google/wiki40b huggingface dataset:
FK Teteks Tetovo

Istorija

Klubas įkurtas 1953 m. Yra dalyvavęs elito diviziono kovose. Pastaruosius kelerius metus dalyvauja antros pakopos pirmenybėse.
Rugpjūčio 7

Šventės

(kol kas neįvestos)

Vardadieniai

Donatas – Drąsutis – Jogilė – Kajetonas – Klaudija – Sikstas
Altajus (Kinija)

Istorija

Altajus pradėjo kurtis, kai Šarasume 1908 m. prie džungarų vienuolyno pastatyta tvirtovė. 1921 m. tapo Čenhua apskritimi, 1953 m. pervadintas į Altajų. 2011 m. iš Altajaus teritorijos atskirtas Beituno miestas.
Berčiūnai

Istorija

Berčiūnai žinomi jau nuo kryžiuočių laikų. Kai 1398 m. Vytautas Didysis užrašė Lietuvą kryžiuočiams iki pat Nevėžio, Berčiūnai buvo likę prie pat sienos.
XX a. tarpukariu Berčiūnai tapo vasarviete. Sovietmečiu veikė pionierių stovykla. Atkūrus nepriklausomybę, ši stovykla buvo atiduota ateitininkų žinion.
1939–1940 m. buvo statoma mūrinė bažnyčia. 1944 m. pašventinta. 1956 m. sunaikinta. Vietoje jos 1996 m. pastatyta nauja Berčiūnų Lietuvos Kankinių bažnyčia.
Doiphahompoko nacionalinis parkas

Vieta

Parkas užima 524 km² plotą ir įsikūręs Fipannamo (Phi Pan Nam) kalnuose, apima Tambonmonpino (Tambon Mon Pin), Ampoefango (Amhpoe Fang), Ampoemaeajo (Amhpoe Mae Ai) ir Čiangmajo (Chiang Mai) apylinkėse, bei ribojasi su Mianmaru. Fipannamo kalnų aukštis svyruoja nuo 400 – 2 285 m virš jūros lygio, o Doi Fahompoko kalnas (2 285 m) yra antras pagal aukštį kalnas Tailande.
Beržoro ežero sala

Beržoro ežero sala – nedidelė sala, esanti Beržoro ežere, Plungės rajone. Tai valstybės saugomas hidrografinis gamtos paveldo objektas Žemaitijos nacionaliniame parke. Sala 2007 m. liepos 25 d. įregistruota į Saugomų teritorijų valstybės kadastrą.

Geografija

Sala yra vakarinėje ežero dalyje, apie 100 m nuo jo mišku apaugusio kranto. Užima 0,344 ha plotą, yra pergnybtos pasagos formos, plačiausia vieta siekia vos 25 m. Apaugusi ąžuolais, liepomis, juodalksniais. Rytinė jos dalis iškili, sausa, vakarinė – šlapia, čia vyrauja juodalksniai. Beržoro ežero sala kartu su ežeru patenka į Beržoro kaimo kraštovaizdžio draustinį.
Mikalojaus Daukšos ąžuolas (Betygala)

Istorija

Ąžuolas – Betygalos simbolis, jis vietos gyventojų pageidavimu buvo pavaizduotas kuriant Betygalos herbą. Pasakojama, kad ąžuolas atsirado kartu su į Betygalą atvykusiu lietuviško žodžio puoselėtoju M. Daukša, klebonavusiu Betygaloje 1592–1609 m. Jis mėgdavęs netoli šio ąžuolo pasėdėti, pasigrožėti gamtovaizdžiu. Vieviršės pakrantėje auga ir daugiau mažesnių ąžuolų. Šiandien jau sunku pasakyti, ar M. Daukša pats pasodino tą didįjį ąžuolą, ar jo garbei kiti jį pasodino. Viena aišku: ąžuolas šioje atšlaitėje atsirado kartu su į Betygalą atvykusiu lietuviško žodžio puoselėtoju M. Daukša ir yra su juo susijęs.

Duomenys

Betygaloje augančio ąžuolo aukštis – 27,0 m, jo kamieno apimtis 1,3 m aukštyje – 4,9 m, medžio rūšis – paprastasis ąžuolas (Quercus robur L.).
Kvartiljas

Kvartiljas (isp. cuartillo 'ketvirtis (realo)') – biloninė ispaniška XVI a. moneta arba smulki sidabrinė ar varinė kai kurių Centrinės ar Pietų Amerikos valstybės moneta.

