google/wiki40b huggingface dataset:
Raimundas Alekna

Biografija

1977 m. baigė Panevėžio internatinę sporto mokyklą. 1985 m. baigė Kauno medicinos institutą, po metų – psichiatrijos internatūrą, įgijo gydytojo psichiatro kvalifikaciją. 1993 m. suteikta gydytojo psichiatro aukščiausioji kvalifikacinė kategorija, 1997 m. – gydytojo psichoterapeuto pirma kvalifikacinė kategorija.
1986–1988 m. Panevėžio miesto greitosios medicininės pagalbos stoties ir Respublikinės Panevėžio ligoninės gydytojas psichiatras, 1988–1990 m. poliklinikos psichoneurologijos skyriaus vedėjas. 1990–1992 m. Kauno medicinos akademijos Psichiatrijos klinikos asistentas. 1992–1995 m. Respublikinės Panevėžio ligoninės Psichosomatinio skyriaus vedėjas. 1988–1990 m. ir 1992–1995 m. neetatinis Panevėžio krašto vyriausiasis psichiatras. 1995–1997 m. Panevėžio miesto savivaldybės mero pavaduotojas.
1997–2000 m. Seimo narys, 1997 m. Sveikatos apsaugos ministerijos sekretorius. 1999 m. birželio 10 d. – 2000 m. lapkričio 10 d. LR Sveikatos apsaugos ministras. 2000–2002 m. Vilniaus Aušros vartų ligoninės vyriausiasis gydytojas, 2002–2013 m. Vilniaus psichoterapijos ir psichoanalizės centro direktorius, nuo 2013 m. – Ąžuolyno klinikos direktorius.  2010–2011 m. Vilniaus miesto meras.
Nuo 1993 m. Tėvynės sąjungos narys. 1995–1997 m. Panevėžio miesto savivaldybės tarybos narys. 2003–2015 m. Vilniaus miesto savivaldybės tarybos narys. 
1989–1991 m. Lietuvos gydytojų sąjungos valdybos narys, 1990–1991 m. Lietuvos gydytojų sąjungos Kauno skyriaus vicepirmininkas, 1992–1995 m. Lietuvos psichiatrų asociacijos valdybos narys. Nuo 1995 m. Europos Transakcinės analizės asociacijos narys, nuo 1997 m. Lietuvos Transakcinės analizės asociacijos viceprezidentas, prezidentas.
1976–1980 m. Lietuvos lengvosios atletikos rinktinės narys. 1978 m. lengvosios atletikos daugiakovės Lietuvos jaunimo čempionas. Nuo 2003 m. Lietuvos triatlono federacijos prezidentas. Vilniaus senamiesčio Rotary klubo narys.
Žmona Dalia, gydytoja. Vaikai: Martynas (g. 1981 m.), Mindaugas (g. 1983 m.), Domantas (g. 1990 m.), Augustė (g. 1993 m.).
Chinkaliai

Chinkaliai (gruz. ხინკალი) – tradiciniai gruziniški koldūnai, kilę iš Pšavijos, Mtiuretijos bei Chevsuretijos regionų ir vėliau išplitę po visą Kaukazą.
Dažniausiai chinkalių įdarui naudojamas mėsos faršas su prieskoniais. Gruzijoje populiariausia kiauliena ir jautiena, Azerbaidžiane bei kituose musulmoniškuose kraštuose kiauliena nenaudojama. Rečiau iš mėsos naudojama aviena, šis paruošimas paplitęs kalnų vietovėse. Faršas maišomas su kalendra, svogūnais, česnakais. Vietoje mėsos kartais įdaras gaminamas iš grybų, sūrio ar bulvių. Įdaras į tešlą vyniojamas dar žalias, ir išverda kartu.
Įprastai chinkaliai valgomi vieni ar pabarstyti juodaisiais pipirais. Su pirmu kasniu iš jų vidaus išsiurbiamas sultinys. Pats viršus, kur sueina tešlos galai, būna kietas ir paprastai nėra valgomas.
Saulius Arlauskas

