google/wiki40b huggingface dataset:
Sveika, Irena

Temos

Seriale narpliojamos kelios temos, susijusios su sovietinio gyvenimo realijomis. Atskiruose epizoduose su humoro doze, laviruojant galiojusios cenzūros kanonų rėmuose, nepiktai pavaizduojamos įvairios tuomečio gyvenimo keistenybės, pašiepiamos valdžios ir žmonių ydos. Serialo pagrindinė herojė – Irena (akt. Irena Garasimavičiūtė), vieniša pusamžė moteris, gyvenanti standartiniame daugiabutyje, papuolanti į visokias gyvenimiškas situacijas.
Pas Ireną atvyksta giminaitis, užsiimantis tų laikų neteisėtu verslu – subūręs nelegalią dailininkų komandą gamina ir aprūpina kolūkius, įmones deficitine vaizdinės agitacijos atributika (įvairūs stendai, garbės lentos). Praktiškai bet kurio ūkio subjekto garbės reikalu buvo apsirūpinimas gausia ideologine atributika, šlovinančia darbo pirmūnus ir komunistų partiją. Akivaizdu, kad „nelegalai“ suskubdavo pateikti trūkstamą produkciją ir iš to gaudavo nemažą pinigą. Šiuo reikalu susidomi ir Irenos žentas, tačiau gauti greitą uždarbį sutrukdo milicija…
Irenai atvežamas giminėms įkyrėjęs senelis. Jam pas Ireną gera. Sužinoję, kad senelis turi pakankamai daug pinigų, vaikai nori jį susigrąžinti, bet jis atsisako. Tada senelis apgaule išviliojamas iš namų ir pagrobiamas…
Virtualusis universitetas

Bendrieji modeliai

IRT plėtra bei vis naujų technologijų atsiradimas daro didelį poveikį virtualaus universiteto koncepcijai. Dėl šios priežasties atsiranda naujų elektroninių universitetų modelių. Švietimo rinkos tyrėjai virtualius universitetus siūlo klasifikuoti pagal institucinę integraciją, organizacinę struktūrą, valdymo struktūrą, ekonominį pagrindą bei inovacinių technologijų panaudojimo lygį.

Virtualieji universitetai užsienyje

Šiuo metu virtualūs universitetai yra įsteigti įvairiose pasaulio šalyse: Didžiojoje Britanijoje, Lenkijoje, Honkonge, Singapūre, Rusijoje, JAV, Australijoje, Kolumbijoje, Kosta Rikoje, Suomijoje, Izraelyje, Nyderlanduose, Pakistane, Pietų Afrikoje ir kitur. Virtualūs universitetai gerina galimybes naudotis švietimo paslaugomis, tad yra itin reikalingi didelių teritorijos atžvilgiu šalių ir sunkiai prieinamų regionų žmonėms. Tačiau šių universitetų veikla nesiriboja konkrečia šalimi – jau formuojasi pasaulinė e. mokymo(si) paslaugų rinka.
Stanislovas Žylius

Stanislovas Žylius (1898 m. liepos 16 d. Tauragėje – ?), vargonininkas ir chorvedys.

Biografija

1909 m. atvyko į JAV ir apsigyveno Čikagoje, IL. Iš pradžių muzikos mokėsi privačiai, o vėliau vargonų ir fortepijono mokėsi Buscho konservatorijoje. Bažnytinę muziką studijavo pas vargonininką V. Daukšą. 1915–1924 m. vargonininkavo Nekalto Prasidėjimo lietuvių parapijoje Čikagoje, 1924–1929 m. Šv. Vincento De Paulo parapijoje Springfielde, IL, 1929–1963 m. Šv. Baltramiejaus parapijoje Waukegane, IL. Visur vadovavo chorams, statė operetes, rengė koncertus ir dalyvavo tautinėse šventėse. Ypač sėkmingai dirbo su šv. Baltramiejaus parapijos choru – išmokė daug kūrinių ir surengė apie 100 koncertų. 1918–1926 m. vadovavo Lietuvos Vyčių chorui, kuris pavadinimą buvo pakeitęs į Šv. Agnietės vardą.
Nuo 1917 m. S. Žylius ALRK Vargonininkų Stanislovas Žylius sąjungos narys, nuo 1948 m. kelis kartus rinktas Centro valdybos iždo globėju. Daug prisidėjo prie žurnalo „Muzikos žinios" organizavimo ir jo leidybos. Aktyviai dalyvavo įvairių vietinių draugijų kultūros veikloje.

