google/wiki40b huggingface dataset:
Būdvardis

Būdvardis – kalbos dalis, žyminti daikto ypatybę ir atsakanti į klausimus koks? kokia? kokie? kokios?
Indoeuropiečių kalbose būdvardis išsivystė iš daiktavardžio ir galutinai atsiskyrė nuo jo vėlyvuoju indoeuropiečių kalbų laikotarpiu, kuomet pradėtas kaityti giminėmis ir derinti gimine, skaičiumi bei linksniu su pažymimuoju žodžiu (daiktavardžiu). Būdvardžio kategorijos raida tęsėsi indoeuropiečių kalbų dialektuose. Seniausią būdvardžio kaitymo giminėmis raidos etapą rodo hetitų kalba, kurioje ši kalbos dalis turi 2 giminių formas – bendrąją ir bevardę.
Prūsų kalboje išlikus bevardės giminės daiktavardžiams buvo vartojami ir bevardės giminės būdvardžio pažyminio funkcija (stae neu-wenen Testamenten „tas naujasis Testamentas“). Latvių kalboje įvardžių galūnes perėmė ne tik būdvardžiai, bet ir daiktavardžiai (visoje vyriškos giminės vardažodžių sistemoje yra pronominalinis linksniavimas, plg.: vyr. g. vns. naud. liet. geram tėvui, latv. labam tēvam, vns. viet. liet. gerame tėve, dgs. vard. liet. geri tėvai, latv. labi tēvi, dgs. naud. liet. geriems tėvams, latv. labiem tēviem). Senovės indoeuropiečių kalbose (hetitų, sanskrite, senovės graikų, lotynų) išlikęs senovinis nominalinis linksniavimo tipas, būdingas tiek daiktavardžiams, tiek būdvardžiams.
Dalyje kalbų, pavyzdžiui, japonų, sintaksine prasme būdvardžių nėra, juos atstoja modifikuotos kitos kalbos dalys.

Būdvardžių sintaksė

Sakinyje dažniausiai eina pažyminiu, pvz., Margos rudens dienos slinko pro didžiulį svetainės langą  ir tariniu, pvz.,  Visur žalia.

Būdvardžių morfologija

Morfologiniai būdvardžio požymiai skirtingose kalbose yra nevienodi. Senovės indoeuropiečių kalbose (sanskrito, lotynų) buvo linksniuojami panašiai kaip daiktavardžiai, tačiau daugelis dabartinių kalbų (prancūzų, armėnų) jų nelinksniuoja. Baltų, germanų ir dalies slavų kalbų būdvardžiai tam tikruose linksniuose turi įvardines galūnes. Daugelyje kalbų yra laipsniuojami. Kai kuriose kalbose, taip pat ir lietuvių, derinami su daiktavardžiais. Lietuvių kalboje kaitomi giminėmis, skaičiais.

Būdvardžių daryba

Su priesagomis: laimė – laimingas, ūsai – ūsuotas.
Jei būdvardžiai padaryti su priešdėliais apy-, po-, tai vardininko linksnyje yra galūnė ė, pvz.: apygerei – apygerė, pojautrei – pojautrė. Pvz., Apyjaunei moteriai ir jos jaunesnei (jaunesnė) dukteriai teko skubėti. Apypigei skarelei trūko pinigų. Bet Apypigiai (kaip?) nusipirkau apygražę skarelę. Jaunylei (jaunylė) seseriai teko pirkti apynaujes basutes.
Būdvardžiai paprastai vartojami su daiktavardžiais ir derinami su jais, t. y. vartojami tuo pačiu linksniu, skaičiumi ir gimine, kaip atitinkami daiktavardžiai.
Gastilionių gūbrys

