google/wiki40b huggingface dataset:
Akvitanijos kunigaikštystė

Raida

Iki kunigaikštystės įsikūrimo jos teritorijas valdė Akvitanijos karalystė – daugiau ar mažiau nuo Frankų valstybės priklausoma valda, kurioje paskutinius amžius valdė Karolingų dinastijos atstovai. 835 m. nuo jos atskilusioje Puatu grafystėje grafu tapo Ranulfas I. 852 m. jis paskelbtas pirmuoju Akvitanijos kunigaikščiu. Tai buvo nominalus titulas, kurio turėtojas neturėjo nei žemių, nei sostinės. Šį titulą paprastai gaudavo galingiausias regiono grafas.
Akvitanijos kunigaikščio titulą užtvirtino Ranulfas II. Mirus karaliui Karoliui Storajam, Ranulfas palaikė karaliaus Gvido kandidatūrą, o 888 m. pats pasiskelbė Akvitanijos karaliumi. Tačiau jo palikuonys vėliau titulavosi tik kunigaikščiais.
893 m. gretimos Overnės grafystės grafas Gijomas I užėmė Puatu ir tapo Akvitanijos kunigaikščiu. Šį titulą jo palikuonys išlaikė iki 927 m., kol buvęs Puatu grafas Ebalas neperėmė Puatu ir Overnės grafysčių, o kartu ir Akvitanijos. Ebalas jau valdė ir Limuzeną bei Beri. Ebalo stiprėjimas nedavė ramybės tuometiniam karaliui Rudolfui, kuri 932 m. Akvitanijos kunigaikščio titulą perdavė Tulūzos grafams (Ruergams).
Tik 962 m. Giljomas III susigrąžino titulą į Ranulfidų rankas, o jo palikuonims pavyko jį išlaikyti Puatu grafų rankose. Giljomas IV pradėjo atvirą karą su Vakarų Frankų karaliumi Hiugu Kapetu, o Giljomas V užtikrino kunigaikštystei taiką ir klestėjimą, pradėjo didelio masto statybas. Per vedybas jis įgijo ir Gaskonės kunigaikštystę. Ranulfidai buvo de facto nepriklausomi nuo Vakarų frankų karalystės šiaurėje, o jų interesai labiau koncentravosi ties pietinėmis kaimynėmis Ispanijoje.
1137 m. mirus Puatu grafui Giljomui X, neliko vyriškos lyties įpėdinio. Sostą paveldėjo jo dukra Eleonora. Jos paveldėtos valdos viršijo tuometinio Prancūzijos karaliaus kontroliuojamas teritorijas. Netrukus Eleonora buvo ištekinta už Liudviko VII, Prancūzijos karaliaus. 1152 m. jis su ja išsiskyrė, ir tais pačiais metais Eleonora ištekėjo už kito galingo feodalo - Anžu grafo Henriko, kuris netrukus tapo Anglijos karaliumi. Tai pavertė Akvitaniją Anglijos karalystės valda, dėl ko negalėjo sutikti Prancūzija. Dėl to gerokai vėliau, 1337 m., prasidėjo Šimtametis karas.
Anglijos valdoma Akvitanija pamažu traukėsi, jos atskiras grafystes palaipsniui užimant Prancūzijos karaliams. Nuo XIII a. Akvitanija daugiausia koncentravosi Gaskonės regione, ir buvo pradėta vadinti iškraipytu pavadinimu Gijenė (pranc. Guyenne, iš Akvitanijos pavadinimo Aguyenne). Ją, be Gaskonės, sudarė Perigoras, Limuzenas, Rueržas ir kitos feodalinės sritys. Prancūzijos karaliai formaliai neatsisakė Akvitanijos: nuo XIV a. vidurio Akvitanijos kunigaikščio titulą jie kelis kartus suteikė Dofinės srities lordams.
1453 m. Anglijai pralaimėjus Šimtametį karą, Akvitanijos kunigaikštystė galutinai panaikinta ir prijungta prie Prancūzijos karūnos.
Trapusis gluosnis

Paplitimas

Pagrindinis jo paplitimo arealas Rytų ir Vidurio Europa, Mažoji Azija, Balkanai, nors dabar jis išplitęs ir vakarų Europoje, Iberijos pusiasalyje.
Introdukuotas dalyje Šiaurės Amerikos, Australijos, Afrikos. Kadangi Naujojoje Zelandijoje ir Pietų Afrikoje introdukavus gausiai išplito, jose paskelbtas invazine rūšimi.

