google/wiki40b huggingface dataset:
Žagarės vyšnių festivalis

Žagarės vyšnių festivalis – vienas didžiausių Lietuvos muzikos ir kultūros festivalių. Vyksta Joniškio rajone, Žagarės mieste nuo 2005 m. Festivalis organizuojamas liepos mėn. trečiąją savaitę. Festivalio tikslas – paminėti ir propaguoti Žagarės vyšnias, skatinti kraštiečius bei tautiečius neprarasti istorinės ir kultūrinės atminties. Kasmet šis renginys pritraukia apie keliasdešimt tūkstančių žmonių iš Lietuvos ir kitų valstybių.

Istorija

Žagarvyšnės Žagarės apylinkėse atsirado atsitiktinai – išaugo iš numestų šių uogų kauliukų. O vyšnių puotoms iš užsienio parsisiųsdavo aplinkinių dvarų didikai. Išaugusias vyšnias žmonės išsikasė ir pasisodino prie namų.
Prieš Pirmąjį pasaulinį karą Žagarėje plytėjo 1-2 ha vyšnynai. Uogos buvo gabenamos į Rygos, Peterburgo, Maskvos, Kauno turgavietes. XX amžiaus pradžioje Peterburgo turgus turėjo atskirą žagarvyšnių skyrių. Žagarės žmonės gamino žagarvyšnių vyną, o viena Rygos gamykla – jų likerį. Žagarvyšnių vynas buvo daromas ir Švedpolio dvare. Tradicija nenutrūko – likeris Lietuvoje gaminamas iki šiol.
Idėja organizuoti Žagarės vyšnių festivalį 2005 m. kilo miestelio istorija susižavėjusiai ir čia apsigyvenusiai britei Sarah Rabagliati. Pirmoji šventė sulaukė didelio susidomėjimo (susirinko apie 4000 žmonių), todėl nutarta ją rengti kasmet.

Programa

Festivalio metu vyksta Žagarės vyšnių turgus, žirgų konkūrai, futbolo varžybos, kaliausių žygis, koncertinė programa, kurioje dalyvauja žinomi Lietuvos ir užsienio atlikėjai: Marijonas Mikutavičius, Andrius Mamontovas, „Brainstorm“, „G&G Sindikatas“, Leon Somov & Jazzu, Alina Orlova, MC Messiah, Giedrė Kilčiauskaitė, „Smokie“ ir kiti atlikėjai. Turgaus metu iš vyšnių, juodųjų serbentų, braškių verdama „Draugų uogienė“.
Žuklijų piliakalnis

Aplinkiniai piliakalniai

Plokščių piliakalnis 11 km
Maštaičių piliakalnis 27 kmJoginiškių piliakalnis 4 km
Žemosios Panemunės piliakalnis 7 kmKudirkos Naumiesčio piliakalnis 40 km
Tulagis

Istorija

1568 m. balandžio 16 d. salą aplankė Alvaro de Mendanjos ekspedicija. 1893 m. Tulagis tapo Britų Saliamono Salų sostine. 1942–1943 m. čia vyko mūšiai tarp JAV ir Japonijos. 1952 m. sostinė perkelta į Honiarą.
Pernaravos pagrindinė mokykla

Istorija

XX a. viduryje minima Pernaravos parapinė mokykla. 1864 m. Pernaravos dvare, privačiame, nepritaikytame mokyklai name įsteigta pradžios mokykla. 1910 m. ši mokykla tapo dviejų komplektų, o 1912 m. pastatytas naujas dvikomplektės mokyklos pastatas, tačiau Pirmojo pasaulinio karo metu mokyklą pavertus ligonine, buvo sunaikintas mokyklos inventorius, mokymo priemonės, biblioteka. 1916–1917 m. vokiečių valdžia vėl atidarė mokyklą, jos mokytoju buvo paskirtas Žemaitės anūkas Stasys Jaras. Mokykloje buvo mokoma vokiškai ir lietuviškai. 1920–1930 m. Pernaravoje dirbo žymi pedagogė ir visuomenininkė Jadvyga Juškytė.
Po Antrojo pasaulinio karo Pernaravos pradžios mokykla tapo vidurine, o 1956 m. išleido ir pirmąją abiturientų laidą. 1969 m. mokykla persikėlė į naują, šviesų ir erdvų pastatą, kuriame yra ir dabar. 2001 m. Pernaravos vidurinės mokyklos pastatas renovuotas, o mokykla reoganizuota į pagrindinę mokyklą.
2013 m. mokykla prijungta prie Josvainių gimnazijos.
Jonas Gasiūnas

