google/wiki40b huggingface dataset:
Kaarta

Istorija

Kaartos valstybė susiformavo istoriniame Diafanu regione. Dar XVII a. viduryje nuo Segu mieste valdžiusios bambarų kilmės dinastijos Kulibali, atskilo jos atšaka, kuri rezidavo Sunsana mieste. Kuomet XVIII a. pradžioje Segu Kulibali dinastija įkūrė Bamarų imperiją, Sunsanos Kulibali (dar vadinami Masasi) neprisijungė prie imperijos ir įkūrė atskirą Kaartos valstybę su sostine Nioro mieste.
Karai tarp Kaartos ir Bamarų imperijos vyko nuolat, ir Bamarų imperijos kariuomenė keletą kartų nusiaubė Kaartą. Tačiau XIX a. pradžioje Kaarta sustiprėjo ir tapo regiono lydere. Karalius Musa Kurabo vykdė karus prieš Futa Toro, 1803 m. nukariavo Chaso valstybėlę Bambuko regione. Karaliaus Bodian Mariba laikais Karta siaubė Galamo, Bondu, Salumo karalystes vakaruose.
Valdant Mamadi Kandijan (1843–1854 m.) pietuose iškilo galinga fulbių džihado valstybė Tukulerų imperija. 1854 m. Tukulerų valdovas Umaras Talis nukariavo Nioro sostinę ir išžudė visą valdovo šeimą. Kaarta buvo paversta Tukulerų imperijos vasale, o jos fama buvo skiriami iš centrinės valdžios ir lojalūs Tukulerų imperijai.
Kaartoje interesus reiškė ir prancūzai, kurie ją suvokė kaip grėsmę vasaliniam Futa Toro imamatui. 1878 m. jų ekspedicija sunaikino Sabucirės fortą ir nukariavo didelę dalį Kaartos. 1890 m. Prancūzai nukariavo likusią teritorijos dalį. 1904 m. Kaarta oficialiai aneksuota ir įjungta į Prancūzijos Vakarų Afriką.
Sabine Leutheusser-Schnarrenberger

Biografija

Tėvas Horst Leutheusser kilęs iš Gotha, advokatas, CDU narys, nuo 1964 m. iki 1969 m. Mindeno vicemeras. Dėdė Wolfgang Stammberger nuo 1961 m. iki 1962 m. buvo Vokietijos teisingumo ministras. Sabine Leutheusser-Schnarrenberger yra našlė; vyras Ernst Schnarrenberger mirė 2006 m. (sulaukęs 57 m.).
1970 m. baigusi gimnaziją, Sabina studijavo teisės mokslus Gėtingene ir Bylefelde, 1975 m. išlaikė pirmąjį valstybinį teisės egzaminą, 1978 m. – antrąjį.
Nuo 1979 m. iki 1990 m. Vokietijos patentų tarnybos (Miunchenas) tarnautoja, pastaruoju metu – vadovaujančioji direktorė.
Nuo 1990 m. Bundestago narė, nuo 2002 m. iki 2009 m. frakcijos seniūnė, Teisės komiteto pirmininkė; nuo 1992 m. gegužės 18 d. VFR teisingumo ministrė (Helmut Kohl Vyriausybėje).
Grynasis pelnas

Grynasis pelnas – gautų bendrųjų pajamų dalis, liekanti, atėmus (finansines) subjekto veiklos sąnaudas, ypatinguosius praradimus bei sumokėtus mokesčius.
Tai vienas finansinių rodiklių, svarbių sprendžiant apie ūkio subjekto pelningumą.
Gilbonys

Istorija

Kaimas minimas nuo 1690 m. I pasaulinio karo metais kaimas degė. Gilbonys − Rainių kankinio, poeto Albino Baltramiejūno (1905−1941) gimtinė. Išlikusi sodyba, kurioje 1916 − 1922 m. gyveno poetas.
Atokiau nuo kaimo yra Gilbonių kaimo kapai.
Naujamiesčio herbas

Aprašas

Herbo mėlyname skydo lauke į priekį žengiantis sidabrinis angelas su auksiniu nimbu ir auksine knyga rankose. Ant kairiojo viršutinio kampo - auksinis kantonas su mėlynu dviragiu ietigaliu (pusmėnulio formos).

