google/wiki40b huggingface dataset:
Ed Meskys

Biografija

Edas Meškys gimė 1936 m. Brukline lietuvių šeimoje. Jo tėvas emigravo į JAV 1917 m., 1930 m. vedė Lietuvoje ir žmoną atsivežė į JAV. Šeimoje kalbėjo lietuviškai, anglų kalbą išmoko mokykloje.
Niujorke baigė St. John’s University, fizikos bakalauras (cum laude) ir magistras.
1962 m. ėmė dirbti Lourenso radiacijos laboratorijoje (Lawrence Radiation Labs, dabar Lawrence Berkeley National Laboratory) Livermore, Kalifornijoje. Turėjo Q kategorijos leidimą dirbti su slapta informacija (branduoliniai ginklai). Taip pat dirbo Fort Monmuto karinėje bazėje Naujajame Džersyje ir NASA priklausančiame Godardo kosmoso tyrimų institute (Goddard Institute for Space Studies).
1966 m. ėmė dirbti Belknapo koledže (Belknap College, veikė 1963–1973 m.) Center Harboro miestelyje, Naujajame Hampšyre, kadangi dėstymas patiko labiau už kitokią veiklą.
1971 m. apako dėl antrosios akies tinklainės atitrūkimo (pirmą akį prarado 1953 m.).
Nuo 1978 m. dirbo Naujojo Hampšyro gubernatoriaus neįgaliųjų reikalų komisijoje. Nuo 1975 m. Naujojo Hampšyro Nacionalinės neregių federacijos (National Federation of the Blind) narys, keletą metų – jos prezidentas.
Gyvena Moultonborough miestelyje, Naujajame Hampšyre. Jo žmona Sandy. Šuo vedlys Gyro.

Veikla fantastikos srityje

Edas Meškys aktyvus JAV fantastikos mėgėjų ratuose nuo 1955 m. 1956 m. ėmė dalyvauti fantastikos mėgėjų konventuose, 1959 m. ėmė leisti mėgėjiškus leidinius.
Nuo 1962 m. redagavo ir leido Hugo premija apdovanotą fenziną „Niekas“.
Jis 1968 ir 1972 m. redagavo fenziną „The Tolkien Journal“. Leido elektroniniu būdų platinamą fantastikos apaziną „The View From Entropy Hall“.
1968 m. kartu su Charles N. Brown ir Dave Vanderwerf įkūrė fenziną „Locus“, kuris agitavo 1971 m. Bostone surengti fantastikos renginį World Science Fiction Convention (Worldcon,'Pasaulinis mokslinės fantastikos konventas'). Agitacija buvo sėkminga, konventas 1971 m. buvo surengtas Bostone, tačiau fenzinas buvo leidžiamas toliau ir tapo profesionaliu žurnalu, leidžiamu iki dabar.
Meškys 1966, 1967 ir 1989 m. buvo nominuotas Hugo premijai už geriausią mokslinės fantastikos fenziną. 1967 m. Edas Meškys kartu su Felise Rolf (Felice Rolfe) už fenzino „Niekas“ leidimą buvo apdovanoti Hugo premija už geriausią MF fenziną.
1998 m. E. Meškys buvo JAV MF fenzinų konvento „Ditto“ (rengiamas nuo 1988 m.) garbės svečias.

Kita veikla

Edas Meškys yra aktyvus aklųjų teisių judėjimo JAV dalyvis, veikiantis per National Federation of the Blind ('Aklųjų nacionalinė federacija') ir Lions klubus.
Raseinių kapinių koplyčia

Istorija

Oficialiai kapinės tapo Raseinių miesto kapinėmis XIX a., iki tol tai buvo Arškainių kaimo kapinės. Kapinėse randami paminklai, daugiausia atspindintys XIX–XX a. Lietuvos istorijos epizodus.
Vietos žmonės prisimena, kad per Antrąjį pasaulinį karą buvo nukentėjęs koplyčios stogas, dar pokario metais rūsyje stovėjo karstai. Joje vykdavo pamaldos, buvo šarvojami žmonės.

