google/wiki40b huggingface dataset:
Latgaliai

Kultūra

Latgaliai patyrė didelę finougrų genčių įtaką, nes užėmė jų kažkada gyventas žemes į šiaurę nuo Dauguvos. Tokiu būdu į latgalių kalbą pateko daug finizmų iš finougrų kalbomis kalbėjusių genčių ir latgalių kalba nutolo nuo baltų prokalbės toliau nei lietuvių kalba ar kitos Vakarų baltų kalbos. Vėliau latgalių vasalinės Kuoknesės, Talavos ir Jersikos kunigaikštytės Polocko kunigaikščiui mokėjo duokles, kol galutinai latgalius užkariavo Kalavijuočių ordinas.

Likimas

Artimiausios latgaliams buvo sėlių ir žiemgalių gentys. Vėliau, kai viduramžiais sumišo su lyvių, sėlių, žiemgalių ir net kuršių gentimis, latgaliai sudarė pagrindinę besiformuojančios latvių tautos dalį. Latgalių genties teritorijoje šiuo metu yra dvi skirtingos etnografiniu, religiniu ir tarminiu atžvilgiu kultūrinės sritys - tai Vidžemė ir Latgala, o jų riba yra maždaug ties Pedezės ir Aiviekstės upėmis. Vidžemė susidarė švedų įtakos zonoje, kurioje paplito protestantizmas, o Latgala, patekusi į Abiejų Tautų Respublikos įtakos zoną, liko katalikiška.
Dabartinėje latgalių teritorijoje yra šie didžiausi miestai: Daugpilis, Rėzeknė, Valmiera, Cėsys, Maduona, Gulbenė, Alūksnė, Smiltenė, Balvai, Preiliai, Lyvanai, Plavinas, Ludza, Kraslava, Abrenė ir t. t.
San Marino futbolo varžybos 2008–2009 m.

2008–2009 m. San Marino futbolo pirmenybės

Tai buvo 24–asis San Marino futbolo čempionatas.
Vitalijus Potapenka

Karjera

V. Potapenkos karjera prasidėjo viename garsiausių Ukrainos klubų – Kijevo „Budivelnik“. Šioje komandoje praleidęs trejus metus krepšininkas susigundė galimybe išvykti į JAV ir tapo „Wright State“ universiteto ekipos, žaidžiančios JAV studentų lygoje (NCAA), nariu. Pasimokęs dvejus metus ukrainietis nusprendė, kad mokslų jam pakaks ir perėjo į Klyvlendo „Cavaliers“, kuriame žaidė trejus metus.
1999 m. V. Potapenko tapo Bostono „Celtics“ klubo nariu. 2002 m. perėjo į Sietlo „Supersonics“. Krepšininkas šioje komandoje praleido trejus metus, o įpusėjus ketvirtiems buvo iškeistas į „Kings“ ekipą. Po trumpos karjeros Europoje sugrįžo į Ameriką ir tapo NBA komandos Indiana „Pacers“ vyr. trenerio asistentu.
V. Potapenko dažnai laikomas vienu geriausių visų laikų Ukrainos krepšininkų, tačiau už Ukrainos rinktinę tarptautinėse varžybose jau seniai nebežaidžia.
Bosnijos ir Hercegovinos futbolo varžybos 1999–2000 m.

Finalas

Finaliniame turnyre dalyvavo 5 musulmonų ir 3 kroatų klubai. Serbų klubai dalyvauti finaliniame turnyre atsisakė.

