google/wiki40b huggingface dataset:
Parmidžaninas

Parmidžaninas (it. Parmigianino, tikr. Girolamo Francesco Maria Mazzola, 1503–1540 m.) – dailininkas ir ofortistas iš Parmos. Vienas reikšmingiausių italų manierizmo atstovų.
Žymiausiu jo darbu įvardijamas paveikslas „Madona ilgu kaklu“ (1540 m., nebaigtas, Uficių galerija).

Biografija

Girolamo Francesco Maria Mazzola gimė 1503 m. sausio 11 d. Parmoje. Tai buvo aštuntasis vaikas Filippo Mazzola ir Donatella Abbati šeimoje. Tėvas mirė jau po dvejų metų ir vaiką auklėjo dėdės Michele ir Pier Ilario, kurie patys buvo dailininkai. Būsima pravardė Parmigianino lietuviškai reikštų „Parmos vaikas“.
1515 m. Parmidžanino dėdės gavo užsakymą atlikti darbus Šv. Jono evangelisto bažnyčioje. Parmidžaninas vėliau šiuos darbus baigė. Vos 18 metų sulaukęs Parmidžaninas jau buvo profesionalus dailininkas ir atskleidė savo meistriškumą, pvz., altoriaus tapyboje Bardi miesto bažnyčioje. Ankstyvąją Parmidžanino tapybą akivaizdžiai paveikė Koredžas, su kuriuo jis dirbo Šv. Jono evangelisto bažnyčioje 1521–1523 m. Pvz., freskos Dianos ir Akteono legendos tema Rocca Sanvitale pilyje prie Parmos beveik replikuoja Koredžo kompozicijas ir figūras Šv. Pauliaus abatijoje Parmoje. Visgi manoma, kad Parmidžaninas nebuvo Koredžo mokinys.
1524 m. Parmidžaninas išvyko į Romą, kad gautų užsakymų iš popiežiaus aplinkos. Romoje jis susipažino su Mikelandželo ir Rafaelio darbais, nutapė pagarsėjusį savo autoportretą konvekso veidrodyje. 1527 m. bedirbant prie vieno žymiausių savo darbų – „Šv. Jeronimo vizijos“, Parmidžaninas buvo priverstas palikti miestą, nes tuo metu Romą užėmė plėšikaujanti Šv. Romos imperijos kariuomenė. Dailininkas persikėlė į Boloniją, kur sukūrė vieną savo garsiausių darbų – „Madona su Šv. Margarita ir šventaisiais“.
1530 m. Parmidžaninas grįžo į Parmą, kur gavo užsakymą ištapyti Santa Maria della Steccata bažnyčios altorius, kurių visgi taip ir nepabaigė. Gyvenimo pabaigoje Parmidžaninas susidomėjo alchemija, dėl ko daug darbų ir nebaigė iki galo, tarp jų ir garsiausio savo darbo „Madonos ilgu kaklu“, kurį pradėjo 1534 m. Domėdamasis alchemija dailininkas išbandė ofortų graviravimo techniką. Parmidžaninas mirė 1540 m. rugpjūčio 24 d. Casalmaggiore miestelyje Lombardijoje, kuriame tapė paskutinius 3 metus, palaidotas vietos Frati de' Servi bažmyčioje.

Kūryba

Kaip ir daugeliui manieristų, Parmidžaninui būdingas grožio idealo ieškojimas. Be jaunystės, Koredžo įtakos, dailininką labiausiai paveikė Rafaelio kūryba. Romoje Parmidžaninas netgi buvo vadinamas „prisikėlusiu Rafaeliu“ – tokį įspūdį sudarė graciškos ir elegantiškos jo dailės formos. Lengvu ir išpuoselėtu stiliumi dailininkas reikšmingai prisidėjo prie Aukštosios Manieros stiliaus susiformavimo Italijoje. Dailininkas taip pat laikomas reikšmingiausiu Italijos XVI amžiaus portretistu, neskaitant Venecijos dailės mokyklos meistrų.
Alkis

