google/wiki40b huggingface dataset:
Visi pasaulio pinigai (filmas)

Turinys

1973 m. Romoje pagrobiamas 16-metis J. Polas Getis III – turtingiausio pasaulio žmogaus ir naftos magnatos J. Polo Gečio anūkas. Nusikaltėliai pareikalauja 17 milijonų dolerių išpirkos, tačiau reikalai klostosi neprognozuojamai: senelis Getis yra didelis šykštuolis ir neketina mokėti špirkos. Be to, jo sūnaus santuoka senokai iširusi ir anūkas gyvena su motina Geile Haris, kuri neturi tokios pinigų sumos. Getis pasiunčia Flečerį Čeisą, kad šis sureguliuotų išpirkos klausimą kuo mažesnei sumai.
Kol vyksta nelengvos derybos, Flečeris sugeba išaiškinti pagrobėjus, tačiau šie spėja perkelti kalinį į kitą vietą, o vėliau parduoti jį nusikaltėlių grupuotei 'Ndrangheta, su kuria derėtis tampa dar sunkiau. Net ir tada, kai atsiunčiama nupjauna Gečio III ausis, senelis sutinka išpirkai skirti tik 1 milijoną, todėl Flečeris turi padaryti viską, kad pagrobėjai sutiktų sumažinti reikalaujamą sumą...
Brussels Airlines

Istorija

Brussels Airlines buvo sukurta 2005 m. sujungus SN Brussels Airlines ir Virgin Express bendroves. 2005 m. balandžio 12 d. holdingas SN Airholding, valdantis SN Brussels Airlines, susitarė su Richard Branson dėl šių kompanijų sujungimo. 2006 m. lapkričio 7 d. buvo paskelbta, kad savo veiklą pradeda nauja bendrovė Brussels Airlines. 2007 m. kovo 25 d. kompanija pradėjo savo skrydžius.
2008 m. rugsėjo 15 d. buvo paskelbta, kad Lufthansa įsigys 45 % kompanijos akcijų, o likusius 55% turėtų perpirkti 2011 m. 2009 m. gruodžio 9 d., tačiau galutinai sandoris baigtas tik 2016 m. gruodžio mėn. Lufthansa už kompaniją sumokėjo 68 mil. Eurų. Brissels Airlines prisijungė prie aljanso Star Alliance. Ji tapo 26 šio aljanso nare ir iškilmingai priimta Briuselio rotušėje.
2009 m. pabaigoje kompanija paskelbė, kad planuoja sukurti regioninę avialinijų bendrovę, kurios centras būtų Kongo Demokratinės Respublikos Lubumbašio mieste. Šios bendrovės pavadinimas turėtų būti Korongo Airlines. Planuojama, kad šių avialinijų veikla prasidės 2011 m.
2010 m. įmonė aptarnavo 4,89 milijono keleivių, tai 4,4 % daugiau nei prieš metus.
Krisztián Németh

Vengrija

Krisztián su Vengrijos jaunimo rinktine pasiekė 2006 m. UEFA Europos U-17 čempionato finalą Liuksemburge. Yra žaidęs mini turnyre Kipre. 2008 m. gegužę buvo pakviestas į Vengrijos rinktinę kaip atsarginis, kurioje Vengrija sužaidė lygiosiomis 1-1 prieš Kroatiją. Birželio 14 d. imušė į Bulgarijos U-19 rinktinės vartus A grupėje Europos U-19 čempionate.

Liverpulis

Krisztián 2007 metų vasarą su Liverpool FC komanda pasirašė trejų metų sutartį ir tų pačių metų lapkričio 27 d. debiutavo dublerių sudėtyje prieš Manchester City FC pelnydamas du ivarčius pirmajame kelinyje. Iš viso už dublerių komandą sužaidė devynis kartus. Sezono pradžioje patyrė peties traumą.
2010 m. rugpjūčio 25 d. persikėlė į Graikijos Atėnų „Olympiacos“ klubą.
Saugumo bendruomenė (tarptautiniai santykiai)

Saugumo bendruomenės sąvoka tarptautinių santykių disciplinoje išpopuliarėjo po Šaltojo karo tarptautinei aplinkai susidūrė su esminiais lūžiais – Sovietų Sąjungos žlugimu, o kartu su ja ir dvipolės pasaulio tvarkos iširimu. Ypatingą dėmesį jai skiria socialinis konstruktyvizmas taikydamas Emmanuelio Adlerio ir Michaelo Barnetto saugumo bendruomenės modelį.

