google/wiki40b huggingface dataset:
Vienybės aikštė

Vienybės aikštė – Kauno naujamiestyje, K. Donelaičio ir S. Daukanto gatvių sankirtoje XIX a. viduryje suformuota aikštė. Tuo metu joje vyko turgūs, o abi gatvės dalijo aikštę į keturias dalis. 1919 m. vietoj šiaurinėje aikštės dalyje buvusio Rusijos imperijos kariuomenės maniežo pradėtas kurti vienas pirmųjų Lietuvoje Vytauto Didžiojo karo muziejus. Tarp Karo muziejaus ir K. Donelaičio gatvės buvo įrengtas muziejaus sodelis, pastatyti paminklai „Žuvusiems už Lietuvos laisvę“, biustai iškiliausiems Lietuvos žmonėms, Laisvės paminklas, įrengta Amžinoji ugnis, sodelį papildė kelios skulptūros, Knygnešių sienelė.
Vienybės aikštė tapo reprezentatyviausia Kauno aikšte, joje vyko svarbiausios valstybinės iškilmės, Lietuvos kariuomenės rikiuotės. Tarpukario metais aikštėje ir šalia jos pastatyti keli didesni pastatai: Žemės bankas (dabar KTU rektorato rūmai, verslininkų brolių Vailokaičių namas (susprogdintas 1944 m.), greta Karo muziejaus M. K. Čiurlionio dailės muziejus.
Antrojo pasaulinio karo metais ir sovietmečiu Karo muziejaus sodelyje pastatyti paminklai ir skulptūros buvo sunaikinti, aikštė performuota, pervadinta poeto J. Janonio vardu, jos pagrindiniu akcentu tapo V. Lenino paminklas. Vienybės aikštės pietinėje dalyje 1974 m. buvo pastatyti Politinio švietimo namai (dabar – VDU rūmai, rytinėje ir šiaurinėje – administraciniai „Pramprojekto“ ir „Miestprojekto“ rūmai.
Nuo 1988 m. palaipsniui buvo atkuriamas Karo muziejaus sodelis, iš Vienybės aikštės pašalinti sovietiniai paminklai. Rvoliucijos vado V. Lenino paminklas buvo pirmas nugriautas ne tik Lietuvoje, bet ir visoje Sovietų Sąjungoje 1990 m. rugpjūčio 6 d.
2008 m. pabaigoje paskelbti aikštės rekonstrukcijos konkurso rezultatai. Geriausiu pripažintas „Equilibrium“ projektas.
Crash Bandicoot (serija)

Crash Bandicoot – kompiuterinių žaidimų serija, pradėta kurti JAV kompanijos „Naughty Dog“ 1996 m. SONY firmos konsolėm „Playstation" poto kitos žaidimų kompanijos kūrė „Crash Bandicoot" žaidimus kitos platformos konsolėm.
Žaidimų serijos pagrindinis herojus − Krešas Bandikutas, sukurtas pagal bandikutą − mažą sterblinį žvėrelį. Žaidimo eigoje Bandikutas turi dažnai laužyti kelyje pasitaikančias dėžes, iš to kilo jo vardas (nuo angl. crash − laužyti). Jį žaidime lydi pagalbininkas − dvasia Aku Aku, pasislėpusi kaukė. Pagrindinis žaidimų antagonistas yra daktaras Korteksas (pilniau − Neo Korteksas), kuris bando genetiškai modifikuoti gyvūnus ir po to jų pagalba užvaldyti pasaulį. Krešas Bandikutas yra vienas iš daktaro „nenusisekusių“ eksperimentų. Jis turi sutrukdyti daktaro Kortekso kėslams ir padėti kitiems žvėreliams. Žaidimų veiksmas vyksta Australijos salose.
Zakho FC

Istorija

Klubas įkurtas 1987 m.
Panonhalmos abatija

Panonhalmos abatija (veng. Pannonhalmi Bencés Főapátság) − vienas seniausių istorinių paminklų Vengrijoje, Dėro-Mošono-Šoprono medėje, Panonhalmo mieste.

