google/wiki40b huggingface dataset:
Will Bynum

Karjera

Pradėjo žaisti Crane gimnazijoje Čikagoje, 2003 m. turėjo žaisti Arizonos universitete, bet dėl nesutarimų su treneriu perėjo į Džordžijos Technologijos institutą, kur žaidė iki 2005 m. 2005 m. pasirašė kontraktą su Bostono „Celtics“, bet žaidė tik keliose ikisezoninėse rungtynėse. Vėliau žaidė NDBL lygos Roanoke „Dazzle“ komandoje, 2006 m. kovo mėnesį buvo pasirašęs 10 dienų sutartį su Golden State Warriors. 2006–2007 m. sezone žaidė Tel Avivo „Maccabi“ klube, kol 2008 m. liepos mėnesį buvo atleistas. 2008 m. liepą pasirašė dvejų metų kontraktą su Bolonijos „Virtus“ komanda, su galimybe išvykti į JAV žaisti NBA lygoje. 2008 m. liepos mėn. jis dalyvavo NBA vasaros lygoje. 2008 m. liepos 30 d. W. Bynumas pasirašė sutartį su Detroit „Pistons“ komanda.2014 m. spalio mėnesio 17d. buvo iškeistas į Joel Anthony Bostono „Celtics“ ekipai.
Piotras Grigorenko

Biografija

Gimė valstiečių šeimoje, nuo 1922 m. komjaunuolis, nuo 1923 m. dirbo geležinkelio depe, nuo 1925 m. mašinisto padėjėjas, 1926 m. trumpai – nepilnamečių nusikaltėlių darbo mokyklos politinis vadovas, 1926–1927 m. Selidovo rajono, 1927–1929 m. transporto kombinato komjaunimo sekretorius. 1929–1931 m. mokėsi Charkovo technologijos institute, pervestas į Karo technikos akademiją, o ją performavus 1934 m. baigė Karo inžinerijos akademiją. 1939 m. baigė Generalinio štabo akademiją. 1949 m. karo mokslų kandidatas. 1961 m. parengė karo mokslų daktaro disertaciją, bet jos ginti nebuvo leista.
1934–1936 m. atskirojo išminuotojų bataliono štabo viršininkas, dalyvavo susprogdinant tris pravoslavų cerkves. 1936–1937 m. Minsko įtvirtinto rajono 52-ojo atskirojo bataliono vadas. Represijų išvengė išsiųstas mokytis Generalinio štabo akademijon. 1938 m. gindamas suimtą brolį generaliniam prokurorui A. Vyšinskiui pranešė apie NKVD savivaliavimus, po to buvo represuoti patys represijų organizatoriai.
1939 m. Chalkin-Golo mūšio metu fronto grupės generalinio štabo karininkas, buvo sužeistas. Vėliau 1-osios atskirosios Tolimųjų Rytų armijos štabo karininkas, 1942–1943 m. 18-osios atskirosios šaulių brigados vadas. Antrojo pasaulinio karo dalyvis. Nuo 1943 m. gruodžio mėn. 2-ojo Pabaltijo fronto 10-osios gvardijos divizijos štabo viršininko pavaduotojas. 1944 m. sunkiai sužeistas, nuo rugpjūčio mėn. – 4-ojo Ukrainos fronto 8-osios šaulių divizijos štabo viršininkas, dalyvavo Karpatų mūšiuose. 1945 m. vasario mėn. pulkininkas. Kritikavo maršalą Žukovą už didelius žmonių nuostolius.
Nuo 1945 m. M. Frunzės karo akademijos bendrosios taktikos katedros dėstytojas, mokslo tyrimų skyriaus viršininkas, 1958 m. karinės kibernetikos katedros steigimo iniciatorius, 1959 katedros viršininkas. 1959 m. generolas majoras.
1961 m. už N. Chruščiovo kritiką perkeltas Tolimuosius Rytus, 5-osios armijos štabo operatyvinio skyriaus viršininkas. 1963 m. įkūrė „Kovos už leninizmo atgimimą sąjungą“. 1964 m. neteko karinio laipsnio (grąžintas 1993 m.), apdovanojimų, pensijos. 1964–1965 m. ir 1969–1974 m. prievarta laikytas Černiachovsko psichiatrijos ligoninėje. 1976 m. su kitais įkūrė Maskvos Helsinkio grupę. Nuo 1976 m. Ukrainos Helsinkio grupės atstovas Maskvoje. Gynė Krymo totorių teises. 1977 m. išvyko į JAV gydytis ir aplankyti anksčiau ten išvykusios sūnaus, bet 1978 m. iš jo buvo atimta TSRS pilietybė.
1997 m. Ukrainos prezidentas Leonidas Kučma jį apdovanojo ordinu „Už didvyriškumą“ (po mirties), jo vardu pavadintas Kijevo prospektas.
Vaidelytė