Biografija

1959 m. grįžo į Lietuvą. Nuo 1960 m. gyveno Staniūnuose (Panevėžio rajonas). 1972 m. baigė Panevėžio 7-ąją vidurinę mokyklą. 1972–1973 m. studijavo Šiaulių pedagoginio instituto Dailės fakultete. 1975–1978 m. mokėsi Kauno Stepo Žuko taikomosios dailės technikume. 1978–1984 m. studijavo LSSR dailės instituto Tapybos katedroje.
Nuo 1992 m. Lietuvos dailės instituto (nuo 1990 m. Vilniaus dailės akademija, VDA) dėstytojas, nuo 1998 m. docentas, nuo 2009 m. Tapybos katedros vedėjas, nuo 2010 m. profesorius. 
Nuo 1985 m. dalyvauja parodose Lietuvoje ir užsienyje. 1986-1993 m. Lietuvos dailininkų sąjungos narys. 1990 m. įkūrė dailininkų grupę Angis.  Gyvena ir dirba Vilniuje.

Priekabiavimo skandalas

2018 m. sausio mėn. tinklaraštyje „Akadės paslaptis“ paviešintos istorijos apie VDA Tapybos katedros dėstytojo J. Gasiūno galimą seksualinį priekabiavimą prie studenčių. VDA Senato etikos komitetas pasmerkė J. Gasiūno elgesį gavęs 19 buvusių ir esamų studentų pasirašytą skundą. Vasario 1 d. dėstytojas savo noru pasitraukė iš užimamų pareigų.

Kūryba

10-ojo dešimtmečio pradžios figūrinėje tapyboje žymu naujųjų laukinių, skurdžiojo meno įtaka, būdingos kritinės aliuzijos į mitus, gausu archetipinių ir su individualia simbolika susijusių įvaizdžių („Ir spindinti ietis perveria drakoną“, 1990 m.; „Auksiniai pataikymai virš horizonto“, 1995 m.). Nuo 10-ojo dešimtmečio vidurio tapytus paviršius papildo fumažo technika (piešia ir tonuoja žvakės liepsna), yra grafiti bruožų.
Paveiksluose derina eklektiškus prieštaringus atvaizdus, juos lyg skolinasi iš žiniasklaidos, perkuria masinės kultūros įvaizdžius, ginčija prasminius jų stereotipus, yra aliuzijų į istorinius įvykius („Be tavęs man dangaus vartai nereikalingi…“, 2001 m.; „Švč. Aušros Vartų Mergelė“, „Discovery Channel“, abu 2002 m.; „Didžioji kunigaikštystė“, 2004 m.). Sukūrė objektų („Akordeonas“, 1993 m.; „Aš nebuvau, aš nesu, bet aš tavęs laukiu“, 1995 m.; „Švilpukas“, 2000 m.), instaliacijų („Pelenų sodas“, 1993 m.; „Medžių laikrodis“, „Darbas išlaisvina I“, abu 1995 m.), videomeno kūrinių („Kelionė pajūriu“, „Du sapnai“, abu 2003 m.). Kūryboje atsispindi istorinio, asmeninio laiko kaita, atminties naikinimo ir susigrąžinimo procesai, gausu dylančių, yrančių antropomorfinių objektų, savo pavidalus kartojančių formų motyvų. 
Kūrinių yra Lietuvos dailės muziejuje, Modernaus meno centre, privačiose kolekcijose Lietuvoje ir užsienyje.
Naujininkų seniūnija

Dalys

Į seniūniją patenka šios Vilniaus miesto dalys:
Ąžuolijai ·  Burbiškės ·  Dilgynė ·  Kirtimai ·  Naujininkai ·  Pakupečiai ·  Pupinė ·  Raisteliai ·  Salininkai ·  Užusienis
KK223