Paplitimas ir augavietės Lietuvoje

Lietuvos vietinė medžių, labai dažna rūšis. Įprastai auga paupiuose, prie ežerų, tvenkinių, pakriaušėse, griovose, taip pat pakelėse, pamiškėse. Šviesamėgis medis mėgsta gana įvairius dirvožemio tipus. Pakenčia pavasarinį polaidį.

Matmenys

Iš Lietuvoje augančių gluosnių genties medžių, kartu su baltuoju gluosniu - aukščiausiai užauganti rūšis, nors už baltąjį gluosnį kiek žemesni. Auga labai greitai, bet dažniausiai išauga kaip neaukštas medis. Aukštis 15-20 m, rečiau pasitaiko iki 29 m aukščio. Kamieno skersmuo iki 1 m.

Amžius

Gyvena apie 80 metų.

Požymiai

Šakelės labai trapios, 3-5 metų lengvai lūžta traškėdamos, o kartais ir storos šakos lūžta nuo stipresnio vėjo. Žievė išilgai suskeldėjusi. Ūgliai pliki ir pilki, gelsvi ar gelsvai rusvi bei kiek žvilgantys. Pumpurai pailgai kiaušiniški, pliki, juosvi su smailia, palenkta viršūne. Lapai pailgai lancetiški ar kiaušiniškai lancetiški, liaukingi, kotuoti, kraštai pjūkliški, ilga smailia viršūne, bet pleištišku ar buku pamatu, 5-18 cm ilgio ir 2,5-4 cm pločio. Viršutinė lapų pusė tamsiai žalia, blizganti, apatinė – matinė, melsvai žalia ar šviesiai pilka. Žirginiai išauga lapams skleidžiantis, balandžio-gegužės mėn. Moteriškieji žirginiai cilindriški, 6-7 cm ilgio, vyriškieji – 4-5 cm ilgio, apaugę pilkais plaukeliais. Kuokeliai du. keturskiautė purka. Žydėti pradeda apie balandžio pabaigą - gegužės mėn. pradž. jau sulapojus, ir netrukus atsivėrę išbarsto sėklas.

Dauginimasis

Lengvai kryžminasi su baltuoju gluosniu, o jų mišrūnai vadinami Salix × rubens. Išaugti gali net iš paprasčiausio į žemę įbesto žalio trapiojo gluosnio kuolo, kuris lengvai įsišaknyja.

Žydėjimas

Įprastai žydėti pradeda apie balandžio pabaigą - gegužės mėn. pradžią. Nors ankčiausiai gali pražysti nuo balandžio mėn. 5 d., vėliausiai - gegužės 25 d. Žydėjimo trukmė 10 dienų.

Savybės ir panaudojimas

Mediena minkšta, balta, lengva, naudojama malkoms, statybai, drožimo ir pjaustymo darbams.

Pavadinimas

Mokslinio, lotynų kalba šios medžių rūšies pavadinimo autorius Karlas Linėjus, gyvenęs 1707-1778 metais. Daugeliu kalbų jis vadinamas trapiuoju, kadangi jo šakelės labai lengvai lūžta, o papūtus stipresniam vėjui, lūžta ir storesnės šakos. Tad po medžiu dažnai galima matyti prikritusių jo šakelių.
Silvestras Leonavičius

Silvestras Leonavičius (Leonas) (1843 m. gruodžio 16 d. Leskavos kaime, dab. Prienų rajonas – 1917 m. vasario 18 d. Lukšiuose, dab. Šakių rajonas) – Romos katalikų bažnyčios kunigas, knygnešys ir lietuvybės puoselėtojas.