Saulius Arlauskas (g. 1952 m. sausio 17 d. Klaipėdoje) – Lietuvos teisės filosofas, pedagogas, MRU profesorius.
1970 m. Saulius Arlauskas baigė Klaipėdos 12-ąją vidurinę mokyklą, fiziką Vilniaus universiteto Fizikos fakultete, fiziko kvalifikaciją (1975 m.). Aukštojoje mokykloje dirba nuo 1981 m. Baigė aspirantūrą VU Filosofijos istorijos ir logikos katedroje (1982 m. gruodžio mėn. – 1985 m. gruodžio mėn.), apgynė filosofijos mokslų daktaro disertaciją tema “Valios ir juslumo vienybės problema J. G. Fichtės filosofijoje” (1986 m.), įgijo filosofo kvalifikaciją. VISI Filosofijos katedros dėstytojas (1981–1982 m.), VU Filosofijos istorijos ir logikos katedros aspirantas (1982–1985 m.), VISI Filosofijos katedros dėstytojas, vyr. dėstytojas (1985–1991 m.)
Nuo 1991 m. Lietuvos policijos akademijos, Lietuvos teisės akademijos, Lietuvos teisės universiteto, MRU Filosofijos katedros vyr. asistentas, docentas; MRU TF Teisės filosofijos katedros docentas, profesorius (nuo 2008 m. birželio mėn.).
Saulius Arlauskas vedęs; žmona Violeta, dukros Ugnė (g. 1977 m.) ir Agilė (g. 1984 m.)
Orumas

Teisė

Orumas civilinėje teisėje yra neturtinė vertybė. Ją turi kiekvienas žmogus nuo pat gimimo. Ji yra neatimama ir neperleidžiama. Žmogaus orumą gina ir saugo įstatymai (pvz., baudžiamoji teisė, įvardydama tam tikras veiklas kaip draudžiamas – žr. įžeidimas, šmeižtas ir kitos baudžiamosios veikos). Konstitucinėje teisėje asmens orumas yra kriterijus santykiuose tarp valstybės ir asmens bei jo teisinio statuso.
Erla

Pavadinimas

Upėvardis siejamas su žodžiu erlos („šienaujamos pievos“) bei ide. *er- („judėti“).
Vidurio regionas (Gana)

Geografija

Būdingos daugiausia lygumos, tik šiaurėje paviršius kalvotas. Svarbiausia upė – Pra. Auga tropinės džiunglės. Įsteigtas Kakumo nacionalinis parkas. Pakrantėje yra vaizdingų paplūdimių, senovinių pilių (Keip Kosto, Elminos).
Beverynos savivaldybė

Istorija

Savivaldybė sudaryta 2009 m. reformos metu iš Valmieros ir Valkos rajonų dalių.
Glidži

Istorija

Gentinė karalystė susikūrė XVII a. II pusėje. Manoma, kad ją įkūrė išeiviai iš dabartinės Ganos, ga etninė grupė iš Nkrano karalystės. Šiuos išeivius vedė vadas Folio Bebe, kuris iš Nkrano atsinešė auksu dengtą kėdę ir karališką audinį. Dėl to Nkranas pradėjo karą, tačiau jiems nepavyko atsiimti pagrobtųjų vertybių. Iki pat mūsų dienų šios šventos relikvijos yra garbinamos, kėdei buvo aukojamos aukos per naujuosius metus ar prieš einant į karą.
Glidži karalystėje išlikusi Naujųjų metų tradicija Epe-Ekpe, švenčiama pagal vietinį kalendorių rugsėjo trečiąją savaitę, kurios atitikmuo ga etninės grupės tarpe yra homowo.
Nuo XVIII a. Glidži tapo gana nemaža karalyste, įgijusia hegemoniją didelėje Togo pajūrio dalyje. Tačiau XIX a. dėl vidinių nesutarimų karalystėje įsigalėjo dar dvi dinastinės linijos: Lawson ir Adžigo, įsigalėję pajūryje. Glidži išliko svarbiu religiniu centru. Kolonijiniais laikais per XX a. karalystės valdovai išlaikė savo dinastinę liniją, kuri tęsiasi iki dabar.
Sergio Badilla Castillo

Serchijas Badilja Kastiljo (g. 1947 m. lapkričio 30 d. Valparaiso mieste Čilėje) – poetas, dramaturgas, prozininkas.
Kelis dešimtmečius jis gyveno Švedijoje, dėstė universitete dirbo radijo žurnalistu.
Badilla Castillo yra išleidęs septynias apsakimų knygas, dvi pjeses. Jis laikomas labiausiai skandinavų literatūros paveiktu Lotynų Amerikos poetu.
Jis taip pat yra tarptautinio poetinio transrealizmo judėjimo pradininkas. Jo poezija pelnė keletą tarptautinių prizų, versta į anglų, prancūzų, arabų, katalonų, makedonų, portugalų, suomų ir švedų kalbas.
Eugenija Selskienė