Kroatų taurė

Nugalėtojas NK Kiseljak.
Sadhus

Sadhus (skr. साधु = sādhu – 'geras, šventas') arba sanjasinas – Indijos kultūroje – asketas, klaidžiojantis vienuolis. Tai ketvirtoji gyvenimo stadija (ašrama) indų tradicijoje, vadinama sanjasa. Sadhaus tikslas – išsivadavimo (mokšos) pasiekimas meditacijos ir Brahmano kontempliacijos būdu. Dažnai sadhūs tapatinami su jogais, tačiau ne visi jogai yra sadhūs. Moterys, praktikuojančios atsiskyrėlišką gyvenimą, vadinamos sadhvi (skr. साध्वी = sādhvī).
Sadhūs atsisako materialaus gyvenimo, turtų, palieka šeimą ir namus; jie gyvena iš išmaldos, būna prie šventyklų, olose, miškuose, atsideda maldai, meditacijai. Aplinkinių sadhu yra gerbiami, šelpiami. Sadhaus praktika yra sutinkama visose 3 pagrindinėse hinduizmo atšakose – vaišnavizme, šaivizme ir šaktizme (pastarųjų sadhų nėra daug). Jų praktikos gan skirtingos: daug šaivų sadhų priklauso nuogiesiems sadhums, kurie vaikšto išsitepę kremavimo pelenais ir rūko kanapes (bhag). Vaišnavų sadhūs paprastai rengiasi oranžiniais rūbais. Atsiskyrėliai skirstosi į daug bendruomenių, pagal savo praktikas. Dažnose bendruomenėse sadhumi tampama tik po guru atliktos iniciacijos. Ją sudaro savo laidotuvių imitacija – žmogus netgi oficialiai paskelbiamas mirusiu.
Kumbha melos šventės metu šimtai tūkstančių sadhų iš visos Indijos susirenka į ritualinį maudymąsi Gangos upėje.
Visagino savivaldybė

Savivalda

Savivaldybės atstovaujamoji valdžia – Visagino savivaldybės taryba, vykdomoji valdžia – Visagino savivaldybės administracija.
Seniūnijų nėra.
Thomas Hylland Eriksen

Biografija

Thomas Eriksen gimė Norvegijos sostinėje Osle, studijavo Oslo universitete. Studijų metu atliko antropologinius tyrimus Trinidade ir Mauricijuje. Jo tyrinėjimo sritys buvo identitetas, nacionalizmas, globalizacija bei tapatybės politika. T. Eriksen 1991 metais įgijo politikos daktaro laipsnį, o 1995 m. tapo profesoriumi, būdamas 33 metų. Nuo 1993 iki 2011 metų jis buvo žurnalo „Samtiden“ redaktorius.
Didžioji dalis Thomas Eriksen darbų buvo skirti populiarinti socialinę antropologiją ir perteikti kultūrinio reliatyvizmo pagrindą, taip pat Norvegijos nacionalizmo kritiką viešuose Norvegijos debatuose. Jis yra parašęs vadovėlį, naudojamą įvadinėse socialinės antropologijos paskaitose daugelio Skandinavijos universitetų. Anglų kalba parašyta knyga „Small Places – Large Issues“ yra išversta į daugelį kalbų bei naudojama ir kitose šalyse. T. Eriksen dažnai prisideda prie straipsnių rašymo Skandinavijos laikraščiuose.
Thomas Eriksen buvo kandidatas į Norvegijos Liberalų partiją. Per 2011 ir 2013 metų rinkimus jis buvo Norvegijos Žaliųjų partijos kandidatas.
Nuo 2004 iki 2010 metų T. Eriksen vadovavo tarpdisciplininei tyrimų programai CULCOM (angl. Cultural Complexity in the New Norway) Oslo universitete. Programinėje formuluotėje jis teigė, kad pagrindinis tikslas buvo „perpiešti Norvegijos žemėlapį“ tam, kad ji atitiktų pasaulines realijas. Knygoje „Society“ (2010) yra reziumuoti empiriniai rezultatai ir teorinės perspektyvos, gautos iš CULCOM.
Viena Tomo Eriksono citata projekte CULCOM tapo pagrindiniu atspirties tašku 1518 puslapių manifestui, parašytam Anders Behring Breivik, kuris buvo 2011 m. teroro išpuolių Norvegijoje kaltininkas, bei jo gynybinei kalbai per 2012 metų teismo procesą.
Thomas Eriksen dažnai duoda interviu apie Anders Behring Breivik teismo procesą, nes yra gynybos liudytojas.
T. Eriksen 2011 metais gavo dotaciją iš Europos mokslinių tyrimų tarybos. Jis dabar vadovauja tyrimui apie tris didžiąsias globalizacijos krizes – ekonomika/finansai, aplinka/klimatas ir identitetas/kultūra. Šis projektas yra ir lyginamasis, ir tarpdisciplininis. Jis buvo pradėtas 2012 metų pabaigoje ir bus pabaigtas 2017 metais.