Alkis – fiziologinė būklė, atsirandanti dėl mitybos centro jaudinimo.
Mitybos centras išsidėstęs hipotalame. Į mitybos centrą ateina jaudinimas iš tuščio virškinamojo trakto, taip pat iš kraujo, kai jame sumažėja maisto medžiagų koncentracija. Pakitus hipotalamo funkcijai, gali būti nuolatos jaučiamas alkis. Alkio jutimo patologija gali pasireikšti jo sustiprėjimu, susilpnėjimu ar visišku išnykimu.
Nuolatinis alkio jautimas – bulimija. Priešingas alkiui yra sotumo jausmas. Su alkio jutimu susijęs apetitas.

Tyrimai

Atliktų hormono grelino, atsakingo už alkio pojūtį, tyrimų rezultatus mokslininkai vertina kaip dar vieną žingsnį nutukimo gydymo link. Jie 3 mėnesius stebėjo ligonius, kuriems buvo padaryta skrandžio bei plonosios žarnos operacija, ir nutukusius pacientus, kuriems buvo paskirta kaloringa dieta (1000 kcal per dieną). Paaiškėjo, kad nutukusių kraujyje dėl dietos grelino kiekis padidėjo 24 %, o operuotųjų - gerokai sumažėjo. Be to, po operacijos šio hormono kiekis nepadidėdavo prieš valgį ir nesumažėdavo po jo.
Endokrinologų teigimu, kai žmogus laikosi dietos, padidėja grelino kiekis, todėl padidėja ir apetitas. Buvo manoma, kad po operacijos sumažėjus skrandžiui greičiau pasisotinama, bet tokiu atveju pacientai turėtų dažniau valgyti nedideles porcijas, o iš tikrųjų taip nėra. Daugelis jų sako, kad paprasčiausiai nejaučia alkio. Manoma, kad tai lemia grelino kiekio sumažėjimas.
Baglanas

Istorija

Miestas įkurtas apie 1960 metus.
Ingrida Šimonytė

Biografija

1984 m. su tėvais persikraustė gyventi į Antakalnį, kuriame praleido vaikystę ir jaunystę. 1992 m. sidabro medaliu baigė Vilniaus 7-ąją vidurinę mokyklą ir įstojo į Vilniaus universiteto Ekonomikos fakultetą. 1996 m. įgijo verslo administravimo ir vadybos bakalauro laipsnį, 1998 m. – ekonomikos magistro laipsnį.
1997–1998 m. LR finansų ministerijos Fiskalinės politikos departamento Mokesčių skyriaus vyr. ekonomistė, 1998–2001 m. ministerijos Mokesčių departamento Netiesioginių mokesčių skyriaus vedėja, 2002–2004 m. ministerijos Mokesčių departamento direktorė. 2004–2009 m. LR finansų ministerijos sekretorė, 2009 m. viceministrė. 2009–2012 m. Andriaus Kubiliaus Vyriausybėje – LR finansų ministrė.  2013–2016 m. Lietuvos banko valdybos pirmininko Vito Vasiliausko pavaduotoja.  2013–2016 m. Vilniaus universiteto Matematikos ir informatikos fakulteto, Tarptautinių santykių ir politikos mokslų instituto dėstytoja. 2014–2016 m. Vilniaus universiteto Tarybos pirmininkė. Nuo 2016 m. LR Seimo narė. 
Kalba lietuvių, anglų, lenkų, rusų kalbomis, turi švedų kalbos pagrindus.

