google/wiki40b huggingface dataset:
Sidney Shachnow

Biografija

Gimė 1934 m. Kaune, nuo 1941 m. gyveno Kauno gete, kur dirbo įvairius sunkius darbus, prieš naciams nužudant visus geto vaikus sugebėjo pabėgti, slapstėsi Kauno apylinkėse. Po karo pėsčiomis iš Kauno pasiekė Niurnbergą iš kur 1950 m. išvyko į JAV, apsigyveno Saleme, Masačusetse. 1962 m. įstojo į JAV kariuomenės specialiąsias pajėgas, greitai tapo kapitonu ir buvo išsiųstas į Vietnamo karą. Nuo 1970 m. tarnavo specialiajame slaptame padalinyje Vakarų Vokietijoje. 1994 m. baigė karinę tarnybą, apdovanotas įvairiais medaliais. Parašė knygą Hope and Honor apie savo vaikystės išgyvenimus Holokausto metu.
Straubliuočiai

Ypatybės

Visiems straubliuočių būrio atstovams būdingas siurbiamasis burnos aparatas. Straubliuką sudaro pailgėjusios mandibulės ir maksilės, kurias apsupa pakitusi apatinė lūpa. Toks burnos aparatas pritaikytas pradurti audinius (dažniausiai augalų) ir siurbti skysčius. Panašų burnos aparatą turi straubliuočiams giminingi tripsai ir utėlės, bet šios šeimos lengvai atskiriamos pagal kitus požymius.
Priekiniai sparnai arba plėviški, arba prie pagrindo sukietėję (blakės). Sparnai sudedami stogiškai arba plokščiai. Užpakaliniai sparnai visada plėviški ir dažniausiai trumpesni už priekinius.
Antenos dažniausiai iš 5 segmentų, letenėlės – iš 3 arba mažiau.

Gyvenimo ciklas ir ekologija

Straubliuočių metamorfozė nepilna, t. y. iš kiaušinėlių išsirita į suaugėlius panašūs jaunikliai, nėra lėliukės stadijos. Tai didžiausias nepilnos metamorfozės vabzdžių būrys – kitiems gausiausiems būriams (drugiams, vabalams, dvisparniams ir plėviasparniams) būdinga pilna metamorfozė su kirmėliškomis lervomis ir lėliukės stadija.
Amarams būdinga partenogenezė, kuomet neapvaisintos patelės gimdo savo klonus.
Didžioji dalis straubliuočių – augalėdžiai. Likusios dalies dauguma – plėšrūnai. Yra ir kraujasiurbių parazitų.
Dalis straubliuočių prisitaikė prie vandeninio gyvenimo būdo (vandens skorpionai, nugarplaukos), arba gyvena ant vandens paviršiaus (vandeniniai čiuožikai). Pastarosios šeimos gentis Halobates – vieninteliai jūriniai vabzdžiai.
Jaunimas (Čikaga)

Jaunimas – JAV lietuvių dvisavaitis laikraštis, ėjęs 1936–1942 m. Čikagoje.

Istorija

Leido ir redagavo Jonas Poška. Straipsniai buvo spausdinami lietuvių ir anglų kalba. Nuo 1940 m. ėjo kaip savaitraštis pavadinimu „American Lithuanian Weekly“ (Amerikos lietuvių savaitė).
Florilegiumas

Florilegiumas (lot. florilegium) – kaip ir graikiškoji antologija, yra rinkinys posakių, motetų, garsių autorių citatų, ištraukų iš Biblijos.
Florigeliumai būdavo alfabetiniai arba sistematiniai.
Viduramžių ir Naujųjų laikų florilegiumai – antikos ir viduramžių autorių kūrinių ištraukos, dažniausiai poetų, tačiau ir prozaikų, neretaii turėjo ir enciklopedijos bruožų.
Jie būdavo naudojami pamokų metu, studijuojant. Jų pagalba būdavo kuriama iliuzija apie tariamą literatūrinį apsiskaitymą.
Dažni sutrumpinimai, nuorašai ir perrašymai šiuo metu apsunkina senųjų raštų kalbos tyrinėjimą.
Al-Jahra SC

