SIKON (Studentų idėjų konkursas)

SIKON – architektūros studentų idėjų konkursas – kūrybinės dirbtuvės, organizuojamos „Architektūros studentų klubo“. Pirmasis konkursas buvo surengtas 1983 m., trijų ambicingų VGTU (tuo metu VISI) studentų, šiandien gerai žinomų architektų, Andriaus Ambraso, Gintaro Čaikausko ir Audrio Karaliaus iniciatyva. Pagrindinis renginio tikslas – vienyti įvairių aukštųjų mokyklų studentus ir skatinti išlipti iš akademinių rėmų – išliko iki šių dienų, tačiau jo formatas laikui bėgant keitėsi.
Dabartinis SIKON formatas – išvažiuojamosios trijų dienų dirbtuvės, kurių metu architektūros ir kitų kūrybinių specialybių studentai, kartu su šių sričių profesionalais, pristato savo idėjas, diskutuoja bei aktyviai dalyvauja architektūrinės kultūros vystymosi procese. Kiekvienais metais SIKON kūrybinės dirbtuvės išsiskiria savo tema ir problematika, todėl pasirenkama vis kita unikali, neretai apleista, nykstanti ar paveldosauginė vieta. Iki šiol SIKON vyko tokiose erdvėse kaip Vilniaus sporto rūmai, Salų dvaras (Rokiškio raj.), Naujųjų Verkių popieriaus fabrikas (Vilnius), buvusi psichiatrijos ligoninė (Kaunas), Gargždų parkas (Gargždai), Lazdynų mikrorajonas (Vilnius), Kuršių Nerija (Pervalka), Rusnės sala.
Nors SIKON neatsiejamas nuo VGTU Architektūros fakulteto, tai yra nepriklausomas renginys.

Vertinimo komisija

Vertinimo komisiją dažnai buvo sudaryta iš dėstytojų. 1983–1989 metais darbus vertino R. A. Dineika, R. Buivydas, V. Dičius. O nuo 2001 metų į vertinimo komisijas kviečiami ir buvę SIKON organizatoriai, jau tapę VGTU dėstytojais: A. Ambrasas, G. Čaikauskas, E. Neniškis, T. Grunskis, J. Reklaitė ir kiti.

Kūrybinių dirbtuvių formatas konkurse (SIKON 2000–2005)