Biografija

Endriejavo vidurinės mokyklos mokytoja, Seimo nario Petro Gražulio padėjėja.
Partijos Lietuvos krikščionys demokratai, Lietuvos centro partijos Klaipėdos rajono skyriaus narė. Nuo 2007 m. Klaipėdos rajono savivaldybės tarybos narė.
Endriejavo bendruomenės pirmininkė. Sutuoktinis Vaclovas, vaikai Albina, Tadas.
Naujienos (Tilžė)

Istorija

Leido žurnalų „Varpas“ ir „Ūkininkas“ redakcijos. 1901 m. ėjo priedas „Vanduo ant žemės, po žeme ir viršuje žemės“. Tiražas 1903 m. – 1500 egz.
Spausdino mokslo populiarinimo straipsnius, grožinės literatūros kūrinius. Bendradarbiavo Petras Avižonis, Jonas Biliūnas, Konstantinas Jasiukaitis, Povilas Višinskis, Žemaitė.
Redaktorius Juozas Bagdonas.
Sarema

Sarema (est. Saaremaa, šved. Ösel) – didžiausia Estijos ir trečia pagal dydį Baltijos jūros sala. Ji yra Vakarų Estijos salyne, išsidėsčiusi į vakarus nuo Estijos ir į šiaurę nuo Latvijos. Administraciškai Sarema priklauso Sarės apskričiai. Pagrindinis miestas – Kuresarė. Saremos plotas 2 672 km², 2013 m. čia gyveno apie 30 000 žmonių.
Sarema keliu sujungta su Muhu sala. Nuolat kursuojantis keltas jungia Muhu salą (taigi ir Saremą) su žemynu iki Virtsu miestelio. Ateityje planuojama iškasti požeminį tunelį, jungiantį žemyną su sala. Saremoje yra Vilsandi nacionalinis parkas, skirtas Estijos pakrančių gamtai išsaugoti. Jis įkurtas 1993 m.

Istorija

Archeologiniai kasinėjimai rodo, kad Saremos saloje gyvenama jau mažiausiai 5 000 metų (3 000 m. pr. m. e.) Senose skandinavų sagose Sarema vadinama Eysysla; šis pavadinimas reiškia tą patį, ką Sarema estiškai: „salos regionas, salos žemė“. Sagose pasakojama apie daugybę saliečių ir vikingų susirėmimų. 
Sarema, taip pat valdžiusi ir Hyjumą šiaurėje, buvo turtingiausia iš senųjų estų žemių, ir daugybės Estijos piratų, kurie kartais buvo vadinami Rytų vikingais, prieglobstis. Henriko iš Livonijos kronikose rašoma apie 16 laivų flotilę ir 500 saliečių įgulą, užpuolusią pietinę Švedijos pakrantę (kuri tuo metu priklausė Danijai). 1206 m. Danijos karalius Valdemaras II pastatė saloje tvirtovę, bet nerado žmonių, norinčių joje apsigyventi, todėl patys ją sudegino ir išvažiavo.
1227 m. Saremą užkariavo Livonijos ordinas, tačiau ji išliko aktyviausia Estijos pasipriešinimo sritimi. Kai 1236 m. lietuvių kariuomenė sumušė ordino kariuomenę Saulės mūšyje, saliečiai sukilo. Konfliktas buvo išspręstas pasirašant ordino ir salos taikos sutartį. Viena salos dalis buvo tiesiogiai valdoma ordino, o kitoje viešpatavo dalinę autonomiją turėjusi Ozelio-Vikos vyskupija. 1560 m. vyskupija buvo parduota Danijai, kuri sudarė sutartį su Abiejų Tautų Respublika. Pagal ją Danija suvienijo visas salos teritorijas, už tai atiduodama teritorijas žemyne. 1572 m. čia suformuota Ozelio provincija.
1645 m. Sarema buvo perleista Švedijai, kuri ją prijungė prie Livonijos provincijos. Po Šiaurės karo, 1721 m. Sarema, kaip ir likusioji Estijos dalis, perėjo Rusijos imperijos žiniai ir priskirta Lifliandijos gubernijai.
XX a. Sarema buvo du kartus okupuota vokiečių. Pirmojo pasaulinio karo metu Estijos sala buvo užkariauta 1917 m. ir liko užimta iki karo pabaigos. 
Estija tapo nepriklausoma po Rusijos revoliucijos, tačiau 1940 m. birželį pagal Molotovo–Ribentropo paktą naujoji valstybė buvo okupuota SSRS. Antrojo pasaulinio karo metu Vokietija atkovojo salą 1941 m. „Beowulf“ operacijos metu, tačiau buvo išvaryti Raudonosios armijos 1944 m. lapkritį. Estijos nepriklausomybė buvo atkurta 1991 m. rugpjūčio 20 d.
Pavoverės Šv. Kazimiero bažnyčia

