google/wiki40b huggingface dataset:
Briliantas

Briliantas – apdirbtas deimantas, turintis ne mažiau kaip 57 briaunas.

Briliantų istorija

Apie briliantus yra sukurta begalė legendų ir mitų – nuo deimantų slėnių saugomų gyvačių iki paslaptingų briliantų suteikiamų galių.
Briliantai rašytiniuose šaltiniuose pirmą kartą paminėti maždaug prieš 3000 metų Indijoje, kur jie buvo vertinami dėl savo savybės išskaidyti šviesą.
Viduramžiais briliantai kurį laiką buvo naudojami medicininiams tikslams. Taip ankstyvaisiais viduramžiais naudodamasis briliantais nesėkmingai bandė gydytis popiežius Klementas. Briliantų populiarumas viduramžiais augo ir dėl atrastų didelių deimantų, pvz., „Mėlynosios vilties“.
Vėliau didesnis dėmesys būdavo skiriamas brilianto vertei, negu jo mistinėms galiomis. Siekdami apsaugoti kasyklas nuo vagysčių jų savininkai skleidė gandus, kad neapdirbti deimantai yra nuodingi.
Šiomis dienomis, briliantai naudojami kaip brangakmeniai papuošalams arba kaip talismanai, turintys mistinių galių.
Iki šiol Indija išlieka tarp pirmaujančių šalių pagal deimantų apdirbimą.

Charakteristika

Yra keturi brilianto vertinimo kriterijai – 4C („keturių C“) klasifikacija: Cut (išpjovimas, šlifavimas), Clarity (skaidrumas, forma), Color (spalva), Carat (svoris, karatai).
Kiekvienas akmuo lyginamas su etalonais ir gaunamas atitinkamas indeksas. Pagal Amerikoje priimtą skalę brilianto spalva reiškiama raidėmis, pagal rusišką – skaičiais nuo 1 iki 9. Kuo didesnis skaičius, tuo tamsesnis akmuo.

Svoris

Brilianto svoris matuojamas karatais (angl. carat, santrumpa ct.) (nemaišyti su aukso grynumu). Vienas karatas lygus 0,2 gramo. Pavadinimas kilęs iš saldžiosios ceratonijos (Ceratonia siliqua, angl. carob) sėklų pavadinimo, nes senovėje šias sėklas naudojo kaip svarelius, o jų svoris būna labai artimas, vidutiniškai 0,2 gr. .
Gamtinių deimantų dydis labai įvairus. Tarp tūkstančių mažyčių grūdelių pasitaiko gana stambių kristalų, sveriančių šimtus ar net tūkstančius karatų. Dideli deimantai randami itin retai.
Kartais didelius deimantus tenka pjaustyti į daugiau dalių, taip gaunant mažesnius, bet geresnės kokybės briliantus (išgaunamas didesnis blizgesys ir skaidrumas).
Ehime FC

Istorija

Klubo ištakos siekia 1970 m. Klubas negali pasigirti aukštais pasiekimais. Nuo 2006 m. žaidžia J2 lygoje.
Risto Ryti

Risto Heikki Ryti (1889 m. vasario 3 d. – 1956 m. spalio 25 d.) – penktasis Suomijos prezidentas (1940–1944 m.). Politiko karjerą pradėjo ekonomikos srityje, turėjo daug tarptautinių kontaktų bankininkystės srityje bei Tautų Sąjungoje. Per Žiemos karą ir laikotarpį iki Karo tąsos buvo premjerministras. Tolesniojo karo metu buvo prezidentu. Po karo buvo pagrindinis kaltinamasis Suomijos karo atsakomybės proceso metu ir buvo nuteistas ilgiausia įkalinimo bausme (10 metų).

