google/wiki40b huggingface dataset:
Albertas Sarkanis

Biografija

1984 m. baigė Latvijos universitetą ir liko jame dirbti. Kartu dirbo Latvijos mokslų akademijos institute. 1993 m. Vilniaus universitete apgynė humanitarinių mokslų daktaro disertaciją „Latvių kalbos Augšzemės sėliškųjų šnektų prozodija ir vokalizmas: eksperimentiniai tyrimai“ (vadovas prof. Aleksas Girdenis), 2000 m. baigė Ženevos Politinio saugumo centro kursus.
Nuo 1990 m. Latvijos užsienio reikalų ministerijos darbuotojas. Nuo 1990 m. spalio 10 d. iki 1991 m. rugsėjo 24 d. laikinasis reikalų patikėtinis, nuo 1993 m. sausio 20 d. iki 1996 m. birželio mėn. Latvijos ambasadorius Lietuvoje, reziduojantis Vilniuje.  1996-1998 m. Latvijos URM valstybės sekretoriaus pavaduotojas.1998–2000 m. Latvijos ypatingasis ir įgaliotasis ambasadorius Suomijoje, reziduojantis Helsinkyje. 2001–2004 m. Latvijos URM generalinis inspektorius. 2003-2009 m. ambasadorius prie Šventojo Sosto ir prie Maltos ordino, reziduojantis Varšuvoje. 2004-2009 m.  Latvijos ambasadorius Lenkijoje. Nuo 2006 m. dar ir Bulgarijoje bei Rumunijoje, reziduojantis Varšuvoje. 2009-2010 Latvijos ambasadorius Kazachstane, reziduojantis Astanoje. Nuo 2010 m. gruodžio 21 d. – Latvijos URM generalinis inspektorius.  
Kalba angliškai, lietuviškai, lenkiškai, rusiškai, latgalietiškai.
New Balance

Futbolas

2012 m. „New Balance“ bendrovės „Warrior Sports“ padalinys sudarė reklaminio rėmimo sutartį su Liverpool futbolo klubu, kurio vertė siekia 25 mln. svarų sterlingų. 2015 m. ženklodaros strategija buvo pakeista. Nuo tada ant Liverpool futbolo klubo marškinėlių pradėjo puikuotis „New Balance“ logotipas.
Vakajamos prefektūra

Geografija

Prefektūra šiaurėje ribojasi su Osakos prefektūra, rytuose – su Naros ir Mijės prefektūromis, o vakarinius prefektūros krantus skalauja Ramusis vandenynas ir Japonų vidinė jūra.

Miestų, miestelių ir kaimų susijungimai

Nuo 2004 m. spalio 1 d. įvykdyta 13 sujungimų. Paskutinysis įvykdytas 2006 m. balandžio 1 d., kai Ivadės miesteliui, buvusiam Nagos apskrityje, buvo suteiktas miesto statusas.

Kultūra

Kojos kalnas (高野山; Kōya-san), esantis Ito apskrityje, yra šingon, budizmo atšakos, būstinė. Čia taip pat yra viena seniausių japoniško stiliaus budistų šventyklų. Kalnas pritraukia daug turistų.
Kumano šventyklos yra pačiuose prefektūros pietuose.
Vytautas Pakštas (1922)

Vytautas Pakštas (žinomas slapyvardžiais Naras bei Vaidotas; 1922 m. Obeliai, Rokiškio apskritis – 1951 m. kovo 19 d. Alguva, Utenos apskritis) – Lietuvos partizanas, Liūto rinktinės vadas.

