google/wiki40b huggingface dataset:
Buivėnų ąžuolas

Buivėnų ąžuolas – išskirtinio amžiaus ąžuolas, augantis Kupiškio rajone, Buivėnų km, apie 0,8 km į šiaurę nuo kelio  2415  Noriūnai–Palėvenė . Šis medis laikomas valstybės saugomu botaniniu gamtos paveldo objektu. Buivėnų ąžuolas gamtos paminklu paskelbtas 1960 m.

Duomenys

Prie Buivėnų ąžuolo pastatytas informacinis stendas. Tai yra paprastasis ąžuolas (Quercus robur L.), apie 700 metų amžiaus, 20,0 m aukščio. 1,3 m aukštyje yra 6,62 m kamieno apimties.
Linas Domarackas

Linas Domarackas (1967 m. balandžio 24 d. Šiauliuose) – Lietuvos ir Lenkijos dailininkas.

Biografija

Mokėsi akvarėlės Šiaulių dailės mokykloje, kurią baigė 1985 m. 1988-91 gilino žinias privačiai, pas dailinikę Birutę Gilytę Vilniuje. 1991-94 m. studijavo Varšuvos dailės akademijos Grafikos fakultete. 1997-98 m. gavo Varšuvos „Salon 101” fondo stipendiją. Nuo 2007 m. Lenkijos dailininkų sąjungos narys. Menininkų grupių „Decentristai” ir „LDK” narys. Pastarąjį susivienijimą sudaro lietuvių kilmės dailininkai, kurie taip ir pasivadino: Lietuvos dailininkų kompanija – LDK.
Dailininkas dirba įvariose srityse: grafikoje, tapyboje, skulptūroje, taip pat scenografijoje. Jo kūrinius yra įsigiję privačios meno galerijos Lenkijoje, Lietuvoje ir kt.
Pietų Džordžija

Pietų Džordžija (angl. South Georgia) – sala Atlanto vandenyno pietuose, JK užjūrio teritorijoje – Pietų Džordžijos ir Pietų Sandvičo salose. Plotas 3756 km² (su aplinkinėmis salelėmis). Salos ilgis 170 km, plotis 29 km. Paviršius kalnuotas. Aukščiausia vieta – Padžeto kalnas (2935 m). Plyti dideli ledynų plotai ir arktinės dykumos. Klimatas šaltas, drėgnas ir vėjuotas. Gausios jūrinių paukščių, pingvinų kolonijos.
Sala praktiškai negyvenama. Yra Griutvikeno gyvenvietė (dabar muziejus). Turizmas, žvejyba.
Andreas Sigismund Marggraf

Andreas Sigismund Marggraf (1709 m. kovo 3 d. – 1782 m. rugpjūčio 7 d.) – vokiečių chemikas, išskyręs cukrų iš cukrinio runkelio bei išradęs metodą cukrui išgauti.

Biografija

Kilęs iš Berlyno. Jo tėvas, farmacininkas Henning Christian Marggraf, dėstytojavo medicinos-chirurgijos kolegijoje (mokykloje) ir turėjo savo nuosavą vaistinę Berlyne. Taigi Andreas nuo ankstyvos jaunystės turėjo glaudų ryšį su farmacijos ir medicinos verslu ir tai jį paskatino 1725 m. studijuoti medicinos mokykloje.

Tyrimai

1747 m. Marggraf alkoholiu ekstrahavo įvairių augalų sultis, vienas iš augalų, panaudotų eksperimente – cukrinis runkelis (lot. Beta vulgaris). Naudodamas mikroskopą nustatė, jog išdžiovintos ir kristalizuotos cukrinių runkelių sultys atrodo taip pat kaip cukranendrių cukrus ir tai buvo vienas pirmųjų mikroskopo panaudojimo cheminių medžiagų identifikavimui atvejų. Šis atradimas buvo pripažintas tik 1786 m., praėjus 4 metams po Marggraf mirties, o pirmoji cukrinių runkelių perdirbimo įmonė savo veiklą pradėjo tik 1802 m.
Bronius Girnius

Bronius Girnius (g. 1939 m. spalio 10 d. Kaune) – Lietuvos veterinarijos gydytojas, biomedicinos mokslų daktaras.