Šaltinis

Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999. Informacijos publikavimui gautas žodinis autoriaus leidimas.
Talkahuanas

Istorija

Talkahuano vietoje uostas pradėjo kurtis dar XVI a. 1601 m. čia įkurtas fortas. Oficiali miesto įkūrimo data laikoma 1764 m. Miestas pavadintas šioje vietoje gyvavusios araukanų genties vado Talcahueñu vardu. Šis vardas, išvertus iš mapudungunų kalbos, reiškia „griaudžiantis dangus“. XIX a. čia buvo svarbus banginių medžioklės laivų pakelės punktas, kur buvo pasipildoma maisto atsargų. 2010 m. vasarį miestas smarkiai nukentėjo nuo žemės drebėjimo ir cunamio.
Sausio 1

Vardadieniai

Arvaidas – Arvaida – Arvaidė – Arvaldas – Arvaldė – Arvė – Eufrozija – Eufrozina – Mečislovas – Mečys – Mečius
Muchtaras Auezovas

Muchtaras Auezovas (kaz. Мұхтар Омарханулы Әуезов, 1897 m. rugsėjo 28 d. Semipalatinsko sritis, Kazachstanas, Rusijos imperija – 1961 m. birželio 27 d. Maskva, Rusijos TFSR) – kazachų rašytojas, dramaturgas, mokslininkas, visuomenės veikėjas.

Biografija

Gimė Čingizų kalnų apylinkėse, feodalų šeimoje. Mokėsi rusiškoje mokykloje, baigė mokytojų seminariją ir Peteburgo universiteto filologijos fakultetą. Vėliau studijavo Vidurinės Azijos universiteto aspirantūroje.
1917 m. Kazachijos Centrinio vykdomojo komiteto sekretorius, vėliau kovojo bolševikų daliniuose prieš Kolčako Baltąją armiją. Nuo 1920 m. mokytojavo, dėstė aukštosiose mokyklose. 1947 m. Kazachijos TSR mokslų akademijos akademikas, Kazachstano rašytojų sąjungos pirmininkas.

Kūryba

Svarbiausias ir į daugelį kalbų išverstas jo romanas „Abajaus kelias“ (2 t., 1958 m., lietuvių kalba 1960 m., iš rusų kalbos vertė J. Stanišauskas), pasakojantis apie autoriaus giminaičio, žymaus XIX a. kazachų poeto, rašytojo Abajaus Kunanbajevo gyvenimą. Romane atsispindi ir laikmečio kazachų gyvenimas bei buitis.
Pjesėje „Enlik-Kebek“ pasakojama apie tragišką dviejų jaunuolių meilę. Tai kazachiška Šekspyro dramos „Romeo ir Džiuljeta“ interpretacija. Pirmą kartą pastatyta Abajaus žmonos Aigerim jurtoje, pjesė nenueina nuo kazachų teatro scenos. Ne mažesnį pasisekimą turėjo ir jo drama „Kara-Koz“, 1926 m. gavusi dramaturgijos festivalio pagrindinį prizą. Iš viso buvo pastatyta apie 20 jo pjesių. Parašė ir išleido keliolika apsakymų.
Jokūbas Ignotas Nagurskis

Giminė

Kilęs iš Žemaitijos bajorų, Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės politinių ir visuomenės veikėjų Nagurskių giminės. Tėvas Pranciškus Vladislovas Nagurskis, motina Mazovijos pastalininko duktė Joana Šukštaitė. Brolis Žemaitijos pilies teisėjas Laurynas Nagurskis (m. 1761 m. bevaikis). Su Upytės apskrities seniūno dukterimi Mariana Puzinaite turėjo sūnus Joną ir Kajetoną.

