google/wiki40b huggingface dataset:
Lietuvos orientalistų asociacija

Lietuvos orientalistų asociacija – Lietuvos visuomeninė organizacija, vienijanti Lietuvos orientalistus – mokslininkus, dėstytojus, Rytų kalbų specialistus, muziejininkus, Rytų tautų kultūrų, filosofijos, religijos, meno mėgėjus. 2008 m. buvo apie 50 narių.

Veikla

Įkurta 1979 m. Vilniuje. Pagrindiniai tikslai: puoselėti ir plėtoti Lietuvoje Rytų tautų kultūrų, filosofijos, religijos, mitologijos, literatūros ir meno pažinimo tradiciją, kurti orientalistinių tyrinėjimų ir studijų centrus, skatinti orientalistų kūrybinę veiklą, jų profesinį tobulėjimą ir bendravimą, rūpintis orientalizmo ir Rytų kalbų dėstymu, Rytų tautų muziejų ar Rytų dailės skyrių steigimu kituose muziejuose, ekspozicijų ir parodų organizavimu, Rytų tekstų vertimu į lietuvių kalbą, propaguoti Rytų kultūros idėjas, skatinti ryšius su užsienio šalių orientalistais. Rengia respublikines ir tarptautines mokslines konferencijas. Su Kultūros, filosofijos ir meno institutu leidžia knygų serijas „Rytai-Vakarai“: „Komparatyvistinės studijos“ (nuo 2000 m., išleisti 7 t.), „Bibliotheca Orientalia et Comparativa“ (nuo 2002 m., išleisti 9 t.) ir kt. leidinius.
Antanas Sekreckis

Biografija

1975 m. baigė Lietuvos žemės ūkio akademiją, inžinierius elektrikas. Individualios įmonės savininkas, 2006–2007 m. ir 2007–2008 m. Šiaulių rajono savivaldybės mero pavaduotojas.
1999 m. Naujosios sąjungos Šiaulių rajono skyriaus narys, Šiaulių raj. skyriaus pirmininkas.
2000–2003 m., 2003–2007 m. ir nuo 2007 m. Šiaulių rajono savivaldybės tarybos narys.
Sutuoktinė Nijolė, vaikai Linas, Rytis, Nerijus.
Kadruočių dailininkas

Kadruočių dailininkas (taip pat storyboard dailininkas) yra specializacija animacijos ir kino industrijoje, kurios atstovas kuria kadruočių (storyboard) prezentacijas. Kadruočių dailininkai taip pat kuria reklamos, teatro, verslo ir video žaidimų industrijose.
Kadruočių dailininkui pagrindiniai reikalavimai yra greitai ir kokybiškai vizualizuoti pasakojimą popieriaus lape bet kuriuo metu. Paprastai pats populiariausias įrankis dailininkui yra pieštukas ar markeris ir popierius lapas, bet paskutiniu metu vis daugiau šios profesijos atstovų pereina dirbti su skaitmeniniais įrankiais. Programinės įrangos, kuriomis naudojasi dailininkai, pavyzdžiai būtų Adobe Flash ir Photoshop, tai pat yra programų, kurios skirtos skaitmeninei kadruočių kūrybai. Jauniausieji profesijos atstovai tai pat sėkmingai naudoja fotografijas norėdami sukurti išankstinę vizualizaciją.
Kadruočių dailininkai skirtingose industrijose gali būti vadinami šiek tiek kitaip. Iliustratorius ar koncepcijų dizaineris reklamoje, kinematografijos dailininkas video žaidimų industrijoje. Dažniausiai kadruočių dailininkai industrijoje populiariai vadinami freelancer (samdomi pagal sutartį nustatytam laikotarpiui, terminas kilęs iš anglų kalbos), todėl darbas iki išnaktų yra labai dažnas atvejis šioje profesijoje.
Plačiausiai paplitusios dailininkų naudojamos paišymo programos yra Corel Painter ir Adobe Photoshop. Dauguma šios profesijos pradedančiųjų dailininkų renkasi šį paišymo būdą dėl paprastumo ir greitumo, kuris yra vienas pagrindinių kadruočių dalininko prioritetų. Paišymui naudojamos grafinės planšetės, iš kurių plačiausiai žinomos „Wacom“ gamybos.
Stanislovas Davaina