Veikla, politinės pažiūros

Per 2018 m. spalio 18 d. vykusius užsienio politikai skirtus Tėvynės Sąjungos pirminių rinkimų debatus Šimonytė teigė, kad reikia didinti krašto apsaugai skiriamą biudžeto dalį.  Rusija, kaip „valstybė, kuri sulaužė visus tarptautinius susitarimus“, laikytina grėsme.  Lenkija yra svarbus partneris.  Teigdama, kad pasitiki mokslininkų aiškinimu apie klimato kaitą, Donaldo Trumpo sprendimą pasitraukti iš Paryžiaus klimato kaitos susitarimo ji pavadino klaida. 
Per 2018 m. spalio 22 d. vykusius vidaus politikai skirtus Tėvynės Sąjungos pirminių rinkimų debatus Šimonytė teigė, kad neprieštarauja partnerysčių instituto įvedimui, dėl ko susilaukė palaikymo iš LGBT aktyvistų bei kritikos iš jaunimo sambūrio „Pro Patria“. Ji teigė, kad pati niekada nepriimtų sprendimo daryti aborto, tačiau niekada nesmerktų moterų, kurios tokį sprendimą priima. 
Jos teigimu, daug sveikatos apsaugos bei švietimo problemų galima būtų išspręsti, jei nebūtų buvę sumažinti mokesčiai. 
Lietuvos žydų bendruomenė ją kritikavo dėl nenoro pašalinti atminimo lentą Lietuvos karininkui Jonui Noreikai, pasirašiusiam įsakymą dėl žydų getų steigimo.
Feliksas Bukauskas

Feliksas Bukauskas (1947 m. rugpjūčio 18 d. Krekenavoje – 2017 m. vasario 9 d.) – Lietuvos biofizikas, habilituotas

Biografija

1971 m. baigė Kauno medicinos institutą. 1983 m. biologijos mokslų daktaras.
Nuo 1971 m. Kauno medicinos instituto (nuo 1998 m. Kauno medicinos universitetas) dėstytojas, 1984–1989 m. Centrinės mokslo tiriamosios laboratorijos vadovas, 1989–1991 m. prorektorius; nuo 1987 m. profesorius. 1991–1996 m. Berno universiteto (Šveicarija) Fiziologijos instituto profesorius. Nuo 1998 m. dirba ir Einšteino medicinos koledže (Niujorkas, JAV).

Mokslinė veikla

Mokslinio darbo sritis – širdies elektrofiziologijos ir ritmo sutrikimų diagnostika ir gydymas, ląstelių, ypač vėžinių, tarpusavio sąveika.
Juozapas Felicijonas Potockis

Biografija

Lenkijos žymios magnatų Potockių giminės atstovas, herbo „Piliawa“ savininkas. Karūnos didžiojo etmono Felikso Kazimiero Potockio (1630–1702) ir Kristinos Liubomirskaitės (m. 1669) antrasis sūnus.
Belzo maršalka Juozapas Potockis dalyvavo Tarnogrado konfederacijos, tapę jos konsuliaru (patarėju). 1720 metais gavo Karūnos didžiojo sargybinio pareigybę. 1722 metais buvo išrinktas pasiuntiniu į seimą.
Jo pagrindinė rezidencija buvo Kristinopole. Čia 1717 metais pradėjo Šventos Dvasios katalikų bažnyčios (pradėtos dar jo tėvo Felikso Kazimiero) statybą.
Buvo palaidotas Šventos Dvasios bažnyčioje, Kristinopole.
Antanas Spelskis

Biografija

1944 m. baigė Kauno universiteto Statybos fakultetą. 1968 m. habilituotas architektūros mokslų daktaras.
1946–1951 m. architektas Kaune. 1946–1971 m. Kauno universiteto, Kauno politechnikos instituto, Vilniaus dailės instituto dėstytojas, 1969 m. profesorius. Nuo 1970 m. Vilniaus inžinerinio statybos instituto dėstytojas,  1972–1987 m. Architektūros fakulteto dekanas.
Lietuvos architektų sąjungos narys.
Paskelbė apie 100 straipsnių urbanistikos ir architektūros istorijos klausimais.
Captain Hero

