google/wiki40b huggingface dataset:
Robert Tvorogal

Biografija

Gimė ir užaugo Lietuvos lenkų šeimoje. 2012 m. baigė Vilniaus Simono Konarskio vidurinę mokyklą. Lankė Vilniaus gimnastikos mokyklą, Vilniaus miesto sporto centro Gimnastikos skyrių. Treneriai – Aleksandras Filatovas, Jevgenij Izmodenov, Mikayil Abbasov.

Sportinė karjera

2010 m. atstovavo Lietuvai 2010 m. vasaros jaunimo olimpinėse žaidynėse, kuriose pateko į skersinio rungties finalą ir užėmė 7-ąją vietą.
2011 m. liepos 25-29 d. Europos jaunimo olimpiniame festivalyje Turkijoje iškovojo sidabro medalį pratime ant skersinio. Jam suteikta tarptautinė Lietuvos sportininkų kvalifikacinė kategorija, jis įtrauktas į Lietuvos Respublikos olimpinės pamainos rinktinės sąrašus.
2012 m. Europos jaunimo čempionate – 4-a vieta daugiakovėje. 2013 m. pasaulio čempionate Tvorogal užėmė 39-ąją vietą daugiakovės rungtyje. 2014 m. kartu su Lietuvos rinktine (Raimundas Burinskas, Vladislav Eusalov ir Jevgenij Izmodenov) užėmė 29-ą vietą Europos čempionate. Tais pačiais metais Kinijoje vykusiose pasaulio pirmenybėse daugiakovės rungtyje sportininkas užėmė tik 115-ą vietą. 2015 m. pasaulio čempionato metu Tvorogal įvykdė olimpinį normatyvą ir užėmė 58-ą vietą. 2016 m. Olimpinių žaidynių testo varžybose įvykdė kvalifikaciją į 2016 m. vasaros olimpines žaidynes Rio de Žaneire ir jose dalyvavo.
Lietuva 2010 m. Europos lengvosios atletikos čempionate

Treneriai ir medikai

Kartu su nacionaline lengvosios atletikos rinktine vyko 13 trenerių ir medikų: Kęstutis Jezepčikas, Aleksandr Kitanov, Česlovas Kundrotas, Liudmila Kuzminienė, Kęstutis Laurinskas, Edmundas Norvilas, Kastytis Pavilonis, Valdas Petkevičius, Romualdas Petruškevičius, Rimantas Plungė, Romas Sausaitis, Romas Ubartas, Zigmantas Živatkauskas.
Regimantas Baravykas

Biografija

1972 m. baigė Ukmergės 2-ąją vidurinę mokyklą, 1977 m. baigė Kauno politechnikos institutą, inžinierius technologas.
Vilniaus prekybos, pramonės ir amatų rūmų Ukmergės filialo direktorius.
Lietuvos liberalų sąjungos narys, nuo 2003 m. Liberalų ir centro sąjungos Ukmergės rajono skyriaus narys.
2000–2003 m., 2003–2007 m., 2007–2011 m. ir nuo 2011 m. Ukmergės rajono savivaldybės tarybos narys. 
Ukmergės rajono vietos veiklos grupės pirmininkas. Sutuoktinė Angelė, vaikai Ramūnas, Arūnas.
Kazys Abromavičius

Biografija

1954 m. LSSR dailės institute baigė vitražo specialybę. 1954–1957 m. dirbo Kauno S. Žuko taikomosios dailės technikume, 1960–1964 m. LSSR kultūros ministerijoje, 1964–1980 m. Lietuvos dailės muziejuje.

