google/wiki40b huggingface dataset:
Kroatija Eurovizijoje

Kroatijos istorija Eurovizijos dainų konkurse

Kroatijos atlikėjai Eurovizijoje dalyvavo 1961–1991 m., tuo tarpu šalis priklausė Jugoslavijai. Kroatija buvo sėkmingiausia Jugoslavijos Respublika Eurovizijoje, 13 iš 26 Jugoslavijos dainų buvo atliekama kroatų kalba, 1989 m. Jugoslavijos grupės „Riva“ daina „Rock Me“ taip pat buvo atliekama kroatų kalba. 1990 m. Eurovizijos dainų konkursas vyko dabartinės Kroatijos sostinėje Zagrebe.
Kroatija, kaip nepriklausoma valstybė, debiutavo 1993 metais. Šaliai atstovavo grupė Put, atlikdama dainą „Don’t Ever Cry“, kurios pavadinimas yra anglų kalba, bet dainavo kroatų kalba. Daina užėmė trečią vietą kvalifikaciniame etape ir leido jiems dalyvauti 1993 m. konkurse.
Kroatų dainininkė Tereza Kesovija atstovavo Monakui 1966 m. Eurovizijos dainų konkurse. Kroatų grupė Feminnem atstovavo Bosnijai ir Hercegovinai 2005 m. Eurovizijos dainų konkurse su „Call me“.
2013 m. rugsėjo 19 d. Kroatų transliuotojas Croatian Radiotelevision (HRT) paskelbė, kad šalis traukiasi iš 2014 m. konkurso, remdamasi Europos finansų krize, taip pat dėl prastų rezultatų tarp 2010 m. ir 2013 metų, darančių įtaką jų sprendimui. Paskutinį kartą Kroatija į finalą pateko 2009 m.
Honorijus Tiškevičius Logoiskis

Biografija

Kilęs iš Lietuvos didikų Tiškevičių giminės Logoisko šakos. Tėvas Jurgis Mikalojus Tiškevičius Logoiskis. Motina Antanina Potocka Foks. Broliai Gabrielius Tiškevičius Logoiskis, Motiejus Tiškevičius Logoiskis

Šeima

Žmona Teklė Boguševičiūtė (Tekla Bohuszewicz), sūnus Ferdinandas Tiškevičius Logoiskis.
Rupetos

Aplinkinės gyvenvietės

Kriaunos – 3 km
Bobriškis – 1 kmMargėnai – 3 kmKriugiškis – 2 km
Romualdas Kubiakas

Biografija

1974 m. baigė Kauno kūno kultūros institutą, fizinio lavinimo dėstytojas.
Kaišiadorių Algirdo Brazausko vidurinės mokyklos kūno kultūros mokytojas. 2003–2011 m. Kaišiadorių rajono savivaldybės mero pavaduotojas.
Nuo 1994 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Kaišiadorių rajono skyriaus narys.
2000–2003 m., 2003–2007 m., 2007–2011 m. ir nuo 2011 m. Kaišiadorių rajono savivaldybės tarybos narys. 
1995–2002 m. mokyklos tarybos pirmininkas, Mokytojų profesinės sąjungos komiteto pirmininko pavaduotojas. Tautinių šokių kolektyvo „Savingė“ šokėjas, Lietuvos kūno kultūros mokytojų asociacijos narys. Moka vokiečių, rusų, lenkų kalbas.
Sutuoktinė Marija, vaikai Šarūnas, Akvilė.
LSDP Marijampolės skyrius

LSDP Marijampolės skyrius – Lietuvos socialdemokratų partijos vietinė organizacija, veikianti Marijampolės savivaldybės teritorijoje.