Senoviniai kvartiljai

Kvartiljas buvo nuo 1566 m. kaldinta biloninė Ispanijos moneta, verte atitikusi ¹⁄₄ realo arba 8,5 maravedžio. Keičiant už kvartilją paprastai duodavo tik 8 maravedžius dėl mažo sidabro kiekio.

Variniai kvartiljai

Kvartiljai buvo smulkios vario, kartais - sidabro monetos, naudotos kai kuriose Centrinės ir Pietų Amerikos valstybėse - Meksikoje, Gvatemaloje, Kolumbijoje, Nikaragvoje, Venesueloje. Pvz., Kolumbijoje variniai kvartiljai buvo kaldinti nuo 1803 m. 1842 m. Ekvadoro kvartiljai buvo kaldinami iš 333 prabos sidabro.
Adomas Benediktas Jocheris

Biografija

1807–1811 m. Vilniaus universitete studijavo filosofiją ir istoriją. 1811–1827 m. ir 1842–1856 m. dirbo privačiu mokytoju. 1827–1832 m. Vilniaus universitete dėstė lotynų kalbą, universitetą uždarius – 1832–1840 m. Vilniaus medicinos-chirurgijos akademijos, 1834–1842 m. Vilniaus dvasinės akademijos bibliotekų bibliotekininkas. 1856–1860 m. dirbo Vilniaus archeologinėje komisijoje. 
Svarbiausias veikalas – kritinė bibliografijos rodyklė „Lenkijos literatūros ir mokslų bibliografinis istorinis vaizdas Lenkijoje nuo spaudos pradžios iki 1830 metų imtinai“ (Obraz bibliograficzno-historyczny literatury i nauk w Polsce od wprowadzenia do niej druku po rok 1830 włącznie) 3 t. 1840–1857 m. Jame užregistruota apie 10 000 veikalų, iš jų daugiau kaip 100 lietuviškų, daugiausia Vilniuje išleistų, knygų.
Sūnus generolas Adomas Teofilis Konstantinas Jocheris.
Robertas Piečia

Biografija

1984 m. baigė Tauragės Žalgirių vidurinę mokyklą, 1989 m. – Lietuvos žemės ūkio akademiją, miškų ūkio inžinierius.
Tauragės miškų urėdijos urėdo pavaduotojas komercijai ir gamybai. 2008 m. UAB „Tauragės kurjeris“ plėtros vadovas.
2008–2010 m. Tauragės rajono savivaldybės meras. 2012–2017 m. Tauragės miškų urėdijos urėdas.
Liberalų ir centro sąjungos narys, Tauragės skyriaus pirmininko pavaduotojas, nuo 2006 m. pirmininkas, 2010 m. pirmininko pavaduotojas.
Nuo 2007 m. Tauragės rajono savivaldybės tarybos narys. 
Tauragės veteranų krepšinio komandų „Senjorai“, „Suktukas“ narys. „Versmės“ gimnazijos tarybos pirmininkas. UAB „Egluonos vaistinė“ ir UAB „Tauragės kurjeris“ akcininkas. 
Išsiskyręs. Vaikai Martynas, Meda, Liudvikas.
Antanas Krikščiūnas

Antanas Krikščiūnas (1891 m. birželio 6 d. Ašminta, Prienų apskritis – 1942 m. birželio 16 d. Kaunas) – Lietuvos karinis veikėjas, pulkininkas, topografas, kartografas.

