google/wiki40b huggingface dataset:
Joana Serafinaitė

Joana Serafinaitė (1903 m. sausio 4 d. Glasgowe – Škotija, Didžioji Britanija), vargonininkė ir chorvedė.

Biografija

Studijavo Scottish National Academy of Music fortepijono, vargonų ir dainavimo meną.
Nuo 1935 pradėjo vargonininkauti ir vadovauti Glasgowo lietuvių chorui, kuris giedojo per lietuvių pamaldas bažnyčioje ir nemažai koncertavo. Taip pat vadovavo Bellshillo ir kitų vietovių lietuvių chorams. 1938 suorganizavo pirmą visos Škotijos lietuvių dainų šventę. Glasgowo lietuvių choras ir tautinių šokių grupė Škotijos vyriausybės kvietimu du kartus koncertavo Edinburgho aikštėse, ne kartą pasirodė Škotijos ir Anglijos miestuose. J. Serafinaitė daug koncertavo kaip solistė vargonininkė, dažnai ir kaip dainininkė Škotijos lietuvių kolonijose. Draugija užsienio lietuviams remti 1939 ją apdovanojo ypatingu raštu. Joanos sesuo Elena irgi muzikė.

Šaltinis

Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999. Informacijos publikavimui gautas žodinis autoriaus leidimas.
Vytautas Narušis

Biografija

1994 m. baigė Lietuvos veterinarijos akademiją, veterinarijos gydytojas.
Privatus veterinarijos gydytojas, ŽŪB „Valavičiai“ pirmininkas.
Nuo 2001 m. buvo partijos Tvarka ir teisingumas (liberalai demokratai) Marijampolės skyriaus narys.
2007–2011 m. ir nuo 2011 m. Marijampolės savivaldybės tarybos narys. 
Lietuvos Vytautų klubo Marijampolės skyriaus pirmininkas. Sutuoktinė Vilija, vaikai Vytenis, Mindaugas.
Tbilisis

Istorija

Tbilisį V amžiuje įkūrė Gruzijos karalius Vachtangas I Gorgasalis (Vakhtang I Gorgasali) (452-502). Tbilisio vietoje jau nuo IV a. buvo nedidelė gyvenvietė. VI-VII a. Tbilisis buvo Gruzinų Kartlijos karalystės sostinė, o nuo VII a. jį užvaldė musulmonai arabai, kurie čia įkūrė Tbilisio emyratą. XI a. Emyratas atiteko seldžiukams, ir tapo paskutiniu musulmonų avanpostu Gruzijoje. 
 
1122 m. po sunkių kovų Gruzijos karaliaus Dovydo Statytojo pajėgos įžengė į Tbilisį. Po šio mūšio Dovydas perkėlė savo rezidenciją iš Kutaisio į Tbilisį, padarydamas jį sostine. Nuo XV a. Gruzijai galutinai suskilus, šis miestas tapo Kartlijos karalystės sostine.
1801 m. Kartlija kartu su Tbilisiu perėjo Rusijai. 1918-1921 m., Gruzijos nepriklausomybės laikotarpiu, Tbilisis vėl tapo sostine. 1921 m. Gruzijos demokratinę respubliką okupavo Tarybų Rusija, ir Tbilisis tapo Užkaukazės socialistinė federacinė tarybų respublika sostine, vėliau – Gruzijos tarybų socialistinės respublikos sostine. 1991 m. balandžio 9 d. Tbilisis tapo nepriklausomos Gruzijos respublikos sostine.
2015 m. birželio 14 d. po didelių liūčių Tbilisyje kilo pragaištingas potvynis, suniokojęs Verės upės slėnyje įsikūrusį Tbilisio zoologijos sodą.

Tbilisio tautos

Tbilisis yra daugiatautis miestas: jame gyvena daugiau nei 100 tautybių žmonių. Apie 80 % gyventojų sudaro gruzinai, taip pat yra gana gausios rusų, armėnų bei azerbaidžaniečių bendruomenės. Mažesnėmis grupėmis gyvena abchazai, osetinai, ukrainiečiai, graikai, žydai, estai, vokiečiai, kurdai.