Istorija

XVII a. Naujamiestis rašytiniuose šaltiniuose buvo vadinamas Karaimų nauju miestu, kadangi jame buvo surašyta 150 vyrų karaimų (1858 m.). Jie turėjo savo maldos namus – kenesą, kapines.
Naujajame herbe buvo nuspręsta pavaizduoti angelą ir karaimų genties ženklą (karaimų k. tamga) - dviragį ietgalį (karaimų k.senek), susijusį su karaimais.
Lietuvos Prezidento dekretu Nr. 1K-1483 herbas patvirtintas 2008 m. rugpjūčio 25 d. Herbo etalono autorius – dailininkas Rolandas Rimkūnas.
Česlovas Liutikas

Biografija

1924 m. baigė Telšių gimnaziją, 1928 m. Kauno Vytauto Didžiojo universitete baigė biologijos specialybę, 1932 m. baigė Dotnuvos žemės ūkio akademiją. 1929 m. dar įgijo gamtos mokslų ir kūno kultūros mokytojo kvalifikaciją.
1925–1928 m. Kauno II gimnazijos mokytojas. 1928 m. kalintas Varnių koncentracijos stovykloje už surengtą memorandumą prieš tuometinę santvarką. 1928–1936 m. pirmasis Šiaulių Aušros muziejaus vedėjas. Su P. Bugailiškiu perkėlė muziejų į naujas patalpas, organizavo ekspedicijas, sukaupė pagrindinį eksponatų fondą, atidarė naują ekspoziciją. 1934 m. rugsėjo 11 d. prie Šiaulių kraštotyros draugijos buvo įsteigta fotomėgėjų sekcija, kurios pirmininku buvo išrinktas Česlovas Liutikas. Bendradarbiavo leidinyje „Šiaulių metraštis“, žurnaluose „Gimtasai kraštas“, „Kultūra“, laikraščiuose „Lietuvos ūkininkas“, „Žemaitis“, „Lietuvos žinios“. Stažavo Paryžiaus ir Belgijos muziejuose.
1936–1937 m. Šiaulių miesto tarybos narys, 1940 m. – Šiaulių miesto ir apskrities viršininkas. 1941–1942 m. Lietuvos mokslų akademijos kultūros paminklų apsaugos viršininkas. 1944 m. pasitraukė į Austriją, gyveno Riebe, vadovavo sporto klubui, pirmininkavo Lietuvių švietimo draugijai, redagavo informacinį biuletenį. 1945–1947 m. lietuvių atstovas stovyklos komitete, 1949–1951 m. stovyklos direktoriaus pavaduotojas. 1951 m. pabaigoje emigravo į Naująją Zelandiją, lietuvių bendruomenės valdybos pirmininkas, sekmadieninės lietuvių mokyklos mokytojas, informacinio biuletenio redaktorius. Vėliau apsigyveno Australijoje.
Amambajaus departamentas

Geografija

Yra šalies šiaurės rytinėje dalyje. Šiaurėje ir rytuose ribojasi su Brazilija, pietuose – su Kanindeju, pietvakariuose – su San Pedro, vakaruose – su Konsepsjono departamentais. Didžiąją teritorijos dalį užima Amambajaus Kordiljera. Kalnuose prasidedančios upės ir upeliai suformuoja slėnius, tinkamus žemdirbystei. Yra daug miškingų sričių. Svarbiausios upės – Apa (sudaro sieną su Brazilija), Akidabanas, Ipanė, Aguarai Guasu, Puendy. Visos šios upės priklauso Paragvajaus upės baseinui. Vidutinė oro temperatūra Amambajuje 23 °C, tačiau per metus svyruoja tarp 19-30 °C. Pr metus iškrenta 1182 mm kritulių, sausiausias mėnuo – birželis, lietingiausias – gegužė. Departamente yra Sero Koros nacionalinis parkas.

Gyventojai

Amambajuje gyvena beveik 115 tūkst. gyventojų ir tai sudaro 2,2 % Paragvajaus gyventojų skaičiaus. 2/3 departamento gyventojų gyvena kaimo vietovėse. Gyvena apie 10 000 indėnų. Raštingumas 85 %.

