google/wiki40b huggingface dataset:
Titulinė bažnyčia

Titulinė bažnyčia (lot. Titulus cardinalitius; angl. titular church) – bažnyčia Romoje, priskirta ar numatyta priskirti kardinolui kunigui.
Kardinolui kunigui Audriui Bačkiui 2001 m. vasario 21 d. paskirta titulinė Viešpaties Jėzaus Gimimo bažnyčia ir parapija (Chiesa della Nativita di N. S. G. C.), esanti Via Gallia, netoli Šv. Kazimiero lietuvių kolegijos.

Istorija

Pradžioje tai buvo bazilikos, kurioms vadovavo paskirti nuolatiniai presbiteriai, ir kurios buvo tai, kas dabar vadinama parapinėmis bažnyčiomis. Jos buvo vadinamos tituli ar tituli presbyterales ir skyrėsi viena nuo kitos vardais įkūrėjų ar savininkų, kurie jas globojo Bažnyčios vardu. Pvz., lot. Titulus Aemilianae, dabar bažnyčia Santi Quattro Coronati, vardą gavo iš savo įkūrėjos, kuriai priklausė didžiulė priemiesčio vila, kurios pamatai likę po bažnyčia ir kurios priėmimų salė tapo bažnytine bazilika. Seniausias žinomas tokios Romos bažnyčios paminėjimas yra Atanasijaus veikale „Apologija prieš arijonus“ (lot. Apologia contra Arianos), kur minima vyskupų taryba, susirinkusi „vietoje, kur presbiteris Vitas surinkdavo savo tikinčiuosius“.
V a. pabaigoje buvo 25 titulinės bažnyčios, tai minima veikale „Liber Pontificalis“. Tas pats skaičius, tik sąrašas skyrėsi, buvo minimas 499 ir 595 m. Romoje vykusių susirinkimų ataskaitose. 1120 m. jau buvo minimos 28 tokios bažnyčios. Šiais laikais titulinių bažnyčių statusą turi kur kas daugiau Romos bažnyčių.
1059 m. teisė rinkti popiežių buvo palikta tik septynių suburbinių diecezijų vyskupams, titulinių bažnyčių vadovams kunigams ir diakonijoms (angl. deaconry) vadovavusiems dvasininkams. Visi šie dvasininkai buvo pavadinti kardinolais. Netrukus po to prasidėjo tradicija dvasininkus ne iš Romos skirti kardinolais kunigais be įpareigojimo reziduoti Romoje ir asmeniškai būti atsakingiems už ganytojišką darbą jiems paskirtose titulinėse bažnyčiose. Ši tradicija tęsiasi ir dabar.

Dabartinė situacija

Dabar kardinolai kunigai su jų titulinėms bažnyčiomis susieti gana neįpareigojančiais ryšiais. Bažnyčiose lentose yra įrašyti jų vardai ir pavaizduoti jų herbai. Kardinolai kunigai dažnai kaupia lėšas savo bažnyčių palaikymui ir restauravimui, bet nedalyvauja realiame jų valdyme.
Dabar yra 143 presbiterinės titulinės bažnyčios. Panašiai kardinolai vyskupai gauna tik garbės titulus kaip 7 suburbinių diecezijų vadovai, o kardinolai diakonai – garbės titulus kaip 69 diakonijų bažnyčių vadovai.
Rytų apeigų katalikų bažnyčių patriarchai, kurie tapo kardinolais, yra išimtis. Jie neturi titulinių bažnyčių, jų patriarchijos atstoja jų titulines bažnyčias. Jie priskiriami kardinolų vyskupų ordinui. Vyresnumo eilėje jie eina po kardinolų vyskupų, valdančių septynias suburbines diecezijas, ir prieš kardinolus kunigus.