Maršrutas

Kelias prasideda Užventyje, sankryžoje su  158  Kelmė–Užventis  ir  194  Užventis–Tryškiai–Viekšniai . Eina Kelmės ir Telšių rajonuose. Prie kelio yra šios gyvenvietės: Kolainiai, Veniai, Ožtakiai. Baigiasi 1 km į pietus nuo Varnių, kai įsilieja į  160  Telšiai–Varniai–Laukuva . Kelias dusyk kerta Ventą.
Ramunė Visockytė

Biografija

1974–1985 m. mokėsi Gargždų 1-ojoje vidurinėje mokykloje. 1986–1992 m. studijavo Vilniaus universiteto Komunikacijų fakulteto Žurnalistikos institute, įgijo žurnalisto specialybę.
1985–1986 m. Buities tarnybos įmonių susivienijimo „Pajūris“ žinybinio laikraščio „Pajūrio buitininkas“ korespondentė. Mokydamasi Vilniaus universitete 1987–1990 m. Klaipėdos kultūros paminklų apsaugos inspekcijos sekretorė – mašininkė. 1990–1996 m. UAB „Mažoji Lietuva“, 1996 m. ir 1997–1998 m. UAB „Brolių Tomkų leidyba“ dienraščio „Vakarų ekspresas“ reporterė. 1997 m. sausio – rugsėjo mėn. dienraščio „Respublika" reporterė. 1998–1999 m. UAB „Medikų žinios“ specializuotojo medikų savaitraščio „Lietuvos sveikata“ korespondente. 1999–2004 m. AB „Klaipėdos nafta“ atstovė spaudai ir ryšiams su visuomene.
Nuo 2004 m. vasario mėn. Darbo partijos narė, Klaipėdos skyriaus tarybos narė. 2004–2008 m. Seimo narė, Seimo narkomanijos prevencijos komisijos pirmininkė.
2009–2013 m. Valstybinė vaistų kontrolės tarnybos atstovė spaudai, 2013–2014 m. žemės ūkio ministro Vigilijaus Juknos atstovė spaudai. Nuo 2014 m. Všį Žemės ūkio informacijos ir kaimo verslo centro patarėja komunikacijai.
Irena Jasiūnaitė

Irena Jasiūnaitė (g. 1925 m. spalio 29 d. Rokiškyje) – Lietuvos dainininkė (mecosopranas), lietuvių operos primadona.

Biografija

1947 m. baigė Rokiškio Juozo Tumo–Vaižganto gimnaziją.1952 m. baigė Lietuvos konservatorijos A. Staškevičiūtės solinio dainavimo klasę. 1952–1953 m. Kauno muzikinio dramos teatro, 1953–1985 m. Lietuvos operos ir baleto teatro solistė. Dainavo su N. Giaurovu, Nikola Rosi-Lemeni. Sukūrė daugiau kaip 50 vaidmenų, dainavo daugiau kaip 1300 spektaklių. Gastroliavo Lenkijoje, Rusijoje, Estijoje, Latvijoje, Baltarusijoje.
Pandektos

Pandektos (gr. ir lot. pandectae - "visa apimantis"), digestai (lot. digesta - "sutvarkyta") - romėnų teisininkų rinkiniai, romėnų teisės kodifikacijos (Corpus iuris civilis) sudėtinė dalis.
Justiniano kodifikaciją (Corpus iuris civilis) sudaro keturios dalys: Kodeksas (Codex), Digestai arba Pandektai (Digesta), Institucijos (Institutiones) ir Novelos (Novellae). Tai svarbiausias mūsų žinių apie romėnų teisę šaltinis. Digesta, kartais ta dalis vadinama Pandektais (Pandectae), sudaryta iš žymiausių Romos teisininkų veikalų ištraukų. Darbas užbaigtas 530 m. Teisėtyrininkai iki pat XIX a. pabaigos tyrė pandektų tekstus. Pandektistika kaip teisėtyra turėjo įtakos šiuolaikinės civilinės teisės atsiradimą. Vokietijos civilinis kodeksas (BGB) - pandektotyros rezultatas.
Sudarius Justiniano kodeksą, 530 m. imperatorius pavedė teisininkui Tribonianui, įtraukiant dar 16 teisės žinovų, išrinkti taip pat ir tinkamą medžiagą iš to meto teisininkų raštų (veikalų). Taip atsirado Pandektos, pažodžiui - visa (t. y. visą teisę) apimantis (rinkinys).
Buvo panaudoti 39 juristų veikalai, išrinkta 2000 pastraipų. Atrenkant praktinę medžiagą, išvengiant prieštaravimų, pritaikant senuosius raštus prie galiojančios teisės, komisija buvo įgaliota neįtraukti, keisti arba patobulinti turimą teisės materiją. Pakeitimai (pavadinti Emblemata Triboniani) nors ir gausūs, tačiau nepasitarnavo tam, kad naujajame rinkinyje nebūtų pasenusių dalykų. Daugelis teisinių "pasažų" pateikti netinkamoje vietoje (leges fugitivae, erraticae) arba jie kartojasi (geminationes).
Lotynų bažnyčia (organizacija)