Ankstyvasis laikotarpis ir karjera

Risto Ryti gimė Huitinene, Satakuntoje, buvo vienas iš septynių brolių. Jo tėvai buvo Kaarle Evert Ryti, ūkininkas, ir Ida Vivika Junttila. Nors ir buvo valstiečių kilmės ir turėjo prisidėti prie šeimos ūkio darbų Risto Ryti buvo linkęs į knygas ir studijas.
Ryti baigus mokslus 1909 m. Suomijoje prasidėjo antroji rusifikacijos banga. Traukdamasis nuo represyvios sostinės politinės atmosferos Ryti grįžo į Satakuntą, kur ėmė dirbti advokatu Raumoje. Tuo pačiu Ryti tęsė mokslus ir 1912 m. tapo teisės magistru. 1914 m. pavasarį išvyko į Oksfordą studijuoti jūrų teisės, bet prasidėjus Pirmajam pasauliniam karui grįžo į Suomiją.
Feliksas Alimas

Feliksas Alimas (g. 1936 m. gruodžio 20 d. Blidakių k., Plungės r.) – muzikos mokytojas ir chorvedys.

Biografija

Baigęs Kulių vidurinės mokyklos dešimt klasių, 1957–1962 m. choro dirigavimo mokėsi Klaipėdos muzikos technikume (dėst. R. Varnas ir A. Kvedaraitė).
Nuo 1962 m. rudens Kartenos (Kretingos r.) vidurinės mokyklos muzikos mokytojas, vaikų ir vyresniųjų klasių moksleivių chorų vadovas. Vaikų chorą parengė 1964 m. I respublikinei moksleivių dainų šventei Vilniuje.
1965–1997 m. Pagėgių (Šilutės r.) vidurinės mokyklos muzikos ir dainavimo mokytojas, vaikų ir vyresniųjų klasių moksleivių chorų bei pučiamųjų orkestro vadovas. Chorus lankydavo po 50-70 dainininkų, kurie dalyvaudavo koncertuose, dainų šventėse ir kituose kultūros renginiuose. Ypač skambų išugdė vyresniųjų klasių moksleivių mišrųjį chorą, koncertavusį Pagėgiuose, Šilutėje, Klaipėdoje, Vilniuje, Tilžėje ir Karaliaučiuje, dalyvavusį respublikinėse moksleivių dainų šventėse ir kituose renginiuose.
1980 m. respublikinei dainų šventei parengė Pagėgių kultūros namų mišrųjj chorą. Nuo 1994 m. Pagėgių Šv. Kryžiaus bažnyčios choro vadovas. Buvo Kretingos, Pagėgių ir Šilutės rajonų dainų švenčių dirigentas.
Apdovanotas Liaudies švietimo pirmūno ženkleliu.

Šaltinis

Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999. Informacijos publikavimui gautas žodinis autoriaus leidimas.
Paul Abadie

Paul Abadie (adapt. Polis Abadi 1812 m. lapkričio 9 d. Paryžiuje – 1884 m. rugpjūčio 3 d. Šatou, prie Paryžiaus) – prancūzų architektas ir restauratorius.
1874 m. suprojektavo romaninės bizantinės architektūros formų Švč. Jėzaus Širdies baziliką Paryžiuje, Montmartre 1865 m. restauravo rotušę ir 1884 m. Šv. Petro katedrą Angouleme.
Košė

Košė – patiekalas iš vandenyje (piene ar sultinyje) virtų kruopų ar grūdų, į kurį gali būti įdėta druskos, cukraus, pieno, spirgų, šviežių ar džiovintų vaisių, uogienės ir kt. Būdingas Rytų Europos šalių patiekalas. Košės gali būti skaninamos riebalais (sviestu, spirgais, grietine), saldžiais priedais (uogienėmis, cukrumi, medumi).
Košė nuo kruopų garnyro skiriasi tuo, kad garnyras būna tirštesnis košės variantas ar tiesiog birios virtos kruopos.
Anksčiau košes virdavo molinėse puodynėse krosnyse, dabar – puoduose ant viryklių ar specialiuose induose mikrobangėse krosnelėse.
Košės labai paplitusios rusų virtuvėje. Rusijoje košės žinomos ir kaip kareiviškas patiekalas, kadangi jos kelis šimtus metų yra įprastinis patiekalas armijoje, ypač lauko sąlygomis. Dėl to armijos virėjai dar vadinami „košviriais“ (rus. кашевар).
Arvydas Kliorė

Arvydas Kliorė (g. 1935 m. rugpjūčio 5 d. Kaune) – JAV radiotechnikos inžinierius, filosofijos daktaras.

