google/wiki40b huggingface dataset:
Pulkininkas leitenantas (JAV)

Pulkininkas leitenantas (angl. lieutenant colonel) – karinis laipsnis Jungtinių Amerikos Valstijų armijoje, Karinėse oro pajėgose ir Jūrų pėstininkų korpuse. Kaip ir kitų šalių pulkininkai leitenantai, JAV pulkininkai leitenantai yra viršesni už majorus ir žemesni už pulkininkus. Atitinka JAV karinio jūrų laivyno komanderį (angl. commander).
Skiriamasis ženklas – sidabrinis lapas, armijos ir oro pajėgų variantas šiek tiek skiriasi nuo laivyno ir jūrų pėstininkų varianto.

Pulkininko leitenanto laipsnio suteikimas

Paaukštinimas į pulkininkus leitenantus vykdomas pagal Gynybos departamento politiką, paremtą Gynybos karininkų personalo aktu (Defense Officer Personnel Management Act, DOPMA, 1980 m.). DOPMA nurodo, kad 70% majorų, ištarnavę su šiuo laipsniu mažiausiai 3 metus, turintys 15-17 m. karininko tarnybos stažo, turi būti paaukštinti į pulkininkus leitenantus. Pulkininkai leitenantai priskirti atlyginimų kategorijai O-5.

Laipsnio pavadinimo vartosena

Laipsnis įsakymuose ir parašų blokuose angliškai paprastai užrašomas Lt. Colonel. Iš mandagumo į pulkininkus leitenantus žodžiu ir korespondencijoje paprastai kreipiasi tiesiog colonel ('pulkininke').
JAV armijoje naudojama laipsnio pavadinimo santrumpa LTC, karinėse oro pajėgose – Lt Col (su tarpu), jūrų pėstininkų korpuse – LtCol (be tarpo). JAV agentūra U.S. Government Printing Office rekomenduoja Oro pajėgoms vartoti santrumpą Lt. Col.. Leidinys Associated Press Stylebook rekomenduoja visur vartoti santrumpą Lt. Col..
Žargonu pulkininko leitenanto laipsnį įvairiu laiku vadino light colonel ('lengvasis pulkininkas'), short colonel ('trumpasis pulkininkas'), light bird ('lengvasis paukštis'), half colonel ('puspulkininkis'), bottlecap colonel ('butelio kamštelio pulkininkas', užuomina į laipsnio ženklą sidabrinį lapą, kuris dėl apvalumo primena alaus butelio kamštį), telephone colonel ('telefoninis pulkininkas', nes kalbėdami telefonu pulkininkai leitenantai paprastai prisistato colonel ('pulkininkas').
John Rogan

Džonas Viliamas Roganas (1868–1905 m.) yra antras aukščiausias kada nors užfiksuotas žmogus (kilęs iš JAV, Tenesio). Būdamas 13 metų jis pradėjo labai greitai augti ir tai lėmė sąnarių problemas, dėl kurių jis vėliau nebegalėjo vaikščioti. Nors jo ūgis buvo 269 cm, svėrė jis tik 79 kg. Ūgis buvo išmatuotas Roganui besėdint. 1905 m. jis mirė dėl savo ligos komplikacijų.
Orhėjaus rajonas

Geografija

Orhėjaus rajonas šiaurėje ribojasi su Rezina, rytuose su Ribnica ir Dubesariu, pietuose su Strešeniu ir Kriuleniu bei vakaruose su Kelerašiu ir Teleneščiu.
Tommy Hilfiger