Kūryba

Akvarele nuliejo peizažų – „Kuršių marios“ (1979 m.), „Nidos kopos“ (1986 m.), natiurmortų – „Saulėgrąžos“ (1997 m.), portretų – „Moteris su skrybėle“ (1996 m.), „Žydrė“ (1997 m.). Sukūrė piešinių, daugiausia portretų: „Aktorė Eugenija Pleškytė“ (1970 m.), „Autoportretas“ (1997 m.). Kūriniams būdingas lyriškumas, skaidrus koloritas.
Nuo 1957 m. dalyvavo parodose, surengė individualių parodų. Jo kūrinių turi Lietuvos, Latvijos (Rygos) muziejai.
Igoris Ščekočichinas

Biografija

1999 m. pasaulio jaunimo čempionate Suomijoje sprinto rungtyje užėmė 37 vietą, o persekiojimo 29 vietą. 2000 m. Lenkijoje vykusiame Europos čempionate jaunimo grupėje iškovojo 3 vietą persekiojimo (12,5 km) rungtyje. Tais pačiais metais pasaulio jaunimo čempionate Austrijoje iškovojo 10 vietą toje pačioje rungtyje ir 12 vietą sprinte bei Norvegijoje vykusiame pasaulio biatlono čempionate sprinto rungtyje 90 ir klasikiniu stiliumi 87 vietą. Po metų pasaulio biatlono čempionate Suomijoje sprinto rungtyje 70 vietą ir klasikiniu stiliumi 82 vietą. 2001 m. Prancūzijoje Europos biatlono pirmenybėse vyrų 20 km individualioje rungtyje užėmė 45 vietą.
Valentinianas III

Biografija

Gimė 419 m. Ravenoje. 423 m. mirus imperatoriui Honorijui motinos išvežtas į Konstantinopolį. 425 m. Rytų Romos imperijos karinių pajėgų pasodintas į Vakarų Romos imperijos sostą. Už jį valdė motina Gala Placidija ir kariuomenės vadai Flavijus Etijus ir Bonifacijus, nuo 450 m. – eunuchas Heraklijus.
Politiniais sumetimais apvesdintas su Licinija Eudoksija, Teodosijaus ir Atinaidos dukterimi.
454 m. Valentianas nužudė Etijų, kurio sūnus buvo vedęs imperatoriaus dukrą. Kitų metų kovo 16 d. du Etijui ištikimi barbarai nužudė Valentinianą ir eunuchą Heraklijų Marso lauke, kariuomenės apžiūros metu, dvariškių akivaizdoje. Šaltiniai teigia, kad imperatorius buvo paleistuvis ir išprievartavo Romos rūmuose senatoriaus Petronijaus Maksimo iš Anicijų giminės žmoną, tad jis pastūmėjo Etijaus šalininkus veikti. Kitą dieną Petronijus Maksimas pasiskelbė imperatoriumi, bet jis nebuvo pajėgus valdyti griūvančios imperijos ir po 11 savaičių jį akmenimis užmėtė Romos liaudis.
Paskutinis imperatorius iš Teodosijaus dinastijos. Jo valdymo laikais imperiją puolė hunai, vadovaujami Atilos.
Nintendogs

Apie žaidimą

„Nintendogs“ (arba „nintendogs“) buvo sukurtas ir išleistas 2005 m. Japonijos „Nintendo“ kompanijos „Nintendo DS“ nešiojamai konsolei. Žaidime galima rūpintis virtualiu šuniuku. Galima vesti jį pasivaikščioti, prausti, šukuoti, paglostyti. Integruoto „Nintendo DS“ konsolėje mikrofono pagalba galima įrašyti tam tikras komandas balsu, į kurias virtualus šuniukas vėliau reaguoja. Žaidime yra turnyrų scenarijų, pavyzdžiui, lėkštės gaudymo. Turnyrų metu iškovojami taškai ir pinigai. Už pinigus galima pirkti virtualiam šuniukui žaislų, aksesuarų ir jį papuošti.
„Nintendogs“ žaidimai išleisti keliomis skirtingomis versijomis, kuriose galima pasirinkti virtualų šuniuką iš skirtingų pradinių šunų veislių. Žaidžiant žaidimą „atrakinamos“ naujos papildomos šunų veislės, nauji aksesuarai. Naudojantis Wi-Fi ryšiu dviejų „Nintendogs“ žaidimų savininkai galėjo suvesti vienas kito virtualius šuniukus būdami netolimu atstumu vienas nuo kito, jei šuniukų veislės galimybė buvo prieinama abiejose žaidimo versijose.
Visos „Nintendogs“ versijos buvo išplatintos bendru 23,96 mln. vienetų tiražu ir žaidimas buvo antras pagal populiarumą „Nintendo DS“ konsolei. 2011 m. išleistas žaidimo tęsinys „Nintendogs + Cats“ „Nintendo 3DS“ konsolei, kuriame, be šunelių, galima rūpintis katėmis.
Estų raudonieji šauliai