Biografija

Lietuvos senos bajorų Davainų giminės atstovas, herbo „Szeliga“ savininkas. Merkinės seniūno Stanislovo Davainos sūnus.
1528 metais tarnavo kamarininku pas karalienę Boną, 1530 metais tapo Žygimanto Augusto karaliaus dvariškiu.
Nuo 1542 metų gegužės – Polocko vaivada. Tarpe kitų bajorų ir žymių vaivadijos atstovų 1547 metais pasirašė po «Привилеем всим обывателем воеводства и места Полоцкого на права и вольности, им наданые».
1542–1554 metais vyko pasiuntiniu į Maskvą, 1554 metais – dėl paliaubų sudarymo dvejiems metams.
Livonijos karo metu, 1563 metų pradžioje, 60-tūkstantinė Rusijos armija vadovaijama caro Ivano IV, įgijusios patirties Kazanės paimties, pajusėjom Polocko link, kuriamė pasislėpė apie 20 tūkstančių apylynės žmonių kartu su gyvuliais. Rusai apgulė Polocką sausio 31 d. Polocko pilies gynybai vadovavo Stanislovas Davaina, neturintis karo patirties ir neišsiskyręs sumanumu. Polocko pilis buvo beveik visa medinė. Garnizonas buvo sudarytas iš kelių tūkstančių karių, tarp jų – 4 įgulos patyrusių lenkų samdinių. Rusų puolimas buvo staigus, tinkamos atsargos nebuvo padarytos. Po artilerijos apšaudymo vasario 13-14 d. ugnis apėmė beveik visą pilį. Davaina atvyko į caro stovyklą vasario 15 d. ir perdavė miestą, kada gynėjai dar priešinosi. Po kapituliacijos buvo paimtas į nelaisvę ir surakintas geležimi kartu su žmona ir kitais lietuviais išsiustas į Maskvą, kur išbuvo įkalintas iki 1567 metų. 
1573 metais dalyvavo Henriko Valua išrinkime į Lenkijos karaliaus sostą.

Šeima

Buvo vedęs tris kartus. Jo pirmoji žmona buvo Petronėlė Radvilaitė, Žemaitijos seniūno Jono Radvilos duktė, ji mirė Maskvos nelaisvėje. 1568 metais vedė antrą kartą Dorotą Kostevičiūtę, Vaclovo Kostevičiaus ir kunigaikščio Jaroslavo Holovčinskio našlės dukterį. Po jos mirties 1572 metais trečią kartą vedė Barborą Ivanovną Solomiarecką, kunigaikščio Ivano Solomiareckio ir Konstantino Chodkevičiaus (m. 1571) našlės dukterį. Nuo trijų santuokų vaikų neturėjo.
Ranka žudikė (filmas)

Siužetas

Pagal seną legendą, Helovino išvakarėse, blogosios dvasios apsigyvena pačiuose didžiausiuose tinginiuose. Todėl ir sakoma, kad tinginiaujančiomis rankomis velnias žaidžia.
Septyniolikmetis Entonis – nėra paprastas jaunuolis, nors jo kasdieniai troškimai panašūs į daugybės jo bendraminčių. Su rutina jis kovoja rūkydamas žolę, žiūrėdamas televizorių, susitikinėdamas su merginomis. Tačiau dešinioji vaikino ranka - ranka žudikė - nubaus kiekvieną trukdantį tenkinti šiuos norus. Susidorojusi su tėvais ir keliais draugais, dešinioji Entonio ranka nusitaikiusi į Entoniui patinkančią merginą Molį…
NK Krka

Istorija

Klubas įkurtas 1922 m. Yra žaidęs elito divizione.
Bokaras

Istorija

Bokaras džiunglių vietoje pradėjo kurtis 1964 m., statant plieno kombinatą.
Didieji Grįžulo Ratai