Lotynų bažnyčia yra Romos Katalikų Bažnyčios (Katalikų Bažnyčios) dalis. Ji apibūdinama kaip savarankiška dalinė bažnyčia (lot. ecclesia particularis). Daline bažnyčia, tai yra vyskupija (ar eparchija) laikoma krikščionių bendruomenė, tikėjimu ir sakramentais suvienyta su konsekruotu apaštalų įpėdiniu – savo vyskupu. Yra įvairios kitos katalikiškos dalinės bažnyčios, pvz. Ukrainos graikų apeigų katalikų bažnyčia, Sirų–Malabaro bažnyčia. Viena nuo kitos jos skiriasi savo liturgija (ceremonijos, drabužiai, giesmės, kalba), atsidavimo tikėjimui tradicijomis, teologija, kanonų teise, dvasininkais, tačiau visos jos išpažįsta tą patį katalikų tikėjimą ir vienybę su Romos vyskupu, popiežiumi.

Vakarų ir Rytų katalikų bažnyčios

Lotynų bažnyčia iš jų yra didžiausia, pagal tikinčiųjų skaičių didesnė už visas kitas kartu sudėjus. Jos ištakos – Vakarų Europoje ir Šiaurės Afrikoje, t. y. teritorijoje, kurioje kadaise išsilavinę žmonės suprato lotynų kalbą ir ją vartojo. Dar ši bažnyčia pavadinama Vakarų bažnyčia. Visos kitos autonominės dalinės bažnyčios, kurių iš viso yra 23, kūrėsi toliau į rytus, todėl žinomos bendru pavadinimu – Rytų katalikų bažnyčios. Kadangi dabar žmonės lengvai keliauja ir įsikuria įvairiose šalyse, tai ir šios bažnyčios iš Rytų yra pasklidę po pasaulį. Visuotinę Katalikų bažnyčią sudaro lotynų apeigų bažnyčios ir Rytų katalikų bažnyčios, išpažįstančios rytų liturgines apeigas. Praktikoje tai pasireiškia taip, kad tos bažnyčios, bendradarbiaudamos su popiežiumi ir visiškai priimdamos katalikiškąją doktriną, turi savąją hierarchinę struktūrą ir savą kanoninę teisę.
Plačiausiai paplitusios lotynų bažnyčioje apeigų formos: Romos, Ambraziejaus (Milano), mosarabų (ispanų), Bragos (portugalų), kartuzianų, karmelitų, dominikonų (vienuolių ordinų) ir kt. Rytų katalikų bažnyčiose praktikuojamos Aleksandrijos, Antiochijos (arba Vakarų Sirijos), Armėnijos, Bizantijos ir chaldėjų (arba Rytų Sirijos)  apeigos.
Lotynų bažnyčios kunigams privalomas celibatas, tuo tarpu Rytų bažnyčiose kunigu gali būti įšventintas vedęs vyras. Lotynų bažnyčios vyskupus tvirtina popiežius Romos kurijos teikimu, o Rytų bažnyčiose sinodai išsirenka vyskupus savo teritorijoje, o popiežius tik formaliai patvirtina atsiųsdamas pritarimo laišką. Popiežius gali ir vetuoti tokius sprendimus, bet taip nutinka labai retai. Mažesnių Rytų bažnyčių vyskupai patvirtinami popiežiaus kaip ir lotynų bažnyčiose, tik Romos kurijos Rytų bažnyčių kongregacijos siūlymu.
Journal of Irreproducible Results

