208 km, vos daugiau nei pusė Plutono skersmens. Paviršiaus plotas 4 580 000 km². Priešingai nei Plutonas, kuris padengtas azoto ir metano ledu, Charono paviršius padengtas mažiau kintančiu vandens ledu ir, atrodo, turi atmosferą. 2007 m. Gemini observatorijos pastebėti amonio hidratų ir vandens kristalų plotai Charono paviršiuje leido iškelti mintį, kad ten aktyviai veikia kriogeizeriai.
Abipusis Charono ir Plutono užtemimas devintame dešimtmetyje leido astronomams gauti vieno Plutono ir abiejų dangaus kūnų spektrus. Atėmus Plutono spektrą iš bendro, buvo spektroskopiškai nustatyta Charono paviršiaus cheminė sudėtis.
Charono tūris ir masė leidžia nustatyti tankumą, pagal kurį galima teigti, kad Charonas yra ledinis kūnas, kuris turi mažiau uolienų pagal santykį nei Plutonas. Tai paremia teoriją, kad jis atsirado po galingo smūgio į Plutono ledinę mantiją. Yra dvi konkuruojančios teorijos apie Charono vidinę struktūrą: vieni mokslininkai mano, kad tai diferencijuotas kūnas kaip Plutonas su uoline šerdimi ir ledine mantija, kiti teigia, kad Charono viduje ledas ir uolienos susimaišę.
Horodnia

Istorija

Horodnia rašytiniuose šaltiniuose minima nuo XVII a. Miestu tapo 1781 m. (vėliau vėl 1957 m.).
Eivydai

Istorija

Po Antrojo pasaulinio karo kaimo apylinkėse veikė Žemaičių apygardos Šatrijos (Telšių apskrities) ir Alkos (Mažeikių apskrities) partizanų rinktinės. 1947 m. birželio 13 d. MGB Telšių apskrities skyriaus karinė grupė ir Alsėdžių valsčiaus stribai kaimo šiaurės rytinėje dalyje apsupo Kazio Srėbaliaus–Vikruolio vadovaujamą Telšių rajono partizanų būrį. Kautynių metu žuvo būrio vadas ir 4 partizanai.
Trumpasnapė echidna

Dauginimasis

Echidnos dygliuotos, todėl negali poruotis įprasta poza. Patinas neturi kopuliacijos organo. Jos turi suartėti pilvais arba uodegomis. Šio gyvūno pieno liaukos be spenių. Jos primityvios, atsiveria kūno duobutėse. Pienas varva motinos plaukais, o jaunikliai jį nulaižo.

Kita informacija

Šio gyvūno pavadinimą (arba mitologinį pavadinimo atitikmenį) savo pavadinime naudoja grupė „Echidna aukštyn“. Trumpasnapė echidna yra vienintelis gyvūnas, kurį mokslininkams pavyko visiškai užšaldyti ir po to vėl atgaivinti.
Valentinas Antanavičius

Biografija

1956–1962 m. studijavo LSSR dailės institute. Nuo 1962 m. dėsto M. K. Čiurlionio menų gimnazijoje, nuo 1988 m. ir Vilniaus dailės akademijoje, nuo 1995 m. docentas. Nuo 1964 m. Lietuvos dailininkų sąjungos narys.

Kūryba

Sukūrė tapybos paveikslų (kultūros veikėjų portretų ciklas), estampų, scenovaizdžių. Vienas žymiausių asambliažo kūrėjų Lietuvoje. Patyrė dada, siurrealizmo įtaką, naudoja klasikinės dailės kūrinių schemas. Kūrinių pagrindinis veikėjas – oksimorono principu sukonstruota žmogaus pavidalo figūra. Kūryba pasižymi alogiškais motyvų deriniais, šiurpoka fantazija, dideliu, kiek ironišku dramatizmu. Kai kuriems kūriniams būdingos politinės aliuzijos. Grupės „24“ narys.
Nuo 1962 m. dalyvauja parodose, surengė 15 individualių parodų. Jo kūrinių turi Lietuvos, Rusijos, Lenkijos, JAV muziejai, taip pat privatūs kolekcininkai Lietuvoje ir užsienyje.
Reichskancleris