Biografija

Gimė geležinkelio tarnautojo šeimoje. 1941 m. baigė Utenos gimnaziją, dirbo spaustuvėje. 1944 m. buvo įstojęs į Vietinę rinktinę. Antrosios sovietinės okupacijos metu dirbo mokytoju Utenos gimnazijoje. Slapta suimtas, KGB kapitono Chazovo verčiamas dirbti agentu sutiko, bet įsitraukė į rezistencinę veiklą. 1945 m. gruodžio 1 d. žuvus Šarūno rinktinės vadui Vladui Mikulėnui-Lubinui paskirtas rinktinės vadu. Tėvai ir brolis Balys 1948 m. gegužės 22 d. buvo ištremti. Brolis Mykolas 1944 m. metais pasitraukė į vakarus, vėliau emigravo į Australiją, ten ir mirė. Vytautas Pakštas persikėlė į Labanoro girią, netoli Šnieriškių. Buvo Vytauto apygardos ir Šiaurės Rytų srities visuomeninio skyriaus viršininkas, „Aukštaičių kovos“ redaktorius. 1951 m. kovo 19 d. išduotas MGB agento žuvo Alguvos kaime kartu su žmona Natalija Deveikyte-Vaidilute ir dar aštuoniais partizanais. Vėliau perlaidotas naujosiose Utenos kapines prie Garnelių.
Næstved BK

Istorija

Klubo ištakos siekia 1939 m. Tuo metu klubas vadintas Næstved IF.
1980 ir 1988 m. tapo šalies vicečempionais. Keturis kartus užėmė trečią vietą.
2017/2018 m. sezone žaidė Antrame divizione (trečia pakopa). Užėmė antrą vietą ir iškovojo vietą Pirmame divizione.
Dyburių atodanga

Dyburių atodanga – geologinis gamtos paveldo objektas, 2005 m. paskelbtas saugomu. Atodanga yra vakariniame Plungės rajono savivaldybės teritorijos pakraštyje, Salantų regioniniame parke, Šateikių seniūnijoje, Dyburių kaime, 0,27 km į pietvakarius nuo gatvės galo ir 0,11 km nuo Minijos Dyburių kilpos, Minijos kairiajame krante.

Apie atodangą

Tai viena įspūdingiausių ir didžiausių Minijos upės atodangų. Jos aukštis – 33 m, ilgis – 30 m. Dyburių atodangoje matomos trijų skirtingų apledėjimų nuogulos. Atodangos viršuje įrengta apžvalgos aikštelė, nuo kurios atsiveria vaizdinga Minijos slėnio panorama.
Į šiaurės vakarus nuo atodangos prasideda Minijos gamtinis rezervatas, apimantis Dyburių kilpą, o į vakarus plyti Minijos kraštovaizdžio draustinis.
Ladyfest

Leidifestas (angl. Ladyfest) yra metiniai ne pelno siekiantys globalūs muzikos ir meno festivaliai, skirti propaguoti moterų idėjas ir judėjimą. Leidifestas kilo iš „Pasidaryk pats“ (DIY – Do It Yourself) etinio judėjimo idėjų, postūmį ir įkvėpimą šiam renginiui suteikė feministinis – muzikinis Riot grrrl judėjimas, atsiradęs 1990 m. Olimpijoje, Vašingtono valstijoje (JAV).
Pirmasis Leidifestas įvyko 2000 m. rugpjūtį Olimpijos mieste, tuo metu jame dalyvavo apie 2000 žmonių. Pagrindiniai festivalio organizatoriai buvo amerikietės: dainininkė Sara Dauer, indie rock grupės „Sleater-Kinney“ narės, muzikantė Šarlyn Mari Maršal, dar žinoma kaip Ket Pauer (Cat Power), ir dainininkė Nyko Keis, taip pat Teresa Karmodi.
Kitais metais panašūs renginiai nuvilnijo per visą pasaulį – Leidifestą rengti pradėjo urbanizacijos centrai tokie kaip Amsterdamas, Atlanta (JAV valstija), Belgija, Berlynas, Birmingamas (D. Britanija), Braitonas (D. Britanija), Bristolis (D. Britanija), Bruklinas (Niujorko rajonas), Kolumbija (JAV valstija), Čikaga, Dublinas, Glazgas (D. Britanija), Londonas, Los Andželas, Melburnas (Australija), Orlandas (JAV miestas), Otava (Kanada), Filadelfija (JAV valstija), San Franciskas, San Diegas (JAV miestas), Torontas (Kanada), Vašingtonas (JAV sostinė). Nuo 2000-ųjų per pirmus ketverius metus visame pasaulyje įvyko 64 tokie festivaliai.
Kiekviename regione festivalis organizuojamas nepriklausomai nuo kitų, dažniausiai jo iniciatyvinė grupė yra moterys savanorės. Visi Leidifesto festivaliai pasižymi tuo pačiu pavadinimu ir filosofija. Šie bendri rėmai savanorių yra užpildomi kiekvienai kultūrai, visuomenei unikaliu turiniu – menais, muzika, filmais, seminarais (workshops), kitomis veiklomis.