Diakonijos

Terminu titulinė bažnyčia kartais laisvai vadinamos ir diakonijos (lot. diaconiae), priskirtos kardinolams diakonams. Pradžioje tai buvo labdaros institucijos, pirmą kartą paminėtos ryšium su popiežiumi Benediktu II (684–685 m.). Popiežius Adrianas I (772–795 m.) įtvirtino, kad diakonijų yra 18, ir šis skaičius nekito iki XVI a.
Kirsten Price

Biografija

Kirsten Prais gimė Kalgaryje, Kanada, 1981 metų lapkričio 13 d., penktadienį. Netrukus po to šeima persikėlė į JAV ir apsistojo Bostone, kur Kirsten ir užaugo. 
Ji mokėsi Fišerio koledže, tačiau jo nebaigė. Vėliau lankė kosmetologų kursus ir gavo licenciją užsiimti šia veikla, nors niekada to nedarė. 
Savo karjerą suaugusiųjų versle Kirsten pradėjo pozuodama apsinuoginusi įvairiems žurnalams, tarp jų ir „Playboy“  bei pelnydama „Miss Hawaiian Tropic“ nugalėtojos titulą.  
Pradėjusi garsėti kaip modelis, Kirsten persikėlė į Los Andželą, kur apsistojo pas savo draugę Džesę Džein. Pastaroji jau filmavosi pornografiniuose filmuose ir pakvietė prisijungti ir Kirsten. Jos pirmuoju filmu tapo juosta „Loaded“, kurios filmavimo metu ji susipažino su būsimu vyru Barrett Blade. 
2005 metais Kirsten pasirašė sutartį su kompanija „Wicked Pictures“.
2010 metais kartu su kolege Kejden Kros ir komiku Dave Attell vedė AVN apdovanojimų ceremoniją.

Kita veikla

2006 metais ji dalyvavo realybės šou „My Bare Lady“ ir pateko tarp 4 finalininkų. 
Kartu su drauge ir aktore Džese Džein 2006 m. kovą vedė Playboy TV šou „Night Calls“.
Yra atlikusi epizodinius vaidmenis TV serialuose, „Weeds“, „X – Play“ (2011), „Canoga Park“ (2007) ir „Sex Games Vegas“ (2005–2006).

Šeima

Kirsten nuo 2004 iki 2006 metų buvo ištekėjusi už kolegos aktoriaus Barett Blade.
Liublianos Olimpija

Istorija

Komanda nuo pat įkūrimo tapo viena stipriausių Jugoslavijos komandų, vėliau Slovėnijai atgavus nepriklausomybę, diktavo madas šios šalies krepšinio lygoje. Komandą ilgą laiką treniravo Zmago Sagadinas, su kuriuo Liublijanos komanda pasiekė didžiausias pergales.
Daug kartų kito komandos pavadinimas, iš pradžių ji vadinosi „Svoboda“. Vėliau tapo „ASK Olimpija“, „Brest Olimpija“, „Iskra Olimpija“, „Smelt Olimpija“ ir galiausiai „Union Olimpija“.
2006 m. komandą ištiko finansinė krizė, visi ekipos žaidėjai prabilo apie nemokamus atlyginimus, „Olimpiją“ dėl nesumokėtos algos paliko keli žaidėjai ir treneris Tomo Mahoričius.
Uteliai

Istorija

Minimi 1591 m., buvo 14 kiemų.
Alytaus Dzūkijos pagrindinė mokykla

Istorija

1963 m. Alytaus 1-oji vidurinė mokykla perkelta į naują pastatą Tvirtovės gatvėje. 1965 m. pradėtas sustiprintas prancūzų kalbos mokymas. 1967 m. prie mokyklos pastatytas tipinis 120 vietų bendrabutis, kuriame buvo apgyvendinti moksleiviai iš Alytaus apylinkių. 1983 m. pastatytas 13 klasių priestatas su valgykla.
1996 m. pavadinta Dzūkijos vidurine mokykla. Tęsiamos humanitarinės tradicijos – mokoma net penkių užsienio kalbų (prancūzų, anglų, rusų, italų ir ispanų).
Nuo 2010 m. pagrindinė mokykla.
Patron Tequila

Dainos informacija

Pirmiausiai šią dainą pavadinimu „Hey Girl“ įrašė grupės narė Aria savo solo projektui. Vėliau šią dainą perdainavo R&B atlikėja Keri Hilson su reperiais Lil Jon & T-Pain. Daina turėjo būti Keri debiutiniame albume „In A Perfect World...“, tačiau ji nepateko dėl nežinomų priežasčių į albumą. Tada dainą įrašė naujai susikūrusi grupė „Paradiso Girls“, išleisdama kaip singlą su Eve ir Lil Jon vokalais.