Vaidelytė – dvinedėlinis tautiszkas laikrasztis, Didžiosios Britanijos lietuvių katalikiškas dvisavaitis laikraštis, leistas 1899 m. rugpjūčio 25 d. – lapkričio 17 d. Glazge, Škotija.

Istorija

Spausdino informaciją iš Lietuvos, Anglijos, reklamą, literatūrinius bandymus.
Leidėjai-redaktoriai Jonas Montvila ir Vincas Varnagiris.
Kunaširas

Kunaširas (rus. Кунашир, jap. 国後島 = Kunashiri-tō, ain. クナシㇼ = Kunasir) – Rusijai priklausanti sala Kurilų salyne, toliausiai pietuose esanti salyno sala. Nemuro sąsiauriu atskirta nuo Hokaido salos (Japonija). Plotas – 1490 km².
Salos ilgis 123 km, didžiausias plotis 30 km. Kranto linijos ilgis – 343 km. Paviršius kalnuotas, gausu veikiančių ugnikalnių (Tiatios, Mendelejevo, Golovnino, Rurujo) ir karštųjų versmių (Goriačij Pliažo, Dobryj Kliučo ir kt.). Aukščiausia vieta – Tiatios ugnikalnis (1819 m). Saloje auga mišrieji ir lapuočių miškai, pomiškyje – lianos, paparčiai, Kurilų bambukai). Dalis Kunaširo kartu su aplinkinėmis salelėmis paskelbta Kurilų rezervatu (įkurtas 1984 m.).
2007 m. Kunašire gyveno ~8000 gyventojų (beveik visi – Južno Kurilsko gyvenvietėje). Sala administraciškai priklauso Sachalino sričiai, Južno Kurilsko rajonui. Verčiamasi daugiausia žvejyba ir žuvies perdirbimu, vystoma gyvulininkystė. Veikia šiluminė jėgainė. Yra oro uostas.
Saloje nuo seno gyveno ainai. XVIII a. kolonizaciją pradėjo Rusija ir Japonija. 1855 m. Kunaširas oficialiai pripažintas Japonijos valda, bet per antrąjį pasaulinį karą užimtas Raudonosios armijos. Japonija Kunaširą ir kelias kitas pietų Kurilų salas tebelaiko savo valda.
Pielonefritas

Pielonefritas – viršutinių šlapimo takų infekcija, apimanti inksto geldelę. Juo dažniau serga vaikai bei moterys. Manoma, įtakos turi makšties prieangio kolonizacija žarnyno bakterijomis. Rizikos veiksniai moterims yra dažni lytiniai santykiai, spermicidų naudojimas, ankstesnės šlapimo takų infekcijos, cukrinis diabetas. Komplikuotas pielonefritas gali išsivystyti sergant inkstų akmenlige.
Dažniausias visuomenėje įgyto pielonefrito sukėlėjas yra Escherichia coli (70-90 %), kiti: Staphylococcus saprophyticus, Klebsiella spp., Proteus spp., Enterococcus spp., Pseudomonas spp., Enterobacter spp. Pielonefrito simptomai yra karščiavimas, nugaros skausmas, cistito simptomai (dažnas, skausmingas šlapinimasis), pykinimas, vėmimas. Kliniškai tiriant nustatomas skausmingumas stuksenant nugaros srityje. Diagnozę patvirtina klinikinis šlapimo tyrimas (leukocitai, leukocitų cilindrai, teigiamas nitritų testas). Šlapimo pasėlis ir antibiotikograma padeda nustatyti sukėlėją bei jo jautrumą antibiotikams. Nekomplikuotas pielonefritas gydomas antibiotikais 7-14 dienų. Sunkesniais atvejais gali išsivystyti ūminis inkstų nepakankamumas, sepsinis šokas.
Savininkas (laikraštis)