Istorija

Pirmąjį organizuotą socialdemokratų skyrių Marijampolės apylinkėse 1902 m. įkūrė Juozas Kačergius, dr. Stasys Matulaitis, Juozas Rimša ir kiti Pilviškių darbininkai bei inteligentai. Dauguma jų jau turėjo politinio darbo patirties, dalyvavo 1894 m. įkurtos slaptos „Sietyno“ draugijos veikloje, 1897 m. buvo suimti, nuteisti ir 1899 m. ištremti. S. Matulaitis dalyvavo steigiant LSDP Vilniuje, J. Kačergius ir kiti gabeno lietuvišką spaudą iš Mažosios Lietuvos, aktyviai dalyvavo kooperacijos judėjime ir visuomeninėje veikloje.
Grįžę iš tremties ir pradėję aktyvią propagandą, Pilviškių socialdemokratai 1902 m. savo veiklą išplėtė visoje Suvalkų gubernijoje ir net savo organizaciją vadino LSDP Suvalkijos organizacija. 1905 m. įvykiuose Marijampolės organizacijai vadovavo viena iš veikliausių Suvalkijos moterų, būsimojo Lietuvos Respublikos Prezidento žmona Joana Griniuvienė, rengusi net Dono pėstininkų pulko sukilimą.
Iš naujo LSDP skyrius Marijampolėje įkurtas 1989 m. 1999 m. vietoje Marijampolės miesto ir rajono skyrių įsteigti Marijampolės, Kalvarijos ir Kazlų Rūdos skyriai. 2001 m. susijungė su LDDP Marijampolės skyriumi.
Pašaltuonys III

Gyvenvietė minima XVIII a.
Šv. Georgijaus ordinas (RF)

Šv. Georgijaus ordinas (rus. орден Святого Георгия) – aukščiausias Rusijos Federacijos karinis apdovanojimas nuo 2000 m. rugpjūčio 8 d.

Šv. Georgijaus ordino istorija

Po 1991 m. rugpjūtį įvykusio GKČP bandymo užgrobti valdžią Tarybų Sąjungoje norėta atkurti Šv. Georgijaus ordiną ir juo apdovanoti Baltųjų rūmų Maskvoje gynėjus, bet vėliau šios idėjos atsisakė ir įsteigė specialų medalį „Laisvosios Rusijos gynėjui.
1992 m. suirus TSRS nepriklausomomis tapusios respublikos, jų tarpe ir Rusija, sukūrė nuosavus valstybinius apdovanojimus, kurie skyrėsi nuo ankstesniųjų. 1992 m. kovo 2 d. Rusijos Federacijos Aukščiausiosios Tarybos Prezidiumo įsaku buvo perimta dalis TSRS ordinų ir Valstybinių apdovanojimų komisijai prie Rusijos prezidento buvo nurodyta sukurti statutus atkurtam Šv. Georgijaus ordinui ir pasižymėjimo ženklui „Georgijaus kryžius“.

1993 m. spalį Aukščiausioji Taryba buvo paleista ir Šv. Georgijaus ordino atkūrimas irgi nutrūko.
Atkurtojo ordino statutas buvo patvirtintas 2000 m. rugpjūčio 8 d. Rusijos prezidento įsaku. Iki 2008 m. ordinu nebuvo apdovanojama, nes ordino statute nurodyta, kad juo apdovanojama už kovinius veiksmus užpuolus išorės priešui. Tais laikais Rusija tokių karo veiksmų neturėjo.
2008 m. rugpjūčio mėn. dėl karo Pietų Osetijoje ordino statutas buvo pakeistas, jame buvo įrašyta, kad ordinu galima apdovanoti už kovos veiksmus kitų valstybių teritorijose palaikant tarptautinę taiką ar ją atkuriant. Prezidentas D. Medvedevas 2008 m. rugpjūčio 18 d. šiuo ordinu apdovanojo pirmuosius karininkus.
Kinokava

Kinokava (紀の川市; -shi) – miestas, įsikūręs Vakajamos prefektūroje, Japonijoje. 2005 m. duomenimis, tada mieste, kurio plotas 228,54 km², gyveno 70 067 žmonės (gyventojų tankumas – 307 žm./km²). Miestas buvo įkurtas 2005 m. lapkričio 11 d., sujungus Učitą, Kokavą, Nagą, Momojamą ir Kišigavą iš Nagos srities.
Andinis kondoras

Paplitimas

Reti, laisvėje priskaičiuojama apie 10 000 subrendusių ir nesubrendusių individų ir populiacija iki šiol nesustabdomai mažėja. Andiniai kondorai paplitę Pietų Amerikoje esančiuose Anduose.