Istorija

Klubas įkurtas 1966 m. Turi ne tik futbolo, bet ir kitų sporto rūšių komandas.
Aukščiausias pasiekimas klubo istorijoje, kai futbolininkai tapo šalies čempionais (1990 m.).
Bu Tina

Bu Tina – nedidelis salynas Persijos įlankoje, 35 km į šiaurę nuo Maravos. Priklauso Jungtiniams Arabų Emyratams, Abu Dabio emyratui. Užima 2 km² teritoriją. Tai privati valda, paskelbta jūriniu gamtos rezervatu, 2001 m. UNESCO įtraukta į septynių naujųjų gamtos stebuklų kandidatų sąrašą. Bu Tinos lankymas griežtai ribojamas.
Bu Tiną sudaro koralinių rifų, žemų salų ir seklumų grupė, apaugusi mangrovių sąžalynais. Salose lankosi retos paukščių rūšys, o aplinkiniuose vandenyse – jūrų gyvūnija (diugoniai, delfinai, bisos).
Jurgis Ciapinskis

Jurgis Ciapinskis (Georgii Ciapiński, 1718–1768) – pamokslininkas, poetas.
Paskelbė pamokslų rinkinį Zbiór kazań („Pamokslų rinkinys“, 1754), Przy zaczęciu Trybunału Głównego W. X. Litewskie[go] („Pradedant Lietuvos DK Vyriausiąjį tribunolą“, 1757) ir kitų. Rašė epigramas, panegirikas ir odes Lietuvos didikams lotynų ir lenkų kalbomis. Išleido didaktikos vadovėlį Methodus docendi pro Scholis Piis Provinciae Lituaniae („Mokymo metodas Lietuvos provincijos pijorų mokykloms“, 1754).
Araukos departamentas

Geografija

Departamentas išsidėstęs Los Llanos regione, tarp Metos, Kasanarės ir kitų upių. Vyrauja savanų augalija. Žymi gyventojų dalis – indėnai. Svarbiausia ūkio šaka – naftos gavyba (30 % šalies naftos). Auginama kakava, juka, bananai, ryžiai, kukurūzai, įvairūs vaismedžiai, sorgai, soja, sezamas. Gyvulininkystė.
Princo Edvardo salos

Princo Edvardo salos (angl. Prince Edward Islands) – dvi, Pietų Afrikos Respublikai priklausančios, salos Indijos vandenyno pietvakariuose, nutolusios 1769 km nuo pietvakarinių Afrikos krantų. Sudaro Mariono (Marion, 290 km²) ir Princo Edvaro (Prince Edward, 45 km²) salos bei keletas uolų. Bendras plotas – 335 km². Salos vulkaninės kilmės, kalnuotos. Aukščiausia Mariono vieta – 1242 m (Maskareno viršukalnė), Princo Edvardo salos – 672 m (Van Zinderen Beikerio viršukalnė). Mariono sala – veikiantis ugnikalnis. Salų krantai uolėti.
Klimatas jūrinis, turintis tiek subantarktinio, tiek vidurinių platumų klimato bruožų. Metinė vidutinė temperatūra 4,4 °C, kuri mažai skiriasi ištisus metus. Salose per metus iškrinta 2400–3000 mm kritulių (~320 dienų per metus su krituliais, didelis oro drėgnumas), dažni gūsingi vėjai. Princo Edvardo salos yra viena iš debesuočiausių sausumos vietovių pasaulyje – rytų Marione vidutiniškai per metus būna 1300, o vakarų Marione ir Princo Edvardo saloje tik 800 valandų, kai saulė šviečia ne pro debesis. Augalija tundrinė – kerpės, samanos, grybai, rudadumbliai. Salose peri jūriniai paukščiai (pingvinai, albatrosai, prionai, audrapaukščiai, plėšikai ir kt.), veisiasi ruoniai (pietinis jūrų dramblys, kergeleninis jūrų lokys, subtropinis jūrų lokys), banginiai.
Princo Edvardo salos negyvenamos, bet nuo 1948 m. Mariono saloje veikia meteorologijos ir biologijos tyrimų stotys (įgula – iki 50 žmonių). Į salą patenkama laivu arba sraigtasparniu.
Salas 1663 m. kovo 4 d. atrado olandų jūrininko Barento Barencono Lamo (Barent Barentszoon Lam) ekspedicija. Olandai salas pavadino Dina ir Maerseveen. 1772 m. sausį salas iš naujo atrado prancūzas Markas Žozefas Marionas Dufrenas (Marc-Joseph Marion du Fresne), pamanęs, kad pasiekė tada dar neatrastą Antarktidą. Jis salas pavadino Terre de l’Espérance („Vilties Žemė“) ir Ile de la Caverne („Urvo sala“). 1776 m. gruodžio 16 d. salas pasiekė Džeimsas Kukas ir pavadino Anglijos karaliaus Jurgio III sūnaus, Kento hercogo Edvardo Augusto garbei. 1799 m. salose pirmąsyk išsilaipino prancūzai ruonių medžiotojai. Princo Edvardo salos kurį laiką buvo įvairių ruonių medžiotojų sustojimo taškas. 1948 m. salas oficialiai aneksavo Pietų Afrikos Respublika. Jos administruojamos kaip Keiptauno valda.
Rūdiškių gimnazija

