google/wiki40b huggingface dataset:
Geltonsnapis žabiras

Paplitimas

Aptinkamas Sacharos pietuose, Madagaskare, taip pat pastebimas Maroke, Tunise ir Egipte. Dažnas. Pasaulinės gamtos apsaugos organizacijos duomenimis rūšies apsaugos būklė nekelia susirūpinimo.

Išvaizda

Šiek tiek mažesnis už baltąjį gandrą. Kūno aukštis 95 – 99 cm, atstumas tarp sparnugalių 150 – 165 cm. Patinas sveria 2,3 kg, patelė – 1,9 kg. Ilgas kaklas pilkai baltos spalvos. Nugara, pilvas, krūtinė apaugusi baltomis, apkraštuotomis rožine spalva, plunksnomis. Plasnojamosios plunksnos ir uodega yra juodos spalvos. Galvos oda (iki pakaušio) plika, raudonai oranžinė. Ilgas, stambus snapas yra geltonas. Snapo galiukas yra nežymiai palinkęs į apačią. Akys tamsiai rudos. Kojos ir pėdos yra pilkos.
Veisimosi metu snapas yra ryškiai geltonas. Plika veido oda išsipučia, raudona spalva tampa dar ryškesne. Pilkos kojos paraudonuoja. Sparnų išorinė pusė ir nugara yra rožinės spalvos.
Jaunikliai yra tamsiai rudos spalvos, kūno apačia – balta. Plika veido oda nėra ryškios spalvos. Akys pilkšvos.

Biologija

Įprastas pelkynuose, upių ir ežerų pakrantėse, lagūnose, karbonatais prisotintuose ežeruose, daubose, ryžių laukuose. Vengia miškingų teritorijų. Nereguliarūs migrantai. Migruoja tik Afrikos žemyno ribose pakitus vandens lygiui ar esant nepalankioms klimato sąlygoms. Dalis populiacijų sėslios. Skrenda ištiesęs kaklą ir kojas. Balsas tylus, primena vyrių girgždėjimą, prie lizdo kalena snapu.
Minta varliagyviais, žuvimi, vabzdžiais, kirmėlėmis, vėžiagyviais, smulkiais paukščiais ir žinduoliais. Grobio ieško braidydami 10 – 40 cm gylio vandens telkinyje, panardinę pravertą snapą. Palietęs grobį, sugriebia jį snapu, ištraukia iš vandens ir praryja. Žolėje besislepiantį grobį išbaido koja judindami vandenį. Gali sekti paskui hipopotamus ar krokodilus, kurie judėdami taip pat išbaido grobį. Kai nesimaitina ilsisi saugiose vietose, kartu su girnovėmis, garniais ir kitais braidančiais paukščiais.
Paukščių tuoktuvės prasideda besibaigiant lietaus sezonui. Kasmet sudaro naujas poras. Peri kolonijose, nedidesnėse nei 50 individų. Kartais kolonijos įsikuria miestuose. Kasmet krauna nauja lizdą, o senus lizdus išardo kiti paukščiai, rinkdami medžiagą savo lizdams. Lizdą krauna iš šakų, nedideliuose medžiuose virš vandens arba aukštuose medžiuose virš sausumos. Medyje 10 – 20 lizdų, vienas nuo kito 1 – 3 m atstumu. Dėtyje 2 – 3 kiaušiniai. Peri ir jauniklius maitina abu tėvai. Inkubacija trunka 30 dienų. Išsiritę jaunikliai yra apaugę baltais pūkais. Jaunikliai maitinami atryta žuvimi. Per pirmąsias 10 dienų jauniklių svoris nuo 60 g padidėja iki 500 g. 55 dienų jaunikliai apsiplunksnuoja.
Lytiškai subręsta 3 metų. KArtos trukmė 8,4 metai.
Tytuvėnų gimnazija

