google/wiki40b huggingface dataset:
Kristupas Gžimultovskis

Biografija

Didžiosios Lenkijos bajorų Gžimultovskių giminės atstovas, herbo „Neczuja“ savininkas. Srodo kašteliono Stanislovo Gžimultovskio ir Katerinos Leščinskos sūnus.
Mokėsi Poznanės mokykloje, o nuo 1635 metų tęsė išsilavinimą jezuitų koledž prancūzų Dole. 1648 metais pirmą kartą buvo iš rinktas pasiuntiniu į seimą. Pradedant nuo 1652 metų nuolat buvo renkamas pasiuntiniu. 1654 metais Kristupas Gžimultovskis buvo išrinktas seimo maršalka, dažnai dalyvavo keliuose komitetuose. 1650 metais gavo Kališo pakamario pareigybę. Švedijos tvano metu (1655–1660) išsaugojo ištikimybę Lenkijos karaliui Jonui Kazimierui Vazai. 1656 metais buvo paskirtas Poznanės kaštelionu. 1665 metais Kristupas Gžimultovskis prisijungė prie Juegio Sebastijono Liubomirskio rokošo prieš karaliaus valdžią, vėliau buvo rūmų proprancūziškos partijos šalininku ir palaikė glaudžius kontaktus su Brandenburgo kurfiurstu.
1668 metais, po Jono II Kazimiero Vazos atsižadėjimo nuo sosto Kristupas Gžimultovskis palaikė Prancūzijos princo Liudviko Konde kandidatūrą. Už intrigas prieš naująjį Lenkijos karalių Mykolą Kaributą Višnioveckį buvo seimo teisiamas. Būdamas Jono Sobieskio šalininku, 1679 metais nuo jo gavo Poznanės vaivados pareigybę ir tapo ATR senatoriumi. 1680-ais metais Kristupas Gžimultovskis vadovavo Didžiosios Lenkijos opozicijai su pro habsburgiška orientacija.
1660 metais Poznanės kaštelionas Kristupas Gžimultovskis dalyvavo Olivos taikos sutarties sudaryme su Švedija, o 1686 metais vadovavo Lenkijos-Lietuvos pasiuntinybei į Maskvą, kur pasirašė amžinos taikos sutartį su Rusijos valstybe.
Berenikė IV

Berenikė IV Epifanėja (gr.: Βερενίκη, 77 m. pr. m. e. – 55 m. pr. m. e.) – graikų princesė, priklausiusi Ptolemėjų dinastijai. Ji buvo Ptolemėjo XII ir tikriausiai Kleopatros V dukra. Jos seserys buvo Kleopatra VII (Julijaus Cezario ir Marko Antonijaus meilužė), Arsinė IV, o broliai – Ptolemėjas XIII, Ptolemėjas XIV. Berenikė mėgo madas, vakarėlius ir brangenybes. Ji buvo gan tingi ir baili. Ypač bijojo valstiečių, vergų ir kitų žemesnės klasės atstovų. Ji kalbėjo tik gimtąja kalba, buvo blogai išsiauklėjusi, ignoravo valstiečius ir buvo bloga lyderė. Tačiau ji mylėjo draugus ir šeimą, buvo labai graži.
58 m. pr. m. e. Ptolemėjas XII su Kleopatra VII pabėgo į Romą ieškoti pagalbos prieš Kleopatrą VI, vyresnę Berenikės seserį, kuri tapo per daug galinga. Po Kleopatros VI mirties 57 m. pr. m. e. (ji tikriausiai buvo nunuodyta Berenikės naudai) 20 metų Berenikė tapo vienvalde Egipto valdovė ir visiškai nebijojo tėvo ir sesers sugrįžimo.
Egiptiečiai tikėjosi, kad ji ves ir valdys su vyru, bet Berenikė to nenorėjo. Jos konsulai ją privertė vesti Seleuką VII, bet Berenikė įsakė jį pasmaugti ir toliau valdė viena. Egiptiečiai bijojo, kad Ptolemėjų dinastija išnyks dėl valdovės kvailystės, o dėl jos pomėgio prabangai didėjo valstybės išlaidos. Vėliau ji ištekėjo už Achelajaus, bet jis nevaldė kartu. Pompėjus buvo paskyręs Achelajų šventiku Kapadokijoje, o jis pats tvirtino, kad yra Mitridato VI sūnus. Tačiau žmonės kalbėjo, kad jo tėvas buvo Mitridato VI generolas Achelajus, kuris per karą dezertyravo pas romėnus.
Berenikės valdymas baigėsi 55 m. pr. m. e., kai Ptolemėjas XII grįžo į sostą padedamas Aulo Gabinijaus vadovaujamų romėnų. Berenikei buvo įvykdyta mirties bausmė, o Achelajus, kuris, pasak Stabono, buvo Gabinijaus draugas, žuvo mūšyje su romėnais.
Surabhė