Religija

Daugiau nei 85 % Tbilisio gyventojų išpažįsta įvairias krikščionybės formas, tarp kurių gausiausia yra Gruzijos stačiatikių bažnyčia. Rusijos stačiatikių bažnyčia bei Armėnų apaštališkoji bažnyčia taip pat turi gausias tikinčiųjų gretas. Liuteronai, baptistai ir keletas kitų grupių sudaro mažumą tarp krikščionių. Apie 8 % gyventojų išpažįsta islamą (daugiausia sunitų pakraipos). Judaizmą praktikuoja 2 %. Tbilisis per visą savo istoriją garsėjo religine tolerancija. Tai ypač aiškiai matoma senamiestyje, kuriame bažnyčią, mečetę ir sinagogą galima išvysti mažiau nei 500 m. atstumu viena nuo kitos.
Draugas (Šakiai)

Istorija

Iki 1950 m. buvo Šakių apskrities laikraštis, 1950–1991 m. – LKP Šakių rajono komiteto ir LDT leidinys, nuo 1991 m. sausio 10 d.– nepriklausomas laikraštis. Steigėja ir leidėja UAB „Draugas“, vėliau UAB „Daugtaškis“.
Iki 1950 m. vadinosi „Tikrasis kelias“, 1950–1962 m. – „Socialistinis kelias“, nuo 1962 m. balandžio 25 d. – „Draugas“. 1945–1946 m. ėjo vienąkart-dukart, 1947–1948 m. – dukart-triskart, 1950–1990 m. – triskart, nuo 1990 m. – dukart per savaitę. Spausdino Šakių spaustuvė, nuo 1980 m. Vilkaviškio spaustuvė. Tiražas 1945 m. – 3000 egz., 1987 m. – 12 900 egz. 1993 m. – 8600 egz., 1997 m. – 4300 egz.
Laikraštyje dirbo žurnalistai Joana Aleksiukienė, Benjaminas Bagdzevičius, Juozas Bakšas, Justinas Baltrušaitis, Algimantas Krapavickas, Algimantas Antanas Naujokaitis, Juozas Noreika, Zita Zokaitytė.
Bangpūtys

Šaltiniai

Matas Pretorijus (apie 1690 m.) pirmą kartą minėjo bangputtys – ein Gott des Sturms („audros dievas“). Vėliau keletas žodynų – 1747 m. Ruigio, 1800 m. Mylkės – kartojo ir įvairino ši teiginį. Pretorijus, remdamasis Jonu Bretkūnu, teigė, esą žvejai Bangpūčio garbei tam tikru metu maudydavosi, o pavasarį žvejodami mariose, kepa pirmąją lydeką, taip pat jo garbei esą laikė kelis vaidilučius, vadinamus naručiais (naruttes), kurie nerdavę į vandenį ir bendraudavę su vandeniais. Bangpūčiui tai pat būdavo aukojamas šaukštas.

Minimas 1825 m. Liudviko Rėzos 32-oje dainoje nuo Klaipėdos. L. Rėza prilygino Bangpūtį Neptūnui. Dainoje, prasidedančioje Išbėg’ išbėgo / Iš Rusnės kiemo yra tokios eilutės, nusakančios Bangpūčio rūstybę už tai, kad žvejai sugavo jo „jūrų veršius“:
O ir supyko

Bangų dievatis –

Pakilo šiaurys vėjatis.

– Ai drauge, drauge,

Tavorščiau mano,

Mesk aukso inkarėlį!

Tegul terita

Bangputys valtį

Ant aukso inkarėlio!

– Ai drauge, drauge,

Tavorščiau mano,

Lipk masto viršūnėlėn!
XIX a. viduryje šis vardas iš žmonių atminties jau buvo išblėsęs. Vilius Kalvaitis 1888–1894 m. Klaipėdos krašte dar užfiksavo Rėzos užrašytos dainos variantą su minimu Bangpūčiu.