Biografija

1965 m. baigė Lietuvos veterinarijos akademiją. 1971 m. Lietuvos žemės ūkio akademijoje apgynė disertaciją „Histologiniai ir histocheminiai Oesophagostomum dentatum(Rudolphi 1803) poveikis kiaulių organizmų tyrimui“, biologijos mokslų kandidatas.
1971–1973 m. dirbo Eksperimentinėje fermentinių preparatų gamykloje. Nuo 1973 m. Lietuvos veterinarijos akademijos dėstytojas, nuo 1990 m. Veterinarijos fakulteto dekanas; nuo 1981 m. docentas. 1986–1987 m. dėstė Kambodžos žemės ūkio institute. Išradimo autorius (1994 m.)
Bobriškis

Istorija

Kaime 1710 m. įkurta sentikių bendruomenė, pirmoji dabartinės Lietuvos teritorijoje. Ji iki 1819 m. vadinosi Pūsčios bendruomene (dabar Pūsčios kaimas išnykęs), bet tais metais perkėlus šventyklą į Bobriškį ji tapo Bobriškio bendruomene. Sentikių kapai yra Stravuose ir Stirniškyje.

Aplinkinės gyvenvietės

Kriaunos – 1,5 kmMargėnai – 2,5 kmKriugiškis – 2 kmRupetos – 1 km
Juknaičių herbas

Aprašas

Herbo skydo raudoname lauke sidabrinis žingsniuojantis žirgas ant kurio nugaros tupi sidabrinis sakalas su sparnais virš nugaros.

Istorija

Lietuvos Respublikos Prezidentas herbą 2008 m. gruodžio 22 d. patvirtino dekretu Nr. 1K-1648.
Herbo etalono autorius – dailininkas Rolandas Rimkūnas, herbą sukūręs pagal Z. Kuzmos skulptūrą „Žirgas ir sakalas“. Ši skulptūra, viena iš kelių, stovinčių gyvenvietės centre.
Kebrada de Uljumas

Kebrada de Uljumo užtvanka (isp. Quebrada de Ullum) yra Argentinoje, San Chuano provincijoje, šalia San Chuano miesto, ant San Chuano upės. Išsidėsčiusi Kebrada de Uljumo kanjone, 18 km upės vaga nuo San Chuano. Tvenkinio plotas 32 km², tūris 440 mln. m³, vidutinis gylis 15 m, o didžiausias – 40 m. Užtvankoje įrengta elektrinė gamina 41 MW elektros eneriją. Tvenkinys intensyviai naudojamas irigacijai (drėkinami aplinkiniai laukai ir slėniai), taip pat vandens pramogoms, poilsiui.
Barbadoso leiboristų partija

Barbadoso darbininkų (leiboristų) partija (BLP, Barbados Labour Party) – Barbadoso kairiojo centro demokratinio socializmo partija, nuo 1994 m. šalies valdančioji partija.

Istorija

Įkurta 1938 m. kovo 31 d. Džeimso Martino namuose susirinkus demokratinių permainų siekusiems studentams ir Profesinė sąjunga|profsąjungų lyderiams. Partijos pirmininku buvo išrinktas Krisas Bradvaitas, jo pavaduotoju – Grantlis Adamsas. Kolonijiniu laikotarpiu siekė nepriklausomybės, orientuodamasi į marksistines pozicijas. Pirmą kartą dalyvavo rinkimuose jau 1940 m., bet didelio pasisekimo neturėjo.
1955 m. iš jos atsiskyrė kairioji Barbadoso demokratinė leiboristų partija. 1976–1986 m. BLP sudarė vyriausybes, kurioms vadovavo Grantlis Adamsas ir B. Sent Džonas. Jiems vadovaujant šaliai, Barbadosas siekė koordinuoti Karibų baseino šalių politinį kursą – 1979 ir 1981 m. pagal Adamso doktriną šalies kariai malšino revoliucinius įvykius Juniono ir Dominikos salose, 1983 m. Grenadoje.
1981 m. parlamento rinkimuose gavo 52,2 % balsų, tačiau pernelyg kietas partijos kursas kaimynu atžvilgiu, nesiimant Ekonomika|ekonominių reformų šalies viduje, nepatiko rinkėjams, todėl 1986 m. jie surinko tik 40,3 % balsų ir gavo tik 3 vietas parlamente bei liko opozicijoje.
1988 m. partijos pirmininku buvo išrinktas Geris Fordas, kuriam pasisekė sustiprinti partijos įtaką. 1994 m. partijos lyderiu tapo populiarus politikas ir ekonomistas Ovenas Arturas. BLP rinkimuose gavo daugumą balsų ir buvo sudaryta Oveno Arturo vyriausybė. 1999 m. parlamento rinkimuose BLP gavo 26 vietas 28 vietų Asamblėjoje, 2003 m. – 23 vietas.
Socialistų Internacionalo narė nuo 1978 m.
Ukmergės rajono savivaldybės taryba 1995–1997 m.