Istorija

Pavoverės dvaro savininkai Sorokos 1775 m. pastatė medinę bažnyčią. 1781 m. minima parapinė mokykla. 1851 m. bažnyčia atnaujinta, pastatyta varpinė. Klebonas Bronislovas Jaura 1967 m. bažnyčią išdažė.
1867 m. gruodžio 3 d. šioje bažnyčioje pakrikštytas Juozas Pilsudskis (1867-1936), gimęs netoliese esančiame Zalavo dvare. Ant vargonų choro turėklo kabo 1,71x1,21 cm dydžio atminimo drobė su užrašu lenkų kalba „Sorokpolės bažnyčia. Maršalo Jozefo Pilsudskio – Tautos Vado krikšto vieta. Nuo šios žemės sūnų.”

Architektūra

Bažnyčia liaudies architektūros formų, turi klasicizmo elementų, stačiakampio plano, su bokšteliu. Šventoriuje stovi medinė varpinė. Šventoriaus tvora akmenų mūro.
Senųjų meistrų paveikslų galerija

Senųjų meistrų paveikslų galerija (vok. Gemäldegalerie Alte Meister) yra meno muziejus, įsikūręs Dresdene, Vokietijoje.
Muziejuje yra viena geriausių Europos Senųjų meistrų (iki XIX a.) darbų kolekcija. Tarp muziejaus eksponatų vieni iš pačių žymiausių paveikslų meno istorijoje: Rafaelio „Siksto Madona“ ir Džordžonės „Mieganti Venera“.

Istorija

Muziejaus pradžia laikoma 1560 m. Saksonijos elektoriaus Augusto I -ojo įsteigta Kunstkamera – įvairenybių, meno kūrinių ir įdomybių kambarys. Kūrinius toliau kolekcionavo Saksonijos elektoriai ir Lenkijos karaliai, bei LDK didieji kunigaikščiai Augustas II Stiprusis (1670–1733) ir Augustas III (1696–1763), karkarčiais nelabai gražiais būdais, pvz., Augustas II-asis porą Rembranto paveikslų pasigrobė iš Lenkijos karališkosios pilies Varšuvoje.
1741 m. buvo įsigyti 268 darbai iš Valenšteinų kolekcijos, kiek vėliau – darbai iš karališkosios kolekcijos Prahoje, o 1745 m. kolekcija buvo reikšmingai praplėsta 100 paveikslų iš Modenos kunigaikščio Frančesko III-ojo kolekcijos. Nuo 1747 m. kolekcija buvo eksponuojama buvusiose perdirbtose karališkose arklidėse. Tuo metu paveikslų įsigyjimas buvo ypač suaktyvintas ir 1754 m. įsigyta Rafaelio „Siksto Madona“ iš Pjačencos San Siksto bažnyčios.
1855 m. kolekcija buvo patalpinta naujame architekto Gottfried Semper klasicistiniame pastate. Antrojo pasaulinio karo metu didelė kolekcijos dalis buvo iš muziejaus išvežta ir paslėpta anglies kasyklų šachtose pakol nebuvo surasta Sovietų Sąjungos Raudonosios Armijos. Karo metu nukentėjo ir pats pastatas, ir jame likę dailės darbai.
Po karo paveikslai buvo išgabenti į Sovietų Sąjungą – Maskvą, Leningradą, bei Kijevą. 1955-56 m. laikotarpiu apie 1200 paveikslų gražinta VDR, tačiau daug kūrinių buvo dingę ir sugadinti. 1960 m. buvo perstatytas Senųjų meistrų paveikslų galerijos pastatas ir muziejus atidarytas viešam lankymui. Šiuo metu galerija yra Dresdeno muziejinio komplekso, žinomo kaip Cvingeris, dalis. Nuolatinėje ekspozicijoje yra apie 750 paveikslų. Skirtingų dailės mokyklų tapyba yra eksponuojama skirtingų spalvų kambariuose, pvz., italų renesanso − raudonos, rožinės.