Istorija

Pirmoji mokykla Rūdiškėse įkurta 1896 m. rudenį. Joje mokėsi 27 berniukai ir 10 mergaičių, dirbo mokytojai E. Tankova, I. Buiva.
1912 m. įkurta geležinkeliečių vaikų mokykla. Joje mokėsi tik geležinkeliečių vaikai, kitų profesijų darbininkų vaikams ten patekti buvo sunku. Po 1918 m. geležinkeliečių vaikų mokykla tapo visų bendrojo lavinimo mokykla ir tokia buvo iki 1933 m. (vedėja V. Milevičova). Joje veikė tėvų komitetas, globojęs neturtingus vaikus. Vokiečių okupacijos metais (1915–1918 m.) trejus metus vaikai buvo mokomi lenkiškai. Veikė žydų mokykla. Po Pirmojo pasaulinio karo mokykloje buvo 7 klasės, jau dėstyta prancūzų kalba. Vedėju dirbo F. Šmigel.
1935 m. pastatyta nauja mūrinė vieno aukšto mokykla už geležinkelio. Čia buvo 7 klasės, kanceliarija, sporto salė, stadionas. Lenkijos okupacijos metais mokyklos buvo suskirstytos laipsniais: I – ojo – 4 klasių, II – ojo – 6 klasių, III- ojo – 7 klasių. 1939 m. rudenį ir 1940 m. mokykloje dirbo lietuviai mokytojai. Mokytojų skaičius priklausė nuo mokinių skaičiaus: maždaug 60 mokinių – 1 mokytojas.
Vokiečių okupacijos metais Rūdiškėse veikė progimnazija, t. y., 4 pradinės klasės ir 4 klasės, tolygios vidurinės mokyklos 8 klasėms. Viskas dėstyta lenkų kalba. Klasės buvo negausios, vidutiniškai po 15 mokinių. Mokykla veikė naujame pastate. 1942 m. vokiečiai užėmė šį pastatą, o 1944–aisiais pasitraukdami mokyklą susprogdino.
1945–1946 m. veikė pradinė mokykla, kur dėstyta lenkų kalba. Vedėju dirbo Ginevič. 1946–1947 m. pradinėje mokykloje jau buvo ir lietuviškų klasių. 1947–1948 m. septynmetėje mokykloje dėstyta lietuvių, rusų ir lenkų kalbomis. Mokyklos direktorius ir valsčiaus skyriaus vedėjas buvo V. Lučkauskas, vėliau dirbęs Trakų rajono švietimo skyriaus inspektoriumi. 1948–1949 m. pabaigoje V. Lučkauskas išėjo į kariuomenę, o į jo vietą paskirta J. Kuzmova.
1950–1951 m. Rūdiškėse – dvi mokyklos: pirmoji – pradinė mokykla, kur mokyklos vedėja G. Koršunova; antroji- septynmetė, kur dėstyta lietuvių ir lenkų kalbomis (direktorius P. Kolyginas). Mokykla buvo įsikūrusi 6 mediniuose pastatuose, esančiuose gana toli vienas nuo kito. Buvo mokoma pamainomis. Mokykla sporto salės iš pradžių neturėjo, vėliau ji buvo įrengta mūriniame sandėlyje.1958–1959 m. direktoriaus pareigas laikinai ėjo J. Lozovskaja.
1961–1975 m. mokyklos direktorius – K. Radzevičius. Jam dirbant baigta statyti (1964 m.) nauja mokykla ir bendrabutis. Pagerėjo moksleivių, gyvenančių atokiau nuo mokyklos, sąlygos. 1959–1961 ir 1975–1988 m. mokyklos direktoriumi buvo V. Pupeikis. Jo iniciatyva pradėta statyti nauja mokykla, priestatas (1978 m.), daugiabutis namas pedagogams. 1988 m. pabaigoje, V. Pupeikiui išėjus į pensiją, direktoriumi kolektyvas išrinko J. Liesį. 2008 m. mokyklai leista siekti gimnazijos statuso, kurį vėliau gavo.
Štėjus