Renginiai

Leidifesto renginiuose dalyvauja įvairios muzikinės, politinės grupės, vyksta paskaitos, seminarai ir diskusijos aktualia lyčių tematika. Per festivalį paprastai išbandoma ne tik tradiciškai moteriškam lyties vaidmeniui „netinkanti“ veikla (gitaros, riedlenčių, mechanikos kursai, atviro mikrofono sesijos), bet skatinama įsitraukti ir į tokius užsiėmimus kaip mezgimas, rankdarbiai, šokiai. Šiais renginiais yra siekiama skatinti merginų ir moterų saviraišką bei tobulinti jų sugebėjimus. Kai kurie seminarai yra skirti tik moterims, tačiau didelė dalis koncertų, filmų peržiūrų, meno parodų yra atviri visiems.
Akcentuojami antiseksistiniai ir antihomofobiniai Leidifesto tikslai ir idealai,
kurie yra realizuojami įvairiais būdais – nuo agresyvios hardcore muzikos iki švelnių ir subtilių pokalbių per seminarus.
Nepaisant skirtingo turinio ir keliamų problemų, visi Leidifesto festivaliai siekia to paties pirmojo Leidifesto Olimpija iškelto tikslo – ne tik pabrėžti ir džiaugtis jau esančiu moterų indėliu į kultūrą, mokslą, bet ir šviesti, įgalinti ir įkvėpti publiką „eiti namo ir kurti savo pačios/paties gyvenimą savo erdvėje“.
Lietuvoje pirmasis Leidifestas „Sabotažo“ pavadinimu surengtas 2007 m. gegužės 10-12 dienomis Vilniuje. Jį rengė į „Naujos kartos moterų iniciatyvos“ (NKMI) judėjimą susibūrusios moterys.
Komjaunimo tiesa

Komjaunimo tiesa – LLKJS CK dienraštis, leistas 1940–1941 m. ir 1944–1989 m.

Istorija

Leistas vietoj „Komjaunuolio“. 1940–1941 m. leistas Kaune. Nuo 1919 m. ėjo Vilniuje. 1919–1948 m. ėjo 2-3 kartus per savaitę. Nuo 1948 m. leistas 5 kartus per savaitę. Nuo 1955 m. ėjo rusų kalba („Комсомо́льская пра́вда“).
Tiražas: 1985 m. – 250 000 egz. 
1990 m. „Komjaunimo tiesą“ pakeitė „Lietuvos rytas“.
Pavinkšniai (Kėdainiai)

Aplinkinės gyvenvietės

Juodžiai - 2 km
Griniai - 2 km
Pernarava - 3 km
Pelutava - 2 km
Juan de Salcedo

Chuanas de Salsedas (1549 m. kovo 11 d. – 1576) buvo ispanų keliautojas ir karvedys. Vadinamas paskutiniu konkistadoru.
Salcedo gimė Meksikoje 1549 m., buvo antras vyriausias Miguel López de Legazpi vaikaitis. 1564 m. kartu su Legazpi ir broliu Felipe de Salcedo išvyko į ekspediciją ieškoti Prieskonių salų. 1565 atvyko į Filipinus. 1569 Salcedo kartu su Martín de Goiti ir 300 vyrų iškeliavo užkariauti Manilos. 1570 ir 1571 sumušė vietos musulmonų vadus, užkariavo Manilą. Vėliau su 45 vyrų grupe keliavo po Lusono salą ir įkūrė Vigano fortą.
1574 3000 kinų piratų užėmė Manilą, Salcedo grįžo ir su 600 vyrų ją atsiėmė.
Kinai bandė įsikurti Pangasinange, bet 1575 jungtinės ispanų ir vietos genčių pajėgos juos sunaikino.
Salcedo grįžo į Viganą, kur netrukus mirė nuo karštinės. Palaidotas San Agustino bažnyčioje.
Manhatanas