Valdos

Priklausė stambiesiems dvarininkams: paveldėjo Kurtuvėnų dvarą, po Lauryno mirties įsigijo visas Nagurskių valdas. 1775 m. liustracijos duomenimis, jis valdė 810 dūmų Kartenoje, Kurtuvėnuose, Dirvėnuose, Pažižmėje (Didžiųjų Dirvėnų valsčius), Pavenčiuose (dab. Kuršėnų miesto dalis), Ginteniuose, Laukuvoje, Šaukote (Ariogalos valsčius), taip pat Ašmenos apskrities Ukropiškėse.
Įkūrė Jokūbavo dvarą (dab. Kretingos rajono savivaldybė), kuris ir pavadintas jo vardu. 1772 m. nusipirko architekto M. Knakfuso rekonstruotus 2 aukštų Bžostovskių (Abramavičių) rūmus Vilniuje.

Veikla

Po brolio mirties 1752 m. gavo Pavenčių seniūniją. Nuo 1762 m. Beržėnų tijūnas, Gintenių seniūnas, nuo 1765 m. – Žemaitijos pakamaris, 1765–1776 m. – Šiaulių ir Beržėnų apskričių bajorų pulkininkas. Nuo 1779 m. titulavosi Didžiosios ir Mažosios Kartenos grafu, generaliniu pulkininku (tai prilygo etmono pareigybei), buvo Pavenčių ir Viešvėnų seniūnas. 1789 m. Šiaulių reparticijos (administracinis ir teisminis vienetas, prilygstantis apskričiai; įkurtas 1775 m.) seimelyje išrinktas Civilinės ir karinės tvarkomosios komisijos komisaru.
Fundavo Žaiginio vienuolyno ir bažnyčios, Jokūbavo ir Kurtuvėnų bažnyčių statybą.
Juokdarys (laikraštis)

Juokdarys – pirmasis lietuvių literatūros, politikos ir satyros-humoristikos (juokų) mėnesinis laikraštis su iliustracijomis, ėjęs 1906–1907 m. Rygoje.

Istorija

Leido ir redagavo Liudvikas Jakavičius. Pirmasis numeris išėjo 1906 m. gruodžio mėn. Kritikavo valdininkų gobšumą, šaipėsi iš žmonių ydų, ironizavo šeimos, vyrų ir moterų santykius, skelbė humoristinius piešinius, eiles. Spausdino L. Jakavičiaus spaustuvė Rygoje.
Vokiečių špicas

Kilmė

Tai labai sena iš durpinių šunų, gyvenusių akmens amžiuje, kilusi veislė. Ilgus tūkstantmečius bendraudami su žmonėmis špicai tapo šeimininkui ir jo šeimos nariams atsidavusiais sargais. Vokiečių literatūroje apie špicą užsimenama jau 1450 m. Į Vokietiją ir Olandiją šios veislės pirmtakus atvežė vikingai.
Visus špicus, išskyrus nykštukinius ir mažuosius (jie išvesti Didžiojoje Britanijoje), išvedė Vokietijos šunų augintojai.

Charakteris ir elgesys

Šiai veislei būdingi visi geriausi šuns charakterio bruožai: ištikimybė, atsidavimas ir žinoma - begalinė meilė šeimininkui. Nežiūrint jo dekoratyvios išvaizdos ir nedidelio ūgio, špicas visada atkakliai saugos savo namus. Jis labai budrus ir pradės loti anksčiau, negu atėjęs svečias paspaus durų skambučio mygtuką. Špicai loja labai skardžiai ir garsiai. Špicai turi įgimtą norą įtikti šeimininkui. Jie yra labai išradingi ir dažnai patys prisigalvoja sau žaidimų.Špicai pagal protingumą, iš visų šunų yra dvidešimt trečioje vietoje.
Tai universalūs kompanionai: su vaikais gali žaisti valandų valandas, o su pagyvenusiais žmonėmis, susisukę jiems ant kelių, žiūrėti televizorių. Špicai nedalyvauja cirko vaidinimuose ir šunų vikrumo varžybose.
Kęstutis Andziulis (1929)