Istorija

Prieš 1000 metų čia įsikūrė vienuoliai benediktinai. Po kurio laiko vienuolynas buvo sugriautas ir vėl atstatytas daug kartų. Jame susipina keli architektūriniai stiliai: turkų, romaninis, gotikinis. Vienuolyne yra neogotikinė biblioteka, kurioje yra per 300 000 knygų. Tai didžiausia privati biblioteka Vengrijoje. Čia rasime istorinius archyvus, taip pat olandų, italų ir austrų menininkų darbų galeriją (XVI−XVIII a.). Tai vis dar veikiantis vienuolynas, todėl čia galima patekti tik su gidu.
Volominas

Istorija

Pirmą kartą paminėtas XV a., kaip mažas kaimelis. 1862 m. nutiesta geležinkelio linija. XX a. pradžioje įkurtas stiklo fabrikas. 1919 m. suteiktos miesto teisės. Tarpukariu išliko daugiataučiu miestu, kurio didelę gyventojų daugumą sudarė žydai ir rusai.
Sparčiai vystėsi po Antrojo pasaulinio karo. Pastačius langų surinkimo gamyklą (uždaryta 1989 m.), tapo Varšuvos priemiesčiu.
LA Galaxy

Istorija

Įkurtas 1994 m., nuo tada kasmet rungtyniauja Major League Soccer.
Moisiejus Kopelmanas

Moisiejus (Michailas) Kopelmanas (1895 m. gegužės 7 d. Kaune – 1945 m. rugsėjo 27 d. Taišete) – Lietuvos verslininkas, finansininkas. Lazario Kopelmano brolis.

Biografija

Gimė II gildijos pirklio Simcho Kopelmano (1861–1912) šeimoje. 1913 m. baigė Kauno grafo Platovo vyrų gimnaziją. 1913–1914 m. Heidelberge studijavo filologiją, 1915–1919 m. Petrogrado universitete – teisę. 1919–1922 m. – Prekybos ir pramonės ministerijos Draudimo skyriaus vedėjas. 1922–1940 – akcinės apdraudimo bendrovės „Lietuvos Lloydas“ direktorius ir valdybos narys, ketvirtajame dešimtmetyje taip pat vienas iš akcinės draudimo draugijos „Lietuva“, Lietuvos komercijos banko valdytojų, Prekybos, pramonės ir amatų rūmų Draudimo įstaigų sekcijos valdybos narys. 1927 m. vedė teatro aktorę Jevgeniją Gidoni su kuria 1928 m. susilaukė sūnaus Dmitrijaus.
Antro pasaulinio karo metu – Kauno geto Seniūnų tarybos narys ir žydų policijos viršininkas. Abi šias pareigas ėjo nuo 1941 rugpjūčio mėn. iki 1944 sausio mėn.
1944 rugsėjo 4 d. NKGB suimtas, kalintas Kauno kalėjime. 1944 gruodžio 13 d. Kauno įgulos Karo tribunolo nuteistas penkiolikai metų katorgos. 1945 rugsėjo 27 d. mirė Taišeto lageryje.
Votumas

Votumas (lot. votum) politikoje - balsas. Gali būti atskirų asmenų arba jų grupių (pvz., politinių partijų). Votumas gali būti tiek „už“, tiek ir „prieš“. Jis gali būti paduodamas tiek rinkimuose, tiek ir kitaip balsuojant už kokį nors asmenį arba kandidatą (nebūtinai tik politikoje).
Sofija Gubaidulina

Sofija Asgatovna Gubaidūlina (rus. Софи́я Асгатовна Губайду́лина, g. 1931 m. spalio 24 d., Čistopolis) – Rusijos kompozitorė.

Biografija

1946–1949 m. studijavo Muzikos Akademijoje, vėliau įstojo į Kazanės Konservatoriją (1949–1954). Kaip aktyvi kūrėja pradėjo reikštis nuo 1950 metų pradžios.
1954–1959 m. studijavo Maskvos konservatorijoje pas Nikolajų Peiko.
1959–1962 m. studijavo aspirantūrą Maskvoje, o 1961 m. tapo TSRS kompozitorių sąjungos nare.
1969–1970 m. dirbo Maskvos eksperimentinėje elektroninės muzikos studijoje.
1984 m. pirmą kartą iškeliavo iš TSRS, gavusi leidimą vykti į Suomijoje vykusį festivalį.
1992 m. emigravo į Vokietiją.