Tyrimai

Tyrinėtojai nesutaria, ar Bangpūtys tapatus kitiems žinomiems pajūrio vėjų dievams – Vėjopačiui bei Bardaičiui ar Gardaičiui. Hermanas Useneris, Jonas Basanavičius, Jonas Šliūpas ir kiti Vėjopatį skiria nuo Bangpūčio ir laiko pirmąjį vėjo dievu. Kiti Pranė Dundulienė, Gintaras Beresnevičius, Libertas Klimka Vėjopatį tapa­tina su Bangpūčiu. Algirdas Julius Greimas svarsto, kad Bangpūtys nebūtinai tik pajūrio dievas, žinomas Lietuvos vakaruose, o gaivališka dievybė, lengvai supykinama, ban­giai (t. y. „smarkiai, stipriai, baisiai") pasireiškianti audromis ir vėtromis, ant vandens ir ant žemės, lietumis ir snie­gu, tačiau šaltiniai byloja, kad Bangpūtys buvo žinomas tik Pamario žvejams. Dainius Razauskas pastebi, jog patikimiau būtų Bangpūtį laikyti viena Vėjopačio, kaip visų vėjų Viešpačio, apraiškos ar funkcijų personifikacija, „taip pri­pažįstant dalinę, arba sąlygišką, tapatybę". Anot Rimanto Balsio, hipotetiškai galima teigti, jog Bardaitis ir Vėjopatis (Bangpūtys) – tas
pats dievas, tik prūsų ir vakarinių lietuvių skirtingai vadintas.
Kasmetinėje šventėje „Palangos stinta“ prie jūros sutinkamas jūrų dievas Bangpūtys.
Omar Bongo

Politinė karjera

Po Gabono nepriklausomybės paskelbimo 1960 m. Bongo po truputį kilo politinės karjeros laiptais. Jis pradėjo dirbti su tuo metu prezidento pareigas einančiu Leon M'ba. 1964 m. šalies prezidentas buvo pagrobtas, o Bongo buvo laikomas karinėje bazėje šalies sostinėje, kol po dviejų dienų šalies prezidentas grįžo į savo postą.
1966 m. šalies prezidentas paskelbė Bongo šalies viceprezidentu. Po metų vykusiuose rinkimuose šalies prezidentas išliko savo poste, tad Bongo irgi toliau dirbo šalies prezidentūroje. Tais pačiais metais M’ba mirė, o nauju šalies prezidentu tapo Omar Bongo.
1973 m. Bongo priėmė islamo tikėjimą ir pakeitė savo vardą iš tuo tuo metu buvusio Albert-Bernard Bongo į Omar Bongo. 2003 m. prie savo pavardės Omaras naudoja ir Ondimba.
2003 m. buvo pakeistos konstitucijos nuostatos, kurios nurodė, kiek kadencijų šalį gali valdyti tas pats prezidentas. Nuo to laiko Bongo dingo visos kliūtys dalyvauti visuose iš eilės rinkimuose į šalies prezidentus. 2005 m. rinkimuose jis gavo 79,2 % žmonių balsų ir gavo teisę šalį valdyti dar 7 metus.
2009 m. gegužę Bongo suspendavo savo pareigas ir išvyko gydytis nuo vėžio į Ispaniją. Prezidentas birželio 8 d. mirė Barselonos ligoninėje.
Neurologija

Neurologija – medicinos šaka, atliekanti smegenų, nervinių sutrikimų diagnostinius tyrimus. Neurologija taip pat laikoma neuromokslų sritimi.
Neurologija tradiciškai siejama su jai giminga medicinos šaka – psichiatrija, suvokiant ją kaip nervų terapiją. Abi sritis sieja kai kurie tyrimo objektai.
Neurochirurgija – bendrosios chirurgijos šaka, ji nepriklauso neurologijai. Neurobiologija – biologijos sritis.
Smurgainių rajonas

Geografija

Didžioji dalis srities yra Naručio-Vilijos aukštumoje, pietinę dalį užima kalvota Ašmenos aukštuma. Joje yra aukščiausia rajono vieta – Milidovskajos kalva (320 m). Pagrindinė upė – Vilija (su intakais Ašmena, Aksna, Kernava, Kužecas), taip pat yra dalis Nemuno intako Beržūnos baseino. Yra keletas ežerų (didžiausi – Svierių, Višnevskio). Miškingumas – 38 % (pušynai, eglynai, beržynai, ąžuolynai).
P-80 Shooting Star