Istorija

Manoma, kad 1616 m. Tytuvėnų miestelyje įsteigta parapijos mokykla. Ją įkūrė LDK vicekancleris Jeronimas Valavičius. 1736 m. prie bažnyčios pastatyta mokykla bajorų vaikams. 1861 m. vyskupo Motiejaus Valavičiaus paliepimu prie kiekvienos parapijos įsteigta pradinė mokykla. Nuo 1889 m. Tytuvėnuose žinoma rusiška parapijos pradedamoji 2-ųjų metų mokykla. 1917 m. spalio 1 d. Tytuvėnuose įsteigta pirmoji lietuviška parapijos pradedamoji mokykla. 1919 m. veikė 2 mėn. kursai suaugusiems. 1924 m. Tytuvėnuose buvo 4 skyrių pradžios mokykla. 1937–1938 m. miestelyje veikė 6-ių skyrių pradžios mokykla, dirbo 5 mokytojai.
1946 m. įkurta suaugusiųjų gimnazija. Jos įkūrėjas mokytojas A. Čepulis, pirmasis gimnazijos direktorius. 1948 m. spalio mėn. progimnazija reorganizuota į gimnaziją. Sudarytos nuo I iki VII gimnazijos klasės. 1948 m. 8 klasėse mokėsi 229 mokiniai, iš jų 73 mergaitės. Dirbo apie 20 mokytojų. Pirmasis direktorius Juozas Staukaitis. Jis vadovavo V kl., dėstė lotynų, vokiečių ir lietuvių kalbas. Dirbo mokytojai Kaunickai, Šimkus, Mižutavičius, Tiškevičius, Skerys, Steponaitytė, Lydeika, Špukienė, Uginčienė ir kt. 1949 m. mokykla tapo vidurine. 1961 m. spalio 14 d. baigta statyti tipinė 920 vietų mokykla.
2006 m. suteiktas gimnazijos statusas. Vėliavą, kurioje pavaizduoti saulės spinduliai, simbolizuojantys mokslo šviesą, išsiuvinėjo gimnazijos technologijų mokytoja Dalia Pranaitienė. Gimnazijos himno žodžius parašė mokinė Dainora Jankūnaitė, o muziką sukūrė mokytoja Rita Čekanauskienė.
Igoris Šuvalovas

Biografija

1993 m. baigęs teisės studijas Maskvos universitete dirbo Rusijos URM, oligarcho Aleksandro Mamuto finansinėse įmonėse. 1997 m. pradėjo dirbti Rusijos federaliniame turto fonde, 1998–2000 m. šiam fondui vadovavo.
2000–2003 m. – M.Kasjanovo vyriausybės aparato vadovas, turintis federalinio ministro rangą (atsistatydino 2003 m. dėl konfliktų su premjeru). 2003–2008 m. I.Šuvalovas buvo Rusijos prezidento V.Putino padėjėjas, vėliau – prezidento administracijos vadovo pavaduotojas.
I.Šuvalovas laikomas įtakingiausiu žmogumi Rusijos vyriausybėje , vienu iš V.Putino režimo ramščių, jo „svarbiausiuoju maršalu“, „varikliu, atsakingu už viską“. Jam pavedama koordinuoti projektus, kurie svarbūs ne tik ekonomiškai, bet ir politiškai, kurie turi būti įgyvendinti laiku ir turi ideologinį pagrindimą: G8 susitikimo Sankt Peterburge organizavimas 2006 m., Eurazijos Sąjungos steigimas, APEC susitikimas Vladivostoke 2012 m., Tolimųjų Rytų socialinis-ekonominis vystymas, 2013 m. vasaros universiada Kazanėje, pasirengimas 2018 m. pasaulio futbolo čempionatui ir kt. 2009 m. jis paskirtas Rusijos Federacijos nacionaliniu koordinatoriumi NVS reikalams.
I.Šuvalovas – vienas turtingiausių žmonių vyriausybėje. Jo šeimos turtas vartinamas apie 220 mln. USD
Idzu

Simboliai

Oficiali gėlė – wasabi, medis – ąžuolas (Quercus acutissima), paukštis – japoninis fazanas.
Šniukščiai

Aplinkinės gyvenvietės

Daudžgiriai – 2,7 km
Užulieknis – 2 km
BIRŽAI – 10 km
Bajoriškiai (Biržai) – 2,7 km
Daučkėnai – 3,1 km
Butniūnai (Širvėna) – 2,1 km
Sodeliai (Pasvalys) – 3,2 km
Jagaudžiai – 1,6 km
Kratiškiai – 2,7 km
Andoros istorija