Biografija

Tommy Hilfiger gimė Elmiros mieste Niujorko valstijoje, buvo antras vaikas iš devynių. Jo, kaip dizainerio, karjera prasidėjo, kai jis buvo dar vidurinėje mokykloje ir 1969 m. atidarė keletą parduotuvių pavadinimu „People’s Place“, turėdamas tik 150 dolerių. Be jokio išsimokslinimo Hilfiger pradėjo kurti drabužius įvairiems mėgstamiems butikams. 1979 m. persikėlė gyventi į Niujorką, kad galėtų sėkmingai siekti dizainerio karjeros. Jaunasis dizaineris buvo pastebėtas verslininko Mohan Murjani, kuris ieškojo pagalbininkų kuriant naują vyrų drabužių kolekciją. Jis tikėjo, kad Hilfiger turi potencialo ir įvairių naujų bei inovatyvių idėjų.
1985 m. buvo pristatyta pirmoji vardinė kolekcija; vėlesni jo darbai išlaikė panašų stilių ir savitus bruožus. Iš pradžių dizaineriui verslo pasaulis nebuvo palankus, jo pirmosios parduotuvės bankrutavo, o prekės ženklo produkcija nebuvo sėkminga. Hilfiger ir jo komandai prireikė kelerių metų, kol jų idėjos buvo pastebėtos; jų produkcija buvo galiausiai užsakyta keleto garsių universalinių parduotuvių. 1988 m. prekės ženklo prekių pardavimai pasiekė 25 mln. JAV dol., devinto dešimtmečio viduryje buvo pasiekta pusės milijardo riba, o dešimtmečio pabaigoje pasiektas ir vienas milijardas.
2010 m. amerikiečių kompanija „Phillips-Van Heusen“ nusipirko „Tommy Hilfiger“ prekės ženklą, sandorio vertė siekė 3 mlrd. JAV dol. „Tommy Hilfiger“ nors ir yra amerikiečių bendrovė, tačiau du trečdaliai jos veiklos yra vykdoma Europoje; „PVH“ tokiu sprendimu siekė dar labiau įsitvirtinti pasaulio rinkoje, kartu vykdant ir kitų kompanijai priklausančių prekės ženklų plėtrą. Hilfiger pasirašė ilgalaikę sutartį su naujais šeimininkais, išliko vienas svarbiausių asmenų kompanijoje, iki šiol dirba pagrindiniu kolekcijų dizaineriu.
Hilfiger su savo buvusia žmona Susie turi keturis vaikus: Alexandria, Richard (kuris yra reperis), Elizabeth bei Kathleen. 2008 m. vedė antrą kartą; su žmona Dee Ocleppo 2009 m. susilaukė sūnaus.
Taivano istorija

Pokaris

Komunistai valdžią Kinijoje paėmė 1949 m. pabaigoje, tačiau iki pat 1971 m. Kinijai Jungtinėse Tautose atstovavo Taivane įsikūrusi nacionalistinė Chiang Kai-sheko vyriausybė. Chiang Kai-sheko vyriausybė įvedė Taivane karo padėtį, trukusią 38 metus (1949–1987 m.).
Nors daugelis valstybių iki aštuntojo dešimtmečio nepripažino komunistinės Kinijos vyriausybės, yra neginčytina, jog ši vyriausybė buvo veiksminga Kinijoje nuo 1949 m. pabaigos. Galiausiai 1971 m. Jungtinių Tautų Generalinė Asamblėja priėmė rezoliuciją Nr. 2758, kuria nuspręsta, jog Kinijos Liaudies Respublika (t. y. komunistinė Kinijos vyriausybė), o ne Kinijos Respublika (t. y. Taipėjaus vyriausybė) yra vienintelis teisėtas Kinijos atstovas Jungtinėse Tautose. Tačiau oficialiai Kinijos Respublika teigia, kad šioje deklaracijoje neaptartas Taivano teisinio statuso klausimas, Kinijos Liaudies Respublika neįgaliota atstovauti Taivanui ir Taivano žmonėms Jungtinių Tautų Organizacijoje.

Dabartis

Nuo 1971 m. Taivanas efektyviai įgyvendina teisės į apsisprendimą principą pereidamas iš autoritarinio į visiškai demokratinį valdymą: 1987 m. buvo nutrauktas karinis valdymas, o 1991 m. išrinkti nauji įstatymų leidžiamosios valdžios organai, atstovaujantys Taivano tautai, be to, 1996 m. įvyko pirmieji tiesioginiai prezidento rinkimai. Tačiau Kinijos Liaudies Respublika tvirtina, kad ji yra tikroji Kinijos teisių paveldėtoja, turinti teisę valdyti Taivaną pagal teisių perėmimo teoriją, pagrįstą šalių teise į teritorinį vientisumą.
Henri-Gustave Delvigne