Savininkas – laikraštis gyvenantiems savo protu, ėjęs 1992–1996 m. Vilniuje.

Istorija

Įsteigė korporacija „Lietverslas“ ir Nuosavybės saugos kongresas. Leido UAB „Savininkas“. Ėjo 2 kartus per mėnesį, nuo 1994 m. kartą per savaitę. Tiražas 1992 m. – 10 000 egz., 1995 m. – 5000 egz.
1996–1997 m. buvo leidžiamas kaip dienraščio „Lietuvos rytas“ vidinis priedas.
Stankai

Aplinkinės gyvenvietės

Greičiūniškės – 1 kmAnkšta – 1 kmUnguriškės – 1 km
Dvailiniai – 2 km
Bakalauras

Bakalauras (angl. bachelor „berniukas“, iš lot. baccalaureus; bakkalaureus iš lot. baccalaureus) – pirmosios pakopos akademinis kvalifikacinis laipsnis, suteikiamas aukštosios mokyklos absolventams, baigusiems pirmines (pagrindines) studijas. Bakalauro studijų metu įgyjamos tam tikros srities žinios. Pagal atitinkamą sritį gali būti šakinės (teisės bakalauras, verslo administravimo bakalauras ir kt.) arba tarpšakinės studijos (teisės ir verslo studijos).
Bakalauro laipsnis Europoje liudija apie įgytą akademinę kvalifikaciją, leidžiama stoti į magistrantūrą. Išimtiniais atvejais kai kuriose valstybėse asmenims yra suteikiama teisė stoti į doktorantūrą.
Asmuo, baigęs bakalauro studijas, yra bakalauras (bakalaurė). Jis turi teisę greta savo pavardės nurodyti įgytą laipsnį (paprastai santrumpą, pvz., B.A., bacc. jur. ir kt.).
Istorinis filmas

Istorinis filmas – filmo žanras, kuriam priskiriamos istorinį laikotarpį vaizduojančios kino ir televizijos dramos. Tai yra neformalus tarpinis terminas, kuris gali būti taikomas keliems žanrams, susijusiems su istorinės tematikos fantastiniais, romantiniais, nuotykių filmais. Filme gali būti pateiktas tiksliai neapibrėžto laikotarpio turinys kažkokių amžių periode, pavyzdžiui, viduramžiais arba tam tikru metu, pavyzdžiui, „griausmingų 1920-ųjų pradžioje“, atspindintis šalies, santvarkos, ideologijos vertybines sistemas. Priešingai nei istorijos vadovėliai ar studijos, šio žanro filmai yra viena iš galimybių byloti apie praeitį nūdienos žmogui suprantama kalba.

Žanro istorija

Pirmuoju istoriniu filmu laikytina 1908 m. pastatyta istorinė drama, skirta imperatoriui Julijui Cezariui. Po jo istorinės tematikos filmai įsitvirtino kino pramonėje, augo jų populiarumas. Šio žanro ėmėsi patys įvairiausi režisieriai nuo intelektualiųjų Stanley Kubrick, Paul Verhoeven ar Federico Fellini iki erotinių filmų kūrėjo Tinto Brass. Daugiausiai buvo sukuriama Holivude, nes tolimos istorijos veiksmui atkurti reikėjo turėti daug ir brangių rekvizitų, specialiųjų efektų, kurie savo ruožtu turėjo atsipirkti.
Istorinių filmų populiarumą liudijo augančių ekranizacijų skaičius. Pavyzdžiui, vien legendinio mongolų vado Čingischano gyvenimas 2006–2007 m. susilaukė trijų ekranizacijų: japonų ir rusų režisieriai pastatė vaidybinius filmus, o kinai sukūrė 30 dalių televizijos epopėją. Pastarojo meto istoriniai „blokbasteriai“: „Gladiatorius“, „Aleksandras“, „Dangaus karalystė“ ir kt.