K. Deutch įnašas į akademinį tarptautinių santykių lauką

Saugumo bendruomenės sąvoką sugalvojo Karlas Deutschas Šaltojo karo metu. Saugumo bendruomenę jis apibrėžė kaip integruotą valstybių grupę: tarp valstybių grupę sudarančius narius vienija bendruomenės jausmas ir tarp jų įsivyrauja toks institucinis lygmuo, kuris užtikrina taikių lūkesčių tikėjimąsi tarpusavio konfliktų atveju, t. y. ateities problemos bus sprendžiamos taikiai. Taikus būdas – institucionalizuotos procedūros, nepanaudojant neautorizuotas plataus masto (angl. large-scale) karinių priemonių. Kitaip tariant, saugumo bendruomenė yra ta, kurios narius vienija tam tikras integracijos lygmuo ir įsitikinimas, kad ateities tarpusavio ginčai bus sprendžiami taikiai.

Pokyčiai dabartinių tarptautinių santykių aplinkoje

K. Deutsch saugumo bendruomenės įžvalgas po Šaltojo karo perėmė E. Adler ir M. Barnett, siekdami išspręsti metodologinius ankstesnio modelio taikymo trūkumus bei pritaikyti prie pasikeitusių tarptautinių santykių. Perėjimas prie daugiapolės pasaulio tvarkos lėmė, kad akademikų iš naujo perkonstruotas modelis tapo populiarus analizuojant valstybių bendradarbiavimą saugumo politikos srityje, kuris tapo šiek tiek kitoks nei praeityje dėl išplėsto grėsmės suvokimo (pavyzdžiui, anksčiau niekas globalinio atšilimo net neįvardindavo kaip problema, kurią reikia spręsti), taip pat atsiradusių naujų nekonvencinių tarptautinių santykių veikėjų, galinčių padaryti didelę žalą valstybėms (teroristiniai tinklai, įsilaužėliai į kompiuterines sistemas).
Kauno taikomosios dailės mokykla

Istorija

1978 m. rugsėjo 1 d. duris atvėrė nauja mokykla, kviesdama mokytis įvairių meno profesijų.
2005 m. akredituota vidurinio ugdymo programa ir mokykloje įsteigtas gimnazijos skyrius.
Nuo 2018 m. rugsėjo 3 d. prie Kauno taikomosios dailės mokyklos prijungta  Alytaus dailiųjų amatų mokykla.
Albinas Dumbliauskas

Albinas Dumbliauskas  SJ (rus. Альбинас Думбляускас; 1925 m. vasario 10 d. Alytaus apskrities Rumbonių kaime – 1991 m. m. sausio 10 d. Karagandoje (Kazachijos TSR)) – Romos katalikų kunigas ir jėzuitų vienuolis Kazachstane bei Lietuvoje.