Vaizdo klipas

Vaizdo klipo režisierius yra Ray Kay. Klipas nufilmuotas per 3 dienas. Vaizdo klipas prasideda vaikinui nusipirkus Dr. Dre ausines. Vėliau per klipą visos grupės narės susitinka tą vaikiną ir flirtuoja su juo: Aria autobuse, Chealsea degalinėje, Kelly parduotuvėje, Lauren parduotuvėje prie kasos, o Shar autobusų stotelėje. Klipo mintis, kad vaikinas ausines užsidėdamas fantazuoja apie merginas, o realybėje jos nepastebi jo. Taip pat klipe rodomos scenos su Eve ir Lil Jon naktiniame klube. Klube galima matyti ir atlikėją „Space Cowboy“. Grupė taip pat šoka pilkoje scenoje. Vaizdo klipas buvo nutekintas į internetą birželio 5 d. Klipo premjera buvo per „Yahoo“ svetainę 2009 m. birželio 15 d.
Kopra

Kopra – džiovinti kokoso riešutų branduoliai. Ji paprastai gaminama kokospalmių augimvietėse, iš sunokusių perskeltų riešutų išėmus minkštimą ir jį džiovinant saulėje arba krosnyse. Kopra naudojama maistui, iš jos sutarkavus gaunamos kokosų drožlės, spaudžiamas kokosų aliejus, išspaudos šeriamos galvijams.
Kopra turi apie 64 % riebalų, 7 % baltymų, 24 % angliavandenių, yra geras mangano, vario, magnio, fosforo, seleno, vitamino B6 šaltinis.
Kaip prekė kopra ėmė populiarėti apie 1860 metus Pietų Azijoje. 2008 m. duomenimis, pagrindinės koprą eksportuojančios šalys buvo Filipinai, Indonezija, Šri Lanka.

Žodžio kilmė

Malajiečių kalba kopra reiškia 'džiovintas kokosas'.
Pajūriškiai

Aplinkinės gyvenvietės

BIKAVĖNAI
Ferkesedugu

Istorija

Ferkesedugu įkurtas XIX a., Kongo (Vataros) imperijos žemėse, senufų gyvenamame plote. Miestas pavadintas įkūrėjo Ferkesės garbei. Amžiaus pabaigoje Ferkesedugu užkariautas Vasulu imperijos, o netrukus – Prancūzijos. Kolonijiniais metais tapo svarbiu medvilnės auginimo centru.
Minsko aukštuma

Minsko aukštuma (bel. Менскае ўзвышша) – moreninių kalvų sistema Baltarusijoje, Minsko srities šiaurės vakaruose, aukščiausia Baltarusijos kalvyno dalis. Aukštis iki 345 m (Dzeržinskio k.). Pušų ir mišrieji miškai. Šlaitai išarti.
Gonkūrų premija

Gonkūrų premija (pranc. Le prix Goncourt) – Prancūzijos literatūros premija, teikiama Gonkūrų akademijos (Académie Goncourt) „geriausios ir vaizdingiausios metų prozos“ autoriui.
Gonkūrų premija įsteigė prancūzų rašytojas Edmondas Gonkūras (1822–1896). Savo testamente jis pareiškė, kad Gonkūrų akademijos žiūri nariai – dešimt rašytojų, nepriklausančių Prancūzijos akademijai – privalo vieną kartą per mėnesį susitikti restorane. Iš pradžių šie susitikimai vykdavo Nobelio restorane „Drouant“. Nuo 1912 m. premijos teikimo komisija šios tradicijos atsisakė. Gonkūrų piniginės premijos suma – 50 frankų – išliko nepakitusi. Čekį laureatai dažniausiai įsirėmina. Gonkūrų premija suteikiama kasmet pirmąją gruodžio savaitę už geriausią modernų prozos kūrinį prancūzų kalba.
AFC Llwydcoed