Apibūdinimas

Tai stambiausias Vakarų pusrutulio skraidantis paukštis bei stambiausias plėšrusis paukštis. Patinėliai už pateles stambesni, jie sveria 11–15 kg, patelės 8–11 kg. Kūno ilgis 100–142 cm, išskleistų sparnų plotis 270–330 cm.

Elgsena

Gali pakilti į 5500 m aukštį. Minta dvėseliena, gerokai rečiau kiaušiniais ir paukščių jaunikliais. Lizdą suka kalnų klifuose. Per dvejus metus peri vieną kartą. Deda vieną kiaušinį, kurį peri 54–58 dienas. Jaunikliais rūpinasi abu tėvai. Jaunikliai subręsta būdami 5–8 metų.

Amžius

Tai viena iš ilgaamžių paukščių rūšių. Natūraliai laisvėje išgyvena apie 50 metų, ilgiausiai iki 60, o nelaisvėje yra žinomas atvejis, kada andinis kondoras išgyveno maždaug iki 75 metų.

Simbolika

Andinis kondoras yra Bolivijos, Kolumbijos, Peru, Ekvadoro, Čilės ir Argentinos nacionalinis simbolis. Jis svarbus kalnų tautų folklore. Daug turistų susirenka prie Kolkos kanjono (giliausio pasaulyje) stebėti kondorų skrydžių.
Medsėdžiai

Pavadinimo kilmė

Medsėdžiai – kuršiškas vietovardis (kaip ir dauguma kitų, turinčių dėmenį -sėdžiai – Alsėdžiai, Traksėdžiai ir kt.). Miestelio pirmasis dėmuo med- susijusi su žemaičių žodžio „medė“ (miškas, giria) šaknimi. Antrasis dėmuo -sėdžiai siejamas su veiksmažodžiu „sėdėti“, kuris be savo pagrindinės reikšmės dar gali reikšti ir „būti kur nors, kur nors laikytis ar gyventi“. Taigi, Medsėdžių pirminė reikšmė galėjo būti „gyvenantys miške“ ar panašiai.
Jauneikiškės

Aplinkinės gyvenvietės

GRUZDŽIAI – 2,6 kmGurbai – 5,3 kmDimšiai – 1,7 kmLygudai – 5 kmValdomai – 2,3 kmAukštuoliai – 4,8 kmŠIAULIAI – 16 kmDaujočiai – 2,3 km
Mezosfera

Mezosfera (gr. Mesos 'vidurinis', sphaira 'rutulys') – atmosferos sluoksnis, esantis 55 – 80 km aukštyje, virš stratosferos. Viršutinis mezosferos sluoksnis, kur oro temperatūra pasiekia minimumą, vadinamas mezopauze. Garso bangos atsispindi mezosferoje ir grįžta atgal į žemę.
Vyraujančios dujos: azotas, deguonis, argonas.

Temperatūra

Čia temperatūra pradeda sparčiai kristi ir ties viršutine jos riba nukrinta iki -75– -90 °C. Ties pusiauju mezosferos viršuje oro temperatūra nukrinta iki –80 °C, ties ašigaliais žiemą būna –40 °C, o vasarą –60 °C. Visoje mezosferoje oro temperatūra krinta, nes šiame sluoksnyje yra mažai ozono. Žema oro temperatūra aiškinama ir tuo, jog atmosfera sugeria labai mažai Saulės spinduliuotės. Temperatūros svyravimus lemia platuma ir metų laikas. Apatinėje mezosferoje susidaro dideli terminiai kontrastai tarp vasaros ir žiemos polių (siekiantys net 35 °C), o sluoksnio viršuje dėl atmosferos cirkuliacijos mezosferoje ypatumų ties vasaros poliumi oro temperatūra žemesnė negu ties žiemos. Šio sluoksnio pradžiai būdingas staigus oro temperatūros kilimas (iki 50 –55 km). Toliau iki 80 km temperatūra vėl staigiai krinta. Sluoksnis nuo 50 iki 80 km pasižymi didesne turbulencija. Mezosferos oro temperatūra ties apatine riba būna -2,5 °C, o ties viršutine riba (mezopauzeje) -86,5 °C.