Mediniai diskai

Tobulindamas savo konstrukciją Delvinis po kulka ėmė naudoti medinį diską (angl. sabot), kuris neleisdavo kalamai kulkai lįsti į kamerą, bet netrukdė kulkai plėsti į šonus ir įsispausti į graižtvas.
Pagal artilerijos istoriką Džoną Giboną (John Gibbon): „Delvinis, įtaisęs kamerą vamzdžio drūtgalyje ir panaudojęs ją laisvai įmestoms kulkoms deformuoti, išsprendė didįjį prieštaravimą naudojant graižtvinius šautuvus kare, palengvino sunkų jų užtaisymą. Tai davė impulsą tyrinėti šiuos ginklus, kas sukėlė revoliuciją pėstininkų ginkluotėje ir atvedė prie šiuolaikinių efektyvių ginklų. To dėka Prancūzijos kariuomenė 1842 m. priėmė ginkluotėn kamerinį karabiną ir tvirtovių graižtvinę muškietą, šaudžiusią rutulinėmis kulkomis.“
Visais šiais atvejais radialinė kulkos deformacija, kai kulkos šonai įsirėžia į graižtvas, užtikrina efektyvesnį kulkos sukimąsi. O trūkumas buvo toks, kad šis kulkos deformavimas kulkas darė aerodinamiškai prastesnes.

Kūgiškai cilindrinės kulkos

Po 1830 m. Delvinis ėmė kurti kūgiškai cilindrines kulkas. Tokių kulkų stabilumas toliau buvo didinamas jose darant Tamisjė griovelius. Tačiau griovelių panaudojimas silpnino kulkų plėtrumą ir įsitvirtinimą graižtvose.
Delvinio išradimą toliau tobulino prancūzų karininkas Luji Etjenas Tuveninas (Thouvenin), kuris sukūrė besideformuojančią kulką su stiebeliu, kuris įeina į parako kamerą, jos centre. Stuktelėjus grūstuvu kulka ne tik radialiai deformuodavosi, įsirėždama į graižtvas, bet ir dalinai apgaubdavo stiebelį, tuo įgaudama efektyvesnę, aerodinamiškai geresnę formą.
Šie išradimai buvo svarbios pakopos tobulinant graižtvinius šautuvus, o kulkos – Minjė kulkos pirmtakės. Delvinis irgi prisidėjo prie šios raidos.

Kiti išradimai

Delvinis taip pat išrado keletą gelbėjimo įtaisų. Išleido veikalą „Exposé d'un nouveau système d'armement pour l'infanterie“ (1836 m.).
Kartu su belgų ginklininku J. Chamelot sukonstravo revolverį Chamelot-Delvigne.
Vaclovas Šamotulietis

Kilmė

Vaclovas iš Šamotulio gimė nedideliame Šamotulio miestelyje, kuris yra netoli Poznanės, Lenkijoje.

Gyvenimo metai

Vaclovas buvo žinomo Lenkijoje muzikos teoretiko ir Renesanso epochos kompozitoriaus Sebastijano iš Felštyno (lenk. Sebastian z Felsztyna) mokinys. Felštynas dabartiniu metu žinomas kaip Skelevkos kaimas, esantis netoliese Lvovo.
Vaclovas mokėsi Lubransko akademijoje Poznanėje, vėliau apie 1538 m. studijavo Krokuvos akademijoje muziką.
1545–1547 m. jis ėjo Trakų kašteliono Jeronimo Chodkevičiaus sekretoriaus pareigas.
Nuo 1547 m. gegužės 6 d. iki 1555 m. lapkričio mėn. dėka savo talento Vaclovas tapo Žygimanto Augusto rūmų dainininku ir kompozitoriumi, lot. compositor cantus. Buvo katalikas, vėliau tapo kalvinistu. Kaip kompozitorius buvo žinomas ir užsienyje.
Nuo 1555 m. lapkričio mėnesio Vaclovas gyveno Vilniuje, kur dalyvavo Mikalojaus Radvilos Juodojo rūmų kapelos veikloje.
Mirė apie 1560 metus pagal vienus šaltinius – Vilniuje, pagal kitus – Pinčuve.