Istorija

Captain Hero yra šovinistas, ištvirkęs superherojus, kurio mąstymas yra lyg užstrigęs studento laikuose. Jis parodijuoja tokius komiksų herojus, kaip Supermenas (ypač savo išvaizda), Captain America ir t. t. Pirmasis Captain Hero vardas yra Leslie (Leslis), bet veikėjas jaučiasi žeminamas, kaip ji šitaip vadina. Jis yra įkūręs „Herojų Lygą“ (League of Heroes), kuri yra Žemės vyriausioji superherojų komanda ir tuo pačiu „Amerikos Teisingumo Lygos“ (Justice League of America) parodija. Captain Hero yra kilęs iš planetos Zebulon, kurią jis vėliau sunaikino, mėgindamas įrodyti, sau, ko jis yra vertas. Jo tėvai nusprendę pasidaryti Cezario pjūvį ir išsiuntė jį tiesiai į Saulę, bet jis nukrypo nuo kurso ir nusileido Žemės planetoje, kurioje ir užaugo. Savo slaptajame, superherojaus, gyvenime, jis kovoja su nusikalteliais ir juos sodina į kalėjimą. Jis turi savo bazę – urvą, panašų į Betmeno. Captain Hero neturėjo jokių pagalbininkų, nes niekas nenorėjo su juo kartu dirbti, todėl jis prasimanė įsivaizduojamą pagalbininkę „Captain Girl“ ir tai nėra vienintelė jo psichinė liga.
Nors ir Captain Hero taip ir nėra tiksliai pasakęs, kad jis ir jo tėvai yra judaistai, bet tai galima suprasti iš kai kurių seriale pastebimų užuominų: jis savo motiną vadina „Ima“ (iš hebrajų kalbos išvertus „motina“) ir jis yra tyrinėjęs šabo ritualus. Visa tai suteikia kūrėjams daugiau galimybių seriale įterpti įžeidžiančių juokelių apie žydus.

Asmenybė

Captain Hero nepasižymi ypatingu intelektu ir turi polinkį persirenginėti paaugle mergina. Kai kada jam prasideda pykčio protrūkiai, kurie tik parodo jo nestabilią psichinę būklę. Jam pasitaiko ir asmenybės susidvejinimai, kuomet vienas asmuo būna geraširdis, o kitas – visiškas maniakas, kuris pasirengęs bet kam nusukti sprandą.

Orientacija

Captain Hero seksualinė orientacija yra kintanti. Serialo pradžioje jį traukė tik moterys ir jis buvo vaizduojamas kaip pašėlęs mergišius. Vėliau serialo eigoje jo orientacija vis kito, dažniausiai priklausydama nuo konkrečiu momentu jį dominančio objekto. Tačiau sprendžiant iš jo parafilijų įvairovės, jis negali būti priskirtas tam tikrai, konkrečiai kategorijai, todėl artimiausia jo atveju yra panseksualizmas.
Visa tai yra aiškiai nurodyta pačiame seriale. Pirmojoje serijoje „Hot Tub“ Captain Hero jaučia susijaudinimą matydamas Clara (Klarą) ir Foxxy santykiaujant sūkurinėje vonioje, tai nurodo, kad jis yra heteroseksualus arba biseksualus. Tame pačiame espizode, kai serialo personažam susidarė įspūdis, kad namas pildo jų norus, Captain Hero (iš pradžių paprašęs patrauklios juodaodės merginos, kuri (Foxxy Love) iškart po jo žodžių ir įėjo pro duris) paprašė dvylikametės mergaitės ir asilo – tai gali būti užuomina į zoofiliją bei pedofiliją. Tame pačiame epizode jis pareiškia, jog sugebėtų santykiauti ir su negyvu asmeniu. Vėlesniuose serialo epizoduose atsiskleidžia ir daugiau Captain Hero parafilijų, tokių kaip kraujomaiša ar koprofilija.
2009 m. Vokietijos Grand Prix

Penktadienio treniruotės

Pirmosiose Vokietijos GP penktadienio treniruotėse geriausią rato įveikimo laiką pasiekė „Red Bull“ lenktynininkas Markas Webberis (1:33.082 min.). Jis trečdaliu sekundės aplenkė Brawn GP lenktynininką Jensoną Buttoną (1:33.463) ir Felipe Massa (Ferrari), kuris liko trečias (1:33.745).
Antrose treniruotėse grečiausias buvo McLaren ekipos britas Lewis Hamiltonas (1:32.149). Vietinis herojus Sebastianas Vettelis buvo antras (1:32.331), o kitas britas J. Buttonas - trečias (1:32.369).