Istorija

Miestas įkurtas 1952 m. netoli to paties pavadinimo kaimo kaip pramonės centras, užsiėmęs urano rūdos, kasamos netoliese esančiame Băița, malimu.

Gyventojai

Pagal 2002 m. Rumunijos gyventojų surašymą mieste gyveno 8637 žmonės.
95,8% gyventojų yra rumunai, 3,7% – vengrai ir 0,5% – kitų tautybių.
Mažuma

Mažuma yra demografinė grupė tam tikroje teritorijoje (valstybėje, regione ir t. t.), kuri tam tikrais specifiniais bruožais skiriasi iš gyventojų daugumos. Tokie specifiniai bruožai gali būti kalba, rasė, religija, moralė, socialinis vaidmuo ir dar daug kitokių. Dėl visuomenėje paplitusių stereotipų mažumos dažnai kenčia nuo prievartos ir atskyrimo. Kalbant apie tautines mažumas, dažnai pabrėžiama, kad mažuma turi turėti savo kaip tautinės mažumos savimonę.
Dauguma – grupė, kuri yra gausesnė už visas kitas, o atskirais atvejais dauguma gali būti laikoma skaičiumi mažesnė, bet didesnę galią turinti grupė.
Muzikos lietus

Muzikos lietus – nepriklausomas muzikos žurnalas, ėjęs nuo 1995 m. liepos 27 d. iki 1998 m. Kaune.

Istorija

Iki 1996 m. – savaitraštis. Tiražas 1995 m. – 1000 egz., 1997 m. – 2000 egz.
Catalina Sandino Moreno

Biografija

Katalina Sandino Moreno gimė Kolumbijos sostinėje, veterinaro ir patologo-anatomės šeimoje. 2000 m. baigė Bogotos Šv. Jurgio mokyklą, po to studijavo privačiame Bogotos Pontificia Javerianos universitete (isp. Pontificia Universidad Javeriana). 2004 m. baigusi Rubeno di Pietro (isp. Rubén Di Pietro) mokyklos aktorystės kursus išvyko į Niujorką. Tais pačiais metais Katalina dalyvavo Marija, pilna malonės filmo atrankoje. Iš atrankoje dalyvavusių 900 merginų Katalina gavo pagrindinį vaidmenį. Pirmasis jos vaidmuo kine aktorei atnešė sėkmę. Ji tapo pirmąja kolumbiete, kuri 2005 m. buvo nominuota JAV Kino meno ir mokslo akademijos premijai – Oskarui.
Filmavimo aikštelėje ji susipažino su fotografu Deividu Michaeliu Elvelu (angl. David Michael Elwell) ir 2005 m. balandžio 15 d. ištekėjo. Vestuvių iškilmės vyko Kartachenoje.
Staiga išpopuliarėjusi aktorė tapo labai paklausi Holivude. Jos sekantys vaidmenys buvo filmuose: Myliu tave, Paryžiau (2006 m.), Greito maisto nacija (2006 m.) ir biografinė drama Če (2008 m.), kuriame Katalina suvaidino Kubos revoliucionierę Aleidą Marčą.
Domas Penikas