Biografija

Brolis visuomenės veikėjas Jurgis Krikščiūnas, sūnus partizanas Jurgis Krikščiūnas. 1911–1915 m. studijavo Maskvos geodezijos institute. 1915 m. mobilizuotas į Rusijos kariuomenę. 1917 m. baigė praporščikų mokyklą prie Karo topografijos mokyklos. Lietuvos atstovybės tarpininkavimu demobilizuotas grįžo į Lietuvą.
1921 m. mobilizuotas į Lietuvos kariuomenę. Užsienio reikalų ministerijos komisijos valstybės sienai su Latvija demarkuoti narys. 1922 m. paskirtas į kariuomenės Generalinį štabą, suorganizavo topografijos dalį (nuo 1929 m. Karo topografijos skyrius), iki 1940 m. skyriaus viršininkas. 1925 m. dalyvavo demarkuojant Lietuvos – Vokietijos (Klaipėdos kraštas), 1939–1940 m. demarkuojant Lietuvos – TSRS valstybės sienas. 1935 m. pulkininkas, 1940 m. daktaras.
TSRS okupavus Lietuvą 1940 m. iš kariuomenės atleistas. Nuo 1940 m. spalio mėn. – Kauno aukštesniosios technikos mokyklos direktorius, kartu dėstė ir Vytauto Didžiojo universiteto Statybos fakultete, 1941 m. docentas.
Bendradarbiavo karinėje spaudoje. 1937–1938 m. redagavo Kariuomenės štabo „Karo topografijos skyriaus metraštį“.
Uliūnai

Istorija

Uliūnai (Velenste), kaip minima Hermano Vartbergiečio Livonijos kronikoje, 1372 m. buvo nuniokoti kryžiuočių. 1914 m. iš Ėriškių į Uliūnus atvyko kun. Jonas Balvočius, kuris čia pastatė bažnyčią ir įkūrė parapiją.
Atkūrus Lietuvos valstybę Uliūnai priklausė Velžio, vėliau Panevėžio valsčiui. 1923 m. bažnytkaimyje buvo 23 sodybos su 160 gyv. Sovietų okupacijos metais buvo „Uliūnų“ ir „Raudonosios žvaigždės“ kolūkiai.
Rospudas (ežeras)

Aprašymas

Tai ledyninės kilmės ežeras, siauras ir pailgas, besitęsiantis iš šiaurės į pietus. Pietinėje dalyje jungiasi su Akmens ežeru. Ežero krantai statūs, smėlėti, žvirgžduoti, suformuoti paskutinio ledynmečio periodo. Ežero viduryje yra medžiais apaugusi sala. Ežero pakrantėse ir dugne vietomis susiformavęs ozas. Apie 200 m į pietus nuo ežero yra Aukštasis (Wysokie) ežeras, kuris yra 1,5 km ilgio ir 7 metrais aukštesnis nei Rospudo ežeras – 180 m aukštyje virš jūros lygio. Vakarinėje ežero pakrantėje yra Supienių ir Vulkos kaimai, rytuose Čarnė, Ūta ir Rospuda.
Hadsono upės mokykla

Hadsono upės mokykla (angl. Hudson River School) − XIX amžiaus vidurio amerikiečių vaizduojamojo meno judėjimas, kuriuo apibūdinama grupė peizažistų, gyvenusių Niujorke ir iškilusių apie 1850 m. Jų estetinėms vizijoms įtaką darė romantizmas ir tapytojo T. Koulo (1801–1848) kūryba. T. Koulas pats nevaidino jokio organizacinio ar vadovaujamo vaidmens judėjime, tačiau laikomas jo pradininku. Svarbiausiais judėjimo tapytojais buvo Frederic Edwin Church (1826–1900), Albert Bierstadt (1830–1902), Asher B. Durand (1796–1886). Jų paveiksluose vaizduojamas Hadsono slėnis ir jo apylinkės, įskaitant Katskilo kalnus (angl. Catskill Mountains), Adirondako kalnus ir Baltuosius kalnus. Hadsono upės mokykla laikoma pirmuoju grynai amerikietišku dailės judėjimu.
Geismų tramvajus

Geismų tramvajus (angl. A Streetcar Named Desire) – Tenesio Viljamso sukurta pjesė. Parašyta 1947, o pirmąkart pastatyta 1948 m. Už šią pjesę T. Viljamsas gavo Policerio premiją. Lietuvoje pirmą kartą pastatyta 1974 m. Kauno dramos teatre.