Ekonomika

Beveik pusė dirbančių gyventojų dirba paslaugų ir prekybos sektoriuje, likusi dalis – žemės ūkyje. Žemės ūkio produkcija (2002 m. duomenys): medvilnė (14 t), ryžiai (2101 t), cukranendrės (2047 t), kukurūzai (39,6 tūkst. t), sojos (96 tūkst. t), tabakas (9 t), kviečiai (28,7 tūkst. t). Gyvulininkystė: galvijai (590 tūkst. vnt.), kiaulės (17 tūkst.), avys (14,3 tūkst.), arkliai (11,6 tūkst.), ožkos (2,8 tūkst.).
Taupusis matas

Išskirtinės savybės

1-a pozicija. Matas diagramoje neatitinka grynajam matui keliamus reikalavimus, nes jie pažeisti tris kartus: šalia juodųjų karaliaus, esantį laukelį d4, atakuoja dvi baltųjų figūros: bokštas ir žirgas iš laukelio f3, laukelį d5 -  bokštas ir žirgas c3, o  valdovė atakuoja šalia karaliaus  laukelyje f4  stovintį žirgą.
Nors tai ne grynasis matas, tačiau baltieji mato skelbimui panaudojo visas (išskyrus karalių) savo figūras.  Dėl tos priežasties - tai taupusis matas.
Ginklas

Ginklas – žmogaus naudojamas įrankis kovai arba medžioklei. Teoriškai, bet koks daiktas gali būti naudojamas kaip ginklas, tačiau ginklais vadinami tik specialiai šiam tikslui sukurti įrankiai.
Siesartis (Šešupė)

Etimologija

Upės pavadinimas yra bendraindoeuropietiškos kilmės ir siejamas su reikšme „sroventi“ (plg. skr. सृ, सिसर्ति = sṛ, sisarti – „teka, srovena“). Sudvigubinimas sie- siejamas su skr. सिच्, सिञ्चति, सेचते = sic, siñcati, secate „liejasi, laistosi, neriasi“ (plg. su tuo pačiu atkartojimu Siesikas, Siesrautas).
Vytautas Paulauskas

Biografija

Technologijos daktaras. 1995 m. UAB „Aventa“ direktorius.
Nuo 1996 m. Lietuvos socialdemokratų partijos narys, 1997–2000 m. Prienų grupės pirmininkas.
1997–2000 m. Prienų rajono savivaldybės tarybos narys.
Vėjų juosta

Vėjų juosta (rus. Ветреный пояс) – kalvagūbris Rusijoje, Rytų Europos lygumos šiaurėje, į pietus nuo Onegos užutėkio (Baltoji jūra). Patenka daugiausia į Archangelsko sritį, vakarinė dalis yra Karelijoje. Ilgis ~200 km (iš rytų į vakarus), plotis ~50 km. Aukštis siekia iki 336 m (Did. Liovgoros k.). Kalvagūbris sudarytas iš kristalinių skalūnų su gabro ir periodito intruzijomis. Yra aukso, boksito santalkų. Kalvagūbrį raižo daug upių, gausu ežerų (didžiausias – Kožozeras).
Šlaituose auga spygliuočių miškai. Vėjų juosta beveik negyvenama (dauguma kaimų išnyko XX a. pab.).
Urugvajana

Istorija

Urugvajana įkurta 1843 m. Trigubo Aljanso karo metu Urugvajana buvo toliausiai į pietus užimta paragvajiečių teritorija. XIX a. pab. miestas suklestėjo kaip svarbus vidinis uostas.
Gegužės 2

Vardadieniai

Atanazas – Eidmantas – Meilė – Sigizmundas
Imperatorius Frydrichas II

Biografija

Kilęs iš Hohenštaufenų dinastijos. Tėvas Imperatorius Henrikas VI. Frydricho I Barbarosos vaikaitis. Išaugo Sicilijoje, kurią, 1197 m. mirus jo tėvui, iki jo pilnametystės valdė Šventosios Romos imperijos kancleris.