Kūrimo istorija

1943 buvo gerai žinoma, kad naciai ekspermentuoja su reaktyvinias varikliais ir tuoj gali pasirodyti gal net garso greitį pasieksiantys naikintuvai. Amerikiečių būsimo atkirčio projektas vadinosi XP-80. Buvo pagaminta tik 15 šio prototipo vienetų bandymams. Bandymai neturint jokios patirties su visiškai naujo tipo varikliais ir tokiais kaip pilotai vadino "velniškais" greičiais ir pagreičiais pasirodė labai pavojingi. Per bandymus keturi prototipai sudaužyti ir du pilotai Burcham ir itin gabus asas majoras Richard Bong žuvo, LeVier sunkiai sužeistas. Nepaisant tokių tragiškų kliūčių po bandymų kiek patobulintas P-80 pateko į masinę gamybą.
Saulės delta

Saulės delta – knygų leidykla, nuo 1990 m. veikianti prie Lietuvos kultūros fondo. Steigėjas – Šiaulių krašto knygų leidėjų draugija prie Šiaulių kultūros fondo.

Istorija

Pirmąsias lietuviškas knygas Šiauliuose išleido spaustuvininkas Isakas Brevda. Jo spaustuvė veikė 1906–1915 m. ir dar kurį laiką po Pirmojo pasaulinio karo. 1922–1940 m. Šiauliai tapo vienu svarbiausių knygų leidimo centrų. Tačiau šį švietėjišką darbą nutraukė Antrasis pasaulinis karas ir penkis dešimtmečius trukusi Lietuvos okupacija. Knygų leidyba Šiauliuose atnaujinta 1990 m., kai pasirodė Huberto Smilgio knyga „Iš Tėviškės rankų“ apie Ventos, Kražantės ir Dubysos krašto istoriją. 1991 m. gruodžio 16 d. Lietuvos kultūros fondo Šiaulių krašto tarybos iniciatyva sudaryta leidybos grupė, kuriai vadovauti paskirta pedagogė Jadvyga Kauneckienė. 1992 m. sausio 9 d. knygų leidybos grupė reorganizuota į knygų leidyklą „Delta“, kurios pavadinimas pakeistas į „Saulės delta“, kultūros fondui Lietuvos Respublikos Vyriausybės 1992 m. lapkričio 5 d. potvarkiu Nr. 1064 p. ir 1993 m. vasario 17 d. potvarkiu Nr.117 p. „Dėl kai kurių knygynų perdavimo“ perėmus nuo privatizavimo gelbėjamą nedidelį knygynėlį. Leidykla nuo 2000 m. ir veikė šio knygyno administracinėse patalpose.
Jau pirmaisiais leidiniais, A. Gumuliausko knygomis „Saulės mūšis“, jaunajam skaitytojui skirta „Kęstučio pabėgimas“, Šiaulių žemės poetų kūrybos rinktine „Kas esi“, knyga apie Šiaulių burmistrą, VLIK'o vadovybės narį, Lietuvos patriotą Jackų Sondeckį „Gyvenimas Lietuvai“, šiauliečio dailininko A. Vasiliausko septynių paveikslų ir kompozitoriaus A. Bružo muzikos kūrinių ciklo „Malda negrįžusiems“ ir kitais leidiniais „Saulės delta“ įrodė užsibrėžusi spausdinti įdomius, prasmingus, Šiaulių kraštui ir visai Lietuvai reikalingus kūrinius. Leidykla nustebina užmoju leisti knygas, iš kurių nebus didelio pelno, nes tai ne detektyvai ar meilės romanai.
„Saulės deltoje“ darbuojasi dailininkė docentė Gražina Šimoliūnienė, dizaineriai Šarūnas Škimelis, Kęstutis Musneckis, redaktoriai Stasys Bulzgis, docentė Regina Petkevičienė. Knygos leidžiamos ne tik lietuvių, bet ir vokiečių, rusų, latvių kalbomis. Neseniai pradėta leisti knygų serija „Šiaulių miesto Garbės piliečiai“, parengti ir išleisti Europos literatūros dienų Šiauliuose almanachai „Po Šiaurės dangum“, atnaujinta Pelikso Bugailiškio iki karo leisto tęstinio „Šiaulių metraščio“ leidyba.
1983 m. Copa América

