google/wiki40b huggingface dataset:
Antanas Kutka

Biografija

1930 m. baigęs Pašvitinio pradžios mokyklos šešis skyrius, 1932–1935 m. vargonuoti mokėsi pas vietos vargonininką J. Vaitiekūną. 1935 m. pradėjo vargonininkauti Pamūšio (Joniškio raj.) parapijoje ir dirbti pašto agentūroje.
1936–1937 m. lankė vargonininkų kursus Panevėžyje, kuriems vadovavo Konradas Kaveckas ir Antanas Budriūnas. 1938 m. buvo pašauktas atlikti karinę tarnybą – tarnavo Kaune.
1939 m. lankė Lietuvos muzikų draugijos surengtus vieno mėnesio vargonininkų kursus (vadovavo Konradas Kaveckas), taip pat savišvietos kursus (1936–1940 m.). 1940–1944 m. – Pašvitinio valsčiaus raštininkas ir parapijos vargonininkas.
Nuo 1946 m. – Pašvitinio progimnazijos muzikos mokytojas ir choro vadovas. 1949–1995 m. – Žagarės (Joniškio raj.) vidurinės mokyklos muzikos ir dainavimo mokytojas, vaikų ir vyresniųjų klasių moksleivių chorų ir vokalinių ansamblių vadovas.
1956–1960 m. neakivaizdiniu būdu choro dirigavimo mokėsi Vilniaus Juozo Tallat-Kelpšos muzikos technikume, kurį baigė su pagyrimu. 1960 m. baigė ir Žagarės vakarinę darbo jaunimo vidurinę mokyklą.
Vaikų ir vyresniųjų klasių moksleivių choruose dainuodavo po 50–70 mergaičių ir berniukų; šie chorai dalyvaudavo koncertuose, rajono dainų šventėse ir kituose kultūros renginiuose. O mišrųjį chorą ir skudučių ansamblį parengė 1950 m. respublikinei dainų šventei. Jaunuosius dainininkus paruošė 1980 ir 1982 m. „Dainų dainelės“ konkursams.
Be pedagoginio darbo, nuo 1950 m. buvo Žagarės kultūros namų direktorius ir meno vadovas, organizavo buvusio Žagarės rajono dainų šventes ir joms dirigavo. Vadovavo Žagarės kultūros namų mišriajam chorui, kurį parengė 1955, 1960, 1965 ir 1970 m. respublikinėms dainų šventėms, dalyvavo Latvijos rajoninėse dainų šventėse, chorų apžiūrose bei konkursuose pelnė prizinių vietų. Lietuvai atgavus nepriklausomybę, keletą metų vadovavo pagyvenusių žmonių etnografiniam ansambliui.

Šaltinis

Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999. Informacijos publikavimui gautas žodinis autoriaus leidimas.
Kenoša

Istorija

Kenoša miestas buvo įkurtas 1835 m. Netrukus tapo uostu prie Mičigano ežero ir Šv. Lauryno vandens kelio. Nuo 1902 m. iki 1988 m. buvo labai svarbiu JAV automobilių gamybos centru, kuriame kūrėsi įvairios šio verslo kompanijos, tarp jų American Motors, Hudson Commodore. Šiuo metu Kenošoje plėtojamos aukštosios technologijos, daug vietos gyventojų dirba Čikagoje.

Lietuviai

Kenošoje primieji lietuviai įsikūrė 1896 m. Po penkerių metų įkurta šv. Petro lietuvių parapija. Iki Pirmojo pasaulinio karo Kenošoje gyveno apie 300 lietuvių šeimų. Nuo 1927 m. parapijai vadovavo marijonai, joje veikė choras. Po Antrojo pasaulinio karo, 1949 m. į miestą atvyko nauja lietuvių pabėgėlių banga. 1960 m. mieste ir apylinkėse gyveno apie 1000 lietuvių šeimų, aktyviai veikė Amerikos lietuvių tarybos nariai, ateitininkai, lituanistinė mokykla. XX a. pabaigoje Kenošoje liko mažai lietuvių.
Salomėja Paškevičienė

Biografija

Lazdijų M. Gustaičio vidurinės mokyklos istorijos mokytoja.
Nuo 2001 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Lazdijų rajono skyriaus narė, 2006 m. skyriaus pirmininko pavaduotoja.
Miškinė kiaunė

Paplitimas

Miškinės kiaunės paplitusios Europos miškų zonoje.