Kūrybinės tendencijos

Studijuodama fortepijoną Leopoldo Lukomskio klasėje, Sofija Gubaidūlina susipažino su Edisono Denisovo kūryba. Tuo pat metu kompozicijos mokosi Alberto Lemano klasėje. Žinios, įgytos nuo 1954 m. Maskvoje, tapo reikšmingos kūrybinėms kompozitorės tendencijoms, pasižymėjusioms vakarietiškumu, tuo metu draudžiamu TSRS.
Studijuodama aspirantūrą (1959–1962) pradėjo domėtis folkloru ir elektronine muzika. Domėjosi opto-elektroniniu Javgenijaus Murzino sintezatoriumi ANS, kuriam 1970 m. parašė kūrinį.
Nuo 1964 m. kūrė filmų muziką (daugiausia animaciniams, bent pradžioje). Kaip ir bendradvasių Alfredo Schnittkės, Edisono Denisovo, Viktoro Suslino ir Viačeslavo Artiomovo, jos muzika buvo oficialiai uždrausta (cenzūruojama nuo 1970 m. pradžios).
Nuo 1970 m. kūriniai pradėti groti užsienyje. 1979 m. Sofija Gubaidūlina įtraukta į Kompozitorių sąjungos „juodąjį“ sąrašą.
1981 m. parašytas koncertas smuikui (Offertorium) Sofiją Gubaidūliną išgarsino tarptautiniu lygmeniu.
Kompozicijose nėra svetimas simbolizmas, kūryba neatskiriama nuo religinės praktikos. Didelės apimties darbai pasižymi subtilia technikų naudojimo ekonomika, o pats stilius sunkiai apibrėžiamas avangardu ar tradicine muzika.
Krivaičiai

Istorija

XVII a. čia buvo Klovainių dvaras (dar vadintas Krivaičių dvaru).
Vitalis Gruodis

Biografija

Sūnus Rimantas Gruodis.Vitalio seneliai Juozas Gruodis ir Ona Čiegytė 1863 m. sukilimo tremtiniai iš Dusetų parapijos. 1922 m. su tėvais Juozu ir Anele grįžo į Lietuvą, buvo aprūpinti žeme ir ūkininkavo Vytėnų viensėdyje, Rokiškio apskrityje. 1939–1941 m. lankė Šiaulių dramos teatro studiją. 1941–1944 m. šio teatro, 1947–1954 m. Lietuvos dramos teatro aktorius ir režisierius. 1947–1949 m. LSSR rašytojų sąjungos Literatūros fondo direktorius. 1949–1951 m. dainų ir šokių ansamblio „Lietuva“ režisierius, 1954–1983 m. Lietuvos radijo ir televizijos komiteto bei 1957 m. pirmosios televizijos transliacijos režisierius. 1967–1970 m. Lietuvos kino studijos režisierius. 1983–1990 m. Mongolijos radijo ir televizijos Ulan Batore vyr. režisierius.
Pastatė televizijos spektaklių vaikams („Raudonkepuraitė“, 1952 m.; „Princas ir elgeta“, 1953 m.), sukūrė apie 30 dokumentinių filmų, televizijos apybraižų ciklą „Bendraamžiai“ (1972 m.), muzikinį filmą.
Angloamerikiečių teisė

Bendroji teisė, anglosaksų teisė, (angloamerikiečių) bendrosios teisės tradicija (angl. Common Law, iš pranc. comune ley, lot. communis lex) – anglosaksų valstybėse galiojanti teisė (teisės šeima). Pagrindinis teisės šaltinis – teismo precedentas. Bendroji teisė plėtojosi paprotinės teisės pagrindu. XX–XXI a. maža dalis teisės normų buvo kodifikuota (statutų teisė, angl. Statutory Law). Bendroji teisė apima visas teisės šakas, tiek privatinę, tiek ir viešąją teisę. Išplito D. Britanijos metropolijos kraštuose, taip pat JAV, Australijoje.