Estų raudonieji šauliai (est. Eesti Punased Kütid, rus. Красные эстонские стрелки) – Raudonosios Armijos daliniai, suformuoti iš estų ir 1918 m. dalyvavę mūšiuose su Vokietijos imperijos kariuomene Estijos teritorijoje ir su Estijos armija 1918-1919 m. Estijos nepriklausomybės kare bei kariavę Rusijos pilietiniame kare. 
Estijos istoriografijoje šie daliniai dar vadinami estų šaulių pulkais (est. Eesti kütiväed), o tarybinėje ir Rusijos istoriografijoje – raudonieji estų pulkai (rus. красные эстонские полки) ir estų komunistiniai pulkai (rus. эстонские коммунистические полки).

Estų komunistiniai pulkai Narvos kautynėse

1918 m. lapkričio 28 d. estų komunistiniai pulkai dalyvavo Narvos kautynėse, kur kovėsi prieš Vokietijos armijos 405-ojo pulko dalinius, neseniai imto formuoti Estijos 1-ojo pėstininkų pulko dalinius bei Kaitseliit Narvos draugovės savanorius. Kautynėse žuvo apie 80 raudonarmiečių, daugiausia iš Felino komunistinio pulko. Žuvusiųjų tarpe buvo ir Jaanas Sihveris - estų komunistinių pulkų Revoliucinės karo tarybos organizatorius ir narys, RKP(b) estų sekcijų CK narys. 
Kautynės už Narvą buvo pradžia Raudonosios Armijos puolamosios operacijos, kurios tikslas buvo atkurti Estijoje tarybų valdžią, puolančios Vokietijos armijos nuverstą 1918 m. vasarį. Šiuolaikinėje Estijos istoriografijoje kautynės už Narvą yra laikomos Estijos nepriklausomybės karo pradžia.

Estijos Raudonosios Armijos uniforma

Estų raudonieji šauliai nešiojo uniformą, besiskyrusią nuo įprastinės raudonarmiečių uniformos. Užėmus Narvą „Krenholmo manufaktūros“ sandėliuose buvo aptikta 4 mln. aršinų (18 tūkst. pūdų) audinio, iš kurio ir buvo siuvamos estų raudonarmiečių uniformos. Uniformą sudarė blyškiai žali bridžiai, palaidinės, kurias buvo galima nešioti atsegta apykakle, apsiaustas nuo lietaus ir panamos tipo kepurės. Kavaleristų bridžiai buvo su raudonais lampasais, jie avėdavo botfortus, o pėstininkai – kragus. Palaidinių apykaklės buvo dviejų rūšių.

Pasitraukimas iš Estijos ir kariavimas Rusijos teritorijoje

1919 m. sausio 7 d. prasidėjo bendras Estijos armijos ir baltagvardiečių Šiaurės vakarų armijos puolimas (vadas generolas Nikolajus Judeničius), kurį rėmė Antantė.
Po savaitės puolimo buvo užimtas Jurjevas (Tartu), sausio 19 d. – Narva, kuri buvo laikinoji Estliandijos darbo komunos sostinė. 
1919 m. sausį estų komunistiniai pulkai ir DVRA 7-osios armijos būriai buvo išstumti už Estijos ribų. 
1919 m. birželio 5 d. Lugoje (pagal kitus duomenis - Stara Rusoje) Komunos taryba paskelbė apie Estliandijos darbo komunos likvidavimąsi. Estliandijos Raudonoji Armija buvo pertvarkyta į Estų šaulių brigadą. 
1919 m. rugpjūtį Estų šaulių brigada kartu su 10-ąja šaulių divizija, 11-osios šaulių divizijos 1-ąja ir Suvestine brigadomis, taip pat su 3-ios šaulių divizijos 2-ąja brigada dalyvavo mūšiuose ties Pskovu. Šiuose mūšiuose Raudonosios Armijos priešininku buvo Estijos armija ir generolo Judeničo  baltagvardiečių Šiaurės vakarų armija. Lemiantį vaidmenį užimant Pskovą suvaidino 2-asis ir 5-asis estų komunistiniai pulkai.
Keli estų komunistiniai pulkai kovėsi Rusijos pilietiniame kare prieš Kolčiako armiją.
Vokietijos socialinis kodeksas