Surabhė (skr. सुरभि = surabhi – 'gaiviai kvepianti') arba Kamadhenu (skr. कामधेनु = kāmadhenu – 'melžianti troškimus') – hinduistų mitologinė karvė, išpildanti visus troškimus.
Viename iš mitų Surabhė buvo Dakšos dukterimi ir rišio Kašjapos žmona, kitame – atsirado dievams ir asurams plakant pieno vandenyną. Dievai ją padovanoję rišiui Vasišthai, o vėliau ji tapusi išminčiaus Džamadagnio turtu. Ją arba jos veršiuką bandė pavogti karalius Kartavirja, bet buvo nužudytas Džamadagnio sūnaus Parašuramos. Pasakojama, kad nuo tada Surabhė gyvena svargoje.
Albertas Ratnikas

Biografija

1930-1939 m. mokėsi Šiaulių berniukų gimnazijoje. 1946 m. baigė Kauno taikomosios dekoratyvinės dailės institutą. 1944-1983 m. Miestų statybos projektavimo instituto Šiaulių skyrius architektas, grupės vadovas. 
Lietuvos architektų sąjungos narys.

Atsiliepimai

Algis Vyšniūnas: Šiaulių sėkmė yra architektas Albertas Ratnikas. Tai jo suprojektuota visa Vilniaus gatvė, knygynas, namas su arkomis, „Baltijos“ restoranas, paštas, buvęs Partijos komitetas, dabar nugriauta autobusų stotis – modernistinės architektūros pavyzdys. Aš nežinau, kokio dydžio paminklą jam reikėtų pastatyt – Vilniaus gatvė turėtų būti Ratniko gatve pavadinta.
Petras Bendikas

Biografija

1965 m. baigė Lietuvos veterinarijos akademiją. 1993 m. habilituotas biomedicinos mokslų daktaras.
Nuo 1971 m. dirba Gyvulininkystės institute. Mokslinio darbo sritis – gyvulių šėrimas, pašarų gamybos technologijos. Su kitais 1986 m. sukūrė efektyvią jautienos gamybos sistemą. tai pripažinta išradimu. Paskelbė mokslinių straipsnių gyvulių mitybos, pašarų gamybos ir naudojimo bei mėsos kokybės klausimais.
Lietuvos verslo kolegijos Apskaitos ir teisės katedra

Vakarų Lietuvos verslo kolegijos Apskaitos ir teisės katedra (VLVK TK) - buvęs Vakarų Lietuvos verslo kolegijos (VLVK) struktūrinis padalinys; Teisės katedra. Veiklos sritys - teisinis švietimas (teisės dėstymas), teisės mokslinė veikla (tyrimai, straipsnių publikavimas ir kt.). Pagrindinė studijų programa - Teisė.
Adresas: Šilutės pl. 2, LT-91110, Klaipėda.