Demografija

Pagal 2006 m. statistiką rajone gyveno 1 611 581 žmogus, buvo 738 644 šeimos ūkiai ir 302 105 šeimos. 2000 m. gyventojų tankumas buvo 25 849,9/km², 1910 m. vykstant masiškai imigracijai iš Europos, Manhatano gyventojų tankumas pasiekė net 46 428,9/km².
2000 m. 56,4 % Manhatano gyventojų buvo baltaodžiai, 27,18 % ispanai, 17,39 % juodaodžiai, 14,21 % kitų rasių, 9,40 % azijiečiai, 0,5 % indėnai ir 4,14 % dviejų arba daugiau rasių. 24,93 % gyventojų savo namuose šnekėjo ispanų kalba, 4,12 % kinų ir 2,19 % prancūzų.
Berbere

Berbere (amharų kalba: በርበሬ berberē, tigrajų kalba: በርበረ berbere) – prieskonių mišinys, labai plačiai naudojamas Etiopijos virtuvėje.

Sudėtis

Dažniausiai berbere sudaro čili pipirai, imbieras, gvazdikėliai, kalendra, kvapieji pipirai, ožragės, rūtų ir tikrojo šventkmynio sėklos. Visi ingredientai pakepinami keramikinėje keptuvėje ir sumalami.
Kartais į berbere dedami ingredientai, kurie mažiau žinomi kitose šalyse, tačiau Etiopijoje yra auginami ar auga kaip laukiniai augalai. Pvz., imbierpipirių rūšis Aframomum corrorima (Braun) Jansen, ilgasis pipiras.
Mickūnų Švč. Mergelės Marijos Ėmimo į dangų bažnyčia

Istorija

Vilniaus katedros kanauninkas Juozapas Puzinas (nuo 1740 m. Livonijos vyskupas) 1733 m. pastatė koplyčią. Ji priklausė Lavoriškių parapijai.
1826 m. pastatyta dabartinė mūrinė bažnyčia. 1869 m. uždaryta, 1871 m. paversta stačiatikių cerkve. Katalikai pastatą atgavo tik 1918 m. Bažnyčia 1922 m. suremontuota, 1923 m. įkurta parapija. 1935 m. bažnyčia restauruota. Klebono Aleksandro Liachovičiaus rūpesčiu ir parapijiečių lėšomis 1969 m. suremontuota.

Architektūra

Bažnyčia ankstyvojo klasicizmo stiliaus, stačiakampio plano, su bokšteliu. Priekyje stovi varpinės bokštas.
Šlapakių apylinkė

Istorija

Apylinkė įsteigta po 1940 m. lapkričio 12 d., LKP CK patvirtinus Lietuvos TSR Aukščiausiosios Tarybos Prezidiumo įsaką dėl vykdomųjų komitetų sudarymo. Iki 1941 m. birželio 22 d. dirbo laikinasis vykdomasis komitetas. 1945 m. sausio 26 d. Lietuvos TSR Aukščiausiosios Tarybos Prezidiumo įsaku „Dėl sudarymo vietinių valstybės valdžios organų Lietuvos TSR apskrityse, miestuose, valsčiuose, miesteliuose ir apylinkėse“ apylinkės vykdomojo komiteto veikla atkurta. Pirmieji surežisuoti rinkimai į apylinkės deputatų tarybą įvyko 1948 m. sausio 18 d. Septynių deputatų tarybai, renkamai kas pustrečių metų, vadovavo apylinkės vykdomojo komiteto pirmininkas.
Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. Lietuvos TSR Aukščiausiosios Tarybos Prezidiumo įsaku  prijungiant prie Kepalių apylinkės, Kirnaičių apylinkės ir Pociūnų apylinkės.
KK165

Maršrutas

Kelias prasideda Šilalėje, žiedinėje sankryžoje su  164  Mažeikiai–Plungė–Tauragė  krašto keliu, jungiančiu Mažeikius su Taurage. Eina per Šilalės ir Šilutės rajonus. Prie kelio yra šie miestai ir gyvenvietės: Pajūris, Bikavėnai, Gorainiai, Vainutas, Žemaičių Naumiestis, Laučiai, Jonaičiai, Armalėnai ir Macikai. Baigiasi Šilutėje, Žemaičių Naumiesčio gatvėje, kuri įsilieja į Tilžės gatvę. Į vakarus nuo Pajūrio kerta Jūros upę, prie Bikavėnų yra kaimo apylanka, Žemaičių Naumiestyje kerta Šusties upę, prie Jonaičių kerta Šyšos upę.
Pakruojo kapinių koplyčia