Vokietijos socialinis kodeksas (vok. Sozialgesetzbuch, pažodžiui - 'socialinių įstatymų knyga', SGB) - kodifikuotas federalinės Vokietijos įstatymas, pagrindinis VFR socialinės teisės šaltinis. Dabartinis Vokietijos socialinis kodeksas sudarytas iš 12 knygų. Pirmoji knyga (Bendroji dalis) įsigaliojo 1976 m. sausio 1 d. Socialinių Vokietijos įstatymų kodifikacijos pradžia - 1969 m.
Prarasti tiriamieji

Prarasti tiriamieji (angl. lost to follow-up) – tai tyrimo dalyviai, kurie buvo įtraukti į tyrimą jį pradėjus, tačiau iš tyrimo pasitraukė dėl vienų ar kitų priežasčių (pvz., pakeitė gyvenamąją vietą ir tapo nepasiekiami, neatsiliepė į tyrėjų kvietimus, nustojo teikti informaciją ir pan.). Prarasti tiriamieji gali sukelti sistemines paklaidas tyrime, šitaip sumažindami jo patikimumą, kadangi neretai prarasti tiriamieji skiriasi nuo likusių tyrimo dalyvių pagal svarbias charakteristikas, turinčias esminės įtakos galutiniams tyrimo rezultatams.
Zarubincų kultūra

Arealas

Zarubincų kultūra buvo paplitusi vidurio ir viršutinėje Dniepro upės dalyje, Pripetės baseinuose. Dabartinė šiaurės vakarų Ukrai­na ir pietų Baltarusija.

Kultūra

Šiai kultūrai būdingos neįtvirtintos gyvenvietės. Gyventa stul­pinės konstrukcijos vienos patalpos antžeminiuose ar truputį į žemę įleistuose pastatuose. Ją palikę žmonės vertėsi sėslia gyvu­lininkyste, bet svarbų vaidmenį vaidino ir žemdirbystė; gaminosi geležį, vartojo daug geležinių įrankių ir ginklų. Buityje buvo pa­plitę lipdyti puodai, dubenys, ąsočiai. Dalies molinių indų pavir­šius gludintas. Mirusiuosius laidodavo sudegintus urnose, plokš­tiniuose kapuose apvaliose ar ovaliose duobutėse, į kurias kartais suberdavo ir laužo liekanas. įkapės negausios.
MKP Pogoń Siedlce

Istorija

Įkurtas 1945 metais.
Deep Cover

Istorija

Albumas pateko į Billboard 200 albumų topą numeriu #166 1992 m. liepos 25 d. Daina taip pat pateko į Dr. Dre albumą „First Round Knock Out“ kaip singlas, dvi savaites laikėsi Billboard 200 albumų tope numeriu #52. Daina buvo įtraukta į Snoop Dogg albumus: „Doggy Stuff“ ir „Doggy Style Hits“. Kaip singlas jis nesulaukė labai didelio populiarumo, bet to užteko sėkmingai Snoop Dogg karjeros pradžiai.
Dainoje skamba ištraukos iš 7-ojo, 8-ojo ir 9-ojo deš. dainų, tokių kaip Undisputed Truth „(I Know) I’m Losing You“ ir Sly & the Family Stone „Sing a Simple Song“.
Daina turėjo pasirodyti Dr. Dre albume „The Chronic“, bet nebuvo įtraukta. To priežastis buvo tai, jog prieš tai išėjusi grupės Body Count daina „Cop Killer“ buvo uždrausta. Kaip ir pastarojoje, „Deep Cover“ minima apie pareigūnų žudymą.
Citata iš dainos žodžių:
„ Cause it’s 187 on an undercover cop.“
187 yra Los Andželo policijos kodas, kuris reiškia nužudymą. Šią citatą pilnai išvertus į lietuvių kalbą reikštų pareigūno po priedanga nužudymą.
Pats filmas „Deep Cover“ nebuvo labai sėkmingas, gavo vos dvi nominacijas Independent Spirits Awards 1992 m, pati daina susilaukė didesnio pripažinimo negu filmas. Daina buvo įtraukta į žaidimo Grand Theft Auto: San Andreas radijo stotį Radio Los Santos.