Gastilionių gūbrys – kalvagūbris, valstybinės reikšmės geomorfologinis gamtos paveldo objektas, esantis Kauno marių regioniniame parke, Kaišiadorių rajone, Rumšiškių seniūnijoje, Rumšiškių miške, Pravieniškių girininkijos (362–366 kv.) teritorijoje.
Kalvagūbris paskelbtas valstybės saugomu 2012 m.
Gastilionių gūbrys yra palyginti siaura, apie 2,6 km iš šiaurės rytų į pietvakarius ištįsusi žemės paviršiaus pakiluma. Užima 26,9 ha plotą, driekiasi mišriu mišku nuo magistralės  A1  Vilnius–Kaunas–Klaipėda  pusės (prasideda į pietus nuo Paežerojaus ežero) iki Kauno marių pakrantės. Beveik visame jo ilgyje įrengtas gruntinis miško kelias, kuris naudojamas pasiekti kirtavietes, rekreacinius ir kitus objektus.
Naglis Šulija

Biografija

Karjerą pradėjo 1998–1999 m. kuomet jį pakvietė į Lietuvos televiziją dirbti sinoptiku Lietuvos hidrometeorologijos tarnyboje. 16 metų dirbo Lietuvos ryte. 2010 m. liepos 3 d. jam gimė dukra. Turi 3 vaikus – dukrą Elžbieta ir 2 sūnus, vienas iš jų yra Augustinas. 2015 m. dalyvavo TV3 laidoje „Aplink pasaulį su žvaigžde“. Nuo 2017 m. filmuojasi TV3 talentų laidoje Lietuvos talentai 5 sezone, kurioje yra vienas iš komisijos narių.
Municipalinė policija

Municipalinė policija – vietos valdžios kontroliuojama teisėsaugos institucija. Finansuojama iš miesto biudžeto. Turi mažiau teisių nei įprasta policija. Svarbiausia funkcija – viešosios tvarkos palaikymas mieste. Lietuvoje municipalinės policijos funkcijas atlieka miesto Viešosios tvarkos tarnybos.
Hermis

Gimimas

Hermį pagimdė Maja Kilenės (Cyllene) kalne Arkadijoje. Pagal Homeriškąjį himną, „Himnas Hermiui“, Maja buvo nimfa, bet graikai taip pat vadina seną, švelnią ir išmintingą moterį (vieną iš senųjų nimfų). Nimfa buvo viena iš Plejadžių, kuri slėpėsi Arkadijos kalnuose.
Dievas Hermis anksti subrendo. Tik gimęs, vidurdienį, jis sukūrė lyrą (išdrožė iš vėžlio kiauto), o temstant jis pavogė 15 karvių iš Apolono bandos. Gudriai paslėpęs vogtus gyvulius oloje, kūdikis su nekalta šypsenėle atsigulė į lopšį. Įsiutęs Apolonas surado Hermį ir nuvedė teisti pas Dzeusą. Dzeusas liepė Hermiui grąžinti karves. Išgindamas jas iš olos, Apolonas išgirdo nuostabią muziką. Hermis grojo savo sukurta lyra. Sužavėtas Apolonas iškeitė karves į paprastą, bet jam iki šiol nematytą instrumentą.
Aparesidos Mergelės šventovės bazilika

Aparesidos Mergelės šventovės bazilika (por. Basílica do Santuário Nacional de Nossa Senhora Aparecida) yra Aparesidoje Brazilijoje. Ši bazilika yra antra pagal dydį Romos katalikų bažnyčia pasaulyje po Šv. Petro bazilikos Vatikane.
Bazilika buvo statoma nuo 1955 iki 1980 m. Bazilikos architektas yra Benedito Calixto. Jos ilgis siekia 173 m, plotis – 168 m., o aukštis – 100 m. Bazilikoje telpa apie 70 000 žmonių.
Aparesidos mergelės šventovės baziliką įšventino popiežius Jonas Paulius II 1980 m. liepos 4 d.
Dabartinis popiežius Benediktas XVI lankėsi bazilikoje 2007 m. gegužės 12 d. savo vizito Brazilijoje metu.
Keturnaujienos Dievo Gailestingumo koplyčia