Biografija

1952–1957 m. studijavo Mičigano universitete. 1957 m. filosofijos daktaras. 1994 m. Lietuvos mokslų akademijos užsienio narys.
Nuo 1962 m. dirba Kalifornijos technologijos instituto Reaktyvinių variklių laboratorijoje. 1989–1996 m. Vytauto Didžiojo universiteto atkuriamojo senato narys.

Mokslinė veikla

Svarbiausi darbai – erdvėlaivių „Mariner“ ir „Pioneer“ skrydžių metu atliktų Marso, Veneros, Jupiterio palydovo Ijo ir Saturno atmosferos tyrimų analizė.
Jurbarko dvaras

Istorija

XVI–XVIII a. Jurbarkas priklausė LDK valdovų žmonoms (valdė Bona Sforca, Ona Habsburgaitė, Cecilija Renata, Liudvika Marija). XVIII a. pradžioje Augustas II pavedė Jurbarką valdyti Radviloms, kol 1795 m. Jekaterina II jį perdavė Platonui Zubovui, o 1846 m. Nikolajus I Jurbarką dovanojo kunigaikščiams Vasilčikovams. Jie pastatė dvaro sodybą. Jie čia buvo iki 1918 m., kai dvaras buvo išparceliuotas.
Jugnt Front

Jugnt Front (liet. Jaunimo frontas) – LKJS Kauno rajono komiteto laikraštis, nelegaliai ėjęs 1936–1937 m. Kaune jidiš kalba.

Istorija

Spaudintas rotatoriumi. Išėjo septyni numeriai. Redagavo Joselis Volfsonas, Izraelis Ickovičius ir Solomonas Kancedikas.
Sagaing United FC

Istorija

Klubas įkurtas 2015 m. Tuyo metu vadinosi Mahar United Football Club.
2017 m. antroje pakopoje užėmė antrą vietą ir pateko į aukščiausią lygą.
2018 m. debiutavo nacionalinėje lygoje. Nuo šio sezono žinomas kaip Sagaing United Football Club.
Pilkasis riešutmedis

Morfologija

Laja tanki, plačiai rutuliška. Žievė pilka, giliai sueižėjusi. Ūgliai stori, apvalūs, pilkai žalsvi, jauni gausiai apaugę pilkais liaukiniais plaukeliais, vėliau beveik pliki, pilkai rudi. Lapai sudėtiniai, neporomis plunksniški, 50–70 cm ilgio, kotuoti, sudaryti iš 11–19 (21) pailgai kiaušiniškų, pjūkliškais kraštais, 6–15 cm ilgio, 3–6 cm pločio, žalia, kiek plaukuota viršutine ir pilkai žalia, gausiau plaukuota apatine puse lapelių.. Lapkotis taip pat plaukuotas. Kuokeliniai žiedai 6–15 cm ilgio, žirginiuose, piesteliniai po 3–8 kekėse. Žydi gegužės – birželio mėnesį. Vaisiai pailgai kiaušiniški, smailiomis viršūnėmis, 6–10 cm ilgio, plaukuoti, gelsvai žali. Kevalas kiaušiniškas, smailia viršūne, su aštuoniomis išilginėmis plonomis, vingiuotomis, aštriomis briaunomis, tarp kurių yra smulkesnės skiautėtos briaunelės. Sėklos prinoksta rugsėjo – spalio mėnesį. Dauginasi sėklomis ir ataugomis. Sėklas būtina sėti rudenį arba 5 mėnesius stratifikuoti.
Mediena kieta, tvirta, patvari, gražios tekstūros.

Matmenys

Auga sparčiai. Įprastai užauga iki 30 m aukščio. Kamieno skersmuo 1–2 m.