Valdymas

Aragono kariuomenei padedant sutramdė savarankiškus Sicilijos baronus ir saracėnus. Tapęs Vokietijos karaliumi 1212 m. sudarė sąjungą su Prancūzija. 1214 m. kartu su ja Buvino mūšyje galutinai sumušė Velfų dinastijos pretendentą į Vokietijos sostą Otoną IV. Tapęs imperatoriumi popiežiaus prašymu atskyrė Abiejų Sicilijų karalystę nuo Šventosios Romos imperijos, nominaliu jos valdovu paskelbė penkiametį savo sūnų Henriką VII.
1231 m. išleido vadinamąją Melfi konstituciją, kuria buvo sustiprinta valstybinė prekybos kontrolė, įkurta valstybinė civilinė tarnyba, tarnautojams rengti 1224 m. Neapolyje įsteigė pirmąjį Europoje valstybinį universitetą. Po 1226 m. Kremonoje (Šiaurės Italija) įvykusio Šventosios Romos imperijos kunigaikščių suvažiavimo, kuriame Frydrichas siekė pertvarkyti imperijos valdas Italijoje, susikūrė stipri opozicija jo siekiams – vadinamoji Lombardijos miestų lyga. Kita opozicija Italijoje tapo Romos popiežius Grigalius IX, kuris 1228 m. už netesėtą pažadą pradėti kryžiaus žygį į Palestiną, nes tarp kryžininkų, susirinkusių Brindizio uoste, išplito epidemija, jį ekskomunikavo.
Per 1228–1229 m. VI kryžiaus žygį daugiausia diplomatiniais metodais iš Egipto sultono buvo atgauti Jeruzalė, Betliejus bei Nazaretas. Frydrichas pasiskelbe Jeruzalės karaliumi ir valdė šią karalystę 1229–1243 m.
1230 m. grįžo į Siciliją, iš kur tęsė kovą su popiežiumi. 1230 m. šis anuliavo ekskomuniką. Kai 1238 m. jo nesantuokinis sūnus Enzigas vedė Sardinijos princesę ir tapo svarbiausiu kandidatu į Sardinijos sostą, kurios siuzerenu save laikė popiežius ir Popiežiaus valstybei iškilo grėsmė atsidurti apsuptam imperatoriaus šalininkų, 1239 m. Frydrichas buvo dar kartą ekskomunikuotas, formaliai dėl ketinimo išvyti popiežių iš Romos, kurioje buvo daug Frydricho šalininkų. Tačiau Frydrichas turėjo daugiau karinės jėgos ir 1244 m. popiežius Inocentas IV buvo priverstas bėgti į Lioną. Bet Frydrichas pralaimėjo propagandinį karą. 1245 m. Inocentas IV paskelbė atimąs iš jo imperatoriaus titulą. Dauguma Europos valdovų liko neutralūs, Frydricho neparėmė. Jis pradėjo stiprinti susvyravusią savo valdžią Vokietijoje, bet netikėtai mirė.
Vykintas (vardas)

Vykintas – vardas, kilęs nuo žemaičių kunigaikščio Vykinto. Pirmą kartą paminėtas 1219 m. Volynės metraščiuose.
Artūras Visockas