Siužetas

Pjesės siužetas vyksta JAV mieste Naujajame Orleane. Blanša Diubua, pagrindinė pjesės veikėja, atvyksta iš Lorelio aplankyti sesers Stelos Diubua – Kovalski. Stela gyvena su vyru Stenliu Kovalskiu, lenkų kilmės amerikiečiu.
Stenlis jau iš pat pradžių neigiamai žiūri į rafinuotą ir koketišką Blanšos elgesį. Be to, jis įtaria, kad ji neteisėtai pardavė jai ir Stelai priklausančią „Svajonės“ vilą, nors iš tiesų Blanša vilą prarado dėl skolų. Stenliui įtarimus kelia Blanšos atsivežti papuošalai, prabangūs drabužiai, nors galima suprasti, jog šie daiktai seni, daugelis jų - dovanos.
Kiek vėliau Blanša susipažįsta su Kovalskių draugu Haroldu Mičelu, pravardžiuojamu Miču. Tarp jų atsiranda šilti jausmai, Mičas norėtų Blanšą vesti. Tačiau Stenlis, išsiaiškinęs negarbingą Blanšos praeitį, ją papasakoja Mičui, norėdamas įskaudinti Blanšą. Po tokių Stenlio žodžių Mičas nusprendžia nebendrauti su Blanša.
Blanšos ir Stenlio konfliktas pasiekia aukščiausią tašką, kai Stela išvežama į ligoninę gimdyti. Jiedu lieka namuose vieni ir smarkai apsižodžiauja. Galiausiai Stenlis išniekina Blanšą. Dėl šio įvykio, nuolatinės nervinės įtampos, prarasto gerbėjo Mičo, persekiojančių praeities šešėlių, Blanša galutinai palūžta. Pjesės pabaigoje ji išvežama į psichiatrinę ligoninę.

Kultūros įvaizdžiai

"Geismų tramvajuje" atskleidžiamas dviejų kultūrų – senosios Amerikos (Blanša) ir naujųjų imigrantų (Stenlis) konfliktas. Būdingas Blanšos įvaizdis yra plaštakė, o Stenlio vyriškumas ir jėga pabrėžiami ryškiai raudona ar žalia spalvomis.
Taip pat pjesėje parodomas pokario Jungtinių Valstijų tuo metu skurdaus imigrantų miesto Naujojo Orleano gyvenimas, žmonių tarpusavio santykiai.
FK Teleoptik

Istorija

Klubo ištakos siekia 1952 m.
Prieraslio žydų kapinės

Prieraslio žydų kapinės (lenk. Cmentarz żydowski w Przerośli) - žydų kapinės įkurtos 1839 m. Prieraslio kaime. Kapinių teritorija 0,6 ha, kurioje išlikusios 24 žydiškos stelos su užrašais hebrajų kalba. Dauguma paminklų pastatyti XX a. pradžioje iš granito ir smiltainio.
Tarptautinių sutarčių teisė

Tarptautinių sutarčių teisė (tarptautinė tarptautinių sutarčių teisė) – visuma teisės normų, reguliuojančių tarptautine sutartis; tarptautinės teisės šaka.
Siaurąja prasme tarptautinių sutarčių teisė gali būti suprantama ir kaip nacionalinės (konstitucinės) teisės dalis, t. y. kaip visuma teisės normų, reguliuojančių sutartis, kurias viena valstybė sudaro su kitais tarptautinės teisės subjektais, nustatančių atitinkamą tvarką bei nacionalinių institucijų kompetenciją (pvz., Lietuvos tarptautinių sutarčių teisė).

Istorija

Sisteminti, kodifikuoti tarptautines sutartis buvo pradėta tik Naujausiais laikais. XIX amžiuje buvo sudaromi neoficialūs tarptautinės teisės rinkiniai („kodeksai“). Juose atskiri skyriai buvo skirti tarptautinėms sutartims.
1924 m. rugsėjo 22 d. Tautų Sąjungos Asamblėja tarptautinei teisei kodifikuoti savo rezoliucija sudarė ekspertų komitetą. Jo veiklos ataskaita buvo patvirtinta 1927 m., tačiau tarptautinių sutarčių teisės klausimas nebuvo svarstomas.
1928 m. įvyko VI-oji Amerikos valstybių konferencija. Pasirašyta Havanos konvencija dėl tarptautinių sutarčių, tačiau ji neįsigaliojo.
1936 m. sudaryta Harvardo konvencijos dėl tarptautinių sutarčių. Tai buvo neoficialus bandymas kodifikuoti tarptautinių sutarčių normas.
Vėliau sutarčių sisteminimo ėmėsi Jungtinės Tautos. Buvo priimtos tarptautinės konvencijos.
Forchheimas