Andoros pavadinimas yra iberiškos – baskiškos kilmės, kas rodo seną šalies kilmę. Politinį savarankiškumą įgavo valdant Karolio Didžiojo sūnui, 801 m. iš maurų atėmusiam Barseloną – Liudvikui I. Liudvikas I 819 m. dalį siuzereniteto perdavė Urgelio vyskupui. Nuo IX amžiaus pabaigos iš Andoros gyventojų duokles ėmė ir Urgelio grafai, ir vyskupai. Vėliau grafų teisės perėjo grafams de Foix. 1278 metais teismo sprendimu Andora pripažinta bendra grafų de Foix ir Urgelio vyskupų valda. 1419 m. buvo įkurtas Andoros savivaldos organas Generalinė Taryba, bet reali jo įtaka buvo menka ir Urgelio vyskupai išsaugojo savo įtaką, o de Foix valda perėjo Navaros karaliui – 1607 m.
1970 metais įvesta visuotinių rinkimų teisė. 1991 m. Andora pripažinta savarankiška valstybe. 1993 m. įtvirtinta konstitucija. Jungtinių Tautų (JT) narė yra nuo 1993 m.
Antanas Gruodis (1905)

Biografija

Gimė ūkininkų šeimoje. Nuo 1914 m. mokėsi Dusetų pradžios mokykloje, 1920 m. įstojo į Zarasų progimnaziją, nuo 1922 m. mokėsi Rokiškio gimnazijos realinėje klasėje. Ją baigė 1926 m. ir įstojo į Kauno Lietuvos universiteto Technikos fakultetą. Nenorėdamas būti našta tėvams, studijuodamas dirbo įvairius darbus, kad galėtų susimokėti už studijas, todėl universitetą baigė tik 1936 m. Apgynė diplominį darbą „Hidroenergetikos stotis ant Minijos upės Diburių kilpoje“.
Baigęs studijas dirbo Kauno artilerijos dirbtuvėse. 1937–1938 m. suprojektavo Linkaičių (Radviliškio rajonas) artilerijos dirbtuvių 1000 kW elektrinę ir vadovavo jos statybai. 1938 m. pradėjo dirbti „Elektros“ bendrovėje, kuri projektavo ir statė elektrines bei elektros perdavimo linijas.
Pagal jo ir Leono Kaulakio projektus 1939–1940 m. pastatyta Rėkyvos elektrinė. Pagal jo projektus pastatytos 30 kV Šiaulių, Radviliškio, Šeduvos, Naujamiesčio, Panevėžio, Kuršėnų pastotės, nutiesta 30 kV elektros linija Rėkyva – Šiauliai – Kuršėnai. Jis buvo pirmosios Lietuvoje 30 kV elektros tiekimo linijos Šiauliai – Panevėžys statybos vyriausiasis inžinierius.
Priklausė Lietuvos inžinierių korporacijai „Plienas“, kurios susirinkime 1940 m. balandžio 21 d. perskaitė pranešimą apie Lietuvos elektrifikacijos perspektyvas.
1940 m. TSRS okupavus Lietuvą ir nacionalizavus didžiausias energetikos įmones, AB „Elektra“ buvo likviduota. Įsteigus LTSR Energijos valdybą, paskirtas jos projektavimo skyriaus viršininku. 1944 m. paskirtas Vyriausiosios energijos valdybos prie LTSR Liaudies ūkio komisarų tarybos eksploatacijos skyriaus viršininku, nuo 1946 m., įstaigą reorganizavus į Lietuvos energijos rajoninę valdybą – jos vyriausiuoju inžinieriumi. Jam vadovaujant buvo atstatytos ir išplėstos Vilniaus elektrinė, Klaipėdos elektrinė, Petrašiūnų elektrinė, Rėkyvos elektrinė. Jau 1947 m. elektros energijos gamyba Lietuvoje pasiekė prieškarinį lygį.
Jo iniciatyva buvo pradėta projektuoti ir statyti Kauno hidroelektrinė. 1957 m. sukūrus Lietuvos liaudies ūkio tarybos Energetikos ūkio valdybą, kurios viršininku buvo paskirtas Justinas Nekrašas, A. Gruodis tapo jo pavaduotoju kapitalinei statybai. Valdybos vyr. inžinieriumi buvo paskirtas Algirdas Stumbras. Ši komanda parengė ir pradėjo vykdyti Lietuvos ūkio elektrifikavimo programą. 1959 m. pradėjo veikti Kauno HES, 1962 m. – Lietuvos elektrinė, 1964 m. buvo elektrifikuotas paskutinis Lietuvoje – Biržų rajono Jono Biliūno kolūkis.
1971 m., kai J. Nekrašas buvo paskirtas TSRS energetikos ministro pavaduotoju, A. Gruodžiui buvo pasiūlyta išeiti į pensiją. 1971 m. birželio 28 d. jis pradėjo dirbti perspektyvinio vystymo tarnybos vyresniuoju inžinieriumi, tačiau tarp buvusių pavaldinių jautėsi nejaukiai, tarsi pažemintas, todėl nuo 1972 m. sausio 3 d. perėjo dirbti Energetikos statybos tresto statybos ir montavimo valdybos vyresniuoju inžinierium. Šiose pareigose dirbo iki mirties.
Balys Barauskas