Kūryba

Vaclovo kūriniuose gausu lyrizmo, emocionalumo. Jo kūriniai pilni liaudiškų dainų motyvų. Kūryboje atsispindėjo tai, kas buvo artima tos epochos humanistams. Vaclovas bendravo su kompozitoriumi Cyprijanu Bazyliku (lenk. Cyprian Bazylik), kūrė muziką Andriaus Trečieskio eilėms (lenk. Andrzej Trzecieski).
Vaclovas savo tekstus rašė lotyniškai, o tuo metu, kai pasinėrė į Kalvinizmą – lenkiškai. Rašė psalmes, motetus. Dauguma jo muzikinių kūrinių parašyti chorui a capella.
Vaclovo kūriniai buvo išleisti Krokuvoje, Niurnberge ir Karaliaučiuje. Nemaža dalis kūrinių neišliko. Išlikę 4 motetai, 7 keturbalsės dainos, iš jo poezijos – 3 lotynų kalba parašyti eilėraščiai.
Pranas Čepėnas

Pranas Čepėnas (1899 m. balandžio 4 d. Veleikiai, Utenos apskr. – 1980 m. spalio 3 d. Vorčesteris, Masačiusetso valstija, JAV, 1998 m. palaikai perlaidoti Kauno Petrašiūnų kapinėse) – Lietuvos istorikas ir enciklopedininkas.

Biografija

Brolis Juozapas Čepėnas. Žmona Albina Sirutytė-Čepėnienė, duktė – JAV mokslininkė Ina Čepėnaitė-Užgirienė. 1926 m. baigė Lietuvos universitetą, diplomą 1940 m. gavo Vilniaus universitete. Studijuodamas buvo „Studentų socialistų aušrininkų draugijos“ veikėjas. Kaip atentato prieš A. Voldemarą dalyvis 1929 m. gegužės mėn. suimtas, kalintas, 1930 m. lapkričio mėn. paleistas. 1931–1940 m. Lietuviškosios enciklopedijos redakcijos sekretorius, 1940–1944 m. vienas redaktorių. Nuo 1940 m. dėstė Vilniaus universitete.
1944 m. pasitraukė į Vakarus. 1945–1949 m. dėstė Pabaltijo universitete Hamburge, Pineberge prie Hamburgo. 1949 m. persikėlė į JAV. Dirbo Čikagos fabrikuose. 1953–1967 m. vienas Lietuvių enciklopedijos redaktorių ir autorių, vienas suredagavo aštuonis, su kitais – septynis jos tomus. Suredagavo K. Musteikio (1970 m.), V. Poželos (1971 m.) atsiminimus, K. Ališausko knygą „Kovos dėl Lietuvos nepriklausomybės. 1918-1920“ (1972 m.).
Maria Gripe

Biografija

Gimė Vaksholmo miestelyje, netoli Stokholmo. Būdama šešerių metų persikėlė į Erebru, kur baigė mokyklą. Stokholmo universitete studijavo filosofiją, religijų istoriją. 1946 m. ištekėjo už dailininko Heraldo Gripės, kuris vėliau iliustravo rašytojos knygas.
Gripė kaip rašytoja debiutavo 1954 m. Nuo 1963 m. gavo ne vieną apdovanojimą.

Kūryba

Kūryba labai jautri, poetiška, netgi melancholiška. Vyraujanti knygų tema – vaiko ir paauglio asmenybės brendimas, savarankiškumas, savivoka. Gripės kūriniuose besąlygiškai tikima vaiko intelektinėms galimybėmis.
Gripės kūryboje nemažai mistinių detalių, siužetai pakankamai klaidūs. Kai kurių kritikų nuomone, Gripės kūryba skirta ne jaunesniojo amžiaus skaitytojams, o suaugusiems.
Waves of Visual Decay

Techninė informacija

Albumas buvo įrašinėjamas ir miksuojamas Jacob Hansen studijose Danijoje. Prodiuseris taip pat Jacob Hansen bei pati Communic. Albumo viršelio autorius – Anthony Clarkson.
Paežerių pagrindinė mokykla