Debesys

Čia formuojasi ploni, melsvi debesys. Vienas būdingiausių mezosferos požymių yra sidabriniai debesys, matomi tik šiltuoju metų laiku. Juos sudaro retai pasklidę kosminės dulkės ir smulkūs ledo kristalai, sklandantys išretėjusioje atmosferoje 39– 84 km aukštyje. Vandens garai, kurių esama nedidelio kiekio, 82– 85 km aukštyje suformuoja debesis, vadinamus sidabriniais. Šie debesys yra stebimi Saulei nusileidus, jie žėri melsvai sidabrine spalva.

Vėjas

Mezosfera pasižymi intensyviu vertikaliu oro maišymusi bei dideliais vėjo greičiais.Vėjo greitis šiame sluoksnyje būna nuo 180 iki 900 km/h. Vasaros metu vyrauja rytų, o žiemos – vakarų krypties vėjai.

Slėgis

Atmosferos slėgis mezosferos viršuje būna 7 Pa, o mezopauzėje tesiekia tik 0,4 Pa.
Anykščių Jono Biliūno gimnazija

Istorija

1920 m. įsteigta mokykla. 1935 m. valstybinė progimnazija. 1944 m. išleista I-oji gimnazijos abiturientų laida. 1953 m. suteiktas rašytojo Jono Biliūno vardas. 1968 m. įkurtos humanitarinės klasės.
1996 m. suteiktas gimnazijos statusas. 1998 m. įkurtos ekonominės pakraipos klasės. 1999 m. pradėtas profilinis mokymas. 2000 m. įteisintas realinis profilis su tiksliųjų mokslų, gamtos, ekonomikos ir technologijų pakraipomis.
Malikija

Istorija

Senasis miesto pavadinimas yra Derikas ir sirų kalba reiškia „vienuolyną“. Dabartinis pavadinimas kilo nuo Sirijos armijos karininko Adnano al Malikio.
Pranas Vytautas Būdvytis

Biografija

Per Pirmąjį pasaulinį karą pasitraukė į Rusiją. Bendradarbiavo katalikų laikraščiuose „Rygos garsas“, „Lietuvių balsas“, „Ateities spinduliai“. 1918 m. grįžęs į Lietuvą Vilniuje tvarkė laikraščio „Lietuvos aidas“ jaunimo skyrių, organizavo valsčių komitetus. 1918–1919 m. Tauragės apskrities policijos viršininkas. 1919–1921 m. Lietuvos kariuomenės savanoris. Dirbo „Trimito“ ir „Lietuvos žinių“ redakcijose. 1924 m. leido satyrinį laikraštį „Liežuvis“, 1924–1934 m. leido ir redagavo satyrinį žurnalą „Spaktyva“, 1933 m. bulvarinį laikraštį „Tempo“. 1925 m. vienas iš Žurnalistų klubo steigimo iniciatorių.
1942–1944 m. Ašmenos apskrities administracijos tarnautojas. Po Antrojo pasaulinio karo iki 1945 m. dirbo Tauragės apskrities laikraščio „Tarybinis žodis“, iki 1949 m. Pagėgių apskrities laikraščio „Raudonasis artojas“ redakcijose.  1951 m. balandžio mėn. sovietinės valdžios suimtas Kaune kartu su E. Viskanta, K. Jankausku ir už nacių okupacijos metais periodiniuose leidiniuose paskelbtus eilėraščius ir žurnalistinę veiklą nuteistas; 1951–1955 m. kalintas. Grįžęs dirbo darbininku.
Išvertė G. Hauptmano, N. Ostrovskio dramos veikalų ir kt. literatūrinių kūrinių.
FSK Bukovina Černìvcì