Augimvietės

Šviesamėgis. Gerai auga puriuose priesmėlio arba priemolio dirvožemiuose. Atsparus klimatinėms sąlygoms. Vertingas dekoratyvinis medis, tinka auginti pavieniui, grupėmis arba masyvais. Jaunus medelius reikia gerai tręšti ir dažnai purenti dirvą.

Paplitimas

Kilęs iš Šiaurės Amerikos rytinės dalies. Lietuvoje retokas.

Panaudojimas

Mediena naudojama baldų gamyboje, apdailai.
Kevalai naudojami meno dirbiniams gaminti. Žievė, lapai, vaisiai naudojami liaudies medicinoje. Riešutai naudojami konditerijoje. Žieduose gausu nektaro.
FK Lìda

Istorija

Klubas įkurtas 1962 m. Sovietmečiu tai buvo vienas iš elitinių klubų. Net keturis kartus tapo Baltarusijos čempionais (1983, 1985, 1986, 1989), du kartus iškovojo supertaurę (1984, 1986), taip pat ne kartą laimėjo įvairius turnyrus. 
Nepriklausomos Gudijos laikotarpiu į elitą nepatenka. Rungtyniaudavo Pirmoje lygoje.
Čangčangas

Čangčangas (kor. 장창 'ilga ietis', angl. jangchang) – ilga (apie 4 m ilgio) korėjiečių ietis. Dėl ilgio svaidymui netiko. Čangčangus naudojo tiek pėstininkai, tiek raiteliai.
Paprastai darydavo iš kukmedžio, bet naudodavo ir kitokią medieną, pvz., ąžuolą. Bambukinis variantas - čukčangčangas.
Pirmą kartą aprašyta XVI a. kovos menų vadovėlyje „Muyejebo“.
Nuošalė

Nuošalė yra futbolo ir kai kurių kitų panašaus tipo sporto šakų taisyklė,
ribojanti žaidėjų veiksmus prieš priešininko komandos vartus. Nuošalė būna tada, kai žaidėjas (ar keli žaidėjai) būna nuošalės pozicijoje, kada kiti jų komandos draugai liečia kamuolį, ir užsiima aktyviais atakos veiksmais.

Nuošalės pozicija

Pagal asociacijos futbolo taisykles, žaidėjas (ar keli žaidėjai) yra nuošalėje tada, jeigu jis yra arčiau priešininkų vartų nei kamuolys ir antras arčiausiai savo vartų esantis besiginančios komandos žaidėjas. Dažniausiai tai reiškia, kad tarp žaidėjo ir vartų yra tik varžovų vartininkas.

Nuošalės fiksavimas

Buvimas nuošalėje nėra taisyklių pažeidimas, nuošalė fiksuojama tik jei į žaidimą įsitraukęs žaidėjas yra nuošalėje tuo momentu, kai jo komandos draugas paliečia kamuolį. Nuošalė nefiksuojama, jei kamuolį spiria priešininkų komandos žaidėjas arba jei nuošalėje esantis žaidėjas nėra aktyviai įsitraukęs į ataką.
Nuošalė nefiksuojama kampinių, smūgio nuo vartų ar išmetimo iš už šoninės linijos metu. Nuošalė taip pat nefiksuojama, kuomet puolančios ekipos žaidėjas yra savo aikštės pusėje.

Nuošalės reikšmė

Kai fiksuojama nuošalė, kamuolys atitenka priešininkų komandai – skiriamas laisvas smūgis nuo vietos, kur buvo nuošalėje atsidūręs žaidėjas.

Nuošalės istorija

Nuošalės taisyklės nebuvo pačiose pirmose futbolo taisyklėse, tačiau vystant taisykles, įtraukta ir griežtesnė nuošalės
taisyklė – nuošalė buvo fiksuojama, jei tarp žaidėjo ir vartų buvo mažiau nei trys priešininkų komandos žaidėjai.
Tik 1925 metais taisyklės sušvelnintos. Pakeitus taisykles, 1926-1927 metų sezone Anglijos futbolo lygoje įmuštų įvarčių padaugėjo 35,5 proc.