Istorija

1969 m. lapkričio 14 d. Suodžiuose šio kaimo gyventojai, tuometinio Keturnaujienos kolūkio melžėjai Anelei Matijošaitienei (Staugaitytei) (1927–2012) pasirodė Jėzus Kristus ir Marija. Žinia apie apsireiškimą ėmė plisti labai sparčiai, žmonės ėmė lankyti A. Matijošaitienės sodybą, deginti žvakutes. Sovietų valdžia negalėjo su tuo taikstytis ir A. Matijošaitienę iškėlė į gyvenvietę, jos trobą nugriovė ir įrengė žemės ūkio aviacijos aerodromą. Pati liudininkė dėl jos regėjimų keturis mėnesius priverstinai buvo „gydoma“ stipriais vaistais psichiatrinėje ligoninėje.
Prasidėjus Atgimimui moteris grįžo į savo lauką, už užsienio lietuvių suaukotas lėšas jai pastatyta nauja troba, o vėliau – ir koplyčia, kuri 2002 m. buvo pašventinta. 2012 m. balandžio 22 d. A. Matijošaitienė amžinojo poilsio atgulė greta savo namų ir Dievo gailestingumo koplyčios. Laidotuvėse dalyvavo apie tūkstantis tikinčiųjų, dvidešimt kunigų. Apie žymiąją regėtoją 1998 m. sukurtas filmas „Apie apreiškimus“ (rež. Vytautas V. Landsbergis), kuriame Keturnaujieną bandoma palyginti su kitomis Apsireiškimų vietomis – pripažintais Lurdu, Fatima ir kt.
Masiškai tikintieji į Keturnaujieną ėmė plūsti Atgimimo laikotarpiu. Tūkstančiai žmonių melsdavosi čia apsireiškusiems šventiesiems, o iš šiferio sukaltose laikinose klausyklose kunigai klausydavo išpažinčių. Maldos namai pastatyti nugriautos sodybos vietoje, kur buvo apsireiškęs Jėzus Kristus ir jo motina Marija.
Vyborgo kapinės Sankt Peterburge

Vyborgo katalikų kapinės Sankt Peterburge (rus. Выборгское римско-католическое кладбище в Санкт-Петербурге) – istorinės katalikiškos kapinės Rusijoje, Sankt Peterburgo mieste. Išsidėsčiusios pakeliui iš miesto centro į Vyborgą, todėl ir vadinamos atitinkamai. Apie 40 000 kapų, tai didžiausios Romos katalikų kapinės Rusijoje.

Istorija

Petrui I įkūrus Sankt Peterburgą, jame mirę svetimšaliai buvo laidojami specialiose Užsieniečių kapinėse. Vėliau buvo atidarytos liuteronų kapinės, kuriomis naudojosi ir katalikai. 1856 m. pašventintos tik pastarojo tikėjimo atstovams skirtos kapinės prie kelio į Vyborgą. Iš rytų pusės jos buvo apribotos Suomijos geležinkeliu, iš šiaurės – Choleros aukų kapinėmis, o iš vakarų ir pietų – miesto gatvėmis. Teritorija buvo suskirstyta į atskirus sklypus, pavadintus šventųjų vardais. Už laidojimą reikėjo mokėti mokestį, nuo jo buvo atleisti tik beturčiai ir kareiviai. Gautos lėšos buvo skiriamos kapinių bažnyčiai, prižiūrėtojams ir prieglaudai išlaikyti. Priežiūrai vadovavo vedėjas, 1875–1884 m. juo buvo kun. Viktoras Franskevičus, vėliau tapęs Vilniaus kanauninku. 
Laidotuvių poreikiams buvo pastatyta medinė koplyčia, o 1859 m. – Švč. Mergelės Marijos Apsilankymo bažnyčia. Jos rūsiuose įrengtos kriptos, čia buvo palaidoti metropolitai A.Fialkovskis, I. Golovinskis, A.Gintautas, K.Dmochovskis ir B.Kloptovskis; vyskupai I.Stanevskis ir G.Ivaškevičius; įrengti Benois ir grafų Potockių šeimų koplyčios. Kapinėse amžinam polisiui atgulė žinomos asmenybės: Italijos karalystės himno autorius C.Čiardi, iš Lietuvos kilęs dominikonų prioras ir miesto bažnyčių dekanas Jokūbas Skilandis, architektūros profesorius Abbondio Molinari ir kt. Dauguma antkapinių paminklų – kuklūs kryžiai, bet buvo ir itin meniškų: pvz., savo valdomame Viršupio dvare prie Vilniaus mirusio ir Vyborgo kapinėse palaidoto Rusijos miškotyros mokslo pradininko profesoriaus Aleksandro Rudskio kapas. Daug buvo lietuvių darbininkų, jų šeimų narių  ir karo pabėgėlių kapų. 
Nuo 1912 m. laidojimas teritorijoje buvo ribojamas, klebonas Pranciškus Strakšas nupirko sklypą Pergolovo kapinėse ir dauguma mirusių miesto katalikų amžino poilsio vietą rado naujoje vietoje. Po 1918 m. Vyborgo kapinėse laidoti nebeleista, revoliucijos ir karo audrų apimtą miestą palieko daug petrapiliečių. Nuo 1930 m. kapinių teritorijoje pradėta statyti Ketaus gamykla ir dauguma kapų buvo sunaikinti. 1931–1933 m. per kapines nutiesta Mineralnaja gatvė. Po Antrojo pasaulinio karo išlikę antkapiai panaudoti gatvių statyboms, 1971 m. teritorija galutinai buvo užstatyta pramoniniais pastatais. 2002 m. kapinių bažnyčia grąžinta tikintiesiems.
Paprastasis ruonis

