google/wiki40b huggingface dataset:
Baltarusijos centrinė rinkimų komisija

Baltarusijos centrinė rinkimų komisija, CRK (brus. Центральная избирательная комиссия Республики Беларусь), oficialiai Baltarusijos Respublikos centrinė rinkimų ir respublikinių referendumų pravedimo komisija (brus. Цэнтральная камісія Рэспублікі Беларусь па выбарах і правядзенні рэспубліканскіх рэферэндумаў) – valstybinė institucija, organizuojanti rinkimus ir referendumus Baltarusijoje. Įsikūrusi Minske, Vyriausybės rūmuose, Sovetskajos g. 11. Jos pirmininkė nuo 1996 m. (su pertraukomis) – Lidija Jermošina.
CRK pastoviai veikianti, sudaroma remiantis Baltarusijos Konstitucijos nuostatomis. Jos teisinį statusą reglamentuoja Baltarusijos Respublikos rinkimų kodeksas. Komisijos darbo tvarka nustatyta jos reglamentuose. Komisijos narių kadencija trunka 5 metus. Komisiją sudaro Baltarusijos prezidentas ir Nacionalinio susirinkimo taryba pariteto pagrindu (po 6 narius) iš kandidatų, kuriuos rekomenduoja regioninių ir Minsko miesto tarybų prezidiumai ir atitinkami vykdomieji komitetai.

Istorija

CRK įkurta 1989 m. gruodžio 4 d. Baltarusijos TSR Aukščiausiosios Tarybos. Jos veikla buvo apibrėžta tais pačiais metais priimtame įstatyme „Dėl liaudies deputatų rinkimų Baltarusijos TSR“. Komisiją sudarė pirmininkas, du pavaduotojai, sekretorius, 15 narių.
1998 m. – priimta į Centrinės ir Rytų Europos rinkimų organizatorių asociaciją.
2006 m. po eilinių Baltarusijos prezidento rinkimų CRK pirmininkė Lidija Jermošina buvo įtraukta į sąrašą su daugiau kaip 40 Baltarusijos vyriausybės narių, kuriems buvo uždrausta atvykti į Europos Sąjungą ir Jungtines Valstijas. Jai buvo mesti kaltinimai dėl manipuliavimo rinkimų rezultatais. Draudimas buvo panaikintas 2008 m.
2011 m. sudaryta dabartinė sudėtis (12 narių).
Airijos geografija

Airijos geografija apibrėžia salą, užimančią 84 079 km² plotą, į šiaurės vakarus nuo Europos ir į rytus nuo Atlanto vandenyno. Salos centras gan plokščias neturintis aukštų kalnų, apsuptas pakrantės kalnų. Aukščiausia viršūnė yra Karauntuhilas (air. Corrán Tuathail) (1041 m). Ilgiausia upė – Šanonas, didžiausias ežeras – Nėjus.
Politiškai Airiją užima dvi valstybės: Airijos respublika ir Šiaurės Airija. Suskirtyta į 4 istorines provincijas ir 32 grafystes (žr. Airijos administracinis suskirstymas)

Krantai

Salos pakrantė nelygi, su daug įlankų ir kyšulių. Vakaruose Airijos krantus skalauja Atlanto vandenynas, Pietuose driekiasi Keltų jūra, iš rytų - Airijos jūra. Šiaurėje yra Šiaurės kanalas.
Gintališkės Šv. apaštalo evangelisto Mato bažnyčia

Istorija

Bažnyčia pastatyta apie 1730 m. Metrikų knygos rašytos nuo 1735 m. Manoma, kad 1778 m. naują bažnyčią pastatė Mykolas Pacas. 1779 m. jai dovanota žemės, 1781 m. įkurta parapija. XIX a. pradžioje veikė parapinė mokykla. 1845 m. bažnyčia perstatyta, 1896 m. pakeista dalis sienojų, pastatas padidintas. 1850 m. pastatyta varpinė. Architektūros paminklu paskelbta 1957 m.
Kirsnos valsčius