Didieji Grįžulo Ratai (Ursa Major, UMa) – 3-as pagal dydį ryškus šiaurės pusrutulio žvaigždynas. Lietuvoje matomas ištisus metus, žemiausiai prie horizonto nusileidžia rudenį. Vienas svarbiausių navigacinių žvaigždynų: 5 kartus pratęsus atkarpą per dvi kraštines žvaigždes (α ir β), randama Šiaurinė, pratęsus lanką, galime pataikyti į Jaučiaganio Arktūrą, toliau – į Mergelės Spiką. Kitas "ratų" žvaigždynas yra Mažieji Grįžulo Ratai. Kovo mėnesį pietinio pusrutulio dangaus stebėtojai šį žvaigždyną gali matyti visai prie pat horizonto.

Kita informacija

Didieji Grįžulo Ratai yra pavaizduoti Aliaskos valstijos vėliavoje.
Kulautuvos Švč. Mergelės Marijos Vardo bažnyčia

Istorija

Kulautuvoje 1930 m. įsikūrė vienuolės Darbo seserys. 1931 m. pradėjo veikti jų privati koplyčia. 1932 m. ji perkelta į naują vietą ir tapo vieša. 1940 m. koplyčia padidinta (arch. Adolfo Netyksos projektas), jai suteiktas Švč. Mergelės Marijos Vardo statusas. Priklausė Raudondvario parapijai, vėliau įkurta Kulautuvos parapija. Iki 1987 m. klebonavo Juozapas Frainas (1911–1987), po Antrojo pasaulinio karo nuteistas.
2012 m. bažnyčią nuniokojo gaisras – sudegė pastato vidus su ten buvusiais unikaliais, iš medžio drožinėtais paveikslais, taip pat sunaikinta pusė stogo. Nenukentėjo šalia stovinti varpinė. Įtarta, kad bažnyčia buvo padegta, apliejus jos sienas degiu skysčiu. Įrengta laikinoji bažnyčia Poilsio g. 10 (priešais seniūniją).
2017 m. suplanuota pradėti naujos bažnyčios statybą.

Architektūra

Senoji bažnyčia medinė, liaudies architektūros formų, stačiakampio plano, vienabokštė, su žemesne penkiasiene apside. Vidus 3 navų, atskirtų kolonomis. Šventoriuje palaidoti Kulautuvos klebonai J. Frainas ir Gustavas Gudanavičius (1911–1991).

Naujosios bažnyčios projektas

2017 m. pradžioje bendruomenei pristatytas naujos Kulautuvos Švč. Mergelės Marijos Vardo bažnyčios projektas. Naujoji parapijos bažnyčia projektuojama pastatyti ant senosios bažnyčios pamatų, išlikusių po gaisro. Joje numatyta apie pusantro šimto sėdimų vietų. Projekto vadovas – architektas Darius Jakubauskas.
Šventoriuje pastatytame informaciniame stende pristatomas bažnyčios projektas. Sklype išlikusi senoji varpinė savo formomis atitinka projektuojamos bažnyčios architektūrą. Jos planas kryžiaus formos. Pagrindinė nava su stogo konstrukcija numatyta taisyklingo šešiakampo formos, tokiu būdu sutelkianti tikinčiuosius arčiau altoriaus, sukurianti reikiamas akustines savybes. Kylančių medinių plokštumų pagrindinė nava suteikia iškilmingumo ir išskirtinės erdvės suvokimo. Bažnyčios siluetas užbaigiamas šviesos bokštu – karūna, simbolizuojančia Švč. M. Marijos karūnavimą ir akcentuoja šios parapijinės bažnyčios titulą.
Bažnyčios chorui numatytas specialus balkonas. Šoninėse navose suprojektuotos koplyčia ir krikštykla, pagrindinėje ašyje – altorius, šalia – sakykla ir kunigų sėdės. Planuojama įrengti dvi zakristijas: vieną kunigams, kitą – vaikams. Bažnyčios grindims bus naudojamos deginto ir šlifuoto akmens juostos, sienų apdailai – natūrali mediena.
Peleliai

Istorija

Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Peleliai susikūrė iš 1642 metais atsiradusio dvaro ir baudžíauninkų kaimo. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. Pagal 1921 m. lenkų valdžios atliktą gyventojų surašymą kaime buvo 205 gyventojai, iš kurių 81 lenkas, 6 rusai ir 118 lietuvių. Pokaryje veikė kooperatinis ūkis (kolūkio analogas). 1958 m. vasario 7 d. buvo įkurtas Lenkijos visuomeninės kultūros draugijos skyrius. 1975-1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai. 2001 m. birželio ir liepos mėnesį kaime buvo filmuojamas lenkiškas filmas Užmerk akis.