Architektūra

Koplyčia stovi aukščiausioje kapinių dalyje, priekiniu fasadu atgręžta į vakarus (bažnyčios pusę). Statinys kompaktiško stačiakampio plano, dengtas dvišlaičiu stogu su šiferio danga, netinkuoto raudonų plytų mūro. Stilistinę architektūrą atspindi smailiaarkės langų ir pusapskritės durų angų formos, kampiniai piliastrai, fasadų puošyba (profiliuoti karnizai, sienų plokštumas skaidančios įgilintos nišos, angas juosiančios į paviršių ištrauktų plytų eilės).
Vidinėje erdvėje įrengti laiptai į erdvų balkoną, yra medinės grindys. Laiptai į rūsį yra lauke, prie galinės sienos.
Kulautuvos vaikų sanatorinė mokykla

Istorija

Kulautuvos vaikų sanatorinė mokykla įkurta 1962 m., tuometiniam Lietuvos TSRS Švietimo ministrui M. Gedvilui patvirtinus 1962 m. birželio 16 d. įsakymą Nr. 432, kuriame nurodyta reorganizuoti nuo 1962 m. rugpjūčio 1 d. Kauno sanatorinę miško mokyklą į Kulautuvos sanatorinę mokyklą-internatą naujai pastatytų patalpų bazėje.
Kulautuvos sanatorinė mokykla-internatas gyvavo 30 metų, išleido 29 abiturientų laidas (baigusių 8-9 klases) – 737 mokinius. Per tris dešimtmečius čia mokėsi ir gydėsi daugiau nei 5000 vaikų iš visos Lietuvos.
1991 m. birželio 17 d. mokykla-internatas reorganizuotas įr tapo Respublikine Kulautuvos vaikų tuberkuliozės sanatorija. Nuo 1997 m. sausio 1 d. mokyklai suteiktas savarankiškos biudžetinės įstaigos statusas ir ji pavadinta Kulautuvos vaikų tuberkuliozės sanatorijos mokykla. Nuo 2008 m. gegužės 16 d. – Kulautuvos vaikų sanatorine mokykla.
Mokykloje kasmet mokosi vidutiniškai 500 mokinių iš Kauno, Marijampolės  ir Panevėžio apskričių.
Gražina Janulytė-Bernotienė

Gražina Janulytė-Bernotienė (g. 1951 m. balandžio 27 d. Kaunas) – Lietuvos architektė, pedagogė.

Biografija

1968 m. baigė Kauno vidurinę meno mokyklą, 1968–1971 m. studijavo Kauno politechnikos institute, 1971–1973 m. Vilniaus inžineriniame statybos institute. 1975–1980 m. Lietuvos statybos ir architektūros mokslinio tyrimo instituto aspirantė.
1973–1995 m. dirbo Miestų statybos projektavimo instituto Kauno skyriuje, architektų grupės vadovė. Nuo 1993 m. vadovauja individualiai architektūros projektavimo studijai. Nuo 1997 m. Kauno technologijos universiteto architektūros ir kraštotvarkos katedros dėstytoja, docentė.
Lietuvos architektų sąjungos Kauno skyriaus valdybos narė, Kauno urbanistikos ir architektūros tarybos narė.
Nevėžis (Miežiškiai)

Istorija

1989 m. birželio 21 d. Smilgiai pervadinti Nevėžiu.
Vladas Jurkūnas

Biografija

1935-1938 m. studijavo teisę Vilniaus universitete. 1939-1945 m. teatro „Vaidila“, 1945-1968 m. Lietuvos dramos teatro aktorius. Nuo 1960 m. dalyvavo Lietuvos radijo laidose vaikams (Pasakų Senelis). 1954-1959 m. ir 1968-1982 m. dėstė Lietuvos konservatorijoje. Sukūrė raiškių charakterinių, vadinamųjų mažųjų herojų vaidmenų.
Ilgalaukiai (Rokiškis)

Žymūs žmonės

1882 m. balandžio 9 d. kaime gimė Lietuvos Vyriausybės ir Lietuvos banko vadovas Juozas Tūbelis.
Ramūnas Čeponis