Istorija

Valsčius buvo įkurtas XIX a. amžiuje. Nuo 1867 m. iki 1914 m. priklausė Lenkijos Kongreso karalystės, Suvalkų gubernijos, Kalvarijos apskričiai. 1870 m. gegužės 31 d. prie valsčiaus buvo prijungti trys Simno valsčiaus kaimai.
Standing on the Shoulder of Giants

Standing on the Shoulder of Giant yra 5 – asis britų roko grupės Oasis albumas.
Ideonella sakaiensis

Atradimas

I. sakaiensis bakterijos buvo išaiškintos 2016 m. grupės japonų tyrėjų, vadovaujamų Kohei Oda iš Kioto technologijos instituto ir Kenji Miyamoto iš Kejo universiteto. Jie buvo surinkę PET atliekų pavyzdžius iš dirvožemio, dumblo ir vandens plastikinių butelių PET perdirbimo gamykloje Sakajaus mieste. Buvo tikrinama mikroorganizmų galimybė išgyventi ant PET plėvelės, kaip pagrindinio anglies šaltinio. Tirdami I. sakaiensis bakterijas, mokslininkai sukūrė fermentą, galintį skaidyti kai kurias plastmasių rūšis. Atradimas buvo padarytas atsitiktinai. Šiuo metu jie siekia tobulinti fermentą, kuris leistų jį naudoti per trumpą laiko tarpą plastikams išskaidyti
Rankosaitis

Temliakas - rusiškas rankosaičio atitikmuo

Rusiškas terminas темляк (kilęs iš totoriško тәмлык ar tiurkiško tämlik) reiškia ne tik rankosaitį, bet ir kalavijo efesą puošiantį kutą (kutus), dekoratyvinę virvutę. Tokie nekilpiniai temliakai paprastai būdavo puošinys, kartais - apdovanojimo ženklas.

Rankosaičiai ir apdovanojimai

1855 m. Rusijoje karininkai, apdovanoti Auksiniu ginklu už narsą (pradžioje špaga, vėliau kortiku, kardu ar šaška), gaudavo ir šv. Georgijaus ordino spalvų juostą, kuri būdavo tvirtinama prie to ginklo rankenos kaip nekilpinis temliakas (ta juosta buvo pernelyg netvirta).
Krymo karo (1853–1856) metu 1855 m. Rusijos caro įsaku buvo nurodyta, kad karininkai, apdovanoti 4-ojo laipsnio šv. Anos ordinu, prie kardo ar kito panašaus asmeninio ginklo efeso turi nešioti šv. Anos ordino spalvų juostą (nekilpinis temliakas). 4-ojo laipsnio šv. Anos ordino pagrindinis ženklas buvo prie kardo ar panašaus asmeninio ginklo efeso pritvirtintas disko formos ženkliukas su šv. Anos ordino simboliu.
UE Santa Coloma

Istorija

2008 m. pateko į aukščiausiąją lygą, todėl atskirtas nuo FC Santa Coloma klubo, kurio dukterine komanda buvo ligi tol.
Albrecht Hummel

Albrechtas Humelis (vok. Albrecht Hummel; g. 1949 m. vasario 11 d. Horburge, Vokietija) – vokiečių sporto pedagogas, Chemnico technikos universiteto (TU Chemnitz) sporto mokslų profesorius.

Biografija

Baigė profesinį elektromonterio mokymą. Nuo 1967 iki 1971 m. studijavo Potsdame.
Nuo 1993 m. Chemnico technikos universiteto sporto pedagogikos ir sporto didaktikos katedros vedėjas, profesorius. Nuo 2000 iki 2006 m. TUC Filosofijos fakulteto dekanas, nuo 2006 m. spalio prorektorius dėstymo, studijų ir profesinio ugdymo klausimais. Senato narys.
Kristupas Zenovičius (1540–1614)