Istorija

Klubas įkurtas 1958 m. Sovietmečiu du kartus tapo Ukrainos čempionais (1982 ir 1988), bei tris kartus užėmė antrą vietą (1968, 1980 и 1989). 
Nepriklausomos Ukrainos laikotarpiu komanda Pirmoje lygoje užėmė antrą vietą 1996 m. Du kartus tapo Antros lygos nugalėtojais (2000 ir 2010) m.
Bronė Vainauskienė

Biografija

1979 m. baigė Vilniaus universiteto Istorijos fakulteto žurnalistikos specialybę.
1979–1984 m. dirbo Lietuvos radijo laidų šeimai redaktore. 1984–1985 m. žurnalo „Darbas ir poilsis“ korespondentė, 1985–1988 m. laikraščio „Komjaunimo tiesa“, 1989–1990 m. savaitraščio „Gimtasis kraštas“ korespondentė. Nuo 1990 m. dienraščio „Lietuvos rytas“ korespondentė, apžvalgininkė.
Rengia tiriamosios žurnalistikos publikacijas ekonomikos, bankininkystės, finansinės veiklos ir kitais klausimais.
Buvęs vyras Gedvydas Vainauskas (g. 1955 m.), žurnalistas, leidybos bendrovės UAB „Lietuvos rytas“ akcininkas, buvęs krepšinio klubo vadovas.
Piketinio pamatėlis

Piketinio pamatėlis (angl. Picatinny rail, kitaip dar MIL-STD-1913 rail, STANAG 2324 rail, Tactical Rail) – laikiklis ant kai kurių šaulių ginklų, naudojamas kaip standartinis pamatėlis, prie kurio tvirtinami papildomi ginklo įtaisai (taikikliai, šviestuvėliai, rankenos ir pan.). Panašus įtaisas yra Vyverio pamatėlis (angl. Weaver rail mount).
Pamatėlis paplitęs NATO šalyse pagal sutarimą naudoti standartą STANAG 2324. Naujausias Rusijos automatas AK-12 irgi turi šiuos pamatėlius.

Istorija

Piketinio arsenalas atliko pamatėlio bandymus ir sukūrė karinį pamatėlio standartą. 1995 m. vasario 3 d. patvirtintas standartas vadinasi Mil-STD-1913.
Kuriant M16A2E4 šautuvą ir M4E2 karabiną jų viršutinės uokso dalys buvo modifikuotos – rankų saugus pakeitė pamatėliai.
Patį pamatėlį 9-ojo dešimtmečio pradžioje sukūrė kompanija A.R.M.S.

Naudojimas

Pradžioje pamatėlis buvo sukurtas optiniams taikikliams tvirtinti. O netrukus pamatėlius ėmė naudoti ir kitiems ginklų priedams tvirtinti – taktiniams šviestuvėliams, lazeriniams, naktiniams ir veidrodiniams taikikliams, rankenoms, kojelėms, net durtuvams. Kadangi pamatėliai pradžioje buvo skirti optiniams taikikliams, todėl juos dėdavo tik didelio kalibro šautuvų uoksų viršaus. Plečiantis pamatėlių naudojimui juos ėmė įtaisyti ir kitur (pvz., priekinės apsodo dalies apačioje, po pistoletų vamzdžiais).

Aprašas

Pamatėlį sudaro metalinis strypelis su išilginėmis šoninėmis išdrožomis, dėl ko skerspjūvyje jis yra T pavidalo. Tvirtinama dalis užmaunama nuo vieno ar kito strypelio galo ir tvirtinama varžtais ar svirtelėmis. Tvirtinti padeda viršutiniame strypelio paviršiuje esančios stačiakampės išpjovos.