Muzikinis klipas

Viskas prasideda nuo Snoop Dogg ir Dr. Dre sėdinčio narkotikų tiekėjo ofise, kuriame ant stalo guli pinigai ir narkotinės medžiagos (žolė). Snoop Dogg ir Dr. Dre yra slaptai dirbantys narkotikų skyriaus policininkai, kurie nori pričiupti narkotikų tiekėją ir jau ilgą laiką renka įrodymus apie jį. Narkotikų tiekėjui kyla įtarimas, jog jie abu yra policininkai ir jis liepia jiems pabandyti „žolės“, taip norėdamas įsitikinti ar jie tikrai ne policininkai. Tuo metu vienintelis gerai žinomas policininkų atpažinimas buvo pabandymas narkotinių medžiagų, kurių tuometiniai pareigūnai negalėjo bandyti. Snoop Dogg turi pasirinkti tarp demaskavimo ir „žolės“ įtraukimo.
Kai atlikėjai pradeda dainuoti, matomas pilnas getas narkomanų kurie ieško dozės.
Andrija Kaludžerovič

Karjera Lietuvoje

2016 m. vasarą atvyko į Lietuvą. Sezoną baigė Vilniaus „Žalgiryje“ ir per 19 rungtynių įmušęs 20 įvarčių tapo rezultatyviausiu A lygos futbolininku. 2017 m. pradžioje persikėlė į Tailandą ir pasirašė sutartį su Bankoko FC „Port“ ekipa.
Danijos futbolo varžybos 1912–1913 m.

1912–1913 m. Pirmenybės

Danijos futbolo pirmenybės (dan.  Danmarksmesterskabsturneringen) -pirmos pakopos pirmenybės.
Simona Kulakauskaitė

Simona Kulakauskaitė (g. 1987 m. gruodžio 16 d. Šiauliuose) – viena geriausių Lietuvos šaškininkų.
Klubų „Fintas", Damgenootschap Het Noorden narė. 2006 m. Simona Kulakauskaitė baigė Šiaulių J. Janonio gimnaziją, studijuoja ekonomiką, Stokholmo ekonomikos mokyklos Rygoje (SSE Riga).
Gegužės 21

Vardadieniai

Teobaldas – Vaidivutis – Vydmina – Valentas – Aldas – Vaidevutis
Stasys Sčesnulevičius

Biografija

Gimė Voroneže. Tėvas tarnavo valstybiniame Žemės ūkio banke buhalteriu. Ten lankė realinę mokyklą. 1918 m. visa šeima grįžo į Lietuvą, Valkininkų valsčių.
Mokėsi Vilniaus ir Alytaus gimnazijose. 1939 m. baigė Vytauto Didžiojo universitetą. 1939–1940 m. lankė Kauno meno mokyklą.
Iki 1950 m. dėstė Kauno valstybiniame universitete. 1944–1947 m. architektūros kompozicijos, 1949–1950 m. architektūros įvado katedros vedėjas. 1949–1950 m. dar ir Architektūros fakulteto dekanas, 1949 m. docentas. 1944–1951 m. dar dėstė Kauno taikomosios ir dekoratyvinės dailės institute, 1945–1948 m. Dekoratyvinės architektūros fakulteto dekanas. 1951–1979 m. dėstė Kauno politechnikos institute, 1951–1956 m. architektūros pagrindų, 1956–1969 m. statybinių medžiagų katedros vedėjas, 1951–1962 m. dar ir Statybos fakulteto dekanas.
Sukonstravo aparatą statybinių medžiagų šilumos laidumui tirti. Parašė vadovėlį „Statybinės madžiagos“ (1966 m.). Išvertė architektūros knygų. 1965 m. LSSR nusipelnęs inžinierius. 1970 m. technikos mokslų kandidatas.
Hokų kalbos