Istorija

Klubas įkurtas 1931 m. Tuo metu vadinosi Llwydcoed Welfare. Yra žaidę kelis sezonus antroje pakopoje, bet joje neįsitvirtino.
Silos regionas

Geografija

Regionas yra Sahelio gamtinėje srityje.

Gyventojai

Regionas priklauso Darfūro (Vadajaus) kultūrinei zonai. Rytinėje regiono dalyje gyvena furai ir fongorai, centrinėje dalyje dyvena dadžiu, ikikolonijiniu laikotarpiu sukūrę Dar Silos valstybę, o vakarinėje vyrauja kadžaksiai (kalbantys Čado grupės kalba). Yra bagarų (arabų).
Pilišo kalnai

Pilišo kalnai (veng. Pilis) – kalnų masyvas Vengrijos šiaurinėje dalyje, į šiaurės vakarus nuo Budapešto, Uždunojės kalnyne. Aukštis siekia 757 m (Pilišo kalnas).
Pilišo masyvas klintinis, plokščiaviršūnis. Paplitę karstiniai reiškiniai, yra daugiau kaip 150 karstinių urvų, didžiausias – Ladeni–Barbangas (ilgis 400 m, gylis 63 m).
Pilišo kalnai yra drėgniausia Vengrijos vieta – čia per metus iškrenta iki 1200 mm kritulių. Kalnų šlaitus dengia bukų miškai. Plėtojamas turizmas (populiari poilsio vieta Vengrijoje), įsteigtas biosferos rezervatas, Dunojaus–Ipolio nacionalinis parkas (įkurtas 1997 m.).
Vietovardis laikomas slaviškos kilmės, lyginamas su svk. pleš („plikakalnis“). Senovėje Pilišo masyvas buvo vengrų valdovų medžioklės plotas.
Į asmenybę orientuota terapija

Į asmenį orientuota psichoterapija dar yra žinoma kaip Rodžerso arba humanistinė psichoterapija. Ją sukūrė ir išvystė Karlas Rodžersas 5-ajame ir 6-ajame XX a. dešimtmečiuose. Ši technika remiasi terapeuto ir kliento bendravimu bei asmeniniais tarpusavio ryšiais. Sesijų metu terapeutas skatina klientą dalintis savo patirtimis bei jausmais. Jis sukuria tinkamą aplinką kliento asmenybės vystymuisi ir augimui, išlaikydamas neutralią poziciją kliento emocijų ir minčių atžvilgiu, susilaikydamas nuo savo nuomonės reiškimo, taip pat rodydamas visišką nuoširdumą, supratimą, empatiją bei besąlygišką teigiamą nusiteikimą kliento atžvilgiu. Šis netiesioginis metodas padeda klientui pamatyti terapeuto reflektuojamas savo paties mintis ir emocijas, bei objektyviau jas įvertinti. Tai leidžia jam pačiam surasti savo problemų sprendimus. Rodžerso terapijos metodai taikomi ir kitose psichoterapijose, kaip psichoanalizė. Nors ši terapija kritikuojama dėl struktūros trūkumo bei pernelyg didelės terapijos sėkmės priklausomybės nuo terapeuto, tai pasirodė esanti efektyvi ir plačiai naudojama technika.
Galapaginis jūrų lokys

Aprašymas

Galapaginis jūrų lokiai yra mažiausi iš visų ausytųjų ruonių. Suaugusių patinų vidutinis kūno ilgis apie 150 cm, svoris apie 64 kg. Patelių vidutinis ilgis 120 cm, svoris – 28 kg. Minta daugiausia žuvimi ir galvakojais. Daugiau nei 70 % laiko praleidžia sausumoje, ilgiau nei bet kuri kita ruonių rūšis. Išgyvena apie 20 metų.