Techninė specifikacija

Pamatėlių viršutinių išpjovų plotis yra 5,23 mm. Atstumas tarp išpjovų centrų yra 10,01 mm, o išpjovų gylis yra 3 mm. Vienintelis skirtumas tarp Piketinio pamatėlio ir Vyverio pamatėlio yra išpjovų matmenys, be to, Piketinio pamatėlis yra standartizuotas. Vyverio pamatėlio išpjovų plotis yra 4,57 mm, o atstumai tarp išpjovų centrų gali būti nevienodi. Kai kurie šaulių ginklų priedai pritaikyti tiek Vyverio, tiek Piketinio pamatėliams, tačiau daugelis Piketinio standarto priedų netiks Vyverio pamatėliams. Šiuo metu daugelis šaulių ginklų pamatėlių yra Piketinio standarto.
Burokėlis

Sveikata

Burokėliuose yra daug naudingų elementų – geležies, kalcio, vitaminų A, B6, magnio, daug vitamino C, vario, antioksidantų, folio rūgšties, kuri laikoma onkologinių susirgimų priešu ir prevencija širdies ir kraujagyslių ligoms. Daugelį išvardintų medžiagų organizmas geriau pasisavina iš burokėlių lapų nei iš šaknies.
Naudingos žalių burokėlių sultys, kuriose daug azoto oksido, kuris praplečia kraujagysles. Burokėliai taip pat didina raumenų jėgą ir ištvermę. Įrodyta, kad burokėlis gerina potenciją.

Lietuvoje

Lietuvoje burokėliai žinomi nuo XVI a. 1588 m. įtraukti į Lietuvos statuto kainyną. Tarpukaryje užėmė ~11 % pasėlių.
Algirdas Martinaitis

Biografija

Brolis Marcelijus Martinaitis. 1978 m. baigė Lietuvos konservatorijos E. Balsio klasę. 1987–1990 m. dirbo Rusų dramos teatre, 1995–1998 m. Akademinio dramos teatro muzikinės dalies vedėjas.

Kūryba

Sukūrė operą vaikams „Avinėlio teismas“ (1996 m.), oratorijas „Pieta“ (1998 m.), „Laiškas visiems tikintiesiems“ (2001 m., šv. Pranciškaus Asyžiečio ž.), „Gailestingumo altorius“ (2007 m., šv. Faustinos ž.), kūrinių orkestrui, tarp jų – „Negrįžtantis koncertas“ 2 fleitoms, arfai, klavesinui ir kameriniam orkestrui (1985 m.), „Anabasis“ simfoniniam orkestrui (1986 m.), „Nebaigtoji simfonija“ (1995 m.), „Artizarra“ styginių orkestrui (2001 m.), koncertas smuikui ir simfoniniam orkestrui „Europos periodo parkas“ (2002 m.), kūrinių kameriniams instrumentiniams ansambliams, tarp jų – „Paskutinių sodų muzika“ obojui, violončelei, fortepijonui ir mušamiesiems (1979 m.), „Meilės verksmažolė“ obojui, klavesinui ir violončelei (1979 m.), „Rojaus paukščiai“ elektrinei violončelei (arba saksofonui) ir fonogramai (1981 m.), „Gyvojo vandens klavyras“ 2 fortepijonams ir fonogramai (1983 m.), „Muzikinė auka“ obojui, altui ir kontrabosui (1994 m.), „Atmintys“ obojui, kanklėms ir išilginei fleitai (1995 m.), „Arma Christi“ trombonui, fortepijonui, marimbai ir kontrabosui (1996 m.), styginių kvartetai „Mirtis ir mergelė“ (1997 m.) ir „Europos pagrobimas iš Lietuvos“ (2001 m.), kūrinių fortepijonui, tarp jų: „Muzikinis momentas M. K. Č.“ (1984 m.), „Siloamo tvenkinys“ (1993 m.), „Muzikinė auka“ altui (1996 m.), „Gija“ obojui (1997 m.), „Strazdo mokinys“ fleitai (1997 m.), vokalinių instrumentinių kūrinių, tarp jų – kantata „Cantus ad futurum“ 2 sopranams ir instrumentiniam ansambliui (1982 m., ž. A. Martinaičio), „Muzikinė auka“ 4 dainininkėms, obojui, arfai ir altui (1984 m., lietuvių liaudies ž.), „Sakmė apie šūdvabalį“ (1990 m., K. Donelaičio ž.), „Abaddon“ (1993 m.), „Vigilijos“ (1994 m., R. M. Rilkės ž., 1995 m., Biblijos ž.), „Danse macabre“ sopranui, kontrabosui ir mušamiesiems (1994 m.), „Pamokslas paukščiams“ baritonui ir instrumentiniam ansambliui (1996 m., šv. Pranciškaus Asyžiečio ž.), kūrinių chorui, tarp jų – „Paserbenčio dainos“ (1982 m., M. Martinaičio ž.), „Prakalba į malonųjį klausytoją“ (1986 m., M. Daukšos, S. Šimkaus ž.), „Ūtos“ moterų chorui (1986 m., K. Binkio ž.), „Septyni gyvulizmo priesakai“ (1995 m., D. Orvelo ž.), „Gailestingumo mišios“ (2008 m., pagal liturginį tekstą), „Bienenmensch“ styginių kvartetui, sutartinių giedotojoms ir fonogramai („Bičių žmogus“ 2002 m.), dramos spektaklių ir kino filmų muzikos. Kūrybai būdingas lyriškumas, meditatyvumas, teatrališkumas.
Vidmantas Valiušaitis