Hokų kalbos (arba hokanų kalbos) – hipotetinė Šiaurės Amerikos indėnų kalbų šeima, kuriai priskiriama keletas negausių kalbų šeimų vakarinėje Šiaurės Amerikos pakrantėje, taip pat Grandės baseine ir Centrinėje Amerikoje. Dėl to, kad dauguma šiai šeimai priskiriamų kalbų mirė ir nebuvo išsamiai aprašytos, šios kalbų grupės buvimą pagrįsti sunku.
Hokų kalbų hipotezę iškėlė kalbininkas Edvardas Sepiras. Pavadinimas parinktas pagal skaičiaus „du“ tarimą skirtingose hokų kalbose: c-oocj serių k., ha’k ačomavių k., *xwak jumanų prokalbėje ir kt.
Manoma, kad tai seniausios Kalifornijos kalbos, kurias vėliau iš dalies išstūmė penučių kalbos.
Kriek

Kriek – Belgijoje gaminamas lambic tipo (savaiminės fermentacijos) vyšninis alus (olandiškai kriek – rūgščioji vyšnia). Kriek alus gaminamas iš rūgščiųjų (Morello) vyšnių, paplitusių Briuselio regione.
Kriek gaminamas į savaiminės fermentacijos alų (lambic) dedant vyšnių su kauliukais. Vyšnios aluje paliekamos keletui mėnesių, per tą laiką jose esantis cukrus pilnai sufermentuojamas – taigi fermentacijos pabaigoje vyšniose esančio cukraus nebelieka, o aluje jaučiamas vyšnių skonis be saldumo. Galiausiai, fermentacija baigiama vyšnias iš alaus pašalinus. Kadangi tiek vyšnios, tiek ir lambic tipo alus yra rūgštūs, tai ir kriek alus taip pat yra palyginti rūgštus.
Kai kurie gamintojai jau pagamintą alų pasaldina (kad jis taptų skanesnis plačiajai visuomenei), taip pat vietoje tikrų vyšnių imta pilti vyšnių sulčių ir fermentuoti trumpesnį laiką.
Keletas Belgijos daryklų kriek vadina vyšninį alų, gamintą ne iš lambic tipo alaus, o iš Oud bruin alaus. Nors šis alus faktiškai nėra kriek, tačiau kelios jo rūšys yra aukštos kokybės.
Stepanas Poltorakas

Biografija

Stepanas Poltorakas gimė 1965 m. vasario 11 d. Vesiolaja Dolina kaime, Tarutino raj. Odesos srityje (Ukrainos TSR). 
Išsilavinimas aukštasis, baigė TSRS VRM Ordžonikidzės aukštąją karo vadų mokyklą, vėliau – Ukrainos ginkluotųjų pajėgų Karo akademiją. 
Nuo 1983 m. rugpjūčio karo tarnyboje, Tarnavo būrio, kuopos vadų pareigose, vėliau – bataliono štabo viršininko, bataliono vado, pulko vado, brigados vado pareigose. 
Nuo 2002 m. kovo iki 2014 m. vasario 28 d. buvo Ukrainos Nacionalinės gvardijos Nacionalinės akademijos viršininkas. Pedagogikos mokslų kandidatas, docentas, generolas majoras. 
Nuo 2014 m. vasario 28 d, iki kovo 13 d. buvo Ukrainos VRM Vidaus kariuomenės vadas.
2014 m. kovo 19 d. Ukrainos prezidento pareigas ėjęs Oleksandras Turčynovas Aukščiausiajai Radai pateikė projektą nutarimo paskirti S. Poltoraką Ukrainos Nacionalinės gvardijos vadu. 
Tačiau 2014 m. kovo 1 d. Aukščiausioji Rada nenubalsavo už Poltorako kandidatūrą. 2014 m. balandžio 15 d. Nutarimu № 4485 S. Poltorakas buvo patvirtintas Ukrainos Nacionalinės gvardijos vado pareigose.
Mykolas Eustachijus Brenšteinas

Biografija

Nuo 1910 m. gyveno Vilniuje, dirbo laikraštyje „Goniec Wileński“, vėliau, iki 1915 m. – „Kurier Litewski“. 1916–1919 m. Lenkų draugijos visuomenės darbui remti (Towarzystwo popierania pracy spolnecznej) Statistikos skyriaus vedėjas. 1919–1938 m. Vilniaus universiteto bibliotekos bibliotekininkas, 1925–1938 m. Rankraščių, raižinių ir natų skyriaus ir Vilniaus mokslo bičiulių draugijos muziejaus vedėjas, prie muziejaus įsteigė Etnografijos skyrių.