Kitos sporto šakos

Ledo ritulyje nuošalė fiksuojama, jei žaidėjas patenka į atakos zoną anksčiau nei ritulys.
Nuošalės taisyklės taip pat yra ir kitur – regbyje, amerikietiškame futbole.
Žvirblis (laikraštis)

Žvirblis – juokų ir satyros mėnraštis, humoro ir satyros mėnesinis laikraštis, leistas 1915–1917 m. Čikagoje, Bostone.

Istorija

Leidėjas J. Krasauskas, redaktorius Antanas Pranas Kneižys. 1917 m. prie „Žvirblio“ prijungtas leidinys „Laisvamanių žiedai“.
Juozas Velička

Biografija

1968 m. baigė Buivydiškių žemės ūkio technikumą, zootechnikas.
1995 m. Ignalinos raj. žemės ūkio valdybos vyr. zootechnikas, 1999 m. Lietuvos valstybinės kokybės inspekcijos vyr. inspektorius, 2000 m. Ignalinos rajono savivaldybės administracijos Ceikinių seniūnijos seniūnas.
Lietuvos valstiečių liaudininkų partijos narys. 1990–1995 m. Ignalinos rajono tarybos deputatas, 1995–1997 m., 1997–2000 m., 2000–2002 m., 2003 m., 2007 m. ir 2011 m. (išrinktas, bet dėl pareigų atsisakė mandato) Ignalinos rajono savivaldybės tarybos narys. 
Sutuoktinė Teresė-Felicija, vaikai Raimundas, Egidijus.
Rudaminos dvaras (Lazdijai)

Istorija

Rudaminos dvaras pradėtas kurti 1537–1538 m. bajoro Petro Plikio. Už karo tarnybą iš valdovo jis gavo 10 valakų žemės pelkėtoje miškingoje vietose prie Rudaminos upelio.
Apie 1555 m. mirus Petrui Plikiui, jo buvusi valda perėjo sūnui Bogdanui Plikiui. 
Tikėtina, kad jau XVI a. antroje pusėje čia stovėjo medinis vienaaukštis dvaras, perimetrais atitikęs dabartinį.
1576 m. Rudaminą nupirko Teodoras Atanazas Masalskis. Jo sūnus, Gardino žemės pateisėjas, Nemunaičio girininkas Grigalius Masalskis dvaro valdas dar labiau praplėtė, vedęs Mariją Račkienę ir vedybų keliu prijungęs kaimyninį Račkų dvarą, pastatė mūrinius dvaro rūmus. 
Grigalius ir Marija Masalskiai 1592 m. finansavo pirmosios Rudaminos bažnyčios statybą.
1596 m. po tėvo mirties valdymą perėmė Grigaliaus ir Marijos sūnus Lukas Masalskis. Šis 1590 m. vedė Kotryną Skorulskaitę. Nepratęsus Masalskių giminės, dvaras atiteko Skorulskiams. 
XVIII amžiuje Rudaminą nusipirko Trakų vaivadijos iždininkas Mikalojus Turčinavičius-Sušickis, atstatė pradėjusius irti dvaro pastatus, juos rekonstravo. 
1755 m. Trakų vaivadijos iždininkas Mykolas Turčinavičius surašė testamentą, išreiškė valią, kad po jo mirties Rudaminos dvarą valdytų jo žmona Teresė ir sūnus Adomas. 1765 m. mirė Mykolas Turčinavičius, o 1769 m. ir jo buvusi žmona Teresė. Vietoj nepilnamečio Adomo ūkį tvarkė samdyti ūkvedžiai. Jaunasis dvarininkas, tapęs visiškai savarankišku, 9-jame dešimtmetyje rekonstravo rūmus, jie įgauna dabartinį planą. 
1873 m. dvaras perėjo Jonui Vitkevičiui, kuris vedęs Oną Lopačinskaitę, 1881 m. Rudaminos dvare susilaukė sūnaus Jono Kosto Vitkevičiaus, veliau garsaus architekto.
Rudaminos dvaro sodybos fragmentus Kultūros paveldo departamentas 2015 m. paskelbė valstybės saugomu kultūros objektu .