Išvaizda

Miškinė kiaunė sveria 0,9-1,2 kg, kūnas laibas, pailgos formos. Kailis rudas. Beveik trečdalį kūno ilgio sudaro puošni uodega. Snukutis trumpas, ausys apvalios, nedidelės. Smakras, pakaklė geltonai oranžinės spalvos, kuri ties priekinėmis kojomis baigiasi pleišto formos dėme. Patinai panašūs į pateles.

Buveinė

Gyvena įvairaus dydžio, amžiaus ir rūšinės sudėties miškuose. Mėgsta brandžius medynus su aikštėmis, atželiančiomis kirtavietėmis. Skurdžiuose pušynuose retesnė.
Veikli ištisus metus. Medžioja prieblandoje ir naktį. Dieną pasirodo tik poruodamasi. Apsigyvena medžių drevėse, voverių lizduose, pelėdoms skirtuose inkiluose, o poilsiauja arba grobį ėda plėšriųjų paukščių lizduose, žabų krūvose, po medžių šaknimis, kelmais, malkomis, rąstais.

Veisimasis

Poruojasi liepos mėnesį. Nėštumas trunka 264-282 paras. Apvaisintos kiaušialąstės latentinės stadijos išbūna iki kovo mėnesio. Per metus užaugina vieną vadą, kurią sudaro 3-5 (iki 8) jaunikliai. Iš pradžių jaunikliai būna akli ir negausiai plaukuoti. 4-5 mėnesių pradeda savarankišką gyvenimą. Subręsta antrais arba trečiais gyvenimo metais.

Mityba

Minta pelėmis, pelėnais, paukščiais, varliagyviais, vabzdžiais, jų lervomis, vikšrais, voverėmis, kurmiais, uogomis (mėlynių, bruknių, ievų, vyšnių, šermukšnių, kadagio). Žiemą, kai būna daug sniego, kiaunės sugauna nemažai naminių pelėdų, kitų paukščių bei voverių.

Amžius

Gyvena iki 8-10 metų, voljeruose - iki 18 metų.

Priešai

Natūralių priešų beveik neturi.

Reikšmė

Esant didelei kiaunių gausai, dažnai nukenčia pelėdiniai ir kai kurie kiti paukščiai, priemiesčių želdiniuose kartais užpuola voveres.

Gausa

Paplitusi visoje Lietuvoje, kai kur gausi. Nesaugoma.

Medžioklė

Lietuvoje – medžiojamasis gyvūnas. Medžiojamas nuo liepos 1 d. iki balandžio 1 d. su šunimis, sėlinant, selektyviniais spąstais.
Penafjelis

Istorija

Minimas nuo 1519 m., miesto teisės 1770 m.
Papilės valsčius

Papilės valsčius buvo šiaurės vakarų Lietuvoje. Centras – Papilė.
Rūta Krugiškytė

Rūta Krugiškytė-Čiplienė (g. 1948 m. rugsėjo 30 d. Bajoruose) – Lietuvos baleto artistė, žurnalistė, visuomenės veikėja.

Biografija

1966 m. baigė Čiurlionio meno mokyklą, 1988 m. – žurnalistiką Vilniaus universitete. 1966–1986 m. Lietuvos operos ir baleto teatro solistė. Gastroliavo Bulgarijoje, Vokietijoje, Didžiojoje Britanijoje, Airijoje. 1998–2001 m. dėstė klasikinį šokį Vilniaus konservatorijoje. Jos iniciatyva įteisintas Kauno šokio teatras „Aura“.
Žvirgždėnų pušis

Žvirgždėnų pušis – 13 m aukščio, 1 m skersmens pušis, auganti Alytaus rajone, Žvirgždėnų kaime, prie kelio  1104  Daugai–Ūta , 3 km nuo Daugų.
Pasodino Žvirgždėnų kaimo gyventojas Milius. 1960 m. pušis paskelbta gamtos paminklu. 1987 m. įtraukta į valstybinės reikšmės gamtos paveldo objektų sąrašą.