Mokslinė veikla

Nuo 1893 m. Sankt Peterburgo, Krokuvos, Varšuvos laikraščiuose paskelbė apie 300 mokslinių straipsnių apie Lietuvos kultūrą, istoriją, bibliotekininkystę ir bibliografiją. Žemaitijoje savo surinktos kolekcijos – archeologijos, etnografijos, istorijos rinkinius atidavė Vilniaus mokslo bičiulių draugijos muziejui, kitą dalį (tautiniai drabužiai ir raižiniai) – Varšuvos etnografijos muziejui, Viekšnių valsčiuje surinktą moteriškų drabužių kolekciją – Krokuvos muziejui. Parengė knygą apie Lietuvos mokslo, švietimo, meno ir kt. draugijas (1914 m.).
Afalina

Įpročiai

Delfinai – labai draugiški gyvūnai, gyvenantys tos pačios lyties arba abiejų lyčių – patinų, patelių ir jauniklių grupėse. Jie visada padeda vieni kitiems gaudydami žuvį, gimdymo metu, taip pat susirgus ar susižeidus. Tokia savitarpio pagalba – tai pagrindinė išgyvenimo sąlyga. Dalį dienos delfinai žaidžia. Jie bendrauja švilpaudami, leisdami specialius garsus. Iki šiol dar nežinoma, kokia sudėtinga delfinų „kalba“ ir kaip ji sudaryta. Tik tai aišku, jog jie vienas kitą atpažįsta ir „susišneka“ tarpusavyje vartodami savo „kalbą“. Gyvena grupėmis. Gyvenimo trukmė 25-30 metų (nelaisvėje kartais išgyvena iki 40 metų). Afalinos greitis vandenyje gali siekti 40 km/val. (11,1 m/s), tai yra 50 m baseiną ji gali įveikti per 4,5 sekundės. Ji taip pat gali iššokti iš vandens iki 5 metrų aukščio.

Maistas ir medžioklė

Delfinai maitinasi įvairių rūšių žuvimis, kurias aptinka pasinaudodami echolokacija (jie sugeba nustatyti objektų buvimo vietą ultragarso bangomis). Medžioklės būdas priklauso nuo žuvų rūšies. Dieną aktyvias žuvis delfinai gaudo susitelkę būriais, o naktį aktyvias žuvis medžioja tik nedaugelis delfinų. Delfinai, aptikę ir puldami žuvų būrį, visada padeda vieni kitiems. Kai jie priartėja, žuvys, žinoma bando pasprukti. Bendraudami tarpusavyje- leisdami įvairius garsus ir švilpdami – jie nesunkiai apsupa didelį žuvų būrį ir neleidžia jam išsisklaidyti. Manoma, kad delfinai, norėdami suklaidinti ir apkurtinti žuvis, sąmoningai skleidžia įvairius garsus. Kai pavienių arba būriais plaukiojančių žuvų netrūksta, delfinai draugiškai medžioja dieną. Jeigu žuvų mažai, jie pasitenkina ir aštuonkojais, taip pat tyko žuvų, gyvenančių jūros gelmėse. Afalinos dar valgo ir krevetes.

