google/wiki40b huggingface dataset:
Ryan Brathwaite

Biografija

Ryan Brathwaite debiutavo tarptautiniu mastu 2005 m. pasaulio jaunimo lengvosios atletikos čempionate kur įveikė 110 m barjerinio bėgimo distanciją per 13,44 s ir pelnė sidabro medalį. Po metų sportininkas itin sėkmingai pasirodė regioniniame Centrinės Amerikos ir Karibų jaunimo čempionate, kur jis pelnė aukso medalį. Nuo 2007 m. Brathwaite pradėjo savo karjerą saugusiųjų profesionalų lygiu. Tais pačiais metais jis įveikė kvalifikacinį normatyvą ir pateko į 2007 m. Pasaulio lengvosios atletikos čempionatą kur jis pasiekė pusfinalio bėgimus. Tų metų Pan Amerikos žaidynėse sportininkas finaliniame bėgime užėmė ketvirtąją vietą. Nuo 2008 m. sportininkas pradėjo reguliariai gerinti šalies rekordus. Tų metų Centrinės Amerikos ir Karibų lengvosios atletikos čempionate jis pasiekė 13,49 s laiką ir užėmė ketvirtąją vietą. Rekordą jis dar kartą pagerino dalyvaudamas 2008 m. vasaros olimpinėse žaidynėse. Ten jis pasiekė 13,38 s laiką 110 m barjerinio bėgimo distancijoje. 2009 m. CAC čempionato psufinalio bėgime sportininkas pasiekė čempionato rekordą. Tais pačiais metais jis antrą kartą dalyvavo pasaulio lengvosios atletikos čempionate, kuriame dėl traumos negalėjo dalyvauti pajėgiausias pasaulio 110 m barjerinio bėgimo sportininkas Liu Xiang iš Kinijos. Nesivaržant stipriausiam konkurentui Brathwaite finaliniame bėgime sugebėjo pelnyti aukso medalį ir pagerinti šalies rekordą iki 13,14 s. Pelnęs aukso medalį vos 21 metų amžiaus, jis tapo jauniausiu pasaulio čempionu, laimėjusiu 110 m barjerinio bėgimo distanciją.  Metus sportininkas užbaigė dar dvejais aukso medaliais iš Van Damme memorialinių varžybų ir IAAF pasaulio finalo varžybų.
Laimutė Ežerinskienė

Biografija

1984 m. baigė Kauno medicinos institutą, gydytoja. Palangos ligoninės terapijos skyriaus vedėja, VšĮ Klaipėdos jūrininkų ligoninės Palangos sveikatos priežiūros centro stacionaro vedėja.
1995 m. Lietuvos liberalų sąjungos, 2003 m. Liberalų ir centro sąjungos Palangos skyriaus narė.
Nuo 2007 m. Palangos savivaldybės tarybos narė.
Sutuoktinis Raimundas, vaikai Monika, Justinas.
Osiedle Centrum (Suvalkai)

Osiedle Centrum, Centras (lenk. Osiedle Centrum) - gyvenvietė priklausanti Suvalkų miestui. Gyvenvietėje yra šios gatvės: Korczaka, Utrata, Dwernickiego, Noniewicza, 1-go Maja, Sejneńska. Gyvenvietėje įsikūrusi mokesčių inspekcija, socialinio draudimo padalinys, paštas, jaunimo kultūros namai, maisto prekių parduotuvės, prekybos centrai ir vaikų darželis.
Biuro kėdė

Biuro kėdė (angl. office chair, desk chair), darbo kėdė – kėdė, suprojektuota naudoti biuruose, darbo kabinetuose ir panašiose patalpose. Šiuolaikinės biuro kėdės paprastai būna reguliuojamos (sėdynės aukštis, atlošo kampas) ir su ratukais. Pirmosios biuro kėdės sukurtos XIX a. viduryje, siekiant palengvinti biurų ir pan. įstaigų darbuotojų, daug valandų praleidžiančių prie stalų, darbą. Tam kėdėse panaudoti elementai, neaptinkami ar reti kitokiose kėdėse.
Biuro kėdės, turinčios ranktūrius, vadinamos 'biuro krėslais.