Istorija

VIII a. Forchheime pastatyti karališkieji rūmai.
805 m. miestą pirmą kartą mini Diedenhofener Kapitular, Karolio Didžiojo dokumentas, draudžiantis Forchheimui ir Magdeburgui parduoti ginklus slavams. Po to Forchheime rinkdavosi Reichstagas ir kilmingųjų susirinkimai.
911 m. lapkričio 10 d. Konradas I buvo išrinktas Vokietijos karaliumi. 1007 m. lapkričio 1 d. imperatorius Henrikas II atidavė miestą Bambergo vyskupystei. 1039 m. imperatorius Henrikas III išpirko Forchheimą iš Bambergo vyskupo, bet 1063 m. liepos 13 d. jis grįžo vyskupui, valdžiusiam iki sekuliarizacijos 1802–1803 m.
Imperatoriaus Henriko IV laikais Rudolf von Rheinfelden buvo išrinktas antikaraliumi (Gegenkönig) 1077 m. kovo 15 d.
Tarp 1200 ir 1220 m. Forchheimas gavo miesto statusą ir herbą.
Per Trisdešimtmetį karą Forchheimas nebuvo užimtas dėl įtvirtinimų. Bambergo vyskupas pasislėpė Forchheimo tvirtovėje su katedros lobiu nuo švedų. Jie apgulė miestą kelis kartus 1632–1634 m. Tuo metu miestiečiai gavo pravardę Mauerscheißer (Sienų šikikai), nes jie tuštinosi per sieną, norėdami švedams parodyti, kad Forchheime dar yra maisto.
1802 m. Forchheimą užėmė Bavarijos kariai. 1889 m. miestas tapo nepriklausomu, su daline savivalda iki 1972 m., kai buvo sujungtas su vietiniu rajonu.
Vietinė legenda teigia, kad mieste gimė Poncijus Pilotas.
Ceruoklis

Ceruoklis (latv. Ceroklis) – senovės latvių mitologijoje – derlingumo dievas. XVI a. šaltiniuose (Visitatio Livonicarum ecclesiarum, Ertmano Tolgsdorfo, Janio Stribinio darbuose) minimas kaip laukų ir vaisių dievas, o XVIII a. Stanislovas Rostovskis mini kaip vaišingumo dievą.
Ceruokliui būdavo aukojamas juodas jautis, višta ir paršelis, taip pat didelis žalčio formos duonos kepalas, šuns, kiaulės formos bandelės, pora kiaušinių. Prašydami Ceruoklio suteikti derlingumo laukams pradedant valgyti numesdavo pirmus valgio kąsnius bei pirmus gėrimo gurkšnius.
Oregono teritorija

Oregono teritorija (angl. Oregon Country), tai istorinis regionas Šiaurės Amerikos žemyno šiaurės vakaruose. Britai šiam regionui vadinti naudojo Kolumbijos apygardos (Columbia District) terminą. Oregono pavadinimo kilmė nėra aiški, dalis mano kad yra ispanų kalbos kilmės, kiti mano kad kilo iš prancūzų kalbos.

Geografija

Oregono teritorijos istorinį regioną iš vakarų skalauja Didysis vandenynas ir Sališo jūra, jo rytuose – Uoliniai kalnai, pietinė riba eina 42°N šiaurės platuma, šiaurinė – 54°40′N šiaurės platumoje. Dabar šiaurinėje istorinio regiono dalyje yra Kanados Britų Kolumbijos provincijos pietinė dalis, o pietinėje istorinio regiono dalyje Jungtinių Amerikos Valstijų Vašingtono, Oregono, Aidaho valstijos ir vakarinė Montanos valstijos dalis. Judėjimas už Kaskadijos bioregiono ar šalies įkūrimą, pretenduoja į didžiąją Oregono teritorijos dalį.