Biografija

Lietuvos didžiosios kunigaikštystės bajorų Zenovičių giminės atstovas, herbo „Despot“ savininkas. Jurijaus Zenovičiaus sūnus.
Baigė Ciuricho universitetą. Vėliau vertėsi švietėjiška veikla. 1590 m. Smurgainyse pastatė popieriaus fabriką (malūną), gaminusį popierių su Zenovičių herbiniu antspaudu. 1602-1612 m. K. Zenovičiaus rūpesčiu ir lėšomis Smurgainyse pastatyta mūrinė Evangelikų reformatų bažnyčia, atidaryta mokykla, kuriai jis padovanojo savo turtingą asmeninę biblioteką.
Lenkų kalba parašė traktatą "Tragedija, arba Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės nuosmukio pradžia", kurioje vaizdžiai aprašė Vilniaus vaivados Kristupo Radvilos Perkūno ginčą su Vilniaus kaštelionu Jeronimu Chodkevičium dėl kunigaikščių Olelkaičių paveldo - Slucko kunigaikštystės, 1600 m. vos neperaugusį į pilietinį Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės karą. Šiame ginče, kuris 1600 m. pasibaigė Jonušo Radvilos ir Sofijos Olelkaitės vedybomis, K. Zenovičius palaikė Radvilas.
Po Kristupo Zenovičius mirties našle likusi jo žmona Teodora atsimetė nuo kalvinizmo ir tapo unite. Abu Kristupo Zenovičiaus vaikai iš kalvinizmo taip pat pasitraukė ir 1620 m. tapo katalikais.

Šeima

Buvo vedęs tik kartą - Teodorą Valavičiūtę, Naugarduko kašteliono Grigaliaus Valavičiaus dukterį. Turėjo sūnų Mikalojų Boguslavą ir dukterį Sofiją (Stanislovo Kiškos, o po to Aleksandro Sluškos žmona)
Soroka

Istorija

Miestas kilo iš viduramžių Genujos respublikos prekybos posto Olchionia (kitaip dar Alchona). Mieste tebestovi gerai išsilaikiusi tvirtovė, 1499 m. pastatyta Moldavijos kunigaikščio Stefano III Didžiojo (Ştefan cel Mare).
Pradinis medinis fortas, gynęs brastą per Dniestrą, buvo svarbi dalis įtvirtinimų grandinės, kurią sudarė 4 fortai prie Dniestro (pvz., Akermanas ir Chotynas), 2 fortai prie Dunojaus, 3 fortai ties šiaurine viduramžių Moldavijos siena. 1543–1546 m., valdant Petrui IV Rarešui, tvirtovė buvo perstatyta iš akmens. Tvirtovė taisyklingo skritulio formos su 5 vienodais tarpais išdėstytais bastionais.

Didžiojo Turkijos karo (1667–1683 m.) metu Jono Sobieskio pajėgos sėkmingai apgynė tvirtovę nuo osmanų. 1711 m. tvirtovė buvo gyvybiškai svarbi Petro I Pruto kampanijos metu.

Dabar Sorokos tvirtovė yra svarbus turistų traukos centras.
Gyvenvietė XIX a. labai išsiplėtė. Ji tapo regiono centru, joje buvo įrengtos didelės aikštės, nutiestos šiuolaikiškos gatvės, įkurtos kelios ligoninės, mokyklos.
Tarybiniais laikais Soroka tapo pramoniniu Šiaurinės Moldavijos miestu.
Žąsyčių valsčius

Žąsyčių valsčius buvo Žemaitijoje. Centras – Žąsyčiai.
Sergejus Sadovas

Biografija

Sergejus Didenka gimė 1975 m. vasario 27 d. Kuibyševe.
1992 m. baigė mokyklą ir įstojo į Samaros valstybinio technikos universiteto Automatikos ir informacinių technologijų fakultetą (specialybė „Skaičiavimo kompleksai, sistemos, mašinos ir tinklai“). 1997 m. fakultetą baigė ir ėmė dirbti programuotoju Psichologinės pagalbos šeimai ir vaikams centre. 2001 m. pakeitė darbo vietą ir dabar dirba duomenų bazės administratoriumi valstybinėje įstaigoje.