Istorija

Vienas žinomiausių inovatorių, sugalvojusių biuro kėdes, buvo gamtininkas Čarlzas Darvinas, kuris savo studijai prie kėdės pritvirtino ratukus, kad galėtų greičiau pasiekti savo kolekcijų pavyzdžius.
XIX a. ėmus plisti geležinkelių transportui ėmė transformuotis ir verslas. Iki tol jis daugiausia buvo šeimyninis, šeimos verslas, kuriame beveik nebuvo specializuotos administracijos. Verslui plečiantis geografiškai ir darbuotojų skaičiumi prireikė specialaus administracinio personalo, kuris tvarkė užsakymus, buhalteriją ir korespondenciją. Plečiantis kompanijų ir įmonių biurams, daugėjant administracinių darbuotojų atkreiptas dėmesys į biurų darbo aplinką ir įrangą, siekiant padidinti biurų darbo produktyvumą. Gerinant biurų ergonomiškumą buvo sukurtos biuro kėdės.
Biuro kėdžių atsiradimas patraukė Oto fon Bismarko dėmesį. Bismarkas populiarino biuro kėdes Vokietijoje, nes, būdamas valdžioje, aprūpino jomis parlamentą. Amerikietis išradėjas Tomas Vorenas (Thomas E. Warren) 1849 m. suprojektavo biuro krėslą Centripetal Spring Armchair, kurį gamino American Chair Company. Šis biuro krėslas pirmą kartą buvo viešai pateiktas 1851 m. Londono Didžiojoje parodoje (Great Exhibition).
Biuro kėdės buvo ir yra kuriamos tam, kad padidintų biuro darbuotojų darbingumą. Jos leidžia ilgai išsėdėti prie darbo stalo nepavargstant. Sukiojamos kėdės su ratukais leidžia darbuotojams neatsistojant pasiekti dokumentus ir kitus reikalingus dalykus įvairiose jų darbo zonos vietose, taip taupomas laikas ir jėgos. Sėdėjimo patogumą didina reguliuojamas atlošas ir ranktūriai.
Kapčiamiesčio Emilijos Pliaterytės mokykla

Istorija

1908–1945 m. mokykla buvo pradinė, 1945–1949 m. progimnazija, 1949–2000 m. vidurinė.
Mokyklos globėja – 1831 m. sukilimo dalyvė Emilija Pliaterytė.
Palanga sands

Palanga sands – kasmetinis tarptautinis paplūdimio lėkščiasvydžio (ultimeito) HAT tipo turnyras. Turnyras rengiamas Palangos paplūdimyje paskutinį gegužės savaitgalį, sporto festivalio „Sportas visiems“ metu. Tai vienintelis Lietuvoje paplūdimio ultimeito HAT tipo turnyras.
Dalyvavimas turnyre yra atviras Lietuvos bei užsienio sportininkams, taip pat ir pradedantiesiems. Tarp dalyvaujančių sportininkų turnyre tradiciškai dominuoja žaidėjai iš Lietuvos.

Istorija

Pirmasis turnyras buvo rengiamas 2002 metais kaip komandinio, lauko taisyklėmis ir ant žolės žaidžiamo tradicinio ultimeito turnyras. Pirmojo turnyro pavadinimas buvo kaip ir sporto festivalio  – „Sportas visiems“. Nuo 2003 metų renginys persikėlė į Palangos paplūdimį ir buvo tęsiamas kaip komandinis turnyras. 2005 metai turnyro formatas pakeistas iš komandinio į HAT tipo turnyrą. 2007 metais turnyras papildytas individualiomis rungtimis.