Paveikslų galerija

Šiuo metu kolekcija yra platesnės Valstybinės Dresdeno meno kolekcijos dalis. Galerijoje yra viena pagrindinių italų renesanso ir Nyderlandų baroko meistrų darbų kolekcija pasaulyje.
Keletas iš pačių žymiausių kolekcijos paveikslų:
Viktoras Černomyrdinas

Biografija

1966 m. baigė Kuibyševo politechnikos institutą, gavo inžinieriaus-technologo diplomą. 1967–1973 m. dirbo SSKP Orsko miesto komitete instruktoriumi, pramonės ir transporto skyriaus vedėju. 1973–1978 m. Orenburgo dujų perdirbimo gamyklos direktorius, vėliau – SSKP CK sunkiosios pramonės skyriaus instruktorius. 1982 m. paskirtas SSRS naftos ir dujų pramonės ministro pavaduotoju, kartu vadovavo Visasąjunginiam dujų gavybos pramonės gamybiniam susivienijimui Tiumenės srityje. 1985–1989 m. SSRS naftos ir dujų pramonės ministras. 1989 m. rugpjūčio mėn. reorganizavus ministeriją, tapo Gazprom bendrovės valdybos pirmininku.
1992 m. gegužės mėn. paskirtas Rusijos vicepremjeru, atsakingu už kuro ir energetikos klausimus. 1992 m. gruodžio 14 d. pasirtas Rusijos ministru pirmininku, juo dirbo iki 1998 m. kovo 26 d. 1995 m. įkūrė politinį judėjimą „Mūsų namai-Rusija“ („Наш дом – Россия“) ir jam vadovavo. Prasidėjus ekonominei krizei, 1998 m. rugpjūčio 23 d. S. Kirijenkos vyriausybė atsistatydino, o prezidentas Borisas Jelcinas V. Černomyrdiną paskyrė laikinai eiti premjero pareigas ir pavedė suformuoti vyriausybę, tačiau jo kandidatūros Rusijos Federacijos Valstybės Dūma nepalaikė.
1999 m. vasario mėn. V. Černomyrdinas paskirtas valstybės atstovu bendrovės Gazprom direktorių taryboje, vėliau jai vadovavo. 1999 m. balandžio mėn. paskirtas Rusijos prezidento specialiuoju atstovu konfliktui Jugoslavijoje sureguliuoti.
1999 m. gruodžio mėn. Jamalo Nencų autonominėje apygardoje išrinktas Rusijos valstybės Dūmos deputatu. Mandato atsisakė 2001 m. gegužės mėn., kai buvo paskirtas Rusijos ambasadoriumi Ukrainoje.  Ambasadoriumi buvo iki 2009 m.
Nuo 2009 m. gegužės mėn. iki mirties buvo Rusijos prezidento D. Medvedevo patarėju – specialiuoju atstovu ekonominiam bendradabiavimui su NVS šalimis.
Maurjų imperija

Kultūra

Imperija padėjo išplisti dviem naujiems Indijos religiniams sąjūdžiams – džainizmui ir budizmui. Čandragupta globojo džainus, o žymiausias dinastijos valdovas – Ašoka – išpažino Budos mokymą. Jo pastangomis budizmo religija buvo platinama visoje imperijoje, ir tai tęsėsi iki pat dinastijos pabaigos. Vėlesnė Šungų dinastija buvo hinduistinė ir budizmą persekiojo.
Imperijos laikais labai suklestėjo indų menas, mokslas.
Kirov klasės kreiseris

Aprašymas

Laive 1600 patalpų iš kurių 140 - vienviečių ir dviviečių kajučių mičmanams ir karininkams, 30 kubrikų jūreiviams ir viršiloms (6-30 žmonėms), 220 tamburų, 49 koridoriai, kurių bendras ilgis virš 20 km, 15 dušo patalpų, 2 pirtys, viena sauna su baseinu, medicininis blokas su izoliatoriumi, vaistine, rentgeno kabinetu, ambulatorija, odontologo kabinetas ir operacinė. Atominio reaktoriaus pagaminamos elektro ir šiluminės energijos užtektų šimtatūkstantiniam miestui aprūpinti.