Biografija

Tėvas Jonas Čeponis. 1982 m. baigė Lietuvos dailės institutą, mokėsi pas J. Čeponį, A. Šaltenį, A. Andrijauską, A. Švėgždą.
1982–1984 m. dirbo Panevėžio vaikų dailės mokykloje, 1998–2004 m. – leidykloje „Vaga“.
Leidinys

Leidinys – informacinis dokumentas, kuris paprastai leidžiamas daugeliu egzempliorių ir skirtas viešam platinimui (kartais leidiniai, pvz., žinybiniai, kartais platinami tik tam tikros organizacijos viduje).
Šiais laikais vis labiau plinta elektroniniai leidiniai.
Napoleonas ir aš

Turinys

Elbos sala, 1814 m. jaunas mokytojas Martinas Papučis dėl savo politinių pažiūrų netenka darbo. Netrukus į salą atvyksta čia ištremtas Prancūzijos imperatorius Napoleonas ir Martinas nusprendžia jį nužudyti. Tačiau buvęs mokytojas neryžtingas ir galiausiai reikalai pakrypsta taip, jog jis tampa asmeniniu Napoleono sekretoriumi, lydinčiu jį kelionėse po salą ir tvarkančiu visą korespondenciją. Martinas niekaip nesiryžta įvykdyti savo plano, tačiau kuomet pasikėsinimą nesėkmingai mėgina įvykdyti kitas mokytojas, galiausiai apsisprendžia, tačiau nespėja: Napoleonas su naujai surinktais samdiniais išvyksta iš salos ir mėgina susigrąžinti valdžią. Vėl kyla karas, tačiau Napoleonas pralaimi ir vėl ištremiamas, šį kartą į Šv. Elenos salą. Martinas nusprendžia vykti ten, tačiau nespėja – Napoleonas miršta anksčiau...
Deklinacija

Žvaigždės

Kadangi žvaigždė išlieka stebint iš Žemės ta pačia kryptimi, jos deklinacija metai iš metų išlieka beveik pastovi. Visgi tiek rektascensija, tiek deklinacija pamažu kinta dėl lygiadienio taškų slinkimo, kurį sukelia Žemės ašies precesija, nutacijos, žvaigždės savojo judėjimo ir dėl metinio paralakso.

Kintanti deklinacija

Saulės sistemos kūnų deklinacija kinta daug sparčiau negu tolimų žvaigždžių.
Kapčiamiesčio seniūnija

Geografija

Beveik visą seniūnijos plotą dengia Kapčiamiesčio giria. Pietrytiniu pakraščiu (siena su Gudija) teka Nemunas, o pietine ir pietrytine riba (siena su Lenkija) teka Juodosios Ančios intakai Igara bei Mara. Svarbiausia upė, tekanti per pačią seniūniją, yra Baltoji Ančia (su intaku Nieda). Gausu ežerų (Veisiejis, Ančia, Kaviškis, Juodas Kauknoris, Kauknorėlis, Baltas Kauknoris, Ragažius, Dumblinis, Neviedis ir kt.), pelkių (Krakinio pelkė), sudarytas didelis Baltosios Ančios tvenkinys. Šiaurinė seniūnijos dalis patenka į Veisiejų regioninį parką.
Kapčiamiesčio seniūnija yra viena iš didžiausių ir rečiausiai gyvenamų Lietuvos seniūnijų.
World of Warships

Valstybės

Oficialiai išleidus žaidimą, buvo prieinamos dvi pilnos grupės (nuo 1 iki 10 lygio) JAV ir Japonijos laivų, bei po keletą Rusijos Imperijos/Tarybų Sąjungos, Didžiosios Britanijos ir Vokietijos. Vėliau kūrėjai papildė Anglijos, Vokietijos ir Tarybų Sąjungos grupes naujais kreiseriais, eskadriniais minininkais ir linijiniais laivais. Taip pat buvo pridėti Lenkijos premijinis laivas „Blyskawica“, bei du Azijos atstovai – eskadriniai minininkai „Anshan“ ir „Lo Jan“.
2017 m. anonsuoti Prancūzijos kreiseriai. Taip pat planuojama žaidime pristatyti premijinį italų linijinį laivą, papildyti Azijos, Rusijos/TSRS ir Britanijos laivyną.
Sensorinis neuronas