Individualių rungčių pasiekimai

Individualiose rungtyse gali dalyvauti ir varžytis visi turnyro dalyviai. Individualios rungtys tai: toliausiai numesto skraidančio disko rungtis (distance), išmesto ir ilgiausiai ore išsilaikiusio disko rungtis* pagaunant (MTA), toliausiai numesto ir paties pagauto disko rungtis (TRC) ir gražiausias besileidžiančio disko pagavimas krentat (layout).
MTA rungtyje laikas skaičiuojamas nuo momento, kai metikas paleidžia diską iki momento, kai metikas paliečia diską. Diską būtina gaudyti tik viena ranka. TRC rungtyje taip pat būtina diską gaudyti viena ranka.
Minnesota United FC

Istorija

Įkurtas 2015 m., nuo tada kasmet rungtyniauja Major League Soccer.
Kaduklis

Istorija

XIX a. pradžioje Kaduklis priklausė Egiptui ir buvo vergų, skirtų Egipto armijai, įdarbinimo centras. Dabar tai pagrindinis arabiškos gumos ir gyvulių mainų centras. Pramonei taip pat priklauso tekstilės, muilo gamyklos bei odos apdirbimas. Kaduklyje taip pat įrengta Jungtinių Tautų misijų Sudane (UNMIS) ketvirtojo sektoriaus būstinė, kurioje yra MI-17 sraigtasparniai.
Čontaleso departamentas

Geografija

Departamento paviršius kalvotas (aukštis iki 900 m), rytuose pereina į miškais ir savanomis apaugusią plynaukštę.
Galulaukiai

Istorija

XX a. pr. buvo kaimas ir dvaras Josvainių valsčiuje.

Aplinkinės gyvenvietės

JOSVAINIAI - 3 km
Šingaliai - 2,5 km
Karūnava - 2 km
Vainikai - 2 km
Albinas Kusta

Biografija

1940–1958 m. mokėsi Kišūnų septynmetėje ir Užpalių vidurinėse mokyklose. 1963 m. baigė Lietuvos žemės ūkio akademiją. 1988 m. technikos mokslų daktaras. 1996 m. Lietuvos mokslų akademijos narys korespondentas, 1999 m. Švedijos karališkosios žemės ir miškų ūkio akademijos užsienio narys, 2004 m. Latvijos žemės ūkio universiteto garbės daktaras.
1963–1965 m. Skuodo melioracijos statybos valdybos darbų vykdytojas. Nuo 1968 m. Lietuvos žemės ūkio akademijos, dab. Lietuvos žemės ūkio universitetas dėstytojas, 1980–1985 m. Hidrotechnikos katedros vedėjas, 1985–1990 m. Hidromelioracijos ir žemėtvarkos fakulteto dekanas, 1994–2004 m. rektorius, nuo 2004 m. prorektorius, nuo 1990 m. profesorius. 1989–1994 m. dar ir Lietuvos žemėtvarkos ir hidrotechnikos inžinierių sąjungos pirmininkas. 1994–2004 m. Žemės ūkio enciklopedijos mokslinės redakcinės tarybos pirmininkas.

Mokslinė veikla

Mokslinio darbo kryptis – aplinkos inžinerija ir kraštotvarka. Paskelbė apie 120 mokslinių straipsnių.
Kuru kosmodromas

Kuru kosmodromas (arba Gvianos kosminis centras) Prancūzijos Gvianoje – Prancūzijos bei Europos Kosmoso Agentūros naudojamas kosminis centras. 50 km nuo Kajeno esantį objektą Prancūzijos nacionalinis kosminių tyrimų centras (CNES) pradėjo statyti 1965 m. ir baigė 1968 m. Nuo to laiko kiekviena pageidaujanti šalis gali naudoti kosmodromą palydovų paleidimui į kosmosą. Kuru kosmodromas pasižymi tuo, kad jis yra arti Žemės pusiaujo ir kad raketos nešėjos yra paleidžiamos virš vandenyno.

Istorija

Alžyrui 1962 m. atkūrus nepriklausomybę, Prancūzija buvo priversta palikti savo tuometinį raketų paleidimo centrą. CNES pradėjo ieškoti naujos vietovės arčiau pusiaujo. Iš daugelio variantų buvo pasirinkta Prancūzijos Gvianoje esanti teritorija. Kuru kosmodromas yra maždaug 500 km nuo pusiaujo. Tokioje geografinėje platumoje paleidžiamas kūnas, dėl Žemės sukimosi įgauna papildomą 460 m/s greitį, su sąlyga kad jis yra paleidžiamas rytų kryptimi. Tai, kad į šiaurę ir rytus nuo Gvianos pakrančių yra Atlanto vandenynas, yra papildomas privalumas, garantuojantis paleidimo saugumą ir palydovų paleidimą tiek pusiaujinėje, tiek polinėje orbitose. Kiti veiksniai – greta esantis giliavandenis uostas, oro uostas su ilgu pakilimo taku, mažas seisminis aktyvumas, taip pat politinis stabilumas.