Legendos

Pasakojama, kad prie tos pušies esą vaidendavęsi. Elgetos čia prašydavę važiuojančių ir einančių išmaldos. Žmonės mėtydavę jiems pinigus, arba čia palikdavę. Šnekama, kad ir dabar gyventojai dar randa menkos vertės monetų.
Taškinė grafika

Taškinė grafika (rastrinė grafika) – tai skaitmeninių iliustracijų saugojimo būdas, kai paveikslai sudaryti iš mažų taškų, ne iš vektorinių objektų, naudojamų vektorinės grafikos formatuose. Jie nusakomi matmenimis, pavyzdžiui, 800 taškų pločio ir 600 taškų ilgio.
Kiekvienas taškas vaizduojamas vienu ar keliais bitais. Vieno bito pakanka, kai paveikslas sudarytas vien iš baltų ir juodų taškų (be pustonių arba spalvų). Keturiais bitais galima užkoduoti 16 pilkio tonų arba tiek pat spalvų, 8 bitais – 256 spalvas. Didinant paveikslą, didėja ir jį sudarantys taškai, todėl blogėja paveikslo kokybė.
Taškinės grafikos iliustracijos kuriamos specialiomis piešimo programomis, taip pat perkeliant nuotraukas į kompiuterį skaitmeniniais fotoaparatais, skaitytuvais ir kitais panašiais prietaisais. Dažnesni taškinės grafikos formatai – PNG, JPG, BMP, GIF, TIF ir kt.
Plokščiai

Žymūs žmonės

XIX a. pabaigoje svarbų vaidmenį Plokščiuose suvaidino visuomenės veikėjas ir pedagogas Petras Kriaučiūnas (1850–1916), 10 metų buvęs Plokščių taikos teisėju. Pas jį svečiuodavosi daug žymių tautinio atgimimo veikėjų, tarp jų ir Vincas Kudirka (1858–1899), čia parašęs ne vieną straipsnį savo įkurtam atgimimo šaukliui „Varpui“.
Simas Gedžiūnas

Karjera

Už FC Stumbras žaidė nuo 2018 m. Buvo registruojamas į A lygos rungtynes, tačiau tais metais į aikštę neišbėgo.
2019 m. debiutavo pagrindinėje FC Stumbras komandoje.
Nukufetau

Nukufetau – atolas Ramiajame vandenyne, Tuvalu salyno centrinėje dalyje. Atolo koralinis žiedas yra beveik taisyklingo stačiakampio formos, 14 km ilgio, 10 km pločio. Sausuma sudaro 3,1 km². Atolo žiedas susideda iš 33 salelių; svarbiausios – Faiava Lasi, Falė, Funaota, Kongo Loto Lafanga, Lafanga, Matanukulaelaė, Motufetau, Motulalo, Šiaurės Motuloa, Pietų Motuloa, Motumua, Niualuka, Niuatui, Oua, Sakalua, Savavė, Teafatulė, Teafuaniua, Teafuanonu, Teafuonė, Temotuloto.
2002 m. Nukufetau atole gyveno 586 žmonės – polineziečiai, kalbantys tuvaliečių kalba. Gyventojai gyvena pietvakariniame atolo kampe esančiose Savavės ir Falės salose.
Pasak legendos, salą atrado tongiečiai. Čia jie rado tik fetaʻu krūmus, todėl pavadino atolą Nukufetau („fetau sala“). 1819 m. salą pasiekė britų laivas, vadovaujamas Arent Schuyler de Peyster. XIX a. pab. čia lankydavosi britų kopros pirkliai. 1943 m. amerikiečiai Motulalo salelėje įrengė gilavandenę prieplauką ir lėktuvų pakilimo taką. Po karo šie statiniai panaikinti. 1983 m. Nukufetau oficialiai perėjo Tuvalu nuosavybėn.
Paul Robinson

Karjera

1998 metais atstovaudamas Leeds United klubui sužaidė savo debiutines rungtynes prieš Chelsea, kuriose nepraleido įvarčio. 2004 metais už £1 500 000 sumą perėjo į Tottenham Hotspur klubą. 2007 m. kovo 17 d. įmušė įvartį prieš Watford klubą. 2008 m. liepos 25 d. P. Robinson’as pasirašė 5 metų, £3 500 000 vertės sutartį su Blackburn Rovers komanda.
Nacionalinėje komandoje žaidė nuo 2003 m. vasario 12 d., su rinktine žaidė 2006 m. pasaulio čempionate, kur per penkerias rungtynes praleido tik du įvarčius, 16 kartų apsaugojo vartus nuo smūgio. 2010 m. rugpjūčio 8 d. paskelbė pasitraukiantis iš nacionalinės rinktinės.
Paliaubos