Biografija

1993 m. baigė Šiaulių pedagoginį institutą.
Nuo 2011 m. Šiaulių miesto savivaldybės tarybos narys; išsikėlė savarankiškai, už jį balsavo 2718 rinkėjų. 
Nuo 2015 m. balandžio 9 d. Šiaulių miesto meras.
Prieš tampant miesto meru – IĮ „Foto202“ savininkas.
Orientavimosi sporto klubo „Sakas“ įkūrėjas. Iki 2013 m. sporto klubo "Sakas" narys, nuo 2014 m. sporto klubo "Igtisa" narys. Įvairių orientavimosi sporto varžybų nugalėtojas bei prizininkas.
Vienas talkų „Darom“ iniciatorių, daugelį metų savo lėšomis tvarko Salduvės parką ir Talkšos ežero pakrantes bei centrinį miesto parką.
2005 m. TV3 žinių projekto „Lietuvos garbė“ nugalėtojas nominacijoje „Metų kaimynas".
2006 m. LNK televizijoje vykusiame tradiciniame labdaros telemaratone „Gerumo diena“ A.Visockui buvo įteiktas „Gerumo sparno“ garbės apdovanojimas už vaikų namų auklėtinių globą.
Dienraščio „Šiaulių naujienos“ skaitytoju A. Visockas išrinktas "populiariausiu 2011 metų šiauliečiu".
2014 m. lapkričio 13 d. įkurto Visuomeninio rinkimų komiteto „Artūro Visocko nepartinis sąrašas“ kandidatas į Šiaulių m. merus bei tarybos narius 2015 m. savivaldybių tarybų rinkimuose.
2015 m. kovo 1 d. merų rinkimuose užėmė pirmą vietą, surinkęs 16,65% balsų (už jį balsavo 6032 rinkėjai), ir kartu su Valerijumi Simulik pateko į antrąjį rinkimų turą. 2015 m. kovo 15 d. laimėjo merų rinkimus 2-ame ture, surinkęs 67,25% balsų (už jį balsavo 18342 rinkėjai), ir tapo 2015–2019 metų kadencijos Šiaulių miesto meru. Kartu su Arturu Visocku į Šiaulių miesto savivaldybės taryba buvo išrinkti 5 Visuomeninio rinkimų komiteto „Artūro Visocko nepartinis sąrašas“ kandidatai.
Žmona Edita, vaikai Matas ir Ugnius.
Marija Rūta Babarskienė

Marija Rūta Babarskienė (g. 1946 m. rugpjūčio 6 d. Raudėnai, Kuršėnų valsčius) – Lietuvos gydytoja kardiologė, habilituota biomedicinos mokslų daktarė.

Biografija

1970 m. baigė Kauno medicinos institutą, 1996 m. habilituota biomedicinos mokslų daktarė.
1970–1973 m. dirbo Respublikinės Kauno klinikinės ligoninės gydytoja. Nuo 1973 m. Kauno medicinos instituto (nuo 1998 m. Kauno medicinos universitetas) Kardiologijos instituto mokslinė bendradarbė, nuo 1981 m. Klinikinės kardiologijos laboratorijos vedėja, nuo 2001 m. Kauno medicinos universiteto Kardiologijos klinikos Lėtinės išeminės širdies ligos sektoriaus vadovė. Nuo 2000 m. profesorė.

Mokslinė veikla

Mokslinio darbo svarbiausia sritis – išeminės širdies ligos klinikinė eiga, gydymas ir prognozė.
Śākh Jāmāl Dhānmoṇḍi Club

Istorija

Tris kartus tapo šalies čempionais (2010–11, 2013–14, 2014–15 m.)
Oliesinas

Istorija

1950–1991 m. kaimas priklausė kolūkiui „Taika“.

Aplinkinės gyvenvietės

Laukstučiai – 2,4 km
Šilėnai – 1,4 km
Ringuvėnai – 0,9 km
Skačiai – 3 km
KURŠĖNAI – 2 km
Pakumulšiai – 1,2 km
Kantrimiškis – 0,5 km 
 ŠIAULIAI – 30 km
Sekundės bankas

Istorija

„Sekundės“ bankas buvo įsikūręs Kęstučio g. 53 Kauno ryšininkų mokyklos išnuomotose patalpose, nors oficialiai buvo registruotas Kalniečių g. 127A.
Bankas pasižymėjo ypatingu aktyvumu ir finansiniu agresyvumu. Per televiziją, spaudoje nuolat skambėjo masinantis reklaminis šūkis „Reikia pinigų – pinigų yra“. Žmones traukė didžiulės, dešimtimis skaičiuojamos palūkanos, todėl daugelis „Sekundei“ ne tik patikėjo visas savo santaupas bei laidotuvių pinigus, bet ir pardavė automobilius, butus, kad po metų iš palūkanų nusipirktų du ar net tris. Indėlininkai į Kauną važiuodavo ir iš kitų miestų.
Likus mėnesiui iki bankroto, prasidėjo neramumai, prie banko pastato ėmė būriuotis minios įniršusių indėlininkų. 1994 m. gruodžio mėn. žlugusi „Sekundė“ palietė apie 15 tūkst. indėlininkų. Per dvejus metus šis bankas surinko daugiau kaip 15 mln. JAV dolerių (lito įvedimo dienos kursu – apie 67,5 mln. litų) ir apie 3 mln. Vokietijos markių (8 mln. litų) – neregėtas tais laikais sumas. Žmonės būriavosi prie „Sekundės“ banko būstinės Kaune, kūrė komitetus, varstė teismų duris, kol teko susitaikyti su tuo, jog pinigai prapuolė negrįžtamai.
1994 m. kovo 25 d. sulaikytas banko valdytojas G. Dilys. Buvo iškelta baudžiamoji byla dėl 43 mln. litų iššvaistymo. 1996 m. pavasarį G. Dilys buvo nuteistas kalėti 7 metus, tačiau pinigai taip ir neatsirado. Tai ilgiausiai už finansinius nusikaltimus Lietuvoje kalėjęs žmogus, bet sklandė gandai, kad jis buvo tik atpirkimo ožys, o turtus iš patiklių žmonių susikrovę šešėliniai banko valdytojai liko nenuteisti. G. Dilys bausmę atliko Pravieniškėse. Iš jų paleistas anksčiau laiko 2000 m. dėl nepriekaištingo elgesio.
Pagėgių Šv. Kryžiaus bažnyčia