Journal of Irreproducible Results ('Nepakartojamų rezultatų žurnalas'), JIR – mokslinio humoro žurnalas JIR buvo įkurtas 1955 m. Izraelyje, jo įkūrėjai buvo virusologas Aleksandras Konas (Alexander Kohn) ir fizikas Haris Lipkinas (Harry J. Lipkin), norėję įkurti humoro žurnalo mokslininkams apie mokslą. Žurnale spausdinamas unikalus pokštų, satyros apie mokslo gyvenimą, karikatūrų apie mokslą ir diskusijų apie juokingus, bet realius tyrimus mišinys. Žurnalas pakeitė kelis leidėjus. Nuo 2004 m. žurnalo redaktorius yra astronomas Normanas Sperlingas (Norman Sperling) .

Istorija

1964-1989 m. leidėjas buvo medikas tyrėjas Džordžas Šeras (George H. Scherr). Po jo JIR leidėjas buvo kompanija Blackwell Scientific Publications. 1991-1994 m., kol JIR leido Blackwell, redaktorius buvo Markas Abrahamsas (Marc Abrahams), 1994 m. jis ėmė leisti konkuruojantį žurnalą Annals of Improbable Research (AIR) ir sukūrė Ig Nobel premiją.
1994 m. Blackwell grąžino JIR Džordžui Šerui, kuris buvo leidėjas ir redaktorius iki 2003 m. Visą tą laiką Dž. Šeras buvo iškėlęs kelias bylas prieš M. Abrahamsą ir AIR, net tada, kai JIR buvo leidžiamas neperiodiškai.
JIR sulaukė dėmesio iš JAV karinės žvalgybos, kai vieno jo straipsnio kopija buvo aptikta Artimuosiuose Rytuose paliktame vieno teroristo bute. Straipsnis buvo labai nerealistinis, absurdiškas aiškinimas, kaip reikia pasigaminti branduolinį užtaisą. Neišmanantis Al-Qaeda narys jį pasidėjo kaip vertingą informaciją. Dėl to buvo pradėtas oficialus neilgai trukęs tyrimas.
Gargatūnas

Gargatūnas (lot. Tetrao urogallus  x Tetrao tetrix ) – vištinių paukščių (Galliformes) būrio, tetervininių (Tetraonidae) šeimai priskiriamų kurtinio (Tetrao urogallus) patino ir tetervino (Tetrao tetrix) patelės savaiminis mišrūnas.
Kurtiniai nerasdami patelių, atskridę į tetervinų tuoktuves poruojasi su tetervomis. Iš apvaisintų kiaušinių išsirita gyvybingi jaunikliai, bet subrendę jie būna nevaisingi, tad palikuonių neturi. Anot biologo Broniaus Šablevičiaus, Lietuvos Aukštaitijos nacionaliniame parke gargatūnai buvo pastebėti du kartus. Pasak jo, 2004 metų balandžio – gegužės mėnesį buvo stebimas miško pievoje esančioje tetervinų tuoktuvietėje tarp Murmų ir Kretuonių kaimų, esančių Švenčionių rajono savivaldybėje (R. N., K. Čepėnas). Manoma, galbūt tas pats paukštis šią tuoktuvietę lankė ir 2005 bei 2006 metais (R. N., S. P.).
Rusijoje yra įrodytų faktų, kad tetervinai ir su jerubėmis (Tetrastes bonasia) veda mišrūnus, kas natūraliai gamtoje yra labai retas atvejis, kadangi šios rūšys priklauso dviem skirtingoms gentims – Tetrao ir Tetrastes.
I'm Talking

I'm Talking buvo Australijos XX amžiaus 9 dešimtmečio roko grupė.
Padubrinai

Istorija

Padubrinų kaimas istoriniuose šaltiniuose minimas 1664 m. Priklausė Švėkšnos bažnyčios klebonui. Sovietmečiu Padubrinuose buvo Švėkšnos tarybinio ūkio karvidė ir veršidė.
1923 m. Padubrinų kaime buvo 28 gyventojai (7 ūkiai), 1997 m. – 9 gyventojai (4 ūkiai).
Granados departamentas

Geografija

Departamento paviršių sudaro lygumos ir plynaukštės, į kurias įsiterpia vulkaniniai masyvai. Granados departamente stūkso Mombačo ugnikalnis. Priklauso Nikaragvos ežere esančios Granados salelės bei vulkaninė Sapateros sala. Departamentui priklauso dalis Apojo tvenkinio.
Gran Preri

Istorija

Gyvenvietė įkurta XVIII a. pabaigoje – XIX a. pradžioje prerijose.
Mikalojus Zaviša

Biografija

Kilo iš bajorų Zavišų giminės, herbo „Labedz“ savininkas. Jono Zavišos ir Anastasijos Tryznaitės sūnus.