Kūryba

Rašyti ėmė dar mokykloje. Pirmą romaną pradėjo rašyti dar besimokydamas devintoje klasėje.
Jo kūriniai publikuojami nuo 2002 m.
Bosnijos aneksijos krizė

Bosnijos krizė – tarptautinis konfliktas, kilęs Austrijai-Vengrijai 1908 m. spalio 7 d. aneksavus pagal 1878 m. Berlyno kongreso nutarimą laikinai administruoti atiduotą Bosnijos ir Hercegovinos provinciją, kuri formaliai priklausė Turkijai. Krizė pagilino nesutarimus tarp Antantės ir Trilypės sąjungos valstybių.
Provincijos aneksijai priešinosi ne tik Turkija, bet ir Austrijos-Vengrijos ekspancijos Balkanuose bijančios Serbija bei Rusija. 1909 m. vasario 26 d. Turkija pagal susitarimą už 2,5 mln. svarų sterlingų kompensaciją atsisakė Bosnijos ir Hercegovinos provincijos. 1909 m. kovo 22 d. Vokietija pateikė Rusijai ultimatumą pripažinti aneksiją, priešingu atveju Austrija-Vengrija užpuls Serbiją. Rusija sutiko, ja pasekė Serbija, o balandžio mėnesį aneksiją pripažino Prancūzija ir Jungtinė Karalystė.
Liepsnosvaidis

Liepsnosvaidis – ginklas, išsviedžiantis degančio skysčio arba dujų arba skysčio su dujomis čiurkšlę, skirtą žudyti žmones,naikinti statinius, mašinas ir kitą kovos techniką.
Kariniai liepsnosvaidžiai šaudo degiaisiais skysčiais, o ne dujomis, kas užtikrina ilgą stabilią ir taiklią čiurkšlę, svarbią kariniame liepsnosvaidžių naudojime. Tuo tarpu civiliniai liepsnosvaidžiai (pvz., naudojami augalijos deginimui) naudoja suslėgtas degiąsias dujas, kas pigiau.
Fridrik Olafsson

Biografija

Fridrikas Olafsonas geriausiais savo šachmatų karjeros metais buvo elitinių šachmatininkų tarpe (13 vieta pasaulyje 1958 m.): jis yra laimėjęs prieš Fišerį, M. Talį, A. Karpovą.

Atrankos į pasaulio čempionatą varžybos

Sėkmingai žaidė Pasaulio šachmatų čempionato varžybose (1957–1960 m.): antroji vieta 1957 m. FIDE zoniniame turnyre Vageningene; 5–6 vietos 1958 m. Portorožo tarpzoniniame turnyre; 1959 m. Kandidatų turnyre Jugoslavijoje – 7 vieta.

Turnyrai

1955 m. pasidalijo 1–2 vietas Heistingse; laimėjo turnyrą Reikjavike (1956 m.). Nugalėjo mače G. Pilniką 5:1 (1957 m.). Parodė aukštų rezultatų eilėje tarptautinių šachmatų varžybų: Los Andželas (Piatigorsko taurė, 1963 m.) – 3–4 vieta (kartu su M. Naidorfu); Reikjavikas (1966, 1972 ir 1976 m.) – atitinkamai, 1-a, 1-3-ia ir 1–2 vietos. Veik an Zee (1976 m.) – 1–2 vietos.

FIDE prezidentas

Laimėjęs 1978 m. Buenos Airėse vykusius FIDE prezidento rinkimus, tapo FIDE prezidentu. Šiose pareigose išbuvo tik vieną kadenciją.
Be šachmatų problemų turėjo vargti ir su Sovietų šachmatų federacija. 1976 m. V. Korčnojus pasitraukė iš Sovietų Sąjungos, bet jo žmonai ir sūnui Įgoriui vis neleido išvykti iš SSRS. F. Olafssonas atidėjo pasaulio čempionato mačo tarp V. Korčnojaus ir A. Karpovo, kuris turėjo prasidėti rugsėjo 19 d. pradžią, tam, kad Sovietai išleistų V. Korčnojaus sūnų ir žmoną.
Už tai F. Olafssonas užsitraukė Sovietų rūstybę: jie 1982 m. per FIDE prezidento rinkimus balsavo už tuometinį FIDE viceprezidentą Florencijų Kampomanesą.
F. Olafsonas buvo vienintelis iš FIDE prezidentų savo kadencijos metu žaisdavęs šachmatų varžybose.