Biografija

1937–1942 m. mokėsi Kauno Petrašiūnų pradinėje mokykloje, 1942–1944 m. Kauno jėzuitų gimnazijoje, 1945–1949 m. Kauno finansiniame technikume, 1949–1951 m. Kauno trenerių mokykloje, 1952–1957 m. studijavo Leningrado P. F. Lesgafto kūno kultūros instituto Neakivaizdiniame skyriuje Kaune, įgijo trenerio-dėstytojo specialybę.
1940–1951 m. Kauno 4-osios septynmetės mokyklos kūno kultūros mokytojas, 1951–1953 m. Kauno 15-osios vidurinės mokyklos kūno kultūros mokytojas, 1953–1954 m. dienraščio „Kauno tiesa“ kultūros ir sporto skyriaus korespondentas, 1954–1989 m. dienraščio „Kauno tiesa“ Sporto ir informacijos skyriaus vedėjas. 
Kauno miesto ir apskrities futbolo federacijos, Lietuvos žurnalistų sąjungos narys.
1965 m. – pirmasis tarptautinės kategorijos (FIFA) futbolo teisėjas Lietuvoje. 9 kartus buvo įtrauktas į geriausių SSRS teisėjų dešimtuką, 22 kartus – į geriausių Lietuvos futbolo teisėjų dešimtuką. Kurį laiką buvo Lietuvos futbolo teisėjų kolegijos pirmininkas, Kauno futbolo federacijos pirmininko pavaduotojas. Du kartus teisėjavo SSRS taurės finalų (1961 m., 1965 m.) rungtynėms, taip pat svarbioms varžyboms Švedijoje, Lenkijoje, Vengrijoje, Suomijoje, Vokietijoje, Čekijoje, Slovakijoje, Didžiojoje Britanijoje, Olandijoje, Turkijoje, Rumunijoje, Bulgarijoje, Graikijoje. 7 kartus buvo paskirtas „Tiesos“ taurės (vėliau – Lietuvos futbolo taurė) finalinių varžybų arbitru.
Apeliantas

Apeliantas – apeliacinį skundą padavęs asmuo (LR BPK 14 straipsnis. Apeliantas).
Apeliantas savo poziciją dėl žodinio bylos nagrinėjimo turėtų išdėstyti jau apeliaciniame skunde (Lietuvos Respublikos civilinio proceso kodeksas). Skundą surašyti gali ir teisininkas, pvz., advokatas.
Ban Ki-Moon

