google/wiki40b huggingface dataset:
Didšilių evangelikų liuteronų senosios kapinės

Kapinės

Įrengtos kaimo žemių pietvakariniame pakraštyje, numelioruoto upelio dešiniojo kranto aukštumos pakilumoje, iškylančioje virš aplinkos iki 1 m aukščio. Jos netaisyklingos keturkampės trapecijos plano, pailgos šiaurės rytų-pietvakarių kryptimi, 55-62 m ilgio ir 30-52 m pločio, šiaurės rytiniame gale platesnės. Apaugusios pavieniais medžiais ir krūmais, aptvertos gelžbetoninių stulpų ir vielos tinklo tvora. Pietryčių pusėje įrengti dvivėriai statinių varteliai. Rytiniame kapinių pakraštyje yra prižiūrimi Rupkalvių ir Smailų šeimų kapai, o vakariniame pakraštyje – Katrės Oganisjan (1926-2009) kapas. Kapinėse gausu apleistų kapų, kurių dalį ženklina betoniniai antkapiai, keli mediniai ir ketaus kryžiai bei nedideli akmens paminklai su mirusiųjų vardais, pavardėmis, gimimo ir mirties datomis. Pietrytinėje dalyje stūkso nenaudojamo šulinio betoninis rentinys. Anotacinio kultūros paveldo objekto ženklo nėra.
Teritorijos plotas – 0,35 ha, perimetras – 199 m.

Istorija

Išlikę antkapiniai užrašai liudija, kad kapinės įrengtos XIX a. pabaigoje. Jose buvo laidojami Didšilių, Gnybalų ir kitų apylinkė kaimų gyventojai evangelikai liuteronai. Kapinių kalvelė yra dirbtinė. Ją supylė vietos gyventojai, gavę leidimą įsirengti kapines ir suvežę vežimais smėlį iš šalia buvusių karjerų. Jos buvo aptvertos statinių tvora. Sovietmečiu kapinės buvo apleistos, niokojamos. Dauguma antkapinių paminklų ir kryžių sunaikinta, sudaužyta ir išvežta.
Išlikę antkapiniai paminklai liudija, kad kapinėse palaidoti Anskies Pallags (1828-1896), Schöle Smailus (1839-1899), Michel Smailus (1844-1903), Martin Pauleit (1842-1902), E. Kumbabtzky (1886-1902), Max Wythe (1870-1918), Herbert Schaap (1929–1951), Ana Čerkaitė (1903-1966), sovietų karo lakūnas, Afganistano karo dalyvis Herbertas Rupkalvis (1944-1990), jo motina Urtmė Rupkalvienė (1908-1991), Katrė Oganisjan (1926-2009), kilusi iš Gnybalų kaimo.
Kapinėse dar buvo palaidoti Auguste Aschmann (1841-1933), Urte Hertha Bendig (1881-1959) iš Mažių k., Erdmann Gramsda (1882-1941) iš Gnybalų k., Anna Juschka (1889-1954) iš Metirkviečių k., Christoph Pallaks (1860-1933), Gustav Pietsch (1859-1933), Else Ternit (1933), Friedrich Wiechert (1880-1933).
1997 m. gruodžio 31 d. kapinės paskelbtos valstybės saugoma kultūros vertybe, įrašyta į laidojimo vietų registrą (L601), 2005 m. balandžio 19 d. pripažintos valstybės saugomu kultūros paveldo objektu.
2009 m. kapinių aplinką žvalgė Julius Kanarskas.
Šašmatai

Šašmatai (angl. cheskers, iš chess 'šachmatai' + checkers 'šaškės') – loginis stalo žaidimas sugalvotas, Saliamono Golombo 1948 metais. Vienas iš labiausiai žinomų žaidimų, kurie gali būti laikomi šachmatų ir šaškių mišiniais.

Pakeitimas

Kai pėstininkas pasiekia paskutinę lentos eilutę, jo ėjimas baigiamas, ir pėstininkas gali būti pakeičiamas į karalių, rikį ar kupranugarį.