Biografija

1929 m. baigė Šiaulių mokytojų seminariją, 1937 m. – ekonomiką Vytauto Didžiojo universitete.
1929–1935 m. dirbo pradžios mokyklos mokytoju, vėliau – Finansų ministerijoje. Bendradarbiavo leidiniuose „Lietuvos aidas“, „Jaunoji karta“. 1944 m. pasitraukė į Vokietiją, kur 1945–1949 m. redagavo laikraštį „Mūsų kelias“ (pasirašinėjo Platūnu, Dovainiu, Verpeniu ir kt. slapyvardžiais). 1949 m. atvyko į JAV, apsigyveno Brukline. 1952–1954 m. vienas iš „Kario“ leidėjų, 1952–1954 m. redaktorius, knygų leidyklos „Vaga“ savininkas.
Parašė pratartis Stasio Matjošaičio-Esmaičio vadovėliams "Gyvoji gamta, ir Žmogaus kūnas" (Dillingen-Donau, 1946), "Negyvoji gamta" (Dillingen-Donau, 1946), "Geografija: Lietuva, svetimi kraštai, žmogus ir Žemė, Žemė pasaulio erdvėje" (Dillingen-Donau, 1946), "Istorija: senų senovė, Lietuvos istorija" (Dillingen-Donau, 1948).1949 m. Vokietijoje išleido savo paties suredaguotą lietuvių rašytojų J. Krumino, Vytauto Tamulaičio, Jurgio Jankaus, Juozo Žukausko, Balio Gražulio, Petronėlės Orintaitės, Pauliaus Jurkaus, Stasio Tamulaičio, Nelės Mazalaitės, Vytauto Alanto novelių rinkinį „Novellen vom Baltischen Meer“, kurį į vokiečių kalbą išvertė Jonas Endrikis Grigolaitis (1902-1957).
Gruzijos karo kelias

Istorija

Kelias žinomas nuo Antikos laikų, minimas Plinijaus ir Strabono „Geografijoje“. 1769 m. keliu pirmą kartą pasinaudojo Rusijos kariuomenė kare prieš Turkiją. XVIII a. pab. Pavelas Potiomkinas pasiuntė 800 žmonių kelio atnaujinimui. 1783 m. jis jau galėjo šiuo keliu nuvažiuoti iki Tbilisio aštuonių žirgų traukiama karieta.
Po to, kai 1801 m. Gruzijos karalystė oficialiai buvo aneksuota ir įjungta į Rusijos imperiją caras Aleksandras I nurodė Rusijos pajėgų Kaukaze vadui generolui Aleksėjui Jermolovui pagerinti kelią, kad būtų palengvintas kariuomenės judėjimas ir komunikacijos. Darbai vyko iki 1863 m. ir kelias buvo paverstas plentu. Vėliau keletą kartų taisytas, gerintas.
Gruzijos karo kelias turėjo svarbų vaidmenį Užkaukazės ekonominiam vystymuisi bei Rusijos-Čerkesijos kare.
Pastaraisiais metais Gruzijos karo kelio vaidmuo mažėjo, daugiausia dėl ilgų eilių ties Rusijos ir Gruzijos siena, nuošliaužų bei Rusijai 2006 m. visiškai uždarius pasienio užkardą. Nuo 2013 m. pasienio užkarda Armėnijos prašymu vėl buvo atidaryta ir judėjimas keliu iš Rusijos į Gruziją atnaujintas. Šiuo keliu daugiausia važiuoja vilkikai iš Armėnijos į Rusiją.
Nepaisant įvairių kliūčių sienos kirtimui, ypač Gruzijos piliečiams, 2013 m. Rusijos atstovas teigė, kad per pasienio patikros punktą praleisti 3 mln. žmonių.
Šiuo metu (2015 m.) Gruzijos pusėje kelias dažnai yra užkimštas vilkikų, nes tranzitu per Gruziją vykstančios transporto priemonės ilgai laukia kol bus įleistos į Rusiją.
Butelio kakliuko laisvoji valstybė