Biografija

Gimė mažame Haengchi kaimelyje prie Čungdžu miesto, į kurį vaikystėje persikraustė. Korėjos karo metu Ban Ki Munas su tėvais nuo vykusio karo veiksmų buvo pasitraukę iš Čungdžu į atokesnes Korėjos vietoves. Baigė Čungdžu vidurinę mokyklą. 1970 m. baigė tarptautinių santykių bakalauro studijas Seulo universitete ir pradėjo dirbti P. Korėjos užsienio reikalų ministerijoje. 1979 m. paskirtas Užsienio reikalų ministerijos Jungtinių Tautų departamento direktoriumi. 1985 m. baigė viešojo administravimo magistro studijas Harvardo universiteto Dž. Kenedžio valdymo mokykloje. Nuo 1992 m. iki 1994 m. dirbo P. Korėjos ambasadoje JAV. 1995 m. paskirtas P. Korėjos užsienio reikalų viceministru. 1996 m. tapo P. Korėjos prezidento patarėju nacionalinio saugumo klausimais. 1998 m. paskirtas P. Korėjos ambasadoriumi Austrijoje ir Slovėnijai. 2001 m. P. Korėja pirmininkavo Jungtinių Tautų Generalinei Asamblėjai, o Ban Ki Munas buvo paskirtas pirmininko Han Seung-soo štabo vadovu. 2003 m. naujai išrinktas Pietų Korėjos prezidentas Roh Moo-hyun Ban Ki muną paskyrė užsienio politikos patarėju. 2004 m. Ban Ki Munas paskirtas P. Korėjos užsienio reikalų ministru. 2006 m. spalio 13 d. Jungtinių Tautų Generalinė Asamblėja paskyrė jį organizacijos generaliniu sekretoriumi. Šiose pareigose Ban Ki Munas dirbo nuo 2007 m. pradžios, pakeitęs Kofį Ananą. Generalinio sekretoriaus pareigose didelį dėmesį skyrė klimato kaitos klausimams bei Darfūro krizės sprendimui. 2011 m. birželio 21 d. Jungtinių Tautų Generalinė asamblėja vienbalsiai paskyrė Ban Ki Muną antrajai Generalinio sekretoriaus kadencijai. Jos metu Ban Ki Munas kvietė užtikrinti taiką Artimųjų Rytų regione, organizavo Sirijos pilietinio karo taikos derybas, kvietė taikiai spręsti konfliktą Ukrainos rytuose. Ban Ki Munas teigiamai vertintas už didelį dėmesį, skirtą globalinio atšilimo problemoms. Kritikuotas už gausų P. Korėjos piliečių skyrimą į vadovaujančias pareigas Jungtinėse Tautose.
2016 m. pabaigoje baigęs Jungtinių Tautų generalinio sekretoriaus kadenciją, buvo laikomas rimtu kandidatu 2017 m. gegužės 10 d. vykusiuose P. Korėjos prezidento rinkimuose, tačiau tų metų vasario 1 d. savo kandidatūrą atsiėmė.
2017 m. rugsėjo 14 d. Tarptautinis olimpinis komitetas Ban Ki Muną išrinko organizacijos Etikos komisijos pirmininku.
Daugelis šalių jam yra skyrusios valstybinius apdovanojimus, Ban Ki Munas yra kelių dešimčių pasaulio universitetų garbės daktaras.
Gergovija

Gergovija (Gergovia) – buvęs įtvirtintas galų gyvenamasis punktas arvernų genties teritorijoje, 6 km į pietus nuo šiuolaikinio Klermono-Fernano miesto Overnėje (Prancūzija). Plotas – 75 ha.
Gergovija pagarsėjo pasipriešinimu romėnams 52 m. pr. m. e. (Julijaus Cezario valdymo laikotarpis). Tada įvyko Gergovijos mūšis, kuriame susirėmė Romos respublikos armija, vedama prokonsulo Cezario, ir galų pajėgos, vadovaujamos Vercingetorikso. Mūšį laimėjo galai.
1863 m. ir XX a. 4- ir 5-ąjį dešimtmečius vykusių archeologinių kasinėjimų metu buvo aptikti senovės galų gyvenvietės likučiai - akmeniniai įtvirtinimai, dirbtuvės, gyvenamieji būstai ir kt. Griuvėsiuose aptikta daug buities daiktų, daugiausia priklausiusių Lateno kultūrai. Be to, netoliese buvo aptikti dviejų karinių stovyklų, kuriose buvo įsikūrę miestą apgulę romėnai, likučiai.
Jonas Virbickas (1956)

Biografija

1975 m. Vilniaus statybos technikume baigė pramoninę ir civilinę statybą, inžinierius. 1999 m. UAB „Energija“ gamybos direktorius, 2005 m. UAB „Alytaus keramika“, generalinis direktorius.
Nuo 1993 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Alytaus skyriaus narys, 2006 m. skyriaus pirmininko pavaduotojas. 1995–1997 m., 1997–2000 m. ir nuo 2007 m. Alytaus miesto savivaldybės tarybos narys.
Sutuoktinė Janina, vaikai Ernestas, Elmaras.
Tiffanie Anderson

Asmeninis gyvenimas

Anderson gimė ir užaugo Los Andžele. Ji pasirodė Jibbs ir grupės „Pussycat Dolls“ narės Melody Thornton videokilpe „Go Too Far“. Viename interviu Tiffanie atskleidė, jog yra Barack Obama fanė.
Utenos televizija