Biografija

Gimė daugiavaikėje valstiečių šeimoje, jaunesnysis brolis tapo žinomu teisininku Petru Leonu. Pradinį išsilavinimą įgijo privačiai. Nuo 1864 m. mokėsi Seinų kunigų seminarijoje, kunigu įšventintas 1869 m. rugsėjo 2 d. Vikaravo Veisiejų, Vilkaviškio parapijose. 1869 m. kartu su klebonu Kazimieru Sakavičiumii parvežė ir išdalino Veisiejų parapijiečiams 150 egz. uždraustų kun. Motiejaus Brundzos elementorių, kuriuose buvo išspausdintos ir lietuviškos maldos. 1870 m. šie abu kunigai Veisiejų bažnyčioje įvedė pamokslus lietuvių kalba. Šioje bažnyčioje tai buvo pirmą kart visoje Užnemunėje. 1872–1875 m. S.Leonavičius tarnavo vikaru Šunskų filijinėje bažnyčioje, po to Krosnoje. 1876–1880 m. – Vygrių parapijos vikaras, o 1880–1883 m. buvo vikaru Meteliuose. 1883–1884 m. Silvanonių Kristaus Atsimainymo parapijos klebonu. Rusijos caro valdininkų 1883 m. nubaustas 50 rb bauda už veiklą tarp unitų, vėliau jį įsakyta iškelti iš Silvanonių. 1885 m. vėl buvo baustas už religinių paslaugų teikimą stačiatikiams. 1885–1890 m. skiriamas Pajevonių parapijos vikaru, o 1890–1896 m. – vikaru Aukštosios Panemunės parapijoje. 1896–1901 m. Balbieriškio parapijos vikaras, o 1901–1906 m. paskirtas Balbieriškio Švč. Mergelės Marijos Rožančiaus bažnyčios klebonu. 1906–1917 m. tarnavo klebonu Šv. Juozapo bažnyčioje Lukšiuose, šiame kaime ir mirė.
Andrejaus juosta

Andrejaus juosta (rus. Андреевская лента) – žydras kaspinas, naudojamas kaip Rusijos Andrejaus Pirmo Pašaukto ordino (Орден Андрея Первозванного) juosta.
Andrejaus juosta buvo ir dabar yra naudojama kai kurių miestų ir kitų administracinių vienetų herbuose.
Andrejaus juosta su dviem imperatoriškais skeptrais naudojama sostinių ir miestų, kuriuose gyvendavo Rusijos imperatoriai, (t. y., Peterhofo, Carskoje Selo ir Gatčinos) herbuose.
Encefalitas

Encefalitas (galvos smegenų uždegimas) – sunki židininė virusinė liga, kurios metu vyksta galvos ir nugaros smegenų bei jų dangalų uždegimas, dėl kurio ilgam sutrinka žmogaus darbingumas, nereti (apie 30-40 % atvejų) sunkūs liekamieji reiškiniai ir neįgalumas.
Šią ligą sukelia virusai, kuriuos dažniausiai perneša erkės. Jie gali pakliūti į organizmą, išgėrus užsikrėtusio ožkos ar karvės pieno. Taip pat ši liga gali būti ir komplikacija tokių ligų, kaip gripas, reumatas, šiltinė ir kt.
Požymiai: staigi temperatūra, galvos skausmas, svaigimas. Taip pat silpnumas, pykinimas, miego sutrikimai. Galimas sąmonės praradimas, paralyžiavimas.
Norint išvengti šios ligos, grįžus namo iš parko ar miško būtina apžiūrėti, ar nėra drabužiuose ar į kūną įsisiurbusių erkių. Einant į mišką, būtina tinkamai apsirengti, prisidengti galvą, apsiauti tinkamą avalynę. Radus įsisiurbusią erkę, kreiptis į gydymo įstaigą, kad ją tinkamai ištrauktų, t. y. kad odoje neliktų erkės galvos. Taip pat patartina negerti nevirinto ar nesterizuoto pieno. Laiku ir visiškai išsigydyti infekcines ligas. Būtina pasiskiepyti.
Šlioma Fainas

Biografija

Prieš Antrąjį pasaulinį karą baigė Kauno komercinę mokyklą. Dirbo šaltkalviu, fotografavo, bendradarbiavo spaudoje. 1941–1945 m. kalėjo Šiaulių gete, Dachau koncentracijos stovykloje. Nuo 1949 m. – „Valstiečių laikraščio“ fotokorespondentas, 1969–1984 m. dirbo žurnalo „Buitis“ redakcijoje.
Nuo 1958 m. buvo Lietuvos žurnalistų sąjungos narys.
Kęstutis Bilius