Šeima

Buvo vedęs Elžbietą Radvilaitę (1592–1627), Stanislovo Radvilos II dukterį. Nuo santuokos su ja turėjo tik dukteris, viena iš kurių Liudvika Zavišaitė buvo viena pirmųjų Misko bernardinių.
Masters (angliškasis biliardas)

Masters (meistrai) - profesionalus angliškojo biliardo turnyras. Nors jis ir nėra reitinguojamas (žaidėjai negauna reitingo taškų), tačiau laikomas vienu iš pačių prestižiškiausių turnyrų, kurio prizinis fondas yra didžiausias iš visų, išskyrus pasaulio angliškojo biliardo čempionatą. Daugiausia kartų šį čempionatą yra laimėjęs Ronnie O'Sullivan. Šiuo metu "Masters" turnyras vyksta kiekvienais metais, sausio mėnesį Londone.

Turnyro istorija

Pirmą kartą turnyras surengtas Londone, 1975 m. Į jį buvo pakviesta 10 žaidėjų. Finalą John Spencer laimėjo prieš Ray Reardon rezultatu 9-8, tuo pačiu gaudamas £2000 (7600 Lt) čekį. Mačo rezultatui esant lygiam 8-8 ir paskutinėje partijoje rezultatas buvo lygus, todėl buvo išimtas juodas rutulys, kurį įmušus buvo išaiškintas turnyro nugalėtojas.
Vėliau turnyro dalyvių skaičius dažnai keitėsi.
2005 m. turnyras pakeitė pavadinimą į Rileys Club Masters, 2006 - į Saga Insurance Masters, kol, galiausiai, 2009 m. pavadinimas buvo grąžintas į tiesiog Masters.

Įvairūs faktai

Tik dviem žaidėjams šiame turnyre pavyko surinkti maksimalų taškų breiką: Kirk Stevens prieš Jimmy White 1984 ir Ding Junhui prieš Anthony Hamilton 2007 m.
Markas Selby šiame turnyre žaidė tris kartus ir visuomet pasiekė finalą (du kartus tapo čempionu)
HSQLDB

HSQLDB – reliacinių duomenų bazių valdymo sistema, parašyta Java kalba. Turi JDBC tvarkyklę, palaiko nemažą dalį SQL specifikacijos. Naudojama daugelyje atviro kodo projektų ir netgi komerciniuose produktuose. Pasižymi stabilumu ir patikimumu, didele sparta, užima mažai vietos, gali veikti ir vien tik pagrindinėje atmintyje. Laisvai platinama (BSD licencija).
Mūrinė (Biržai)

Aplinkinės gyvenvietės

Pamūriškis – 1,4 km
Devynbalsiai – 0,6 km
BIRŽAI – 5 km
Obelaukiai – 0,5 km
Bronius Akstinas

Biografija

1950 m. baigė Druskininkų vidurinę mokyklą, 1956 m. – žurnalistikos studijas Vilniaus universitete.
1952–1961 m. „Tiesos“ redakcijos korespondentas, kultūros, feljetonų skyrių vedėjas. 1961–1991 m. naujienų agentūros „Novosti“ (APN) Lietuvos skyriaus korespondentas. 1979 m. LSSR nusipelnęs žurnalistas. Išleido informacinių leidinių apie Lietuvą.
Antalijos provincija

Lankytinos vietos

Antalijos provincijoje yra gausybė archeologinių radinių vietų. Tarp jų yra vakarinėje dalyje esantys senovės Likijos miestų Ksanto, Miros, Limiros ir Arikandos bei iš dalies po vandeniu esantys griuvėsiai aplink Kekovą, tarp Miros ir Kašo. Šiauriau Antalijos yra Pisidijos Termesas ir Selgė, taip pat priešistorinė Karaino ola. Rytuose yra Pamfilijos miestai Perga, Aspendas, Sidė ir Silionas.