Akimirkos tironija

„Akimirkos tironija“ įrodinėja, kad lėtas laikas tampa vis didesne prabanga šiame informacijos amžiuje. Tai objektyvus, gausybe pavyzdžių paremtas diagnostinis mūsų skubėjimo eros įvertinimas. Knyga atskleidžia, kaip tokie reiškiniai kaip muilo operos, korespondencija, jaunimo kultūra, reklama ir „laisvas darbo grafikas“ paklūsta logikai, pagrįstai informacinėmis technologijomis, ir kaip šie reiškiniai susiję su moderniosios visuomenės istorija. Tuo pačiu atveriami technologijomis pagrįstos šių dienų visuomenės prieštaravimai.
Leonas Laimutis Mačiūnas

Leonas Laimutis Mačiūnas (g. 1928 m. liepos 17 d. Alytuje) – Lietuvos gydytojas chirurgas, šachmatininkas, habilituotas biomedicinos mokslų daktaras.

Biografija

1945–1946 m. studijavo Vilniaus universitete, 1946–1950 m. Kauno universiteto medicinos fakultete. 1988 m. medicinos mokslų daktaras.
1950–1967 m. dirbo Kauno greitosios pagalbos stotyje, Kauno antrojoje ligoninėje. 1953–1957 m. dėstė Kauno medicinos mokykloje. 1968–1977 m. Vilniaus klinikinės ligoninės gydytojas, kartu 1970–1977 m. dėstė Vilniaus medicinos mokykloje, 1977–1998 m. – Vilniaus universiteto dėstytojas, nuo 1991 m. profesorius.
1983 m. šachmatų žaidimo susirašinėjant komandinių pirmenybių čempionas. Lietuvos katalikų mokslų akademijos medicinos skyriaus pirmininkas nuo 1995 m., Pasaulinės gydytojų katalikų federacijos Europos asociacijų valdybos narys nuo 2000 m. Pasaulinės gydytojų federacijos Už žmogaus gyvybę Lietuvos asociacijos valdybos narys nuo 1997 m.

Mokslinė veikla

Mokslinio darbo pagrindinė sritis – skrandžio ir dvylikapirštės žarnos ulcerogeninės (linkusios opėti) zonos opaligės etiopatogenezė, klinika ir chirurginis gydymas. Paskelbė daugiau kaip 270 mokslinių straipsnių.
Tamara Lochankina

Biografija

1974 m. baigė Novgorodo pedagoginį institutą, anglų ir vokiečių kalbų mokytoja.
1974–1991 m. Klaipėdos Maksimo Gorkio vidurinės mokyklos anglų ir vokiečių kalbų mokytoja. 1991 m. nevalstybinės specialiosios pagrindinės mokyklos „Svetliačiok“ steigėja ir buvusi direktorė (iki 2012 m.).
Politinės partijos Rusų aljansas valdybos pirmininkė.
2000–2003 m., 2003–2007 m., 2007–2011 m. ir 2011 m. (atsistatydino) Klaipėdos miesto savivaldybės tarybos narė. 
1989 m. Rusų kultūros draugijos „Otečestvo“ pirmininkė. Vaikas Aleksandras.
Mogiliavo arkivyskupija

Mogiliavo arkivyskupija – Katalikų bažnyčios administracinis teritorinis vienetas, egzistavęs 1783–1926 m.