Istorija

Koplyčia statyta apie 1890 m. (įspausta data priekiniame fasade, ties durimis iš kairės).
Senosios pakruojiečių kartos atstovas, kraštotyrininkas Zenonas Gegeckas (1930–2016) minėjo, kad pokaryje ši koplyčia veikė, priklausė latvių bendruomenei. Jo žodžiais, gal prieš penkiolika metų buvo pavogtas koplyčios varpas (iki 2000 m.). Šalia yra XIX a. pab. antkapinių kryžių.

Architektūra

Koplyčia dviaukštė, kvadratinio plano, pagrindiniu fasadu orientuota į šiaurės rytus. Keturšlaitį stogą puošia ornamentuotas kryžius. Fasaduose – 4 arkinės langų angos, užsandarintos medinių lentų skydais.
Gedminiškės I piliakalnis

Aplinkiniai piliakalniai

Bilionių piliakalnis 7 km
Burbiškių piliakalnis 12 km
Medvėgalis 7 km
Gardiškės piliakalnis 7 km
Šilgalio piliakalnis 12 km
Padievyčio piliakalnis 10 km
Rubaičių piliakalnis 13 km
Kepaluškalnis 2 km
Kazokų piliakalnis 8 km
Indijos piliakalnis 17 km 
Biržų Lauko piliakalnis 15 km 
Vaičių piliakalnis 15 km
Vedrių piliakalnis 8 km 
Dungeriukų piliakalnis 7 km
Prienų piliakalnis 7 km
Gedminiškės II piliakalnis 2 km
Pagrybio piliakalnis 4 km
 Gegužkalnis 11 km 
Miegė 11 km
Simėnų piliakalnis 17 km 
Kalniškių piliakalnis (Tauragė) 17 km
Ivangėnų piliakalniai 20 km
Karta (laikraštis)

Karta (liet. Lapas) – nelegalus komunistinis dvisavaitinis laikraštis, ėjęs 1936 m. gegužės 25 d. – liepos 25 d. Vilniuje lenkų kalba.

Istorija

Leistas Lenkijos komunistų partijos iniciatyva vietoj uždaryto laikraščio „Poprostu“. Redakcinė kolegija: Henrikas Dembinskis, Ježis Putramentas, Stefanas Jedrinovskis, Marija Žeromska. Išėjo 3 numeriai.
Gerhard Kessler

Biografija

Gimė 1903 m. lapkričio 25 d. Klaipėdoje. Baigęs teisės studijas Karaliaučiaus universitete, 1928 m. tapo teisės mokslų daktaru. Baigęs mokslus dirbo Štetino policijoje, vėliau pradėjo dirbti gestape. 1932 m. gruodžio 1 d. įstojo į NSDAP ir pradėjo dirbti Šneidemiulės politiniame skyriuje. Vėliau dirbo Bezkovo ir Šumperko apylinkių pirmininku. Kovėsi II pasauliniame kare. Po karo apsigyveno Hanoveryje, priklausė įvairių Žemutinės Saksonijos miestelių taryboms. Mirė 1974 m. Hanoveryje.
Vytautas Četkauskas (1910)

Vytautas Četkauskas (1910 m. spalio 28 d. Panemunio miestelyje, Rokiškio apskr. – 1986 m. vasario 21 d. Panemunyje) – vargonininkas, chorvedys, muzikos mokytojas.