Pergalės sąlygos

Žaidėjas, kuris nukerta visus priešininko karalius, laimi žaidimą. Taip pat, jei žaidėjas yra pato pozicijoje (negali judėti) pralaimi žaidimą.
Arvydai

Geografija

Kaimą supa miškai, iš rytų prieina Rokantiškių miškai, iš pietų – Buzaraisčio miškai, iš vakarų – Lavoriškių-Nemenčinės miškai. Arvydų girininkijos miške auga iš medžių suformuotas rekordinio dydžio užrašas „Žalgiris 600“.
Girius Kalvaitis

Biografija

Žaidė Neris Vilnius (1990–1992), Geležinis vilkas Vilnius (1992–1993), Žalgiris Vilnius (1993–1994), FBK Kaunas (1994–1995), Banga Gargždai (1996) komandose. 1991–1993 m. žaidė Lietuvos rinktinėje. Baigęs profesionalo karjerą žaidžia SFL komandoje Prelegentai Vilnius (2009–).
Béla Bartók

Bela Viktoras Janošas Bartokas (Béla Viktor János Bartók 1881 m. kovo 25 d. – 1945 m. rugsėjo 26 d.) – vengrų kompozitorius, pianistas, vienas iš etnomuzikologijos pradininkų. Bartokas laikomas vienu žymiausių XX a. kompozitorių.
Jis keliavo po Vidurio Europą, Turkiją ir Šiaurės Afriką, užrašinėdamas liaudies muziką. Liaudies melodijas dažnai naudodavo savo paties kūryboje.

Biografija

Bartokas gimė Nadjsentmikloše (Nagyszentmiklós), kuris vėliau tapo Rumunijos miestu. 1888 m. mirus jo tėvui, motina su šeima persikėlė į Nadjsioliošą (Nagyszöllös), dabar esantį Ukrainoje, tuomet – į Bratislavą, tuomet vadintą Prešporok.
Iš pradžių Bartokas siekė karjeros kaip pianistas, tuomet 1907 m., gavęs fortepijono dėstytojo darbą karališkojoje akademijoje, galėjo pasilikti Vengrijoje užuot klajojęs po Europą su koncertais. Tai taip pat leido jam ir toliau rinkti liaudies muziką, ypač Transilvanijoje. 1909 m. Bartokas vedė Martą Zygler (Márta Ziegler). 1910 m. jiems gimė sūnus Bela. 1923 m. šeima išsiskyrė, Bartokas vedė studentę Ditą Pastor (Pásztory). 1924 m. gimė jo antrasis sūnus Pėteris. Pėteriui Bartokas sukūrė fortepijoninių pjesių ciklą „Mikrokosmosas“, populiarų iki šiol.
Bartokas nepritarė nacistinei politikai: jiems perėmus valdžią Vokietijoje, Bartokas atsisakė ten koncertuoti. Su savo antrąja žmona Bartokas pasitraukė į JAV, sūnus atvyko vėliau. Pirmasis sūnus Bela liko Vengrijoje. Amerikoje Bartokui buvo nelengva rašyti, be to, ten jo kūryba mažai kas domėjosi. Finansinę naštą palengvino Frico Rainerio ir Seržo Kusevitskio užsakytas parašyti koncertas. Nauji užsakymai paskatino Bartoką kurti toliau.
Bela Bartokas mirė Niujorke nuo leukemijos. Palaidotas Ferncliff kapinėse, tačiau 1988 m. jo palaikai perkelti į Budapeštą, Farkasreti kapines.