Utenos televizija – Utenos nekomercinė, pramoginė, informacinė, kabelinė televizija. Televizija transliuoja tik aktualias šiandienai žinias. Programą sudaro tik lietuviška programa. Laidos autorinės.
Adresas: Maironio g. 8, II aukštas. LT-28142, Utena.
Naujosios Vilnios senasis stadionas

Naujosios Vilnios senasis stadionas – stadionas, esantis Naujojoje Vilnioje, Gerovės parke. Ištakos siekia maždaug 1944 m. Tuo metu jis buvo vadinamas „boisko“; manoma, jog tai tebuvo tik šienaujama pieva, naudota kaip stadionas. 1956 m. prie staklių įmonės „Žalgiris" buvo įsteigtas futbolo klubas FK Žalgiris. Maždaug tuo metu ir buvo pastatytas dabartinis stadionas su jam priklausančiais statiniais.  Šiuo metu apleistas, statiniai išgriuvę. Šioje vietoje planuojama statyti Naujosios Vilnios futbolo kompleksą, tačiau projektavimo darbai sustabdyti, laukiant Vilniaus miesto savivaldybės finansavimo projektavimo darbams. Stadiono aplinka ir prieigos kasmet tvarkomos akcijos „Darom“ metu.
Juodkalnijos transportas

Straipsnis aprašo Juodkalnijos transportą.

Geležinkeliai

Iš viso:
250 km
standartinė vėžė: (1435mm)
250 km
siauroji vėžė:
nėra

Apžvalga

Juodkalnijos geležinkelių sistemos stuburkaulis yra per Juodkalniją einanti Belgrado-Baro geležinkelio dalis. Šis geležinkelis atidarytas 1976 m., tuo metu tai buvo modernus geležinkelis su tokiais inžineriniais sprendimais kaip Mala Rijekos viadukas (aukščiausias pasaulyje geležinkelio viadukas) ir 6,2  km ilgio Sozinos tunelis.
XX a. paskutiniajame dešimtmetyje geležinkeliui nuolat trūko finansavimo, kokybė prastėjo ir geležineklis pasidarė nebesaugus. Kulminacija pasiekta 2006 m. Biočės geležinkelio katastrofos metu, kai nuo bėgių nusirito keleivinis traukinus ir žuvo 47 žmonės. Dedamos pastangos iš esmės rekonstruoti geležinkelį.
Nikšičiaus- Podgoricos geležinkelis (ilgis - 56,6 km) pastatytas 1948 m. kaip siaurasis geležineklis ir perdarytas į standartinę vėžę 1965 m. Nuo 1992 iki 2012 m. naudotas tik krovinių pervežimui, daugiausia boksitui iš Nikšičiaus kasyklos į Podgoricos aliuminio gamyklą, maksimalus leistinas greitis buvo sumažintas iki 30 km/h. 2006-2012 m. geležinkelis buvo rekonstruotas ir elektrifikuotas, keleivių pervežimas atnaujintas 2012 m., leistinas greitis padidintas iki 75-100 km/h.
Podgoricos-Škoderio geležinkelis, kurio tęsinys siekia Tiraną, ilgą laiką naudotas tik krovinių pervežimui. Geležinkelio dalis Albanijoje 1997 m. buvo apgadinta, tačiau 2002 m. susisiekimas buvo atnaujintas. Atskiros geležinkelio atkrapos remontuojamos nuo 2009 m., remoneto darbų kaštai sudaro 9,7 mln. eurų.
Mailu Su

Istorija

Miesto pavadinimas kirgizų kalba reiškia „riebus vanduo“. Toks pavadinimas galėjęs kilti dėl netoliese buvusių naftos telkinių. Gyvenvietė įkurta 1946 m., pradėjus apylinkėse išgauti uraną. Taip pat vykdyta naftos, gamtinių dujų gavyba, veikė dvi hidrometalurgijos gamyklos. 1956 m. tada vadintam Maili Sajui (Майли-Сай) suteiktas miesto statusas, o iki 1968 m. jis buvo uždaruoju miestu. Vėliau veikė elektros lempučių gamykla (nuo 1964 m.). Žlugus TSRS, miesto ekonomika patyrė nuosmukį, užsidarė gamyklos ir kasyklos.
Deon Thompson