Paliaubos – situacija kare, kai kariaujančios pusės susitaria abipusiškai nutraukti karinius veiksmus. Paliaubos nebūtinai yra karo pabaiga. Paliaubų metu paprastai stengiamasi susitarti dėl ilgalaikės taikos. 
Paliaubos yra tik laikinas ugnies nutraukimas. Ši sąvoka skiriasi nuo taikos sutarties termino, nes derybos dėl taikos sutarties gali užtrukti mėnesius ar netgi metus. 1953 metų Korėjos karo paliaubos yra vienas geriausių paliaubų, kurių metu nebuvo sutarta dėl taikos sutarties, pavyzdys.  Paliaubų sutartis galioja iki šiol. Ją pasirašiusios šalys negali tęsti karinių veiksmų iki kol nebus pasiektas taikos susitarimas. 
Jungtinių Tautų Saugumo taryba šiais laikais vykstančiuose kariniuose konfliktuose dažnai stengiasi, kad kariaujančios pusės paskelbtų paliaubas. Šiuolaikinėje tarptautinėje teisėje paliaubos, dėl kurių susitaria tik kariaujančios pusės, yra laikomos labiau įpareigojančiomis nei Jungtinių Tautų paskelbiamos paliaubų rezoliucijos. 
Paliaubų esmė yra ta, kad visi karo veiksmai yra nutraukiami ir nė viena kariaujanti pusė nepasiduoda. Paliaubos iš esmės skiriasi nuo besąlyginės kapituliacijos, pagal kurią viena pusė pasiduoda, ir nė viena pusė neiškelia jokių sąlygų, išskyrus sąlygas, kurios numatytos tarptautinėje teisėje.
FK Karosta

Istorija

Klubas įkurtas 2017 m. Karostos mikrorajone, Liepojos mieste. Žaidžia trečios pakopos pirmenybėse (Antra lyga, Kuršo regionas).

2017

Dalyvauja Antros lygos pirmenybėse. Sėkmingai susiklostė Latvijos futbolo taurės varžybos. Šiame turnyre pavyko nukakti iki 1/8 f., o burtai lėmė, kad jų varžovais tapo iš visų LFF organizuojamų turnyrų pašalintas „Babīte/Dinamo“ klubas. Taigi, be kovos pateko į 1/4 f., kuriame tarp 8 klubų buvo 7 elito klubai ir vienas klubas iš Antros lygos.
Bernd Mayländer

Karjera

Savo lenktynininko karjerą Mailėnderis pradėjo devintame dešimtmetyje prie kartingų vairo. Vėliau jis lenktyniavo Formulės Ford, Porsche Carrera Cup ir DTM čempionatuose.
The E.N.D. World Tour

Istorija

Turas prasidės 2009 m. rugsėjo 15 d. Japonijoje, taip pat buvo paskelbtos Australijos ir Naujosios Zelandijos turo datos. Buvo manyta, kad 2010 m. turas neaplenks ir Europos, Šiaurės Amerikos, Pietų Amerikos ir vėl sugrįš į Aziją. Grupės narė Fergie išsakė nuomonę, jog šis turas turėtų būti didžiausias grupės istorijoje, bei jog turėtų būti parodytos naujausios koncertų technologijos.
Francois Tamisier

Fransua Tamisjė (François Tamisier; g. 1809 m. – m. 1880 m.) – XIX a. gyvenęs Prancūzijos artilerijos kapitonas, tobulinęs graižtvinius šautuvus. Išrado kulkų griovelius, vadinamus Tamisjė grioveliais, kurie vėliau panaudoti Minjė kulkose.