Istorija

Mogiliavo arkivyskupija įsteigta po Pirmojo Abiejų Tautų Respublikos padalijimo 1772 m. iš prie Rusijos imperijos prijungtų Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės valdų – Vitebsko ir Mstislavlio vaivadijų bei dalies Minsko ir Polocko vaivadijų bei Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės ir Lenkijos buvusių bendrų valdų Latgaloje. Priklausė apie 100 000 katalikų ir apie 800 000 unitų. Šiose srityse imperatorė Jekaterina II be Apaštalų Sosto sutikimo 1773 m. įsteigė atskirą Baltarusijos katalikų vyskupiją su centru Mogiliove. Jos valdytoju paskirtas vyskupas S. J. Bohušas–Sestšencevičius. 1782 m. ji vyskupijai suteikė arkivyskupijos titulą. Po ilgų derybų 1783 m. balandžio 15 d. popiežius Pijus VI pripažino Mogiliavo arkivyskupiją ir per nuncijų A. Archetį sutvarkė jos įsteigimą pagal bažnytinį kanoną: S. J. Bohušui–Sestšencevičiui buvo suteiktos arkivyskupo metropolito teisės, karmelitų Švč. Mergelės Marijos Dangun Ėmimo bažnyčia Mogiliave paversta katedra, vienuolyne atidaryta kunigų seminarija, sudaryta Mogiliavo arkivyskupijos kapitula ir konsistorija.
Po Trečiojo Abiejų Tautų Respublika padalijimo 1795 m. popiežiaus legatas L. Lita pertvarkė Rusijos imperijos katalikų bažnyčią. 1798 m. Mogiliavo arkivyskupija tapo metropoline arkivyskupija: prie jos buvo prijungtos Kameneco, Lucko–Žitomyro, Vilniaus ir Žemaičių vyskupijos. Mogiliavo arkivyskupijai subordinuota 1850 m. įsteigta Tiraspolio vyskupija (Saratovas), kuriai priklausė Astrachanė ir Sibiras. Plotu ir tikinčiųjų skaičiumi Mogiliavo arkivyskupija buvo didžiausia pasaulyje.
1798 m. Mogiliavo arkivyskupijos arkivyskupas metropolitas tapo kardinolu. Caro valdžios potvarkiu Mogiliavo arkivyskupijos valdytojo būstinė buvo perkelta į Sankt Peterburgą. XIX a., ypač valdant carui Nikolajui I ir Aleksandrui II, siekusiems sunaikinti Rusijoje katalikų bažnyčią, arkivyskupo postas dažnai būdavo tuščias. Padėtis kiek pagerėjo 1905 m. balandžio 17 d. ir spalio 17 d. paskelbus tolerancijos įstatymus.
Tarybinė valdžia suardė Mogiliavo arkivyskupijos bažnytinę organizaciją. Arkivyskupas metropolitas E. von Ropas buvo suimtas ir ištremtas, Mogiliavo arkivyskupijos valdytojas Janas Cieplakas (1919–1923 m.) suimtas, paskui ištremtas iš TSRS. 1926 m. įsteigus Lietuvos bažnytinę provinciją, jos 5 vyskupijos buvo atskirtos nuo Mogiliavo arkivyskupijos jurisdikcijos. Popiežius Pijus XI 1926 m. buvusią Mogiliavo arkivyskupiją padalijo į 6 apaštalines administratūras ir Sibiro apaštalinį vikariatą, įsteigtą dar 1923 m., bet TSRS vyriausybė neleido katalikų dvasininkijai jų administruoti. 1991 m. popiežius Jonas Paulius II Mogiliavo arkivyskupiją sujungė su Minsko vyskupija ir pavadino Minsko-Mogiliavo arkivyskupija
Sekstantas (žvaigždynas)

Sekstantas (Sekstans, Sex) – 47-as pagal dydį žvaigždynas, išsidėstės abipus dangaus pusiaujo. XVII a. žvaigždyną pavadino J. Hevelijus, įamžindamas astronominį prietaisą. Plika akimi galima įžiūrėti tik keliolika žvaigždučių. Lietuvoje žvaigždynas matomas pavasario mėnesiais.
Bronislovas Penkauskas

Biografija

1931 m. baigė Irkutsko medicinos institutą. 1938 m. medicinos mokslų daktaras.
1931–1935 m. dirbo Krasnojarske gydytoju, medicinos technikumo direktoriumi. 1935–1942 m. dėstė Voronežo medicinos institute, 1938 m. docentas. 1942–1944 m. Krosnojarsko medicinos instituto direktorius. 1945–1947 m. Lietuvos TSR sveikatos apsaugos liaudies komisaro, ministro pavaduotojas, 1947–1957 m. ministras. 1945–1960 m. Vilniaus universiteto bendrosios patalogijos katedros vedėjas. 1957–1962 m. Eksperimentinės ir klinikinės medicinos instituto direktorius.
1952–1958 m. LKP CK narys. 1951–1959 m. LTSR Aukščiausiosios Tarybos deputatas.
Užkaukazės TFSR