Varžybos

Paragvajus, kaip titulą ginanti komanda, žaidė iš karto pusfinalyje.
Elektros pavara

Elektros pavara – elektromechaninė sistema, verčianti judėti darbo mašinos įtaisus, atliekančius vykdomąsias operacijas. El. pavarose elektros energija paverčiama mechanine ir atvirkščiai, todėl ši savybė plačiai taikoma gamyboje. Šiuolaikinėje pramonėje vis dažniau taikomos automatizuotos el. pavaros, sugebančios savarankiškai paleisti ir sustabdyti variklį, pasirinkti sukimo kryptį, reguliuoti ir pasirinkti reikiamą sukimo greitį, kontroliuoti sukimo momentą bei apsaugoti sistemą nuo perkrovų ir gedimų.
Al-Masry SC

Istorija

Klubas buvo suformuotas 1920 m. Užsiima futbolu, rankiniu, žolės rieduliu, plaukimu, atletika.
Futbolo komanda 1998 m. iškovojo Egipto futbolo taurę.
KF Kaolini

Istorija

Klubas įkurtas 1979 m.
Dalyvavo šalies Pirmos futbolo lygos pirmenybėse. 2010/2011 m. sezone liko 14 vietoje.
Kazys Daukšas

Kazys Daukšas (1905 m. vasario 25 d. Sakaluose, Pakruojo raj. – 1985 m. gruodžio 18 d. Vilniuje, palaidotas Antakalnio kapinėse) – mokslininkas, pedagogas, visuomenės veikėjas, propagandinis ateistas, Vilniaus universiteto analitikų mokyklos pradininkas.

Biografija

Gimė stambaus ūkininko šeimoje. 1919–1925 m. mokėsi Šiaulių valstybinėje gimnazijoje. 1925 m. įstojo į Lietuvos universiteto (nuo 1930 m. – Vytauto Didžiojo – VDU) Matematikos – gamtos fakulteto Fizikos – chemijos skyrių. Baigė 1931 m.
Baigęs studijas dvejus metus dirbo Valstybinėje technikos – chemijos laboratorijoje, o 1933 m. vėl grįžo į universitetą, Neorganinės ir analizinės chemijos katedros asistentas. 1936 m. apgynė daktaro disertaciją. 1937–1938 m. stažavosi Graco (Austrija) aukštojoje technikos mokykloje, 1939 m. apgynė habilitacinį darbą ir buvo paskirtas VDU Neorganinės ir analizinės chemijos katedros privatdocentu. 1940 m. su visu Matematikos – gamtos fakultetu persikėlė į Vilnių, išrinktas Neorganinės ir analizinės chemijos katedros vedėju ir vadovavo jai iki 1981 m.
Pirmasis 1945 m. spalio 10 d. pradėjusio veikti savarankiško Vilniaus universiteto Chemijos fakulteto dekanas (iki 1946 m.), 1945–1946 m. – pirmasis Vilniaus pedagoginio instituto Chemijos katedros vedėjas. 1946–1948 m. dėstė chemiją ir Vilniaus dailės institute. 1945–1956 m. – Lietuvos mokslų akademijos Chemijos ir cheminės technologijos instituto direktorius.
Ilgametis Lietuvos aukštųjų mokyklų ir mokslo įstaigų darbuotojų profsąjungos organizacinio komiteto pirmininkas. 1958–1982 m. Dmitrijaus Mendelejevo chemikų draugijos Lietuvos respublikinės valdybos pirmininkas, aktyvus „Žinijos“ draugijos valdybos narys, daugelio mokslinių tarybų pirmininkas ir narys. Vienas ar su kolegomis vadovavo 11 disertantų.
Išspausdino 140 mokslo populiarinimo ir publicistinių knygų, brošiūrų ir atskirų straipsnių laikraščiuose bei žurnaluose. Pirmąjį savo vadovėlį VDU studentų chemikų draugijos padedamas išleido 1936 m. Vienas ar su kolegomis parašė 7 vadovėlius ir mokymo priemones, kurios išleistos 13 leidimų maždaug po 40 tūkst. egzempliorių bendru tiražu. Šios knygos atliko ir didelį lietuviškosios cheminės terminijos norminimo darbą, kurį užbaigė 1960 m. parašytas pirmasis lietuviškas aiškinamasis „Chemijos žodynas“.
Buvo ateistinės ideologijos Sovietų Sąjungoje šauklys. Į klausimą apie gyvenimo tikslą atsakė „Tikslas? O kas jį žino? Yra potraukis gyventi – gyvename, o kai tas potraukis susilpnėja – kariamės, nuodijamės, skandinamės, šaunamės. Kas labai svarsto gyvenimo prasmę, pateks į psichinę ligoninę.“
Panevėžio apygardos administracinis teismas