Kosmodromas

Pagrindinė centro paskirtis – palydovų paleidimas į kosminę erdvę. Dažniausiai tam naudojamos „Ariane“ nešėjos. Kosmodromas turi tris paleidimo kompleksus šio tipo raketoms paleisti. Pirmasis „ELA1“ iki 1989 m. buvo naudojamas „Ariane 1“, „Ariane 2“ ir „Ariane 3“ raketų paleidimui. Antrajame „ELA2“ iki 2004 m. startavo „Ariane 4“. Dabartinės „Ariane 5“ pakilimui naudojamas naujausias pakilimo kompleksas „ELA3“. Raketos nešėjos yra surenkamos bei bandomos čia pat, prie kosmodromo pastatytose gamyklose.

Bendradarbiavimas su Rusija

Pagal susitarimą tarp Europos Kosmoso Agentūros (ESA) ir „Roskosmos“ Rusijos specialistai 2007–2011 m. pastatė naują paleidimo kompleksą „ELS“, reikalingą rusų gamybos „Sojuz“ raketoms paleisti. Kompleksas yra 10 km į šiaurę nuo „ELA3“ paleidimo aikštelės. Pagal susitarimą ESA galės naudoti pranašesnes rusiškas nešėjas, o Rusija gaus leidimą paleidinėti savo krovinius iš Gvianos kosminio centro. 2011–2015 m. iš „ELS“ komplekso paleista 13 raketų, tarp iškeltų į orbitą palydovų yra šeši „Galileo“ navigacinės sistemos palydovai.
Kachamarkos departamentas

Istorija

Seniausiai regione iškilo Kachamarkos kultūra, žymi savo aukštos kokybės keramika. Užkariavus Vario kultūrai buvo įkurtas vienas pagrindinių jos centrų – Virakočiapampa. Vėliau regioną užvaldė inkai, o Kachamarkos miestas tapo inkų provincijos sostine.
1532 m. Kachamarkoje Fransisko Pisaro kariai suėmė inkų imperatorių Atahualpą ir pradėjo Peru užkariavimą.

Geografija

Visą provincijos teritoriją užima Andų kalnai, išraižyti derlingų upių slėnių. Tiesa, Kachamarkos departamentas yra gan žemai palyginti su kitais departamentais Anduose. Aukščiausios viršukalnės yra Rumi Rumi (4496 m) ir Kuimulačis (4010 m). Žemiausia vieta yra ties Niačioko kaimu (420 m), San Migelio provincijoje. Būdinga aukštikalnių augalija, krūmynai, o slėniuose, drėgnuose kalnų šlaituose bei šiaurėje – drėgnieji miškai.
Rytiniu departamento pakraščiu teka Maranjonas su intaku Činčipe (šiaurėje). Čankajaus, Cheketepekės upės priklauso Atlanto vandenyno baseinui (ant jų įrengtos hidroelektrinės).
Būdingas aukštikalnių klimatas su karštomis dienomis, šaltomis naktimis ir mažu kritulių kiekiu. Vidutinė metinė oro temperatūra 15,6 °C. Lietingasis laikotarpis tęsiasi nuo gruodžio iki kovo. Šiaurėje, rytuose labiau būdingas tropinis klimatas su aukštesnėmis temperatūromis ir didesniu kritulių kiekiu.
Departamento gamta saugoma Kutervo nacionaliniame parke, Tabakonaso-Nambaljės nacionaliniame draustinyje, Pagaibambos saugomame miške, Sunčubambos medžioklės aptvare, Čankaibanjoso rezervate.
Sirutiškio dvaras