Sukūrimas

Po Kompjeno paliaubų sąjungininkai okupavo Vokietijos teritoriją į vakarus nuo Reino. Norėdami laikyti karines pajėgas ir rytinėje pusėje sąjungininkai praplėtė savo okupacines zonas sukurdami tris pusapvalias teritorijas su 30 km spinduliu, kurių centrai buvo Kelne (britų zona), Koblence (amerikiečių zona) ir Maince (prancūzų zona).
Dėl apsiskaičiavimo prancūzų ir amerikiečių zonos nesusisiekė. Tarpe tarp jų rytinėje Reino pusėje buvo Visperio slėnis, Lorcho ir Kaubo miesteliai ir kaimai Lorchhausen, Sauerthal, Ransel, Wollmerschied, Welterod, Zorn, Strüth ir Egenrod. Supamas okupacinių zonų ir Taunuso kalnų šis nedidelis regionas buvo faktiškai atkirstas nuo likusios Vokietijos ir dėl to turėjo atskirą nuo Veimaro respublikos administraciją. Dėl apskritos okupacinių zonų rytinėje Reino pusėje formos ši teritorija buvo panaši į butelio kakliuką, dėl to taip ir buvo pavadinta, kai 1919 m. sausio 10 d. ji buvo paskelbta nepriklausoma.
Petras Juodelė

Petras Juodelė (g. 1924 m. gegužės 20 d. Pakriauniuose, Obelių valsčius) – Lietuvos birbynininkas, dirigentas, pedagogas.

Biografija

1944 m. Lietuvos Vietinės rinktinės karys savanoris. 1944–1946 m. dirbo Bajorų, Svėdasų mokyklose. 1946–1952 m. griežė Valstybiniame liaudies dainų ir šokių ansamblyje. 1952 m. baigė Lietuvos konservatorijos P. Samuičio ir J. Švedo klasę.
1952–1966 m. dėstė Šiaulių muzikos technikume, 1958–1966 m. direktorius. Vadovavo liaudies instrumentų, pučiamųjų orkestrui ir jo paties 1958 m. įkurtam simfoniniam orkestrui, 1953 m. įkurtam Šiaulių dainų ir šokių ansambliui „Jovaras“. 1966–1995 m. dėstė Vilniaus J. Tallat Kelpšos aukštesniojoje muzikos mokykloje, 1966–1985 m. direktorius, 1967–1971 m. dar ir Lietuvos konservatorijoje. 1975–1980 m. vadovavo Vilniaus medikų dainų ir šokių ansambliui „Rūta“. Su įvairiais muzikos kolektyvais koncertavo Lietuvoje ir užsienyje. 1965 m., 1970 m., 1975 m., 1980 m., 1985 m. Lietuvos dainų švenčių, festivalio „Skamba skamba kankliai“ vyr. dirigentas. Nusipelnęs Lietuvos kultūros veikėjas, Lietuvos nepriklausomųjų rašytojų sąjungos narys, karys savanoris. Šv. Kazimiero ordino Garbės kancleris.
Časlavas

Istorija

Časlavas  istoriją skaičiuoja nuo 800 m., kai buvo statoma gyvenvietė su tvirtove Hrádek. 1250 m. Čekijos karalius Otokaras II šalia įkūrė naują miestą. Husitų karų metais, 1421 m., Bohemijos parlamentas posėdžiavo Časlave ir tvirtino naują husitų vyriausybę.
Per Trisdešimtmetį karą, 1639 m. ir 1642 m., miestą užėmė ir niokojo švedų kariuomenė. Tik VIII–XIX a. miestas galėjo atsigauti po karo ir vėl turėti anksčiau prarasto ekonominio ir politinio centro funkcijas.
1864 m. įkurtas vienas seniausių Bohemijoje regioninis Časlavo muziejus. 1910 m. parapijos bažnyčioje rasta husitų vado, nacionalinio didvyrio Jano Žižkos kaukolė. Jis buvo 1424 m. palaidotas Časlave, tačiau 1623 m. imperatoriaus įsakymu J. Žižkos kapavietė buvo sunaikinta.
Narbono Galija