Istorija

Trijų skyrių Paežerių kaimo mokykla įsteigta 1868 m. valsčiaus namo patalpose. Pirmasis mokyklos pastatas iki mūsų dienų neišliko. Paežerių valsčiaus mokykla tuo metu buvo viena pirmųjų apskrityje. 1892 m. Paežeriuose pastatyta nauja mokykla su butu mokytojui ir paskirtas margas žemės sodui ir daržui.
1939 m. Paežeriuose numatyta steigti septynmetę mokyklą. 1944 m. liepos mėn. besitraukdami vokiečiai apgadino mokyklos pastatą. 1959–1964 m., vadovaujant A. Černeckiui, įrengta 12 vietų metalo-medžio dirbtuvės, įkurtas mokomasis-bandomasis sklypas. 1965 m. prasidėjo naujosios mokyklos statyba, užveistas sodas prie jos, pasodinta dekoratyvinių krūmų, medžių sodinukų, gautų iš įvairių Lietuvos vietų. 1997 m. pradėjo veikti mokyklos muziejus. Nuo 1998 m. mokykla turi savo himną, herbą ir vėliavą.

Žymūs mokiniai

Jonas Andziulis, Kazimieras Bieliukas, Antanas Kriščiukaitis, Vincas Kudirka, Algirdas Margeris, Antanas Petrika, Juozas Rimša, Petras Rimša
Arvydas Martinėnas

Arvydas Martinėnas (Vudis g. 1983 m. lapkričio 27 d.) – Lietuvos pop muzikos atlikėjas, išgarsėjęs 2005 m. dalyvaudamas LNK televizijos rengtame muzikiniame realybės šou „Kelias į žvaigždes“.

Biografija

Kauno technologijos universitete (KTU) Humanitarinių mokslų fakulteto Garso ir vaizdo menų technologijos katedroje studijavo muzikos technologijas.
2006–2007 m. sezone buvo pakviestas į Nacionalinę Muzikos Lygą. Savo divizione muzikantas užėmė pirmąją vietą ir taip užsitikrino mažiausiai trečiąją vietą. 2007 m. birželio 17 d. NML pusfinalyje pralaimėjo buvusiam kolegai Kelias į žvaigždes 1 – Mino. Dėl patekimo į finalą liepos 1 d. pralaimėjo Radži rezultatu 5:0 ir užėmė trečią vietą.
2008 m. pradžioje dalyvavo LNK rengtame muzikiniame projekte, kuriame rungėsi visų 3 realybės šou Kelias į žvaigždes dalyviai suskirstyti į tris komandas po tris (iš kiekvieno šou po vieną). Vudis pateko į vieną komandą su Radži ir Evelina. Jų komanda pateko į finalą, kuriame surinko 7009 taškus ir užėmė pirmąją vietą.
Nacionalinės atrankos į „Vaikų Eurovizijos“ konkursą laimėjusio ir Lietuvą tarptautiniame konkurse atstovavusio Nojaus Bartaškos (Barto) dainos „Oki doki" muzikos ir žodžių autorius, prodiuseris (padėjo įrašyti), lydėjo konkurse Minske (Baltarusija).
Groja klarnetu, fortepijonu, gitara, būgnais.
Čikagos grupuotė

Čikagos grupuotė (angl. Chicago Outfit, Outfit), dar žinoma kaip Čikagos sindikatas (Chicago Syndicate), Čikagos mafija (Chicago Mafia), Čikagos gauja (Chicago Mob) – nusikaltėlių sindikatas Čikagoje JAV, aktyviai veikiantis nuo 1901 m. iki dabar. Ši organizacija yra Amerikos mafijos dalis, nors ji egzistuoja atskirai nuo Niujorko „Penkių šeimų“.
Čikagos grupuotė neturi tradicinio organizuoto nusikalstamumo monopolijos. Ji konkuruoja dėl teritorijų, verslo su daugeliu kitų kriminalinių organizacijų, įskaitant ir dabartinę „rusų mafiją“. Grupuotės veikla jos geriausiais metais apėmė ne tik kaimynines valstijas, bet ir didžiąją JAV teritorijos dalį, įskaitant Los Andželą ir Floridą. 2007 m. duomenimis, Grupuotėje buvo 28 oficialūs nariai (organizacijos branduolys) ir virš 100 partnerių.