Panevėžio apygardos administracinis teismas – vienas iš 5 apygardų administracinių teismų Lietuvoje. Adresas - Respublikos g. 62, Panevėžys, LT-35158.
Nagrinėja administracines bylas, kuriose bent viena iš šalių yra valstybė, savivaldybė arba valstybės ar savivaldybės institucija, įstaiga, tarnyba, tarnautojas. Taip pat bylas dėl administracinių teisės pažeidimų, kuriose nutarimus yra priėmę valstybės įgaliotų institucijų pareigūnai. Įkurtas 1999 m. (kaip ir kiti administraciniai teismai Lietuvoje).

Teisėjai

Teismo pirmininkas - Ramūnas Gadliauskas (g. 1967 m.). Dirba 4 teisėjai.
Paleobalkanų kalbos

Paleobalkanų kalbos – sąlyginis pavadinimas keleto indoeuropiečių kalbų, kurių vartotojai iki romėnų užkariavimo ir, matyt, tam tikrą laiką po to gyveno Balkanuose. Pagal kilmę šios kalbos nesudaro vieningos grupės, pavyzdžiui, ilyrų ir mesapių kalbos – aiškiai kentuminės, o kitos (trakų, dakų) – sateminės.
Jerzy Ignatowicz

Ježis Ignatovičius (lenk. Jerzy Ignatowicz, 1914 m. rugpjūčio 27 d. Seinuose – 1997 m. rugpjūčio 30 d. Varšuvoje) – Lenkijos teisininkas, teisėtyrininkas civilistas ir šeimos teisės specialistas, Lenkijos Aukščiausiojo Teismo teisėjas Liublino Marijos Sklodovskos-Curie universiteto profesorius, habilituotas mokslų daktaras. Lenkijos civilinės teisės reformatorius, daugybės straipsnių teisės klausimais autorius.
Žiurkė (kinų zodiakas)

Žiurkė – pirmasis iš dvylikos metų ciklo gyvūnų, sutinkamų kinų zodiake. Žiurkės metai yra siejami su žemės šakos simboliu 子.
Šio gyvūno elementas – vanduo, o laikas – 23–1 val., tada žiurkės aktyviai ieško maisto.
Metų laikas – žiema, o mėnuo – gruodis.
Spalvos – mėlyna, auksinė, žalia. Skaičiai – 2 ir 3.
Labiausiai atitinkantis Vakarų horoskopo ženklas – Šaulys.
JJPF Kaunas

Istorija

Komanda suburta prie Juliaus Janonio popieriaus fabriko, kuris tokiu vardu buvo žinomas 1940–1990 m. (iki tol jis buvo Petrašiūnų popieriaus fabrikas). Apie 1960 m. ketvirtis visų įmonės darbuotojų priklausė sporto kolektyvui.  Atgavus Nepriklausomybę įmonė nuo 1993 m. buvo AB „Kauno popieriaus fabrikas“.
Petras Gaučas

Petras Gaučas (1942 m. balandžio 7 d. – 2000 m. lapkričio 19 d.) – Lietuvos geografas, kartografas.