Architektūrinės vertybės

Rudaminos dvaro sodyba yra unikali išlikusia XVI amžiaus sienine tapyba ant ponų namo fasado. Taip pat yra išlikę nemaža dalis senojo dvaro pamatų, rūsio arka, durų angos, architektūros ir puošybos elementai, tvarto, parko, tvenkinių sistemos fragmentai.
Termikas

Debesų įtaka

Sluoksninių formų debesys, dengiantys didelę dangaus dalį, mažina saulės radiaciją, galinčią pasiekti žemės paviršių, todėl slopina termikų veiklą. Tačiau, nepaisant ribotos saulės šilumos prietakos ar silpno Žemės paviršiaus įšilimo (pavyzdžiui įsiveržus poliarinių platumų oro masei), gali pasitaikyti netikėtai geros skriejimo sąlygos.

Vėjo įtaka

Kylantį termiką veikia oro terpės vėjo laukas, kuris verčia jį nukrypti nuo normalios vertikalės. Kylantį termiką veikia vėjo laukas, kuris verčia jį nukrypti nuo normalios vertikalės. Jeigu visame konvekcinio sluoksnio storyje nebūna vėjo, tai termikai santykinai nusidriekia aukščiau ir trunka ilgiau nei vėjuotomis sąlygomis. Silpni vėjai (4-5 m/s) būna palankūs santykinai aukštų termikų formavimuisi, o skriejimas juose būna lengvesnis. Priežemyje didelio greičio vėjas gali sukelti mechaninę turbulenciją, kuri arti Žemės paviršiaus esančius termikus deformuoja, o kartais ir ardo, o tinkami skriejimui termikai įmanomi tik pasiekus tam tikrą aukštį (200–500 metrų). Smarkūs vėjai (13-15 m/s) apsunkina orlaivio valdymą kilimo bei tūpimo metu, todėl dažniausiai esant tokiems vėjams skristi pavojinga.

Intensyvumo numatymas

Pakankamai aišku, kad priežeminė temperatūra priklauso nuo saulės šilumos prietakos, kuri keičiasi priklausomai nuo sezono, paros laiko, platumos, debesų dangos, rūko bei nuo vietovės charakteristikų (dirvožemio tipo, albedo, drėgmės kiekio, augmenijos ir kt.). Tačiau situaciją komplikuoja neprognozuojamas ir be perstojo kintantis reiškinys – temperatūros kontrastai paklotiniame paviršiuje. Dabartinis mokslas negali pateikti patikimų apskaičiavimo metodų, leidžiančių tiksliai numatyti termikų intensyvumą, todėl vadovaujamasi termikų intensyvumo lentelėmis ir konvekcijos indeksais.
Mikytų piliakalnis (Šakiai)

Piliakalnis

Piliakalnis įrengtas Nemuno kairiojo kranto kyšulyje, suformuotame daubų. Aikštelė ovali, pailga rytų – vakarų kryptimi, 16x12 m dydžio, kiek žemesniu rytiniu galu. Jos vakarų gale supiltas 0,8 m aukščio, 11 m pločio pylimas 1,5 m aukščio išoriniu šlaitu. Šlaitai statūs, 15 m aukščio.
Piliakalnis apardytas arimų, pradeda užaugti krūmais, aikštelė dirvonuoja. Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečiu – II tūkstantmečio pradžia. Lietuvos Respublikos Vyriausybės nutarimas dėl paskelbimo kultūros paminklu – 1998-05-19; Nr.612. Paminklo teritorijos plotas 5800 m².

Gyvenvietė

Į vakarus ir rytus nuo piliakalnio, 16 ha plote yra papėdės gyvenvietė, kurioje rasta grublėtos keramikos. 500 m į rytus nuo piliakalnio yra X a. – XII a. Mikytų kapinynas, tyrinėtas 1967 ir 2001 m.