Balys Barauskas (1929 m. lapkričio 15 d. Ažėnuose, Ignalinos valsčius – 2003 m. balandžio 13 d. Klaipėdoje) – Lietuvos teatro ir kino aktorius.

Biografija

1953 m. baigė Lietuvos dramos teatro studiją. 1953–1960 m. ir nuo 1961 m. Klaipėdos dramos teatro, 1960–1961 m. Kauno dramos teatro aktorius. Nuo 1959 m. vaidino Lietuvos kino studijos filmuose. 1979 m. neakivaizdiniu būdu baigė LSSR valstybinės konservatorijos Klaipėdos fakultetus. 
Per penkiasdešimt kūrybinės veiklos metų teatro scenoje sukūrė per šimtą įvairiausių komedijos, dramos, tragedijos žanro vaidmenų. Daugelis jo darbų turėjo etapinę reikšmę, jie ne kartą pažymėti kaip svarbus Klaipėdos dramos teatro pasiekimas. Jam suteiktas LSSR nusipelniusio artisto, 1979 m. – LSSR liaudies artisto garbės vardas.
Žmona aktorė Marija Černiauskaitė.
Moksleivis (žurnalas)

1935–1936 m.

Leistas Kaune vietoje uždrausto žurnalo „Moksleivių varpai“. Žurnalo Nr. 1-9 leido ir redagavo Večeslavas Kuraitis, nuo Nr. 10 leido VDU studentų varpininkų sąjunga, „Varpo“ bendrovė, redagavo Balys Dundulis. Rašė moksleivijos gyvenimo klausimais, spausdino mokslo, literatūros, gamtos pažinimo straipsnius, moksleivių kūrinius. Bendradarbiavo Julius Būtėnas, K. Čaplinskas, J. Gaigalas, Kazys Jakubėnas, Pranas Jonuška, Valerijonas Knyva, Kostas Korsakas, Eduardas Mieželaitis, Antanas Rūkas, Juozas Vaišnoras, Tadas Zaleskis ir kt. Išėjo 21 numeris. Uždarytas uždraudus partijų veiklą Lietuvoje.

1958–2001 m.

Nuo 1958 m. iš pradžių leido LLKJS CK ir LSSR švietimo ministerija, nuo 1969 m. – kartu su laikraščių ir žurnalų susivienijimu „Periodika“, nuo 1990 m. – Lietuvos Respublikos kultūros ir švietimo ministerija bei žurnalo redakcija. Tiražas: 1981 m. – 105 100, 1985 m. – 70 000, 1997 m. – 3500 egzempliorių.
Spausdino moksleivių grožinius kūrinius, rašinius, reportažus, rašė įvairių meno sričių, moksleivių gyvenimo temomis. Bendradarbiai: Ona Baliukonė, Rimantas Dichavičius, Leonardas Grudzinskas, Virgilijus Juodakis, Stasys Kašauskas, Robertas Keturakis, Pranas Kulikauskas, Vytautas Lomsargis, Paulius Širvys, Marija Žarkauskaitė.
Fuenlabrada