Istorija

Sirutiškio dvaras iki XVIII a. vadintas Panevėžiu. XVIII a. pradžioje dvarą įsigijo Lietuvos Didžiosios Kunigaikštijos kariuomenės atsargos karininkas Simonas Sirutis, kuris praminė dvarą Sirutiškiu. XIX a. pabaigoje dvaras atiteko grafui A. Komarovskiui, kuris iš dvaro teritorijoje eksploatuojamo žvyro karjero gaunamų pajamų pastatydino modernaus stiliaus rūmus – dviejų aukštų mūrinius, secesinio stiliaus. Juos supo spygliuočių ir lapuočių medžių mišraus tipo parkas (6 ha), kurio pagrindinė dalis su prieiga į rūmus yra ant aukštos Nevėžio terasos. Parke gausu senų medžių – ąžuolų, europinių maumedžių, uosių, klevų. Šiaurinėje parko dalyje eglių alėja veda į dvaro kapines, kur palaidoti jo savininkai.
Rūmai gerokai nukentėjo nuo istorijos audrų, tačiau išliko šiam stiliui būdingas kreivų linijų ritmas, gausi ornamentika. Dabar parkas yra tvarkomas, tačiau rūmai avarinės būklės. Dvarą įsigijęs Viktoras Uspaskichas.
Jonas Čeičys

Jonas Čeičys (1901 m. gruodžio 17 d. Kalnelių viensėdis, Juodupės valsčius – 1970 m. liepos 22 d. Kaunas) – Lietuvos inžinierius melioratorius, technikos mokslų daktaras.

Biografija

1933 m. baigė Vienos aukštąją žemės kultūros mokyklą. 1968 m. technikos mokslų daktaras.
1933–1944 m. dirbo Lietuvos žemės ūkio ministerijoje. 1945–1948 m. dėstė Kauno universitete (iki 1946 m. Vytauto Didžiojo universitetas), 1948–1950 m. Lietuvos žemės ūkio akademijos docentas. 1950–1959 m. Melioracijos instituto direktorius, 1958–1961 m. šio instituto Agromelioracijos, 1961–1970 m. Kultūrtechnikos skyriaus vedėjas.
Aleksandras Baltrūnas

Aleksandras Baltrūnas (1949 m. vasario 26 d. Jurbarke – 2005 m. spalio 6 d. Vilniuje) – Lietuvos matematikas, habilituotas daktaras, knygų apie matematikos istoriją autorius.

Biografija

1972 m. Vilniaus universitete baigęs matematikos specialybę, iki mirties dirbo Matematikos ir informatikos institute. Mokslinio darbo sritys – tikimybių teorija: masinio aptarnavimo uždaviniai, subeksponentinių skirstinių teorija, istorinė metrologija. Dėstė matematiką Vilniaus Gedimino technikos universitete.
Vadovavo mokslinėms programoms, tyrusioms Lietuvos istorinę metrologiją, senovės lietuvių matus ir saikus. Paskelbė per 20 mokslinių publikacijų, išleido 5 knygas, skelbė straipsnius žurnaluose ir laikraščiuose, dalyvavo konferencijose.
KossMix

KossMix – mišrios (mix) sudėties ultimeito komanda iš Vilniaus.
Komanda susikūrė 2013 metais susijungums dviems Vilniaus komandoms: merginų  – „K-oss“ ir vaikinų  – „Mixtūra“. Tiesioginio jungimo principu buvo sudarytas ir komandos pavadinimas.
Marijampolės rajono savivaldybės taryba 1995–1997 m.

Teisinis pagrindas

Rinkimai įvyko vadovaujantis 1992 m. spalio 25 d. Konstitucijos nuostatomis, 1994 m. liepos 7 d. naujuoju Vietos savivaldos įstatymu ir nauju 1994 m. liepos 7 d. savivaldybių tarybų rinkimų įstatymu. Be to, 1994 m. liepos 19 d. priimtas Lietuvos Respublikos teritorijos administracinių vienetų ir jų ribų įstatymas.
Lietuvos Respublikos administraciniais vienetais tapo apskritys ir savivaldybės, gyvenamosios vietovės suskirstytos į miesto ir kaimo gyvenamąsias vietoves. Panaikintos savivaldybių pakopos, miesto gyvenamosioms vietovėms priskirti miestai, kaimo gyvenamosioms vietovėms – miesteliai ir kaimai. Savivaldybė sudaroma iš gyvenamųjų vietovių. Jos teritorija gali būti skirstoma į seniūnijų aptarnaujamas teritorijas. Iki 27 sumažintas Marijampolės rajono savivaldybės tarybos narių skaičius, meras tapo ir atstovaujamosios, ir vykdomosios valdžios galva.