Istorija

Bendrąja teise (comune ley prasme) buvo vadinama bendroji anglų teisė, besiremiant teismų sprendimais bei jų pagrindu plėtota, atribojant ją nuo atskirų germanų genčių (anglai, saksai, jutai) teisės, egzistavusios iki pat vėlyvųjų viduramžių.
Bendroji teisė kaip angliškosios precedentų teisės (Case Law) pagrindas pradėjo formuotis po Anglijos užkariavimo 1066 m., kai karaliaus įsakymu ir su jo įgaliojimais po šalį žirgais keliaudavo teisėjai bei sprendė bylas (itinerant justices). Tuo metu Anglijoje galiojo anglosaksų (germanų genčių) teisė, kuri plėtojosi VI a. Angliją užėmus įvairioms germanų gentims (danai, jutai, saksai, anglai). Bendroji teisė veikė tik atitinkamose valdose (karaliui pavaldžiose srityse), lokaliai. Net ir X a. politiškai suvienijus Angliją, vis dar nebuvo vieningos visai Anglijai teisės. Buvo taikoma vietinė paprotinė teisė, kurią taikė grafysčių teismai (county courts) ir hundred courts, kurių teismingumo ribas atitiko teritorinis Anglijos padalijimas į grafystes ir kitus vienetus).
Peliukas Maršalas

Peliukas Maršalas yra išgalvotas komiksų personažas, sukurtas Floydo Gottfredsono Volto Disnėjaus kompanijai. Jis pirmą ir vienintelį kartą buvo parodytas serijoje „Ponas Slikeris ir Egas Robersas“ 1930 m. rugsėjo 22 d. Kiek žinoma, jis turėjo žmoną vardu Matilda. Jis yra peliukų Markuso ir Mortimerio tėvas ir Pelytės Minės senelis.
Sedos sinagoga

Sedos sinagoga – buvusi žydų sinagoga Sedoje, J. Basanavičiaus g.

Pirmoji sinagoga

Apie pirmąją Sedos sinagogą šaltiniai kalba dar 1657 m. Vėliau ji minima 1694 m. ir 1764 m. Visuose dokumentuose nurodoma ta pati objekto lokalizacija – sklypų gale, prie malūno tvenkinio. Tuose pačiuose dokumentuose minimos ir žydų kapinės. Sinagoga stovėjo ne pačiame miestelio centre, o kiek nuošaliau, lygiagrečiai vienai iš turgaus aikštės namų linijų, seniausioje miestelio gatvėje. Pirmoji sinagoga greičiausiai buvo medinė. 1923 m. buvo planų Sedoje statyti mūrinę sinagogą. Mažeikių apskrities inžinierius Helcermanas buvo parengęs mūrinės sinagogos projektą, buvo gautas leidimas tokios sinagogos statybai. Ją planuota statyti tuometinėje Sinagogos gatvėje (dabartinė J.Basanavičiaus g.). Dėl nežinomų priežasčių mūrinė sinagoga Sedoje taip ir nebuvo pastatyta. Miestelyje visada būta tik medinės sinagogos, išlikusios iki šių dienų.
Šalia sinagogos buvo dar vienas svarbus bendruomenės objektas – ritualinė pirtis mikvah. Ji minima 1819 m. dokumentuose. Kiek toliau už sinagogos ir mikvos, kitoje Varduvos upės pusėje buvo kapinės.
KF Vëllaznimi

Istorija

Klubas įkurtas 1927 m. 
Kosovui tapus nepriklausoma valstybe, klubas dalyvauja šalies pirmenybėse.
Naujasodis (Anykščiai)

Žymūs žmonės

Naujasodyje (tuometinis Stasiuliškis) gimė rašytojas Jonas Ragauskas (1907–1967). Vytautas Šerys Lietuvos dailininkas, skulptorius, tapytojas.(1931-2006).
Hušlevo valsčius