Istorija

Miestas ypač ėmė augti po 1970 m.
Ondrej Duda

Karjera

Futbolininko karjerą pradėjo MFK Snina klube. Vėliau persikėlė į MFK Košice jaunimo komandą. Pagrindinėje komandoje debiutavo 17-os, namų rungtynėse prieš ŠK Slovan Bratislava. Šeimininkai laimėjo 1–0.
2013–2014 m. žiemą Duda nusprendė nepratęsti sutartį su Košicės klubu. 2014 m. vasario mėn. persikėlė į Varšuvos Legia klubą, su kuriuo pasirašė ketverių su puse metų kontraktą.
Rinktinėje debiutavo 2014 m. lapkričio 18 d. Žilinoje, draugiškose rungtynėse prieš Suomiją, 59-tą minutę pakeisdamas Mareką Hamšiką. Slovakai rungtynes laimėjo 2–1.
Jonas Vėlyvis

Biografija

Baigė Rudnios vidurinę mokyklą, 1959 m. Vilniaus statybos technikumą. 1959–1963 m. Šiaulių gelžbetonio gamyklos betonuotojas. 1963–1966 m. Šiaulių miesto laikraščio „Raudonoji vėliava“ literatūrinis darbuotojas. 1967 m. baigė Vilniaus universitetą. 1967 m. Valstybinio radijo redaktorius. 1969–1974 m. žurnalo „Darbas ir poilsis“ vyriausiojo redaktoriaus pavaduotojas. 1977 m. žurnalo „Buitis“ vyriausiasis redaktorius. 1978–1991 m. žurnalo „Statyba ir architektūra“ vyriausiasis redaktorius. 1980 m. Maskvos universitete apgynė ekonomikos mokslų kandidato disertaciją. 
1991 m. savaitraščio „Baltijos birža“ redaktorius. 1994–1995 m. valstybinės įmonės „Lietuvos geležinkeliai“ Informacijos leidybos centro viršininko pavaduotojas leidybai. 1996 m. žurnalo „Vadovo pasaulis“ atsakingasis sekretorius. 1997 m. laikraščio „Šalies ūkis“ vyriausiojo redaktoriaus pavaduotojas. 1992–1996 m. dėstė ekonomiką Vilniaus universitete, 1996–2005 m. Vilniaus Gedimino technikos universitete.
Daugiausia rašė statybos, socialinėmis, ekonominėmis ir valdymo temomis. Parašė istorinį politinį romaną „Neleisk mūsų gundyti“, vadovėlių moksleiviams ir studentams. Lietuvos žurnalistų sąjungos, Lietuvos meno kūrėjų asociacijos narys.
Rudė

Išvaizda

Rudė yra mažiausia iš nardančiųjų ančių. Jos kūnas trumpas, suplotas, masyvus. Pažinti lengva iš ryškiai rudos galvos. Patelė kiek panaši į kuoduotosios anties patelę, tik snapo pamate nėra baltų dėmių. Patino galva ir dalis kaklo ryškiai rudi. Kaklo apatinėje dalyje yra tamsesnė žiedinė juosta. Nugara ir pečiai juodai rudi, žalsvo atspalvio. Sparnų veidrodėlis baltas su juodai ruda juostele užpakalinėje dalyje. Pagurklis ir krūtinė rudi, violetinio atspalvio. Kūno šonai ryškiai rudi. Pilvo vidurinė dalis ir pauodegys balti, kita pilvo dalis juosvai rusva, išmarginta taškeliais. Snapas melsvai juosvas, kojos melsvos su juosvomis plėvėmis. Rainelė balta. Patelė blankesnių spalvų. Pagurklis, krūtinės priekinė dalis ir šonai ryškiai rudi. Pilvas pilkšvas. Patinas poilsio apdaru panašus į patelę. Jaunikliai panašūs į patelę, tik blankesnių spalvų. Pūkinio apdaro viršutinė pusė ruda, apatinė – geltona. Galvos, kaklo ir krūtinės šonai geltoni. Viršugalvis tamsus. Prie sparnų – mažos šviesios dėmės.

Paplitimas

Eurazijoje paplitusi nuo Pirėnų pusiasalio iki Obės slėnio, Altajaus papėdės. Šiaurėje arealas siekia pietinę Baltiją, Dnepro, Volgos vidurupį, Obės aukštupį. Į pietus paplitusi iki Afganistano, Mažosios Azijos, Viduržemio jūros. Gyvena Šiaurės Afrikoje. Šiaurinė arealo riba nepastovi. Žiemoja Viduržemio jūros baseine, Afrikoje, Pietų Azijoje. 
Lietuvoje reta. Įrašyta į Lietuvos raudonąją knygą.