Istorijos interpretavimas

Filmų kūrėjams siekiant komercinės naudos, istoriniai filmai ir istoriniai įvykiai dažnai yra supaprastinami, taikomasi prie masinio žiūrovo geidžiamų stereotipų. Visada kilo diskusijų apie tai, kiek istoriniame filme žiūrovas gali atrasti istorijos. Tokį klausimą filmui kelia ir istorikai, kurie filmuose ieško ir randa praeities vaizdavimo klaidų, kelia abejones dėl žiūrovą pasiekiančios informacijos patikimumo. Paprastai tokiems kritikams atsakoma, kad istorinis filmas gali nebūti patikimos informacijos šaltiniu, o tik viena iš laisvalaikio praleidimo, atsipalaidavimo, pabėgimo nuo dabarties priemonių.
Kai kuriuose filmuose bandoma tiksliai apibūdinti istorinius įvykius ar asmenis tiek, kiek leidžia turimi istoriniai duomenys ir filmo trukmė. Šie kūriniai dar vadinami kaip dokumentinėmis dramomis (docudrama): biografinis „Cinderella Man“, karinis „Šindlerio sąrašas“ ar drama „Linkolnas“. Kiti filmai yra fiktyvios istorijos, pagrįstos tikrais žmonėmis ar įvykiais, tarp kurių – „Narsioji širdis“, „Les Misérables“ ir kt.
Trikotažininkas

Trikotažininkas – valstybinės įmonės, vėliau AB „Utenos trikotažas“ dvisavaitis laikraštis, leistas nuo 1984 m. sausio 6 d. iki 1996 m. vidurio Utenoje.

Istorija

Iki 1989 m. Nr. 4 ėjo kaip „Utenos M. Melnikaitės trikotažo ir galanterijos gamybinio susivienijimo“ savaitraštis. Iki 1991 m. – savaitraštis. Tiražas 1984 m. – 1000 egz., 1989 m. – 1500 egz., 1997 m. – 1000 egz.  Leisti priedai „Indra“, „Ketvirčio priedas“.
Viktoras Emanuelis III

Biografija

Viktoras Emanuelis III gimė Neapolyje 1869 m. lapkričio 11 d. Jis buvo vienintelis antrojo suvienytos Italijos karaliaus Umberto I sūnus.
Viktoras Emanuelis III išsiskyrė savo neįprastai žemu net ir tų laikų standartams ūgiu – jis buvo vos 1,53 m ūgio.

Šeima

1896 m. spalio 24 d. karalius vedė Juodkalnijos princesę Eleną. Kartu jie susilaukė trijų vaikų, iš kurių vienintelis sūnus Umberto II tapo paskutiniu suvienytos Italijos karaliumi.
Pjongčango olimpinis stadionas

Istorija

2014 m. pradėtos stadiono statybos. Septynių aukštų ir penkiakampio formos stadionas taip pat turi vieną požeminį aukštą.
2012 m. Kanados Grand Prix

Studentų protestai

Viso savaitgalio metu Monrealio miesto studentai buvo išėję į gatves ir skelbė protestus prieš padidintus mokesčius už mokslus. Per savaitgalį vietos policija suėmė 12 žmonių, įtariant juos bandant sutrikdyti Formulės 1 lenktynes. Šeštadienį įvyko susirėmimai tarp protestuotojų ir policijos, kuri panaudojo ašarines dujas. Viso savaitgalio metu Formulės 1 lenktynių ir fanų zonos buvo saugomos didelių policijos pajėgų.
Vilniaus pėstininkų karo mokykla

Vilniaus pėstininkų karo mokykla – karo mokykla, veikusi Vilniuje 1940–1941 m., 1945–1953 m., o 1941–1945 m. – Stalinske.