Istorija

Nuo V a. pr. m. e. iki V a.-VI a. dabartinio valsčiaus teritorijoje gyveno jotvingių gentis. XIII a.-XIV a. šias žemes užėmė Lietuvos Didžioji Kunigaikštystė. Nuo XIII a.-XIV a. iki 1513 m. priklausė Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės Trakų vaivadijai, nuo 1513 m. iki 1569 m. Liublino unijos Palenkės vaivadijai. Nuo 1569 m. iki 1795 m. buvo Abiejų Tautų Respublikos Mažosios Lenkijos provincijos Palenkės vaivadijos valdose.
Nuo 1795 m. iki 1807 m. priklausė Austrijos karalystės Vakarų Galicijos Sedlcų cirkului. Nuo 1807 m. iki 1815 m. priklausė Varšuvos kunigaikštystės Sedlcų departamentui. Nuo 1816 m. iki 1837 m. priklausė Rusijos imperijos Lenkijos Kongreso karalystės Palenkės vaivadijai, 1837-1844 m. Palenkės gubernijai, nuo 1844 m. iki 1866 m. Liublino gubernijai, nuo 1867 m. iki 1914 m. Sedlcų gubernijai.
Nuo 1914 m. iki 1919 m. priklausė Vokietijos imperijos Varšuvos generalgubernijai. 1919–1939 m. priklausė II Lenkijos Respublikos Varšuvos vaivadijai. 1939–1945 m. priklausė Trečiojo reicho Generalgubernijai. 1945–1975 m. priklausė Varšuvos vaivadijai. 1975–1999 m. priklausė Sedlcų vaivadijai.

Administracinis suskirstymas

Bachoža, Dziadkovskiai, Dziadkovske Folvarkas, Felinas, Harachvostai, Hušlevas, Junevičė, Kopcė, Kovnatai, Krasna, Krasna Kolonija, Kživošnitai, Lavai, Livki Šlacheckiai, Livki Vlošcianskiai, Makaruvka, Mostuvas, Neznankai, Severinuvas, Silivonkai, Vaškovulka, Vladislavuvas, Vigoda, Zeniai, Žuravluvka.
Arūnas Vasiliauskas (1942)

Biografija

Pradėjo mokytis Panevėžio dailės mokykloje, 1974 m. baigė Šiaulių pedagoginį institutą, dailės teorijos studijas tęsė A. Gerceno pedagoginiame universitete Leningrade.
1974 m. Šiaulių pedagoginio instituto dėstytojas, vėliau dar ir Šiaulių vaikų dailės mokyklos dėstytojas, Šiaulių Aušros muziejaus dailininkas, Šiaulių universiteto dėstytojas.
1993–2003 m. Lietuvos centro sąjungos narys. 1990–1995 m. Šiaulių savivaldybės tarybos deputatas. 1995-1997 m. ir 1997–2000 m. Šiaulių miesto savivaldybės tarybos narys.
Lietuvos dailininkų sąjungos Šiaulių skyriaus pirmininkas. Moka rusų, prancūzų kalbas. Žmona Rima, vaikai Ugnius, Edvinas.
Šiaulių "LIONS" klubo narys. Vadovavo Valstybiniam Šiaulių dramos teatrui. Dėstė Šiaulių konservatorijoje (dabar Šiaulių Sauliaus Sondeckio menų gimnazija). Vienas iš Šiaulių berniukų choro „Dagilėlis“ steigimo iniciatorių.

Kūryba

Mama Jadvyga gimtajame Rozalime ir gerokai toliau garsėjo savo siuvinėjimais. Moterų siuvinėtojų buvo ir daugiau, tačiau siuvinių trūkumas buvo piešiniai, o ponia Jadvyga gebėjo išsiuvinėti įvairiausius vaizdelius. Tėtis Konstantinas, pašto viršininkas, gamtos žmogus, pavasarį klausdavo jaunojo Arūno: Ar girdi kaip sprogsta medžiai?. „Kiek išminties turėjo senieji žmonės, kaip jautė grožį“, – šiandien stebisi dailininkas ir prisimena, pavyzdžiui, kaip gražiai jie apsodindavo savo vienkiemius. Tarp pirmųjų savo mokytojų Arūnas mini profesorių Vytenį Rimkų ir dailininką Antaną Krištopaitį, įvedusius jį į didžiosios dailės pasaulį. Pas A. Krištopaitį jis pirmą kartą išvydo S. Dali reprodukcijas, išgirdo (o buvo dar gilus sovietmetis), kad „Paryžiaus salonai“ nėra blogi dalykai. Vėliau su Antanu Krištopaičiu kartu buvo surengę kelias parodas, kūrė teatro dekoracijas. 
Paskelbė kelias studijas apie lietuvių kryždirbystę. Personalinės parodos 1982, 1995 m. 1993 m. kartu su kompozitoriumi Algirdu Bružu sukūrė unikalų 7 dalių dailės ir muzikos ciklą „Malda negrįžusiems“, skirtą lietuvių tremtiniams. Pagrindinė darbų tematika – Lietuvos kaimas bei kaimo filosofija. Autoriaus darbų įsigiję muziejai, galerijos bei privačios kolekcijos.
Bistrampolio dvaras