Kulkų grioveliai

Kapitonas Tamisjė 1841 m. gavo patentą metodui, kuris didina šaudymo kūgiškai cilindrinėmis kulkomis taiklumą. Metodo esmė – cilindrinėje kulkos dalyje išpjauti tris trikampio pjūvio griovelius (pranc. cannelures).
Palyginus su rutulinėmis kulkomis, kurios yra gana neefektyvios, bet simetriškos ir turi aerodinamiškai stabilų profilį, kūgiškai cilindrinių kulkų, kurias ankstyviesiems graižtviniams šautuvams sukūrė Delvinis, aerodinaminis stabilumas buvo problema. Tamisjė grioveliai didina oro pasipriešinimą už kulkos masės centro, kas didina kulkos stabilumą, panašiai kaip strėlės stabilizatoriaus plunksnos. Kulka su grioveliais skrydyje išlieka stabili, tad jos efektyvumas didesnis. Tamisjė eksperimentavo su Delvinio kulkomis ir aptiko aerodinaminio pasipriešinimo kulkos trajektorijoje efektą.
Tamisjė grioveliai labai padidino kūgiškai cilindrinių kulkų efektyvumą. Tačiau dėl jų Delvinio sistemos šautuvuose tapo sunkiau priversti kulkas įsirėžti į graižtvas.Tai bandė kompensuoti Tuveninas, sukurdamas stulpelinį šautuvą (angl. stem rifle). Šie principai vėliau buvo panaudoti kuriant Minjė kulką.

Progresinės šautuvo graižtvos

Tamisjė taip pat išrado metodą šautuvų vamzdžių graižtvoms rėžti taip, kad ties drūtgaliu jos būtų gilesnės, o link žiočių vis seklėtų. Tai didino kulkos judėjimo vamzdyje efektyvumą.
Meškonys

Struvės geodezinis lankas

Ant kalno prie kaimo yra UNESCO paveldo objektas – Struvės geodezinio lanko trianguliacijos grandinės geodezinis punktas.
Estijos transportas

Estijos transportas panašus į Lietuvos, išplėtotas ir prižiūrimas.

Miestų transportas

Didžiuosiuose Estijos miestuose veikia autobusų, troleibusų ir tramvajų linijos. Maršrutinių autobusų tinklas nėra labai paplitęs, dažniausiai maršrutiniai autobusai veža į didesnių miestų priemiesčius ir retai sustoja miestų ribose.

Autobusai

Autobusų maršrutai veikia beveik visuose Estijos miestuose. Kai kuriuose miestuose keleivių vežimo galimybė suteikiama kelioms firmoms. Pavyzdžiui, Taline jų 2 – TAK (Tallinna Autobussikoondise AS) ir „MRP Linna Liinid“, Tartu ir Piarnu miestuose po vieną. Keleiviai vežami moderniais Scania ir Volvo autobusais.

Taksi tinklas

Taip pat veikia taksi paslaugos. Taksi ir įkainių pasirinkimas platus.

Bilietai (miestų transporte)

Bilietai visoms priemonėms vienodi ir juos nusipirkti galima transporte (dukart brangesnis) arba spaudos kioskuose. Taline ir Tartu galima nusipirkti SMS-bilietą. Nuolatiniai bilietai gali būti paprasti (popieriniai) arba įvedami kompiuteriu į ID kortelę (deja, tai taikoma tik vietiniams gyventojams turintiems pilietybę ir ID kortelę). Elektroninius bilietus galima apmokėti per internetinį banką, taip ir spaudos kioskuose arba miesto rajonų valdybose. Visos transporto priemonės važinėja dažnai ir kiekvieną dieną jų darbas tęsiasi iki 24 valandos.

Autobusai

Iš šalies sostinės – Talino, autobusu galima pasiekti praktiškai bet kokį kitą miestą arba miestelį. Nuo autobusų stoties prie geležinkelio stoties išvyksta priemiestinių linijų autobusai, o iš autobusų stoties – tarpmiestiniai autobusai.

Laivai

Laivais (keltais) keleiviai pasiekia praktiškai visas apgyvendintas salas, pradedant nuo tokių didelių kaip Sarema, Hyjuma ir Vormsis, ir baigiant mažomis salomis – Kihnu, Ruhnu, Pranglis, Naisaras, Aegna ir t. t.

Oro transportas

Lėktuvai iš Talino oro uosto skrenda į Saremą – Kuresarę ir Hyjumą – Kerdlą. Retkarčiais vyksta skrydžiai į Kihnu ir Ruhnu salas iš Piarnu oro uosto.
Hakarmel

Hakarmel – žydų švietėjų žurnalas, ėjęs 1860–1880 m. Vilniuje hebrajų kalba.