Literatūra

Tarybų Lietuvos enciklopedija, 3 tomas, Vyriausioji Enciklopedijų Redakcija, Vilnius, 1987, 344 psl.
Maišiagalos dekanatas

Maišiagalos dekanatas priklausė Vilniaus arkivyskupijai. 2014 m. panaikintas, įvykdžius dekanatų pertvarką.
Beržoro Šv. vyskupo Stanislovo bažnyčia

Istorija

Beržoro dvare 1746 m. pastatyta medinė koplyčia, kurią retkarčiais aptarnaudavo Platelių bažnyčios kunigai (kai kurie šaltiniai mena koplyčią dar 1728 m.). 1759 m. Platelių klebonas Juozapas Vaitkevičius Beržoro kaimo pušyne įrengė medines Kryžiaus kelio stočių koplyčias. 1812 m. Platelių klebonas Mykolas Stravinskas altarijai skyrė žemes.
1865 m. Rusijos valdžia uždraudė melstis prie Kryžiaus kelio stočių koplyčių. 1898 m. prašyta valdžios leidimo uždengti 7 koplyčioms stogus, jas apkalti lentomis. 1904 m. Telšių vyskupas prašė, kad valdžia leistų kunigams dalyvauti Kryžiaus kelio procesijoje (prašymas atmestas). 1905 m. tikintieji visas 14 koplyčių suremontavo. 1906 m. liepos 28 d. iškilmingai melstasi prie Kryžiaus kelio stočių koplyčių. Po Antrojo pasaulinio karo jos nugriautos. Pirmosios iš jų atstatytos 1991 m.

Architektūra

Bažnyčia lotyniško kryžiaus plano, su trisiene apside, bokšteliu centre. Yra 4 altoriai (XVIII a.). Šventoriuje – masyvi varpinė su prieangiu, kapinės.
Černolicė

Istorija

Gyvenvietė pirmą kartą rašytiniuose šaltiniuose paminėta 1239 m.

Gyventojai

Pagal 2010 m. duomenis gyveno 331 gyventojas. Absoliuti dauguma iš jų čekai.

Žymūs žmonės

Čia gimė ir futbolą pradėjo žaisti garsus čekų futbolininkas Luděk Macela. Už jaunimo komandą SK Černolice žaidė 1958–1962 m. Yra aštuonis kartus kovojęs už Čekoslovakijos futbolo rinktinę.
Domanicės valsčius

Administracinis suskirstymas

Čachai, Domanicė, Domanice Kolonija, Emilianuvka, Kopciai, Olšic Folvarkas, Olšic Šlacheckai, Olšic Vlošcianskai, Penkai, Podzdrujas, Pživori Dužė, Pživori Malė, Šmiari Kolonija, Zaželazna.
Fraskatis