Biologija

Peri gana įvairiose vietovėse. Apsistoja nedideliuose ežeruose, nevengia ir miškingų vietų. Ypač mėgsta ežerus, kuriuose gausu augalijos bei nedidelių atviro vandens užtakių. Kartais apsigyvena sekliuose su gausybe plaukiojančių salelių ežeruose, dažnai įsikuria tvenkiniuose, vandens saugyklose.
Aktyvi šviesiu paros metu. Plaukia giliai panirusi į vandenį. Pavasarį grįžta kiek vėliau nei didžiosios antys, dryžagalvės kryklės ir smailiauodegės antys. Lizdus suka nedidelėse salelėse, kuriose gausu paparčių, viksvų, ant išplaukusių žolių kupstų. Dažnai sudaro mišrias poras su kitomis antimis: didžiąja, rudagalve ir kuoduotąja. Vienoje dėtyje paprastai būna 7–14 kiaušinių. Perėjimas užtrunka apie 26 dienas. Patinas visą perėjimo laiką laikosi šalia lizdo, kai kada rūpinasi ir jau išsiritusiais jaunikliais. Patelės peri uoliai, intensyviai. Maždaug 56 dienų amžiaus ančiukai jau pradeda skraidyti.
Vandens augalai sudaro mitybos pagrindą. Lesa maurabragius, plūdenas, alijošinius aštrius, nerčių lapus, stiebus, sėklas, šakneles. Taip pat neatsisako žirgelių, lervų, kartais – moliuskų bei vėžiagyvių. Maitinasi tik vandenyje, bet ir dieną, ir naktį.
Betikos Kordiljera

Betikos Kordiljera (isp. Cordilleras Béticas) arba Andalūzijos kalnai – kalnų masyvas Ispanijoje, Pirėnų pusiasalio pietuose, vakarinėje Andalūzijos regiono dalyje. Ilgis iš pietvakarių į šiaurės rytus 630 km. Aukštis iki 3479 m (Mulasenas).
Pagrindinės dalys: Siera Nevada, Rondos aukštuma, Filabreso Siera, Alhamiljos Siera, Siera Kabrera, Siera Almagrega, Siera Almagras ir Siera Almenas.
Kanai sudaryti iš kristalinių uolienų ir kalkakmenio. Pasireiškia karstiniai reiškiniai. Geležies rūdos telkiniai. Dengia subtropiniai krūmynai.
Jucaičiai

Aplinkinės gyvenvietės

ŠILALĖ - 5 kmVingininkai - 3 kmKūtymai - 1 kmDidkiemis - 11 km
Šiaurės Vokietija

Šiaurės Vokietija (vok. Norddeutschland) – geografiškai tiksliai neapibrėžta sritis Vokietijoje, apimanti regionus į šiaurę nuo Uerdinger Linie (Iurdingo linijos), kur buvo kalbama šiaurės vokiečių dialektais. Apima šiaurines Vokietijos federalines žemes bei regionus Vokietijos šiaurėje. Šiaurės vokiečių bendrumo jausmas šiaurės vokiečių kalbose (Plattdeutsch), šiaurės vokiečius sieja bendra istorija (pvz., Hanzos sąjunga) ir istoriškai susiklostęs mentalitetas. Pati Šiaurės Vokietija dar yra skiriama į du paregionius – Šiaurės Vakarų Vokietija (vok. Nordwestdeutschland) ir Šiaurės Rytų Vokietija (vok. Nordostdeutschland).
Pagaičiškiai

Aplinkinės gyvenvietės

Bačiškiai – 0,7 km
PAČERIAUKŠTĖ – 4 km
Morkūnai (Biržai) – 1,2 km
Jackonys (Biržai) – 1,9 km
Pakarkliai (Biržai) – 0,9 km
Bikšiai – 1,3 km
Kelmynė – 0,4 km
BIRŽAI – 10 km
Peleniškiai (Pačeriaukštė) – 1,5 km
Sunny Leone