Sensorinis neuronas (angl. afferent neuron, sensory neuron; lot. af-fero – atnešti, pristatyti, lot. nervus – nervas) – tai neuronas, kuris gauna signalą iš aplinkos (prisilietimas, skonis, kvapas, šviesa, garsas) per receptorių, transformuoja jį į nervinį signalą ir perduoda tarpiniams neuronams (CNS). Pastarieji savo ruožtu jungiasi su motoriniais neuronais tame pačiame nervų sistemos segmente arba perduoda impulsą į aukščiau esančius CNS segmentus. Iš CNS signalas per efektorinį (motorinį) neuroną perduodamas efektorinėms (pvz.: raumens) ląstelėms.
Prie sensorinių neuronų priskiriamos ir tos ląstelės, kurios sudaro kylančius laidus nugaros ir galvos smegenyse. Sensoriniai neuronai kartais vadinami juntamaisiais ar aferentiniais neuronais.
‎
Raudondvaris (Nemenčinė)

Istorija

XIX a. pabaigoje – XX a. pradžioje dvaras buvo vienas svarbiausių pramonės kompleksas tuometinėje Lietuvoje.
Sovietmečiu kaimas priklausė Gulbinų tarybiniam ūkiui.
Birutė Austienė

Biografija

1996 m. Lietuvos valstybinio komercinio banko Alytaus skyriaus juristė. 2000 m. Alytaus miesto savivaldybės administracijos Juridinio skyriaus vyr. specialistė. 1997–2000 m. (LDDP sąraše) Alytaus miesto savivaldybės tarybos narė.
Nuo 1990 m. Lietuvos demokratinės darbo partijos, nuo 2001 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Alytaus skyriaus narė.
Dzeržinskis (miestas)

Istorija

1380 m. Dmitrijus Donietis dabartinio miesto vietoje pastatydino vienuolyną. Aplink jį susikūrė keli kaimai. XX a. 3-ajame dešimtmetyje vienuolyno patalpose įrengta vaikų darbo komuna, o 1938 m. sudaryta Dzeržinskio miesto tipo gyvenvietė.
1956 m. pastatyta šiluminė jėgainė, gyvenvietė pradėjo sparčiai plėstis. 1981 m. suteiktas miesto statusas.
Bendrosios kompetencijos teismas

Bendrosios kompetencijos teismas (bendrosios jurisdikcijos teismas) – teismas, nagrinėjantis baudžiamąsias ir civilines bylas (Lietuvoje – taip pat tam tikras administracines bylas); nespecializuotas teismas (specializuoti – administraciniai, finansų ir kt. teismai).
Vosbūčiai (Šiauliai)

Istorija

1950–1991 m. kaimas priklausė kolūkiui „Taika“.

Aplinkinės gyvenvietės

Švendriai – 2,8 km
Tulkinčiai – 1,6 km
Svirbūtės – 2,9 km
Vanagiškė – 3,2 km
Jakutiškė – 1,5 km
Žylakiai – 3 km
Taučiai – 3,7 km
Gudmiškė – 2,3 km
 Geruogiai – 2,4 km
KURŠĖNAI – 8 km 
 ŠIAULIAI – 33 km
Rheinmetall

Rheinmetall AG - Vokietijos akcinė bendrovė, automobilių ir ginkluotės gamintojas. Įkurta Diuseldorfe 1889 m. balandžio 13 d. Heinricho Erharto kaip AB Reino metalo ir mašinų fabrikas (vok. Rheinische Metallwaren- und Maschinenfabrik Aktiengesellschaft). 1889 m. gegužės 7 d. pradėta gamyba.
Bepilotis orlaivis