Šeštadienio treniruotės

Penktadienio antras treniruotes laimėjęs L. Hamiltonas grečiausias buvo ir šeštadienį, pasiekęs 1:31.121 min. rezultatą. Už jo liko ispanas Fernando Alonso (Renault) (1:31.340) ir brazilas F. Massa (1:31.351).
Inga Likšaitė

Inga Likšaitė (gimė 1972 birželio 26, Kaune) – lietuvių dailininkė, specializuojasi tekstilėje. Žinoma savo rankomis išsiuvinėtais foto portretais.

Grupinės parodos

2016 To Weave Into The Dreams, MINIARTEXTIL, Como, Italija
2015/2016 MIT FADEN, Tapa Atelier Galerry, Berlin
2014 ABSOLIUTI TEKSTILĖ, Lietuvos tekstilė nuo ištakų iki dabar, Nacionalinis Taikomojo Meno Muziejus, Vilnius
2014 LAIKO DROBULĖ, šiuolaikinės Lietuvos tekstilės paroda, M.K.Čiurlionio Paveikslu galerija, Kaunas
2014 Contextile'14 bienale, Casa de Memoria, Guimaraes, Portugalija
2013 LAISVĖS ALĖJOS BOHEMA: ATMINTIES VIETOS, VDU menų galerija 101, Kaunas
2011 LITUVOS IDENTITETAS, Lietuvos tekstilės menininkų paroda, Europos Komisija, Briuselis
2011 THINKER SOUP šiuolaikinių technologijų konferencija, Modulor, Berlynas
2011 EN FACE, KKKC, Klaipėda
2010 DUPRASS, Kunstraum Pro Arte, Halleinas, Austrija
2010 MIND THE BOX, Session # 2, Mind Pirates Club, Berlynas
2009 AISTRINGOJI LIETUVOS TEKSTILĖ, Kauno meno bienale Tekstilė 09, Žilinsko paveikslų  galerija, Kaunas
2009 TEKSTAI YRA ČIA, multimedijų projektas, Kauno meno bienalė 09, VDU foje, Kaunas
2009 LIETUVOS ŠIUOLAIKINIO MENO KVADRIENALĖ, Litexpo, Vilnius
2009 MILENIUM, galerija Kunstpakhuset, Ikast, Danija
2008/9 LIETUVOS TEKSTILĖ, Moterų meno muziejus, Bona, Dortmundas (Vokietija)
2008/9 CONTEMPORARY LITHUANIAN ART ANEW, Galeria Miejska, BWA Bydgoszcz, Lenkija
2008/9 ART OF THE STITCH' 2008/9'' TARPTAUTINĖ TEKSTILĖS PARODA, Birmingamas(JK), Krefeldas(Vokietija), Budapeštas(Vengrija), Sevilija(Ispanija), Londonas(JK)
2008/09 KATAUNAS, Bebocs Gallery, Catania, Sicily // Balta Gallery, Kaunas
2008/09 CONTEMPORARY LITHUANIAN ART ANEW, Miejska Galeria BWA, Bydgoszcz, Kotowitzy, Poland
2008/09 ART OF THE STITCH, international exhibition, Birmingham (UK), Krefeld (Germany), Budapest (Hungary), Sevilia (Spain)
2008 DRAUGIŠKA ZONA, Katos lauko ekranai viešosiose Kauno erdvėse
2008 HELLO, THE SECOND, Wasserburg, Vokietija
2007/10 NATIURMORTAS - ART EMBROIDERY CHALLENGE 07, Alexandra Palace (Londonas,UK, Paryžius (FR), Museum de Kantfabriek( NL), Jönköping Läns Museum (SE­
2005 KAUNO MENO BIENALĖ TEXTILE 05, Žilinsko paveikslų galerija, Kaunas
2005 LIETUVIŲ TEKSTILĖ, Kiorner parko galerija, Berlynas
2004/05 TRAME D’AUTORE, 4^, pluoštinio meno bienalė, Biblioteca Civica, Citta di Chieri, Italija, St Galeno tekstilės muziejus, Šveicarija