Aplinkiniai piliakalniai

Žemosios Panemunės piliakalnis 7 km 
 Joginiškių piliakalnis 11 km
Jaučakių piliakalnis 2 km
Klepų piliakalnis 42 km
Šėtijų piliakalnis 2 km
Jadagonių piliakalnis 3 km
Pastaba:Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną
Pasinkų valsčius

Istorija

Tarpukariu valsčius priklausė Balstogės vaivadijos, Bielsko apskričiai. 1934 m. spalio 1 d. valsčius buvo panaikintas ir visi valsčiaus kaimai prijungti prie Bielsko, Hainuvkos, Narevo ir Orlos valsčių. 1952 m. liepos 1 d. buvo atkurtas prijungiant dalį kaimų iš Bielsko ir Orlos valsčių. 1954 m. sausio 1 d. prie valsčiaus buvo prijungta dalis Kleinikų valsčiaus kaimų. Vykdant Lenkijos valsčių reformą 1954 m. rugsėjo 29 d. valsčius buvo panaikintas.
Vesus

Istorija

XIX a. Vesus tapo pajūrio poilsiaviete. Tarybiniais metais įkurtos pionierių stovyklos. 1971 m. Vesui suteiktas miesto tipo gyvenvietės statusas.
Evaldas Mikaliūnas

Evaldas Mikaliūnas (1960 m. rugpjūčio 22 d. Kaune – 2009 m. balandžio 19 d. Vilniuje) – Lietuvos lėlių teatro aktorius, vaikystėje kino aktorius.

Biografija

1978 m. įstojo ir 1982 m. baigė LTSR valstybinės konservatorijos dramos aktoriaus specialybės studijas Henriko Vancevičiaus ir Rimo Tumino kurse. Nuo 1984 m. birželio mėn. dirbo teatre „Lėlė“, sukūrė vaidmenis daugiau kaip trisdešimtyje šio teatro spektaklių.
Sausumos kariuomenė

Sausumos kariuomenė – valstybės ginkluotųjų pajėgų rūšis, skirta karo veiksmams sausumoje vykdyti.
Sausumos kariuomenė karinėse operacijose atlieka lemiamą vaidmenį tiesioginiu savo dalyvavimu arba potencialiu jos panaudojimu.
Pagal funkcijas sausumos kariuomenės vienetai skirstomi į kovinius, kovinės paramos ir kovinio aprūpinimo. Koviniams vienetams priskiriami įvairūs lengvųjų, motorizuotųjų, mechanizuotųjų, oro desanto pėstininkų, kavalerijos ir tankų daliniai. Kovinės paramos vienetai teikia paramą koviniams vienetams. Jiems priklauso artilerijos, atakos sraigtasparnių, psichologinių operacijų, žvalgybos, ryšių ir karo inžinerijos vienetai. Kovinio aprūpinimo vienetai teikia bendrąjį ir tiesioginį kovinį aprūpinimą koviniams ir kovinės paramos vienetams. JAV jūrų pėstininkų korpuso vienetai, nors ir priklauso JAV Karinėms jūrų pajėgoms, bet pagal savo operacijų pobūdį yra sausumos vienetai.
Rokas Filipavičius

Karjera

Debiutas profesionaliame futbole įvyko 2016 m., kai sužaidė pirmas rungtynes A lyga pirmenybėse. Tris sezonus žaidė už FK Atlantas Klaipėda.
2018 m. tapo FK Trakai nariu. Sužaidė vienerias rungtynes. 2019 m. tęsia karjerą „riterių“ ekipoje.

Žaidimas rinktinėje

Kviečiamas į jaunimo rinktines.
XFS

XFS yra Silicon Graphics firmoje sukurta žurnalizuojanti failų sistema. Sukurta Irix operacinei sistemai, dabar platinama pagal GNU licencija, naudojama ir Linux.
XFS pasižymi itin dideliu našumu, vengia be reikalo rašyti į diską, intensyviai naudodama buferius, visas pagrindines operacijas atlikdama atmintyje. Palaiko darbą realiame laike. Žurnalas naudojamas daugiausiai metaduomenims (auditui). Nors ir turėdama žurnalą, ši sistema labai jautri netikėtam išjungimui. Dažniausiai naudojama itin didelio našumo kompiuteriuose (darbo stotyse, serveriuose), kur sistemos patikimumą galima garantuoti aparatinėmis priemonėmis (rezerviniais maitinimo šaltiniais, kokybiškesne įranga ir pan.).
Darbėnų Šv. apaštalų Petro ir Pauliaus bažnyčia