Biografija

Gimė Sarnijoje, Ontarijo provincijoje, Kanadoje, Indijos išeivių šeimoje. Tėvas – kilęs iš Tibeto, gyveno Delyje. Mama (mirusi 2008 m.) kilusi iš Nachano, Himačal Pradešo valstijos Indijoje. Sani buvo labai aktyvus vaikas: žaidė kiemo ledo ritulį su berniukais, kaimynystėje čiuožinėjo pačiūžomis ant ežero. Pražaidusi visą dieną sniege, vakarais, prie židinio mėgdavo gerti karštą šokoladą.
Nors šeima Sani auklėjo pagal sikhizmo tradicijas, tėvai ją leido į katalikiškąją mokyklą, valstybinę mokyklą laikydami nesaugia. Čia, sulaukusi 11 metų gavo pirmąjį bučinį. S. Leoni žodžiais, nekaltybę prarado būdama 16 metų, su krepšinio komandos žaidėju jau kitoje mokykloje, o būdama 18 m. atrado savyje biseksualumą.
Suėjus 13 metų, su šeima persikraustė į JAV: iš pradžių į Fort Gratiotą (Mičiganas), o vėliau į Leik Forestą (Kalifornija). 1999 m. baigė mokyklą, stojo į medicinos seserų kursus.
Prieš atsidurdama pornografijos versle, dirbo vokiečių kepykloje, „Jiffy Lube“ automobilių dirbtuvių tinkle, mokesčių ir pensijų tarnybose.
Medicinos sesers-pediatrės specialybės kurso draugė, šokanti naktiniame klube, supažindino Sani su agentu Džonu Stivensu, kuris ją pristatė „Penthouse“ fotografui Džėjui Alenui. Nuotraukos buvo publikuojamos 2001 m. kovo mėn. žurnale, o Sani išrinkta mėnesio mergina (angl. Pet of the month). Čia ji pirmą kartą vadinta vardu, kuriuo tapo žinoma. Sunny, jos žodžiais, ją vadino visada, Leone pasiūlė „Penthouse“ įkūrėjas Bobas Gučione. Iškart po to sekė fotosesijos žurnalams „Hustler“, „Cheri“, „Mystique Magazine“ ir daugeliui kitų leidinių, bei tinklalapiams. Sani nusifotografavo kartu su tokiomis pornografijos žvaigždėmis kaip Adriana Seidž, Džena Džeimeson, Dželena Džensen, Aria Džiovani.
2001 m. jos nuotraukos atsirado žurnaluose „Penthouse“ ir „Hustler“,2003 m. buvo išrinkta „Penthouse“ „metų mergina“. Tais pačiais metais Sani pasirašė trejų metų kontraktą su kompanija „Vivid Entertainment“, užsiimančia pornografinių filmų kūrimu. S. Leone nustatė sąlyga, kad filmuosis tik lesbietiškose scenose.
Paskutiniai du, kontrakto su „Vivid“, filmai buvo „It’s Sunny in Brazil“, kuris buvo nufilmuotas Brazilijoje ir „The Sunny Experiment“ kartu su Bri Lyn. Šie filmai buvo išleisti atitinkamai 2007 m. spalį ir gruodį. 2007 m. ji pratęsė kontraktą, sutikusi filmuotis su savo vyru Metu Eriksonu.
2004 m. atliko kamėjos vaidmenį komedijoje „Mano kaimynė porno žvaigždė“.
2012 m. duomenimis Sani Leone nusifilmavo 41, o surežisavo 42 pornografinius filmus.
Pasaulio tekvondo čempionatas

Pasaulio tekvondo čempionatas – kas dvejus metus vykstantis geriausių pasaulio tekvondo sportininkų čempionatas, kurį organizuoja Pasaulio tekvondo federacija. Nors pirmasis čempionatas įvyko 1973 m., bet moterys čempionate pradėjo varžytis tik nuo 1987 m.
Gerdžiogala

Pavadinimo kilmė

Manoma, kad kaimo pavadinimas yra asmenvardinės kilmės (nuo pavardės Gerdžius), pridėjus galūnę -gala („kraštas, sritis, galas“).