Istorija

Pasak Liber Pontificalis, IX a. Fraskatis buvo mažas kaimelis, manytina, kad įkurtas dviem šimtmečiais anksčiau nei teigiama. Pavadinimas tikriausiai kilo iš vietinės malkų rinkimo tradicijos (it. frasche); daugumos vietovių aplink miestą pavadinimai reiškia medžius ar mišką. Po Tuskulo miesto sugriovimo 1191 m., gyventojai persikėlė į Fraskatį, taip padidindami jo gyventojų skaičių. Popiežius Inocentas III patvirtino miesto priklausomybę Laterano Šv. Jono bazilikai. Per sekančius šimtmečius miesto teritorija buvo smarkiai nualinta dažnų puldinėjimų. Todėl 1460 m. miestas buvo įtvirtintas sienomis.
1518 m. IX a. sunaikintos bazilikos vietoje buvo įkurta ligoninė, pavadinta Šv. Sebastiano garbei. 1616 m. rugsėjo 15 d. Šv. Juozapas Kalesancijus mieste įsteigė pirmąją viešą ir nemokamą mokyklą Europoje. 1757 m. miesto centre buvo atidarytas „Valle“ teatras, 1761 m. globėjo kardinolo Jorko hercogo Henrio Stiuarto iniciatyva miesto tvirtovė buvo perstatyta į rūmus. 1809 m. Fraskatis buvo aneksuotas Prancūzijos imperijos ir paskirtas Romos kantono sostine.
1837 m. Romą užplūdus maro epidemijai, 5 000 žmonių pasitraukė į Fraskatį. Nuo tada Fraskačio vėliavos spalvos yra tokios pačios kaip Romos, geltona ir raudona. 1884 m. miestui tapus Italijos karalystės dalimi, buvo nutiestas Romos–Fraskačio geležinkelis.
Antrojo pasaulinio karo metu miestas smarkiai nukentėjo nuo bombardavimų, apie 50 % miesto pastatų, įskaitant daugumą paminklų, vilų buvo sugriauti.

Saleziečiai

Nuo XX a. pradžios Soros viloje (it. Villa Sora) veikia saleziečių mokykla (it. Collegio Salesiano).
1956 m. uždarius lietuvių gimnaziją Kastelnuovoje, į Fraskatį persikėlė vienuoliai lietuviai. Via Colonna 2 gatvėje buvo įkurti saleziečių namai Lituani Don Bosco, renkamos lėšos bendrabučiui įsigyti. Čia darbavosi Juozas Zaliauskas, Pranas Gavėnas, Mečys Burba; kurie leido žurnalą „Saleziečių balsas“. Lietuvai atgavus Nepriklausomybę, vienuoliai išvyko į tėvynę atkurti Ordino veiklą.
Drąsėnai (Molėtai)

Istorija

1605 m. priklausė Svobiškio dvarui.
Mečislavas Mlečko

Biografija

Dirbo rūmininku, ginklininku ir stalininku prie karalių Zigmanto Vazos ir Vladislovo Vazos. 1629 m. dalyvavo kariniame žygyje prieš švedus. 1632 m. dalyvavo elekciniame seime. Finansavo kelių unitų cerkvių statybas Mazovijoje.
Laumalės

Žymūs žmonės

Kaime gyveno Kretingos apskrities viršininkas, pirmasis Kretingos miškų urėdijos urėdas, visuomenės veikėjas Germanas Ranga.

Kultūros paveldas

Centrinėje kaimo dalyje prie kelio Kretinga-Budriai rymo senosios kaimo kapinės, vadinamos Maro kapais (XVI-XIX a.). Jose stovi XIX a. statyta (vėliau – rekonstruota) koplytėlė su Marijos Maloningosios skulptūra, registruota kultūros vertybių registre.
Emil Młynarski