Istorija

Pagėgiuose katalikų bažnyčia pastatyta 1929–1930 m. 1932 m. gruodžio 19 d. įkurta parapija. Pirmasis kunigas buvo K. Prielgauskas, o 1935–1944 m. kunigavo P. Bajerčius. Antrojo pasaulinio karo išvakarėse parapijai priklausė apie pusantro tūkstančio katalikų, absoliuti jų dauguma buvo lietuviai. Po karo bažnyčios pastatą valdžia nusavino, vėliau nugriovė, paliko tik bokštą, prie kurio pristatytas gaisrinės priestatas. Katalikai kartu su liuteronais meldėsi mūrinėje liuteronų kapinių koplyčioje, kurią 1970 m. padidino.
1994 m. pradėta statyti nauja bažnyčia (architektai Vaidotas Kuliešius, Gintautas Natkevičius). Pirmiausia įrengta koplyčia, 1996 m. užbaigtas montuoti stogas ir tų pačių metų Kalėdų šventėms jau rinkosi tikintieji. 1997 m. bažnyčią pašventino parapijos klebonas Petras Šiurys. Nuo 2009 m. pamaldos laikomos ir pačioje bažnyčioje, kuri baigta klebono Vytauto Gedvainio rūpesčiu. Už bažnyčios statybos organizavimo darbus V. Gedvainis 2008 m. išrinktas Pagėgių Metų žmogumi.
2016 m. rugsėjo 24 d. Telšių Jonas Boruta konsekravo Šventojo Kryžiaus bažnyčią bei centrinį altorių.

Tarpukaris

Nuotraukos darytos apie 1941-1944 m.

Po Nepriklausomybės atkūrimo

Bažnyčia trapecijos plano, bebokštė. Varpinė – buvusiame senosios bažnyčios bokšte.
Vincas Laurynaitis

Vincas Laurynaitis (1904 m. spalio 24 d. Antabūdis, Griškabūdžio valsčius – 1978 m. rugpjūčio 11 d. Vilnius, palaidotas Griškabūdyje) – Lietuvos literatūrologas, humanitarinių mokslų daktaras.
Aldona Lapytė

Aldona Lapytė (g. 1928 m. sausio 25 d. Maskvyčie, Zarasų apskrityje, Dusetų valsčiuje) – psichiatrė, KMU docentė.