Bepilotis orlaivis – autonomiškai arba nuotoliniu būdu valdomas orlaivis be įgulos. Dažniausiai naudojamas karo tikslais.
Bepiločiai orlaiviai skirstomi į kovos ir žvalgybos, vienkartinius ir daugkartinius. Plačiąja prasme bepiločiams orlaiviams priskiriamos ir įvairios paskirties valdomosios bei sparnuotosios raketos, bet kartais šiuo terminu vadinami tik vienkartiniai arba daugkartiniai varikliu varomi orlaiviai be įgulos, pakilimui naudojantys aerodinamines jėgas, galintys skraidyti autonomiškai arba valdomi nuotoliniu būdu ir nešti mirtinus arba nemirtinus kovinius užtaisus. Pagal pastarąjį apibrėžimą sparnuotosios raketos nelaikomos bepiločiais orlaiviais, nes jos, kaip ir daugelis valdomųjų raketų, pačios yra vienkartiniai ginklai, nepaisant to, kad neturi įgulos ir kai kuriais atvejais yra valdomos nuotoliniu būdu.
Bepiločiai orlaiviai būna įvairių dydžių, formų, konstrukcijų ir pasižymi įvairiomis savybėmis. Anksčiau tai buvo tiesiog nuotoliniu būdu valdomi orlaiviai, bet pastaruoju metu naudojama vis daugiau savarankiškų bepiločių orlaivių, kurie juda pagal iš anksto užprogramuotą skrydžio trajektoriją arba naudodami sudėtingesnes dinaminio automatizavimo sistemas.
Bepiločiai orlaiviai naudojami šabloninėms arba itin pavojingoms užduotims vykdyti. Šiuo metu jie dažniausiai atlieka žvalgybos ir kovines užduotis. Bepiločiai kovos orlaiviai yra skirti antžeminiams ir jūrų taikiniams naikinti (sparnuotoji raketa, planeris su koviniu užtaisu, bepilotis nuotolinio valdymo orlaivis ir kt.) Jų veikimo nuotolis nuo kelių dešimčių iki kelių tūkstančių km, skrydžio aukštis nuo 50−100 m iki 25−30 km, greitis − nuo ikigarsinio iki viršgarsinio. Leidžiami iš antžeminių leidimo įrenginių, laivų ir lėktuvų. Naudojant bepiločius kovos orlaivius, atliekama nemažai sėkmingų kovinių užduočių, tačiau jie neretai sukelia atsitiktinių civilių aukų ir (arba) netiksliai pasirenka taikinius. Bepiločiai žvalgybos orlaiviai yra skirti strateginei, operatyvinei ir taktinei oro žvalgybai sausumos ir jūrų karo veiksmų teatruose. Turi specialią įrangą, kuri sudaro galimybes žvalgyti įvairiais būdais (fotografuojant, stebint radiolokacijos metodais ir kt.) dieną ir naktį. Bepiločiai orlaiviai taip pat vis dažniausiai naudojami civiliniais tikslais, pvz., gesinant gaisrus arba atliekant nekarines saugumo užduotis, kaip antai vamzdynams ar pasieniui stebėti.
ČZ 75