Granit P-700 (NATO SS-N-19 Shipwreck)

P-700 Granit - trečios kartos priešlaivinė sparnuotoji raketa. Pagrindinis Kirov klasės kreiserių ginklas. Raketos ilgis - 10 m, skersmuo - 0,85 m. Raketos masė 7 tonos. Didžiausias greitis 2,5 M. Kovinė galvutė sveria 750 kg, kuri gali būti pakeista atominiu užtaisu iki 500 kt.
Baltarudis baltikas

Literatūra

Lietuvos grybų atlasas, Vincentas Urbonas, Kaunas, Lututė, 2007, ISBN 978-9955-692-59-1, 141 psl.
Rakverė

Istorija

1226 m. pirmą kartą Livonijos kronikose paminėta Tarvanpää pilis. Tai akmeninė tvirtovė, įkurta ant Vallimägi kalvos, buvusioje viru genties pilies vietoje. 1302 m. birželio 12 d. Rakverė gavo miesto teises.
Kružiūnų piliakalnis

Piliakalnis

Piliakalnis įrengtas Punelės dešiniajame krante esančiame aukštumos kyšulyje. Aikštelė keturkampė, pailga šiaurės vakarų – pietryčių kryptimi, 21 m ilgio, 19 m pločio. Jos šiaurės vakarų dalį nuplovė Punelė. Pietrytinime aikštelės krašte supiltas 2 m aukščio, 20 m pločio pylimas, kurio papėdėje iškastas 8 m pločio, 0,5 m gylio griovys. Šlaitai statūs, 5 (pietryčiuose)–12 m aukščio. Aikštelė dirvonuoja, šlaitai apaugę lapuočiais medžiais ir krūmais.
Į rytus ir pietryčius yra 0,7 ha ploto papėdės gyvenvietė, kurioje rasta lygios ir grublėtos keramikos. Lietuvos Respublikos Vyriausybės nutarimas dėl paskelbimo kultūros paminklu – 1998-05-19; Nr.612. Paminklo teritorijos plotas 3,15 ha. Fizinio apsaugos zonos pozonio plotas 7000 m².

Aplinkiniai piliakalniai

Punios piliakalnis 6,5 kmŠilėnų piliakalnis (Birštonas) 9 kmGerulių piliakalnis 8,5 kmRumbonių piliakalnis 7 kmPivašiūnų piliakalnis 14 kmAlytaus piliakalnis 9 kmBazorų piliakalnis 3,5 kmDaugų piliakalnis 14 km
Pastaba:
Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną
Oikonimas

Oikonimas (nuo gr. οἶκος 'gyvenvietė' + ὄνομα 'vardas') – vietovardžio rūšis, apimanti gyvenamųjų vietovių vardus.

Etimologija

Pagal savo kilmę vietovardžiai daugiausia skirstomi į asmenvardinius, vandenvardinius, kitų gamtos objektų kilmės vietovardžius ir kt.
Imigracijos teisė

Imigracijos teisė - viešosios teisės (administracinės teisės) pošakis, reguliuojantis imigraciją.
Sparta Augustów

Istorija

Klubą 1947 metais įkūrė futbolo mėgėjai, kurie iš pradžių klubą pavadino SPÓJNIA, bet vėliau pervadino į Sparta. Pirmąsiais varžybas klubas sužaidė 1947 metų rudenį prieš Suvalkų miesto ekipą. Nuo pat įkūrimo klubas nepasiekė didelių laimėjimų, 1991 m. klubas laimėjo Lenkijos taurę vaivadijų ekipų turnyre, 1996/1997 m. sezone pirmą kartą pateko į IV Lenkijos lygą. 2008/2009 m. pateko į III Lenkijos lygą, bet po sezono iškrito iš jos.
NaN

Neskaičius (angl. not a number arba NaN) – informatikoje naudojama speciali konstanta, gaunama kuomet atliekamo veiksmo rezultatas matematiškai neapibrėžtas (pavyzdžiui, 1/0). Ji taip pat gaunama jei rezultatas yra iš esmės apibrėžtas (pavyzdžiui, \sqrt[2]{-1}), tačiau konkretus procesorius šio veiksmo atlikti nesugeba (minėtame pavyzdyje reikalingas kompleksinių skaičių palaikymas).
Neskaičiai ir veiksmų su jais taisyklės įtrauktos į paplitusį IEEE 754 standartą, su jais gali dirbti Intel *87 koprocesorius (kuris vėliau tapo *86 serijos procesorių dalimi). Dėl šių priežasčių neskaičiai galimi daugelyje programavimo kalbų.