Istorija

Šios sąjungos sudarymo idėjos autorius – V. Leninas. Motyvavo tuo, jog po pilietinio karo ši sąjunga greičiau atstatys ūkį, sunaikins kontrrevoliucines jėgas, panaikins nepasitikėjimą tarp tautų.
1922 m. kovo 12 d. Tbilisyje Armėnijos TSR, Azerbaidžano TSR ir Gruzijos TSR Centrinių Vykdomųjų komitetų atstovai pasirašė federacijos sukūrimo sutartį.
1922 m. gruodžio 13 d. Užkaukazės Tarybų suvažiavimas ratifikavo sutartį, kurioje numatytas kiekvienos respublikos savarankiškumas, patvirtino Užkaukazės TFSR konstituciją, suformavo Užkaukazės Federacijos Centrinį Vykdomąjį komitetą ir vyriausybę.
1922 m. gruodžio 30 d. prisijungė prie Rusijos TFSR, Ukrainos TSR ir Baltarusijos TSR sudarydami Tarybų Sąjungą.
Federacija gyvavo iki 1936 m. ir, pagal tų metų TSRS konstituciją, po šio darinio baigties Armėnija, Azerbaidžianas ir Gruzija automatiškai buvo įtrauktos į TSRS sudėtį kaip Tarybų Socialistinės respublikos.
Sostine pasirinktas Gruzijos miestas Tbilisis.
Llandyrnog United FC

Istorija

Įkurtas 1975 m. Yra žaidę Cymru Alliance lygoje, tačiau neįsitvirtino.
SELL studentų žaidynės

SELL studentų žaidynės (Suomi Eesti Latvija Lietuva studentų žaidynės) – kasmet vykstančios įvairių sporto šakų žaidynės tarp Suomijos, Estijos, Latvijos ir Lietuvos studentų.

Rungtys

Lengvoji atletika, plaukimas, orientavimosi sportas, dziudo, šachmatai, krepšinis, tinklinis, futbolas, tenisas, badmintonas, imtynės, ledo ritulys, gimnastika, grindų riedulys ir ultimeitas.
Buhalteris

Buhalteris (vok. Buchhaltung – 'buhalterinė apskaita'; Buch – 'knyga' + Halter – 'laikytojas', 'vedėjas') – asmuo, vedantis buhalteriją; ekonominė, ūkinės veiklos profesija. Buhalteris gali būti tiek tarnautojas (t. y. darbuotojas – asmuo, dirbantis pagal darbo sutartį), tiek ir laisvai samdomas darbuotojas, taip pat valstybės tarnautojas.

Lietuva

Lietuvoje buhalterio profesijos nereguliuoja įstatymai. Tam tikrus veiklos aspektus reglamentuoja LR Vyriausybė (pvz.,valstybės įmonių ir valstybės kontroliuojamų akcinių bendrovių, uždarųjų akcinių bendrovių vadovų, jų pavaduotojų ir vyriausiųjų buhalterių darbo apmokėjimą). Buhalteriai Lietuvoje užsiima įvairia veikla – nuo profesinės (buhalterinės, verslo apskaitos) iki mokesčių ar darbo teisės klausimų

Austrija

Austrijoje yra profesinio mokymo profesija (vok. Ausbildungsberuf) „buhalteris“ (Buchhalter). Kartu ir profesinis vardas, saugomas įstatymo. Reglamentuoja Balansų buhalterinės apskaitos įstatymas (Bilanzbuchhaltungsgesetz, BibuG). Iš viso yra 5 profesiniai vardai.

Buhalteris ir personalo apskaitininkas

Buhalteris (Buchhalter) ir personalo apskaitininkas (Personalverrechner) – naujosios profesijos, įvestos Balansų buhalterinės apskaitos įstatymu. Turi dalines balansų buhalterio teises. Iki 2009 m. pabaigos šias 2 profesijas praktikavo 2 697 subjektai (fiz. asmenys ir įmonės).