1997–2000 metų SIKON krizė nulėmė archyvinės konkurso medžiagos trūkumą. Yra žinoma, kad 1998 metų (tema „Erdvė kaip ženklas“) ir 2000 metų (Riba) konkursų baigiamieji renginiai vyko VDA naujuosiuose rūmuose. Todėl galima teigti, kad prie organizatorių kolektyvo 1998–2000 metais prisidėjo Vilniaus dailės akademijos studentai. 1994 ir 1995 metų „Archkolonijos“ akcija, 1996 metų eisena su butaforiniu pieštuku Į pažadėtąją žemę nepasiekė pagrindinio tikslo – naujos vietos Vilniaus senamiestyje skyrimo Architektūros fakultetui. Visgi apie 2000 metus Architektūros fakultetas buvo perkeltas į senamiestį, Trakų ir Pylimo gatvių sankirtoje esančius J. Tiškevičiaus rūmus.
Naujosiose Architektūros fakulteto patalpose 2000–2005 metais nebuvo bendrų studijų dirbtuvių, kūrybinis studentų darbas vykdavo individualiai. Todėl atsirado poreikis kurti ir dalintis idėjomis kartu. SIKON tapo platforma šiems studentų tikslams įgyvendinti. 24 valandų dirbtuvių formatas nulėmė ir kitokią darbų išraišką. Tapo svarbu ne tiek pats objektas, kiek jo simbolinis, naratyvinis lygmuo, kontekstas.
Studentų idėjų konkursas nuosekliai organizuoti vėl pradėtas 2001 metais. Tuo pradėjo rūpintis VGTU architektūros studentų 2001 metais įkurtas „Architektūros studentų klubas“ (ASK) kartu su laikraščiu „Statybų pilotas“, kurio leidėjas buvo A. Karalius. Organizatoriai paskelbė jau tradicine tapusią ir konkursą regeneruojančią temą – „Antano namas“. Konkurso formatas buvo tradicinis – 50 x 50 cm planšetuose grafiniais darbais arba erdviniais modeliais perteikiama idėja. Tačiau pasikeitė logotipas ir iš naujo buvo suformuoti tikslai: ,,populiarinti gerą architektūrą ir ją darančius rytdienos asus“. Tais metais į vertinimo komisiją pakviesti SIKON sumanytojai A. Karalius, G. Čaikauskas, A. Ambrasas bei vėlesnių konkursų organizatoriai, tarp jų A. Žalneravičius.
2003 metų konkurso organizatoriai ėmė keisti ir pačio SIKON formatą. Tuo metu konkursų studentams netrūko, o kūrybinių dirbtuvių formatas buvo ,,nepažintas ir intrigavo“. Buvo surengtos 24 valandų dirbtuvės Vilniaus Gedimino technikos universiteto Architektūros fakultete. Vienas svarbiausių šio formato privalumų to meto studentams buvo kūrybinis darbas kartu, vienoje erdvėje, bendraujant, linksminantis. Paskelbta dirbtuvių tema – „Aplink…a“ Nors keitėsi konkurso logotipas turinys ir forma, visgi organizatoriai išsaugojo tradicinius idėjų pristatymo būdus: grafiniai darbai, brėžiniai ar piešiniai ant 50 x 50 cm formatų planšetų, maketai.
2005 metų SIKON, tema „Standartas“, vyko tuo pačiu formatu – 24 valandų dirbtuvės fakulteto erdvėse. Šiame konkurse jau pradėtos kurti instaliacijos – meninės kompozicijos įvairiose fakulteto erdvėse.
Mažos trukmės, aktyvus dirbtuvių formatas vertė ieškoti dalyvius naujų formų, medžiagų idėjoms išreikšti. Dalis darbų prarado architektūrines formas, tūrines erdvines kompozicijas pakeitė simbolinis, abstraktus vaizdavimas. Tapo svarbus medžiagos pasirinkimas: pradėta naudoti ir derinti įvairias skirtingas medžiagas.
2004 metais Lietuvos įstojimo į Europos Sąjungą proga buvo paskelbta SIKON tema „Lietuvos ambasada Europoje“. Šis konkursas išsiskyrė tuo, kad vėl buvo kviečiami dalyvauti užsienio šalių architektūros studentai. Pagrindinė sąlyga tradicinė – 50 x 50 cm formato planšetai su juose pateikta vizualine, grafine medžiaga. Konkurso parodoje buvo išeksponuota 20 studentų komandų darbų. Vienu iš laureatų tapo A. Neniškio ir A. Natkevičiūtės darbas. Parodos atidarymas, baigiamasis renginys įvyko „Menų spaustuvėje“ – buvusioje spaustuvėje, Maironio gatvėje. Baigiamąjį renginį taip pat sekė 24 valandų dirbtuvės, kurių metu sukurtos instaliacijos taip pat eksponuotos parodoje.
Per šio SIKON organizavimą įgyvendintas dar vienas konkurso išsaugojimo svarbus projektas. J. Reklaitė individualiomis pastangomis surinko didelį kiekį archyvinės konkurso medžiagos: išsaugoti ir jau 2001 metais eksponuoti senieji konkursiniai darbai, 1983–1989 metų metraštis, 1993–1996 metų archyvinė medžiaga, surinkta iš asmeninių buvusių organizatorių archyvų – įvairios nuotraukos, plakatai. Iš surinktos medžiagos buvo parengta ekspozicija ir pateikta kartu su SIKON 2004 darbais „Menų spaustuvėje“. Vėliau ekspozicija buvo perkelta į Architektūros fakulteto rūsius – 2001 metų parodos vietą.
2003 metais sukurtas naujais konkurso logotipas su apversta į šauktuką „i“ raide: S!KON. Taip parodomas naujos organizatorių kartos noras keisti konkurso formatą ir tikslus. Konkursuose siekta spręsti aktualias to meto architektūros problematikas: gyvenamosios aplinkos kokybės, standartizuoto projektavimo, nekontroliuojamo miestų augimo ir kitas. Darbuose šios problemos buvo išryškinamos ir hiperbolizuojamos.
Naujos perkelto Architektūros fakulteto erdvės leido organizuoti 24 valandų dirbtuves pačiame fakultete. Tarp konkurso dalyvių ėmė dominuoti komandinis darbas po du ar daugiau žmonių. Konkursiniai darbai šiuo laikotarpiu pasižymėjo laisvesniu medžiagų naudojimu ir įvairesniu jų komponavimu. Dažniausiai kurtos abstrakčios tūrinės – erdvinės kompozicijos, instaliacijos. Šioms kompozicijoms sukurti naudotas „pasidaryk pats“ principas, todėl jos buvo laikinos ir nebuvo saugojamos. Simbolinė ir naratyvinė konkursinių darbų reikšmė tapo pagrindini vertinimo kriterijumi.