Biografija

Tėvas Matas Četkauskas buvo kaimo smuikininkas, savo gyvenime griežęs per 600 vestuvių. Iš Panemunio dvaro grafienės nupirko tris senus fortepijonus, kuriuos suremontavęs du padovanojo savo sūnums, o vieną – Nikodemui Martinoniui.
Vytautas, baigęs pradžios mokyklą, 1926–1929 m. pas brolius vargonininkus Petrą, Joną ir Povilą mokėsi vargonuoti, o Jonas Byra mokė muzikos teorijos. 1935 m. lankė Konrado Kavecko suorganizuotus vargonininkų kursus Rokiškyje.
Nuo 1930 m. savarankiškai pradėjo vargonininkauti Kriaunose, vėliau Panemunyje, Skapiškyje, Kavarske, Traupyje, Upytėje, Šimonyse, Krutkuose, Pandėlyje ir vėl Panemunyje. Visur buvo suorganizavęs nemažus chorus, kurie pajėgdavo atlikti sudėtingesnes giesmes ir mišias, dainas ir klasikinius kūrinius.
1945–1947 m. buvo muzikos mokytojas ir chorų vadovas Panemunio progimnazijoje ir Rokiškio gimnazijose. Panemunės progimnazijos chorą parengė 1946 m. respublikinei dainų šventei Vilniuje. Sukaupė nemažą įvairių kūrinių archyvą, surinko liaudies dainų ir giesmių. Išaugino keturis vaikus, iš kurių du – Regina ir Vytautas – pasirinko muzikų profesijas.

Šaltinis

Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999. Informacijos publikavimui gautas žodinis autoriaus leidimas.
Poklevskių-Kozelų koplyčia

Istorija

Kozielų-Poklevskių bajorų giminės koplyčia pastatyta 1912 m. Joje tarpukariu vykdavo gausiai aplinkinių gyventojų lankomos pamaldos. Šeimos nariai čia buvo laidojami iki pat 1949 m., kai ją uždarė. Visi palaikai iš rūsio 1971 m. buvo išgabenti kitur.
Kadangi koplyčia yra Pašilės Šv. Barboros parapijos teritorijoje, buvo išsiųstas užklausimas Kauno arkivyskupijos kurijai dėl jos nuosavybės. 2012 m. Ukmergės rajono apylinkės teismo nutartimi koplyčia pripažinta bešeimininkiu nekilnojamojo turto objektu ir perduota Ukmergės rajono savivaldybės nuosavybėn.
2015 m. Ukmergės rajono savivaldybė nusprendė netradicinį architektūros objektą parduoti viešajame aukcione.
Flin Flonas

Istorija

Anglų rašytojo Dž. Mardoko knygos „Besaulis miestas“ personažo Džozijo Flintabačio Flonatino (Josiah Flintabbatey Flonatin) vardas buvo suteiktas šiam miestui. Šio herojaus garbei yra pastatytas paminklas mieste.
1927 m. laikomi miesto įkūrimo metais. 1970 m. suteiktas miesto statusas.
Birutė Valionytė

Biografija

Gimė darbininkų šeimoje. 1974 m. baigė Biržų 2-ąją vidurinę mokyklą. 1974–1978 m. Biržų miško pramonės ūkio Kirdonių girininkijos girininko padėjėja. 1978 m. baigė Kauno Antano Kvedaro miškų technikumą. 1978–1983 m. studijavo Lietuvos žemės ūkio akademijos Miškų fakultete, miškų ūkio inžinierė. 1978–1990 m. Biržų miškų ūkio medelyno viršininkė.
Prasidėjus Atgimimui aktyviai įsijungė į Žaliųjų judėjimo veiklą. 1988 m. Biržuose kartu su bendraminčiais įkūrė Žaliųjų judėjimo klubą „Agaras“. 1990 m. Biržų rinkiminėje apygardoje dalyvavo rinkimuose į LSSR AT nuo Žaliųjų judėjimo. 1990–1992 m. LR Aukščiausiosios Tarybos deputatė, signatarė.  1990–1992 m. LR AT Jungtinės Sąjūdžio frakcijos, nuo 1992 m. Nuosaikiųjų frakcijos narė. Dirbo Gamtos apsaugos komisijoje, čia buvo pradėti ir suformuoti Nepriklausomos Lietuvos aplinkosaugos politikos pamatai, grįsti Europos šalių patirtimi.
1992–1993 m. bedarbė. 1993 m. birželio-gruodžio mėn. LR krašto apsaugos ministerijos Personalo inspekcijos vyr. specialistė. 1993–1994 m. ne pelno organizacijos studijos „Pro Patrija“ vadybininkė. 1994–1997 m. LR susisiekimo ministerijos Aplinkos apsaugos ir eismo saugumo departamento direktorė. 1997–2001 m. Generalinės miškų urėdijos prie Aplinkos apsaugos ministerijos Miško atkūrimo, apsaugos ir tvarkymo skyriaus viršininkė. 2001–2003 m. individualios įmonės savininkė.
1985–1990 m. SSKP, 1988–1990 m. Lietuvos žaliųjų parlamento narė. 1989–1990 m. Lietuvos Persitvarkymo Sąjūdžio, nuo 1990 m. Lietuvos Sąjūdžio narė.  2012 m. LR Seimo rinkimuose dalyvavo Nacionalinio susivienijimo „Už Lietuvą Lietuvoje“ rinkimų sąraše (iškėlė Tautininkų sąjunga). 
Nuo 1998 m. Lietuvos Nepriklausomybės Akto signatarų klubo kanclerė, nuo 2004 m. šio klubo prezidentė. Nuo 2009 m. Vytauto Didžiojo sąjungos pirmininkė.
Stalinietis