Vokietija

Vokietijoje buhalteris (be jokių papildomų prievardžių) nėra įstatymo saugomas profesinis vardas. Buhalterinei veiklai užsiimti pakanka vad. komercininko padėjėjo diplomo (vok. Kaufmannsgehilfenbrief; Kaufmann – 'pirklys', 'verslininkas', 'prekybininkas' + Gehilfe – padėjėjas + Brief – 'leidimas', 'sertifikatas', pažodžiui – 'laiškas').

Balansų buhalteris

Sertifikuotas balansų buhalteris (vok. Geprüfter Bilanzbuchhalter – 'patikrintas balansų buhalteris') yra kvalifikacinis (teisiškai saugomas) vardas, liudijantis apie kvalifikaciją. Vardą suteikia Pramonės ir prekybos rūmai (IHK). Tobulinimosi kursų apimtis pagal IHK rėminį dėstymo medžiagos planą ~780 akademinių valandų. Programą galima baigti kaip tęstinį mokymą arba dirbant ir lygiagrečiai mokantis per 3 ½ – 24 mėn. Laikomas kvalifikacinis egzaminas (pagal prigimtį – viešosios teisės, kadangi jį rengia ir vykdo Pramonės ir prekybos rūmai (IHK) kaip viešosios teisės subjektas, profesinės veiklos priežiūros subjektas). Reglamentuoja federalinis įgyvendinamasis nutarimas (Rechtsverordnung des Bundes vom 18. Oktober 2007; BGBl. I Nr. 53, S. 2485 ff.).
Nelė Savičenko

Nelė Savičenko-Klimienė (g. 1957 m. gruodžio 1 d. Vilniuje) – lietuvių teatro ir kino aktorė.
Unguros apskritis

Geografija

Unguros apskritis apėmė centrinę Rytų Prūsijos provincijos dalį, ribojosi su Rastenburgo, Girdavos, Darkiemio, Alėckos ir Lėciaus apskritimis. Apskrities plotas 925,44 km².

Istorija

Buvusios Prūsijos kunigaikštystės Lietuvos departamento Lėciaus apskritis įsteigta 1818 m. reorganizuojant krašto valdymą. Unguroje įkurta Landrato įstaiga. Apskrityje buvo 9 parapijos. 1938 m. prūsiški kai kurių gyvenviečių pavadinimai suvokietinti, pav. Grondiškės pavadintos Gronden, Didieji Sakaučiai – Großsackau, Papieliai – Albrechtswiesen, Sabiečiai – Salpen. 1945 m. sausio 1 d. apskrityje buvo Unguros miestas bei 70 savivaldybių.
1945 m. apskritis atiteko Lenkijai, jos teritorijoje buvo suformuotas Unguros pavietas, kuris nuo 1999 m. įeina į Varmės–Mozūrų vaivadiją.
Adelė Laigonaitė

Biografija

Baigusi Kauno gimnaziją aukso medaliu, 1945–1949 m. studijavo Kauno valstybiniame universitete. 1950 m. baigė Vilniaus universitetą, 1950–1953 m. šio universiteto aspirantė. 1958 m. filologijos mokslų kandidatė. 
1953–1982 m. Vilniaus universiteto dėstytoja, nuo 1961 m. docentė. 1979 m. LTSR nusipelniusi dėstytoja. Tyrinėjo dabartinę lietuvių kalbą, daugiausia akcentologiją ir morfologiją. Iš 16 gyvenamųjų vietų surinko medžiagą „Lietuvių kalbos atlasui“. 
Paskelbė straipsnių gramatikos, akcentologijos, kalbos kultūros klausimais „Kalbotyroje“ ir kt.
Saturday Night Live

Laidos formatas

Kiekvienoje laidoje yra vaizduojamos įvairios komiškos situacijos, kuriomis siekiama pašiepti ir išsijuokti iš įvairių politinių aktualijų, visuomenėje vyraujančių problemų, šalyje populiarių laidų ir t. t. Laidoje vaidina gana didelis būrys aktorių, kuris nėra pastovus ir keičiasi kasmet. Kiekvienoje laidoje dalyvauja vienas muzikinis svečias ir vienas to vakaro vedėjas, kartais abidvi roles atlikti gali tas pats asmuo. Muzikinis svečias laidoje atlieka dažniausiai dvi dainas, o vakaro vedėjas pasirodo beveik visose vaidinamose situacijose, taip pat laidos pradžioje atlieka trumpą pasirodymą, norėdamas save pristatyti, dažniausiai tai būna monologas.
Kiekviena šou laida prasideda trumpa situacija, vadinamąja „šaltąja įžanga“ (angl. cold opening), kurios pabaigoje aktorius visada pratrūksta garsiai pasakydamas šalyje labai garsią frazę „Live from New York, it’s Saturday Night!“.