Biografija

1974 m. baigė Kauno 5-ąją vidurinę mokyklą. 1979 m. Kauno politechnikos institute įgijo inžinieriaus, 1987 m. Vilniaus universiteto Kauno humanitariniame fakultete – filologo profesijas.
Nuo 1979 m. Kauno politechnikumo teorinės mechanikos dėstytojas, Kauno menininkų namų kultūros ir meno renginių organizatorius, 1982–1984 m. Lietuvos radijo korespondentas Kaune, 1987–1988 m. – žurnalo „Nemunas“ meno skyriaus redaktorius.
1987 m. įstojęs į aspirantūrą Mokslų akademijoje, už dalyvavimą 1987 m. rugpjūčio 23 d. Molotovo-Ribentropo pakto minėjime prie A. Mickevičiaus paminklo iš doktorantūros studijų buvo pašalintas. 1988 m. birželio 10 d. išrinktas Sąjūdžio Kauno iniciatyvinės grupės nariu. Iki 1990 m. kovo mėn. buvo Sąjūdžio Kauno tarybos, Sąjūdžio seimo narys.
1988 m. įsteigė ir 1988–1989 m. redagavo pirmąjį Sąjūdžio laikraštį Kaune „Kauno aidas“, kuris buvo leidžiamas lietuvių (10-20 tūkst. egz.) ir rusų (iki 4 tūkst. egz.) kalbomis. 1990–1991 m. laikraščio „Atgimimas“ vyr. redaktoriaus pavaduotojas. 1990–1999 m. Laisvosios Europos radijo korespondentas Lietuvoje. 1994–1997 m. laikraščio „Kauno laikas“, 1995–1996 m. – „Garsas“ vyriausiasis redaktorius.  2000–2003 m. Seimo deleguotas Lietuvos radijo ir televizijos tarybos narys, 2005–2007 m. mėnesinio žurnalo „Baltijos miškai ir mediena“ vyr. redaktorius.
Vėliau Kauno miesto savivaldybės sekretorius, Vytauto Didžiojo ir Klaipėdos universitetuose skaitė žurnalisto profesinės etikos ir reporterio darbo pagrindų kursus, VšĮ Lietuvos verslo paramos agentūros atstovas ryšiams su visuomene, interneto portalų Delfi.lt, lrytas.lt, Balsas.lt, dienraščio „Lietuvos žinios“ apžvalgininkas, Verslo žinių priedo „Savaitgalis“ autorius, „Žinių radijo“ laidos „Žiniasklaidos anatomija“ vedėjas 2010–2012 m.
2013–2016 m. radijo stoties „Laisvoji banga“ direktorius ir vyriausiasis redaktorius. Nuo 2017 m. Lietuvos nacionalinės Martyno Mažvydo bibliotekos Dokumentinio paveldo tyrimų departamento vyriausiasis metodininkas-tyrėjas.
Žmona Laima (g. 1960) – mokytoja lituanistė. Dukros: Mėta Marija (g. 1985) – studentė, Rusnė Ieva (g. 1989) – studentė, Gabrielė Emilija (g. 1994) – moksleivė, sūnus Nikodemas Jonas (g. 1997) – moksleivis.
Ona Suncovienė