Kūryba

Bartokas mokėsi skambinti fortepijonu pas Ištvaną Tomaną (István Thoman), o kompozicijos – pas Janošą Kioslerį Budapešto muzikos akademijoje. Išgirdęs vieną madjarų (vengrų) valstiečių liaudies dainą, jis suprato tokią muziką esant tikrąja vengrų liaudies muzika (kaip priešprieša Listo naudotiems čigoniškiems motyvams) ir pamažu ėmė naudoti šiuos folklorinius motyvus savo kompozicijose. Vakarų Europos muzikai būdingą faktūrą ir harmoniją Bartokas derino su Rytų Europos liaudies muzikos melodika. Fortepijoną dažnai traktavo kaip mušamąjį instrumentą. Muzika daugiausiai tonali (pagrindinis tonacijos centras pabrėžiamas).
Didelę įtaką Bartokui darė Richardo Štrauso muzika.
Turbūt žymiausias kūrinys – 153 pjesės fortepijonui „Mikrokosmosas“ (1926–1937 m.), suskirstytos į šešis rinkinius pagal sudėtingumą. Taip pat paminėtina 1911 m. parašyta vienintelė opera „Hercogo Mėlynbarzdžio pilis“, „Allegro barbaro“ (1911 m.) fortepijonui, Antrasis koncertas smuikui (1938 m.), Penktasis ir Šeštasis styginių kvartetai (1934 m., 1939 m.), Sonata dviem fortepijonams ir mušamiesiems (1937 m.) ir kt.
Milda Vainiutė

Biografija

1981 m. baigė Rokiškio Edvardo Tičkaus vidurinę mokyklą. 1982-1986 m. Vilniaus pedagoginiame institute įgijo lietuvių kalbos ir literatūros mokytojos kvalifikaciją. 1986-1993 m. dirbo mokytoja Rokiškio 3-iojoje vidurinėje mokykloje.
1987–1993 m. studijavo Vilniaus universiteto Teisės fakultete, įgydama teisininkės kvalifikaciją. 1997 m. Gyseno Justo Lybigo universitete (Vokietija) M. Vainiutei suteiktas teisės magistrės laipsnis, 2000 m. – socialinių mokslų (teisės) daktarės laipsnis.
2000–2011 m. buvo Mykolo Romerio universiteto Teisės fakulteto docentė, 2011–2018 m. – Teisės fakulteto profesorė, Konstitucinės teisės katedros vedėja, Konstitucinės ir administracinės teisės katedros vedėja, Viešosios teisės instituto direktoriaus pavaduotoja.
2002–2003 m. dirbo Nacionalinės teismų administracijos Teisės ir personalo skyriaus vedėja. 2000–2002 m. buvo Lietuvos Respublikos teisingumo ministerijos Teisėkūros ir viešosios teisės departamento vyriausioji specialistė, Tarptautinės teisės departamento vyriausioji specialistė.
2003–2009 m. buvo prezidento Valdo Adamkaus patarėja teisės klausimais, 2009–2010 m. – Prezidento kanceliarijos vyriausioji konsultantė prezidentės Dalios Grybauskaitės pirmosios kadencijos metu. 
2016–2018 m. Lietuvos Respublikos teisingumo ministrė, nuo 2018 m. – Seimo kontrolierė.
F skaičius

F skaičius yra skaičius, naudojamas optikoje, lietuvių kalboje yra vartojamos taip pat sąvokos f santykis, santykinė apertūra. Šis skaičius yra bematis vienetas, apibrėžtas kaip santykis tarp optinės sistemos įėjimo apertūros ir optinės sistemos efektyvaus židinio nuotolio. Paprasčiausiu, vieno lęšio atveju, tai yra lęšio židinio nuotolis, išreikštas per lęšio skersinius matmenis. Šis dydis yra svarbus fotografijoje.