Veikla

Rajono meru išrinktas Petras Pavilonis, jo pavaduotoju Juozas Vaičiulis. Savivaldybės administratoriumi paskirtas Jonas Žališkevičius.
Negrų mažoji rasė

Negrų mažoji rasė (rus. негрская малая раса) – didžiausia afrikanidų antropologinė mažoji rasė. Kitas pavadinimas – negrų antropologinis tipas.
Šiai mažajai rasei būdingi bruožai paprastai priskiriami visai didžiajai afrikanidų (negridų) rasei.

Arealas

Šio tipo žmonės senovėje gyveno tik Afrikoje, savanų ir miškų savanos zonoje.
Gediminas Mažeika

Gediminas Mažeika (g. 1978 m. kovo 24 d. Kaune) – tarptautinės kategorijos Lietuvos futbolo teisėjas.
Tarptautinę FIFA kategoriją įgijo 2008 m. Tais pačiais metais išrinktas geriausiu A Lygos teisėju. Yra teisėjavęs tarptautinėse jaunimo komandų, Europos lygos atrankos, pasaulio ir Europos čempionatų atrankos varžybose.
SC Austria Lustenau

Istorija

Klubo ištakos siekia 1914 m. kai buvo įkurtas FA Turnebund Lustenau. 
Nuo 1936 m. žinomas dabartiniu pavadinimu SC Austria Lustenau.
Vilniaus gimnazijos

Vilniaus berniukų gimnazijos (rus. Виленские мужские гимназии) – vidurinio mokymo įstaigos, gyvavusios Rusijos imperijos laikotarpiu Vilniuje.

Istorija

1-oji ir 2-oji gimnazijos įsikūrė panaikinto Vilniaus universiteto patalpose. 1803 m. balandžio 4 d. caras Aleksandras I pasirašė aktą, jog ši paruošiamoji mokykla prie Lietuvos Kunigaikštijos vyriausiosios mokyklos (buv. Vilniaus jėzuitų akademija) pertvarkoma į gimnaziją.
Pradžioje Aleksandro I vardu pavadintą 1-ąją berniukų gimnaziją, priešingai, nei kitose imperijos mokyklose, sudarė 6 klasės ir turėjo 6 (vietoje 4) vyresniuosius mokytojus: fizinių žinių, matematikos, etikos, literatūros ir lotynų kalbos. Pirmoms dviem klasėms – po vieną mokytoją lotynų ir lenkų kalbų gramatikos, aritmetikos, geografijos ir etikos pagrindų dėstymui. Be to, buvo 4 jaunesnieji mokytojai, dėstę piešimą, rusų, vokiečių ir prancūzų kalbas.
1880-aisiais metais 1-ojoje Vilniaus gimnazijoje mokėsi apie 600 moksleivių, tarp kurių valdininkų ir bajorų vaikų – apie 80%, stačiatikių ir katalikų – po 40%, judėjų – 10%.
2-oji gimnazija pradžioje užėmė dalį pastato Domininkonų gatvėje. 1833 m. ji buvo perkelta į augustinų vienuolyno pastatus, 1838 m. – paversta Vilniaus bajorų institutu (Виленский дворянский институт). 1868 m. Vilniaus progimnazija buvo pertvarkyta į naują 2-ąją realinę gimnazijją.
Abi gimnazijos gyvavo viena šalia kitos, jas teskyrė tvora, ir turėjo bendrus maldos namus – Šv. Kirilo ir Metodijaus cerkvę su vietos akademiko Ivano Trutnevo tapytomis ikonomis.
Luoba (upė)