Paplitimas, gausumas

Tai yra endeminė Galapagų salų rūšis, neaptinkama niekur kitur pasaulyje. Laikosi ant uolingų salų pakrančių, kurios yra vakarinėje salų pusėje, niekur nemigruoja.
Nuo XIX a. galapaginių jūrų lokių populiacija ėmė nykti. Dėl kailių buvo išžudyti tūkstančiai ruonių. Nuo 1959 m., siekiant apsaugoti šiuos ir kitus Galapagų salų gyvūnus, Ekvadoras Galapagų salas paskelbė nacionaliniu parku. Nuo tada rimtesnių ruonių brakonieriavimo atvejų neužfiksuota.
1978 m. galapaginių jūrų lokių populiaciją sudarė apie 75 000 individų.
Tačiau, nepaisant apsaugos įstatymų, tragišku smūgiu ruonių populiacijai tapo 1982 – 1983 El Ninjo sukelti klimato pasikeitimai. Mirė beveik visi ruoniukai ir apie 30% suaugusių.
2006 m. ruonių populiaciją sudarė tik 10 000 – 15 000 gyvūnų.
Nuo 1982 m įrašytas į Tarptautinę raudonąją knygą. 1996 m. statusas pakeistas į Pažeidžiamų (Vulnerable, VU) kategoriją. Nuo 2008 m. į Nykstančių (Endangered, EN) kategoriją

Taksonomija

Kartais rūšis yra laikoma Pietų Amerikos jūrų lokio (Arctocephalus australis) porūšiu Arctocephalus australis galapagoensis, kadangi filogenetiškai yra labai artima šiai rūšiai.
Vilius Jauniškis

Biografija

1968 m. baigė Čiurlionio vidurinę meno mokyklą Vilniuje, 1978 m. – Vilniaus valstybinį dailės institutą.
Nuo 1975 m. – žurnalo „Švyturys“ meninis redaktorius, Lietuvos žurnalistų sąjungos narys. Vėliau dar maketavo žurnalus „Kardas“ ir „Pagrandukas“.  1998 m. žurnalo „Mokslas ir gyvenimas“ meninis redaktorius, savaitraščio „Žaliasis pasaulis“ dailininkas dizaineris. Maketavo ir iliustravo poezijos bei prozos knygų.
Irena Vaišvilaitė

Biografija

1979 m. Maskvos valstybiniame M. V. Lomonosovo universitete baigė meno istoriją, 1984 m. įgijo daktaro laipsnį. 1998 m. Romos Popiežiškajame Grigaliaus universitete baigė bažnyčios istorijos studijas ir įgijo daktaro laipsnį.
1991–1998 m. dirbo Romoje, buvo Vatikano radijo lietuviškų laidų redakcijos bendradarbė. 2001–2004 m. – Laisvosios Europos radijo Prahoje redaktorė. Dėstė Vilniaus universitete, Vilniaus dailės akademijoje.
2003–2007 metais ėjo prezidento V.Adamkaus vyriausiosios patarėjos pareigas. 2008–2012 m. buvo Europos humanitarinio universiteto Vilniuje prorektorė.
2012 - 2017 m. buvo Lietuvos ambasadorė prie Šventojo Sosto ir Maltos Ordino. Nuo 2017 m. birželio 30 d. - nepaprastoji ir įgaliotoji ambasadorė Lietuvos Respublikos nuolatinėje atstovybėje prie UNESCO.
Poliglotė. Be gimtosios lietuvių dar moka italų, anglų, prancūzų, lenkų, čekų, rusų kalbas.
Laima Garnelienė

Laima Garnelienė (g. 1954 m. Marijampolėje) – teisininkė, teisėja, Lietuvos apeliacinio teismo Baudžiamųjų bylų skyriaus pirmininkė, teisėjų savivaldos veikėja.