Teisinis pagrindas

Rinkimai įvyko vadovaujantis 1992 m. spalio 25 d. Konstitucijos nuostatomis, 1994 m. liepos 7 d. naujuoju Vietos savivaldos įstatymu ir nauju 1994 m. liepos 7 d. savivaldybių tarybų rinkimų įstatymu. Be to, 1994 m. liepos 19 d. priimtas Lietuvos Respublikos teritorijos administracinių vienetų ir jų ribų įstatymas.
Lietuvos Respublikos administraciniais vienetais tapo apskritys ir savivaldybės, gyvenamosios vietovės suskirstytos į miesto ir kaimo gyvenamąsias vietoves. Panaikintos savivaldybių pakopos, miesto gyvenamosioms vietovėms priskirti miestai, kaimo gyvenamosioms vietovėms – miesteliai ir kaimai. Savivaldybė sudaroma iš gyvenamųjų vietovių. Jos teritorija gali būti skirstoma į seniūnijų aptarnaujamas teritorijas. Iki 27 sumažintas Ukmergės rajono savivaldybės tarybos narių skaičius, meras tapo ir atstovaujamosios, ir vykdomosios valdžios galva.

Veikla

Rajono meru išrinktas Sigitas Čirba, jo pavaduotoja Alė Viktorija Galevskienė. Savivaldybės administratoriumi paskirtas Pranciškus Tamoševičius.
Olavarija

Istorija

Gyvenvietė įkurta 1867 m. ir pavadinta generolo José Valentín de Olavarría garbei.
Tai nutiko Jemene