Istorija

2009 m. rugsėjo 1 d. Šiaulių fakultetas (remdamasis Lietuvos Respublikos švietimo ir mokslo ministro įsakymu 2009 m. rugsėjo 28 d Nr. ISAK-1929) pradėjo vykdyti Teisės ir Buhalterinės apskaitos kolegines studijas. Reorganizavus VLVK vietoje Šiaulių fakultete veikusių Humanitarinių mokslų ir Socialinių mokslų katedrų AT sprendimu buvo įkurtos naujos - Administravimo katedra (kuruojanti vadybos ir verslo administravimo studijų krypties studijų programas) ir Apskaitos ir teisės katedra (kuravusi Teisės, Buhalterinės apskaitos ir Ekonomikos studijų programas). Pastaroji vėliau buvo panaikinta. Teisės dalykų dėstytojai perėjo į Bendrųjų dalykų katedrą (ši įkurta 2002 m.).
Teisės dėstytojai (2010 m.) - asistentai J. Paulionis (Teisės pagrindai), J. Stanevičienė (Teisės pagrindai), M. Urbonavičius (Verslo teisė), M. Ignatjevas (Verslo teisė).
Aleknaičiai

Aplinkinės gyvenvietės

LYGUMAI – 4 km
VILŪNAIČIAI – 2 km
DEGUČIAI – 9 km
PAKRUOJIS – 12 km
Ramonaičiai – 1 km 
 ŠUKIONIAI – 4,5 km
Užubeliai – 2 km
Gandvikas

Gandvikas – skandinavų mitologijoje tai pavojinga jūra, žinoma kaip 'Gyvačių įlanka' dėl jos vingiuotos formos. Saksonas Gramatikas teigė, kad Gandvikas (kai kur klaidingai rašytas Grandvik) yra senas Baltijos jūros pavadinimas. Galbūt legendose kalbama apie Botnijos įlanką.
Yra dvi hipotezės, kur buvo Gandvikas, pagrįstos 1323 m. Nöteborg taikos sutartimi – Arkties vandenyne ar Botnijos įlankoje. Maždaug nuo 1850 m. labiau buvo palaikoma pirmoji hipotezė, kadangi taip buvo galima suprasti, kad Švedija plytėjo iki Arkties vandenyno. Nuo XX a. 3-io dešimtmečio imta vis labiau palaikyti antrąją hipotezę.

Daugelis tyrinėtojų mano, kad senovinis šaltinis Hversu Noregr byggðist (XIII a. pradžia) kalba apie Baltąją jūrą, kai vartoja žodį Gandvik.
XVI a. Gerardo Merkatoriaus žemėlapyje Baltoji jūra pažymėta sinus Granvicus. Galbūt Gerardas Merkatorius r raidę įstatė, kad nesuprantamas žodis Gandvik būtų aiškesnis (lot. grandis 'didelis').
Čezena

Istorija

Miestas senovėje priklausė etruskams. Vėliau trumpam miesto valdžią buvo perėmę galai, o nuo III a. prieš mūsų erą priklausė Romos respublikai.
1992 m. Čezena tapo bendra regiono sostine kartu su didžiausiu regiono miestu Forli.
Adamavos regionas

Geografija

Didžiąją dalį teritorijos užima 1000–2000 m aukščio Adamavos plokščiakalnis, išraižytas slėnių ir tektoninių lūžių. Aukščiausia vieta siekia 2460 m (Džabal Mbabo k.). Adamavos regione prasideda dauguma Kamerūno upių. Jos priklauso 3 skirtingiems baseinams – Nigerio, Čado ežero ir Atlanto vandenyno. Svarbiausios upės yra Mbamas, Kimas, Džeremas, Mberė. Yra kraterinių ežerų. Būdingi savanų kraštovaizdžiai, miškų yra išlikę kalnuose ir draustiniuose.

Gyventojai

Pagrindinės krašto tautos yra fulbiai, gbajai, tikarai, mbumai ir kt. Ryškią daugumą regiono gyventojų sudaro musulmonai (dauguma jų – fulbiai), tarp kitų tautų yra išpažįstančių krikščionybę ir vietinius tikėjimus (ypač Nigerijos pasienyje).
Cibula

Lietuviai

1948 m. birželio mėn. į Cibulą iš TSRS okupuotos Lietuvos atitremtos 54 šeimos. Tarp tremtinių buvo kompozitoriaus V. Budrevičiaus tėvai ir broliai. Tuomet tai buvo keli barakai taigoje, vėliau pastatyta ir keliolika namų. Tremtiniai kirto mišką, gabeno ir plukdė rąstus Juodojo Ijuso upe. Iškirtus miškus nuo 1950 m. tremtiniai buvo perkeliami į kitų gyvenvietes. Cibula sunyko. 1989–1990 m. kelių tremtinių palaikai iš kapinių parvežti į Lietuvą. 1990 m. į Cibulą buvo nuvykusi ekspedicija iš Lietuvos.
Electro