Karjera

2019 m. sausio 6 d. pasirašė kontraktą su Kauno „Žalgirio“ klubu. Sutartis galioja iki sezono pabaigos.
Lekėčių šaltinis

Lekėčių šaltinis, arba Didysis šaltinis – vietinės reikšmės gamtos paminklas, esantis šalia kelio Lekėčiai–Mikytai, Šakių rajone, apie 200 m į rytus nuo Lekėčių girininkijos.
Vienas iš lankytinų objektų Lekėčių pažintiniame take. Tai ilgiausias ir vandeningiausias šaltinis Rūdšilio girioje – 1,5 km ilgio kairysis Liekės intakas, anksčiau buvęs gerokai vandeningesnis, garuojantis net per speigus. Šaltinis populiarus ne tik tarp vietos gyventojų. Vandens atsargas papildyti atvyksta ir aplinkinių miestelių bei miestų žmonės.

Istorija

Dar ir po Pirmojo pasaulinio karo suvažiuodavo aplinkinių kaimų žmonės žlugto velėti. Pamažu skalbyklos sunyko, o per Antrąjį pasaulinį karą eglynėliuose žmonės slėpė gyvulius. Prieškaryje, kol buvo žaliavos, Didžiojo šaltinio kairiajame šlaite buvo įsikūręs „smalinis“ – primityvus kelmų perdirbimo fabrikėlis.
2016 m. Šakių miškų urėdija sutvarkė šaltinio prieigą: pastatė metalo tinklo laiptus, įrengė laukimo aikštelę, aptvėrė tvorą.
Stanislovas Raila

Biografija

1865 m. baigė Šiaulių berniukų gimnaziją. Baigęs teisės mokslus Peterburgo universitete, dirbo Rusijoje, Belooziorske.
1875 m. grįžo į Lietuvą, buvo vienas pirmųjų lietuvių advokatų Kaune. Dalyvavo slaptuose lietuvių susibūrimuose, rėmė „Aušros“ leidimą, joje bendradarbiavo. Straipsniuose kėlė tautinio sąmoningumo ugdymo klausimus. Nuo 1894 m. rašė į laikraščius „Varpas“, „Lietuvių laikraštis“, „Vilniaus žinios“. 1905 m. dalyvavo Didžiajame Vilniaus seime. Vėliau išvyko į Krymą, dirbo tardytoju.
San Chustas

Istorija

Vietovėje gyvenvietė pradėjo kurtis XIX a. vid., oficialiai įkurta 1856 m. Pradžioje vystyta gyvulininkystė ir javų auginimas, amžiaus pabaigoje pradėta plėtoti tekstilės pramonė. XX a. vid. San Chustas buvo svarbus pramoninis centras, vėliau daugeliui gamyklų užsidarius iki amžiaus pabaigos mieste būta nemažai lūšnynų.
Andrea Amati

Andrea Amati (1520–1578) – žymus italų smuikų bei violončelių meistras.
Jis laikomas pačiu ankstyviausiu smuikų meistru, kurio darbai išlikę iki šiol. Pridėjęs ketvirtą stygą Andrea laikomas modernaus smuiko išradėju. Maža dalis jo smuikų, iš laikotarpio 1564–1574, yra išlikę iki šių dienų. Meistras turėjo 2 sūnus – Antonio Amati bei Girolamo Amati, kurie sekė tėvo pėdomis ir dirbdami kartu gamino ypač švelnaus garso instrumentus.

Darbai

Andrea Amatis buvo žinomas XVI a. smuikų meistras. Ne veltui, 1560 m., Prancūzijos karalius Čarlzas IX užsakė Amačio pagaminti 38 instrumentus: 24 smuikus, 6 altus ir 8 violončeles. Dvi iš jų šiuo metu yra Oksfordo Ešmolio muziejuje.
Saldžiosios ceratonijos lipai

Saldžiosios ceratonijos lipai (angl. locust bean gum, LBG, carob gum, carob bean gum, carobin), E410 – lipai, išskiriami iš saldžiosios ceratonijos (Ceratonia siliqua) sėklų. Naudojami kaip maisto priedas (tirštiklis, stabilizatorius, standiklis, emulsiklis).