Biografija

1969 m. baigė Kelmės rajono Karčiupio pradinę mokyklą, 1970–1974 m. mokėsi Elvyravos aštuonmetėje mokykloje. Lankė kraštotyros ir aviamodelistų būrelius, lengvosios atletikos treniruotes. 1974 m. įstojo ir 1977 m. baigė Šiaulių 2-ąją vidurinę mokyklą – internatą, lankė slidinėjimo treniruotes, įvykdė I suaugusiųjų atskyrį. Vienuoliktoje klasėje vadovavo kultmasiniam sektoriui. 1982 m. baigė Vilniaus valstybinį pedagoginį institutą, įgijo geografijos ir fizinio lavinimo mokytojo specialybę. Studijų metais SSD „Žalgiris“ bei Lietuvos slidinėjimo rinktinės narys, ketvirtame kurse įvykdė kandidato į sporto meistrus normatyvą.
1982 m. pagal paskyrimą – Šiaulių rajono Kužių aštuonmetės mokyklos geografijos mokytojas. Taip pat ir SSD „Žalgiris“ Šiaulių Kaimo vaikų ir jaunimo sporto mokyklos slidinėjimo treneris. 1985–1990 m. SSD „Žalgiris“ Šiaulių miesto tarybos pirmininko pavaduotojas. 1988–1990 m. Šiaulių „Tauro“ moterų žolės riedulio meistrų komandos viršininkas. 1990 m. Šiaulių automobilių serviso Kelmės TAS priėmėjas. 1992 m. UAB „Berkutas“ direktorius, 2002 m. Lionės Bilienės įmonės direktorius, UAB „Marsera“ direktorius.
1999 m. Lietuvos liberalų sąjungos narys, nuo 2003 m. Liberalų ir centro sąjungos Kelmės rajono skyriaus narys, Kelmės skyriaus pirmininkas. 2003–2007 m., 2007–2011 m. ir nuo 2011 m. Kelmės rajono savivaldybės tarybos narys.  Švietimo, kultūros ir sporto komiteto pirmininkas.
1992 m. įsteigto sporto klubo „Aušra“ pirmininkas. Lietuvos žolės riedulio federacijos Vykdomojo komiteto narys, drausminės techninės komisijos pirmininkas. Lietuvos badmintono federacijos viceprezidentas.
Sutuoktinė Lionė, vaikai Ramūnas, Šarūnas.
Semionas Dubnovas

Biografija

Baigė Mstislavlio valstybinę žydų mokyklą. Studijavo savarankiškai.
Nuo 1882 m. žurnalo „Восход“ bendradarbis. Nuo 1890 m. dirbo Odesoje, po pogromo Kišiniove 1903-1906 m. gyveno Vilniuje, aktyviai įsijungė į Rusijos Valstybės Dūmos rinkimų kampaniją, organizavo Rusijos konstitucinių demokratų partijos žydų sekciją.
Nuo 1909 m. žurnalo „Еврейская старина“ redaktorius Peterburge. Nuo 1917 m. dėstė Sankt Peterburgo universitete, profesorius. Tačiau organiškai nepakęsdamas bolševikų, 1922 m. atvykęs į Kauną prisidėjo prie Lietuvos universiteto Socialinių mokslų fakulteto Žydų istorijos katedros steigimo. 1922 m. išvyko į Berlyną. Dėl prasidėjusių žydų persekiojimų 1933 m. persikėlė į Rygą. Žuvo, vokiečiams okupavus Latviją.

Mokslinė veikla

Tyrinėjo žydų istoriją. Iškėlė autonomizmo (diasporos nacionalizmo) teoriją: žydai, gyvendami diasporoje, sukuria savitą socialinę sistemą ir ideologiją. Visuomet būdavo bendruomenė, kurioje žydų savimonė, nacionalinė kūryba ir dvasinė nepriklausomybė reiškiasi stipriausiai, tokia bendruomenė tampa žydų tautos centru. Svarbiausi iš jų – Palestina, vėliau Babilonija, Ispanija, Vokietija, Lenkija ir Lietuva. Teigė, kad žydai problemas turi spręsti ne emigruodami į Palestiną, o siekdami iškovoti plačią autonomiją diasporai toje šalyje, kurioje gyvena.
Kulėšai

Istorija

Iki XX a. vidurio veikė siaurukas Šilutė-Kulėšai.
Kurajošis

Istorija

Miestas oficialiai įkurtas 1953 m. spalio 1 d.