Turinys

Žuvininkystės ekspertas daktaras Alfredas Džounsas gauna paklausimą elektroniniu laišku iš Harietės Četvud–Talbot, kuri atstovauja turtingą Jemeno šeichą. Pastarasis, būdamas aistringas žvejas, domisi galimybe savo gimtinėje užveisti lašišų. Nors Džounsas atsako, kad tai visiškai neįmanoma, galimu projektu susidomi premjero atstovė Patricija Maksvel, įžvelgdama galimybę pateikti visuomenei pozityvių naujienų iš Artimųjų Rytų, nes visus domina tik nesėkmės Afganistane.
Džounsas per savo vadovybę įpareigojamas tęsti projekto studijas ir susipažįsta su Hariete. Nors yra nusiteikęs skeptiškai, bet matydamas, kad šeichas ketina investuoti 50 milijonų svarų, o klimato sąlygos nėra tokios atšiaurios, kaip jis įsivaizdavo, pradeda vis labiau gilintis į projektą. Tuo metu jo santykiai su žmona vis labiau šąla, o Harietės vaikinas, su kuriuo ji pažįstama keletą mėnesių, išsiunčiamas į Afganistaną, kuriame dingsta be žinios.
Džounso pažintis su šeichu vis labiau jį įtikina, kad sumanymas gali pasisekti, tačiau iškyla nenumatytų kliūčių: nepatenkinti Jemeno teroristai surengia pasikėsinimą į šeichą, o Britanijos žuvininkystės departamentas atsisako pateikti planuotas 10 tūkstančių lašišų. Susipykęs su Patricija, Džounsas atsistatydina, tačiau lieka dirbti su šeichu. Jo žmona, sužinojusi apie mestą darbą ir įtarianti jo simpatijas Harietei, taip pat jį palieka.
Kai procesas atrodo įstrigęs galutinai, Patricija, besistengianti iš istorijos išpešti kuo daugiau naudos premjero įvaizdžiui pagerinti, pasiūlo išeitį: įžuvinti Jemeno vandens telkinį dirbtinai užaugintomis lašišomis. Džounsas pradžioje abejoja ar šios žuvys prisitaikys prie gamtos sąlygų, bet nusprendžia pamėginti. Į Jemeną atgabenamos žuvys, atvyksta Britanijos užsienio reikalų ministras, taip pat ir Harietės vaikinas Robertas, prieš kelias dienas išlaisvintas Afganistane. Džounsas, vis labiau įsimylintis Harietę ir jos vardu pavadinęs paties sukurtą žvejybai skirtą „muselę“, atrodo sugniuždytas ir apie savo jausmus prisipažįsta Robertui.
Susirinkusiems žurnalistams fiksuojant kaip ministras mėgina žvejoti su išlaisvintu kapitonu Robertu, įvykdoma dar vena diversija: pakeliami užtvankos šliuzai ir upės vagą užlieja vanduo. Šeichas vos nepaskęsta, tačiau vanduo nuslūgsta ir atrodo, kad visas projektas galutinai žlugo. Šeichas kaltina save, kad nesugebėjo paaiškinti žmonėms, jog visas šis sumanymas skirtas ne tik žvejybai, bet siekiant naudos visiems ir nori pradėti viską iš naujo.
Ryte, kai Džounsas skausmingai atsisveikina su Hariete, paaiškėja, kad ir nusekusioje upėje liko žuvų, vadinasi, dar ne viskas prarasta. Šeichas atgauna entuziazmą ir Džounsas sutinka pasilikti padėti jam įgyvendinti sumanymą iš naujo. Harietė, kurios mašinoje jau laukia Robertas, pasisiūlo Džounsui ir toliau būti jo kompanione.
Dorėnai

Dorėnai (sen. gr. Δωριεῖς, vns. Δωριεύς) – viena iš pagrindinių senovės graikų genčių, kalbėjusi senovės graikų kalbos dorėnų dialektu, kuriuo šiandien remiasi cakonų kalba (moderniosios graikų kalbos atmaina). Kitos senovės graikų gentys buvo achajai, jonėnai ir eoliečiai.

Istorija

XIII–XII a. pr. m. e. sandūroje dorėnai su kitomis gentimis, vartojusiomis vakarinius dialektus, įsiveržė į Graikijos ir Peloponeso teritorijas, kuriose vyravo Mikėnų kultūra. Šis įvykis buvo pavadintas „dorėnų įsiveržimu“. Dorėnų genčių grupės apsigyveno Peloponese (Argolidė, Lakonija, Mesenija, Korintija ir Megarida Istmoje), Egėjo jūros pietinėse salose (Kreta, Rodas, Tera, Milas ir kt.), dalyje Egėjo jūros pakrantės Mažojoje Azijoje su artimiausiomis salomis (azijietiškoji Doridė).
Kuriantis senovės graikų kolonijoms (VIII–VI a. pr. m. e.), dorėnų poliai įsikūrė rytinėje Adrijos pakrantėje, pietų Italijoje, Sicilijoje, sąsiaurių zonose ir prie Juodosios jūros.

Mitologija

Pagal graikų mitologiją, dorėnų protėviu laikomas Doras. Jis buvo genties globėjo Helėno ir nimfos Orseidės sūnus, Eolo ir Ksuto brolis. Helėnas savo ruožtu buvo Deukaliono sūnus, o Deukalionas (graikiškas Nojaus atitikmuo) dėl savo dorybių buvo dievų pasirinktas išgyventi tvaną.
Buceliarijai

Buceliarijai (lot. bucellarii; vns. bucellarius) – kareiviai, tarnavę daliniuose, priklausiusiuose atskiriems asmenims (karvedžiams, valdytojams ir kt.), vėlyvojoje Romos imperijoje ir Bizantijoje. Buceliarijai buvo privati kariuomenė.
Buceliarijų daliniai paprastai būdavo maži, bet galėdavo išaugti iki kelių tūkstančių, pvz., pilietinių karų metu. Buceliarijų dalinius savo reikmėms išlaikydavo turtingi įtakingi žmonės. Dėl to buceliarijai dažnai būdavo geriau treniruoti, ekipuoti ir net motyvuoti negu to meto reguliarieji kareiviai.