Paplitimas

Paplitęs šiaurės rytiniame Atlanto vandenyne ir šalia esančiose jūrų pakrantėse - prie Islandijos, Norvegijos, Olandijos, Vokietijos, Danijos krantų. Atskiras paprastųjų ruonių porūšis gyvena Baltijos jūros šiaurinėje dalyje.

Paplitimas Lietuvoje

Prie Lietuvos krantų Rytų Atlanto paprastieji ruoniai (Phoca vitulina vitulina) vienintelį kartą buvo pastebėti 2005 metų vasarą.

Buveinė

Paprastieji ruoniai vengia atviros jūros. Gyvena pakrančių seklumose, uždarose įlankose, arti didelių upių žiočių. Toli neemigruoja.

Amžius

Jų patelės išgyvena iki 30–35 metų, patinėliai iki 20–25 metų.
Alžyro herbas

Alžyro herbas – vyriausybės naudojamas antspaudas, kurį priimta laikyti valstybės herbu. Jame pavaizduoti islamiški simboliai raudoni pusmėnulis ir penkiakampė žvaigždė. Už jų kalnų fone augalinių motyvų ir industrinių pastatų vaizdai. Kalne įkomponuotas tradicinis regiono simbolis – Fatimos plaštaka. Iš už kalno kyla auksinė saulė. Visus simbolius apjuosia užrašas – Liaudies demokratinė Alžyro respublika.

Istorija

Alžyrą valdant Prancūzijai, šaliai buvo sukurtas pirmasis herbas, kuris buvo naudojamas nuo 1830 iki 1962 metų. Žaliame tradicinio herbinio skydo lauko centre auksinis pusmėnulis apsuptas trimis auksinėmis penkiakampėmis žvaigždėmis (2 skydo galvoje, 1 – papėdėje).
Atgavus nepriklausomybę Alžyro herbas atkartojo dabartinę Alžyro vėliavą. Skydas vertikaliai perskeltas į du žalią ir baltą laukus, kuriuose įkomponuoti raudoni pusmėnulis ir penkiakampė žvaigždė. Toks herbas naudotas 1962–1971 metais.
Dabartinis herbas įteisintas 1976 m.