Diafragmos, F-diafragmų susitarimai ir ekspozicija

Terminas diafragma dažnai klaidina dėl savo daugelio reikšmių. Diafragma gali būti fizikiniu objektu: neskaidri optinės sistemos dalis, kuri blokuoja nepageidaujamus šviesos spindulius. Apertūrinė diafragma yra apertūra, kuri riboja vaizdo skaistį sumažindama įėjimo vyzdžio dydį, tuo tarpu lauko diafragma yra diafragma, kuri blokuoja šviesą, kuri būtų už pageidaujamo regos lauko ir lemtų blyksnių arba kitų problemų atsiradimą.
Fotografijoje, diafragma siejasi su diafragminiais vienetais, naudojamais apibūdinti šviesos kiekius arba ekspoziciją. Vienas diafragminis vienetas atitinka daugiklį 2. Diafragminis vienetas taip pat yra žinomas kaip ekspozicijos dydžio vienetas. Fotokameroje F skaičius dažniausiai yra keičiamas diskrečiais žingsniais, vadinamais diafragminiais vienetais. Kiekvieną diafragmos reikšmę atitinka F skaičius, bei per pusę sumažėjęs, lyginant su prieš tai buvusiu žingsniu, šviesos intensyvumu. Toks šviesos intensyvumo sumažėjimas atitinka vyzdžio ir apertūros diametrų sumažėjimus iš √2, arba apie 1.414 karto, tuo atveju apertūros arba vyzdžio plotas sumažėja per pusę.
Šiuolaikiniai objektyvai naudoja standartinę diafragminių skaičių skalę, kuri yra apytiksliai skaičių geometrinė seka su daugikliu √2 (1.414):   f/1, f/1.4, f/2, f/2.8, f/4, f/5.6, f/8, f/11, f/16, f/22, f/32, f/45, f/64, f/90, f/128 ir t. t. Šios vertės yra suapvalinamos iki tam tikros patogios vertės tam, kad jas būtų lengviau įsiminti.
Dalybos ženklas atitinka dalybą. Pavyzdžiui, f/16 reiškia vyzdžio diametrą, lygų židinio nuotoliui, padalintam iš šešiolikos; tai yra, jei fotokamera turi 80 mm objektyvo lęšį, visa fotojuostelę pasiekianti šviesa pereina per menamą diską, vadinama įėjimo vyzdžiu, kurio matmuo yra 5 mm (80 mm/16). Šio virtualaus disko padėtis lęšio viduje priklauso nuo lęšio optinės sandaros. Tai gali būti paprasčiausias apertūrinės diafragmos įėjimas arba apertūrinės diafragmos padidintas vaizdas, suformuotas objektyvo vidinių elementų.
Kęstutis Trečiakauskas

Biografija

Mokėsi Panevėžio ir Vilniaus muzikos mokyklose, lankė J. Miltinio teatro studiją. 1974 m. baigė Vilniaus universiteto Filologijos fakultetą, įgydamas filologo, lietuvių kalbos ir literatūros dėstytojo specialybę.Be to, baigė Vilniaus Kultūros mokyklą, kur įgijo bibliotekininko specialybę, o Maskvoje baigus dvimečius žurnalistikos kursus, jam buvo suteikta žurnalisto kvalifikasija. Buvo SSRS Žurnalistų sąjungos narys.
Nuo 1961 m. iki 1974 m. su nedidelėmis pertraukomis dirbo spaudoje – Ignalinos rajono laikraščio „Kelias į komunizmą“, leidinių „Meno saviveikla“, „Kultūros barai“, „Liaudies sargyboje“ redakcijose, Lietuvos televizijos ir radijo komitete. 1974–1993 m. „Minties“ leidyklos redakcijos vedėjas, vyriausiasis redaktorius, 1991–1992 m. direktorius. Nuo 1993 m. – Vilniaus V. Sirokomlės vidurinės mokyklos lietuvių kalbos ir literatūros mokytojas.Kelerius metus Klaipėdos socialinių mokslų kolegijos Vilniaus filiale dėstė kalbos kultūrą, anotavimo bei referavimo metodiką.Vienas iš Liaudies meno draugijos kūrėjų, iniciavo Blaivybės draugijos atsiradimą Lietuvoje, buvo Blaivybės fondo prie Lietuvos Respublikos Vyriausybės narys. 
Sudarinėjo almanachus „Baltija“, „Blaivybė“, periodikoje ir atskirais leidiniais paskelbė eilėraščių, satyros ir humoro kūrinių. Daugiausia rašo kultūros klausimais. Išvertė grožinės literatūros knygų.
Reinhard Dullien