VI a. Belisarijus, kariaudamas už Justiniano interesus, turėjo apie 7000 buceliarijų. Tuo metu buceliarijai jau buvo gerai integruoti į pagrindinę Romos armiją. Netrukus žodžiu buceliarijus vadino bet kokį gerai ekipuotą kavaleristą.
VII a. Bizantijoje karinio rekrūtavimos aričių pagrindu buvo suformuota temų sistema, kurioje buvo ir Boukellariōn (apimantis Paflagoniją ir Galatiją, sostinė Ankara), regionas, priskirtas buceliarijams.
Žiogeliai (Druskininkai)

Istorija

Kaimas rašytiniuose šaltiniuose yra minimas nuo 1784 m.

Aplinkinės gyvenvietės

Viečiūnai – 5 km
Grūtas – 5 km
Irena Urbelienė

Biografija

1974 m. baigė Kėdainių 1-ąją vidurinę mokyklą, 1978 m. baigė Vilniaus pedagoginį institutą, mokytoja, 2006 m. Kauno technologijos universitete baigė viešąjį administravimą, magistrė.
1978 m. Radviliškio rajono Baisogalos vidurinės mokyklos mokytoja, 1987 m. Radviliškio rajono įdarbinimo biuro vedėja, nuo 1991 m. kovo 1 d. Radviliškio darbo biržos direktorė.
Nuo 2007 m. Radviliškio rajono savivaldybės tarybos narė.
Sutuoktinis Kęstutis, vaikai Rasa, Lina.
Toris

Pavadinimo kilmė

Elemento atradėjas Bercelijus jį taip pavadino senovės germanų gamtos stichijos dievo Toro garbei.
Bokštinis svirplys

Žymenys

Sutrumpintas šachmatų uždavinių tarptautinis žymėjimas prasideda trumpiniu, nurodant užduoties tipą ir ėjimų skaičių.
Toliau seka sprendinių, ar dvynių skaičius.
Užrašant bokštinio svirplio ėjimus prieš ėjimą rašomos didžiosios raidės – „RH“, pav. RHc2-c7.
Šachmatų diagramose bokštinis svirplys vaizduojamas kaip apverstas žemyn galva šachmatų bokštas.
Debre Taboras

Istorija

Miestas įkurtas XVII a. Valdant imperatoriams Teodorui II ir Johanesui IV Debre Taboras buvo šalies sostine.
Regina Gečienė

Biografija

Telšių policijos komisariato apsaugos skyriaus finansų grupės vyriausioji specialistė.
Nuo 2001 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Plungės rajono skyriaus narė, nuo 2006 m. skyriaus iždininkė. Lietuvos socialdemokračių moterų sąjungos Plungės klubo pirmininkė.
Kleptoknidai

Kleptoknidai (iš gr. κλέπτειν 'vogti') – dilgiųjų ląstelių (knidocitų) kapsulės, kurias kaip trofėjinius ginklus naudoja kai kurie duobagyviais mintantys plėšrūnai. Kapsulės, išlaikiusios gebėjimą dilginti, įsistato į šeimininko odos dangalus ir veikia kaip gynybos priemonė. Labiausiai žinomi organizmai kleptoknidų naudotojai yra plikažiauniai moliuskai, daugelis kurių minta duobagyviais. Taip pat kleptoknidus naudoja ir kai kurie šukuočiai ir blakstienotosios kirmėlės.