Istorija

Romėnai sritį nukariavo apie 125 m. pr. m. e. Dabartinis Narbono miestas 118 m. pr. m. e. tapo Romos kolonija, apylinkėse apsigyveno daug romėnų pirklių ir karo veteranų, kuriems už tarnybą buvo suteiktos žemės valdos. Iš pradžių provincija vadinta Transalpine Galija, kartais tiesiog Provincija – iš to kilo dabartinis regiono pavadinimas Provansas. Aukščiausia provincijos valdžia buvo senato skiriamas prokonsulas.
58–49 m. pr. m. e. Narbono Galijos prokonsulu buvo paskirtas Gajus Julijus Cezaris, žymiai išplėtęs provincijos valdas. Valdant imperatoriui Augustui visa Galija 27 m. pr. m. e. padalyta į keturias provincijas, viena jų pavadinta Narbono Galija.
Dėl saulėto palankaus klimato pradėti auginti vynmedžiai, alyvmedžiai, todėl į kraštą kėlėsi daug imigrantų iš Romos. Ilgainiui provincija visiškai romanizuota, ir kitaip, negu kitos Galijos provincijos, pasižymėjo aukštesne kultūra. Iš Narbono Galijos kilęs istorikas Tacitas.
Po Diokletiano reformų III a. pabaigoje Narbono Galija buvo suskaidyta į dvi dalis: Pirmąją Norbono Galiją (lot. Gallia Narbonensis Prima) ir Antrąją Norbono Galiją (lot. Gallia Narbonensis Secunda). Jos priklausė didesnei Vjieno diecezijai. Abu administraciniai vienetai nustojo egzistuoti V a., kuomet čia savo karalystę įkūrė Vestgotai.
Melsvasis ryklys

Charakteristika

Užauga iki 3 m ilgio. Turi tipišką heterocerkinę uodegą ir horizontalius krūtinės pelekus. Abiejose kūno pusėse yra po 5 žiaunų plyšius. Akys su mirksimąja membrana. Gyvagimdžiai.
Izraelio futbolo sistema

Izraelio futbolo pagrindinė kontroliuojanti organizacija – Izraelio futbolo asociacija (hebr. ההתאחדות לכדורגל בישראל), kontroliuojanti nacionalinę vyrų rinktinę, taip pat organizuojanti Izraelio vyrų futbolo čempionatą, bei taurės varžybas, moterų, jaunimo varžybas. Futbolo asociacija įkurta 1928 m. (kaip Izraelio-Palestinos futbolo asociacija), nuo 1929 m. ji yra FIFA nare, 1956-1971 m. asociacija buvo Azijos futbolo konfederacijos (ACF) nare, nuo 1991 m. yra UEFA nare.
Čapultepekas

Čapultepekas (isp. Chapultepec) – uolėta kalva Meksikos sostinės Meksiko vakariniame pakraštyje. Aukštis 60 metrų. Plotas 6,5 km². Kalvoje veikia 4 muziejai, Nacionalinė karo akademija (įkurta 1841 m.). Stovi Čapultepeko rūmai, pradėti statyti 1785 m. Juose 1780–1821 m. veikė Naujosios Ispanijos vicekaraliaus, 1864–1867 m. imperatoriaus Maksimiliano, iki 1940 m. Meksikos prezidentų rezidencija.

Istorija

Ikikolumbiniais laikais Čapultepekas buvo Tenočtitlano priemiestis. Tuomet su juo buvo sujungtas kūlgrinda per telkšojusį Teskoko ežerą. Iš miesto į Tenočtitlaną buvo nutiestas akviadukas. 1325–1521 m. Čapultepeke buvo actekų religinis centras ir valdovų rūmai, vešėjo sodai, buvo pastatyti paminklai valdovams. Po Tenočtitlano žlugimo smarkiai nuniokotas. 1847 m. prie Čapultepeko įvyko lemiamas JAV-Meksikos karo (1846–1848 m.) mūšis, kurį laimėję amerikiečiai užėmė Meksikos sostinę.
Anadyrio rajonas

Geografija

Iš rytų prieina Beringo jūros Anadyrio įlanka. Prateka Anadyrio upė. Telkšo Elgygytgyno, Raudonasis ežerai.

Istorija

Anadyrio rajonas su centru Novo Marijinske (dab. Anadyris) įkurtas 1927 m. Nuo 2008 m. Anadyrio ir Beringo rajonai sujungti į Centrinį rajoną, o centru tapo Ugolyje Kopiai. Tačiau po kelių mėnesių grąžintas Anadyrio pavadinimas ir būstinė Anadyryje.
Suvalkų tarmė

Suvalkų tarmė (lenk. Gwara suwalska) – mirštanti lenkų kalbos tarmė, kuria kalba Suvalkų miesto ir lenkiškosios Suvalkijos dalies gyventojai. Tai tarmė panaši į Vilniaus lenkų ir Balstogės tarmę. Šiai tarmei darė įtaką lietuvių, baltarusių ir lenkų kalbos, kiek mažesne įtaką turėjo rusų ir vokiečių kalbos.
Gintautas Salatka