Electro – elektroninės muzikos stilius, atsiradęs XX amžiaus devintame dešimtmetyje, Detroite, JAV. Electro stiliaus atsiradimui įtakos turėjo ritmo mašina Roland TR-808, keitaras su sintezatoriumi ir funko muzikos stilius; vokalui dažniausiai būdavo naudojamas elektroninis nenatūralus balsas.

Istorija

Electro muzika gimė 1980 pradžioje. Didžiausias Electro muzikos populiarumas buvo 8-ojo dešimtmečio pradžioje ir viduryje, taip pat Electro vėl išpopuliarėjo XX a. pabaigoje.
1982 metais, Bronkse, atlikėjas Afrika Bambaataa išleido kūrinį „Planet Rock“, kuriame yra elementai Kraftwerk'o „Trans-Europe Express“ ir „Numbers“ (iš Kraftwerk'o „Computer World“ albumo). Šis kūrinys yra plačiai vertinamas kaip posūkis Electro muzikos link.
1983 metais lapkričio mėnesį, Hashim sukūrė žinomą electro funk kūrinį „Al-Naafiysh (Soul)“, tai buvo pirmas Cutting Record's leidinys.
Taip pat 1983 metais, Herbie Hancock išleido bene labiausiai žinomą Electro kūrinį „Rockit“.
Šiuolaikinė Electro House muzika (House muzikos atšaka) dažnai būna painiojama su tikruoju Electro. Žodžio Electro naudojimas, norint aprašyti šiuolaikinės „House“ muzikos stilius yra ginčytinas ir klaidingas.
Šilutės rajono apylinkės teismas

Šilutės rajono apylinkės teismas – apylinkės teismas Šiaurės vakarų Lietuvoje. Teritorija – Šilutės rajonas. Dirba 8 teisėjai.
Adresas: M. Jankaus g. 4, LT-99142, Šilutė .
Apeliacinė instancija – Klaipėdos apygardos teismas (KLAT).

Istorija

Dabartinis Šilutės rajono apylinkės teismas įsikūręs XIX a. pabaigoje statytame puošniame pastate. Po karo šiame pastate įsikūrė liaudies teismas ir juridinė konsultacija.
FC ŠTK 1914 Šamorín

Istorija

Klubas įkurtas 1914 m. Nuo 2015 m. bendradarbiaujama su Fluminense Football Club iš Rio de Žaneiro, Brazilijos.
Skrebiškių koplyčia

Marijos paveikslas

Pasak vietos gyventojų, paveikslas iš koplyčios buvo paimtas maždaug prieš 40 metų, norint jį apsaugoti. Tarybiniais laikais koplyčia buvo niokojama. Šį paveikslą paėmė ir saugojo papiliečiai Mačiuliai. Vėliau paveikslas buvo perduotas tuometiniam Papilio parapijos klebonui Petrui Budriūnui. Kai kunigą iš Papilio perkėlė į kitą Panevėžio dekanato Krekenavos parapiją, jis išsivežė ir šį paveikslą. Iš pradžių paveikslas buvo saugomas Krekenavos bažnyčioje. Vėliau padaryta šio paveikslo kopija, kuri ir liko šioje bažnyčioje, o paveikslo originalas buvo sugrąžintas Papilio parapijos klebonui Virgilijui Liuimai. Papilio bažnyčioje paveikslas prabuvo beveik metus. 2014 m. rugsėjo 14 d. po ilgų klajonių vėl grįžo į tą pačią vietą, kur ir buvo prieš daugelį metų.