Biografija

1950–1961 m. mokėsi Krakių vidurinėje mokykloje, kurią baigęs įstojo į Vilniaus universiteto Gamtos mokslų fakultetą studijuoti geografijos ir kartografijos specialybės. 1966 m. su pagyrimu baigė studijas ir ėmė dirbti GMF Kartografijos laboratorijoje vyr. laborantu, vėliau – inžinieriumi, vyr. inžinieriumi. 1971–1991 m. ir 1993–1994 m. vadovavo šiai laboratorijai, o 1991–1993 m. dirbo vyr. redaktoriumi. 1995 m. Kartografijos laboratorija buvo reorganizuota į Kartografijos centrą, kuriame dirbo Teminės kartografijos sektoriaus vedėju.
1997 m. birželio 19 d. apgynė disertaciją tema „Etnolingvistinė Rytų Lietuvos gyventojų raida XVII a. pirmoje pusėje-1939 m.“, už kurią jam buvo suteiktas fizinių mokslų daktaro laipsnis.
1998–2000 m. Kartografijos centre dirbo sektoriaus vedėjo-mokslo darbuotojo pareigose.

Publikacijos

Vadovavo sudarant žemėlapių autorinius maketus „Lietuvos TSR atlasui“, išleistam 1981 m. Už šio leidinio parengimą kartu su kitais bendraautoriais jam buvo suteikta Valstybinė premija.

1982–1989 m. jis vadovavo „Didžiojo Lietuvos atlaso“ rengimo darbams, vėliau – „Lietuvos istorijos atlaso“ žemėlapių autorinių maketų sudarymui.
Padėjo sudaryti žemėlapius mokykliniams geografijos atlasams (IX kl. išleisti 1996, 1997 ir 1999 m.). Paskelbė spaudoje daugiau kaip 100 straipsnių, iš jų 32 – mokslinius.
Langinė kregždė

Paplitimas

Lietuvoje dažna ir gausi miestuose.

Išvaizda

Yra mažesnė už šelmeninę. Nuo kitų kregždžių skiriasi baltu antuodegiu bei trumpesne mažai iškirpta uodega.
Nacionalinis Susirinkimas (Pietų Korėja)

Rinkimai

Rinkimai vyksta kas ketverius metus. Balsavimo teisę turi visi 19 metų sulaukę Pietų Korėjos piliečiai. Kiekvienas rinkėjas turi 2 balsus, kurių vieną gali skirti vienmandatės apygardos kandidatui, o kitą - visos valstybės mastu iškeltam partijos sąrašui. 
Rinkimuose naudojama mišri rinkimų sistema: 243 vietos paskirstomos pagal mažoritarinę sistemą vienmandatėse apygardose, o likusios 56 pagal proporcinę sistemą tų partijų sąrašams, kurios perkopė 3 % balsų barjerą.

Funkcijos

Parlamentas turi galią siūlyti ir priimti įstatymus, įskaitant biudžeto tvirtinimą. Sprendimai laikomi priimtais kuomet balsavime dalyvauja daugiau nei pusė parlamento narių ir dauguma jų pasisako už. Įstatymas įsigalioja jį patvirtinus prezidentui. Prezidentas taip pat gali grąžinti įstatymą svarstyti iš naujo, pateikdamas savus pasiūlymus, tačiau parlamentas gali priimti pirminį variantą jeigu balsavime dalyvauja daugiau nei pusė parlamento narių ir du trečdaliai iš jų pasisako už. 
Parlamentas taip pat turi galią siūlyti nuo pareigų nušalinti prezidentą, ministrą pirmininką ar bet kurį ministrą, konstitucinio teismo teisėjus bei kitus pareigūnus, dalyvauti tarptautinių sutarčių ratifikavime, karo paskelbime, bei kita.