Simbolika

Kylanti saulė simbolizuoja naująją erą, augaliniai motyvai – žemės ūkį, pramoniniai pastatai – valstybės industrializaciją. Kalnai simbolizuoja Atlaso kalnų masyvą. Pranašo Mahometo dukros Fatimos plaštaka yra būdinga regionui.
Marškonė

Istorija

Kaimas atsirado 1923 m. išskirsčius Marškonės dvarą viensėdžiais.
Arūnas Marcinkevičius (1958)

Biografija

1981 m. Vilniaus universiteto Filologijos fakultete baigė lietuvių kalbos ir literatūros specialybę.
1981–1984 m. Vilniaus pedagoginio instituto lietuvių kalbos fakulteto bendradarbis. 1984–1985 m. laikraščio „Komjaunimo tiesa“ korespondentas, 1985–1989 m. savaitraščio „Gimtasis kraštas“ skyriaus redaktorius, 1989–1992 m. – žurnalo „Moteris“ skyriaus redaktorius, 1992–1994 m. – žurnalo vyriausiasis redaktorius. 1995 m. leidybinės uždarosios akcinės bendrovės „Moteris“ direktorius, 1996 m. – laikraščio „Dialogas“ apžvalgininkas, 1997–1999 m. Lietuvos taupomojo banko atstovas spaudai,  Nuo 1999 m. „Savaitė su TV“ korespondentas ir redaktorius.
Greenpeace

Greenpeace yra tarptautinė aplinkos apsaugos organizacija, įkurta 1971 m. Vankuveryje (Vancouver). Žinoma savo akcijomis prieš atmosferinius ir požeminius atominius bandymus, banginių medžioklę, miškų naikinimą, naftos kompanijų politiką ir kt. Greenpeace turi tautines ir regionines būstines 41 šalyje, jungiamas Amsterdame esančios Greenpeace International. Organizacija finansiškai remiama maždaug 2,8 mln visame pasaulyje esančių rėmėjų ir labdaros organizacijų, tačiau vyriausybių ir korporacijų paramos nepriima.
Greenpeace organizacija, anksčiau žinoma kaip Greenpeace Foundation, savo pirmąją kampaniją pradėjo 1971 m. Rugsėjo 15 d. Ja buvo protestuojama prieš atominių ginklų bandymus Aliaskoje.

Misija

Savo oficialioje svetainėje Greenpeace skelbia tokią savo misiją:
Greenpeace yra pasaulinė kampanijų organizacija, kuri veikia siekdama pakeisti visuomenės požiūrį ir elgesį, kad būtų apsaugota gamta bei aukštinama taika.

Organizacijos struktūra

Centrinė organizacijos būstinė Greenpeace International įsikūrusi Nyderlanduose, Amsterdame. Ji vienija 28 tarptautiniu bei nacionaliniu mastu veikiančius padalinius, kurių veikla aprėpia daugiau nei 40 šalių. Organizacijos padaliniai veikia autonomiškai, tačiau jie visi skelbia tas pačias tiesas bei nuolat ieško rėmėjų savo veiklai palaikyti.

Organizacijos prioritetai

Greenpeace organizuoja kampanijas bei projektus pagal savo tam laikotarpiui nustatytus prioritetus. Greenpeace rengia kampanijas, skatinančias alternatyvius jūrinių išteklių bei atsigaminančios energijos panaudojimo sprendimus, taip pat, savo veikla kreipia dėmesį į per didelius pasaulinės žūklės mastus ir atominės energetikos keliamus pavojus.
Šiuo metu organizacija koncentruojasi į globalinio atšilimo stabdymą bei pasaulio vandenyno bei senųjų miškų išsaugojimą. Greenpeace savo tikslų siekia įprastiniais aplinkosaugos organizacijos metodais (pvz.: dalyvavimas tarptautinės konferencijose, lobizmas ir kt.), tačiau į daugelį savo kampanijų įtraukia taikius tiesioginio poveikio veiksmus.
Organizacija garsėja tiesioginio poveikio veiksmais ir tokiu būdu pritraukia dėmesį į tam tikras aplinkosaugos problemas. Pavyzdžiui, Greenpeace aktyvistai apsupa save banginių medžiotojų harpūnais ar įsiveržia į atominės energetikos bazes apsirengę radioaktyvių atliekų statinėmis.
Staburagas