Architektūra

Akmens mūro koplyčia-mauzoliejus yra liaudies architektūrai artimų formų. Pagrindinį fasadą skaidančios puskolonės yra be kapitelių, nišos pusapskričių arkų su užkarpėlėmis. Pastogėje įmūrytos girnapusės primena liaudies meistrų statinius. Žinoma, kad koplyčios interjerą puošė XIX a. pirmoje pusėje įrengtas altorius su švč. Apolonijos ir šv. Kostkos paveikslais. Altorius dabar saugomas Biržų muziejuje.
Dieveniškių Švč. Mergelės Marijos Rožančinės bažnyčia

Istorija

Bažnyčia minima 1471 m. Jai 1474 m. Martynas Goštautas atidavė miestelyje pastatytą smuklę. Buvo Geranainių parapijos filija ir didesnių žemės valdų neturėjo. Apie XVI-XVII a. perstatymus duomenų neišliko. XVIII a. pabaigoje su pertraukomis veikė parapinė mokykla (minima 1777 m.).
Po gaisro 1783 m. atstatyta medinė bažnyčia, 1861 m. atnaujinta. 1899–1903 m. apmūrytas šventorius. Priešais bažnyčią 1903 m. pastatyta mūrinė varpinė su vartais, joje yra beveik 200 metų senumo varpai. 1906 m. įsteigta parapija. 1909 m. parengtas mūrinės bažnyčios projektas, tačiau statyti nepradėta.
1986–1990 m. klebono Domo Valančiausko rūpesčiu pakeisti supuvę sienojai, rekonstruotas bažnyčios vidus, pristatytas prieangis. Apie 1886 m., 1897–1898 m. ir nuo 1906 m. sakyti pamokslai ir lietuviškai. 1909 m. kun Steponas Umbrasas pradėjo vaikus katekizuoti jų gimtąja kalba. 1936 m. net iš kitų parapijų atvykę žmonės trukdė paskirtu laiku lietuviškai giedoti.

Architektūra

Bažnyčia turi klasicizmo bruožų, kryžminio plano, bebokštė. Virš šventoriaus vartų – neogotikinė varpinė. Jo tvora akmenų mūro.
Algirdas Kugauda

Biografija

1990 m. Lietuvos demokratinės darbo partijos narys.
1995–1997 m. (LDDP sąraše) Širvintų rajono savivaldybės tarybos narys.
Robertas Stasys Boris

Robertas Stasys Boris (tikroji pavardė Borysas, g. 1930 m. balandžio 19 d. Detroitas, Mičigano valstija) – verslininkas, JAV lietuvių visuomenės veikėjas.

Biografija

1955 m. baigė Detroito universitetą, 1960 m. – Kelių eismo ir pervežimų koledžą (College of Advanced Traffic and Transportation). Iki 1963 m. korporacijos „U. S. Cold Storage“, 1963–1990 m. bendrovės „Earl C. Smith“ viceprezidentas.
Nuo 1948 m. Lietuvos vyčių organizacijos narys, 1960–1963 m. pirmininkas, nuo 1965 m. garbės narys. 1980–1983 m. Amerikos lietuvių Romos katalikų federacijos valdybos narys. Lietuvių katalikų religinės šalpos valdybos narys. 1989 m. įsteigė komitetą „Pagalba Lietuvai“, nuo 1992 m. pirmininkas, atvežė Lietuvos ligoninėms medicinos priemonių už 15 mln. JAV dolerių. Nuo 1990 m. Detroito šv. Antano lietuvių parapijos tarybos vicepirmininkas.

Įvertinimas

2000 m. Gedimino 4 laipsnio ordinas
Gunta Gryva

Biografija

1967 m. baigė Latvijos dailės akademiją, mokėsi pas E. Kalninį, 1973 m. – Iljos Repino tapybos, skulptūros ir architektūros institutą Leningrade. 1967–1969 m. dėstė Rygos J. Rozentalio dailės mokykloje.