Biografija

Mokėsi Alytaus gimnazijoje ir Kauno kunigų seminarijoje. Kunigu įšventintas 1950 m. rugsėjo 24 d. ir netrukus buvo paskirtas Joniškio bažnyčios vikaru. Vėliau klebonavo: 1952 m. Lankeliškių Švč. Trejybės, 1953 m. Santaikos Kristaus Karaliaus bei Paparčių Šv. vyskupo Stanislovo ir Šv. Pranciškaus Asyžiečio bažnyčiuose.
Dėl vykdomos sielovadinės veiklos Paparčiuose Lietuvos TSR Religijos reikalų tarybos įgaliotinis anuliavo kunigo registracijos pažymėjimą ir Alb. Dumbliauskas buvo priverstas įsidarbinti Kauno psichiatrinėje ligoninėje sanitaru, o vėliau – vairuotoju. Atostogų metu keliaudavo po Sibirą ir Kazachstaną. 1968 m. Kustanajuje (Šiaurės Kazachstanas) vietos valdžia netikėtai leido jam vystyti pastoracinę veiklą, bet po kurio laiko leidimą atšaukė. Tada kun. Albinas Dumbliauskas įsidarbino kūriku (vėliau sargu, vairuotoju) ir tikinčiuosius aptarnavo po darbo. 1975 m. pervažiavo į Karagandą, kur tęsė ganytojišką veiklą nelegaliai. 1977 m. šiame mieste jis užregistravo religinę katalikų bendruomenę, pirmąsias Šv. Mišias teko aukoti žeminėje. Tų pačių metų spalio 31 d. gautas leidimas miesto Maikuduko mikrorajone statyti katalikišką bažnyčią, jau po kelių savaičių suskubta išlieti pamatus. Statyboms daugiausiai aukojo vietiniai katalikai, finansinė pagalba atėjo ir iš Lietuvos tikinčiųjų. 
Tuometinėje ateistinėje Tarybų Sąjungoje naujos katalikiškos bažnyčios statyba buvo išskirtinis įvykis. 1980 m. birželio 29 d. ji buvo konsekruota Šv. Juozapo vardu. Šventovė buvo panaši į gyvenamą namą ir turėjo šiuos išmatavimus: ilgis 26 m, plotis 18 m, aukštis 4 m. Vienu metu ji galėjo sutalpinti apie 1000 tikinčiųjų. Kai 1991 m. mieste įsikūrė Karagandos apaštalinė administratūra, Šv. Juozapo bažnyčia tapo šios Administratūros pagrindine šventove. Nuo 1999 m. ji kurį laiko tarpą buvo Karagandos vyskupijos katedra, kol 2012 m. šis titulas perėjo kitai – Karagandos Fatimos Švč. Mergelės Marijos bažnyčiai. 
Kun. Albinas Dumbliauskas mirė 1991 m. ir buvo palaidotas savo pastatytos Karagandos Šv. Juozapo bažnyčios šventoriuje.
Steponas Dargis

Steponas Dargis (1888 m. rugsėjo 4 d. Alsėdžiuose, Telšių apskr. – 1965 m. balandžio 18 d. Rokiškyje) – vargonininkas ir chorvedys.

Biografija

1895–1905 m. mokėsi Rietavo Mykolo Oginskio muzikos (orkestro) mokykloje. 1905–1920 m. vargonininkavo ir vadovavo chorui Tveruose, nuo 1920 m. – Alsėdžiuose. Čia išugdė skambų ir pajėgų chorą, kuris atlikdavo sudėtingas šv. Mišias, giesmes ir dainas, giedojo ne tik savo parapijos bažnyčioje, bet išvykdavo į Žemaičių Kalvariją ir kitas artimesnes parapijas, dalyvavo Telšių dainų šventėse ir kituose tautiniuose renginiuose.
Tvarkė bažnyčios archyvą, išrašinėjo gimimo ir mirties liudijimus, kvalifikaciją kėlė įvairiuose vargonininkų kursuose ir pats mokė jaunuosius vargonininkus. 1950 m. persikėlė į Rokiškį, kur vargonininkavo ir vadovavo chorui iki pat mirties.
Išaugino devynis vaikus – penkis sūnus ir keturias dukteris, kurių dalį gyvenimas nubloškė į užsienį (JAV ir Kanadą), o kiti pasklido po Lietuvos miestus ir miestelius; sūnus Steponas tragiškai žuvo.

Šaltinis

Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999. Informacijos publikavimui gautas žodinis autoriaus leidimas.
Namibijos vėliava

Namibijos vėliava buvo sukurta 1971 metais Pietvakarių Afrikos Liaudies Organizacijos (angl. SWAPO – South West African People's Organization), kovojusios už šios teritorijos nepriklausomybę nuo Pietų Afrikos Respublikos. Pastaroji oficialiai įteisinta 1990 metų kovo 21 dieną, kai ši šalis lygiai po 70 metų Pietų Afrikos Respublikos kontrolės atgavo suverenitetą.
Vėliavos pagrindą sudaro du statieji trikampiai esantys kairiajame viršutiniame bei dešiniajame apatiniame kampuose, kuriuos skiria trys juostos – dvi nedidelės, apsupančios didesniąją – einančios iš kairiosios apatinės vėliavos dalies link dešiniosios viršutinės. Vėliavoje vyrauja trys dominuojančios spalvos: raudona, dominuojanti stambiojoje juostoje; mėlyna, dominuojanti viršutiniame kairiajame kampe bei žalia, esanti apatiniame dešiniajame kampe; mažiau dominuojanti – balta, kurios juostelės skiria ją nuo mėlynos bei žalios spalvų, bei geltonos spalvos simbolis, simbolizuojantis saulę šioje karštoje bei sausoje šalyje.