Staburagas (latv. Staburags, Staburadze) – buvusi 18,5 m aukščio kalkinio tufo uola Dauguvos kairiajame krante, žemiau Jėkabpilio, latvių tautosakos objektas. 1966 metais uola buvo užlieta Pliavinių hidroelektrinės tvenkinio ir šiuo metu yra visiškai paslėpta po vandeniu.
Pranciškus Balaišis

Biografija

1965 m. baigė Kauno politechnikos institutą. 1987 m. technikos mokslų daktaras.
1971–1973 m. dirbo Kauno radijo matavimų technikos Mokslo tyrimų institute, nuo 1988 m. Kauno politechnikos instituto (nuo 1990 m. Kauno technologijos universitetas) dėstytojas, nuo 1994 m. profesorius.
Tėviškės žiburiai

Tėviškės žiburiai (angl. Lights of Homeland Lithuanian Weekly) – Kanados lietuvių tautinės krypties savaitraštis, einantis nuo 1949 m. Toronte, Misisaugoje.

Istorija

Leidžia Kanados lietuvių katalikų draugija „Žiburiai“. Rašo politikos, kultūros, literatūros, religijos temomis, svarsto įvairias Lietuvos gyvenimo ir pasaulio lietuvių bendruomenės problemas. Ivairiu laiku turėjo skyrelius moterims, jaunimui, vaikams.
Bendradarbiavo mokslo, literatūros, meno, spaudos darbuotojai iš įvairių šalių: Pranas Alšėnas, Viktoras Baltutis, Vladas Būtėnas, Jonas Daugėla, Pranas Garšva, Jurgis Gimbutas, Alina Grinienė, Vytautas Aleksandras Jonynas, Algirdas Jonas Kasulaitis, Juozas Kralikauskas, Jonas Kunca, Laimutis Ločeris, Česlovas Masaitis, Vytautas Jurgis Meška, Salomėja Narkeliūnaitė, Bronius Povilaitis ir kiti.
Vladislovas Tiškevičius (1894)

Biografija

Kilęs iš Lietuvos didikų Tiškevičių giminės antrosios Biržų šakos. Tėvas Juozapas Tiškevičius. Motina Izabelė Emilija Loncka-Tiškevičienė. Broliai Juozapas Steponas, Steponas Jonas ir Jonas Antanas Tiškevičiai.

Šeima

1937 m. vasario 16 d. Varšuvoje vedė grafaitę Mariją Klementiną Stadnicką (lenk. Maria Klementyna Stadnicka; 1902–1977 m.).
Antrojo pasaulinio karo metu pasitraukė į Vakarus, gyveno Niujorke (JAV).
Ptialinas

Ptialinas (angl. ptyalin) – gyvūnų seilių amilazė (alfa amilazė). Skaldo stambias krakmolo molekules į maltozę ir dekstriną.
Alfa amilazės veikiamas krakmolas skyla į tirpius oligosacharidus (amilodekstrinas, eritrodekstrinas, achrodekstrinas), kurie vėliau skaldomi iki maltozės. Ptialinas skaldo linijiškus α(1,4) glikozidinius ryšius, bet visiškai krakmolo hidrolizei reikia fermento, kuris skaldo šakotąsias krakmolo molekulių dalis.
Skrandyje seilių amilazę inaktyvuoja skrandžio išskiriama skrandžio rūgštis. Skrandžio sultyse, kurių rūgštingumas yra pH 3,3, o temperatūra 37 °C, ptialinas visiškai inaktyvuojamas per 20 min. Tuo tarpu skrandžio sultyse, kur pH 4,3, 50 % amilazės aktyvumo lieka ir po 150 min.
Tiek krakmolas (ptialino substratas), tiek ptialino katalizės produktai (trumpos iš gliukozės sudarytos grandinės) iš dalies saugo ptialiną nuo skrandžio rūgščių sukeliamos inaktyvacijos. Ptialinas tirpale su pH 3,0 visiškai inaktyvuojamas per 120 min. Pridėjus 0,1 % krakmolo tokiomis pat sąlygomis ptialinas išlaiko 10 % aktyvumo, pridėjus 1,0 % krakmolo po 120 min. lieka 40 % aktyvumo.
Adomo Mickevičiaus skveras

Adomo Mickevičiaus skveras – Lietuvos skveras, esantis Vilniuje, Vilniaus Senamiestyje, prie šv. Onos bažnyčios varpinės bei Bernardinų bažnyčios Maironio gatvėje, netoli Vilnelės upės.