Istorija

Mokykla buvo įkurta TSRS gynybos komisariato 1940 m. rugpjūčio 25 d. į Vilnių perkėlus Kauno karo mokyklą. Mokykla pradėjo veikti 1940 m. rugsėjo 10 d.
Normali kursų trukmė – dveji metai. 1941 m. pr. mokykla turėjo apie 1000 kursantų, 200 rikiuotės karininkų ir 50 politinių vadovų. Kursantai buvo suskirstyti į du batalionus. 1941 m. vasarį buvo įsteigta atskira politinių vadovų kuopa (120 kursantų).
1941 m. birželio 22 d. kilus TSRS-Vokietijos karui, visi kursantai buvo mobilizuoti. Pati mokykla tais pačiais metais perkelta į Stalinską.
1945 m. gegužę mokykla grąžinta į Vilnių. 1953 m. Vilniaus pėstininkų karo mokykla pertvarkyta į Vilniaus priešlėktuvinės gynybos radiotechnikos mokyklą ir vėliau – į Vilniaus aukštąją priešlėktuvinės gynybos vadų radioelektronikos mokyklą, kuri veikė iki 1991 m.
Ribinės sąnaudos

Ribinės sąnaudos (angl. Marginal costs) – gamybos sąnaudų padidėjimas, atsiradęs gaminant papildomą prekės vienetą. Formulėse dažnai žymimi raidėmis „MC“.
Gamindamas vienodą produkcijos kiekį, gamintojas patiria vienodas sąnaudas. Jeigu gamintojas padidins gamybą nors vienu vienetu, iš karto visos išlaidos padidės. Skirtumas tarp sąnaudų, kokias patyrė gamintojas prieš ir po produkcijos gaminimo padidinimo vadinamas ribinėmis sąnaudomis. Tai yra papildomo produkcijos vieneto pagaminimo sąnaudos.
Ribinės sąnaudos taip pat suprantamos kaip vartotojo papildomo produkto įsigijimo sąnaudos. Žinoma, dažniausiai eiliniai produktai kainuoja vienodai, bet gali būti ir išimčių.

Reikšmė ekonomikoje

Ribinės sąnaudos yra svarbus mikroekonominis rodiklis. Jų atsiradimą sąlygojo pastebėjimas, kad gamintojas, gamindamas skirtingus produkcijos kiekius, patiria nevienodas sąnaudas vienam produkcijos vienetui pagaminti. Pastebėta, kad tipiniuose ūkiniuose procesuose gaminant daugiau produkcijos, jos ribinės sąnaudos mažėja iki tam tikro lygio, bet paskui vėl pradeda didėti.
Ribinių sąnaudų analizė atliekama tiriant gamintojo elgesį keičiant produkcijos gamybos kiekį siekiant didžiausios naudos.
Pagal ekonomikos teoriją ribinės sąnaudos negali būti neigiamos, todėl papildomo gaminio vieneto pagaminimas visų išlaidų nesumažina.
Kai kuriose ūkio šakose, augant gamybai, ribinės sąnaudos iš karto mažėja. Tai nulemia pastoviosios išlaidos, nes jos nesikeičia priklausomai nuo pagamintos produkcijos kiekio.
Žalsvasis aksombaravykis

Literatūra

Lietuvos grybų atlasas, Vincentas Urbonas, Kaunas, LUTUTĖ, 2007, ISBN 978-9955-692-59-1, 79 psl.
Varniūnai

Aplinkinės gyvenvietės

Kilučiai – 0,9 km
Skratiškiai – 1,5 km
Paskratiškiai – 1,2 km
BIRŽAI – 4 km
Šimpeliškiai – 2 km
Butrimonių Šv. arkangelo Mykolo bažnyčia