Simbolika

Kalbant apie spalvų simboliką yra galimos dvi interpretacijos. Pirmu atveju spalvos yra interpretuojamos taip: raudona – tai Namibijos žmonės, balta – tai taika ir vienybė šioje daugiatautėje bei ilgus karinius veiksmus patyrusioje šalyje, žalia – augaliją bei žemės ūkį, bei mėlyna – tai vandenynas, dangus bei vanduo, kurio šioje šalyje pakankamai neretai trūksta. Antru atveju yra teigiama, kad trys pagrindinės spalvos – žalia, mėlyna bei raudona yra ovambų genties – didžiausios Namibijos etninės grupės, kuri ir buvo Pietvakarių Afrikos Liaudies Organizacijos, kovojusios su PAR okupacija, dominuojanti jėga – pagrindinės spalvos.
Akademikas (žurnalas)

Akademikas – Lietuvos akademinio jaunimo žurnalas, ėjęs 1933–1939 ir 1993–1995 m. Kaune.

Istorija

Išleistas vietoj laikraščio „Studentų balsas“. 1933–1939 m. du kartus per mėnesį leido Vytauto Didžiojo universiteto studentų tautininkų korporacija „Neo-Lithuania“. 
Iki 1939 m. išleisti 136 numeriai. Tiražas 1938 m. – 2000 egz. Spausdino V. Atkočiūno spaustuvė bei „Vilties spaustuvė“ Kaune.
Tautininkų krypties. Rašė kultūros, politikos, studentų gyvenimo klausimais, spausdino grožinės literatūros kūrinius, žurnale nagrinėti teoriniai politikos pagrindai, kultūros ir tautos raidos santykiai, analizuotos akademinio gyvenimo ir studentijos problemos, skleistos tautininkų idėjos, spausdinti B. Brazdžionio, J. Lindės-Dobilo, S. Nėries, A. Smetonos, B. Sruogos, Vydūno, E. Volterio ir kt. raštai.
1993–1995 m. Kaune kaip atkurtas 1933–1939 m. leistas to paties pavadinimo žurnalas ėjo studentų kultūros žurnalas. Leidėja – tautinė lietuvių studentų korporacija Neo-Lithuania. Išėjo 3 numeriai, tiražas 1993 m. – 3000 egz., 1995 m. – 1000 egz.
Nacionalinė pažangos partija

Nacionalinė pažangos partija (suom. Kansallinen Edistyspuolue) – liberali Suomijos politinė partija, gyvavusi 1918–1951 m. Partija įkurta 1918 m. gruodžio 8 d. pasibaigus šalyje vykusiam pilietiniam karui. Į jos sudėtį įėjo respublikos valdymo formą palaikiusios Jaunųjų suomių partijos (Nuorsuomalainen Puolue) dauguma ir Suomių partijos (Suomalainen Puolue) mažuma. Kitą dieną šių partijų monarchijos šalininkai įkūrė Nacionalinę koaliciją.
Nacionalinei pažangos partijai priklausė pirmasis Suomijos prezidentas Kaarlo Juho Ståhlberg ir penktasis – Risto Ryti.
Partija iširo, kai dauguma jos narių prisijungė prie Suomijos liaudies partijos (Suomen Kansanpuolue), o likusioji prie Suomijos liberalų lygos (Vapaamielisten Liitto).
Amari aerodromas