Reichskancleris (vok. Reichskanzler, imperijos kancleris) – kaizerinės Vokietijos ir Veimaro respublikos laikų vyriausybės vadovas (ministras pirmininkas).
Pirmuoju reichskancleriu 1867–1871 m. buvo Otas von Bismarkas. Iki 1918 m. reichskanclerį skyrė kaizeris, vėliau – reichsprezidentas. Veimaro respublikoje rinkimuose į reichstagą laimėjusių partijų deputatai galėjo paskelbti nepasitikėjimą reichskancleriu, todėl paskyrimas dažniausiai atspindėdavo rinkimų rezultatus.
1933 m. reichskancleriu tapo nacių vadovas Adolfas Hitleris, kuriam vadovaujant Veimaro respublika virto Trečiuoju Reichu. Reichsprezidento postas panaikintas 1934 m.
Po Hitlerio savižudybės reichskancleriu vieną dieną (1945 m. balandžio 30 – gegužės 1 d.) buvo J. Gebelsas. Vėliau Karlas Denicas vadinamosios Flensburgo vyriausybės vadovu paskyrė L. Šveriną-Krozigą, kuris buvo paskutiniu istorijoje reichskancleriu (iki suėmimo 1945 m. gegužės 23 d.).
Anykščių rajono savivaldybės taryba

Anykščių rajono savivaldybės taryba – Anykščių rajono savivaldybės bendruomenės atstovaujamoji savivaldos institucija, atsakinga už savivaldos teisės, savo funkcijų ir bendruomenės iškeltų uždavinių įgyvendinimą bendruomenės interesais savivaldybės teritorijoje. Taryba renkama ketveriems metams visuotiniuose, slaptuose, laisvuose ir lygiuose rinkimuose pagal Lietuvos Respublikoje registruotų politinių partijų pateiktus kandidatų sąrašus. Rinkėjai – savivaldybės teritorijos gyventojai, gali keisti kandidatų eilę sąraše, penkiems kandidatams suteikdami pirmumo balsus.
Tarybą sudaro 25 tarybos nariai. Naujai išrinktos tarybos nario įgaliojimai prasideda, o ankstesnės kadencijos tarybos nario įgaliojimai baigiasi nuo tos dienos, kurią naujai išrinkta taryba susirenka į pirmąjį posėdį.
Per du mėnesius nuo pirmojo naujai išrinktos savivaldybės tarybos posėdžio sušaukimo dienos turi būti išrinktas savivaldybės meras, paskirti mero pavaduotojas ir savivaldybės administracijos direktorius, sudaryti tarybos komitetai ir tarybos kolegija. Savivaldybės tarybos veiklos tvarką ir formas nustato Vietos savivaldos įstatymas ir savivaldybės tarybos veiklos reglamentas.
Savivaldybės taryba savo įgaliojimus įgyvendina kolegialiai savivaldybės tarybos posėdžiuose. Tarybos posėdžiams klausimus rengia komitetai bei komisijos savo posėdžiuose, tarybos narių frakcijos bei savivaldybės administracija. Taryba svarstomais klausimais priima sprendimus ir kontroliuoja jų įgyvendinimą.
Savivaldybė yra Lietuvos savivaldybių asociacijos narė.
Antanas Dambrauskas (1896)

Antanas Dambrauskas (lenk. Antoni Dąbrowski, 1896 m. gegužės 8 d. Kovališkiai prie Kauno – 1947 m. balandžio 16 d. Kaunas) – SJ, Lietuvos kunigas, teologas.