Istorija

Baronas Jonas Šreteris Butrimonyse 1799 m. pastatė medinę bažnyčią. Ji buvo Benekainių parapijos filija. Bažnyčia 1890 m. atnaujinta. 1906 m. įkurta parapija. Kunigas Jonas Žemaitis 1904 m. pamokslus pradėjo sakyti lietuviškai. 1907 m. po pamaldų bažnyčioje lietuviškai giedojusius parapijiečius užpuolė lenkai. Kilo muštynės. Po to pamokslai lietuvių kalba nesakyti. 1937 m. pamaldos pradėtos laikyti ir lietuvių kalba. 1927 m. bažnyčia restauruota.

Architektūra

Bažnyčia stačiakampio plano, vienabokštė, su žema šonine zakristija. Vienanavė, turi 3 altorius. Šventoriuje stovi varpinė (apačia tinkuoto mūro, viršus medinis). Jo tvora akmenų mūro.
Omio žemė

Istorija

Pilies miestas ir senoji žemės sostinė buvo įsikūrusi netoli Ocu miesto. Sengoku laikotarpiu šiaurinė Omio dalis priklausė Išidai Micunariui, Tokugavos Iejasu priešininkui Sekigaharos mūšyje. Išidą nugalėjus, Tokugava Iejasu padovanojo feodą savo sąjungininkams, Ijo klanui, kurio nariai pastatė Hikonės pilį.
Konsepsjonas (Čilė)

Istorija

Miestas 1550 m. įkurtas Pedro de Valdivijos, prie Bio Bio žiočių, dabartinio Penko miesto vietoje. Vėliau perkeltas į šiaurę. Kolonistiniu laikotarpiu Konsepsjonas buvo svarbus karinis punktas, ir daug kartų pultas Arauko karo metu. Miestas nekartą nukentėjo nuo cunamių ir žemės drebėjimų (1570, 1657, 1751, 1835, 2010 m.).
Stanislovas Teišerskis

Stanislovas Teišerskis (g. 1956 m. sausio 8 d. Irkutsko krašte, Rusijoje) – lietuvių istorikas, pedagogas, Sąjūdžio dalyvis, politikas.

Biografija

S. Teišerskis gimė tremtinių Zosės ir Adomo Teišerskių šeimoje, turi vyresnį brolį Edmundą.
1974 m. S. Teišerskis baigė Jurbarko II-ąją vidurinę mokyklą, 1974–1979 m. Vilniaus universitete studijavo istoriją. 1979 metų pradėjo dirbti Prienų 2-ojoje vidurinėje mokykloje. 1987–2007 – Prienų "Ąžuolo" pagrindinės mokyklos direktorius. Dalyvavo Sąjūdžio Prienų grupės veikloje. Apdovanotas valstybės ordinu už nuopelnus Lietuvai.
2000 pagal Lietuvos centro sąjungos rinkiminį sąrašą išrinktas į Prienų savivaldybės tarybą.
Moka vokiečių, rusų kalbas.
Gamina įvairius dirbinius, baldus iš medžio.
Vedęs, žmona Irena. Turi tris vaikus: Vilmą, Aistę, Justą bei 6 vaikaičius.
Žongjango kalnagūbris

Žongjango kalnagūbris (kin. 中央山脈, pinyin: Zhōngyāng Shānmò) yra pagrindinis Taivano kalnynas. Jis tęsiasi iš šiaurės į pietus, tad transportas tarp rytų ir vakarų nėra labai patogus. Aukščiausias kalnyne yra Siuguluano kalnas, kurio aukštis 3860 m.
Platesne prasme Žongjango kalnagūbriui priklauso Suešano ir Jušano kalnagūbriai. Tuo atveju aukščiausias kalnas yra Jušanas (3952 m), o antras pagal aukštį yra Suešanas (3886 m).