Svečiai

Laidoje yra pasirodę daugybę pasaulinio garso žvaigždžių, įskaitant Justin Timberlake, Michael Jordan, Tom Hanks, Alec Baldwin, Lady Gaga, Donald Trump, Madonna, Jim Carrey, Sting, Gwyneth Paltrow, Cameron Diaz, Ed O'Neill, Bruce Willis, Tina Fey (kuri ilgą laiką buvo pagrindinė šou scenaristė), Amy Poehler, Pamela Anderson, Jackie Chan, Anne Hathaway, Antonio Banderas, Pierce Brosnan, Ellen DeGeneres, Kirsten Dunst, Al Gore, Jennifer Aniston ir šimtai kitų.
Tarp garsiausių muzikinių svečių – Eminem, „ABBA“, Britney Spears, „U2“, „Radiohead“, „Nirvana“, Shakira, „Green Day“, Mariah Carey, Justin Bieber, Jay-Z, „Linkin Park“, Paul McCartney, Beyoncé, „The Black Eyed Peas“, „The Cure“, David Bowie ir t. t.
Saldžioji ceratonija

Augalų morfologija

Vaisius – 15 cm ilgio ankštara su keletu sėklų. Ankštara kartais susisuka ir primena ožio ragus.

Panaudojimas

Sėklos naudojamos klijų gamyboje.
Nemajūnų valsčius

Nemajūnų valsčius buvo pietų Lietuvoje. Centras – Nemajūnai.
Gintarų senosios kapinės

Kapinės

Įrengtos slėnio terasos pakilumoje, ties viduriu įsmaugto ovalo plano, pailgos šiaurės - pietų kryptimi, 51,5 m ilgio, 19,5–23,5 m pločio. Šiaurės pusė 1,8 m, pietų – 1 m aukščio. 
Kapines juosia 1,0 m pločio, 0,5–0,8 m gylio griovys, šalia kurio vietomis išlikęs paskleistas, 0,3 m aukščio pylimas. Jo rytų krašte yra 2 m pločio praėjimas. 
Laidojimo žymių ir mažosios architektūros statinių nėra. Kapinės apaugusios pušynu. Pietrytinėje papėdėje stovi anotacinis ženklas (autorius Arvydas Klovas, 2001 m.).
Teritorijos plotas – 0,15 ha, perimetras – 132 m.

Istorija

Kapinėse nuo XVI a. a. iki XVIII a. pab. – XIX a. pr. laidoti greta buvusio Kartenos dvaro ir kaimo gyventojai. Atidarius Kartenos parapijos kapines, senosiose kapinėse XIX a. – XX a. pr. kartais laidoti savižudžiai, nekrikštyti mirę kūdikiai, iš Minijos ištraukti neatpažinti skenduoliai. 1916–1918 m. palaidotos dizenterijos epidemijos aukos. 
Po Lietuvos žemės reformos pateko į dvarui paliktą žemės valdą, kuri priklausė Sofijai Viliopolskienei. Tarpukariu jose dar stovėjo 4 aukšti ąžuoliniai kryžiai, kurių stiebų apačios buvo apdėtos akmenimis. Po karo jie nugriuvo. Pasakojama, kad naktimis kapinėse vaidendavosi, pasirodydavo šviesa. 
1935 m. įrašytos į Valstybės archeologijos komisijos sudarytą kultūros paveldo objektų sąrašą, 1972–1984 m. – vietinės reikšmės archeologijos paminklas (AV507). 1998 m. įregistruotos į Lietuvos Respublikos kultūros vertybių registro laidojimo vietų sąrašą, 2005 m. pripažintos valstybės saugoma kultūros vertybe.