Istorija

Nacionalinis Susirinkimas kilo iš Steigiamojo Susirinkimo, įsteigto 1948 m. birželį. Jo nariai buvo išrinkti dvejų metų kadencijai per tų pačių metų gegužę vykusius rinkimus. Iš numatytų 300 vietų 198 buvo skirtos Pietų Korėjos žemyninei daliai, 2 užėmė Čedžu salos atstovai (rinkimai vyko 1949 m. gegužę, numalšinus ten vykusį sukilimą), o likusios 100 buvo numatytos Šiaurės Korėjai, tačiau nebuvo užimtos. Steigiamasis Susirinkimas darbą pradėjo 1949 gegužės 31 d. ir pirmininku išsirinko I Singmaną. Tų pačių metų liepos 12 d. buvo priimta šalies konstituciją, o rugpjūtį I Singmanas išrinktas prezidentu (tuo metu steigiamasis susirinkimas veikė ir kaip rinkėjų kolegija).
1950 m. birželį įvyko antrieji rinkimai ir buvo oficialiai įsteigtas 210 narių turintis Nacionalinis Susirinkimas, o kadencija pratęsta iki ketverių metų. Po 1960 m. liepos mėnesį priimtų konstitucijos pataisų parlamentas tapo dviejų rūmų ir susidėjo iš aukštesniųjų Kanclerių rūmų ir žemesniųjų Atstovų rūmų. Tačiau tai truko neilgai, nes po 1961 m. gegužės 16 d. karinio perversmo parlamentas buvo apskritai panaikintas ir atkurtas tik po daugiau nei dvejų metų (1963 m. lapkričio mėnesį) kaip vienų rūmų Nacionalinis Susirinkimas.
Nuo 1972 iki 1979 m. trečdalį (73 ir 219) parlamento narių skirdavo Nacionaline Konferencija Už Susivienijimą vadinama rinkėjų kolegija. 
1980 m. spalį Nacionalinis Susirinkimas vėl buvo panaikintas ir jį pakeitė Nacionalinio Saugumo Įstatymų Leidžiamoji taryba, kurios narius skirdavo prezidentas. Tačiau po pusės metų (1981 m. kovą) institucija vėl buvo atkurta. Iš 276 tuometinio Nacionalinio susirinkimo vietų 184 buvo renkamos vienmandatėse apygardose, o likusios 92 proporcingai padalintos partijoms, laimėjusioms bent penkias vietas.
Pradedant Šeštąja respublika Nacionalinis Susirinkimas įgavo dabartinę formą.
Radviliškio Vaižganto gimnazija

Istorija

1992 m. susidarė iniciatyvinė grupė gimnazijai įkurti, direktoriaus įsakymu sudaryta darbo grupė gimnazijos pirminių dokumentų paruošimui. Rajono valdybos Švietimo skyriui pateikta mokyklos paraiška steigti gimnaziją. 1993 m. kovo-balandžio mėn. rajono valdybos Švietimo skyrius, patikrinęs mokyklos pasiruošimą gimnazinių klasių veiklai, pateikė išvadą, kad mokyklos kolektyvo veikla atitinka reikalavimus, keliamus gimnazijai, yra reikiama materialinė bazė. 1993 m. gegužės mėn. Švietimo ir mokslo ministerijos Kolegijos nutarimu leista atidaryti gimnazines klases. 1993 m. gegužės mėn. įvyko pirmieji stojamieji egzaminai į gimnazijos klases, mokslo metus pradėjo 2 klasės – 19 realistų ir 18 humanitarų. Gimnazinėse klasėse dirbo 21 mokytojas. 1994 m. pavasarį pirmuosius keliamuosius egzaminus į antrąją klasę laikė 32 gimnazistai.
1995 m. rugsėjo mėn. mokyklą aplankiusi LR Švietimo ir mokslo ministerijos specialistų grupė nusprendė, kad mokykla turi realias galimybes tapti gimnazija. 1996 m. gegužės 30 d. LR Švietimo ir mokslos ministerijos kolegija, pritardama gimnazijos tarybos išvadoms, nutarė nuo 1996 m. rugsėjo 1 d. suteikti gimnazijos statusą Radviliškio Vaižganto vidurinei mokyklai. Nuo 2017 m. po reorganizavimo gimnazija išregistruota.
Gireišiai (Rokiškis)

Struvės punktas

Struvės geodezinio lanko punkto aplinkos tvarkymo projektas įgyvendintas Europos Sąjungos struktūrinių fondų ir rajono biudžeto lėšomis 2012 m. pabaigoje.
2013 m. birželio mėn. vandalai apgadino objekto elementus, tame tarpe nuplėšė kelias stilizuotas aliuminio plokštes nuo apžvalgos aikštelės tako.