Istorija

Į Oregono teritriją pretendavo Didžioji Britanija, Prancūzija, Rusija, Ispanija, o vėliau Jungtinės Amerikos Valstijos. 1792 metų gegužės 12 d. amerikiečių kapitonas Robertas Grėjus (Robert Gray) įplaukė į upės žiotis, ir šią upę pavadino savo laivo „Columbia Rediviva“ vardu – Kolumbija. Tais pačiais metais Džordžas Vankuveris (George Vancouver) aptiko sudėtingą estuarijų kompleksą ir 1792 m. birželio 4 d. jas paskelbė Britų imperijos valda, pavadindamas Pjūdžitsaundu (Puget Sound) – vieno iš savo pareigūnų, Piterio Pjūdžito (Peter Puget) garbei.
Utenos specialioji mokykla-daugiafunkcis centras

Istorija

1971 m. įsteigta Utenos pagalbinė mokykla – internatas (iki 1971 m. čia veikė aštuonmetė mokykla – internatas). 1971-1972 m. čia mokėsi 160 mokinių iš įvairių miestų ir rajonų. 1975 m. išleista pirmoji aštuntokų laida. Mokiniai mokėsi buvusiose Utenos gimnazijos patalpose, o gyveno keturiuose mediniuose pastatuose. 1983 m. jie persikėlė į naujai pastatytą bendrabutį.
1992 m. pakeistas pavadinimas į Utenos specialiąją internatinę mokyklą. Bendrabutyje įrengtos klasės.
2001 m. mokykla reorganizuota į Utenos specialiojo ugdymo ir užimtumo centrą. Įkurtas neformalaus mokymo, darbinio ugdymo ir užimtumo skyrius. Šiame skyriuje 2003 m. įkurti savarankiško gyvenimo namai „Viltis".
2009 m. rugsėjo 1 d. prie centro prijungta Dusetų specialioji mokykla, kuri tapo centro skyriumi.
Pirmasis mokyklos direktorius buvo Kazimieras Malaiška.
Kauno Nepriklausomybės aikštė

Kauno Nepriklausomybės aikštė – XIX a. pabaigoje, Kauno naujamiestyje, rytinėje tuometinio Nikolajaus prospekto dalyje buvo specialiai suformuota aikštė. Kvadratinę Nepriklausomybės aikštę iš rytų į vakarus kerta svarbiausia Kaune pėsčiųjų gatvė Laisvės alėja, iš pietų į šiaurę – Gedimino gatvė. Pagrindinė aikštės dominantė – 1895 m. jos centre pastatyta Kauno Šv. arkangelo Mykolo (Įgulos) bažnyčia, kuri 1919 m. buvo perduota Kauno įgulos reikmėms. Tarpukario metais aikštė daugiausia naudota karių rikiuotėms. 1962 m. bažnyčia buvo uždaryta, o 1965 m. joje įrengta Vitražo ir skulptūros galerija. Nepriklausomybės aikštės pietrytiniame kampe įsikūrusi seniausia veikianti Lietuvoje Raudonojo Kryžiaus ligoninė. Aikštės pietvakarinėje pusėje 1989 m. specialiai pastatytuose rūmuose atidaryta Mykolo Žilinsko dailės galerija.
Grūto parkas

Grūto parkas – Grūto kaime netoli Druskininkų esantis parkas, kuriame įrengta socialistinio realizmo dvasia sukurtų tarybinio laikotarpio veikėjų skulptūrų ekspozicija. Atidarytas 2001 m. balandžio 1 d. Steigėjas – Viliumas Malinauskas.
Lietuvai 1990 m. atgavus nepriklausomybę, čia buvo perkelta dauguma iki tol reikšmingose vietose stovėjusių skulptūrų. Parkas įkurtas Dzūkijos nacionalinio parko pelkėse. Parke – daugiau kaip 100 sovietmečio politinių lyderių statulų. Taip pat jame veikia zoologijos sodas, įkurtas 2001 m., restoranas, paveikslų galerija.
Grūto parke kasmet rengiama „sovietinė“ šventė.
20 ha parko teritorija dėl išsidėsčiusių sargybos bokštelių, lagerių fragmentų ir sovietmečio elementų, primena Sibirą.
2006 m. Grūto parkas, bendradarbiaudamas su ekspertais iš Lietuvos gyventojų genocido ir rezistencijos tyrimo centro bei UAB „Audiogidas“, pirmasis iš visų Lietuvos muziejų įsigijo profesionalią audiogidų įrangą audioekskursijoms lietuvių, anglų, vokiečių, prancūzų, rusų ir lenkų kalbomis.
Povilas Turauskis