Biografija

Gimė 1870 m. liepos 18 d. Kybartuose. Būdamas 10 metų pradėjo mokytis groti smuiku Sankt Peterburgo konservatorijoje. Tolimesnes muzikos studijas tęsė pas garsų to meto vengrų smuikininką Leopoldą Auerį. Kompozicijos mokėsi pas rusų kompozitorių Anatolijų Liadovą, o instrumentuotę pas Nikolajų Rimskį-Korsakovą. 
Mlynarskis studijų metu išsiskyrė talentu ir ypatingu muzikalumu, todėl tik baigusiam studijas iš karto buvo pasiūlyta groti antruoju smuiku Leopoldo Auerio styginių kvartete. Nuo 1890 m. pradėjo smuikininko karjerą, šalia muzikavimo kvartete sekė daugybė koncertinių kelionių Peterburge, Minske, Gardine, Kaune, Vilniuje, Kijeve, Odesoje, Varšuvoje, Berlyne, Leipcige, Magdeburge, Hanoveryje, Manheime, Augsburge ir Londone. 
1893 m. tapo muzikos mokytoju Odesos muzikos mokykloje. 1895 m. vedė Oną Grincevičiūtę iš Ilguvos dvaro, kuris kaip žmonos kraitis atiteko Mlynarskiui, kuris dvare dažnai lankydavosi ir kurdavo iki I pasaulinio karo pradžios. Mlynarskis simpatizavo lietuviams, gabius muzikos studentus skatindavo materialiai. Finansiškai parėmė Mikalojų Konstantiną Čiurlionį, Stasį Šimkų bei dukterėčią Beatričę Grincevičiūtę.
1897 m. persikėlė gyventi į Varšuvą. 1900 m. tapo pirmuoju naujai įkurtos Varšuvos filharmonijos dirigentu. 1904-1907 m. Varšuvos muzikos instituto direktorius. 1916 m. išvyko į Maskvą, kur dirbo didžiojo teatro dirigentu. 1918 m. grįžo į Varšuvą, kur toliau dirbo filharmonijoje. 1919 m. paskirtas Varšuvos konservatorijos direktoriumi. Tais pačiais metais tapo Varšuvos operos meno direktoriumi, kuriuo išbuvo iki 1929 metų. 
1929-1931 m. gyveno JAV, Filadelfijos mieste, kur dirbo miesto orkestre ir operoje bei dėstė Music of Curtis universitete. 1931 m. grįžo į Varšuvą, 1932-1933 m. buvo Varšuvos operos direktoriumi. 1934 m. išrinktas Lenkijos kompozitorių asociacijos prezidentu. Mirė 1935 m. balandžio 5 d. Varšuvoje. Dukra Aniela ištekėjo už žymaus pianisto Arthur Rubinstein.
Waterloo & Robinson

„Waterloo & Robinson“ – Austrijos duetas, kurį sudaro Johann Kreuzmayr („Waterloo“) ir Josef Krassnitzer („Robinson“).
Duetas yra labiausiai žinomas dėl dalyvavimo 1976 m. „Eurovizijos“ dainų konkurse. Hagoje (Nyderlandai) vykusioje „Eurovizijoje“ grupė atliko dainą „My Little World“ (liet. Mano mažas pasaulis), surinko 80 taškų ir tarp 18 konkurse dalyvavusių valstybių užėmė 5 vietą. Tai buvo pirmas kartas, kai šalies atstovai dainavo tik anglų kalba.
2004 m. duetas užėmė antrą vietą Austrijos atrankoje į 2004 m. „Eurovizijos“ konkursą.
John Carpenter

John Carpenter (g. 1948) – amerikiečių režisierius, scenaristas, prodiuseris ir kompozitorius, labiausiai siejamas su siaubo žanru. Jo žymiausi filmai yra Helovinas (1978), Padaras (The Thing, 1982), Beprotybės nasruose (In the Mouth of Madness, 1995). Carpenter taip pat režisavo du filmus iš Masters of Horror serijos – „Cigarečių nudegimai“ ir „Pro-Life“. Režisierius savo filmams garso takelius kuria pats.
Dauguma režisieriaus filmų nebuvo komerciškai sėkmingi, tačiau išpopuliarėjo išleisti kaip vaizdajuostės ir sukūrė mėgėjų kultus. Išimtis – „Helouvynas“, kuris su maždaug 325 tūkst. dolerių biudžetu uždirbo 47 milijonus dolerių vien JAV ir 60 milijonų visame pasaulyje, tapdamas vienu pelningiausiu visų laikų nepriklausomu filmu. Šiuo metu John Carpenter laikomas vienu reikšmingiausių siaubo režisierių Vakaruose.
FK Haugesund

Istorija

Klubas įkurtas 1919 m. Tuo metu vadintas Djerv (Djerv 1919).
1993 m. buvo prijungtas Haugar Haugesund klubas ir pakito pavadinimas. Nuo 1993 m. vadinamas FK Haugesund.
Sičuano dubuma