Blakstienotųjų kirmėlių kleptoknidai

Microstomum genties turbeliarijų kleptoknidai tolygiai pasiskirsto kūno dangose. Manoma, kad kleptoknidus į dangalus iš žarnyno atgabena fagocitai. Iš keturių tipų knidocitų, kuriuos turi hidros, turbeliarijų odoje aptinkami trys. Penetrantai (stambios dilginamosios kapsulės) išsidėsto turbeliarijų ląstelių vakuolėse, kaip kad būna ir hidrų ląstelėse.
Kirmėlės, turinčios mažai kleptoknidų, ieško hidrų ir puola jas. O kirmėlės, turinčios pakankamai kleptoknidų, hidrų paprastai vengia. Kai hidros dilgina kirmėlės, šios gali žūti, nes yra jautrios hidrų nuodams. Kaip dažnai praryti knidocitai „iššauna“ kirmėlių žarnynuose, nėra žinoma. Galbūt knidocitų suveikimą blokuoja gleivės, kurias gamina šių kirmėlių ryklės liaukos. Trofėjiniais kleptoknidais turbeliarijos gali dilginti ir nužudyti kitus smulkius gyvūnus.

Plikažiaunių moliuskų kleptoknidai

Plikažiaunių moliuskų kleptoknidai į paviršinius audinius papuola per virškinamosios liaukos (hepatopancreas) atšakas, kurių galuose yra specialūs organai knidosakai. Paprastai knidosakai išsidėstę ties ryškiaspalvių žiaunų viršūnėmis ar čiuoptuvais. Galbūt kad į knidosakus gabenami tik nesubrendę knidocitai. Pagal vieną hipotezę subrendusių knidocitų iššovimą blokuoja kol kas nežinomos medžiagos, kurias išskiria moliusko burnos ertmės liaukos.
Manoma, kad ryškios daugelio plikažiaunių, ginkluotų kleptoknidocitais, spalvos yra perspėjamosios.
Hiponeustoninio (gyvenančio po vandens paviršiaus įtempimo plėvele) plikažiaunio moliusko Glaucus atlanticus, besimaitinančio sifonoforais Physalia, knidosakuose sukaupiamos labai nuodingos dilginamosios kapsulės, todėl šiuos moliuskus palietusius žmones smarkiai nudegina.
Sausio 13 aukos

Sausio 13-osios aukos – žmonės, žuvę ar sužeisti 1991 m. sausio 13 d. naktį, sovietiniams kariniams daliniams šturmuojant Vilniaus televizijos bokštą bei Radijo ir televizijos komiteto pastatą.

Aukų atminimo įamžinimas

L. Asanavičiūtės, V. Druskio, D. Gerbutavičiaus, R. Jankausko, A. P. Kavoliuko, A. J. Povilaičio, I. Šimulionio, V. Maciulevičiaus bei V. Vaitkaus vardais pavadintos gatvės Karoliniškių mikrorajone Vilniuje.
Alvydo Kanapinsko vardu pavadinta gatvė Kėdainiuose.
Tito Masiulio vardu pavadinta gatvė Kaune.
Rimanto Juknevičiaus vardu pavadinta gatvė Marijampolėje.
Vytauto Koncevičiaus vardu gatvė pavadinta Pelėdnagiuose (Kėdainių rajonas).
Frydricho Ėberto fondas

Ėberto fondas, Frydricho Ėberto fondas (vok. Friedrich–Ebert–Stiftung, FES) – didžiausias ir seniausias iš politinėms partijoms artimų paramos fondų Vokietijoje. Pavadintas pirmojo Vokietijos respublikos prezidento Frydricho Ėberto (1871–1925) vardu.

Istorija, veikla

Frydricho Ėberto fondas įkurtas paties Ėberto iniciatyva (idėja bei valia išreikšta testamente), 1925 m. vos keletą dienų po F. Ėberto mirties, nacių uždarytas 1933 m. Veikla atnaujinta 1947–1950 m. Frydricho Ėberto fondas remia politinį ir socialinį lavinimą, skatinant demokratiją ir pliuralizmą, tarptautinį bendradarbiavimą ir kooperaciją. Turi atstovybes ir biurus visuose pasaulio regionuose, Europoje, taip pat ir Lietuvoje (būstinė - Vilnius), konferencijų centrą. Centrinė būstinė yra Bonoje.
Vjedma