Istorija

Dvaro rūmai pastatyti 1855 m. neoklasicistiniu stiliumi.
Šalmofonas

Šalmofonas – nuo smūgių ir triukšmo, šalčio ir kritulių saugantis šalmas, kuriame įtaisyti ausinės ir laringofonas. Šalmofonus naudoja tankistai, lakūnai ir kiti, veikiantys triukšmingoje aplinkoje.
Šalmofono kepurinė dalis būna audeklinė ar odinė, su garsą izoliuojančiu pamušalu. Šalmofonas dengia visą galvą, išskyrus veidą. Ausinės dažniausiai įstatomos į kišenėles, kurios prisispaudžia prie ausų. Laringofonas (būtinas, kai triukšmas viršija 10 dB) tvirtinamas ties gerklomis, prispaudžiamas prie kaklo. Ausinių ir laringofono laidų kištukai įkišami į lizdus mašinoje (tanke, savaeigėje, lėktuve).
Kėdainių sutartis

Priežastys

1654 m., kai dėl Chmelnickio sukilimo ir artėjant Maskvos bei švedų invazijai karaliaus valdžia ir įtaka atrodė žlugusi, du įtakingiausi Radvilų giminės atstovai Jonušas Radvila (Janusz Radziwiłł) ir Boguslavas Radvila (Bogusław Radziwiłł) pradėjo derybas su švedais dėl LDK unijos su Lenkija nutraukimo ir panašių santykių su Švedija užmezgimo.
Sutartis sudaryta tuo metu, kai visa LDK buvo užimta svetimų kariuomenių (švedų iš šiaurės ir vakarų, rusų iš rytų) ir karaliaus valdžia praktiškai buvo žlugusi.

Sutarties sąlygos

Sutartimi nustatyta, kad Lietuvos Didžioji Kunigaikštystė išeina iš unijos su Lenkija ir įeina į unijinius santykius su Švedija (faktiškai protektorato teisėmis). Už tai Švedija pasižada grąžinti Lietuvai žemes, prarastas karuose su Rusija, ir išsaugoti bajorijos teises ir laisves. Iš LDK teritorijos taip pat turėjo būti išskirtos dvi kunigaikštystės, valdomos Radvilų giminės atstovų.

Sutarties pasekmės

Sutartis praktiškai nebuvo įgyvendinta, nes švedai patyrė keletą pralaimėjimų Lenkijoje (Varkos mūšis), o Lietuvoje kilo sukilimas prieš švedus bei Radvilas. Pagrindinis sutarties šalininkas Jonušas Radvila praėjus 2 mėnesiams po sutarties pasirašymo gruodžio 31 d. mirė Tikocino pilyje, apsiaustas Jonui Kazimierui Vazai lojalių bajorų. Netrukus po jo mirties pilį užėmė Povilas Jonas Sapiega (Jan Paweł Sapieha), kuris ir tapo LDK didžiuoju etmonu vietoj J. Radvilos.
Švedams pasitraukus iš didžiosios Abiejų Tautų respublikos dalies galutinai žlugo ir Boguslovo Radvilos planai. Prostkų mūšyje jis prarado savo kariuomenę ir mirė tremtyje Karaliaučiuje 1669 m. gruodžio 31 d.
Nepaisant tragiškų pasekmių sutarties iniciatoriams, ji padėjo iš dalies apsaugoti švedų užimtą LDK dalį, Maskvos armija nedrįso stoti į atvirą kovą prieš švedus.