Istorija

Grupuotė nuo susikūrimo pradžios pradėjo vykdyti kriminalinę veiklą, kontroliuoti įtakos sferas Čikagos rajone. Prohibicijos metais jos lyderis Al Kaponė konkuravo su kitais gangsteriais dėl nelegalaus alkoholio kontrabandos verslo. Pačioje grupuotėje vyko konkurencinė kova tarp Šiaurės pusės (North Side Mob) ir Pietų pusės (Southside Mob) gaujų. Jos kultūriniu požiūriu labai skyrėsi, nes Al Kaponės vadovaujami „pietiečiai“ daugiausiai buvo italų ir žydų kilmės asmenys, o George Moran vadovaujami „šiauriečiai“ – airių kilmės. Šis konfliktas privedė prie daugybės nusikaltimų: Švento Valentino dienos skerdynių, žmogžudysčių gatvėse. Vienas pagrindinių butlegerių pajamų šaltinių buvo Kanada, iš kur driekėsi kontrabandinio alkoholio maršrutai. Kai kuriais vertinimais, vienas žymiausių Amerikos mafijos bosų Al Kaponė 1925–1930 m. kriminaliniame pogrindyje iš nelegalių lošimų, prostitucijos ir alkoholio verslo uždirbdavo milžiniškas pinigų sumas, po 100 mln. dolerių per metus, ilgai išliko nebaudžiamas, nes įbauginti liudininkai baiminosi bendradarbiauti su teisėsauga.
Laisvoji mintis (Kaunas)

Laisvoji mintis – Laisvamanių etinės kultūros draugijos laikraštis, ėjęs 1933 m. lapkričio 26 d. – 1941 m. Kaune.

Istorija

Pakeitė anksčiau leistą „Laisvamanį“. Ėjo nereguliariai (kas savaitę, kas mėnesį, kas dvi savaites).
Redagavo Andrius Rondamanskis, Vladas Peldžius, Jonas Šliūpas ir Jonas Kairiūkštis.
Lapkričio 23

Vardadieniai

Adelė – Doviltas – Felicita – Klemensas – Liubartė – Kolumbanas – Kolumbas
Geležinė uždanga

Geležinė uždanga – politinė, karinė, informacinė ir ideologinė Sovietų Sąjungos ir jos sąjungininkių saviizoliacija nuo Vakarų ir kitų nekomunistinių valstybių po Antrojo pasaulinio karo.
Šią sąvoką pokarinės Europos padalijimo prasme pirmasis 1945 m. vasario 25 d. pavartojo hitlerinės Vokietijos propagandos ministras J. Gebelsas savo straipsnyje „2000-ieji metai” laikraštyje Das Reich:
„Trečiasis – Stalinas – šiais planais siekia gerokai tolimesnių tikslų nei abu jo kompanjonai V. Čerčilis ir F. Ruzveltas. Jis, aišku, nenori paskelbti jų viešai, bet jo 200 milijonų vergų pagiežingai ir atkakliai dirba šia linkme. Jis mato pasaulį kitokį nei jis piešiamas plutokratų galvose. Jam vaidenasi tokia ateitis, kurioje visas Žemės rutulys paklūsta Maskvos Internacionalui, taigi, ir Kremliui. Jo svajos apie valdžią yra fantastinės ir absurdiškos, bet jei mes, vokiečiai, neįkišime pagalio jam į ratus, jis neabejotinai juos įgyvendins. Ir tai įvyks štai kokiu būdu: jeigu vokiečių tauta sudės ginklus, tai sovietai pagal susitarimus tarp Ruzvelto, Čerčilio ir Stalino užims visą Rytų ir Pietryčių Europą kartu su didžiąja Reicho dalimi. Priešais šią didžiulę teritoriją, apimančią ir Sovietų Sąjungą, tuoj pat nukris geležinė uždanga, už kurios prasidės masinės tautų žudynės, tikriausiai vis dar plojant Londono ir Niujorko žydų spaudai.” 
„Vadinamasis Trečiasis pasaulinis karas, matyt, bus trumpas, ir po jo mūsų žemynas gulės po kojomis mechanizuotiems robotams iš stepių. Tai būtų bolševikams dar ne parankiausia įvykių eiga. Kaip uždeganti kibirkštis ji peršoktų į Angliją ir padegtų šią klasikinės demokratijos šalį. Ir vėl nukristų geležinė uždanga ant šios gigantiškai išplitusios tautų tragedijos.” 
Terminas paplito, kai jį 1946 m. kovo 5 d. ištarė Jungtinė Karalystės ministras pirmininkas V. Čerčilis kalboje Misūrio valstijos Fultono koledže. Jis nurodė komunizmo plėtros pavojų, pastebėdamas, jog už geležinės uždangos esančias valstybes ima vis griežčiau kontroliuoti SSRS:
„Nuo Štetino prie Baltijos iki Triesto prie Adrijos skersai visą žemyną nusileido geležinė uždanga. Už šios linijos – visos senųjų Centrinės ir Rytų Europos valstybių sostinės. Varšuva, Berlynas, Praha, Viena, Budapeštas, Belgradas, Bukareštas ir Sofija – visi šie įžymūs miestai ir aplink juos gyvenantys žmonės yra, turiu pasakyti, sovietinėje sferoje, ir visi jie yra veikiami, viena ar kita forma, ne tik sovietų įtakos, bet ir labai didelės, o kartais vis didėjančios, kontrolės iš Maskvos pusės.” 
V. Čerčilio kvietimas stoti į kovą prieš komunizmą tradiciškai laikomas šaltojo karo pradžia. Geležinė uždanga atskyrė Vakarų Europą nuo Rytų Europos valstybių. Ji tęsėsi nuo Adrijos jūros pietuose iki Baltijos jūros šiaurėje.
Gama amanitinas