Biografija

1987 m. baigė Kapsuko Vinco Mykolaičio-Putino vidurinę mokyklą – internatą. 1992 m. baigė Lietuvos žemės ūkio akademiją, inžinierius – elektrikas.
2003–2015 m. Lazdijų rajono savivaldybės administracijos direktorius.
Tėvynės sąjungos Lazdijų rajono skyriaus narys. 2007 m., 2011 m. (mandato atsisakė) ir 2015–2017 m. Lazdijų rajono savivaldybės tarybos narys. 
Sutuoktinė Ilona, duktė Sofija.
Turn Off the Light

Pasirodymas topuose

Tuo metu kai daina išėjo, ji tapo sėkmingesnė negu „I'm like a Bird“. Naujoje Zelandijoje daina pasiekė aukščiausiąją pirmą vietą ir išbuvo tope net dvidešimt septynias savaites. Tai pirmasis Nelly singlas, pasiekęs RIANZ tope pirmąją vietą. Be to, metų galo tope šis singlas pasiekė antrąją vietą. Tai kol kas sėkmingiausia Nelly daina šioje šalyje.
2001 m. spalio 30 d. šis singlas pasiekė penktąją poziciją Billboard Hot 100 tope. Tai buvo sėkmingiausias Furtado singlas JAV iki 2006 m. jos singlo „Promiscuous“, kuris pasiekė pirmąją vietą. Dainos remiksas su reperiais Ms. Jade ir Timbaland buvo išleistas, taip pat šokių muzikos remiksas šio singlo pasiekė Billboard Hot Dance Music/Club Play tope #1 vietą.
Australijoje ši daina pasiekė septintąją vietą, ir ARIA tope išbuvo dvidešimt vieną savaitę. Ketvirtąja poziciją šiai dainai reikėjo tenkintis Jungtinėje Karalystėje. Tiek Australijoje, tiek JK ši daina tapo antruoju Nelly top 10-tuko singlu.
Europoje ši daina nepasiekė tokių pačių vietų, kaip Okeanijoje ar Šiaurės Amerikoje. Belgijoje singlas pasiekė pirmąją vietą, Izraelyje, Šveicarijoje, Airijoje ir Norvegijoje „Turn Off the Light“ pasiekė top 5-tuką.
Vytauto parko liepa

Vytauto parko liepa – valstybės saugomas gamtos paveldo objektas Kauno ąžuolyno Vytauto parke. Liepa auga parko šlaite netoli Parodos gatvės, kaimynystėjė – atrakcionų aikštelė.

Istorija

Kauno miesto tarybos 2008 m. balandžio 10 d. sprendimu Vytauto parke auganti mažalapė liepa paskelbta Kauno miesto savivaldybės saugomu gamtos paveldo objektu. Patvirtinus parke augančiai liepai savivaldybės saugomo gamtos paveldo objekto statusą, atsirado galimybės skirti daugiau dėmesio tiek rūpinantis šiuo medžiu, tiek jį pristatant visuomenei.
Jura

Klimatas ir gyvūnija

Praėjus triaso periodui, klimatas tapo drėgnesnis. Paparčiai, spygliuočiai ir ginkmedžiai dengė didžiąją dalį sausumos. Išsivystė naujos dinozaurų rūšys, mintančios vešlia augalija. Vieni jų buvo zauropodai. Grobio gausa leido suklestėti kitoms mėsėdžių dinozaurų rūšims. Ore skraidė vabzdžiai, pterozaurai, pirmųjų paukščių rūšys.

Juros paleogeografija

Ankstyvosios juros metu Pangėjos superkontinentas suskilo į Šiaurės Ameriką, Euraziją ir Gondvaną. Atlanto ir Tetijos vandenynai buvo siauri. Vėlyvosios juros metu pradėjo skilti ir Gondvanos superkontinetas. Kaip ir triaso periode, juros metu nebuvo ledynmečio. Prie Žemės ašigalių nebuvo sausumos plotų, todėl klimatas buvo švelnus, šiltas.