Istorija

Aerodromas buvo įkurtas 1945 m. Jame nuo 1984 m. buvo dislokuotas sovietų Tartu sunkiųjų bombonešių aviacijos divizijos 321-as jūrų aviacijos šturmo pulkas, ginkluotas 22 fronto bombonešiais Su-24. Divizijai 1987–1990 m. vadovavo D. Dudajevas. Pulkas iš Amari aerodromo 1993 m. gruodžio 1 d. išvestas į Rusiją.
1997 m. Amari aerodromas tapo pagrindine Estijos karinių oro pajėgų baze. 2006 m. NATO skyrė 30 mln. eurų Amari aerodromo infrastruktūros plėtrai. Aerodromo rekonstrukciją planuota baigti 2012 m. 2014 m. balandžio 30 d. Amari aeorodrome nusileido 4 Danijos karinių oro pajėgų naikintuvai F-16, kurie sustiprino NATO vykdomą Baltijos oro policijos misiją Baltijos valstybėse.
Vytautas Grigolis

Vytautas Grigolis (1951 m. kovo 7 d. – 2006 m. balandžio 11 d.) – lietuvių teatro ir kino aktorius.

Biografija

V. Grigolis 1973–1998 m. vaidino Kauno valstybiniame akademiniame dramos teatre, o nuo 1998-ųjų buvo Lietuvos nacionalinio dramos teatro aktorius. Teatro scenoje jis sukūrė per 90 vaidmenų.
V. Grigolis sukūrė per 60 vaidmenų kino filmuose ir TV spektakliuose. Įkūrė satyros trupes „Šlipsas“ (1980), „Briliantinas“ (1992), kurioms rašė šmaikščius dainų tekstus.
Yra pastatęs keletą spektaklių, iš kurių garsiausias – „Giesmė apie Vorutos vilkolakį Mindaugą“ (draminė kompozicija pagal Vinco Krėvės, Justino Marcinkevičiaus ir Martino Zyverto kūrinius; 2004). Paskutinis Vytauto Grigolio kūrybinis darbas – „Tarptautinės teatro dienos“ režisūra 2006 metų kovo 27 d. Lietuvos nacionaliniame dramos teatre. V. Grigolis buvo kūrybingas, talentingas aktorius, visą save teatro menui aukojęs menininkas.
2006 metais Vytautas Grigolis apdovanotas Lietuvos vyriausybės meno premija.
V. Grigolis mirė 2006 m. balandžio 11 d., patyręs insultą, palaidotas Vilniaus Antakalnio kapinėse.
Tadas Simaitis

Karjera

Profesionalo karjerą pradėjo FC Šiauliai klube, kuriame žaidė eilę metų.
2012 m. vasario 28 d. pasirašė 3,5 m. sutartį su Rumunijos Galačio "Otelul" klubu.
2014 m. atstovavo FK Kruoja. 
2015 m. FK Klaipėdos Granitas komandoje pradėjo sezoną, bet nebaigė jo.
Du sezonus žaidė Azerbaidžano Gendžės "Kəpəz" klube. 
2017 m. vasaros transferių metu pasirašė sutartį su FK Jonava. 
2018 m. liepos mėn. tapo FK Jonava sporto direktoriumi. 
2019 m. kovą pranešta, kad papildė FC Hegelmann Litauen gretas kaip futbolininkas.

Karjera jaunimo rinktinėse

Yra žaidęs už jaunimo rinktines. U-17 atstovavo 2 kartus, U-19 3 kartus, U-21 2 kartus.
Curtiss P-40 Warhawk

Taktika ir naudojimas

Didelio aukščio ir nuotolio kautynėse jis buvo gana apgailėtinas palyginus su Bf-109 ir Fw-190, todėl nenaudotas oro kautynėse virš Europos 1942–1944 visur kitur jis tiko, dažniausiai naudotas kontroliuoti oro erdvę virš mūšio lauko ir taip suteikti "stogą" kariams žemėje. Taktiškai tai priešingybė P-38. P-40 gan nenoriai kildavo į viršų. Todėl naudota "turn and burn" taktika. Patebėjus priešą sukti kiek galima mažesnias ratais viename aukštyje ir pasitaikius progai šaudyti. Tai visada pasiteisindavo prieš Bf-109 ir Bf-110.
Itum Kalė

Istorija

Itum Kalė 1944–1957 m. pateko į Gruzijos TSR sudėtį ir vadinta Achalcheviu.
Kubinė amazonė