Savybės

Cheminė sudėtis panaši į pupenės sakus. Tai balti ar gelsvi milteliai, sudaryti iš didžiamolekulio polisacharido, sudaryto iš galaktomanano – glikozidiniais ryšiais sujungtų galaktozės ir manozės liekanų (apie 2000 liekanų).
Iš trijų komerciškai pardavinėjamų galaktomananų (ceratonijos, pupenės ir cezalpinijų lipai) ceratonijos lipai turi mažiausia galaktozės (20%). Ceratonijos lipuose manozės ir galaktozės santykis yra 3,5:1, pupenės lipuose – 1,8:1 ir cezalpinijų lipuose – 3,0:1
Tirpsta vandenyje ir sudaro zolį, kurio pH yra tarp 5,4 ir 7,0. Įdėjus šiek tiek natrio borato šis zolis virsta geliu. Vėsiame vandenyje tirpsta prasčiau, nei pupenės lipai. Šaltame vandenyje netirpsta, todėl tirpinamas kaitinant. Visiškai ištirpsta +85 °C temperatūroje.
Produktuose gerai išlaiko įvairius skonius.

Panaudojimas

Maisto pramonė naudojami kaip tirštiklis ir geliacijos priedas (angl. gelling agent).
Milteliai iš sutrintų ankščių yra saldūs, jų gardis panašus į šokolado. Naudojami maistui saldinti kaip šokolado pakaitalas, kaip priedas gyvulėlių ėdale.
Lipai apsaugo šaldomus tirpalus nuo ledo kristalų susidarymo, nes sudaro gelį. Todėl naudojamas ledų ir įvairių šaldytų desertų (pvz., pieninių), sūrių, padažų gamyboje.
Taip pat naudojami kaip popieriaus gamyboje, tekstilės gaminiams standinti, kosmetikos gaminiuose, kaip gardžio stipriklis cigaretėse. Kaip priedas dedamas į batų tepalą ir insekticidus. Tirpus vandenyje.
Ceratonijų lipai yra suderinami su kitais lipais ir tirštikliais (karageninu, agaru, ksantanu), kartu jie sudaro tvirtesnius ir elastingesnius gelius.

Gavyba

Ekstrahuojamas iš saldžiosios ceratonijos, augančios daugiausia Viduržemio regione, sėklų. Sėkloje luobelė užima 30–33% masės, endospermas 42–46%, gemalas – 23–25%. Sėklos bręsta ilgose ankštyse, kurios būna smulkinamos, kad eitų sėklas atskirti nuo minkštimo. Sėklų luobelės atskiriamos apdorojus rūgštimi. Sėklos be luobelių perskeliamos ir malamos lengvai spaudžiant. Tuomet trapūs gemalai sutrupa, o tvirtesnis endospermas lieka sveikas. Gemalų kruopos nusijojamos, o atskirti endospermai sumalami, taip gaunant saldžiosios ceratonijos lipų miltelius.
Priklausomas asmenybės sutrikimas

Priklausomas asmenybės sutrikimas – asmenybės sutrikimas, pasireiškiantis poreikiu būti prižiūrimam. Žmonės su šiuo sutrikimu linkę smarkiai prisirišti prie pasirinktų asmenų ir nuolat jausdami baimę juos prarasti. Jie būna linkę į savižudybę, kuomet santykių nutraukimas neišvengiamas. Leidžia kitiems už juos priimti svarbius sprendimus, linkę dažnai keisti santykius. Dažnai būna piktnaudžiaujančiuose santykiuose. Neretas perdėtas jautrumas nepritarimui. Dažnai jaučiasi bejėgiais ir depresuotais.
Kauno Drobė

Istorija

Nuo 1962 m. klubas tapo devynis kartus Lietuvos čempionu ir šešis kartus laimėjo Respublikos taurę. Klubo komandoje žaidė ilgamečiai Lietuvos rinktinės nariai: Gediminas Budnikas, Algirdas Brazys ir Sergejus Jovaiša.