Istorija

Antalija buvo apgyvendinta dar priešistoriniais laikais. Žmonių gyvenimo pėdsakų Karaino olose (30 km šiauriau nuo Antalijos miesto) atrandama iš ankstyvojo paleolito (150 000–200 000 m. pr. m. e.) laikų. Kiti radiniai datuojami mezolitu (Beldibio olos), neolitu ir vėlesniais laikotarpiais rodo, kad šis regionas buvo nuolat apgyvendintas įvairioms civilizacijoms priklausančių žmonių.
Pirmą kartą regionas minimas hetitų laikotarpyje (II tūkst. pr. m. e.) kaip „Lukos žemių“ dalis (nuo čia kilęs Likijos pavadinimas). Likai pasižymėjo kaip puikūs jūrininkai (bei piratai), branginę savo nepriklausomybę.
Apeliavimas į lytį

Apeliavimas į lytį yra argumentacijos klaida, kai vyrams arba moterims priskiriamos kažkokios savybės vien todėl, kad jie priklauso tai lyčiai.
Ši klaida gana dažnai pasitaiko atrenkant žmones atsakingoms pareigoms užimti, jos paminėjimai naudojami paaiškinti mažesnį tokias pareigas užimančių moterų procentą. Klaida taip pat trukdo vienodai, objektyviai įvertinti darbo pasiekimus nepriklausomai nuo lyties. 
Požiūris į skirtingų lyčių galimybes ar joms prideramą vaidmenį labai skiriasi priklausomai nuo valstybės ir ne kartą keitėsi istorijos eigoje. Pavyzdžiui, Egipte 94.9% apklaustųjų mano jog esant kritiškam darbo vietų trūkumui turi būti ribojama moterų teisė dirbti. Islandijoje taip atrodo tik 3.6% žmonių. Viduramžių Europoje buvo manoma jog iš tiesų gerai gydyti sugeba tik moterys, tačiau prasidėjus raganų medžioklei gydytojo darbas tapo vyriška profesija. 
Logikos požiūriu, kai kuriuose apeliavimo į lytį argumentuose naudojamos ir kitos klaidos – išimtis, non-sequitur ir panašiai. Homoseksualams netolerantiškos visuomenės nuo šitos klaidos kenčia labiau.
Čedasų dolomito telkinys

Čedasų dolomito telkinys – išžvalgytas naudingųjų iškasenų telkinys Rokiškio rajone, Kunigiškių kaime, prie Čedasų, 1 km į pietvakarius nuo kelio  3604  Rokiškis–Maineivos–Naujasodė . Telkinyje numatoma dolomitinės skaldos gavyba. 2018 m. duomenimis, būsimo karjero vietoje vykdyti kai kurie paruošiamieji darbai. 
Detaliai išžvalgyti dolomito ištekliai, kuriuos planuojama naudoti, paplitę 35,2 ha plote, sudaro 4461 tūkst. m³. Dolomito klodas gali būti kasamas nenaudojant sprogdinimo. Kasybą karjere planuojama vykdyti visus metus. Metinės kasybos apimtys numatytos apie 600 tūkst. m³ skaldos. Dolomito klodo sausinimas karjere neturės įtakoti vandens lygio Čedaso ežere, o tuo pačiu ir saugomų paukščių buveinių. Iškasus visą naudingąjį klodą, telkinio vietoje susidarytų apie 14 m gylio vandeniu užpildyta duobė.
Bakajaus traktas

Bakajaus traktas (rus. Бакаев шлях; ukr. Бакаїв шлях) – vienas iš kelių vandenskyromis, kuriuo Krymo totoriai ir nogajai puldinėjo Rusijos pietinius pakraščius.
Tai Muravos trakto, ėjusio nuo Perekopo link Tulos, atšaka piečiau Seimo. Bakajaus traktas kirto Muravos traktą 40 km aukščiau Kursko. Pavadintas Bakajaus murzos, kuris buvo vienas Krymo totorių vadų ir XVI a. – XVII a. pradžioje dažnai puldinėjo pietinius Rusijos vardu.
Bakajaus trakto dalis Nuo Rylsko iki Bolchovo vadina Kiaulių keliu.
Vienas svarbiausių antpuolių, vykusių Bakajaus traktu, įvyko 1644 m., kai apie 30-40 tūkst. totorių įsiveržė į Putivlio, Sevsko ir Rylsko apskritis.
Frankas Levinsonas-Lesingas