Kūryba

Aliejumi ir akvarele nutapė portretų, peizažų, figūrinių kompozicijų („Pilnametystės šventė“ 1968 m., „Nerimas“ 1972 m., „Vijos Artmanės portretas“, „Imanto Ziedonio portretas“, abu 1975 m., „Žemės galia“ 1984 m., „Autoportretas“ 1989 m., „Ruduo“ 1992 m.). Kūriniai poetiški, metaforiški, ryškių kontrastingų spalvų, laisvo ritmo, paremti improvizacija. Nuo 1966 m. dalyvauja parodose; individualios parodos: Jūrmala – 1975 m., Ryga – 1983 m., 1993 m., Paryžius – 1993 m.
Socialinė partnerystė

Socialinė partnerystė - darbuotojų ir darbdavių atstovų bei jų organizacijų, o tam tikrais (įstatymų nustatytais) atvejais ir valstybės institucijų tarpusavio santykių sistema, kuria siekiama suderinti darbo santykių subjektų interesus.
Socialinės partnerystės šalimis (socialiniais partneriais) yra laikomi darbuotojų ir darbdavių atstovai bei jų organizacijos. Trišalės socialinės partnerystės atveju lygiais pagrindais šioje partnerystėje kartu su darbuotojų ir darbdavių atstovais bei jų organizacijomis dalyvauja ir Vyriausybė bei savivaldybių institucijos (LR DK 41 str.).
Socialinės partnerystės sistemą sudaro Lietuvos Respublikos trišalė taryba; kitos trišalės ir dvišalės tarybos (komisijos, komitetai), sudaromos įstatymų ar kolektyvinių sutarčių nustatyta tvarka (LR DK 44 str.).
Socialinė partnerystė gali būti vykdoma šiais lygiais: nacionaliniu; šakos (gamybos, paslaugų, profesiniu); teritoriniu (savivaldybės, apskrities); įmonių, įstaigų ar organizacijų ir jų struktūrinių padalinių (LR DK 42 str.).
Socialinė partnerystė įgyvendinama dalyvaujant dvišalių ar trišalių tarybų (komisijų, komitetų) veikloje; darbuotojų atstovams įgyvendinant informavimo ir konsultavimo teises bei kitas dalyvavimo darbdavio sprendimų priėmime teises; vedant kolektyvines derybas ir sudarant kolektyvines sutartis (LR DK 43 str.).

Istorija

Socialinė partnerystė laikoma efektyviausia klasių kovos forma, leidžianti greičiausiai ir taikiomis priemonėmis pasiekti norimus rezultatus. Ji vyksta ne demonstracijomis ar streikais, o už derybų stalo, lygiai atstovaujant organizuotiems dirbantiesiems ir darbdaviams. Pirmiausia pradėta taikyti Vokietijoje ir Skandinavijoje per kolektyvines derybas ir kolektyvines sutartis įmonėse, vėliau išplito iki šakinio ir nacionalinio lygmens. Geriausi pavyzdžiai yra 1932 m. Salšiobadeno sutartis tarp švedų profsąjungų ir darbdavių, 1949 m. sudaryta Austrijos Paritetinė komisija, 1967–1970 m. Vokietijos darbdavių ir profsąjungų „veiksmų derinimas“.
B68 Toftir (moterys)

Istorija

Moterų futbolo komanda 1997 m. pirmą kartą žaidė elito divizione. 
Paskui buvo bendras projektas su GÍ Gøta. Komanda vadinosi GÍ Gøta/B68. Vėliau bendradarbiavimo buvo atsisakyta. 
Paskui sekė dar vienas jungtinis projektas B68 Toftir/NSÍ Runavík, bet 2015 m. bendradarbiavimas nutrauktas. 
Nuo 2016 m. klubas savarankiškai dalyvauja elito diviziono kovose.
Brandenburgo Šv. Tomas

Istorija

XVII a. Šventosios Romos imperijos Brandenburgo markgrafystė valdė keletą kolonijų Afrikoje, įskaitant  Gros Fridrichsburgą ir Arginą (pranc. Arguin), kurios buvo įsitraukusios į prekybą vergais. Sėkmingam verslo vystymui Brandenburgui reikėjo turėti bazę Karibų jūros regione. Dėl šios priežasties Brandenburgo karinio jūrų laivyno generalinis direktorius Bendžaminas Raulė 1685 m. lapkričio 24 d. pasirašė arendos sutartį su Danijos Vakarų Indijos kompanija (dan. Vestindisk kompagni). Sutartyje buvo įtraukta ir dalis danų Antilų Šv. Tomo salos, priklausiusios Danijai nuo 1666 m. Salos valdymas ir toliau priklausė Danijos karūnai, tačiau Brandenburgas gavo teisę naudotis žeme. 1693 m. Brandenburgo Šv. Tomo salos dalis buvo užgrobta danų visiškai niekam nesipriešinant ir neprašant kompensacijų. Praradus Afrikos kolonijas (jos buvo parduotos olandams: Gros Fridrichsburgas 1718 m. ir Arginas 1721 m.), Brandenburgui nebereikėjo išlaikyti bazės Šv. Tome, todėl markgrafystė šios kolonijos visiškai nebekontroliavo.