Apdovanojimai

2008 Pirmasis prizas, Art of the Stitch, Birmingemas, Didžioji Britanija
2007 Didysis prizas, Pfaff Embroidery Challenge 07, Alexandra Palace, Londonas
2007 Geriausias metų kūrinys, tradicinė Kauno dailininkų paroda, Kauno paveikslų galerija
2005 Aukščiausias įvertinimas už meistriškumą, Technologijos kategorijoje, Kauno meno bienalė Textile 05
Gudakalnio kapinės

Istorija

Jiezno Šv. arkangelo Mykolo ir Jono Krikštytojo bažnyčios mirties metrikuose nuo 1803 m. minimi laidojimai Žideikonių kapinėse. Tačiau vietiniai žmonės nuo seno šias kapines vadino “Gudakalnio”. Kartais šį terminą metrike įrašydavo ir kunigas ar bažnyčios raštininkas.
Gudakalnio kapinaitėse buvo laidojama iš aplinkinių kaimų: Gudakalnio, Medeikonių, Paverknių, Būdų. Taip pat šiose kapinėse laidodavo ir iš kitoje pusėje Verknės esančių kaimų, t. y. Žideikonių, Kisieliškių, Benčiakiemio.
Senovėje laidotuvių procesija atkeliaudavo iki Verknės, nusileisdavo keliu iki upės ir slinkdavo iki Nemuno ir Verknės santakos vietos. Santakoje vandenį buvo galima perbristi iki tol, kol jo lygmenį pakėlė Kauno HES. Šiuo metu santakos vieta neperbrendama. Perbrendant laidotuvių procesijai per upę, buvo išlaikomas senovinis paprotys, susijęs su sielos apvalymu ir kelione į kitą pasaulį. Privažiavus kalvą, į ant jos esančias kapinaites karstą tekdavo užnešti rankomis. Kalva, ant kurios išsidėsčiusios kapinės, transportu nepasiekiama.
1941 - 1946 m. laikotarpiu kapinaitės uždarytos. Laidoti vėl pradėta, Lietuvai atgavus Nepriklausomybę. Pirmasis po Nepriklausomybės atkūrimo palaidotas Jonas Kaluževičius (mir. 1994 m.).
Gudakalnio kapinėse laidojimo vietų skaičius ribotas, jose laidojami aplinkinių kaimų gyventojų palaikai.

Kapinių paminklai

Kapinėse yra Birštono krašto medinės kryždirbystės objektų. Greta naujai pastatytų paminklų yra išlikę antkapių, datuotų XX a. pradžios laikotarpiu. Ant kai kurių antkapių epitafijos užrašytos apskritimo principu, t. y. rašant ištisinį tekstą aplink visą antkapį (nuotrauką su Jono Palionio antkapiu).
2019 m. pavasarį kapinės restauruotos: atnaujinti antkapių metaliniai kryžiai, išryškinti užrašai.
Brian Hugh Warner

Biografija

Brian Hugh Warner gimė 1969 m. Jis yra vienintelis vaikas savo šeimoje. Jaunystėje studijavo žurnalistiką ir teatrą Broward koledže. Būdamas 18-os metų persikėlė į Floridą ir pradėjo rašyti poemas bei istorijas.
1989 Warner sugalvojo įkurti roko muzikos grupę. Jo grupė buvo žinoma kaip „Marilyn Manson & The Spooky Kids“. Dabar jie žinomi paprasčiausiai kaip „Marilyn Manson“. Jo sceninis vardas Marilyn Manson yra filmų žvaigždės Marilyn Monroe ir psichinio žudiko Charles Manson vardų kombinacija.
JAV žiniasklaida kaltino M. Manson'ą už 1999 m. žudynes „Columbine“ mokykloje, todėl jis pasirodė filme „Bowling for Columbine“ (2002), kuriame išreiškė savo nuomonę apie apkaltinimus ir pačias žudynes.
Nuo 1999 iki 2001 Brianas buvo susižadėjęs su striptizo šokėja ir aktore Rose McGowan. Šįkart jis vedė Dita Von Teese, tačiau jų santuoka truko tik pusmetį. Nuo 2007 iki 2010 draugavo su Evan Rachel Wood. Šiomis dienomis jis nebe toks šokiruojantis, Mansono muzika yra labiau poetiška. Jo naujausias albumas – „The Pale Emperor“.
1951 m. Europos krepšinio čempionatas