Biografija

Gimė 1902 m. vasario 14 d. Šilutėje. 1933 m. įstojo į NSDAP partiją. Baigęs teisės studijas pradėjo dirbti Rytų Prūsijos administracijoje. 1941 m. dirbo nacių okupuoto Voluinės-Podolės generalkomisariato administracijoje atsakingoje už krašto ūkį. 1949 m. pradėjo dirbti Vakarų Vokietijos vidaus reikalų ministerijoje. 1955 m. rugsėjį tapo trečiuoju Vokietijos kriminalinės policijos prezidentu, kuriuo išbuvo iki 1964 m. kai turėjo atsistatydinti po Spiegel skandalo susijusio su valstybės pareigūnų korupcija. Mirė 1982 m. rugpjūčio 5 d. Vysbadene.
Balta, raudona ir...

Turinys

Kažkada Džermana buvo laiminga jauna mergina, turinti ją mylintį vaikiną, tačiau šis žuvo darbo vietoje sprogimo metu ir ji nusprendė atsiriboti nuo savo praeities ir jausmų, tapdama vienuole.
Paskirta dirbti į ligoninę, čia ji susipažįsta su keistuoliu pacientu Anibale Peci. Nors šis pasveikęs, tačiau gyvena ligoninėje jau 3 metus. Jis priklauso komunistų partijai ir dėl to gydytojai neprieštarauja šio buvimui ligoninėje. Anibalė vadovauja maisto ruošimui, dalyvauja operacijose ir kitaip kišasi į ligoninės gyvenimą, tuo sukeldamas sesers Džermanos nepasitenkinimą, tačiau ji priversta taikytis su šio draugija. Anibalė svajoja ateityje tapti gydytoju, tačiau pamažu įsimyli naują griežtą vienuolę ir šiai apie tai prisipažįsta, tačiau nesulaukia atsakymo. Po ilgų judviejų diskusijų, kurių metu Džermana įrodinėja, kad jo buvimas ligoninėje prilygsta veltėdžiavimui ir prieštarauja jo propaguojamai komunistinei ideologijai, galiausiai jis apsisprendžia grįžti į gyvenimą. Anibalė mėgina verstis tuo, ką sužinojo ir išmoko būdamas ligoninėje. Galiausiai, dalyvaudamas demonstracijoje jis partrenkiamas automobilio, sunkios būklės atsiduria toje pačioje ligoninėje ir miršta ant Džermanos rankų...
Andinis vilkas

Andinis vilkas (angl. Andean Wolf), kitaip dar Hagenbeko vilkas (angl. Hagenbeck's Wolf) – Anduose gyvenantis vilko išvaizdos šuninis žinduolis, kurio egzistavimas nėra įrodytas.

Kailis

1927 m. Lorencas Hagenbekas (Lorenz Hagenbeck) Buenos Airėse pas prekeivį kailiais nupirko kailį, kurį prekeivis apibūdino kaip laukinio šuns iš Andų kailį.
1940 m. dr. Ingo Krumbiegel Vokietijoje ištyrinėjo kailį ir padarė išvadą, kad jis priklauso naujai, iki šiol neaprašytai rūšiai. XX a. 7-tą dešimtmetį kiti tyrėjai nustatė, kad tai šuns, galbūt aviganio, kailis. 2000 m. Miuncheno zoologijos muziejuje norėta atlikti likusios kailio dalies DNR analizę, tačiau ji nepavyko, nes pasirodė, kad kailis užterštas žmogaus, šuns, vilko ir kiaulės DNR, o be to - chemiškai apdorotas. (Eberhart, 2002).