Istorija

Tarpukario laikais (1918–1938) ginklų pramonė buvo svarbi Čekoslovakijos ekonomikos dalis. Ji sudarė didelę dalį Čekoslovakijos eksporto (pvz., Bren lengvieji kulkosvaidžiai), kurie buvo čekoslovakiško kulkosvaidžio ZB vz. 26 variantas. Po 1948 m. visa Čekoslovakijos sunkioji pramonė buvo nacionalizuota. Tuo metu daugelis Varšuvos sutarties organizacijos valstybių buvo priklausomos nuo ginklų importo iš TSRS, bet Čekoslovakijos kariuomenės ginkluotėje daug ginklų buvo savo gamybos. Pvz., vietoj AK-47 Čekoslovakijos armija naudojo šturmo šautuvus Vz. 58.
Po Antrojo pasaulinio karo konstruktoriai broliai Josef ir František Koucký tapo svarbiausiais kompanijos ČZUB inžinieriais. Vienaip ar kitaip jie dalyvavo beveik visų kompanijos po karo gamintų ginklų konstravime. Jie savo sukurtas konstrukcijas žymėjo tik pavarde, todėl dabar nežinoma, kuris brolis ką sukūrė.
1969 m, František Koucký buvo ką tik išėjęs į pensiją, bet kompanija pasiūlė jam darbą kuriant naują 9 mm pistoletą. Šis pistoletas buvo kuriamas nuo nulio, tai nebuvo kokios ankstesnės konstrukcijos perdirbimas, tad sukurtas pistoletas daugeliu požiūrių buvo naujoviškas.
ČZ 75 buvo sukurtas eksportui. Čekoslovakijos kariuomenė naudojo pistoletų šovinius 7,62×25 mm Tokarev, kaip ir daugelis Varšuvos sutarties valstybių, o vėliau perėjo prie šovinių 9×18 mm Makarov. Kouckių konstrukcija buvo patentuota Čekoslovakijoje, tačiau patentas buvo slaptas, t. y., jie buvo neatskleidžiami, o kitas analogiškas patentas nebūtų buvęs registruojamas. Tačiau nei Kouckis, nei kompanija negalėjo pistoleto konstrukcijos užpatentuoti užsienyje. Todėl daug kitų pistoletų gamintojų ėmė gaminti pistoletus, kurių konstrukcija buvo paremta ČZ 75 konstrukcija.
Šis pistoletas nebuvo pardavinėjamas Čekoslovakijoje iki 1985 m. Vėliau jis labiausiai išpopuliarėjo sportinių šaulių tarpe (sportinis šaudymas yra trečia pagal populiarumą sporto šaka Čekijoje po futbolo ir ledo ritulio).). 
Į Čekijos ginkluotųjų pajėgų ginkluotę ČZ 75 buvo priimtas tik po Aksominės revoliucijos.
Čekijoje nuo 1999 m. ČZ 75 pistoletu apginkluota policija. Šiuos pistoletus naudoja ir Hondūro, Gruzijos, Lietuvos, Lenkijos, Slovakijos, Slovėnijos, JAV, Sudano, Tailanso ir Turkijos policijos, taip pat JAV specialiosios paskirties būrys „Delta“.
Kik em Dženi

Kik em Dženi (angl. Kick-'em-Jenny) yra veikiantis povandeninis vulkanas Karibų jūroje. 8 km į pietus nuo vulkano yra Grenada. Matuojant nuo jūros dugno Kik em Dženi aukštis siekia 1 300 m.
Pirmasis įrašas apie šį vulkaną buvo įrašytas 1939 m., tačiau neabejojama, kad jis buvo išsiveržęs ir anksčiau. Tų metų liepos 23-24 dienomis vulkano išsiveržimas sukėlė cunamį, kurio bangos pasiekus Grenados krantus buvo 2 m aukščio.
Iki 2001 m. vulkanas išsiveržė mažiausiai 12 kartų, tačiau nei vienas jų nebuvo toks stiprus, kaip 1939 m.
2003 m. tyrinėjimų metu buvo atrastas krateris su fumarolėmis, kurios leido šaltus ir karštus dujų burbulus. Toje vietoje buvo atrasti ir paimti nauji olivino pavyzdžiai.
Juventus Managua

Istorija

Klubas buvo įkurtas 1977 m. Geriausieji metai buvo 1993 ir 1994, kai du kartus tapo čempionais.
2014 m. klubas turėjo rimtų finansinių problemų.

Pasiekimai

Šalies čempionais tapo 2 kartus. (1993, 1994 m.)
Piemenų pagarbinimas (Correggio)

Istorija

Paveikslas užsakytas 1522 m. aristokrato Alberto Pratoneri jo giminės koplyčiai San Prospero bažnyčioje Emilijos Redže. Tiksli paveikslo pabaigimo data nežinoma. Paveikslas koplyčioje patalpintas 1530 m. 1640 m. Modenos ir Redžijo kunigaikštis Frančeskas I-asis Estė slaptai pagrobė paveikslą iš bažnyčios. 1746 m. Lenkijos karalius ir LDK didysis kunigaikštis, Saksonijos kurfiurstas Augustas III-asis įsigijo paveikslą ir pergabeno jį į Dresdeną.