1951 m. Europos krepšinio čempionatas – septintasis vyrų Europos krepšinio čempionatas, vykęs Paryžiuje (Prancūzija). Garbė surengti Europos krepšinio čempionatą pirmenybes prancūzams atiteko po to, kai 1949 m. čempionate Kaire (Egiptas) jie užėmė 2-ąją vietą (tuomet nugalėjo šeimininkai egiptiečiai).
Į Paryžių pareiškė norą atvykti 18 valstybių nacionalinės rinktinės – jų gausa daugiau nei dvigubai viršijo prieš tai surengto čempionato dalyvių skaičių. Pirmenybėse buvo numatytos sužaisti 72 rungtynės, tačiau 3 iš jų taip ir neįvyko – Rumunijos rinktinė pranešė, jog neatvyks į čempionatą jau po to, kai buvo sudarytas rungtynių tvarkaraštis.

Pirmasis etapas

Pirmajame turnyro etape komandos buvo suskirstytos į keturias grupes – dvi po penkias rinktines ir dvi po keturias ekipas. Kadangi Rumunija neatvyko į čempionatą, vienoje grupėje teliko 3 komandos. Kiekviena rinktinė sužaidė po vienerias rungtynes su visomis savo grupės komandomis. Už pergalę grupėje buvo skiriami 2 taškai, už pralaimėjimą – 1 taškas.
Po dvi geriausias kiekvienos grupės komandas pateko į finalinį aštuntuką. Trečiąsias ir ketvirtąsias vietas grupėse užėmusios komandos toliau žaidė dėl 9-16 vietų. Dėl Rumunijos pasitraukimo, šiame etape atsirado viena laisva vieta, į kurią turėjo patekti viena iš penktąsias vietas užėmusių komandų. Abi savo grupių autsaiderės turėjo tarpusavyje sužaisti vienerias rungtynes. Laimėjusi rinktinė pateko į kovą dėl 9-16 vietų, o pralaimėjusi čempionate liko septyniolikta. Rumunijai buvo paskirta aštuonioliktoji vieta.

Kova dėl 9-16 vietų

Antrajame etape 8 geriausios komandos varžėsi dėl aukščiausiųjų Europos čempionato apdovanojimų, o likusios 8 rinktinės kovojo dėl 9-16 vietų.
Turnyro autsaideriai buvo padalinti į dvi grupes po keturias komandas. Visos ekipos sužaidė su kitomis savo grupės komandomis. Pirmąsias dvi vietas grupėse užėmusios rinktinės toliau varžėsi dėl 9-12 vietų, o likusios komandos – dėl 13-16 vietų.

Kova dėl apdovanojimų

Stipriausios pirmenybių komandos buvo padalintos į dvi grupes po keturias ekipas. Visos rinktinės sužaidė su kitomis savo grupės komandomis. Pirmąsias dvi vietas grupėse užėmusios rinktinės toliau varžėsi dėl medalių, o likusios komandos žaidė dėl 5-8 vietų.
Naum Gabo