Ekologija

Žongjango kalnagūbris yra Taivano subtropinių visžalių miškų ekoregione ir miškų sudėtis varijuoja priklausomai nuo aukščio virš jūros lygio.
1935 m. Lietuvos šachmatų čempionatas

1935 m. Lietuvos šachmatų čempionatas buvo 6-asis vyrų šachmatų čempionatas. Jis vyko Kaune 1935 m. vasario 10 d.- liepos 14 d.
Jį sudarė dvi dalys: pretendentų turnyras ir mačas dėl absoliutaus čempiono vardo tarp pretendentų turnyro nugalėtojo ir tuometinio Lietuvos absoliutaus šachmatų čempiono.

Pretendentų turnyras

Vyko Kaune 1935 m. vasario 10 – kovo 15 d. Turnyre žaidė 13 dalyvių – visi kauniečiai. Tarp jų - šeši dalyviai iš 1934 m. pretendentų turnyro.
Nugalėjo Isakas Vistaneckis, surinkęs 11, 5 taško 12 galimų. Jis įgijo teisę dėl absoliutaus čempiono vardo žaisti mačą su tuometiniu čempionu. Antras turnyre buvo Vladas Mikėnas (10 tšk.), trečias – Leonardas Abramavičius (9 tšk.).

Mačas

Nors Vladas Mikėnas ir žaidė pretendentų turnyre bei užėmė 2-ąją vietą, tačiau jis, kaip tuometinis Lietuvos absoliutus čempionas, turėjo teisę žaisti mačą dėl 1935 m. Lietuvos absoliutaus čempiono vardo su pretendentų turnyrą laimėjusiu Isaku Vistaneckiu.
Pagal čempionato nuostatus pretendentas, norėdamas tapti absoliučiu čempionu, turėjo laimėti mačą, nes jei mačas baigtųsi lygiosiomis, praėjusių metų absoliutus čempionas išlaikytų titulą.
Mačas vyko 1935 m. balandžio 19 d. – liepos 14 d. Kaune ir baigėsi lygiosiomis 5 : 5. Tokiu būdu Vladas Mikėnas liko 1935 m. absoliučiu Lietuvos čempionu.
Eurovizijos dainų konkursas 2018

Arena

2017 m. gegužės 15 d. transliuotojas Portugalijos radijas ir televizija (RTP) paskelbė, kad 2018 m. konkurso rengėja bus Portugalijos sostinė Lisabona, bet vėliau organizatorius, pareiškė, kad ši informaciją neoficiali.
Be Lisabonos, į kandidatų sąrašą įsirašė Braga, Gondomaras, Gimarainsas ir Santa Marija da Feira.
2017 m. liepos 25 d. Jon Ola Sand, konkurso vadovas, patvirtino, kad konkursą rengs Lisabona. „Eurovizija“ vyks Altice Arena, specialiai Expo '98 statytoje arenoje, talpinančioje 20 000 lankytojų. Pagal šį skaičių ši arena yra viena didžiausių Europoje. Arena stovi pačiame modernaus sostinės paupio rajono Parque das Nações centre. Su netoliese esančiu Lisabonos tarptautiniu oro uostu areną jungia metro linija, o su likusia šalies dalimi ir Europa – geležinkelio linija (Orientės stotis).
Miestai kandidatai žemėlapyje pažymėti raudonai. Pasirinktas miestas pažymėtas mėlynai

Dalyviai

EBU 2017 m. lapkričio 11 d. pranešė, kad konkurse dalyvaus 43 šalys. Į šių metų konkursą sugrįžo praeitais metais nedalyvavusi Rusija.