IEEE 754 slankaus kablelio neskaičių saugojimo formatas

Slankaus kablelio skaičiai turi normalizuotą trupmeninę ir neneigiamą eksponentinę dalis. Jei eksponentinės dalies visi bitai lygūs vienetui (speciali maksimali galima reikšmė) ir trupmeninė dalis nelygi nuliui, saugoma viso skaičiaus reikšmė laikoma neskaičiumi. Taigi yra ne vienas, bet labai daug (aštuoni milijonai 32 bitų formatui ir 4,5 bilijardo 64 bitų formatui) įvairių galimų neskaičių, kurių kiekvienas atitinka galimą nelygią nuliui trupmeninės dalies reikšmę.
Lytiniai hormonai

Lytiniai hormonai – hormonai (biologiškai aktyvūs junginiai), kurie skatina lytinės liaukos, antinksčių žievės ir placentos gamybą.

Funkcijos

Jie stimuliuoja ir reguliuoja lytinę diferenciaciją ankstyvose nėštumo stadijose, pirminių ir antrinių lytinių požymių susidarymą, lytinių organų veiklą, specifinį, su lytimi susijusį elgesį, taip pat turi įtakos bendrai medžiagų apykaitai organizme. Pagal biologinį poveikį skirstomi į androgenus, estrogenus ir gestagenus. Kadangi tai steroidiniai hormonai, jie gaminami iš cholesterino. Sėklidėse daugiausia gaminamas testosteronas, o kiaušidėse – taip pat testosteronas, kuris bręstančio folikulo ląstelėse paverčiamas estrogenais. Geltonkūnis daugiausia gamina moteriškąjį lytinį hormoną progesteroną. Lytinių hormonų biosintezę reguliuoja hipofizės gonadotropiniai hormonai.
Pagrindinis sėklidžių ir kiaušidžių steroidinių ląstelių stimuliatorius yra liuteinizuojantis hormonas. Šiame procese taip pat būtinai turi dalyvauti ir folikulinas, kadangi tik normaliai vystantis folikului, vykstant ovuliacijai ir susiformuojant geltonkūniui kiaušidės tinkamai atlieka savo endokrininę funkciją. Esant folikulo subrendimo sutrikimams ir nesant ovuliacijos, kiaušidės nepakankamai testosterono paverčia estrogenais. Kai nėra ovuliacijos, geltonkūnis nesusidaro ir organizme stinga progesterono. Savo ruožtu antinksčiai irgi gamina lytinius hormonus, tačiau nedideliais kiekiais, ir daugiausia – androgenus. Nėštumo metu motinos ir vaisiaus organizmai reikalingus hormonus gauna iš placentos.

Biologinis poveikis

Lytinių hormonų biologinis poveikis remiasi tuo, kad organai, į kuriuos turi patekti hormonai (organai – taikiniai) turi specifinius receptorius, kurie užtikrina hormonų pernešimą į audinio ląsteles. Androgenų organai – taikiniai yra vyro lytiniai organai, plaukų folikulai (šie hormonai sąlygoja vyriško tipo plaukuotumą), raumeninis audinys, o estrogenų ir gestagenų taikiniai – moters lytiniai organai ir pieno liaukos. Ypatingas vaidmuo reguliujant lytinę funkciją tenka pogumburio ląstelėse esantiems lytinių hormonų receptoriams.
Nuo lytinių hormonų koncentracijos kraujyje, kuris pasiekia pogumburį, priklauso tai, kiek pogumburio ląstelės gamina hormono gonadoliberino. Esant mažoms lytinių hormonų koncentracijoms, gonadoliberino biosintezė sustiprėja ir atitinkamai padidėja gonadotropinių hormonų gamyba, kurie skatina ląstelių lytinėse liaukose veiklą, kurios yra atsakingos už lytinių hormonų sintezę. Esant didelėms lytinių hormonų koncentracijoms kraujyje, gonadoliberino gamyba slopinama ir gonadotropinių hormonų sumažėja. Šitaip yra palaikoma lytinių hormonų homeostazė.
Vaitkuškis

Istorija

XVI a. įsikūrė Vaitkuškio dvaras, klestėjęs XIX a.
Sovietmečiu buvo tarybinio ūkio gyvenvietė.

Pavadinimo kilmė

Kaimo pavadinimas kilęs nuo vyriško asmenvardžio Vaitkus.