Simboliai

Oficiali miesto gėlė – rododendras, medis – japoninė kamelija.
Aučynų piliakalnis

Aplinkiniai piliakalniai

Reškutėnų piliakalnis 10 kmMažulonių piliakalnis 11 km
Rakštelių piliakalnis 4 kmKačėniškės piliakalnis 3,5 kmBudrių piliakalnis 27 km
Rusališkės piliakalnis 5 kmStajėtiškio piliakalnis 19 kmNevieriškės piliakalnis 6 kmCirkliškio piliakalnis 10 km
Stūglių piliakalnis 2 kmDiaugūnų piliakalnis 19 km
Šartras

Istorija

Romėnų laikais vietovė vadinta Carnutum ir buvo keltų karnetų genties centras. Viduramžiais, nuo IV a. Šartras buvo vyskupijos centras. 858 m. miestą sudegino normanai. Nuo 1286 m. Šartras tapo Prancūzijos karaliaus domeno dalimi. Nuo 1528 m. Šartro kunigaikštystės centras. Šartro katedroje 1594 m. karūnuotas Henrikas IV Burbonas. Smarkiai nukentėjo per Antrąjį pasaulinį karą.

Architektūra

Šartras ypač žinomas ant kalvos XII−XIII a. pastatyta gotikos stiliaus Dievo Motinos katedra, įtraukta į Pasaulio paveldo sąrašą. Miestas taip pat garsėja gotikos stiliaus šv. Petro, šv. Andriejaus bažnyčiomis, išlikusiais Vyskupų rūmais, senamiestį juosiančiu bulvarų žiedu.
Romos katakombos

Romos katakombos – didžiuliai požeminių laidojimų angų labirintai Romoje, kuriuos krikščionys iškasė minkštame tufo akmenyje netoli iš miesto vedančių takų. Spėjama, kad bendras koridorių ilgis siekia per 800 km. Yra žinomos maždaug 35 katakombos, iš kurių seniausios yra vadinamos Liucinos, šv. Kaliksto, šv. Domicelės ir Priscilos vardais. Jos buvo iškastos II a. pabaigoje.
Katakombų piešiniai ir įrašai padeda paaiškinti krikščioniško meno ir simbolikos raidą, taip pat ir krikščionių tikėjimo ir pasiaukojimo istoriją. Katakombose randami tokie krikščionims būdingi simboliai kaip kryžius ir žuvis.
1987 m. Sirako Tarpzoninis turnyras

1987 m. Sirako tarpzoninis šachmatų turnyras– tai pasaulio čempionato ciklo (1987–1989) atrankinės šachmatų varžybos. Vyko trys turnyrai. Vienas iš (keturioliktojo ciklo) tarpzoninių vyrų turnyrų vyko 1987 liepos 17 – rugpjūčio 10 d. Sirake (Vengrija).

Turnyras

18 dalyvių kovojo dėl trijų kelialapių į 1988/90 m. Kandidatų mačus.

Dalyviai

Už aukštus reitingus (1987 m. sausio 1 d.)
pakviesti:  Lajošas Portišas,  Džonas Nanas,  Aleksandras Beliavskis,  Ulfas Andersonas,  Ljubomiras Ljubojevičius,  Andrašas Adorjanas. 
Iš zoninių turnyrų pakviesti 11 žaidėjų:  Valerijus Salovas,  Johanas Hjartarsonas,  Laris Kristiansenas,  Džoelis Bendžaminas,  Miodragas Todorčevičius,  Michailas Marinas,   Žilberto Milošas,  Glenas Fliras,  Hesus de la Vila,  Slimas Buazizas,  Denisas Alanas.
Už ką buvo pakviestas  Dragoljubas Velimirovičius nerasta.