Stalinietis – Kretingos rajono laikraštis, ėjęs 1951–1961 m.

Istorija

Laikraštis pradėtas leisti 1951 m. sausio 7 d. vietoje Kretingos apskrities laikraščio „Žemaičių tiesa“. Leido Lietuvos komunistų partijos Kretingos rajono komitetas ir Kretingos rajono darbo žmonių deputatų taryba. Tiražas siekė 5000 egz.
1961 m. lapkričio 7 d. pavadintas „Į komunizmą“.
Vaiskūnai (Utena)

Istorija

Kaimas pradedamas minėti nuo 1663 m. Užpalių dvaro Šventupio vaitijos inventoriuje.
1897 m. buvo 152 gyventojai, 1923 m. stovėjo 25 sodybos su 161 gyventoju. 1910 m. kaimas išskirstytas viensėdžiais. Turėjo savo kapines, paskutinis palaidojimas 1951 m. rudenį partizanų sušaudyta Prano Šlamo 5 asmenų šeima.
Greižėnai

Istorija

Minimi (Greiseen) nuo 1395 m. kryžiuočių žvalgų pranešimuose. 1897–1898 m. Adalbertas Becenbergeris tyrinėjo V–VI a. plokštinį griautinių kapų kapinyną, rasta daug radinių, kurie saugoti iki Antrojo pasaulinio karo, tada ir sunaikinti. Šalia stovi Greižėnų (Oplankio) piliakalnis.
Ben Feringa

Biografija

B. Feringa gimė 1951 m. gegužės 18 d. ūkininkų Feringų katalikiškoje šeimoje, buvo antru iš dešimties vaikų. Augo šeimos ūkyje, įsikūrusiame Emeno municipalitete, pasienyje su Vokietija. Su žmona Betty turi tris dukras, gyvena Paterswolde, netoli Groningeno.
Magistro laipsnį su pagyrimu gavo Groningeno universitete 1974 m. Tame pačiame universitete 1978 m. gavo chemijos daktaro laipsnį už darbus fenolių asimetrinio oksidavimo srityje. 1979–1984 m. dirbo Royal Dutch Shell kompanijoje Olandijoje ir Jungtinėje Karalystėje. Nuo 1984 m. – lektorius, profesorius Groningeno universitete, nuo 2011 m. – Nyderlandų Karališkosios mokslų akademijos viceprezidentas.

Mokslinė veikla

B. Feringa dirba stereochemijos, homogeninės katalizės, molekulinių nanotechnologijų srityje. 2016 m. kartu su Jean-Pierre Sauvage ir Fraser Stoddart gavo Nobelio chemijos premiją už molekulinių mašinų, arba molekulinių įrenginių, sukūrimą ir sintezę.
B. Feringa labiausiai žinomas dėl to, kad sukūrė molekulinius variklius, kai sukimasis molekulės viduje reguliuojamas šviesos impulsais. Šių variklių pagalba galima keisti medžiagų savybes. Medžiagų moksle jau esama išmaniųjų paviršių: molekulės keičia formą nuo šviesos, tampa drėkinančios arba nedrėkinančios, atstumiančios vandenį arba ne.
B. Feringa 2008 m. Vilniuje vykusioje tarptautinėje organinės sintezės konferencijoje „Balticum Organicum Syntheticum“ skaitė pranešimą. Šio mokslininko laboratorijoje stažavosi Vilniaus universiteto doktorantas Marius Jurgelėnas, magistro darbą atliko prof. Edvino Orento studentas Giedrius Zolubas.
2008 m. Italijos Grand Prix