Biografija

1977 m. Vilniaus universiteto Teisės fakultete baigė teisės studijas, įgijo teisininkės kvalifikaciją.
Nuo 1977 m. iki 1981 m. Anykščių rajono žemės ūkio valdyba vyresnioji juriskonsultė, nuo 1981 m. iki 1986 m. Marijampolės tarprajoninės prokuratūros prokuroro padėjėja, nuo 1986 m. iki 1987 m. Marijampolės rajono „Tarybų Lietuvos“ kolūkio vyr. juriskonsultė, nuo 1987–1992 m. Marijampolės tarprajoninės prokuratūros prokuroro padėjėja.
Nuo 1992 m. iki 1995 m. Marijampolės rajono apylinkės teismo teisėja, nuo 1993 m. iki 1995 m. pirmininko pavaduotoja, nuo 1995 m. Lietuvos apeliacinio teismo teisėja, nuo 1999 m. Baudžiamųjų bylų skyriaus pirmininkė.
Nuo 2006 m. birželio mėn. iki 2010 m. lapkričio 29 d. Teisėjų tarybos pirmininkė Nuo 2010 m. lapkričio 29 d. Teisėjų tarybos sekretorė.
2010 metų birželio mėn. pretendavo į Lietuvos apeliacinio teismo pirmininko vietą. Pretendentų į teisėjus atrankos komisija L. Garnelienei skyrė pirmą vietą, tačiau LR prezidentė pasirinko Egidijų Žironą.
Hans-Joachim Zander

Biografija

Gimė 1933 m. rugpjūčio 27 d. Klaipėdoje, staklininko šeimoje. Mokėsi pradinėje mokykloje Klaipėdoje, tačiau 1944 m. pasitraukė į vakarus, apsigyveno Saksonijoje. 1959 m. baigė elektros inžinerijos studijas Drezdeno technikos universitete. Baigęs mokslus pradėjo dirbti Berlyno mokslų akademijoje ir Berlyno elektros aparatų gamykloje Friedrich Ebert. Daug dirbo tobulindamas komutatorių sistemas. 1971 m. tapo mokslų daktaru. Dėstė Drezdeno technikos universitete. 1993-1997 m. vadovavo privačiai automatinių prietaisų įmonei Automatisierung Dresden GmbH. Per savo darbo metus parengė 6 knygas ir daugiau kaip 50 mokslinių straipsnių, jam priklauso 14 patentų.
Indinis kiaurasnapis gandras

Paplitimas ir biotopas

Paplitę Indijoje, Šri Lankoje bei kai kuriose Indokinijos pusiasalio dalyse. Biotopas – pelkynai, užliejamos pievos, limanai, sūrūs ežerai, ryžių laukai.

Išvaizda

Šiek tiek mažesni už baltąjį gandrą. Kūno ilgis 81 cm, atstumas tarp ištiestų sparnugalių – 147–149 cm. Kūnas pilkšvai baltas, tik sparnai ir dvišakė uodega yra juodos spalvos. Rainelė tamsiai ruda. Snapas platus, geltonai pilkos spalvos. Posnapis išlinkęs, su antsnapiu susiglaudžia tik snapo gale. Kojos raudonos. Jaunikliai rudo atspalvio. Snapas pilkas, posnapis nėra išlinkęs.