Paveikslo tema

Paveiksle vaizduojama Kristaus gimimo naktis. Epizodas, kuomet piemenys, iš angelo sužinoję žinią apie Išganytojo gimimą, nusileido iš kalnų jo pagarbinti. Paveikslo veiksmas vyksta senoviniuose griūvėsiuose (matoma išlikusi kolona ir akmenys), kurie vaizduoja Betliejaus prakartėlę. Kairėje vaizduojami piemenys. Vienas jų prisidengęs akis nuo šviesos, sklindančios nuo kūdikio Jėzaus. Piemenys atsinešę krepšį su žąsiukais. Už Mergelės Marijos yra Šv. Juozapas, kuris prilaiko asilą. Scenos peizažo tolumoje matyti brėkštantis rytas. Paveikslo viršuje atsiveria dangus, kuriame matyti angelai, švenčiantys Kristaus atėjimą.
Paveikslas laikomas pirmu reikšmingu darbu vakarietiškame mene, kuriame vaizduojami dirbtinio apšvietimo efektai. Menininkas vaizduoja dieviškąją šviesą, sklindančia nuo Jėzaus Kristaus. Tipiškai Koredžo kūrybai, scenoje nėra nė ženklo apie būsimas Kristaus kančias. Paveikslo veikėjai džiaugiasi esamu momentu. Marijos veide nėra rūpesčių ar gilaus psichologinio atvaizdavimo. Ji tiesiog džiaugiasi kūdikio gimimu. XVIII a., kai Koredžo talento pripažinimas buvo pasiekęs viršūnę, šis paveikslas populiariai buvo pramintas „Naktimi“, kad atskirti nuo kito paveikslo „Madonos su Šv. Jeronimu“, kuris buvo pramintas „Diena“.
Kandelarija (Hondūras)

Istorija

Gyvenvietė įkurta 1607 m. kaip San Francisco de Joconguera. 1872 m. gavo miestelio, 1939 m. – miesto statusą.
San Pedras (Paragvajus)

Istorija

1786 m. gyvenvietę, pavadintą Villa San Pedro Apóstol del Ycuamandiyú, įkūrė Chosė Fereira ir Pedras Garsija Lakoisketa. San Pedras tapo svarbiu gynybiniu tašku nuo indėnų ir portugalų antpuolių.
Pavadinimas „Ikuamandiju“ aiškinamas esąs sudarytas iš gvar. ykua „šulinys“ ir mandyju „medvilnė“.
Romualdas Ginevičius

Biografija

1953-1964 m. Romualdas Ginevičius mokėsi Valkininkų vidurinėje mokykloje. Mokyklos metais aktyviai sportavo, buvo Lietuvos moksleivių rankinio rinktinės narys. 1964 m. Romualdas Ginevičius įstojo į Kauno politechnikos instituto Vilniaus filialą statybos ekonomikos ir organizavimo specialybę. 1969 m. įgijo inžinieriaus – ekonomisto diplomą, įstojo į Vilniaus inžinerinio statybos instituto aspirantūrą. 1975 m. apgynė technikos mokslų kandidato disertaciją. VISI Statybos – ekonomikos fakulteto prodekanas (1976–1980 m.), VGTU Ekonomikos katedros vedėjas (1990–1993 m.); docentas (1977 m.), profesorius (nuo 1999 m., vardą suteikė VGTU Taryba).
2002 m. išrinktas VGTU rektoriumi, poste išbuvo dvi kadencijas. 2002 m. paskirtas Privatizavimo komisijos pirmininku . 2006 m. išrinktas Lietuvos rektorių konferencijos prezidentu.
2009 m. Liberalų sąjūdžio nariai kreipėsi į Vyriausiąją tarnybinės etikos komisiją VTEK dėl galimos R.Ginevičiaus korupcijos . 2010 metų rugsėjį VTEK pripažino, kad R.Ginevičius pažeidė Viešųjų ir privačių interesų derinimo valstybinėje tarnyboje įstatymo reikalavimą vengti interesų konflikto . Pasirodžius informacijai apie artėjančius rektoriaus rinkimus ir R.Ginevičiaus kandidatavimą 2011 m. rugpjūtį VTEK paskelbė, kad jis negali būti perrinktas VGTU rektoriumi, nes supainiojęs viešus ir privačius interesus asmuo trejus metus po pažeidimo paaiškėjimo negali būti priimtas į valstybės tarnybą .
2012 m. balandį steigiamajame nevalstybinio Kazimiero Simonavičiaus universiteto (KSU) posėdyje išrinktas Senato pirmininku .
Kazys Germanas