Istorija

1984 m. pietinėje skvero dalyje pastatytas Adomo Mickevičiaus paminklas.  Link jos veda trys takeliai ir bazaltiniai laipteliai.
1987 m. rugpjūčio 23 d. skvere įvyko pirmasis valdžios nesankcionuotas mitingas sovietmečiu ir pirmoji vieša antisovietinė demonstracija po 1972 m. „Kauno pavasario“.
Évariste Lévi-Provençal

Biografija

Baigė Alžyro universitetą. Nuo 1920 m. Aukštojo mokslo instituto Rabate, 1935–1940 m. Alžyro universiteto profesorius. 1940–1944 m. gyveno Prancūzijoje ir Egipte. Nuo 1944 m. Sorbonos profesorius.
Tyrinėjo viduramžių, musulmonų laikų Šiaurės Afrikos ir Ispanijos istoriją. Vienas Islamo enciklopedijos 2-ojo leidimo iniciatorių ir redaktorių. 1954 m. įsteigė žurnalą „Arabica“.
Tyruliai

Pavadinimo kilmė

Gyvenvietė buvo įkurta 1953 m. pradėjus eksploatuoti Didžiojo Tyrulio durpyną, tad miestelio vardas sudarytas iš raisto Tyrulis daugiskaitos. Pastarasis susijęs su daiktavardžiu tyras – „klampi pelkė, apaugusi retais mažais medžiais“.
Gelgaudiškio Šv. Kryžiaus Išaukštinimo bažnyčia

Istorija

Povilas Sapiega apie 1578 m. pastatė medinę bažnyčią. Ji buvo Zapyškio parapijos filija. Kazimieras Ozemblovskis 1691 m. pastatė naują medinę bažnyčią. Elena Čartoriskienė pastatė kitą medinę. 1864 m. bažnyčia sudegė.
1866–1868 m. pastatyta dabartinė mūrinė bažnyčia. XIX veikė parapinė mokykla. 1977–1978 m. parapijos administratorius kunigas Gintautas Skučas bažnyčią suremontavo.

Architektūra

Bažnyčia neogotikinė, stačiakampio plano, vienabokštė, su 3 bokšteliais, apside ir zakristijomis prie jos. Vienanavė.
Andronikas II Paleologas

Valdymas

Andronikas II mokesčių reforma padidino iždo įplaukas, nuskurdino gyventojus. Valdymo pradžioje buvo atnaujinęs uniją su Romos bažnyčia, tačiau rėmė ir savo šalies ortodoksus. Siekdamas išlaikyti įtaką Balkanuose ir atremti tiurkų seldžiukų veržimąsi į Mažąją Aziją Andronikas II pasitelkė Venecijos laivyną ir užsienyje samdomus karinius dalinius.
1303 m. katalonų samdiniai karą su turkais pavertė maištu prieš Bizantiją, 1305–1307 m. nuniokojo Trakiją, vėliau – Makedoniją ir dalį Graikijos. Sustiprėjo Graikijos valstybėlių separatizmas ir Serbijos įtaka.
Bizantijos viduje išaugo naujos aristokratų kartos opozicija. 1321–1328 m. pilietiniai karai galutinai susilpnino valstybę. Padažnėjo svetimtaučių veržimasis į Balkanus ir Mažąją Aziją. Atsisakęs sosto, mirė vienuolyne.
Moterų paslaptys