Išvaizda

Kūnas 30-35 cm ilgio. Pagrindinė plunksnų spalva žalia su juodu apvadu. Galvos plunksnos iki viršugalvio ir aplink akis baltos. Gurklys ir dalis krūtinės rožiškai raudonos spalvos. Ausų landos plunksnos tamsiai pilkos spalvos. Ant pilvo vos matoma violetinė dėmė. Pauodegis su geltonais galais ir pavienėmis raudonomis plunksnomis. Patelių ir jaunų paukščių mėlynai rožinė spalva ne tokia ryški arba iš viso nėra. Porūšiai skiriasi nežymiai.

Paplitimas

Paplitusi Kuboje ir gretimose salose, pvz., Bahamuose ir kt.

Gyvenimo būdas

Apsigyvena miškuose, ypač spygliuočių. Užskrenda į vaismedžių sodus. Paukščiai nebaikštūs ir gana triukšmingi. Gyvena nedideliais pulkais (iki 30 individų). Poravimosi metu susiskirto poromis.
Veisimosi periodas – nuo kovo iki rugpjūčio mėn. Įsiruošia senų ar puvančių medžių ertmėse ar uoksuose. Dėtyje 2-5 kiaušiniai. Peri 26-28 dienas. Perėjimo metu labai atsargios. Jauniklius maitina 8 savaites.
Tai reta rūšis. Nedidelėms, salose paplitusioms populiacijoms gresia išnykimas. Svarbiausios grėsmės priežastys – miškų kirtimas, smulkių plėšrūnų įvežimas.
Įrašyta į Tarptautinė raudonąją knygą.
Vytautas Saulis (1941)

Biografija

1959 m. baigė Švenčionių vidurinę mokyklą, 1964 m. Vilniaus universiteto Istorijos ir filologijos fakultete – lietuvių kalbą ir literatūrą.
1964 m. dirbo mokytoju. 1965–1968 m. Gamtos apsaugos komiteto Propagandos skyriaus vedėjas. 1988–1991 m. laikraščio „Sportas“ redakcijos korespondentas, atsakingasis sekretorius. 1990 m. įkūrė laikraštį „Futbolo savaitė“, 1990–1991 m. ir 1994 m. jo redaktorius. 1992–1993 m. laikraščio „Lietuvos sportas“ steigėjas ir redaktorius. Nuo 1994 m. dienraščio „Respublika“ sporto skyriaus reporteris. 
Kelis kartus sporto žurnalistų konkurso „Auksinė plunksna“ nugalėtojas ir prizininkas.
Rėva (Skuodas)

Etimologija

Pavadinimas kilo nuo žodžio rėva, reiškiančio akmeningą seklumą upėje.

Istorija

Rėva buvo vadinama šiaurės vakarinė Lenkimų kaimo dalis, kurią sudarė keli vienkiemiai, suformuoti šalia Šventosios upės.
1950 m. gegužės 29 d. 20 MGB vidaus kariuomenės 32-jo šaulių pulko kareivių ir 8 MGB Lenkimų valsčiaus poskyrio stribai šalia partizanų ryšininkės Kazimieros Jonušaitės sodybos surengė pasalą, į kurią pateko Kardo rinktinės Tauragio kuopos vado pavaduotojas Augustas Baužys-Šubertas kartu su jį lydėjusiu Tautvaišos kuopos partizanu Kaziu Daržinsku-Narūnu. Per susišaudymą abu partizanai ir ryšininkė žuvo.
Goytre AFC

Istorija

Klubas įkurtas 1902 m. Žaidė žemesniuose divizionuose. Pastaruoju metu iškopė į Antros pakopos pirmenybes.
Kazys Radavičius

Biografija

1977 m. baigė Šiaulių medicinos mokyklą, medicinos felčeris. Kelmės rajono pirminės sveikatos priežiūros centro bendruomenės slaugytojas, punkto vedėjas.
Lietuvos demokratų partijos, 2006 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Kelmės rajono skyriaus narys. 2000–2003 m., 2003–2007 m. ir nuo 2007 m. Kelmės rajono savivaldybės tarybos narys.
Maironių kaimo bendruomenės pirmininkas. Sutuoktinė Ramutė, vaikai Akvilė, Marius, Donatas.
Kaimaklio vienuolynas

Kaimaklio vienuolynas (aram. Ամենափրկիչ Վանք, Amenaprgič Vank, išvertus Visų Išganytųjų vienuolynas; turk. Kaymaklı Manastırı, Amenapırgiç Manastırı) – Armėnų apaštališkosios bažnyčios vienuolynas Trabzone, Turkijoje. Pradžioje vienuolynas buvo armėnų bažnyčia su varpine ir koplyčia.