Gama amanitinas, γ amanitinas - ciklinis peptidas iš aštuonių aminorūgščių iš amatoksinų grupės. Šio toksino turi musmirės Amanita, pvz., žalsvoji musmirė (Amanita phalloides), smailiakepurė musmirė A. virosa ir A. bisporiga.
Euro Truck Simulator

Žaidimo eiga

Pradžioje žaidėjas pasirenka savo pradinę šalį, kuri gali būti Austrija, Belgija, Čekija, Prancūzija, Vokietija, Italija, Olandija, Belgija, Lenkija, Portugalija, Ispanija ir Šveicarija. Po to jis turi nusipirkti savo pirmąjį sunkvežimį su 100 000 € biudžetu.
Tai padaręs jis pradeda vežioti įvairių išgalvotų kompanijų krovinius į įvairius miestus. Už atvežtus krovinius žaidėjas gauna tam tikrą pinigų sumą, kurią jis gali panaudoti įvairiems tikslams, pvz., pirkti naują sunkvežimį, tobulinti esamą, pirkti leidimus vežti krovinius po kitas šalis ar pirkti leidimus vežti pavojingiems kroviniams.

Keliai

Žaidime keliai yra atvaizduoti remiantis tikrais Europos keliais.

Žaidimo atnaujinimai

2008 m. spalio 10 d. „SCS Software“ išleido pirmuosius naujo patobulinimo vaizdus. Iš jų matėsi, jog naujasis patobulinimas leis keltu persikelti į Didžiąją Britaniją bei leis važinėti daugiau kelių Lenkijoje ir Vokietijoje.
Naujasis patobulinimas buvo išleistas 2009 m. balandžio 15 d. Anglijoje įsigyta žaidimo versijai arba atsisiuntimui internetu. Patobulinime atsirado galimybė perplaukti keltu iš Prancūzijos į Jungtinę Karalystę, daugiau kelių Vokietijoje ir Lenkijoje. Kol kas nėra žinoma, kada pasirodys patobulinimas kitomis kalbomis.
Cėsių mūšis

Priešistorė

Kampanija prasidėjo 1599-ųjų pabaigoje. Švedų pajėgos užėmė Narvą Estijoje, o vėliau, padidėjusios iki 10 tūkstančių ir vadovaujamos Karolio IX, Piarnu, Felliną.
1601 m. sausio 6 d. švedai užėmė Tartu (tuomet – Dorpatą) ir kitą dieną bandė netikėtai užpulti prie Cėsių įsikūrusias ATR pajėgas.