Dauginimasis

Afalinos poruojasi pavasarį ir vasarą. Jaunikliai išvysta pasaulį po 10-12 mėnesių, gimsta vandenyje uodega į priekį. gimdančią motiną ir naujagimį globoja ne mažiau kaip dvi patelės. Tai būtina apsauga, nes kraujas, kurio motina netenka gimdymo metu, labai greitai vilioja vandens plėšrūnus ryklius. „Pribuvėjos“ patelės kartais dalyvauja ir pačiame gimdyme. Jos padeda motinai iškelti ką tik gimusį jauniklį į vandens paviršių, kad jis pirmą sykį įkvėptų oro. Panašiai skubama į pagalbą ištikus nelaimei, pvz., kai vienas iš delfinų susižeidžia. Nukentėjęs delfinas „šaukiasi“ kitų, skleisdamas tam tikrus garsus, kad jam padėtų iškilti ir įkvėpti oro. Atsivedusi mažylį motina su dar viena patele atsiskiria nuo būrio. Delfiniukas minta pienu iš spenių, kurie yra prie motinos lytinės angos. Patelės rūpinasi savo palikuoniais mažiausiai 16 mėnesių, todėl gali poruotis tik kartą per dvejus arba trejus metus. Delfinai nėra „ištikimi“ gyvūnai. Patelė gali kiekvieną kartą poruotis vis su kitu delfinu. Lytinė branda: apie 6-8 metus. Poravimasis: bet kuriuo metų laiku, bet dauguma jauniklių gimsta vasarą. Jauniklių kiekis: gimdo tik po vieną.
Čing (provincija)

Geografija

Čing provincija apėmė teritorijas Šandondgo pusiasalyje, kurios Šiaurės Kinijos lygumoje išsiskiria savo kalnuotomis vietovėmis. Centrinis kalnas čia yra Taišanas, vietos gyventojų laikytas pasaulio centru. Į šiaurę nuo Čing yra Jan provincija, o į pietus – Siu provincija.

Priešistorė

Seniausia kultūra teritorijoje buvo Houli, kuri klestėjo VI tūkst. pr. m. e. Vietos gyventojai prijaukino kiaules ir šunis, gyveno gyvenvietėse. V tūkst. pr. m. e. Beisin kultūroje pradėtos auginti soros, prasidėjo žemdirbystė.
4100–2600 m. pr. m. e. regione suklestėjo Davenkou kultūra, kuri egzistavo tuo pat metu, kaip Jangšao kultūra vakaruose. Jos gyventojai gamino išmoningus turkio, nefrito ir dramblio kaulo dirbinius. Jie gamino ir tipiškus keramikos dirbinius gu. Kapų radiniai rodo, kad visuomenės stratifikacija buvo toli pažengusi.
III tūkst. pr. m. e. viduryje regione paplito Longšano kultūra iš Vidurio lygumos. Tai rodo svetimos kultūros įtaką. Tuo metu Čing regionas buvo įtrauktas į „Vidurio valstybės“ kultūrinę orbitą. II tūkst. pr m. e. pirmoje pusėje čia klestėjo Jueši kultūra. Iš šio laikotarpio čia minimos tokios gentys kaip šuangdziu (爽鸠 Shuǎngjīu), dzidze (季则 Jìzé) ir pangbolingai (逄伯陵 Pángbólíng).

Valstybingumas

Vidurio lygumos gyventojai huasia (kinų protėviai) šio regiono gyventojus vadino apibendrinančiu terminu dongji, laikydami juos barbarais. Nepaisant to, dongji regione buvo sukūrę aukšto lygio kultūrą, turėjo savo valstybinius junginius. Svarbiausia jų valstybė Šandongo pusiasalyje buvo Pugu su sostine to paties pavadinimo mieste.
XI a. pr. m. e. Džou dinastijos pradžioje dongji gentys buvo sutramdytos ir visame regione buvo įkurta daug smulkių miestų valstybių, kurios turėjo plėtoti kinų civilizacija dongji tarpe. Viena iš jų buvo Či kunigaikštystė, kuri ilgainiui įgijo vis didesnę nepriklausomybę ir suvienijo visas regiono valstybėles į galingą jėgą. Či aktyviai kovojo su gretimomis valstybėmis, tokiomis, kaip Jan šiaurėje, Džao šiaurės vakaruose, Ču pietuose.
221 m. pr. m. e. Čin užėmė Či karalystę, ir ji buvo paskutinė iš Džou dinastijos valstybių, kurią Čin prijungė. Sulig jos užėmimu baigėsi Kinijos vienijimas ir buvo įkurta Kinijos imperija.