Po FIDE prezidento

Pralaimėjęs 1982 m. FIDE prezidento rinkimus, F. Olafssonas dirbo Islandijos parlamento sekretoriumi ir šachmatais žaidė rečiau. Išėjęs į pensiją pradėjo, laikas nuo laiko, pasirodyti šachmatų turnyruose: 2003 m. greitaisiais šachmatais žaidė veteranų mačą prieš Bentą Larseną ir jį laimėjo rezultatu 5:3. Jis ir toliau dalyvauja Islandijos šachmatų gyvenime. 2013 m. vasario mėn. – žaidė Reikjaviko atvirajame šachmatų turnyre, kurį, kartu su J. Timanu, buvo laimėjęs dar 1976 m.

Žaidimo stilius

Šachmatininkas, žaidžiantis aktyviu poziciniu stiliumi ir nevengiantis sudėtingų padėčių.

Debiutai

F. Olafsonas paprastai į 1.e4 žaisdavo siciliškąją gynybą, o į 1.d4 – Nimcovičiaus gynybą. Baltaisiais dažniausiai – anglišką pradžią, nors pirmu ėjimu žaisdavo ir 1.d4 arba 1.e4.

Šeima

Vedęs. Turi dvi dukras.
Omar Naber

Biografija

Gimė ir augo Liublianoje. Jo motina – slovėnė, muzikos mokytoja, tėvas – jordanietis, stomatologas.
Universitete studijavo stomatologiją, netgi kurį laiką dirbo šioje srityje, kai nusprendė jog vis dėlto tai nėra tikrasis jo pašaukimas. Savo muzikinį kelią Omar pradėjo 2004 metais dalyvaudamas muzikiniame realybės šou „Bitka talentov“. Neturėjęs sau lygių varžovų, jis nuskynė pergalę bei iškovojo teisę pasirodyti sekančiais metais vykusioje atrankoje į „Euroviziją“.
2005 m. laimėjo „Eurovizijos“ atranką „EMA 2005“ su daina „Stop“. Dalyvavimas atlikėjui tarptautiniame konkurse šįkart nebuvo sėkmingas – pusfinalyje jis liko 12-tas. Vėliau jis dalyvavo nacionalinėse atrankose: 2009, 2011 ir 2014 metais Slovėnijoje, o 2016 metais Šveicarijoje. Arčiausiai pergalės jis buvo 2009 metais į Maskvoje vykusį konkursą, kai atrankoje liko antras. 2017 m. su daina „On My Way“ dar kartą nugalėjo nacionalinę atranką „EMA 2017“, ir tapo šalies atstovu į 2017 m. „Eurovizijos“ dainų konkursą Kijeve.
Atlikėjas yra išleidęs tris studijinius albumus, kuriems pats sukūrė muziką bei parašė žodžius.
Kobrino ekonomija

Kobrino ekonomija – Lietuvos Didžiosios Kunigaikštijos valstybinė žemės valda, ekonomija, kurios pajamos priklausė Lenkijos karaliui ir Lietuvos didžiajam kunigaikščiui kaip atlyginimas už Lietuvos didžiojo kunigaikščio pareigas.