Kaukolė

1947 m. Krumiegelis siejo kailį su kaukole, kurią jis buvo aptikęs 10 m. anksčiau. Jis skelbė, kad kaukolė buvo 31 cm ilgio ir buvo visaėdžio šuninio žinduolio, gerokai didesnio už karčiuotąjį vilką, nes karčiuotojo vilko kaukolės būna mažesnės, apie 24 cm ilgio. Jis paskelbė straipsnį, kuriame aprašė šį žinduolį ir pasiūlė rūšinį pavadinimą Dasycyon hagenbecki. Kaukolė, aiškinama, dingo 1945 m. (Antrasis pasaulinis karas), tad niekas kitas jos aprašyti negalėjo.
Off the Wall

Dainų sąrašas

(numeris, daina, prodiuseris, trukmė)
1."Don't Stop 'til You Get Enough"  Michael Jackson6:05
2."Rock with You"  Rod Temperton3:40
3."Workin' Day and Night"  Michael Jackson5:14
4."Get On the Floor"  Michael Jackson, Louis Johnson4:39
5."Off the Wall"  Rod Temperton4:06
6."Girlfriend"  Paul McCartney3:05
7."She's Out of My Life"  Tom Bahler3:38
8."I Can't Help It"  Susaye Greene, Stevie Wonder4:28
9."It's the Falling in Love" (su Patti Austin)David Foster, Carole Bayer Sager3:48
10."Burn This Disco Out"  Rod Temperton3:40
Buzaičiai

Istorija

Kaimas minimas 1780 m. Giedraičių mirusiųjų metrikų knygoje.
Veisiejai

Gamta ir geografija

Miestas driekiasi iš šiaurės į pietus, jo ilgis 8,5 km, plotis 1,2 km. Tai vienas iš nedaugelio miestų, įsikūrusių ežero pusiasalyje. Vakarinį miesto pakraštį juosia parkas, pasodintas prie Ančios ežero XVIII amžiuje. Apylinkėse gausu ežerų. Didžiausias jų – Ančia, skirianti miestą į dvi dalis, vakarinė įsikūrusi pusiasalyje. Ežere yra vienintelis Lietuvoje fontanas su šviesos instaliacijomis (nuo 2008 m.), per ežerą teka Baltoji Ančia. Rytuose link Leipalingio telkšo Snaigynas, šiaurėje – Vernijis, pietvakariuose – Veisiejis.

Pavadinimo kilmė

Miesto pavadinimas kilo nuo Veisiejo ežero, esančio už 6 km į pietvakarius nuo Veisiejų. XX a. tarpukariu vartotas pavadinimas Veisėjai.

Žymūs žmonės

Veisiejuose 1885 m. vasario-gegužės mėnesiais gyveno gydytojas Liudvikas Zamenhofas (1859–1917), sukūręs esperanto kalbą. Namas, kuriame jis gyveno, sudegė per 1925 m. gaisrą.
Veisiejuose ilgus metus dirbo ir jų kapinėse palaidotas kompozitorius Juozas Neimontas (1875–1963).
Kazliškio seniūnija

Geografija

Kazliškio seniūnija – viena mažiausių, mažiausiai gyventojų turinti ir rečiausiai apgyvendinta Rokiškio rajono seniūnija.
Įsikūrusi Vakarų Aukštaičių plynaukštėje. Būdingi banguoti kraštovaizdžiai, gausu šlapių miškelių, raistų. Seniūnija yra Nemunėlio baseine: prateka pats Nemunėlis bei kiti jo intakai – yra Laukupės, Vingerinės, Beržienos žemupiai, Apaščios ištakos. Šiaurinėje dalyje telkšo trys didesni ežerai – Skaistė, Dumblis ir Kurkliečių ežeras. Šiaurės rytuose siekia Plunksnočių miškų pakraštį, pietvakariuose – Notigalės pelkės paribius.
Alma mater

„Alma Mater“ (lot. alma mater maitinančioji motina, iš almus 'maitinantis, duodantis pradžią') – aukštoji mokykla (universitetas), kurioje (yra arba buvo) semiamasi žinių, studijuojama. Metafora „Maitinančioji Motina“ aiškinama tuo, jog universitete studentai yra „maitinami“ žiniomis. Frazė kilo iš seniausio Europoje Bolonijos universiteto, įkurto 1088 metais, šūkio „Alma mater studiorum“.
Antikos laikais Romos imperijoje alma mater buvo vadinama maitinančioji, laiminančioji dievų motina (lot. magna mater, Didžioji Motina). Viduramžiais alma mater buvo vadinama Mergelė Marija (pvz., Advento ir Kalėdų laikotarpiu breviorijuje dar iki šiol yra giedama Alma redemptoris mater).
Mizoginija