Biologija

Dieniniai paukščiai. Migrantai. Sklando pasinaudodami kylančio šilto oro srovėmis. Bendruomeniniai, peri didelėse kolonijose, kartu su kitais vandens paukščiais. Balso stygos nėra gerai išvystytos. Veisimosi metu kalena snapu. Skrisdami būriais yra labai triukšmingi. Skleidžiamas garsas primena ančių gagenimą.
Minta moliuskais, vėžagyviais, kirmėlėmis, varliagyviais, ropliais, vabzdžiais ir žuvimi. Maisto ieško braidydami vandenyje, pavieniai. Grobį suryja visą iš karto, arba, pasinaudodami aštriu posnapiu, sutraiško.
Monogamai, bet yra pastebimi ir poligamijos atvejai. Veisiasi birželio – gruodžio mėnesiais, pučiant musoniniams vėjams. Lizdus krauna kolonijose kartu su kitais vandens paukščiais. Lizdas apie 100 cm skersmens. Lizdas kraunamas iš lapų, žolių, šakų. Krauna abu tėvai. Dėtyje 2 – 5 balti kiaušiniai. Inkubacija 27 – 30 dienų. Jaunikliai lizde maitinami 35 – 36 dienas.
Jauniklius medžioja varnos, indiniai dėmėtieji ereliai, varanai.
Kartos trukmė 18 metų.
Panama (skrybėlė)

Panama – tradicinė lenktakraštė skrybėlė, kilusi iš Ekvadoro. Lengva, gaminama iš palminės karliudovikos (Carludovica palmata) lapų suslegiamų šiaudų. Kadangi šiaudinės ekvadoriečių skrybėlės XIX–XX a. pr. buvo eksportuojamos per Panamą, joms prigijo panamos pavadinimas. Ypač didelė panamų paklausa kilo Kalifornijos aukso karštligės metu, be to, skrybėlėms „reklamą“ padarė JAV prezidentas Teodoras Ruzveltas, kuris lankydamas Panamos kanalo statybas nešiojo panamą. XX a. pirmojoje pusėje panamos buvo populiarus poilsiautojų, turistų galvos apdangalas, nes yra lengvos, gerai vėdinamos, spalvingos ir tinka nešioti karšto klimato sąlygomis.
Nors ilgą laiką Ekvadoras buvo pagrindiniu panamų gamintoju pasaulyje, vėliau iškilo Kinijos gamintojai, kurie iš pigių medžiagų pradėjo gaminti panamų imitacijas.
Pasifajė

Mitas

Kai Minas neištesėjo pažado ir atsisakė paaukoti Poseidonui paties dievo siųstą nuostabų baltą jautį, Poseidonas sukėlė Pasifajei nesveiką potraukį jaučiui. Pagal kitą versiją, šį potraukį Pasifajei sukėlė Afroditė, taip keršydama Pasifajei ir jos tėvui Helijui už tai, kad Helijas buvo atskleidęs Hefaistui slaptus Afroditės ir Arėjo meilės ryšius. Nuo jaučio Pasifajė pagimdė Minotaurą, pabaisą jaučio galvą ir žmogaus kūnu, kurį Minas uždarė labirinte.

Kultas

Pasifajė buvo garbinama kaip orakulinė deivė Spartos provincijoje Talamajoje. Geografas Pausanijas aprašo nedidelę šventyklą, esančią netoli švaraus upelio, jos šove bronzinės Helijo ir Pasifajės statulos. Jis taip pat Pasifaję lygina su Ino ir Selene.
Sarnas

Istorija

Prieš prijungiant miestą prie Neapolio karalystės, buvo Sarno grafystė, kurią valdė Orsinių, Kopolų, Sutavilų ir Kolonų šeimos.
1998 m. gegužės 5 d. Sarną ir aplinkinius Kvindičio, Siano ir Bračiljano kaimus nuniokojo nuošliaužos. 180 namų buvo sugriauti, 450 apgadinti, žuvo 161 žmogus. Nušliaužas sukėlė stiprios liūtys trukusios kelias dienas, bet kaltinamas ir aplinkos programų trūkumas. Italijos Aplinkos Apsaugos ministerija išleido keletą įstatymų, kurie vadinami Sarno vardu.
Parlamentinis valdymas