Biografija

Mokėsi Alytaus rajono Kurnėnų mokykloje, Alytaus vaikų muzikos mokykloje. 1975 m. baigė Miroslavo vidurinę mokyklą. Vilniaus universitete studijavo lietuvių kalbą ir literatūrą, vaidino universiteto kiemo teatre. 1988 m. baigė Lietuvos valstybinę konservatoriją, įgijo kultūros ir švietimo vadybininkės specialybę. 2000 m. baigė Vilniaus universiteto Tarptautinių santykių ir politikos mokslų instituto magistrantūrą.
1981–1989 m. Alytaus rajono kultūros skyriaus vyriausioji specialistė. 1990–1995 m. Alytaus miesto mero pavaduotoja kultūros ir švietimo reikalams. 1995–1996 m. Alytaus miesto savivaldybės tarybos narė, mero pavaduotoja. 1996–2000 m. Seimo narė. 2001–2005 m. dirbo Lietuvos gyventojų genocido ir rezistencijos tyrimo centre. 2005 m. Žirmūnų seniūnijos seniūnė.
1993–1996 m. vadovavo Tėvynės sąjungos (Lietuvos konservatorių) Alytaus skyriui. Sūnūs Vaidotas ir Vladas.
Dunauivarošas

Istorija

Iki XX a. vartotas pavadinimas Dunapentelė, 1951–1961 m. – Stalinvarošas.
Konsoliduotosios finansinės ataskaitos

Konsoliduotosios finansinės ataskaitos – įmonių grupės finansinės ataskaitos, sudarytos ir pateiktos kaip vienos įmonės finansinės ataskaitos. Jeigu įmonė turi dukterinių įmonių, ji turi sudaryti konsoliduotąsias finansines ataskaitas.

Reglamentavimas

Konsoliduotųjų finansinių ataskaitų sudarymą reglamentuoja Įmonių grupių konsoliduotosios finansinės atskaitomybės įstatymas, kuris taikomas akcinėms bendrovėms ir uždarosioms akcinėms bendrovėms, galinčioms daryti tiesioginį ar netiesioginį lemiamą poveikį vienam ar keliems pelno siekiantiems juridiniams asmenims.
Pahang FA

Istorija

Klubo ištakos siekia 1959 m.

Sudėtis (2018)

Atnaujinta: 2018 m. lapkričio 23 d.
Kazbekas

Kazbekas (gruz. მყინვარწვერი) – vulkaninės kilmės viršukalnė Didžiajame Kaukaze, Chocho kalnagūbryje, Gruzijoje, netoli sienos su Rusija. Aukštis 5047 m; trečias pagal aukštį šalyje (po Šcharos ir Jangos), bei septintas Kaukaze. Dengia ledynai. Papėdėje įsikūrusi Stepanacminda (anksčiau Kazbegis). Yra kalnų kurortų, archeologinių urvų ir šventyklų.
Į Kazbeką pirmoji įkopė britų ekspedicija Douglas Freshfield, A. W. Moore ir C. C. Tucker (1868 m.).
Koordinatės: 42°42′0″N 44°31′0″E