Tyrimai

1959 m. žvalgė Juozas Mickevičius (Kretingos kraštotyros muziejus), 1980 m. – Ignas Jablonskis, 1982 m. – Mokslinė metodinė kultūros paminklų apsaugos taryba (ekspedicijos vadovas Romas Olišauskas), 1995 m. – Kultūros paveldo centro istorikės Loreta Kazlavickienė ir Jadvyga Verksnienė, 1999–2001, 2003, 2005 ir 2015 m. – Julius Kanarskas (SRP direkcija), 2015 m. – Jolanta Paunksnienė (KPC).
Juodagalvė sniegena

Išvaizda

Juodagalvė sniegena kiek didesnė už naminį žvirblį. Ją nesunku pažinti iš raudonos ir juodai baltos galvos. Patino viršugalvis, žiedas aplink snapo pamatą ir gerklė juodi, melsvo atspalvio. Nugara ir pečiai pilki, juosmuo ir antuodegis balti. Sparnai juodi su balta skersine juostele. Uodega juoda. Pilvinė kūno pusė ryškiai raudona. Pauodegys balsvas. Snapas stiprus, juodas. Rainelė ruda. Kojos tamsiai rudos. Patelės nugarinė dalis pilka, pilvinė pusė rusvai pilka, rausvo atspalvio. Jaunikliai pilkai rusvi. Išsirita apaugę gana ilgais juosvai pilkais pūkais. Žiotys rausvos.

Paplitimas

Eurazijoje paplitusi nuo Atlanto pakrantės iki Ochotsko jūros. Šiaurėje arealas siekia Kolos pusiasalį, Jamalo pusiasalį, Lenos vidurupį, Kamčiatką, pietuose tęsiasi iki Užbaikalės, Altajaus, pietinio Uralo, Karpatų, Balkanų, šiaurinės Viduržemio jūros pakrantės. Gyvena Kaukaze, Azorų ir Britų salose.
Peri visoje Lietuvoje, tačiau negausi. Žiemą dažnesnė.

Biologija

Gyvena miškuose, soduose, parkuose, miestuose. Rudenį ir žiemą dažna gyvenviečių, miestų, priemiesčių, ypač medelynų, želdiniuose, kur auga alyvos, klevai, lanksvos, pūsleniai, uosiai, maumedžiai. Čia sniegenos laikosi tol, kol randa maisto. Lesinėdamos elgiasi tyliai, ramiai, mažai skraido. retsykiais švilpauja. Vasarą gyvena mišriuose lapuočių medynuose su eglės priemaiša, mišriuose pušynuose su egle. Retesnė pušynuose, ypač grynuose, kerpiniuose.
Lizdą suka iš žolių lapelių, stiebelių, samanų, vidų iškloja plaukais ir plunksnomis. Paprastai lizdus įsikuria eglėse prie kamieno arba ant šakų. Vienoje dėtyje paprastai būna 5–6 kiaušiniai, perimi apie dvi savaites. Jaunikliai lizde išbūna apie 13–16 dienų. Juos maitina abu porelės nariai. Per metus išveda dvi vadas. Pirmosios vados jaunikliai lizdą palieka gegužės pabaigoje arba birželio pradžioje, antrosios – liepos arba rugpjūčio mėnesį.
Jaunikliai maitinami augalų sėklomis, pumpurais, žiedų dalimis ir kitomis vegetatyvinių augalo dalių liekanomis. Šiek tiek sulesa vabzdžių. Žiemą lesa tik augalinį maistą, pavasarį – žirginius, drebulių žiedynus.
Lynne Spears

Rašytojos karjera

Spears kartu su Britney išleido dvi knygas. Pirmoji „Heart to Heart“ buvo išleista 2000 m. gegužės 9 d. ir tai yra biografinė knyga apie Britney. Antroji knyga „Motinos dovana“ yra romanas, išleistas 2001 m. balandžio 10 d. Taip pat pagal knygą buvo sukurtas filmas „Brave New Girl“. Jos naujausia knyga „Through The Storm: A Real Story of Fame and Family in a Tabloid World“ buvo išleista 2008 m. rugsėjo 18 d. Memuarinė knyga tapo „New York Times“ bestseleriu.