Biografija

Naumas Neemija Pevsneris gimė 1890 m. rugpjūčio 5 d. Brianske Rusijos žydų šeimoje. Buvo ketvirtas iš 5 šeimos sūnų. Jo tėvas buvo pasiturintis vietos inžinierius. Naumas buvo išvytas iš pradinės mokyklos dėl pašiepiančio eilėraščio apie direktorių. Trumpai buvo nuvykes pas vyresnį brolį į Tomską, bet dėl 1905 m. revoliucijos neramumų grįžo namo. Buvo trumpai suimtas policijos dėl dalyvavimo nelegalioje grupėje ir įsikišus tėvui paleistas. Tėvai išsiuntė jį baigti mokslus į Kurską, kur Naumas rašė poeziją. Po to paliko Rusijos imperiją, 1909–1914 m. studijavo mediciną, vėliau civilinę inžineriją Miuncheno universitete; lankė H. Wölfflino meno istorijos paskaitas. Apsilankė Paryžiuje. 1913 m. lankėsi Italijoje, Florencijoje ir Venecijoje. 1913–1914 m. Paryžiuje susipažino su kubizmo, orfizmo daile. Paryžiuje dirbo jo brolis Antuanas Pevsneris, dailininkas.
Pirmojo pasaulinio karo metu 1914–1917 m. Naumas gyveno Kopenhagoje, Stokholme, Osle. Prie jo prisijungė broliai Aleksejus ir Antuanas. Diskusijose su jais Naumas nusprendė tapti menininku. 1915-16 žiemą Osle pradėjo kurti pirmąsias skulptūrines kompozicijas ir pasirašė ant jų Gabo pavarde, kad atskirti nuo brolio. 1917 m. grįžo į Rusiją po Spalio revoliucijos. Maskvoje kartu su V. Tatlinu ir A. Rodčenka inspiravo konstruktyvizmo judėjimą. 1919-20 m. jis bandė sukonstruoti radijo stotį. 1920 m. kartu su broliu A. Pevsneriu paskelbė „Realistinį manifestą“, jame išdėstė konstruktyvistinio meno pagrindus, iškėlė grynosios formos idealą, pateikė neutraliosios kūrybos sampratą.
1920 m. N. Gabo sukūrė pirmuosius judančios skulptūros kūrinius, kurie pranašavo kinetinio meno atsiradimą. 1922 m. emigravo iš Rusijos į Berlyną. Buvo susijęs su „De Stilj“ ir „Bauhaus“ asmenybėmis. 1924 m. su broliu eksponavo Paryžiuje, patraukė S. Diagilevo dėmesį ir buvo pakviestas kurti dekoracijos ir kostiumus „Rusų baletui“. Skleidė konstruktyvizmo idėjas Vokietijoje, Prancūzijoje, D. Britanijoje. 1932 m. paliko Berlyną ir prisijungė prie Paryžiaus Abstraction-Création menininkų grupės. 1936 m. Londone vedė Miriam Israels. 1937 m. Anglijoje prisidėjo prie bendro konstruktyvistų manifesto „Ratas“.
Antrojo pasaulinio karo metus N. Gabo praleido Anglijoje. 1946 m. išvyko į JAV. Po dvejų metų Niujorko šiuolaikinio meno muziejuje įvyko jo ir brolio A. Pevsnerio paroda. 1952 m. A. Gabo priėmė JAV pilietybę. 1953-54 m. dėstė Harvardo universiteto Architektūros mokykloje, buvo profesorius. 1962 m. aplankė savo brolius TSRS. Naumas Gabo mirė 1977 m. rugpjūčio 23 d. Voterberyje (Konektikutas). Naumas Gabo skulptūros kompozicijose siekė perteikti formų dinamišką ritmą erdvėje. Jis naudojo metalą, stiklą, siūlus, vielą. Autoriaus kūryboje vyrauja spiralės, išlenkto disko, turinčio membranos bruožų, motyvai („Linijinė konstrukcija erdvėje nr. 2“, „Linijinė konstrukcija erdvėje nr. 4“, abi 1957–1958). N. Gabo kūryba turėjo įtakos kinetinio meno raidai.
Gintautas Visockas

Biografija

1999 m. Širvintų rajono savivaldybės socialinės paramos skyriaus vedėjas.
Nuo 1995 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Širvintų rajono skyriaus narys, nuo 2000 m. “Socialdemokratija – 2000” narys.
1997 m. kovo – gegužės mėn. Širvintų rajono savivaldybės tarybos narys (LSDP sąraše).