Prieštaringi vertinimai

Amžininkai Lenkijoje ir Lietuvoje sutartį laikė išdavyste.
Vėlesni sutarties vertinimai išsiskyrė. Tautinio atgimimo Lietuvoje ir Baltarusijoje metu kai kurie autoriai (pavyzdžiui, Maironis) teigė, kad sutartis buvo pastanga sukurti nepriklausomą nuo Lenkijos Lietuvos valstybę.
Naujausi Lietuvos istorikų sutarties vertinimai atsižvelgia į tai, kad pagal sutartį Lietuva gauna žymiai prastesnį statusą unijoje su Švedija, nei tuo metu buvusioje unijoje su Lenkija.
Vykdytojai (filmas)

Turinys

Sužlugus narkotikų gabenimo operacijai iš Sicilijos į San Franciską, mafijos bosas Salvatorė paveda savo sūnėnui Ulisui rasti išdavikus. Pastarasis, pats kankinamas prisiminimų apie vaikystėje matytą tėvo nužudymą, į pagalbą pasikviečia draugą, lenktynininką Čarlį, ima visais įmanomais metodais aiškintis kaltininkus...
Lankių piliakalnis

Aplinkiniai piliakalniai

Kerų piliakalnis 13 km
Spingų piliakalnis 11 kmEmbutės pilis 12 kmBatos piliakalnis 7,5 kmTreknių piliakalnis 10 km
Kaltės piliakalnis 9,1 kmKalčių piliakalnis 2,6 kmDidždamos piliakalnis 8,4 km
Aizvikių piliakalnis 10 km
Kivylių piliakalnis 12 kmGirdenių piliakalnis 8 kmVadagių piliakalnis 19 km
Birutė Almonaitytė

Birutė Almonaitytė-Eidukienė (1934 m. gegužės 10 d. Būbleliuose, Šakių apskritis-2004 m. vasario 5 d.) – Lietuvos dainininkė (mecosopranas).

Biografija

1963 m. baigė Maskvos konservatorijos V. Roždestvenskajos klasę. 1963–1999 m. Lietuvos nacionalinio operos ir baleto teatro solistė. Surengė solinių koncertų. Gastroliavo Europoje, JAV.
Mamisono perėja

Mamisono perėja (rus. Мамисонский перевал, oset. Мамысоны æфцæг, gruz. მამისონის უღელტეხილი) – Kaukazo kalnų perėja, kertanti Pagrindinį arba Vandenskyros kalnagūbrį Didžiojo Kaukazo kalnuose. Skiria Rionio ir Ardono aukštupius. Aukštis – 2819 m. Mamisono perėja yra ties Rusijos (Šiaurės Osetija) ir Gruzijos (nuo 2009 m. faktiškai Pietų Osetija) siena. Per perėją nutiestas Osetijos karo kelias (dabar pasienio punktas neveikia, kelias nebenaudojamas).
Saulius Vengris

Saulius Vengris (g. 1942 m. kovo 6 d. Vilniuje) – lietuvių fizikas, gamtos mokslų daktaras.

Biografija

1959–1964 m. studijavo Vilniaus universiteto Fizikos ir matematikos fakultete. Po baigimo paskirtas dirbti asistentu Fizikos fakulteto Puslaidininkių fizikos katedroje. 1975 m. apgynė fizikos ir matematikos kandidato (dabar – mokslų daktaro) disertacją tema „Skylių fotogeneracija ir pernaša amorfiniame ir skystajame selene“ (vadovai Jurgis Viščakas ir Gytis Juška). Nuo 1983 m. yra Fizikos fakulteto Kietojo kūno elektronikos katedros docentas. 1992–1993 m. buvo Fizikos fakulteto dekanu, nuo 1993–2002 m. – Vilniaus universiteto akademinių reikalų prorektorius, 2002–2005 m. – Švietimo ir mokslo ministerijos sekretorius. Nuo 2005 m. yra Vilniaus dailės akademijos strateginės raidos prorektorius.
Buvo aktyvus FiDi dalyvis.
Midžikendai

Etninės subgrupės

Midžikendai nėra vieningi, ir juos sudaro 9 atskiri subetnosai. Pats Midžikendų pavadinimas, oficialiai suteiktas jiems XX a. viduryje, reiškia „9 gyvenvietės“. Midžikendų subetnosai yra Digo, Chonyi, Kambe, Duruma, Kauma, Ribe, Rabai, Jibana, ir Giriama.