Turinys

Filmą sudaro 5 istorijos apie moteris, kurių likimai vienu ar kitu metu persipina tarpusavyje.
Pas gydytoją Kyner, gyvenančią su neįgalia motina, ateina nauja slaugė Kristina Teilor, kuri vėliau iš delno jai buria ateitį.
39 sulaukusi bankininkė Rebeka sužino esanti nėščia nuo savo vedusio draugo ir nusprendžia pasidaryti abortą, kurį klinikoje jai atlieka gydytoja Kyner.
Kristina Teilor grįžta į namus, kur gyvena kartu su sunkiai sergančia meiluže Lili.
Į Rouzės, kuri gyvena su paaugliu sūnumi, kaimynystę atsikrausto liliputas Albertas, su kuriuo jie, skatinami smalsumo, nusprendžia susipažinti.
Detektyvė Keitė, gyvenanti su akla seserimi Kerol, tiria savo buvusios pažįstamos mirties aplinkybes, tuo tarpu Kerol eina į pasimatymą su Valteriu, neįtardama, kad šis, pats auginantis nereginčią dukterį, ja nori tik pasinaudoti.
Sahara Sands

Biografija

Sahara Sands gimė Long Byče, Kalifornijoje. Šviesiaplaukė, 183 cm ūgio mergina, baigusi mokyklą, persikėlė gyventi į San Franciską, kur netrukus tapo manekene.
Jos pažintis su pornografijos pasauliu įvyko 1992 m. apsilankius seminare apie žmonių seksualumą. Čia ji susipažino su žinoma aktore ir sekso pedagoge Nina Hartley, viena iš seminaro organizatorių. „- Mintis tapti pornografijos karaliene mane sužavėjo. Mano vaikinas, dabar jau buvęs sužadėtinis, pritarė tokiai fantazijai. Pirmiausia aš pagalvojau apie jausminę sekso pusę, apie susijaudinimą apsinuoginus. Supratau, kad turiu savyje daugiau nepadorumo negu galėjau numanyti.“
Netrukus Sahara Sands persikėlė į Los Andželą, pasirašė sutartį su agentūra „World Modeling“ ir tais pačiais metais debiutavo kaip aktorė. Pirmajame filme „The Young One: Part Twelve“, kuriame taip pat vaidino ir Sara Jang, ji pasivadino „Sahara“, tačiau netrukus sužinojo, kad tokiu vardu jau buvo juodaodė aktorė devintojo dešimtmečio viduryje, todėl savo pseudonimą papildė pavarde „Sands“.
1994 m. besilaukianti aktorė įsiamžino filmuose „Ready to Drop 5“ ir „Ready to Drop 7“, o netrukus po gimdymo vėl sugrįžo į filmavimo aikštelę.
Viso jos karjera truko iki 2001 m., per kurią Sahara suvaidino daugiau kaip 100 filmų.

Šeima

Aktorė susilaukė vaiko su aktoriumi Dic Tracy, su kuriuo išsiskyrė 1998 m.
Mikrotinklaraštis

Mikrotinklaraštis (angl. microblog) – tinklaraštis (internetinis dienoraštis), kuriame publikuojami nedidelės apimties tekstiniai pranešimai (Pvz., „Twitter“ iki 280 simbolių pranešimai; „Instagram“ iki 2 200 simbolių simbolių pranešimai), matomi visiems skaitytojams arba vartotojo pasirinktai jų grupei. Tokie pranešimai gali būti pateikiami naudojantis trumpųjų žinučių paslauga (SMS) arba internetu. Mikrotinklaraščius galima patalpinti jūsų kuriamame puslapyje, tinklaraštyje ar kt. Mikrotinklaraščiai nuo tinklaraščių skiriasi turinio apimti, pasižymi konkretumu. Naudojami tiek asmeninėje, tiek ir dalykinėje (pvz., verslo) srityse.
Gleivės

Gleivės – slidžios išskyros, kurias gamina organizmai. Gyvūnuose jas išskiria gleivinių liaukutės, augaluose gamina specializuotos ląstelės.

Žinduolių gleivės

Žinduolių gleivinių išskiriamos gleivės yra klampus vandeninis koloidinis tirpalas, turintis antiseptinių fermentų (pvz., lizocimas) ir imunoglobulinų. Gleives gamina tauriškosios gleivinių ląstelės. Pagrindinė medžiaga, lemianti gleivių savybes, yra mucinai. Gleivėse yra šiek tiek neorganinių jonų.