Istorija

Vjedma kartu su Karmen de Patagones yra seniausia Patagonijos gyvenvietė. Įkurta Francisco de Viedma y Narváez 1779 m. balandžio 22 d. Nuestra Señora del Carmen pavadinimu. Vykdant „Dykumos užkariavimo planą“ (Conquista del desierto) tapo Patagonijos regiono sostine. Vėliau Patagonijai suskilus į smulkesnes provincijas, Vjedma tapo Rio Negro teritorijos sostine. 1879 m. gavo Vjedmos vardą. XX a. dėl Negro upės potvynių buvo perkelta į dabartinę Čoele Čoelio miesto vietą, bet netrukus grąžinta atgal. Valdant prezidentui Alfonsinui Vjedmą siekta paversti šalies sostine, tačiau ši idėja didelio pritarimo nesulaukė.

Susisiekimas

Iš Vjedmos keliai veda į Bahija Blanką, Ušuają, Neukeną, Bariločę. Pro miestą eina Bahija Blankos–Eskjelio geležinkelis. Iš Gobernador Castello oro uosto vyksta skrydžiai į Buenos Aires ir svarbiausius Patagonijos miestus. Laivyba Negro upe.

Ekonomika

Vjedma yra Žemutiniame (Valle Inferior) Negro upės slėnyje, kuriame vystoma gyvulininkystė (pagr. galvijai) ir daržininkystė (svogūnai, kukurūzai, liucerna).

Turizmas

Svarbiausi miesto lankytini objektai – katedra, Salesiano kolegija, keletas muziejų. Dauguma turistų vyksta į netoliese esančius paplūdimius ir kurortus (pvz., El Cóndor).
Teisinių paslaugų įmonė

Teisinių paslaugų įmonė - teisinė organizacija; pagal formą - individuali įmonė, uždaroji akcinė bendrovė, kurioje teisines paslaugas teikia ne advokatai, o privatūs teisininkai. Konkuruoja su advokatų kontoromis. Veikla specialiais įstatymais nereglamentuojama.

Teisinių paslaugų įmonių asociacija

Lietuvoje |teisinių paslaugų įmones vienija 2000 metų spalį įkurta Teisinių paslaugų įmonių asociacija. Steigėjas Arūnas Marcinkevičius. Prezidentas nuo 2004 m. Sigitas Burnickas.
Melinka

Istorija

Gyvenvietę 1860 m. įkūrė iš Lietuvos kilęs rusų(?) imigrantas Felipe A. Westhoff, dirbęs miškų kirtėju Čilojės saloje. Pavadinimas Melinka kilo nuo rusų k. žodžio миленькая („mieloji“).
Vilniaus radiofonas

Vilniaus radiofonas – 1927–1944 m. Vilniuje veikusi radiofoninės programos transliavimo įstaiga (transliuotojas).
Rugpjūčio 27

Vardadieniai

Aušrinė – Cezarijus – Geidė – Monika – Tolvyda – Tolvydas
Dergview FC

Istorija

Įkurtas 1980 m. buvo įkurtas klubas. Pastaraisiais metais žaidė antros pakopos pirmenybėse.
Rudaminos Ferdinando Ruščico gimnazija

Istorija

1919 m. Rudaminoje veikė pradinė mokykla, kurioje mokiniai galėjo baigti 3-4 klases. Mokomieji dalykai buvo dėstomi lenkų kalba. 1939 m. Rudaminoje pastatyta nauja mokykla, žmonių vadinta Pilsudskio, nes kai mirė Juzefas Pilsudskis, valdžia Vilniaus krašte pastatė 100 tokių mokyklų. Iš pradžių tai buvo pradinė mokykla. Mokykloje visi dalykai: vokiečių kalba, matematika, geografija, istorija, tikyba buvo dėstomi lenkų kalba. Mokykloje dirbo 12 mokytojų. Klasėse buvo po 20-30 mokinių. Nors mokykloje trūko vadovėlių, vaizdinių priemonių ir baldų, tačiau 1946 m. mokykloje mokėsi 146 mokiniai, ji tapo septynmetė, o 1953 m. pradėjo veikti vidurinė mokykla. Mokyklai vadovaujant Kazimierui Lelešiui 1956 m. mokyklą baigė pirmoji Rudaminos vidurinės mokyklos abiturientų laida.
Laikui bėgant mokinių padaugėjo ir 1968 m. prie pagrindinio mokyklos pastato buvo pastatytas priestatas. Nuo tada mokykloje galėjo mokytis 640 mokinių, buvo 20 klasių, valgykla, 2 kabinetai (fizikos ir chemijos), sporto salė. Mokykloje buvo mokoma rusų, lenkų ir lietuvių kalbomis. Nepriklausomybės laikais lietuvių klasės atsiskyrė. Nuo 2007 m. – gimnazija. Jai suteiktas dailininko Ferdinando Ruščico vardas.
Šaldytos daržovės