Sugrįžtantys dalyviai

Waylon jau buvo atstovavęs Nyderlandams 2014 m., kaip vienas The Common Linnets grupės narių, kartu su Ilse DeLange.
Cesár Sampson buvo Bulgarijos back vokalistas ir šokėjas 2016 metais ir off-stage vokalistas 2017 metais. Bulgarijos back-vokalistu 2017 m. buvo ir grupės Equinox narys Vlado Mihailov.
Jessica Mauboy jau buvo pasirodžiusi 2014 m. „Eurovizijoje“, antrojo pusfinalio pertraukos metu atliko savo numerį su daina „Sea of Flags“.
SuRie, kuri atstovavo Jungtinę Karalystei, buvo šokėja bei pritariančioji vokalistė 2015 m. Belgijos pasirodyme. 2017 m. ji dirbo su tos pačios šalies 2017 m. Eurovizine daina „City Lights“.
Į konkursą grįžo ir anksčiau konkursą jau laimėjęs – Alexander Rybak. Jis dar kartą atstovavo Norvegijai.
Bibliotekos pažangai

Bibliotekos pažangai – projektas, skirtas stiprinti, (pa)naudoti viešųjų bibliotekų pajėgumus, pasiekti, kad Lietuvos gyventojai (ypač kaimiškose vietovėse, taip pat socialinės rizikos grupės) žymiai geriau naudotųsi informacinėmis technologijomis, dirbdami su informacija ar šiaip bendraudami. Visose perspektyviose ir dar neinformatizuotose viešosiose bibliotekose bus įrengiama vieša interneto prieiga, o ją turinčiose – išplečiama ir modernizuojama. Taip pat siekiama iš esmės sustiprinti viešųjų bibliotekų darbuotojų informacinę kompetenciją ir padėti jiems tapti aktyviais vietos bendruomenės skatintojais bei pagalbininkais, įsisavinant informacinių technologijų galimybes.

Priemonės

Projektui skirtos lėšos naudojamos kompiuterinei įrangai nupirkti, bibliotekoms prie interneto prijungti ar ryšio kokybei pagerinti, techninei pagalbai organizuoti, bibliotekininkams apmokyti, nemokamai interneto prieigai viešinti ir vartotojams skatinti bei projekto poveikiui matuoti. 
Siekiant į bibliotekas pritraukti daugiau suaugusių ir vyresnio amžiaus žmonių, bus rengiami specialūs seminarai ir akcijos, pristatantys kasdieniniame gyvenime lengvai pritaikomas elektronines paslaugas: el. deklaravimą, el. bankininkystę, darbo paiešką, nuotolinį mokymąsi, sveikatos paslaugas ir kitas. Nemokantys naudotis kompiuteriais gyventojai bibliotekose bus mokomi kompiuterinio raštingumo ir interneto pradmenų. Skatinant naudotis viešomis interneto prieigomis, ypatingas dėmesys bus skiriamas kaimo gyventojams, vyresnio amžiaus žmonėms, socialinės rizikos grupėms, taip pat ir neįgaliems.

Projekto nauda

Projektas padės daugeliui žmonių, kurie iki šiol neturėjo sąlygų įsisavinti informacinių technologijų galimybes informacijos gavimui, teikimui ir komunikavimui ir panaudoti tai savo veikloje bei kasdieniniame gyvenime. Tai ypač aktualu žmonėms, gyvenantiems kaimiškose vietovėse, šviečiantis, efektyvinant savo darbinę veiklą, plėtojant socialinį bendravimą, geriau naudotis įvairiomis paslaugomis. Žmonėms, priklausantiems socialinės rizikos grupėms bei neįgaliems tai padės žymiau geriau integruotis į visuomenės gyvenimą.

Projekto įgyvendintojai

Projektą „Bibliotekos pažangai“ 2008-2011 m. įgyvendina Lietuvos nacionalinė Martyno Mažvydo biblioteka kartu su Lietuvos Respublikos kultūros ministerija. Lėšų projektui įgyvendinti skiria Bilo ir Melindos Geitsų fondas (35,7 mln. litų), Lietuvos Respublikos Vyriausybė (14,7 mln. litų) ir bendrovė „Microsoft", padovanojusi naujausios programinės įrangos už 31 mln. litų. Labai svarbus ir vietos savivaldybių indėlis (10,7 mln. litų) – jos padeda bibliotekoms pasirengti teikti viešą interneto prieigą ir vykdyti kitas projekto veiklas bei ateityje užtikrins šių veiklų tęstinumą.