Istorija

Apie 1620 m. Darbėnuose pastatyta koplyčia, XVII a. kunigo neturėjo. Koplyčiai skirti žemės sklypai 1665 ir 1735 m. atimti. 1737 m. vėl duota žemės, paskirtas kunigas. Po 1740 m. įkurta parapija.
1782 m. pastatyta nauja medinė bažnyčia, 1831 m. per sukilėlių kovas sudegė. Pamaldos laikytos Darbėnų dvaro klėtyje. Pagal Fridricho Gasbeno projektą 1838–1842 m. pastatyta dabartinė bažnyčia. Darbėnų klebonas Jurgis Valašinskis po 1863 m. sukilimo ištremtas į Sibirą (mirė 1893 m. Omske). 1886 m. bažnyčia iš dalies perstatyta, pristatytas medinis bokštas, 1911 m. perstatytas. 1908–1911 m. veikė Lietuvių katalikų blaivybės draugijos skyrius.
1935 m. spalio 24 d. bokšte kilo gaisras, bažnyčia sudegė. Pamaldos perkeltos į parapijos salę. 1936 m. bažnyčia atstatyta. 1997 m. šalia bažnyčios šventoriaus pastatyta skulptūra vienuolio saleziečio Petro Perkumo atminimui.

Parapijos klebonai

1925–1928 m. – Kazimieras Genys

Architektūra

Bažnyčia romantizmo laikotarpio architektūrai būdingų formų, stačiakampio plano, su bokštu ir bokšteliu. Joje 3 altoriai. Šventoriaus tvora akmenų mūro. Jame stovi medinė varpinė (XIX a.).
Geltonžiedė aklė

Ekologija

Auga laukuose, daržuose, dirvonuose, bergždynuose, krūmuose, kirtimuose, pakelėse. Paplitusi pasėlių piktžolė. Sėklas lesa kai kurie paukščiai.

Biologija

Tai vienmetis, 0,5-1 m aukščio žolinis augalas, apaugęs šiurkščiais, šeriškais plaukeliais. Stiebas status, keturbriaunis, ties bambliais sustorėjęs. Lapai 3-6 cm ilgio ir 1,5-3 cm pločio, kiaušiniškai lancetiški ar rombiški, priešiniai, dantyti, smailiaviršūniai. Lapų kraštai dantyti, su 5-7 danteliais kiekviename šone.
Žiedai susitelkę tankiais menturiais viršūninių lapų pažastyse. Taurelė iki 2 cm ilgio, varpelio formos, su penkiais stambiais, aštriais, liaukingais danteliais. Vainikėlis iki 3,5 cm ilgio, šviesiai geltonas, dvilūpis, jo vamzdelis balkšvas, 2-3 kartus ilgesnis už taurelės vamzdelį. Viršutinė lūpa plati, plaukuota, išgaubta, dantyta viršūne. Apatinė lūpa violetinė ar vyšninė, žiotyse geltona dėmė, įsmaugta ir vėl paplatėjusia viršūne. Kuokeliai keturi, du ilgi ir du trumpi.
Žydi visą vasarą ir rudens pirmoje pusėje. Vaisiai – tamsiai pilki arba rusvi, margi, gūbriuoti, juodai išraižyti riešutėliai. Dauginasi sėklomis, kurios dirvožemyje išlieka daigios iki 10 metų. Sudygsta patekusios į paviršinį dirvožemio sluoksnį.

Savybės

Tai nuodingas augalas gyvuliams, ypač arkliams. Sukelia paralyžių. Sėklose yra apie 45 proc. nuodingo aliejaus, tinkamo techniniams reikalams, pavyzdžiui, odos gaminiams blizginti.