Parlamentinis valdymas – valstybės valdymo forma, kai valdžia koncentruojama parlamente.
Parlamentinio valdymo atveju ministrų kabinetas yra atsakingas parlamentui. Paprastai tiek ministras pirmininkas, tiek ministrai yra parlamento nariai.
Parlamentinio valdymo pranašumu laikoma tai, kad, jei parlamente yra stabili dauguma, yra aišku, kuri partija turi prisiimti atsakomybę už valstybės valdymą. Tačiau jei dauguma nėra stabili, vyksta dažnos vyriausybės krizės.
Jablona Lackos valsčius

Istorija

Nuo V a. pr. m. e. iki V-VI a. dabartinio valsčiaus teritorijoje gyveno jotvingių gentis. XIII a.-XIV a. šias žemes užėmė Lietuvos Didžioji Kunigaikštystė. Nuo XIII a.-XIV a. iki 1513 m. priklausė Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės Trakų vaivadijai, nuo 1513 m. iki 1569 m. Liublino unijos Palenkės vaivadijai. Nuo 1569 m. iki 1795 m. buvo Abiejų Tautų Respublikos Mažosios Lenkijos provincijos Palenkės vaivadijos valdose.
Nuo 1795 m. iki 1807 m. priklausė Austrijos karalystės Vakarų Galicijos Sedlcų cirkului. Nuo 1807 m. iki 1815 m. priklausė Varšuvos kunigaikštystės Sedlcų departamentui. Nuo 1816 m. iki 1837 m. priklausė Rusijos imperijos Lenkijos Kongreso karalystės Palenkės vaivadijai, 1837–1844 m. Palenkės gubernijai, nuo 1844 m. iki 1866 m. Liublino gubernijai, nuo 1867 m. iki 1914 m. Sedlcų gubernijai.
Nuo 1914 m. iki 1919 m. priklausė Vokietijos imperijos Varšuvos generalgubernijai. 1919–1939 m. priklausė II Lenkijos Respublikos Varšuvos vaivadijai. 1939–1945 m. priklausė Trečiojo reicho Generalgubernijai. 1945–1975 m. priklausė Varšuvos vaivadijai. 1975–1999 m. priklausė Sedlcų vaivadijai.

Administracinis suskirstymas

Bujali Gnevošė, Bujali Mikošė, Čekanuvas, Dzežbi Šlacheckiai, Dzežbi Vlošcianskiai, Grudekas, Grudek Dvuras, Jablona Kolonija, Jablona Lacka, Jablona Šrednia, Kžemien Viešas, Kžemien Zagaciai, Luzkai, Luzki Kolonija, Moložev Viešas, Morškuvas, Nemirkai, Novomodna, Stara Jablona, Teofiluvka, Točiski Podbornė, Točiski Šredniai, Tonča, Viežbice Guzai, Viežbice Strupkai, Vieska Viešas, Viruvas, Vladislavuvas.
Salaridai

Kilmė

Salaridai kilo iš Gilano regiono Kaspijos jūros pietvakarinėje pakrantėje. Ten jie IX a. II pusėje įsitvirtino Šamirano mieste (netoli dab. Zandžano) ir turėjo artimus ryšius su Džustanidais, valdžiusiais piečiau.

Sunykimas

971 m., baigiantis Ibrahimo valdymui, prasidėjo Salaridų nykimas. Pirmiausia iš jų buvo atimtas Gandžos miestas (o vėliau visas Aranas), kur įsitvirtino Šadadidai. 979 m. Ibrahimas buvo įkalintas, o 983 m. mirė. Po jo įkalinimo nauja Azerbaidžano dinastija, kilusi iš Tebrizo – Ravadidai – užvaldė visą Pietinį Azerbaidžaną, 984 m. galutinai pabaigdami jų valdymą.
982 m. dinastijos atšaka laikinai valdė Dviną, bet greitai jį prarado.
Ilgiausiai kita dinastijos atšaka išsilaikė Salaridų tėvonijoje, Gilane. Jie sugebėjo priešintis Gaznevidams iki 1036 m. Susikūrus Seldžiukų sultonatui, jie kurį laiką valdė kaip vasalai, o apie 1062 m. galutinai nunyko.