Biografija

Baigė išraiškos šokio pradininkės Danutės Nasvytytės studiją-mokyklą. 1946 m. baigė Kauno mokytojų seminariją, 1953 m. – Valstybinį Kauno universitetą. 1962 m. apgynė disertaciją, darbo vadovas akademikas Olegas Kerbikovas (1907–1965).
1946-1948 m. Kauno darbo jaunimo gimnazijos mokytoja, 1953-1955 m. Respublikinės Kauno psichoneurologinės ligoninės gydytoja, 1955–1956 m. Kauno medicinos instituto (KMI) nervų ir psichikos ligų katedros ordinatorė. 5 metus dėstė Kauno P. Mažylio medicinos mokykloje. 16 metų dirbo respublikinėje Kauno psichiatrijos ligoninėje (skyriaus vedėja, vyriausiojo gydytojo pavaduotoja). 1973–1990 m. dirbo KMI Psichiatrijos, neurologijos ir neurochirurgijos katedroje. 1990-2001 m. Respublikinės Vilniaus psichiatrijos ligoninės konsultantė. VDU psichiatrijos dėstytoja.
Paskelbė per 40 mokslinių darbų, išleido psichiatrijos terminų žodynėlį, yra vadovėlio „Nervų ir psichinės ligos“ bendraautorė Su med. dr. V.Mačiuliu tęsia vyro prof. Jono Šurkaus pradėtą psichiatrijos terminų žodyną.
Ištekėjusi, turi du vaikus. Vyras Jonas Šurkus (1919–1998), psichiatras. Sūnus Jonas Šurkus, toksikologas, Kauno medicinos universiteto klinikų gydytojas. Dukra Vilija Šurkutė, psichiatrė, dirbo Kauno psichiatrijos ligoninėje; rašo ir verčia psichiatrijos klausimais.
Komanditinė ūkinė bendrija

Komanditinė ūkinė bendrija (KŪB; pasitikėjimo ūkinė bendrija) – įmonės forma, kai bent vienas įmonės dalyvis yra tikrasis narys ir bent vienas (kitas) narys – komanditorius; ūkinė bendrija (jos porūšis). Kai prievolėms užtikrinti neužtenka bendrijos turto, bendrijos tikrieji nariai už bendrijos veiklos padarinius atsako solidariai visu savo turtu, komanditoriai – savo įnašu.

Lietuva

Lietuvoje tikrųjų ūkinių bendrijų (TŪB) ir komanditinių (pasitikėjimo) ūkinių bendrijų (KŪB) steigimą, reorganizavimą ir likvidavimą, valdymą ir veiklą, narių teises ir pareigas, taip pat kapitalo formavimą ir jo paskirstymą reglamentuoja LR ūkinių bendrijų įstatymas (LR ŪBĮ). Dauguma nuostatų taikoma ir tikrajai ūkinei bendrijai, ir komanditinei (pasitikėjimo) ūkinei bendrijai.
TŪB (kaip ir KŪB) turi būti ne mažiau kaip 2 ir ne daugiau kaip 20 tikrųjų narių. Bendrijos nariu negali būti valstybės valdžios, valdymo ir valstybės kontrolės institucijos, teismai. Bendrija yra juridinis asmuo (LR ŪBĮ 2 str. 4 d.).
KŪB sudaro bendros firmos vardu veikiantys tikrieji nariai ir nariai komanditoriai. Komanditinėje (pasitikėjimo) ūkinėje bendrijoje turi būti bent vienas tikrasis narys ir bent vienas narys komanditorius (LR ŪBĮ 4 str. 1 d.). KŪB turtas atskirtas nuo komanditorių turto, o nuo tikrųjų narių turto neatskirtas (LR ŪBĮ 4 str. 2 d.).
Pagal KŪB prievoles jos tikrieji nariai solidariai atsako visu savo turtu, o nariai komanditoriai – tik tuo savo turtu, kurį perdavė arba turėjo perduoti KŪB, bet jo neperdavė sutartyje numatytais terminais. Bendrosios jungtinės veiklos sutartimi gali būti numatyta ir kitokia komanditorių atsakomybė. KŪB neatsako pagal savo narių prievoles, nesusijusias su bendrijos veikla (LR ŪBĮ 4 str. 3 d.).
Bendrija turi savo pavadinimą (firmos vardą). KŪB pavadinime turi būti įvardintas bent vienas tikrasis narys ir įrašyti žodžiai „komanditinė ūkinė bendrija" arba jų santrumpa KŪB. Bendrijos pavadinime gali būti nurodomos narių pavardės ir vardai arba tik pavardės (LR ŪBĮ 5 str. 1 d. 1, 3 ir 4 sak.).