Sičuano dubuma, Sičuano baseinas (kin. 四川盆地, pinyin: Sìchuān Péndì) arba Raudonasis baseinas – žemumų sritis pietų Kinijoje, daugiausia Sičuano provincijoje, Jangdzės vidurupio kairiajame krante. Užima ~200 tūkst. km² plotą. Būdingas 400–500 m aukštis, pakraščiuose iškyla iki 1000 m. Padengta storu raudonspalvio smiltainio ir kitų nuosėdinių uolienų sluoksniu. Sudaro laiptuotą amfiteatrą, besileidžiantį pietų pusėn.
Sičuano dubuma yra svarbi žemdirbystės sritis, praktiškai visa teritorija yra išdirbta (auginami ryžiai, kviečiai, arbatmedžiai, tabakas, citrusiniai vaisiai ir kt.). Didžiausi miestai – Čungcingas, Čengdu.
Salmoneliozė

Etiologija

Salmonelės priklauso Enterobacteriaceae šeimai. Tai judančios G (-) (Gram neigiamos) lazdelės. Sporų, kapsulių nesudaro. Labiausiai paplitę S. Typhimurium, S. derby, S.infantis, S.enteritidis.
Salmonelės atsparios išorinei aplinkai (vandenyje išbūna gyvybingos 2 mėn., dirvožemyje 4-5 mėn., kambario dulkėse 3 mėn., sausose išmatose 2-4 metus). Mėsos produktuose gali daugintis (esti mikrobai ir jų toksinai) net mažesnėje nei kambario temperatūroje. Jautrios dezinfekcinėms medžiagoms. Mėsą virinti reikia ne mažiau 2 val. (mikrobai žūna esant 60 °C, o toksinai – atsparesni).

Epidemiologija

Infekcijos šaltinis – naminiai gyvuliai (kiaulės, karvės, katės, šunys, paukščiai – daugiausia S. enteritidis), laukiniai žvėrys, graužikai (pelės, žiurkės – S. typhimurium), žuvys, vandens paukščiai (antys, žąsys). Salmonelės randamos jų žarnyne. Žmogus, kaip infekcijos šaltinis, turi reikšmės daugiausia vaikams (ypač jaunesniems). Ypač pavojingi tie, kurie išskiria mikrobus (bakterijų nešiotojai): mėsos pramonės, maitinimo įstaigų darbuotojai. Galima užsikrėsti nuo personalo ar vaikų (per nešvarias rankas). Naujagimiui infekcijos šaltinis gali būti motina.

Patogenezė

Mikrobai su toksinu patenka į skrandį (čia gali būti ir sunaikinti), po to į žarnyną, patenka į pilvo limfmazgius --> juose dauginasi (tai atitinka infekcinį periodą) --> žūvant bakterijoms atsipalaiduoja toksinas, jis sukelia organizmo intoksikaciją, plečia kraujagysles, skatina druskų ir vandens pašalinimą ir sukelia sekrecinę diarėją (viduriavimą). Kadangi salmonelės gerai išsilaiko makrofaguose, galimi recidyvai, ilga persistencija, lėtinis nešiojimas.
Kartais bakterijos iš žarnyno gali patekti į kraują bei kitus organus. Tokiu atveju negydant liga gali baigtis mirtimi.

Klinika

Inkubacinis periodas – kelios valandos (6-13) – kelios dienos (5-7) užsikrėtus kontaktiniu keliu.
Tipinės formos:
Gastrointestininė forma (dažniausia). Jos sindromai labai įvairūs.
Vaikams >3 metų dažnai būna ūmi pradžia ir gastrito požymiai: pakartotinis vėmimas, pakyla temperatūra (38-40°C), bendras silpnumas, pilvo skausmai, liežuvis apveltas, sausokas, galima saikingai išreikšta eksikozė (skysčių praradimas). Dažnai po gastritinio sindromo būna gastroenteritas: – gastrito požymiai + gausus viduriavimas skystomis žaliomis dvokiančiomis išmatomis, priepuoliniai pilvo skausmai); kai kuriems neurotoksikozė (karščiavimas, sąmonės netekimas, traukuliai, endotoksinis šokas – krinta kraujospūdis, cianozė (mėlynuoja), šaltos galūnės).
Sunkesnė ligos eiga būna kūdikiams, mažiems vaikams, pagyvenusiems žmonėms bei asmenims su nusilpusia imunine sistema.
Ičinosekis

Istorija

Miestas įkurtas 1948 m. balandžio 1 d.