Istorija

1518 m. mirė paskutinė dalinės Kobrino kunigaikštystės valdytoja Ana Semionovna Kobrinskaja. Iš Kobrino miesto ir aplinkinių žemių buvo sudaryta Kobrino seniūnija, kuri perduota iki gyvos galvos nuomos teisėmis Anos Semionovnos vyrui Vaclavui Kostevičiui. Po jo mirties 1532 m. seniūnija atiteko karaliui Žygimantui Senajam, kuris seniūniją padovanojo žmonai Bonai Sforcai.1589 m. sudaryta ekonomija buvo perduota Bonos Sforcos dukteriai, Stepono Batoro našlei, Lenkijos karalienei Onai Jogailaitei.
1549, 1563 ir 1597 metais vykdytos Kobrino ekonomijos revizijos. 1563 m. turėjo apie 85 000 m. ha žemės naudmenų, iš jų 89 valakai buvo palivarko ariamoji žemė, 612 valakų ariamosios žemės naudojosi priklausomi valstiečiai.
Kobrino ekonomijai priklausė Kobrinas, Dabučinas, nuo 1589 m. Pružanai, Horodeco miestelis. Dėl XVI a. antrosios pusės Valakų reformos, miškų kirtimo ir dirbamos žemės plotų plėtimo, melioracijos, reguliaraus trilaukio diegimo, taip pat ir dėl priklausomų valstiečių prievolių bei mokesčių nustatymo nuo naudojamos žemės ploto ir jų didinimo pajamos iš Kobrino ekonomijos iki XVII a. pabaigos padidėjo beveik 8 kartus, XVII a. viduryje jos buvo 31 000 auksinų.
XVII a. Kobrino ir Brastos ekonomijos administraciškai suartėjo, nuo XVIII a. pradžios sujungtos į Brastos-Kobrino ekonomiją su centru Brastoje.
Oželiai (Šilutė)

Istorija

Oželių kaimas minimas 1644 m. Švėkšnos dvaro inventoriuje; gyveno 4 šeimos. 1695 m. – 7 šeimos. Kaimas pažymėtas (kaip Ozella) 1735 m. J. F. Betgenat Prūsų Lietuvos žemėlapyje. Nuo 1820 m. Oželių kaimas priklausė Vilkėno dvarui. 1880–1882 m., vykęs dvaro žemių atribojimas nuo kaimo, sukėlė ginčus su Vilkėno dvaro savininku grafu Aleksandru Plateriu. 1999 m. kaimo kapinaitėse pastatyta Švč. Mergelės Marijos koplytėlė.
1923 m. Oželių kaime buvo 35 gyventojai (5 ūkiai), 1997 m. – 16 gyventojų (7 ūkiai).
Nuo 2007 metų gyvena 4 gyventojai.
Google Earth

Trumpa istorija

2004 m. pabaigoje interneto korporacija Google inc. įsigijo garsią skaitmeninių žemėlapių kūrėją „Keyhole“, kuri kūrė programą „EarthViewer“. Netrukus 2005 metais Google paskelbė, kad išleido projektą „Google Earth“, kuri buvo minėtos programos „Earth Viewer“ žymiai patobulintas variantas.

Programa

Tik paleidus programą prieš akis pasirodo žemės gaublys. Jį kompiuterio pelės pagalba galima sukioti ir nukreipti į norimą pasaulio vietą, o pelės ratuku priartinti arba patolinti vaizdą. Palydovų nuotraukos pradedamos siųsti tik tada, kuomet priartinama konkreti vieta. Atsiunčiamas vaizdas pradžioje būna neryškus ir pamažu detalizuojamas, pildomas įvairiais objektais iki kol gaunamas
gana kokybiškas vaizdas.
Įvairių regionų detalumas programoje skiriasi ir yra nuolat vystomas. Jis priklauso nuo miesto ar vietovės dydžio bei populiarumo. Daugelis pasaulio vietų nufotografuota 15 m raiška, didesni miestai 0,61 m raiška ir tik nedaugelis vietų nufotografuota 0,15 m raiška.

Lietuva Google Earth programoje

Naujausias ir kokybiškiausias fotografijas turi Vilnius, Kaunas, Šiauliai, Marijampolė, Alytus, Palanga ir dar keletas Lietuvos vietų ir jų apylinkės. Vaizdas čia palyginti detalus, kai kur galima įžiūrėti netgi žmones. Kitos teritorijos yra atvaizduoti porą kartų mažesne raiška ir truputį išblukusios.
FK 2000 Panevėžys

Istorija

2011 m. debiutavo SFL varžybose.
2016 m. spalio žemės drebėjimai centrinėje Italijoje