Istorija

Midžikendai dalijasi bendra legendine istorija, kuri teigia, jog jų protėviai atsikėlė iš Šungvajos vietovės. Pirmieji jų įkūrė 5 pirmines gyvenvietes, – aptvertas vietoves su vartų sistema ir netoli esančiu neliečiamu mišku, kuriame gyvena dvasios. Gyvenvietės turėjo apsauginę funkciją priešiškoje aplinkoje, o kiekvienos jų centre buvo užkasta relikvija – fingo. Šis gyvenvietės ir šventosios giraitės kompleksas yra vadinamas Kaja. Pirmosios Kaja buvo Giriama, Džibana, Kambė, Ribė ir Kinondo.
Manoma, kad ankstyvosios Kaja įsikūrė XVI a., o XVII buvo įkurtos ir antrinės Kaja, kurios jau neturėjo fingo relikvijos. Taip Kaja skaičius išaugo iki 9, o kiekviena bendruomenė tapatinosi su savo Kaja. Iš to ir kilo devyni subetnosai.
Skirtingai nei galinguose uostuose gyvenę midžikendams lingvistiškai giminingi svahiliai, midžikendai nesukūrė monumentaliosios architektūros. Dėl to svahiliai juos vadino paniekinančiu terminu wanyika, kas reiškė „krūmynų žmonės“.
Kažkuriuo metu midžikendai apleido Kajas, kurios ir toliau vaidina svarbų vaidmenį jų kultūroje kaip sakralios vietos, į kurias įžengti gali tik genties vyresnieji, ir kuriose priimami sprendimai. Nuo 2008 m. Kaja paskelbtos Pasaulio kultūros paveldu.
Tere Cholio kožunas

Geografija

Teritorija kalnuota, ją daugiausia užima Sangileno kalnynas. Teka Ka Chemo intakas Balyktyg Chemas. Telkšo Tere Cholio ežeras su VIII a. Por Bažyno tvirtovės liekanomis.

Ūkis

Verčiamasi miškininkyste, žvejyba, turizmu.
Raimondas Nausėda

Raimondas Nausėda (g. 1957 m. Tauragėje, mirė 1993 m.) – buvęs Lietuvos futbolininkas.
Aronija

Augalų morfologija

Vasaržaliai krūmai.
Žiedai – balti arba rožiniai. Žydi gegužės – birželio mėn.
Vaisiai – sultingi raudoni, tamsiai raudoni arba juodi obuolėliai. Subręsta rugpjūčio – rugsėjo mėn.
Povilas Vymeris

Povilas Vymeris (vok. Paul Wiemer; 1911 m. kovo 12 d. Vyžainyse, Suvalkų apskritis – 2007 m. Bradforde ?, Didžioji Britanija) – vokiečių kilmės Lietuvos mokytojas, literatas.

Biografija

Gimė ir augo žinomo evangelikų kunigo Augusto Vymerio šeimoje. Sesuo Margarita (1902-65 m.) tapo lietuvių tautosakininke; Elena (1904-81 m.) buvo silpnos sveikatos, dirbo patarnautoja; brolis Henrikas (?-1980 m.) tapo mokytoju; Ernestas (?-1968 m.) – Lietuvos karo lakūnu; Rudolfas (1907-? m.) – kunigu ir choro vadovu. Kalvą, ant kurios stovėjo šeimos gyvenamas namas, tauragiškiai iki šiol vadina Vymerio kalnu.
Mokėsi Tauragės pradinėje mokykloje, 1930 m. baigė Tauragės gimnaziją. Vytauto Didžiojo universitete studijavo vokiečių kalbą ir literatūra bei anglų kalbą ir literatūrą, pedagogiką. 1936 m. baigęs universitetą, pradėjo mokytojauti Giedraičių progimnazijoje, vėliau perkeltas mokytoju į Biržus. 1940 m. mokė Kauno 9-tojoje gimnazijoje, po metų repatrijavo į Vokietiją. Po Antrojo pasaulinio karo persikėlė į Angliją, į Bradfordą; dirbo fabrike.
Savo eiles spausdino Bradfordo literatūriniame almache, romano „Vanagas ir Zuikis” fragmentus – 1994 m. savaitraštyje „Naujasis dienovidis”. Rėmė Mažosios Lietuvos enciklopedijos leidimą. Žmona Janina, sūnus Aleksandras Laimutis, dar vienas sūnus mirė būdamas mažametis.