Miesto simboliai

Oficiali miesto gėlė – rapsas, medis – rinčiuotasis bukas, paukštis – japoninė četija (Cettia diphone).
Marijampolės Sūduvos gimnazija

Istorija

Buvo Marijampolės 6-oji vidurinė mokykla. 1975 m. rugsėjo 1 d. – mokyklos darbo pradžia. Direktorius J. Šalčius. Mokėsi 1 112 mokinių, dirbo 51 mokytojas. Nuo 1979 m. rugpjūčio 13 d. Kapsuko Juozo Žiugždos vidurinė mokykla.
2005 m. suteiktas „Sūduvos“ vardas. 2009 m. suteiktas gimnazijos statutas.
Kazimieras Dominykas Oginskis

Biografija

Kunigaikštis, kilęs iš Lietuvos didikų Oginskių giminės. Tėvas Jonas Jackus Oginskis (po 1619 m. – 1684 m.), motina – Janina Teodora Naruševičiūtė. Broliai – Aleksandras Oginskis (po 1660 m. – 1690 m.) ir Martynas Antanas Oginskis (po 1660 m. – 1703 m.).

Veikla

Poetas, valstybės ir karo veikėjas. 1688, 1693, 1695, 1696, 1698, 1701–1703, 1712 m. seimų narys. Nuo 1709 m. Trakų, nuo 1730 m. – Vilniaus vaivada, Gargždų, Užpalių, Užvenčio, Seivų ir Vyžuonų seniūnas. 
Su broliu iš pirmosios tėvo santuokos Grigaliumi Antanu Oginskiu dalyvavo Valkininkų konfederacijos veikloje, nukreiptoje prieš Sapiegų įsigalėjimą Abiejų Tautų Respublikoje. Rėmė Augustą II kovoje su Stanislovu Leščinskiu dėl karaliaus sosto.
1724–1725 m. su Jurgiu Vaina pastatė naują Salantų bažnyčią.
Benoni

Istorija

Nuo 1881 m. dabartinio miesto vietoje vietoje buvo to paties pavadinimo ūkis. 1887 m. čia buvo atrasta aukso ir įkurta kasykla, kurioje dirbo kalnakasiai iš Kornvalio. Tuo metu Benoni vadintas „Mažuoju Kornvaliu“ (Little Cornwall).
1904 m. Benoni jau buvo didele gyvenviete su daugeliu aukso kasyklų. Keliose vietose buvo patvenkta upė, kurios vanduo naudotas kalnakasyboje. 1906 m. Benoni gavo miesto statusą. Didžioji dalis gyventojų buvo britai. Prie jų prisidėjo daugybė žydų imigrantų iš Rytų Europos. 1907 m. čia atidaryta sinagoga ir pradėjo veikti arkliais traukiamas tramvajus.
1922 m. visame Vitvatersrande vyko baltųjų kalnakasių streikas, kuris peraugo į sukilimą. Streiką rėmė Pietų Afrikos komunistų partija. Benoni streiko metu buvo vienas iš kalnakasių atramos taškų, jame ir aplink vyko kovos. Antrojo pasaulinio karo metu Benoni mieste buvo mokomi karinės oro pajėgose tarnavę Pietų Afrikos pilotai.
Apartheido laikotarpiu sudaryti atskiri priemiesčiai juodaodžiams ir spalvotiesiems. Juodieji gyveno Daveyton ir Wattville priemiesčiuose, azijiečiai Actonville, o baltieji pačiame Benoni mieste.

Ekonomika ir susisiekimas

Aukso gavyba yra praradusi savo reikšmę. 1964 m. užsidarė paskutinė aukso kasykla. Didelę reikšmę įgavo paslaugų sektorius.
Juodoji metalurgija, tekstilės, metalo apdirbimo pramonė.