2016 m. spalio žemės drebėjimai centrinėje Italijoje įvyko 2016 m. spalio 26 d. ir spalio 30 d. Pirmasis drebėjimas įvyko spalio 26 d. 19:11 val. vietos laiku netoli Selano miestelio centrinėje Italijoje. Šis smūgis siekė 5,5 Mw stiprumą ir vyko 10 km gylyje. Antrasis drebėjimas įvyko tą pačią dieną 21:18 vietos laiku ir buvo 6,1 Mw stiprumo. Šio drebėjimo epicentras buvo netoli Viso miestelio Markės regione.
Abu šie žemės drebėjimai įvyko tarp vietovių, kuriose buvo 2016 m. rugpjūčio ir 1997 m. drebėjimai – šioje vietoje stipresnių žemės drebėjimų nevyko 157 metus.
Spalio 30 d. įvyko trečiasis žemės drebėjimas – jis siekė 6,5 Mw stiprumą ir buvo didžiausias žemės drebėjimas šalyje nuo 1980 m.
Žemės drebėjimų smūgiai buvo juntami ir sostinėje Romoje.
Šių žemės drebėjimų pasekoje sugriuvo kai kurie pastatai, buvo nutrauktas elektros ir telefono ryšio tiekimas. Pagal oficialią ataskaitą, pirmųjų žemės drebėjimų metu žuvo vienas žmogus, patyręs širdies infarktą. Dar dvi moterys nuo širdies smūgių mirė spalio 30 d. žemės drebėjimų metu.
Apipjaustymas

Apipjaustymas – ritualinis arba chirurginis varpos galvutę dengiančios odos raukšlės – apyvarpės – pašalinimas.

Medicina

Chirurginė operacija taikoma esant fimozei, kai dėl susiaurėjusios apyvarpės angos, apyvarpė neatsismaukia nuo varpos galvutės. Tampa sunku šlapintis, o šlapinantis, gali išsipūsti apyvarpės maišelis, jame susidaryti akmenų arba prasidėti uždegimas – balanopostitas.

Judaizmas

Brit milah (hebr.  בְרִית מִילָה bə'rīt mī'lā – apipjaustymo sandora, berit milah, bris milah arba bris (jidiš) – judaizmo religinė ceremonija, skirta berniukų apyvarpės apipjaustymui. Izraelyje kiekvienas žydų berniukas, sulaukęs 8 dienų amžiaus, turi būti apipjaustytas ir taip priimtas į Izraelio vaikus.

Ritualas

Ritualinė operacija, būdinga kai kurioms tautoms, atsižvelgiant į religinius papročius ir tradicijas.
Jei apyvarpė pašalinama paaugliui – traktuojama, kad jis tapo suaugusiu. Šis pietinėse šalyse gyvenančių tautų (musulmonų, judėjų ir kt.) paprotys, matyt, yra susijęs su higieniniu reikalavimu. Karšto klimato sąlygomis dažnas apyvarpės ir varpos galvutės uždegimas dėl tarp jų susikaupusių liaukų sekreto – smegmos. Taip pat, smėliui patekus už apyvarpės, žmogų kankindavo dideli skausmai. Pašalinus apyvarpę, išnykdavo ir uždegimo pavojus.
Enrikas Doviakovskis

Biografija

1995 m. baigė Lietuvos žemės ūkio universitetą, žemėtvarkos inžinierius.
VĮ Registrų centras Utenos filialo Ignalinos skyriaus vedėjas, 2010 m. registratorius atsakingas už skyriaus darbą.
Lietuvos valstiečių liaudininkų partijos narys. 2007–2011 m. ir nuo 2011 m. Ignalinos rajono savivaldybės tarybos narys. 
Sutuoktinė Lina, vaikas Dovydas.
Kiratų dinastija

Kilmė

Laikoma, kad kiratai buvo seniausi rytinio Nepalo gyventojai. Anot tradicijos, dinastijos įkūrėjas Jalambaras nuvertė legendinę Abhirų dinastiją, viešpatavusią Katmandu slėnyje iki tol, ir įkūrė savo valstybę. Anot legendų, jis buvo Mahabharatos įvykių amžininkas.