Šaldytos daržovės – šaldytų maisto produktų rūšis. Daržovės užšaldomos namuose savo poreikiams arba pramoniniu būdu komerciniam realizavimui. Šaldytos daržovės pardavinėjamos parduotuvėse įpakuotos dėžutėse ar plastikiniuose maišeliuose.
Prekybos centruose paprastai pardavinėjamos tokios šaldytos daržovės kaip žiediniai kopūstai, brokoliai, žirniai, kukurūzai ir kt. Jos dažnai pardavinėjamos kaip šaldytų daržovių mišiniai. Šaldytos daržovės gali būti taip supjaustytos, kad išsyk tiktų maisto gaminimui ar valgymui.
Eksperimentinė fizika

Eksperimentinė fizika – klasė metodikų susijusių su fizikinių reiškinių stebėjimais, norint surinkti duomenų apie visatą. Tai gali būti paprasti eksperimentai, pvz., Kavendišo eksperimentas arba daug sudėtingesni – LHC.

Apžvalga

Eksperimentinė fizika yra dažnai supriešinama su teorine fizika, kuri yra labiau susijusi su spėjimais ir aiškinimais, o ne su žinių įsisavinimu.
Nors eksperimentinė ir teorinė fizikos yra susijusios su skirtingais gamtos aspektais, jos abi kartu dalijasi tą patį tikslą – reiškinio supratimą ir turi simbiozinį santykį.

Istorija

Eksperimentinė fizika, kaip atskira sritis, buvo išvystyta ankstyvojoje moderniojoje Europoje, mokslo revoliucija metu, tai tokių fizikų nuopelnas – Galilėjus, Kristianas Heigensas, Johanesas Kepleris, Blezas Paskalis ir seras Izaokas Niutonas. XVII a. pradžioje Galilėjus atliko nemažai eksperimentų, kad galėtų patvirtinti fizikines teorijas, kurios yra pagrindinės mokslo metode. Jis suformulavo ir sėkmingai patikrino keletą rezultatų dinamikoje, inercijos dėsnyje, kuris vėliau tapo pirmuoju Niutono dėsniu.

Eksperimentinė fizika Lietuvoje

Lietuvoje 1752 m. Vilniaus universitete pradėjo veikti pirmasis fizikos kabinetas, o žymesnieji Lietuvos bajorai Mykolas Oginskis, Mikalojus Radvila ir Antanas Tyzenhauzas įsirengė fizikos kabinetus ir savo dvaruose. Vėliau prie eksperimentinės fizikos plėtros Lietuvoje daug prisidėjo mokslininkai Povilas Brazdžiūnas (1897–1986), Kazimieras Baršauskas (1904–1964) ir kt.
Grethe Ingmann

Grethe Ingmann (1938 m. birželio 17 d. – 1990 m. rugpjūčio 18 d.) buvo danų dainininkė.
1956 metais ištekėjo už džiazo gitaristo Jørgen Ingmann, su kuriuo subūrė duetą, kuris netrukus tapo populiarus Skandinavijos šalyse. Po pergalės Dansk Melodi Grand Prix konkurse 1963 metais, duetas atstovavo Danijai 1963 m. „Eurovizijos“ dainų konkurse, kur su daina „Dansevise“ užėmė pirmą vietą. Vėliau Grethe sėkmingai dalyvavo Dansk Melodi Grand Prix konkursuose 1978–1980 metais.
Pora išsiskyrė 1975 metais. Grethe mirė 1990 metais nuo vėžio.