Mizoginija (gr. μῖσος, misos 'neapykanta' + gr. γυνή, gunê 'moteris') – neapykanta arba stiprus neigiamas nusistatymas moterų atžvilgiu. Mizoginija kartais painiojama su mizantropija, nors iš esmės tai skirtingos sąvokos. Su mizoginija susijusi ginofobija, moterų baimė, tačiau pastaroji nebūtinai pasireiškia su neigiamu nusistatymu.
Dauguma feminizmo teorijų mizoginiją priskiria politinių ideologijų kategorijai (kaip rasizmas arba antisemitizmas), neva mizoginija pateisina ir padeda išlaikyti moterų subordinacijos vyrams sistemą.

Mizoginija filosofijoje

Artūro Šopenhauerio populiarioje esė „Virš moterų“ (Über die Weiber) išreikštas priešiškumas moterų veiklai, filosofo teigimu „moterų prigimtis yra paklusti“. Esėje yra ir keli komplimentai – „moterys vertina blaiviau nei vyrai“ ir yra labiau užjaučiančios, nors pastaroji savybė buvo priskirta silpnybei, o ne vertybei.
Kiti autoriai, kurių pažiūros vertinamos kaip mizoginistiškos – Frydrichas Nyčė („Anapus gėrio ir blogio“), Otas Veidingeris („Lytis ir charakteris“) ir kt.
Arūnas Čiplys

Biografija

Prieš susidomėdamas smiginiu A. Čiplys buvo profesionalus tenisininkas ir treneris. Smiginį žaisti pradėjo 1999 metais. 2001 m. Lietuvos čempionate užėmė 10 vietą, o jau 2002 m. tapo Lietuvos čempionu.
Zika karštinė

Priežastis ir diagnozė

Zika karštinę daugiausia platina Aedes genties uodai. Galimas daiktas, kad ja taip pat galima užsikrėsti lytinių santykių metu ir atliekant kraujo perpylimą. Liga gali plisti iš motinos – negimusiam kūdikiui bei sukelti mikrocefaliją. Žmogui sergant, karštinė diagnozuojama tikrinant, ar kraujyje, šlapime ar seilėse yra viruso RNR.

Profilaktika ir gydymas

Profilaktikos esmė – uodų įgėlimų skaičiaus sumažinimas ligos pasireiškimo zonose. Norint išvengti uodų įgėlimų, patariama naudoti vabzdžių repelentus, drabužius, uždengiančius didžiąją kūno dalį, tinklelius nuo uodų ir pašalinti stovintį vandenį, kadangi būtent jame uodai dauginasi. Efektyvios vakcinos nėra. 2015 m. dėl viruso protrūkio Brazilijos sveikatos priežiūros pareigūnai planuojančioms pastoti moterims patarė atidėti nėštumą. Taip pat rekomenduojama, kad nėščios moterys nekeliautų į vietoves, kuriose buvo užfiksuotas viruso protrūkis. Nors specifinio gydymo metodo nėra, paracetamolis (acetaminofenas) gali padėti sušvelninti simptomus. Gultis į ligoninę reikalinga tik retais atvejais.

Istorija ir epidemiologija

Ligą sukeliantis virusas pirmą kartą išskirtas 1947 m. Pirmasis dokumentais pagrįstas protrūkis tarp žmonių įvyko 2007 m. Mikronezijoje. 2016 m. sausį liga buvo užfiksuota dvidešimtyje Amerikos regionų. Žinoma, kad liga taip pat pasireiškia Afrikoje, Azijoje ir Ramiojo vandenyno šalyse. Dėl ligos protrūkio, kuris prasidėjo Brazilijoje 2015 m., Pasaulio sveikatos organizacija 2016 m. vasarį paskelbė tarptautinės svarbos ekstremalią visuomenės sveikatai situaciją.
Slivenas