Vergų prekyba

Brandenburgo ir Danijos Vakarų Indijos kompanijos sutartis apėmė keletą prekybos sričių, pirmiausia, vergų prekybą. Buvo iškelta sąlyga, kad 30 metų laisva prekyba (ypač vergais) bus ribojama. Po 30 metų laikotarpio vergo kaina neturėjo viršyti 60 talerių. Nuo kiekvieno išvežto vergo danams turėjo atitekti 1 %, o nuo kiekvieno įvežto - 2 % nuo pirkimo kainos. Jeigu Brandenburge būtų vergų perteklius, danai sutiko nupirkti 100 vergų per metus už fiksuotą 80 talerių sumą. Pagaliau Brandenbugas ir danai sutarė rengti bendras vergų prekybos ekspedicijas į Vergų krantą Vakarų Afrikoje. Šv. Tomui esant Brandenburgo sudėtyje, saloje vyko vieni didžiausių vergų prekybos aukcionai.
Australian Recording Industry Association

Australian Recording Industry Association (ARIA) – Australijos muzikos pramonės standartinių singlų ir albumų populiarumo topai, sudaromi remiantis pardavimo statistika.
Daugiausiai išsilaikęs pirmoje pozicijoje yra ABBA singlas „Fernando“, kuris pirmoje pozicijoje buvo net 14 savaičių.
Dyglys

Dyglys, dygys (angl. prickle, spine) – stiebo epidermio išauga, sudaranti spyglio formos darinį. Atlieka apsauginę funkciją – gina augalą nuo augalėdžių žinduolių.
Tipiškas dyglių pavyzdys – erškėčių dygliai. Epidermišką jų kilmę galima pamatyti taip – iš šono stipriai paspaustas dyglys atitrūksta, o toje vietoje lieka dėmė. Tai rodo, kad dyglys yra visiškai paviršinis darinys ir giliau stiebe (ne žievės paviršiuje) neturi pamato.
Pradai ir žygiai

Pradai ir žygiai – literatūros, meno kritikos žurnalas, leistas 1926–1927 m. Kaune.

Istorija

Leido ir redagavo Faustas Kirša. Ėjo kartą per mėnesį, nuo 1927 m. – kartą per ketvirtį. Spausdino Raidės spaustuvė Kaune. Išėjo 12 numerių.
Svarstė kultūros, meno, literatūros problemas, spausdino lietuvių rašytojų kūrybos studijas, grožinės literatūros kūrinius.
Bendradarbiavo Stasys Anglickis, Vytautas Bičiūnas, Vladas Dubas, Paulius Galaunė, Liudas Gira, Motiejus Gustaitis, Juozapas Albinas Herbačiauskas, Adomas Jakštas, Faustas Kirša, Vincas Krėvė, K. Kubilius, Vytautas Steponaitis, Balys Sruoga, Antanas Sutkus, Ignas Šlapelis, Petras Vaičiūnas ir kt.
Pranciškus Čapskis

Biografija

Elbingo kašteliono Jano Krizostomo Čapskio (m. 1716) sūnus. Gdansko kašteliono Ignoto brolis.
Gdansko kašteliono pareigas ėjo (1725-1736). Buvo taip pat Kulmo pakamaris.
Simoniškė

Istorija

TSRS okupacijos metais kaimas priklausė Bubių apylinkės „Tarybinio artojo“ kolūkiui.