Biografija

Sūnus Vytautas Germanas. 1915 m. baigė „Saulės“ mokytojų kursus. 1919 m. Lietuvos kariuomenės savanoris. 1919 m. pabaigoje baigė Kauno karo mokyklą. 1920–1922 m. Šeštojo pėstininkų pulko kuopos vadas. 1920 m. dalyvavo karo veiksmuose su Lenkija. 1922 m. įstojo į Lietuvos universiteto technikos fakultetą. 1923 m. Klaipėdos sukilimo dalyvis. 1929 m. baigė Lietuvos universitetą.
1930–1937 m. Panevėžio apskrities inžinierius. 1937–1938 m. ir 1939–1940 m. Švietimo ministerijos Specialiojo mokslo departamento direktorius. Nuo 1938 m. gruodžio 5 d. iki 1939 m. lapkričio 21 d. XIX-ojo ir XX-ojo ministrų kabineto susisiekimo ministras.
SSRS okupavus Lietuvą, 1940 m. liepos 13 d. NKVD suimtas, 1941 m. gegužės mėn. Ypatingojo pasitarimo nuteistas kalėti. SSRS–Vokietijos karo pradžioje iš kalėjimo išlaisvintas. 1941–1944 m. per nacių okupaciją, susisiekimo reikalų generalinis tarėjas. 1944 m. pasitraukė į Vokietiją, vėliau persikėlė į JAV. Dalyvavo JAV Lietuvių bendruomenės veikloje.
Aurelija Malinauskaitė

Biografija

Nuo 1981 m. Šiaulių Aušros muziejaus Dailės skyriaus bendradarbė. Dirbdama 1985 m. neakivaizdiniu būdu baigė Vilniaus universiteto Istorijos fakultetą. Muziejaus Naujosios istorijos sektoriaus bendradarbė. Nuo 1997 m. Lietuvos gyventojų genocido ir rezistencijos tyrimo centro įgaliota atstovė Šiaulių apskrityje.
Dalyvauja respublikinėse kraštotyros ekspedicijose. 1944–1953 m. ginkluoto pasipriešinimo tema paskelbė straipsnių leidiniuose „Gruzdžiai“, „Kuršėnai. Lygumai. Stačiūnai“, „Lietuviškos spaudos keliai Šiaurės Lietuvoje. 1864-1904-2004“ ir kt.
Marena

Marena dar Morena, Maržana, Mara (Марена, Мара, Маруха, Мора) slavų mitologijoje – piktoji dvasia, mirties ir maro įsikūnijimas. Siejama su žiema. Vėliau Mara neteko sąsajų su mirtimi, nors lenkų ir kt. pasakose išlaikė savo žmogui priešišką būdą, gebą keisti pavidalus.
Viduramžių tekstuose siejama su graikų Hekate. Kai kur išlikusi senovinė tradicija deginti ar skandinti šiaudinę Mareną (pan. į Morės deginimą) per Kupalos šventę.
Vienas iš Maros paveikslų – ragana Kikimara. Pats dievavardis susijęs su žodžiais mirtis, mirtimas (iš ide. *mer- „mirti“).
Paraudžiai

Aplinkinės gyvenvietės

Raudėnai – 1 km
Narevkos sinagoga

Istorija

Sinagoga buvo pastatyta XIX a. viduryje. Per II pasaulinį karą 1939 m. Raudonoji armija sinagogoje įkūrė javų sandėlį. Tai labai papiktino vietinę žydų bendruomenę ir jie patys padegė sinagogą. Po karo vietoje sinagogos buvo pastatytas gyvenamasis namas.