Vokietija

Vokietijoje Komanditinė ūkinė bendrija (vok. Kommanditgesellschaft, pažodžiui – 'komanditinė bendrija') gali „įgauti“ įvairias formas, kuomet tikrojo nario arba komanditoriaus vietoje atsiranda ribotosios atsakomybės bendrovė (vok. GmbH), paramos fondas (vok. Stiftung), akcinė bendrovė (AG), komanditinė akcinė bendrovė (vok. Kommanditgesellschaft auf Aktien) ir pan. Tuomet galimos tokios įmonių formos kaip GmbH & Co. KG, Stiftung GmbH & Co. KG, Stiftung & Co. KGaA, Stiftung & Co. KG, AG & Co. KGaA, Limited & Co. KG ir kitos.
Streetlife Serenade

Dainų sąrašas

Visos dainos buvo parašytos Billy Joel'io.
PHP-Fusion

PHP-Fusion – atviro kodo svetainių turinio valdymo sistema. Sistema parašyta PHP kalba, naudoja MySQL duomenų bazę, ją sudaro įvairus moduliai – galimybės rašyti naujienas, straipsnius, publikuoti, komentuoti, forumas, apklausa. PHP-Fusion siūloma mažoms įmonėms savo duomenų bazės tvarkymui, ir privatiems asmenims. Sistema pasižymi itin paprastu valdymu, patogia administracijos valdymo panele.
Naujausia PHP-Fusion versija: v7.02.07
Sistemos licenzija: GNU Affero GPL v3
Marcipanas

Marcipanas – konditerijos gaminys, pagamintas iš sutrintų migdolų ir miltinio cukraus arba cukraus sirupo mišinio.
Kartais marcipanais vadinami gaminiai, kurių masė gaminama, naudojant kitus riešutus. Visame pasaulyje žinomi Liubeko ir Kionigsbergo marcipanai.

Istorija

Tiksli marcipano tėvynė nežinoma. Manoma jog marcipanas atkeliavo iš Kinijos į Viduriniuosius Rytus ir Al-Andalusija. Marcipano gamybai smarkią įtaka padarė arabai ir Viduržemio jūros regionas.
Viduramžiais marcipanas buvo toks populiarus, kad buvo naudojamas kaip atskiras patiekalas. Tuo laikotarpiu taip pat pradėtos gaminti marcipaninės skulptūros naudojamos iškilminguose renginiuose. Vėliau marcipano gaminius šventėse pakeitė kitokių rūšių konditeriniai gaminiai.

Gaminimas

Tikslus marcipano receptas nėra žinomas, nes jis yra laikomas paslaptyje „Liubeko“ konditerijos gamykloje. Gurmanai ir kulinarai tikina, kad šis receptas yra autentiškiausias.
Jonaukos piliakalnis

Piliakalnis

Piliakalnis įrengtas atskiroje kalvoje. Aikštelė ovali, pailga vakarų – rytų kryptimi, 35x8 m dydžio, iki 1 m iškilusiu viduriu. Šlaitai nuolaidūs, 6 m aukščio, vakarinis šlaitas statesnis, 9,5 m aukščio, leidžiasi į nedidelę pelkę.
Piliakalnis apardytas arimų, apaugęs mišriu mišku.

Aplinkiniai piliakalniai

Rukšėnų piliakalnis 3,5 kmAntilgės piliakalnis 3,5 kmBrinkliškių piliakalnis 5,5 kmKalvių piliakalnis 4 kmAntabaltės piliakalnis 2,5 kmKlykių piliakalnis 6 kmTaurapilio piliakalnis 5 kmŪdriškių piliakalnis 2,5 km
Šeimaties piliakalnis 6 km
Pastaba:
Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną
Kretingos ligoninė

Kretingos ligoninė yra Kretingos rajono savivaldybės viešoji įstaiga, ligoninė Klaipėdos apskrityje. Dirba per 300 darbuotojų (2019 m.). Vadovė Ilona Volskienė. 30 lovų Kretingos apskrities savivaldybės ligoninė buvo atidaryta 1919 m. Sovietmečiu Kretingos rajono ligoninėje buvo 360 lovų, 10 specializuotų skyrių; dirbo 82 gydytojai ir 4 gydytojai laborantai, viena gydomosios fizkultūros instruktorė, per 400 kitų darbuotojų: 312 viduriniojo ir 127 jaunesniojo medicinos personalo (1989 m.).