Biografija

1883 m. baigė Sankt Peterburgo universitetą, nuo 1889 m. jame dėstė. 1892–1902 m. Tartu universiteto (Estija), 1902–1930 m. Leningrado politechnikos instituto profesorius; institute įkūrė pirmąją Rusijoje eksperimentinės petrografijos laboratoriją. Nuo 1925 m. TSRS mokslų akademijos narys. 1921–1939 m. Sankt Peterburgo universiteto Petrografijos katedros vedėjas, 1925–1929 m. TSRS mokslų akademijos geologijos muziejaus ir dirvožemio instituto direktorius, 1930–1938 m. jo iniciatyva įsteigto TSRS mokslų akademijos Petrografijos instituto direktorius. 1935–1939 m. TSRS mokslų akademijos Azerbaidžano ir Armėnijos filialų direktorius.

Mokslinė veikla

Remdamasis diferenciacijos procesais sukūrė pirmąją cheminę magminių uolienų klasifikaciją, plėtojo petrogenezės teoriją. Išryškino likvacijos procesus susidarant erupcinėms uolienoms, iškėlė ir pagrindė petrografinių formacijų idėją. Sukūrė petrochemijos mokslinę mokyklą. Vienas technogeninės petrografijos pradininkų. Svarbiausi veikalai iš teorinės petrografijos, kristalografijos, vulkanologijos, bendrosios geologijos.
Jo vardu pavadintas kalnagūbris ir ugnikalnis Kurilų salose, kalnas Šiaurės Žemės Bolševiko saloje, sala Karos jūroje Nordenskioldo salyne, mineralas lesingitas.
Yokohama FC

Istorija

Klubo ištakos siekia 1999 m. Dideliais laimėjimais negali pasigirti. Yra žaidę aukščiausioje lygoje (2007 m.), bet joje neįsitvirtino.
Nuo 2008 m. žaidžia J2 lygoje.
Elektra Mažeikiai

Istorija

Mažeikiuose dar nuo XX a. vidurio buvo komanda, nuolat žaisdavusi aukščiausiojoje lygoje. 
1961 m. buvo suburta ETG futbolo komanda prie Mažeikių elektrotechnikos gamyklos. (Gamykla buvo įkurta 1959 m., priklausė Vilniaus „Elfos“ gamybiniam susivienijimui). 
Penkis sezonus ETG, o vėliau „Elektra“ praleido A klasės pirmenybėse (Aukščiausioje lygoje). 
1966 m. aukščiausioje lygoje liko 15 vietoje (paskutiniai) ir sekė kritimas į Pirmą lygą.
Galiausiai, „Elektros“ komanda sunyko. Tai įvyko po 1971 m. sezono.
Pluoštas (laikraštis)

Pluoštas – dirbtinio pluošto gamyklos laikraštis, ėjęs nuo 1969 m. liepos 2 d. iki 1993 m. Kaune.

Istorija

Tiražas 1969 m. – 1500 egz., 1989 m. – 1500 egz., 1993 m. – 500 egz.
Patrų įlanka

Patrų įlanka (gr. Πατραϊκός Κόλπος, Patraikós Kólpos) – Jonijos jūros įlanka. Rytuose Riono sąsiauriu jungiasi su Korinto įlanka. Vakaruose jungiasi su Jonijos jūra. Įlankos riba laikoma linija nuo Oxeia salos iki Araxos kyšulio. Plotas – ~400 km². Plotis – 10-20 km. Ilgis – 50 km.
Įlankos pietrytinėje dalyje išsidėstęs Patrų uostas.
Įlankoje vyko trys mūšiai, gavę Lepanto mūšio vardą: 1499 m., 1500 m., ir 1571 m., nors Lepantas yra Korinto įlankoje.
Londono Gatviko tarptautinis oro uostas

Reisai

Iš uosto vyksta reisai į beveik 200 pasaulio vietovių.