Biografija

1966 m. baigė aštuonmetę mokyklą, 1971 m. su pagyrimu baigė Klaipėdos žemės ūkio technikumą, 1976 m. su pagyrimu – Lietuvos žemės ūkio akademiją, mokslinis agronomas.
1976–1978 m. Rūdaičių kolūkio vyr. agronomas, 1978–1992 m. Kašučių kolūkio pirmininkas, 1992–1995 m. Vaineikių žemės ūkio bendrovės vadovas. Nuo 1995 m. Kretingos miškų urėdijos eigulys ir nuosavo ūkio ūkininkas, žemės ūkio ir agroserviso paslaugų įmonės savininkas.
1997 m. Lietuvos valstiečių partijos, nuo 2001 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Kretingos rajono skyriaus narys, skyriaus tarybos narys.
1990–1995 m. Kretingos rajono tarybos deputatas, nuo 2000 m. Kretingos rajono savivaldybės tarybos narys.  2000–2003 m. Kaimo reikalų komiteto, 2003–2007 m. Kaimo reikalų ir ekologijos komiteto pirmininkas.
Ūkininkų sąjungos tarybos narys. Sutuoktinė Onutė, vaikai Artūras, Ramūnas, Rita.
Romualdas Nenartavičius

Biografija

1982 m. baigė Lietuvos žemės ūkio akademiją, mokslinis agronomas.
Valstybės įmonės „Registrų centras“ Trakų ir Elektrėnų skyriaus vyresnysis registratorius.
Lietuvos valstiečių liaudininkų sąjungos narys. 2000–2003 m., 2003–2007 m., 2007–2011 m. ir nuo 2011 m. Elektrėnų savivaldybės tarybos narys. 
Pilypiškių kaimo benruomenės narys, Pilypiškių seniūnaitijos seniūnaitis. Sutuoktinė Ona, duktė Simona.
Šiaudiniškis

Architektūra

Šiaudiniškis – trijų sodybų gatvinis, abipusio užstatymo kaimas. Yra 20 paminklinių, XIX a. pirmos pusės – XX a. pirmos pusės pastatų. Pirkios ir ūkiniai trobesiai stovi vienoje kelio pusėje, kluonai – kitoje. Pirkios dvigalės, svirnai vieno narvelio, tvartai narvelinio tipo su diendaržiu. Kluonų sienos žemos, stogai dideli, įvažiavimas iš galo. Medžiai ir krūmai paryškina sodybų vidaus erdves ir kaimo kalvelę tarp nusausintų laukų.

Istorija

Kaimo apylinkėse rastas akmeninis įtveriamasis kirvis ir kirvio nuolauža (saugomas Šiaulių „Aušros“ muziejuje).
Kaimas įsikūrė ~XVI a. antrą pusę. 1790 m. buvo 2, XX a. pradžioje – 7 sodybos.
Karolis X Gustavas

Biografija

Kilęs iš Cveibriukeno-Kleiburgo grafų dvaro (Vokietija). Karolio IX vaikaitis, Karolio XI tėvas. 1640–1642 m. gyvendamas karalienės Kristinos dvare slapta su ja susižadėjo. Nuo 1642 m. tarnavo kariuomenėje, 1648 m. Trisdešimties metų kare Švedijos kariuomenės vyriausias vadas. 1649 m. Kristinos iniciatyva paskelbtas sosto įpėdiniu. 1654 m. karalienei atsisakius sosto jį užėmė Karolis X Gustavas.
Siekė apriboti aristokratijos politinę įtaką, rėmėsi smulkiąja bajorija ir miestiečiais. Jų pritarimu 1655 m. pradėjo nuo 1633 m. didikams išdalytų valdų dalinę konfiskaciją, vadinamąją redukciją.