Biografija

Nuo 1918 m. jėzuitas, Jėzuitų misijų Vakarų Ukrainoje ir Vakarų Baltarusijoje vienas organizatorių. Iki 1925 m. teologiją ir filosofiją studijavo Sankt Peterburgo dvasinėje akademijoje, Novi Sonče, Krokuvoje ir Romoje, Popiežiškajame Grigaliaus universitete. 1923 m. įšventintas kunigu.
1925-1931 m. Albertino (Slanimo apskritis) jėzuitų misijos dvasios tėvas ir noviciato magistras, neounitų parapijos administratorius, 1931-1933 m. Popiežiškosios Rytų seminarijos Dubne (Voluinė) rektorius, 1933-1938 m. Rytų misijų superioras, 1938-1940 m. Albertino misijos rektorius. Antrojo pasaulinio karo metais kunigavo Šiauliuose, Pagryžuvio jėzuitų noviciato rektorius. Nuo 1944 m. dėstė teologiją ir filosofiją Kauno kunigų seminarijoje.
1927-1934 m. lotynų, lenkų ir rusų kalbomis paskelbė studijų apie misijų jėzuitų veiklą.
Obelytė

Aplinkinės gyvenvietės

PeršėkininkaiKumečiai
Švč. Mergelės Marijos Nekaltojo Prasidėjimo Vargdienių seserų kongregacija

Istorija

1918 m. pavasarį iš Varšuvos į Marijampolę sugrįžęs kun. Jurgis Matulaitis ėmėsi svarbaus uždavinio – steigti lietuvaičių vienuolių kongregaciją. Kandidačių parengimas buvo prasidėjęs prieš ketverius metus, tačiau dėl karo veiklą teko pristabdyti. Vargdienių seserų kongregacija įkurta 1918 m. spalio 15 d., Seinų vyskupui Antanui Karosui pasirašius kanonišką dekretą, suteikiantį jai vyskupiškąsias teises. Vienuolijos steigėjas arkivyskupas Jurgis Matulaitis, suprasdamas tokios vienuolijos reikalingumą, pavedė ją Nekaltai Pradėtosios Mergelės Marijos Globai ir pavadino Vargdienių seserimis, tuo vardu nustatydamas vienuolijos paskirtį ir pobūdį.
1940 m. seserys turėjo savo skyrius Alytuje, Marijampolėje, Vilkaviškyje, Kudirkos Naumiestyje, Šakiuose, Kybartuose, Karkliniuose, Kalvarijoje, Kazlų Rūdoje ir Simne.
1999 m. vienuolijai suteiktos popiežiškos teisės.

Seserys Šiaurės Amerikoje

1936 m. pirmosios penkios seserys iš Marijampolės atvyko į Šiaurės Ameriką. Beveik per visus aštuoniasdešimt metų, seserų skaičius Šiaurės Amerikoje retai viršijo 40 narių. Seserys dirbo Toronto ir Monrealio lietuvių parapijose Kanadoje. Nuo 1943 m. Putname, Konektikuto valstijoje, pradėjo veiklą seserų įsigyti Centriniai namai, kvietę lietuvius atvykti rekolekcijoms, vasaros atostogoms. Karui pasibaigus, naujiems imigrantams pabėgus nuo karo ir atvykus į JAV, seserys įkūrė bendrabutį merginoms, įsteigė lietuvišką spaustuvę, redagavo žurnalą vaikams „Eglutė“, vasaros metu organizavo stovyklas, dirbo lietuvių parapijose. 1968 m. Putname įkurti Pal. J. Matulaičio slaugos namai.
Pastaruoju metu Šiaurės Amerikos skyriuje gyveno 14 seserų. Dvi seserys dirbo Lemonte, Ilinojaus pal. J. Matulaičio misijoje (netoli Čikagos), penkios gyveno pal. J. Matulaičio namuose, septynios - Centriniuose namuose, Putname. Centriniai namai visada tarnavo kaip lietuviška krikščioniška susitikimo bei maldos vieta išeivijos žmonėms.