Rezultatai

Nugalėjo V. Salovas ir J Hjartarsonas – po 12½ taškų. 3-4 vietas pasidalijo Dž. Nanas ir L. Portišas – po 12 taškų. Dėl trečios vietos papildomą mačą su Dž. Nanu laimėjo L. Portišas 4:2. V. Salovas, J. Hjartarsonas, Dž. Nanas ir L. Portišas pateko į 1988/90 m. Kandidatų mačus.
The Bloodhound Gang

The Bloodhound Gang – JAV roko grupė iš Pensilvanijos. Grupė susikūrė 1992 metais Kvaikertaune (Quakertown).
Neringa Čereškevičienė

Neringa (Pociūtė) Čereškevičienė (g. 1966 m. birželio 25 d. Kaune) – LTV laidos „Tele-bim-bam“ kūrėja ir vedėja, vaikų dainų kompozitorė ir atlikėja.

Biografija

1984 m. baigė Vilniaus 35-ąją vidurinę mokyklą, 1989 m. – Lietuvos valstybinę konservatoriją. Nuo 1990 m. dirba LTV, sukūrė ir veda laidą vaikams „Tele-bim-bam“.
Vyras Alfredas Čereškevičius. Vaikai – Kotryna, Justas, Rapolas.

Kūryba

Su koncertine grupe „Tele-bim-bam“ įrašė 6 albumus. Laidos 15 metų sukakties proga apdovanota LRT „bitinuku“ (2006). Suteiktas Šeimos ambasadorės garbės titulas (2009). Nuo 1998 m. organizuoja vasaros šeimynines stovyklas.
Gabija (žurnalas)

Istorija

Leistas dažniausiai kas du mėnesiai. Tiražas 1990 m. – 15 000 egz., 1991 m. – 25 000 egz., 1996 m. – 4000 egz.
Redaktorė Dalia Teišerskytė.
Oskar Schindler

Oskaras Šindleris (vok. Oskar Schindler; 1908 m. balandžio 28 d. Cvitau, Moravija, Austrija-Vengrija – 1974 m. spalio 9 d. Hildesheimas, Vokietija) – istorinė Antrojo pasaulinio karo asmenybė, savo pasiaukojamais veiksmais išgelbėjusi apie 1 200 žydų gyvybes.

Biografija

Gimė 1908 m. balandžio 28 d. ir augo Sudetuose, vokiečių šeimoje ir prieš Antrąjį pasaulinį karą tapo Abvero agentu. Karo metu pasibaisėjęs savo tautiečių nacių elgesiu su žydais, prie iš žydo pramonininko perimtos emalės indų gamyklos Krokuvoje sukūrė stovyklą su pakenčiamomis sąlygomis.
Būdamas gudriu ir įtakingu SS sluoksniuose, jis sugebėjo išlaviruoti ir sunkiose situacijose, nors du kartus buvo areštuotas. Baigiantis karui, kai žydai buvo pradėti masiškai naikinti, jis karinės gamyklos kūrimo dingstimi Čekijoje evakavo apie 1000 žydų, tokiu būdu jiems išgelbėdamas gyvybes, nors nauja gamykla neišleido nei vieno tinkamo ginklo. Po karo, O. Šindleriui patyrus sunkumų, išgelbėti žmonės jam atsidėkojo – jis po pusmetį praleisdavo Izraelyje kaip gerbiamas kitatautis. Suteiktas Pasaulio tautų teisuolio vardas.
Apie jį parašyta populiari knyga „Šindlerio sąrašas“, taip pat sukurtas populiarus filmas „Šindlerio sąrašas“.
Kvapas

Kvapas – lakios cheminės medžiagos, kurias uoslės organais gali pajusti gyvūnai.
Kvapai gali būti malonūs ir nemalonūs (nemalonus kvapas dažnai vadinamas dvoku, smarve).
Kvapas padeda gyvūnams įvertinti tam tikro objekto cheminę sudėtį, susirasti maisto ir įvertinti jo kokybę, bendrauti tarpusavyje. Dalis gyvūnų kvapais pasižymi savo teritoriją. Nemažai gyvūnų kvapų pagalba susiranda partnerį poravimosi metu – patinai dažnai turi gerą uoslę ir užuodžia poruotis pasirengusią patelę iš toli. Tai būdinga įvairiems gyvūnams, pavyzdžiui, vabzdžiams, žinduoliams.
Žmonių uoslė sąlyginai silpna. Tikriausiai ji susilpnėjo žmonių protėviams ėmus gyventi atvirose vietose, kur svarbesne funkcija tapo rega ir bendravimas garsais.
Žmonės mėgsta ne tik tuos kvapus, kurie jiems turi praktinę reikšmę (pavyzdžiui, maisto), bet ir susijusius su estetika (gėlių, kvepalų) kvapus.
Paveldimas bruožas