Aplinkinės gyvenvietės

Paramotis – 2 kmGerdžiogalikė – 1 km
Kavi raštas

Raida

Kavi raštas buvo viena iš granta (Palavų) rašto atšakų. Granta raštas buvo atneštas į Malajų salyną iš Pietinės Indijos (Tamilnado) kartu su indų kultūra: religija, filosofija, menu, mokslu. Ilgainiui javiečių tarpe išsivystė savita rašto forma, geriau pritaikyta vietos kalboms rašyti. Vienas seniausių šio rašto paminklų yra Lagunos lentelė (datuojama 900 m.), rasta Filipinuose ir parašyta senąja malajų kalba.
Kavi raštas labiausiai paplito apie XIII–XIV a., javiečių Madžapahito imperijos laikais. Tuo metu jis buvo vienintelė Malajų salyne naudota rašto sistema. Ilgainiui atskiros tautos jo pagrindu išvystė įvairius regioninius variantus, taip sukurdamos daugybę naujų rašto sistemų. Pats kavi raštas nunyko apie XIV a. Jo tiesioginis įpėdinis buvo javiečių raštas.

Struktūra

Kaip ir kitos Brahmi šeimos rašto sistemos, kavi raštas buvo abugida, t. y. pusiau skiemeninis raštas, kur paprasti ženklai reiškia skiemenis, sudarytus iš priebalsio ir balsio [a]. Tokių pagrindinių skiemenų rašte buvo 23: ka, ga, nga, ca, ja, ňa, tha, dha, ta, da, na, pa, ba, ma, ya, ra, la, wa, sa, sa, sa, ha. Taip pat buvo naudojami 3 balsiniai skiemenys, skirti žodžių pradžiai (a, i, u).
Tam, kad išreikšti skiemenis su kitais balsiais arba visai be balsio (tik priebalsį), prie priebalsinių skiemenų naudoti specifiniai diakritiniai ženklai. Tokių ženklų kavi rašte buvo 10, ir jie buvo skirti išreikšti skiemenų galūnėms -e, -i, -u, -e, -o, -ā, -ai, -ang, -ah ir panaikinti balsį.
Be to, kaip ir granta rašte, buvo naudojamos ligatūros, t. y. ženklų junginiai: parašius du skiemenis vieną virš kito, atsirasdavo tokie skiemenys, kaip kta, mba ir pan.
Orlandas

Ekonomika

Didelę dalį Orlando ekonomikos užima turizmas. 2004 m. Orlando regioną aplankė 48 milijonai turistų. Miesto ekonomiką sudaro ir kitos sritys, tokios kaip gamyba, Lockheed-Martin gamina raketas. XX amžiaus 8 dešimtmetyje Orlande įsikūrė kompiuterius gaminančios kompanijos IBM ir Oracle Corporation.

Oro

Orlandas turi Orlando Tarptautinį Oro Uostą, bei netoliese esantį Orlando Sanford Tarptautinį Oro Uostą

Keliai

Pagrindinis greitkelis yra Interstate 4, kuris kertasi su Floridos Turnpike pietvakariuose Orlando centro

Geografija

Pagal JAV Statistika miestas užima 261.5 km² (100.9 mi²) teritorijos. 242.2 km² (93.5 mi²) sausumos ir 19.3 km² (7.5 mi²) vandens. Orlandas vidutiniškai yra 106-pėdos virš jūros lygio.
Álvaro Arbeloa

Liverpool FC

2007 m. sausio 31 d. Árbeloa pasirašė sutartį su Liverpulio komanda už 2,5 milijono svarų sterlingų. Premier lygoje debiutavo vasarį prieš Newcastle United. UEFA Čempionų lygoje Árbeloa debiutavo prieš FC Barcelona. Savo pirmą įvartį pelnė 2007 m. balandžio 7 d. prieš FC Reading. Árbeloa savo numerį pasikeitė iš 2 į 17, nes tuo metu 17 priklausė Craig Bellamy.

Real Madrid

2009 m. buvo parduotas Madrido klubui už 4 milijonų eurų sumą. Árbeloa pasirašė penkerių metų sutartį ir gavo 2 numerį.
Bandana

Bandana (hindi बन्धन, bandhana 'rišti') – didelė, paprastai spalvinga skarelė, dėvima užrišta ant galvos. Klasikinės bandanos dažnai būna išmargintos vadinamu paisley raštu.

Etimologija

angl. bandanna, bandana iš hindi badhnū 'margaspalvio tekstilės dažymo būdas, kai dažomas audeklas surišamas mazgais; taip nudažytas audeklas', iš hindi badhnä 'rišti', iš skr. badhnäti 'jis riša'.