Gyvenvietės

Ivoniškė, Luoba, Gailaičiai, Paluobė, Kadžiai, Šulpetriai, Erkšva, Knežė (iki 1910 m. buvo vandens malūnas), Šarkė (Apuolės piliakalnis), Daujotai, Skuodas

Pavadinimas

Upėvardis siejamas su žodžiais luobas, luoba ir latv. luobs („medžio žievė, lupenos, karna“). Pirminė šaknies *lub- (ide. *leub-, leubh-) reikšmė susijusi su lupimu, plėšimu.
Acto rūgštis

Nomenklatūra

Acto rūgštis yra įprastas šios rūgšties pavadinimas, plačiai vartojamas ir pripažįstamas IUPAC. Šis pavadinimas kildinamas iš lotyniško žodžio acetum. Cheminėje nomenklatūroje vartojamas ir sistematinis pavadinimas etano rūgštis.
Ledine acto rūgštimi (trivialus pavadinimas) yra vadinama bevandenė acto rūgštis. Ji taip vadinama dėl to, jog žemesnėje nei 16,7 °C temperatūroje susiformuoja į ledą panaši struktūra.
Sutrumpintai acto rūgštis yra žymima AcOH arba HOAc. Ac yra žymima acetilo grupė [CH₃−C(=O)−], todėl šio sutrumpinimo nereikėtų painioti su cheminiu elementu aktiniu, taip pat žymimu Ac.
Acto rūgšties empirinė formulė yra CH₂O, o molekulinė – C₂H₄O₂. Pastaroji dažnai yra rašoma ir taip: CH₃-COOH, CH₃COOH arba CH₃CO₂H norint tiksliau atvaizduoti molekulės struktūrą. Acetato anijonu yra vadinamas jonas, praradęs H⁺ katijoną acto rūgšties molekulėje. Acto rūgšties druskos vadinamos acetatais.

Biochemija

Acto rūgšties acetilo grupė yra labai svarbi beveik visų gyvybės formų biocheminiams procesams, nes junginyje su koenzimu A ji yra esminė angliavandenių bei riebalų metabolizme. Tačiau laisvos acto rūgšties koncentracija ląstelėse palaikoma žema, kad netrukdytų pH reguliavimui ląstelėje. Skirtingai nei ilgesnių struktūrų karboksirūgštys (riebiosios rūgštys), acto rūgšties nėra natūraliuose trigliceriduose, bet dirbtinis trigliceridas triacetinas (glicerino triacetatas) yra paplitęs maisto papildas, bei yra kai kurių kosmetinių priemonių bei vaistų sudėtyje.
Acto rūgštį gamina ir išskiria Acetobacter genties bei Clostridium acetobutylicum bakterijos. Šios bakterijos paplitusios maisto produktuose, vandenyje, dirvožemyje, ir acto rūgšties atsiranda vaisiams bei kai kuriems maisto produktams gendant. Acto rūgštis taip pat yra vaginalinės lubrikacijos skysčių žmoguje ir kituose primatuose sudėtinė dalis, turinti silpną antibakterinį poveikį.
Sigitas Bankauskas

Biografija

1991 m. baigė Kauno 1-ąją statybininkų mokyklą, automobilinių kranų mašinistas, 2007 m. baigė Kauno miškų ir aplinkos inžinerijos kolegiją, miškų ūkio inžinierius.
Širvintų rajono savivaldybės administracijos Alionių seniūnijos seniūnas.
Darbo partijos Širvintų rajono skyriaus narys. 2011 m. Širvintų rajono savivaldybės tarybos narys, mandato atsisakė. 
Žmona Donata, vaikai Dovydas, Martyna.
Studentų žodis

Studentų žodis – JAV lietuvių studentų katalikiškas mėnesinis žurnalas, leistas 1933–1943 m. Tompsone.