Istorija

Senovėje vadinosi Selymnos, XIX a. – Сливно.
Arbatos kelias

Arbatos kelias ar chamadao (supaprastinta kinų: 茶马道; tradicinė kinų: 茶馬道) buvo mulų karavanų kelias per Junano provincijos kalnus pietvakarių Kinijoje. Jis kartais vadinamas Pietų šilko keliu. Apie tūkstantį metų iš Junano, vieno pirmųjų arbatos auginimo regionų, vyko karavanai į Indiją per Mianmarą, Tibetą ir Centrinę Kiniją per Sičuaną. Be arbatos mulai gabeno druską. Žmonės ir arkliai gabeno sunkius krovinius, nešikai dažnai nešdavo 60–90 kg, t. y. daugiau nei patys svėrė.
Manoma, kad šiuo keliu arbata paplito iš Pu’er regiono Junane po Aziją.
Arbatos kelias kartais vadinamas Arbatos-arklių keliu, nes Tibeto poniai buvo mainomi į arbatą. Ši prekyba vyko nuo Songų dinastijos laikų, kai tvirti arkliai buvo reikalingi kinams kovoti su klajokliais Šiaurėje.
Tara Lynne Barr

Karjera

Tara pradėjo vaidinti mėgėjiškame teatre sulaukusi septynerių.
Kine ji debiutavo 2004 metais – kanalo Hallmark filme „Love’s Enduring Promise“. Vėliau Tara atliko epizodinius vaidmenis įvairiuose televizijos serialuose bei trumpametražiniuose filmuose. Nuo 2006 metų ji nuolatos vaidina teatre.
Mikalojus Tiškevičius Logoiskis II

Biografija

Kilęs iš Lietuvos didikų Tiškevičių giminės Logoisko šakos. Tėvas Henrikas Jurgis Tiškevičius Logoiskis. Motina Eufrozina Šolaiska. Broliai Stanislovas Tiškevičius Logoiskis, Henrikas Tiškevičius Logoiskis II, Mykolas Tiškevičius Logoiskis II, Vincentas Tiškevičius Logoiskis

Šeima

1844 m. vedė, žmona Marija Tiškevičiūtė, Mikalojaus Tiškevičiaus duktė, su ja vaikų neturėjo.
Rusijos imperijos kariuomenės karininkas.
Juozas Ambraziejus (1877)

Biografija

1898 m. įkūrė slaptą kaimo jaunimo organizaciją „Šienpjoviai“ ir 1901 m. „Artojų draugiją“ nelegaliai lietuviškai spaudai platinti ir vaidinimams rengti. Nuo 1899 m. laikraščio „Ūkininkas“ bendradarbis. 1905 m. Didžiojo Vilniaus seimo atstovas, už jo nutarimų propagandą ištremtas į Oloneco guberniją (Karelija).
1907 m. išvyko į Škotiją, nuo 1908 m. gyveno JAV. Įsitraukė į lietuvių veiklą, pelnė „dėdės Ambraziejaus“ vardą. 1914–1916 m. laikraščio „Vienybė lietuvninkų“ administratorius. 1914–1917 m. Lietuvos autonomijos fondo iždo globėjas. 1920–1928 m. Lietuvos atstatymo bendrovės direktorius. 1928–1940 m. Lietuvių laivakorčių agentų sąjungos pirmininkas. Vienas Amerikos lietuvių tautinės sandaros kūrėjų. Susivienijimo lietuvių Amerikoje ir Tėvynės mylėtojų draugijos narys.
Gabon Airlines

Istorija

Oro linijų bendrovė valdo privatūs investuotojai, bankai ir draudimo įmonės. Generaliniu direktoriumi paskirtas Gabono prezidento sūnus Bonga Ondimba. 2006 m. lapkričio 8 d. Gabono transporto ministras suteikė „Gabon Airlines“ oficialų leidimą vykdyti skrydžius šalyje. Pirmasis skrydis įvyko 2007 m. balandžio 11 d. iš Librevilio į Paryžių. Skrydžiai taip pat vyksta į Afrikos šalių miestus.