Turinys

Senasis grafas miršta ir netrukus tarp šeimos narių, dar nesulaukusių šio mirties, prasideda kova dėl palikimo. Grafo sesuo nusamdo buvusį kalinį Džakomą, kad šis suviliotų grafo žmoną Ines ir tokiu būdu ją sukompromituotų, tačiau planai pradeda griūti, kai dvare pasirodo Siuzė, nesantuokinė grafo duktė, taip pat pretenduojanti į palikimą...
Kelionių literatūra

Kelionių literatūra – įvairūs geografijos, etnografijos veikalai (ekspedicijų aprašymai), kelionių apybraižų knygos, praktiniai kelionių vadovai bei pastarųjų žanrų periodiniai žurnalai.
MFK Vilniaus FM

Istorija

Mokykla įkurta 1959 m. Mokykloje treneriais yra dirbę garsūs šalies futbolo specialistai: Stasys Paberžis, Z. Ganusauskas, V. Čiegis, R. Grušas, L. Dūda, J. Mulionis, Benjaminas Zelkevičius, Eugenijus Riabovas, V. Gedgaudas, V. Kateiva, St. Danisevičius, Algimantas Liubinskas, G. Kalėdinskas, Vytautas Dirmeikis, J. Miniauskas, Stasys Paberžis, St. Ramelis, R. Juška ir kiti. 
Merginų futbolo komanda yra dalyvavusi A lygos čempionate, o nuo 2016 metų žaidžia LMFA I lyga pirmenybėse.

2002

Ekipa elitinėje moterų lygoje užėmė penktąją vietą.

2003

Moterų A lygoje užėmė trečią vietą.

2004

„Kreontas“-Vilniaus FM ekipa Moterų A lygoje užėmė trečią vietą.

2005

Vilniaus FM-„Kreontas“ ekipa užėmė septintąją vietą Moterų A lygoje.

2007

FM „Vilnius“ žaidė Pirmoje lygoje ir užėmė trečią vietą.

2008

„Vilnius-FM“ ekipa užėmė šeštąją vietą Moterų A lygoje.

2010

Jungtinė Nemenčinės „Rūtos“ ir Vilnius FM ekipa užėmė 5 vietą Moterų A lygoje.

2011

Jungtinė Nemenčinės „Rūtos“ ir Vilnius FM ekipa ir vėl užėmė 5 vietą Moterų A lygoje.

2012

Vilniaus FM-„Kreontas“ ekipa ir vėl užėmė 5 vietą Moterų A lygoje.

2013

Vilniaus FM-„Kreontas“ ekipa Moterų A lygoje liko paskutinėje vietoje (šeštoje).

2014

Vilniaus FM-„JL Stars“ laimėjo Lietuvos I lygos pirmenybes.

2015

Jungtinė Vilniaus FM-„JL Stars“ ekipa Moterų A lygoje liko paskutinėje vietoje (šeštoje).

2016

Sezoną pradėjo pergale Lietuvos salės futbolo čempionate. LMFA Lietuvos I lygos pirmenybėse Vilniaus FM nužengė iki  finalo, kuriame pralaimėjo Alytaus atstovėms.

2017

Komanda apgynė čempionų titulą Lietuvos salės futbolo čempionate. 2017 m. Vilniaus FM dalyvauja LMFA Lietuvos I lygos kovose, subūrus jungtinę komandą su „Amber“. Jungtinis klubas užėmė trečią vietą LMFA I lyga pirmenybėse.
Krivliakas

Istorija

1928 m. Krivliaką įkūrė rusai ūkininkai, išitremti per kolektyvizaciją. Priklausė Turuchansko miško pramonės ūkiui.