Vienuolyno vieta, pastatas ir pavadinimas

Vienuolynas yra 2 km nuo Juodosios jūros kranto, 3,5 km į pietryčius nuo Trabzono miesto centro, ant Boztepe kalvos, kairiojo Deirmendere (turk. Değirmendere) upės slėnio pusėje.
Trabzone armėnų bendruomenė gyveno nuo VII a. XII-XIII a. mongolų antpuolių metu čia apsigyveno daug armėnų pabėgėlių iš Ani. Tiksli vienuolyno statybos data nežinoma. Seniausia komplekso dalis datuojama 1424 m. 1461 m. vienuolyną išplėšė ir sugriovė turkai. XVI a. atstatytas vienuolynas tapo armėnų rankraščių kūrimo vieta.
Armėnų kalba „Amenaprgič Vank“ reiškia „Viso Išganytojo vienuolynas“. Osmanų sultonas Muradas III vienuolynui patvirtino valdas ir žemę. Pietaudamas vienuolyne sultonas buvo vaišinamas pieno patiekalais, todėl vienuolyną jis pavadino „Kaimakli“ (turk. Kaymak – tirštos grietinės desertas).

Pastatai

Vienuolyno pastatas buvo 30x40 m dydžio, pastatytas ant kalvos terasos, jo sienos dabar yra apgriautos. Seniausia išlikusi pastato dalis yra koplyčia, pastatyta pastato rytiniame gale. Virš durų yra išlikęs užrašas, kad koplyčią 1424 m. pastatė princas Hodja Stephanos Shemsedli (Khoja Stepanos Shemsedin). Koplyčios sienoje yra išlikę chačkarai.
Vienuolyno pastato kompleksą sudarė: gavitas (arba žamatunas – armėnų viduramžių architektūroje bažnyčios priestatas), fontanas (vadintas pieno fontanu), varpinė, koplyčia ir vienuolyno pastatas su arkada.
Pagrindinis vienuolyno koplyčios pastatas yra stačiakampio formos su trim navomis ir apsidėmis. Pagrindinė apsidė buvo penkiakampė. Pastato stogas buvo medinis ir sugriuvo 1929 m. 1961 m. medinis stogas buvo atstatytas, o pastatas naudotas kaip sandėlis.
Šiuo metu pagrindinio vienuolyno koplyčios pastato stogas uždengtas metaline stogo danga, bet nevyksta jokie restauracijos darbai.
Vidinės koplyčios pastato sienos buvo papuoštos sudėtingomis freskomis, vaizduojančiomis biblines scenas. Manoma, kad jos buvo nupieštos XVII–XVIII a. Ant vakarinės sienos esanti trijų pakopų freska vaizduoja Paskutinio teismo sceną.
Į šiaurės vakarus nuo vienuolyno pastato yra išlikusios varpinės liekanos.

Naujausieji laikai

Iki 1915 m. vienuolynas tarnavo Trabzono vyskupijai ir priklausė Konstantinopolio armėnų patriarchui. 1915 m., prasidėjus armėnų genocidui, vienuolynas buvo naudojamas kaip armėnų paskirstymo stovykla, tremiant juos į Siriją. 1916 m. balandį Rusijos armijai užėmus Trabzoną, vienuoliai laikinai sugrįžo ir čia buvo iki 1923 m.
Jeronimas Pečkaitis