Mūšio eiga

Vadovaujami pulkininko (o nuo 1602 m. ir Vendeno vaivados) Motiejaus Dembinskio (lenk. Maciej Dębiński) ATR daliniai sugebėjo pasiruošti netikėtam puolimui. Į pagalbą atvykus Vendeno vaivados Jurgio Farensbacho pajėgoms (vok. Jürgen von Farensbach) ATR pajėgos sudarė apie 700 karių.
Švedų kavalerija bandė naudoti karakol taktiką, tačiau pirmą kartą susidūrė su ATR sparnuotaisiais husarais. Kova truko neilgai ir švedai pradėjo atsitraukinėti. Kavalerijai jojant per Gaujos upę ledas lūžo ir dar labiau padidino švedų netektis. Švedų pėstinkai nepasidavė ir tai dar labiau didino didžiulius švedų nuostolius. Nuo 300 iki 1900 žuvo ar buvo sužeisti, 100 paimta į nelaisvę.
ATR pusėje žuvusių tebuvo 10, apie 60 sužeistų.

Pasekmės

Nors mūšį laimėjo ATR pajėgos, tačiau ilgą laiką negaudami atlyginimo pradėjo apylinkių plėšimą.
1601-ųjų žiemą Karolio IX pajėgos užėmė Valmierą ir pasiekė Dauguvos upę. Kitas karo etapas buvo Koknesės pilies apgultis ir mūšis.
Londono susitarimas (šachmatai)

Londono susitarimas – dokumentas, nustatantis pasaulio vyrų šachmatų čempionato mačo vykdymo sąlygas. Sudarytas pasaulio čempiono R. Kapabalankos ir jo, bei kitų, to laikotarpio stipriausių pasaulio šachmatininkų: A. Aliochino, E. Bogoliubovo, M. Vidmaro ir A. Rubinšteino, pasirašytas per 1922 m. Londono tarptautinį turnyrą (iš čia ir pavadinimas).

Priešistorė

R. Kapablanka, pats patyręs, kaip sunku iškviesti žaisti mačą pasaulio čempioną, nusprendė padaryti galą ginčams ir nesusipratimams, kurie atsirasdavo nesant pastovių pasaulio šachmatų čempionato nuostatų. Jis kreipėsi į to meto vedančiuosius šachmatininkus – A. Aliochiną, A. Rubinšteiną, E. Bogoliubovą, R. Retį, G. Marocį, M. Vidmarą ir S. Tartakoverį ir pasiūlė paruošti tipinius pasaulio šachmatų čempionato nuostatus. Po diskusijų, per Londono turnyrą, 1922 m., galimi pretendentai į mačą: A. Aliochinas, A. Rubinšteinas, E. Bogoliubovas ir M. Vidmaras pasirašė R. Kapablankos parengtą pasaulio čempionato mačo nuostatų projektą.

Taikymas

Londono susitarimas buvo naudotas, ruošiant 1927 m. pasaulio čempionato tarp R. Kapablankos ir A. Aliochino mačo nuostatus, bet 1929 m. pasaulio čempionato mačas tarp A. Aliochino ir E. Bogoliubovo jau buvo žaidžiamas su nukrypimais nuo Londono susitarimo.
Freimano studentų miestelis

Freimano studentų miestelis (vok. Studentenstadt Freimann, šnek. „StuSta“ - studentų gyvenvietė, (pa)statyta nuo 1961 iki 1968 ir nuo 1970 iki 1977 m. Miunchene (Bavarija, Vokietija). Iš viso 14 namų, juose - 2478 vietų. Didžiausia studentų gyvenvietė Vokietijoje ir greta Olimpinio kaimelio (šnek. „Olydorf“) antrasis pagal dydį Miuncheno studentų tarnybos (Studentenwerk München) gyvenamasis rajonas.
Mamliutas

Istorija

Mamliutui miesto statusas suteiktas 1969 m.
Čiogjamas Trungpa

Čiogjamas Trungpa (1940 m. vasario 28 d. – 1987 m. balandžio 4 d.) – budizmo mokytojas, mokslininkas, poetas, vienuoliktasis Trungpa tulku. Jo mokykla Vakaruose vadinama Šambalos budizmu. JAV įsteigė Naropos universitetą.