Karai

1655 m. pradėjo karą su Abiejų Tautų Respublika ir užėmė beveik visą Lenkiją bei didelę dalį Lietuvos. Su Jonušu Radvila ir dar 1134 Lietuvos didikais sudaryta Kėdainių sutartimi 1655 m. spalio 20 d. paskelbtas neoficialiu Lietuvos didžiuoju kunigaikščiu.
1656 m. sausio sudarė sąjungą su Brandenburgu, 1657 m. gruodžio mėn. su Transilvanija ir vėl užėmė Varšuvą ir beveik visą Lenkiją. 1657 m. birželio Danijai paskelbus karą, atitraukė pagrindines pajėgas iš Lenkijos ir puolė Daniją. Švedija užėmė Jutlandiją, 1658 m. priartėjo prie Kopenhagos. Pagal Roskildės taiką, 1658 m. vasario mėn. gavo Skonę ir kitas pietų Švedijos žemes. Bet tų pačių metų liepos mėn. vėl puolė Daniją. 1659 m. vasario mėn., nepavykus Kopenhagos šturmui ir pralaimėjus koalicijai, kurią sudarė Danija, Abiejų Tautų Respublika, Šventoji Romos imperija, Nyderlandai ir Brandenburgas pradėjo taikos derybas, kurios jau po Karolio X Gustavo staigios mirties 1660 m. baigėsi Olyvos taika ir Kopenhagos taika.

Karolio X Gustavo šeima

1654 m. spalio 24 d. Karolis X Gustavas vedė Danijos kunigaikščio Frederiko III–ojo (Frederick III) iš Šlėzvigo-Holšteino dukrą Jadvygą Eleonorą. Jiems gimė sūnus Karolis (1655 m. lapkričio 24 d. – 1697 m. balandžio 5 d.)
Elena Baltrukonytė

Elena Baltrukonytė-Gusevičienė (1936 m. sausio 3 d. Kaunas) – lietuvių aktorė, režisierė.

Biografija

1959 m. baigė Lietuvos konservatoriją. 1959–1965 m. Klaipėdos dramos teatro aktorė. 1965–1993 m. dirbo Lietuvos RTV režisiere. Režisavo radijo vaidinimų.
Vilkyčių pagrindinė mokykla

Istorija

Priekulės valsčiaus Vilkyčių kaime pradinė mokykla atidaryta 1930 m. Jai buvo pastatytas atskiras tipinis pastatas, kuriame mokėsi 1-4 klasių mokiniai, mokoma buvo vokiečių kalba. Vilkyčių kaime gyveno daug lietuvių tautybės žmonių, todėl name, kuris dabar priklauso Vilkyčių malūnui, buvo įsteigta ir mokykla, kurioje mokė lietuvių kalbą. 1939 m. kovo mėnesį Klaipėdos kraštą okupavus vokiečiams lietuviškoji mokykla buvo uždaryta.
Po Antrojo pasaulinio karo Vilkyčiuose buvo tik dvi pradinės mokyklos klasės. 1949 m. pereita prie visuotinio privalomo septynmečio mokymo ir Vilkyčiuose be pradinių klasių įsteigtos septynmetės mokyklos 5-oji ir 6–oji klasės. Pirmasis septynmetės mokyklos direktorius buvo Aleksandras Gabrys. Mokykla įsteigta pasiturinčio vokiečio sodyboje. Pastato stovis buvo neblogas, tačiau patalpos mokyklai nebuvo pritaikytos. Mokykla priklausė Priekulės rajonui. Vėliau mokykla rekonstruota.
1958 m. Vilkyčių septynmetė mokykla prijungta prie Šilutės rajono, 1961 m. septynmetė mokykla pertvarkyta į aštuonmetę, o 1963 m. išleista pirmoji aštuntokų laida. 1963/1964 m. padarytas mokyklos kapitalinis remontas. 1973 m. rudenį pradėtas statyti mokyklos priestatas. 1990 m. sudarytas ir patvirtintas projektas naujos mokyklos statybai, o 1992 m. pavasarį mokykla iškilmingai atidaryta. 
Direktorė Inga Kirkickienė
Kalnų parko pušis

Kalnų parko pušis – išskirtinio aukščio ir apimties dvikamienė paprastoji pušis (Pinus sylvestris L.), auganti Vilniuje, Kalnų parke, Dainų slėnio rytiniame šlaite. Nuorodos, paaiškinančios lentelės ar aptvaro nėra (2015 m. birželio mėn. duomenys).
Šis medis kaip gamtos paveldo objektas saugomas nuo 1996 m. gegužės 29 d. Vilniaus miesto savivaldybės Tarybos sprendimu.