Lietuviai

1948 m. birželio į Krivliaką iš TSRS okupuotos Lietuvos aištremtos 87 ūkininkų šeimos, 290 žmonių. Apie pusę jų apgyvendinta barakuose Krivliake, kiti – Kureikoje apie 7 km į vakarus nuo Krivliako. Senyvo amžiaus nedarbingi žmonės ir vaikai apgyvendinti atskirai; daugelis jų mirė. Iškirtus miškus aplink Krivliaką ir Kureiką, lietuviai iš Kureikos perkelti į Krivliaką. 1951–1952 m. šių gyvenviečių darbingi žmonės išsiųsti į Terioškiną apie 45 km į vakarus nuo Krivliako, vėliau – į Ivanovą apie 60 km nuo Krivliako. Ten gyveno miške barakuose, o į Krivliaką atvežta apie 160 lietuvių iš kitų kirtaviečių. Kartu su tremtiniais rusais, ukrainiečiais, baltarusiais, totoriais ir kitais jie kirto mišką, rąstus gabeno ir krovė prie Jenisiejaus, rišo sielius ir juos plukdė į Igarką, Dudinką.
1956 m. pirmieji lietuviai grįžo į Lietuvą. Krivliako kapinėse buvo palaidoti 49 lietuviai, 1989–1990 m. nemažai palaikų parvežta į Lietuvą. Lietuvių tremtinių atminimui kapinėse 1951 m. buvo pastatytas medinis kryžius (aut. M. Kavaliauskas ir K. Ratkevičius); 1987 m. pastatytas naujas. 1991 m. Krivliake gyveno 5 lietuviai.
Klientelizmas

Klientelizmas (lot. clientēla 'santykiai tarp patrono ir nuo jo priklausomo (kliento)') – nelygiaverčiai išteklių ir paslaugų mainai, išnaudojamo pobūdžio santykiai tarp turtingesnio, galingesnio patrono (lot. patronus 'globėjas, užtarėjas') ir mažiau turtingo, silpnesnio kliento (lot. cliens 'pasekėjas, priklausomasis'). Šios sąvokos turinį apibrėžė antropologai ir sociologai, apibūdindami tradicinių, agrarinių visuomenių hierarchinius santykius. Maždaug 1970 m. ją ėmė vartoti politologai.

Klientelizmo bruožai

Klientelistiniuose santykiuose dominuoja ekonomiškai, socialiai ar politiškai stipresnis patronas, siūlantis savo paslaugas (tai gali būti finansinė parama arba emocinis palaikymas) mainais už kliento moralinę arba materialinę paramą. Pasak Utrechto universiteto profesoriaus F. Van Waarden, klientelistiniai santykiai sudaro palankias sąlygas korupcijai, kai valstybinės institucijos (patronas) bendradarbiauja su interesų grupėmis (klientais) ir įgyvendina jų poreikius. Tokie santykiai gali komplikuoti bendrųjų interesų formulavimą ir ne visada paisyti atskirų socialinių grupių interesų, riboti jiems atstovaujančių organizacijų ar asociacijų savarankiškumą.
Klientelizmas prieštarauja demokratijos principams, nes neatsižvelgiama į viešuomenės interesus, priimant sprendimus neįtraukiama visuomenė. Klientelizmas yra specifinis interesų grupių bei valstybės santykių tipas, kuris atsiranda kai valstybinės institucijos tampa susijusios su dominuojančia interesų grupe ir nuo jų priklauso. Taip viešoji politika įgyja privatumo, o viešosios institucijos – nelegalumo atspalvių.

Klientelizmo pavyzdžiai

Vienas iš klasikinių klientelizmo pavyzdžių – Sicilijos mafija. Be kriminalinės veiklos, mafija taip pat teikia paslaugas, kurias turėtų užtikrinti valstybė. Pavyzdžiui, saugo skurdžiai gyvenančių žmonių turtą, padeda vykdyti sutartis. Tai abipusės naudos veikla, nes taip mafija gauna legalių finansinių šaltinių. Tuo metu Meksikoje vietos brokeriai mainais už balsus ir paramą suteikia valstiečiams paskolas, žemės sklypus, saugumą ir priemones, reikalingas pasėliams parduoti.