Aplinkinės gyvenvietės

Kurtuvėnai – 7,5 km 
  Maskvytė – 1 km
BUBIAI – 7,5 km  
 Bazilionai – 1,5 km
ŠIAULIAI – 22 km 
 Bernotai – 1,5 km 
 Knašiai – 1 km
Pabijočiai – 4 km
Beinoriškė – 1 km
Vabaliai – 2 km
Dengtiltis – 2 km
Aleksandras Chodkevičius (1475)

Biografija

Kilęs iš Lietuvos bajorų, grafų Chodkevičių giminės, giminės pradininko Chodkos vaikaitis. Tėvas Kijevo vaivada Jonas (Ivanas) Chodkevičius, motina Jaunutė Agnetė Bielskytė.

Darbai

Brastos bažnytinės unijos šalininkas. Įgijo žemės valdų: Bychovą Baltarusijoje), Berastavicą, Dailides, Muišę, Supraslį Lenkijoje netoli Balstogės ir kitas. 1498 m. iš Ukrainos pasikvietė stačiatikių vienuolių. Jiems 1500 m. pastatydino Supraslio stačiatikių vienuolyną. Po Lietuvos didžiojo kunigaikščio Aleksandro mirties 1506 m. parėmė Žygimanto Senojo kandidatūrą ir lydėjo jį į Krokuvą vainikuotis Lenkijos karaliumi. Buvo įtariamas ryšiais su 1508 m. maišto prieš Žygimantą Senąjį organizatoriumi kunigaikščiu Mykolu Glinskiu ir 1509–1511 m. su Albertu Goštautu kalintas. 1525 m. Žygimantas Senasis jam padovanojo Zabluduvo dvarą prie Balstogės.
Parafinas

Parafinas (lot. parum affinis 'mažai giminingas') – cheminis junginys, alkanų grupės angliavandenilis, turintis bendrą formulę CₙH₂ₙ₊₂
Atrado Karlas Reichenbachas.
Že

Že (portug. Gê) – indėnų tautų grupė, kalbanti že kalbomis. Gyvena Pietų Amerikoje, Brazilijoje, Amazonijoje. Su europiečiais pirmi kontaktai užsimezgė XVIII a., tačiau pastovūs – tik XX a. pr. Iki 1980 m. vyko ginkluotas konfliktas tarp kai kurių že genčių ir brazilų pajėgų. Verčiasi medžiokle, žvejyba, lydimine žemdirbyste. Dauguma išpažįsta toteminius tikėjimus bei katalikybę. Buvo paplitusi dualinė santuokos sistema (dviejų giminių jungimasis). Likę matriarchalinės giminės santvarkos bruožų.
Karabobas

Geografija

Valstijos paviršius kalnuotas, pagrindinė kalnų grandinė, iškylanti iki 1990 m, driekiasi šiaurine Karabobo dalimi. Toliau pietuose plyti tektoninė įduba kurioje telkšo Valensijos ežeras. Jūros pakrantėje Karabobui priklauso kelios mažos salelės. Valstijos upės priklauso Karibų jūros, Orinoko ir nenuotakiam Valensijos ežero baseinui. Plyti savanos, kalnuose – miškai. Yra 2 nacionaliniai parkai – Henri Pittier ir San Estebano.
Valstijos simbolis – panaminė sterkulija (Sterculia apetala).
Petras Vaškys (1873)

Petras Vaškys (1873 m. – 1952 m.) – Mosėdžio seniūnas, knygnešys, milo spaudėjas.

Biografija

Bendravo su Juozu Tumu-Vaižgantu. Gabeno lietuviškas knygas iš Tilžės (maršrutu Mosėdis – Plungė – Babrungo upelis – Tilžė). Kartais važiuodavo tėvo arkliu, jam padėdavo knygnešys Valteris. Atsivežtas lietuviškas knygas slėpdavo mosėdiškių daržinėse. Vėliau jas veždavo į Liepoją, Vilnių (atiduodavo knygnešiui Gadeikiui), Kauną ir kt.
Milams spausti namuose iš ąžuolo pats buvo įruošęs spaudimo stakles. Mosėdyje buvo gerbiamas žmogus, dirbo miestelio seniūnu. Jo sūnus Petras Vaškys (1921–2001) Filadelfijoje išgarsėjo kaip vaškinių skulptūrų menininkas, anūkas Rimantas Eidiejus – skulptorius.