Istorija

Kiratų laikais Nepalas užėmė teritoriją tarp Tistos ir Tisidžio upių.
Valdant VII-ajam valdovui Džidedasti, šalyje lankėsi Buda su mokiniais. Jis aplankė šventąsias slėnio vietas, tačiau kiratų valdovai nesutiko priimti naujosios religijos. Valdant XIV-ajam valdovui Sthunko, kiratų šalyje lankėsi maurjų imperatorius Ašoka, kuris pastatė čia savo stulpus. Jo laikais šalyje pradėjo plisti budizmas.
Paskutinis valdovas buvo silpnas, ir šalyje įsigalėjo trumpalaikė Somavanši dinastija, kurią pakeitė Ličhavų dinastija. Kiratų tauta buvo išvyta iš slėnio ir apsigyveno Nepalo rytuose, kur susikūrė jų nepriklausomos valstybės. Jų gyvenami regionai vadinami valokirat (artimieji kiratai), madžkirat (vidurinieji kiratai) ir palokirat (tolimieji kiratai arba limbuvanas)

Valdymas ir kultūra

Nors nėra labai daug duomenų apie kiratų valstybę, laikoma, kad jos laikais buvo padėti pamatai vėlesniam Nepalo klestėjimui. Tuo metu Nepalas prekiavo su kitomis valstybėmis.
Valstybė nebuvo priėmusi hinduizmo, ir čia klestėjo vietinės religijos, kur svarbiausi dievai buvo Paruhangas, Sumnima ir kt. Tačiau valstybė buvo tolerantiška, todėl vėlesniais laikais čia galėjo suklestėti budizmas.
Bogdanas Chmelnickis

Biografija

Kilęs iš smulkiųjų bajorų. Krikštytas Teodoru. Mokėsi Kijevo brolių mokykloje, vėliau Jaroslavo ir Lvovo jėzuitų kolegijoje. Mokėjo lenkų ir lotynų kalbas, vėliau išmoko turkų ir prancūzų kalbas.
Su tėvu, Michailo Chmelnickiu, Abiejų Tautų Respublikos kariuomenės karininku, dalyvavo 1620–1621 m. kare su Turkija. 1620 m. per Tetoros mūšį, kuriame žuvo jo tėvas, pateko į turkų nelaisvę. Kalėjo Konstantinopolyje. 1622 m. sugrįžo ir įstojo į registrinių kazokų kariuomenę, su kuria rengė drąsius žygius į turkų valdomas žemes. Apie 1630 m. vedė Haną Somkivną ir grįžo į Čygyryną. Nuo 1637 m. kariuomenės raštininkas, po nepavykusio 1638 m. kazokų sukilimo pažemintas pareigose, iki 1647 m. Čyhyryno šimtininkas. Kai karaliumi tapęs Vladislovas Vaza pradėjo karą su Rusija, dalyvavo kovose ir už narsumą iš karaliaus gavo auksinį kardą. Kartu karalius pažadėjo kazokams ir daugiau teisių, jeigu jie padės jam kovoti su Turkija.
Tačiau gerus karaliaus ir Chmelnickio santykius sugriovė Čygyrino seniūnas Danielius Čaplinskis. Kol Chmelnickis buvojo Krokuvoje, Čaplinskis užpuolė jo dvarą Subotive, užmušė sūnų ir pagrobė antrąją žmoną. Chmelnickis bandė teisybės ieškoti teisme, bet ten iš jo pasijuokė. Kai jis kreipėsi užtarimo pas karalių, tas nusistebėjo, kad nuolat ginkluoti kazokai kažkur ieško užtarimo. Grįžęs Chmelnickis surinko kazokų rinktinę, tačiau apie tai sužinojęs Karūnos didysis etmonas Mikalojus Potockis liepė jį suimti. Norėdamas išvengti tiesioginio konflikto su Rusios vaivada Jeremijumi Višniovieckiu 1647 m. gruodžio 11 d. su sūnumi Timofejumi pabėgo į Zaporožės sečę, o iš ten pas Krymo chaną, kur susilaukė neoficialios paramos.