Orų prognozė

Savaitgalį Monzoje vyraus lietingi ir vėsūs orai, šeštadienį ir sekmadienį itin. Lietaus tikimybė yra nuo 60 iki 90 proc. Penktadienį oro temperatūra sieks 26 °C laipsnius šilumos, šeštadienį – 23 °C, o sekmadienį – vos 17 °C. Sekmadienį vykstančias lenktynes turėtų pagyvinti pastebimi temperatūros svyravimai.

Pirmoji dalis

Penktadienio treniruotėse, kurių dalis vyko lyjant lietui, pirmas buvo Force India komandos narys Adrianas Sutilas (1:32.842). Antras liko Honda brazilas Rubensas Barrichello (1:33.428), o trečias - kitas Force India narys Giancarlo Fisichella (1:33.695). Įpusėjus treniruotei lietus buvo susilpnėjęs, tačiau likus 20 min, iki jų pabaigos prasidėjo stipri liūtis, dėl kurios treniruotės pasibaigė anksčiau laiko.

Antroji dalis

Antroje treniruotėje trasa po truputį džiuvo, tad ir laikai, pasiekti pilotų, buvo žymiai geresni, nei pirmoje dalyje. Greičiausias buvo Ferrari narys Felipe Massa (1:23.861). Antrą ir trečią vietas užėmė BMW-Sauber ekipos pilotai - Nickas Heidfeldas (1:23.931) ir Robertas Kubica 1:23.947).

Šeštadienio treniruotės

Šeštadienio trenoruočių metu vėl trasa buvo šlapia ir nuolat lijo lietus. Pirmą vietą treniruočių pradžioje ne itin šlapioje trasoje buvo Toyota pilotas Timo Glockas (1:35.464). Antras liko Toro Rosso vokietis Sebastianas Vettelis (1:36.129), o trečias Nico Rosbergas (1:36.347) iš Williams.
Ana Komnina

Ana Komnina (gr. Άννα Κομνηνή, Anna Komnēnē, 1083 m. gruodžio 1 d. Konstantinopolis – 1153 m.) – Bizantijos metraštininkė.

Kūryba

Po nesėkmingo bandymo vietoj brolio Jono II Komnino į sostą pasodinti savo vyrą. po jo mirties pasitraukė į vienuolyną, kur 1137–1148 m. parašė „Aleksiadą“ – 15 knygų metraštį apie savo tėvo valdymo laikotarpį (1069–1118 m.). Kūrinys papildė ir pratęsė vyro veikalą „Hyle Historios“, skirtą 1070–1079 m. Bizantijos istorijai. „Aleksiada“ parašyta graikų kalba, remiantis valstybinės kanceliarijos dokumentais, autorės tėvo liudijimais, karvedžių pranešimais ir asmenine patirtimi. Tai vienas iš svarbiausių istorijos paminklų tyrinėjant Kryžiaus žygių epochą.
Jacques Boucher de Perthes

Biografija

Nuo 1802 m. dirbo Prancūzijos muitinėje, nuo 1825 m. Abvilio muitinės vadovas. Parašė taip pat grožinės literatūros kūrinių, kelionių aprašymų, veikalų apie ekonomiką ir filantropiją. 1954 m. Abvilyje atidarytas jo muziejus, o jo kolekcija sudarė Nacionalinio senienų muziejaus (Sen–Žermenas–en–Lė) rinkinių pagrindą.

Mokslinė veikla

1830 m. Somos slėnyje rado titnago dirbinių ir 1838–1841 m. juos aprašė. Teigė, kad tuos dirbinius sukūrė iki pasaulinio tvano gyvenę ir jame žuvę žmonės. Jo teorijos didesnio pritarimo susilaukė 1859 m. išėjus Č. R. Darvino knygai „Rūšių atsiradimas“.