Istorija

Leido „Amerikos lietuvių katalikų studentų ir profesionalų sąjunga“.
Redaktoriai: Kazimieras Urbonavičius, Jonas Pilipauskas, Petras Baltis, Juozas Bronius Laučka, Antanas Skirius, Antanas Vaičiulaitis.
Antanas Musteikis

Biografija

1980 m. baigė Vilniaus profesinę technikos mokyklą. 1977–1978 m. dirbo Utenos melioracijos statybos valdyboje darbininku, 1978–1990 m. Vilniaus baldų projektavimo ir konstravimo biure. Nuo 1990 m. gruodžio mėn. – Vilniaus muitinės inspektorius. 1991 m. liepos 31 d. budėjo Medininkų pasienio poste. Nužudytas su kitais budėjusiaisiais, manoma, Rygos ypatingosios paskirties milicijos rinktinės (rus. OMON), pavaldžios TSRS vidaus reikalų ministerijai (spėjama, jos nurodymu), kariškių.
Palangos savivaldybės taryba 2007–2011 m.

Veikla

Pirmasis tarybos posėdis įvyko 2007 m. balandžio 12 d. Savivaldybės meru išrinktas Remigijus Alvydas Kirstukas. Mero pavaduotojais išrinkti Rimantas Garolis ir Edmundas Krasauskas. Salomėja Slaboševičienė tapo mero patarėja. Savivaldybės administracijos direktoriumi paskirtas Valerijus Kuznecovas, jo pavaduotojais Bronius Martinkus ir Arūnas Pranckevičius.
Erandikė

Istorija

Gyvenvietė įkurta 1600 m. kaip Cerquín. 1882 m. gavo dabartinį pavadinimą. 1932 m. gavo miesto statusą.
Raimondas Miknevičius

Biografija

1961 m. baigė Lietuvos valstybinį dailės institutą, grafikos katedrą.
Po studijų buvo paskirtas dirbti vyr. dailininku Klaipėdos dailės kombinate. 1964 m. buvo priimtas į Lietuvos dailininkų sąjungą. Nuo 1965 m. pradėjo dalyvauti dailės parodose. 1966 m. grįžęs į Vilnių dirbo apipavidalintoju Taros ir įpakavimo biure.
Apie 1980 m. aktyviai įsitraukė į Dailininkų sąjungos valdybos darbą – buvo valdybos sekretorius, vėliau pirmininko pavaduotojas. Taip pat nuo 1980 m. – Vilniaus dailės akademijos Grafikos katedros dėstytojas. Tarp jo mokinių minimi Rimantas Rolia, Rolandas Rimkūnas, Arūnas Mėčius, Daiva Kairevičiūtė, Dovilė Norkutė, Arūnas Gelūnas. Buvęs ilgametis heraldikos komisijos prie Lietuvos Respublikos prezidentūros narys, vienu metu ir pirmininkas.

Kūryba

Dirba lakštinės grafikos bei spalvotos grafikos (sendintos technikos aliejinė tapyba) srityse. Pagrindiniai jo aliejinės tapybos darbai (apie 30 didelio formato sendintos technikos aliejinės tapybos darbų) ir eilė herbų yra sukaupti Romo Zakarevičiaus „Stiklių“ viešbutyje. Pastaruoju metu dėl pašlijusios dailininko sveikatos liko nebaigtas darbas „Radvilų giminės herbas“, išpildytas sendintos aliejinės tapybos technika.
R. Miknevičius niekada nebuvo abejingas Lietuvos valstybės kultūriniam ir visuomeniniam gyvenimui, vadovavo bei dalyvavo pirmųjų lietuviškų pinigų – bendrųjų talonų, litų, monetų kūrime bei pašto ženklų konkursuose. Vadovavo dailininkų grupei, kūrusiai laikinuosius pinigus (vadintus „vagnorėliais“), vėliau – grupei, kūrusiai litų banknotų projektus. Pats sukūrė 500 litų banknotą.
Ypač didelis R. Miknevičiaus indėlis heraldikos srityje. Jis sukūrė arba atkūrė Ariogalos (2001), Debeikių (2002), Gruzdžių (1999), Marijampolės (1997), Kauno (1993); Kernavės (1969), Lekėčių (1999), Mažeikių (1996), Raudonės (1998), Rumšiškių (1998), Skirsnemunės (2002), Sudargo (2000), Šeduvos (1994), Ukmergės (1970, 1992), Utenos (1996), Veiviržėnų (1992), Ventos (1999), Zarasų (1969, 1996) herbus.