Biografija

Gimė ir augo turtingų Suvalkijos ūkininkų šeimoje. Krikštytas Jono vardu. Mokėsi Vladislavovo pradinėje mokykloje ir Marijampolės gimnazijoje. Baigęs Seinų dvasinę seminariją, 1908 m. įšventintas kunigu. Vikaravo Turoslės, Pilypavo (Lenkija) ir Liubavo parapijose.
1914 m. spalio 26 d. Palėvenės bažnyčioje įstojo į Pranciškonų ordiną, jam suteiktas vienuoliškas tėvo Jeronimo vardas. Nuo 1915 m. gyveno Kretingos pranciškonų vienuolyne, 1917–1918 m. buvo Darbėnų bažnyčios vikaras. 1919 m. pabaigoje išsiųstas į Pranciškonų ordino Silezijos Šv. Jadvygos provincijos vienuolynus tobulintis dvasiškai ir semtis organizacinės patirties.
1920 m. pabaigoje grįžo į Kretingą, 1921 metų birželio 12 d. buvo paskirtas Kretingos vienuolyno gvardijonu ir Lietuvos pranciškonų komisaru. Tęsė pranciškonų vienuolyno atkuriamuosius darbus: atliko remontą, įrengė bendrabutį vienuolyno išlaikomiems neturtingiems Kretingos progimnazijos moksleiviams ir būsimiems klierikams, komplektavo ir tvarkė vienuolyno biblioteką. 1922–1924 m. vienuolyne buvo atidaręs Kretingos seminariją, kurioje progimnaziją baigę klierikai buvo ruošiami studijoms aukštojoje mokykloje. Nuo 1922 m. pats studijavo apologetiką Lietuvos universitete. 1923 m. paskirtas Kauno pranciškonų vienuolyno viršininku.
Šv. Pranciškaus ordino veiklą plėtė ir už Kretingos ribų, steigė ir globojo naujas tretininkų kongregacijas, kurių įkūrė daugiau kaip 100. Jo iniciatyva 1922 m. birželio 15 d.–17 d. Kretingoje, o 1924 m. rugsėjo 15 d.–17 d. Kaune, įvyko Lietuvos tretininkų kongresai. 1923 m. paskirtas Lietuvos tretininkų direktoriumi, pradėjo leisti tretininkams skirtą leidinį „Šv. Pranciškaus varpelis“, buvo jo redaktorius.
Tėvas Jeronimas labai mylėjo bites, buvo žinomas bitininkas. 1917 m. Kretingoje įkūrė pirmąją Lietuvoje bitininkų draugiją „Spiečius“, 1918 m. pervadintą į „Bitę“, su 22 skyriais miesteliuose ir kaimuose. 1918 m. paskelbė straipsnių apie darbus bityne, bitininkavimo patirtį, įsteigė avilių dirbtuves, išgarsėjusias visoje Žemaitijoje, 1921 m. Tilžėje išleido bitininkystės vadovėlį. 1921 m. Kretingoje prie vienuolyno atidarė vienmetę bitininkavimo mokyklą, vėliau organizuodavo kursus bitininkams.
Peršalęs mirė Kauno karo ligoninėje. Kūnas parvežtas ir iškilmingai palaidotas Kretingos II kapinėse, vienuolių pranciškonų kapavietėje. Jo atminimo įamžinimui tėvo Jeronimo auklėtinis liaudies skulptorius Kazimieras Paulauskas išdrožė medinę skulptūrą.
Liana

Liana – sumedėjęs augalas, savo stiebu besivyniojantis ant kitų augalų. Tai būdingi tropinių džiunglių augalai. Kadangi milžiniškų medžių paunksmėje šviesos labai mažai, lianiniai augalai stiebiasi link šviesos apraizgydami kitus augalus. Kai kurios lianos turi orines šaknis, kuriomis siurbia vandenį.
Lianų sąžalynuose dažnai įsikuria medžiais laipiojantys gyvūnai, pavyzdžiui, beždžionės.
Donatas Bėliakas

Biografija

1995 m. Marijampolės aukštesniosios žemės ūkio mokyklos, nuo 2002 m. Marijampolės kolegijos dėstytojas.
Nuo 1990 m. Lietuvos demokratinės darbo partijos narys, tarybos narys, nuo 2001 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Marijampolės skyriaus narys.
1997–2000 m. Marijampolės rajono savivaldybės tarybos narys (LDDP sąraše).