Istorija

1860–1870 m. buvo savaitinis, o nuo 1871 m. – mėnesinis žurnalas. 1860–1863 m. leido rusiškąją žurnalo laidą. 1860–1870 m. išėjo aštuoni tomai (po 50 numerių), 1871–1880 m. – keturi tomai (po 12 numerių). Leidėjas ir redaktorius Samuilas Josifas Finas.
Čirkovo kultūra

Čirkovo kultūra – bronzos amžiaus archeologinė kultūra, pavadinta pagal XX a. šeštame dešimtmetyje A. Chalikovo tirtą Čirkovo gyvenvietę Viatkos baseine.

Arealas

Čirkovo kultūra XVI a. pr. m. e. – VIII a. pr. m. e. buvo paplitusi dab. Rusijoje, Pavolgyje ir Priekamėje.

Kultūra

Čirkovo kultūros žmonės gyveno neįtvirtintose gyvenvietėse, ręstiniuose stačiakampiuose, vienas su kitu sujungtuose pastatuose. Vertėsi gyvulininkyste ir medžiokle. Iš bronzos liejo ginklus, darbo įrankius, papuošalus. Naudojo akmeninius gremžtukus, peilius, kaulinius strėlių antgalius ir kaltelius. Kultūrai būdinga plonasienė keramika su voleliais, puošta geometriniu ir vadinamuoju gyvatuko ornamentu, lokių ilčių amuletai. Mirusiuosius laidojo nedegintus. Žinoma aukų vietų ir lobių, skirtų aukojimui. Pastebima Čirkovo kultūros ir Vakarų Sibiro gyventojų abipusė kultūrų įtaka.
Sara (filmas)

Turinys

Leonas buvo specialiojo būrio karys, turėjo šeimą, tačiau vieną dieną nutiko tragedija: grįžęs namo jis neatsargiai paliko užtaisytą ginklą, kurį surado jo mažametė duktė...
Netekęs darbo ir šeimos, Leonas ėmė gerti ir visiškai nebesirūpinti savimi. Tuo metu, kai atrodė, kad jis pasiekė gyvenimo dugną, jam pasiūlė darbą pas turtingą verslininką Jozefą. Atėjęs į susitikimą bare, Leonas nepadaro gero įspūdžio ir Jozefas neketina jo samdyti, tačiau tuo metu juos užklumpa ginkluoti banditai. Leonas išgelbėja Jozefo gyvybę ir šis galiausiai priima jį į darbą, tuo labai papiktindamas savo asmens sargybinį Cezarį. Kad Leonas nebegertų, jam įsiuvama užkodavimo nuo alkoholio kapsulė, o jis pats gauna užduotį kasdien į mokyklą ir atgal vežioti 16-metę Jozefo dukterį Sarą. Ši visiškai nesidžiaugia nauju, į viską kandžiai reaguojančiu sargybiniu, kuris ne tik gąsdina jos draugus, bet ir trukdo susitikinėti su širdies draugu, krepšinio komandos kapitonu. Mokyklos išleistuvių vakarėlyje Sara pasprunka nuo Leono, tačiau patenka į paslaptingų banditų pasalą. Leonas ją išgelbsti, tačiau yra sunkiai sužeidžiamas. Ligoninėje jis pareiškia Jozefui išeinantis iš darbo, tačiau Sara įkalba jį pasilikti. Merginos dėkingumas netrunka aistra gerokai vyresniam Leonui. Šis stengiasi jai atsispirti, suprasdamas, kad tai gali jiems abiem blogai baigtis, tačiau galiausiai jiedu tampa meilužiais. Sara ištisas dienas leidžia su Leonu, kurį graužia sąžinė dėl romano su jauna mergina, nes jų santykiai negali turėti jokios ateities, nors ši mano kitaip. Pamažu jai atsiveria akys ir po jos buvusio draugo krepšininko, įtariamo užpuolimu, nužudymo, supranta, kad tėvas – ne tik verslininkas, bet ir svarbus mafijos veikėjas, besitikintis iš Saros išauginti savęs vertą įpėdinę.
Kai jos ir Leono romanas iškyla į dienos šviesą, Jozefo žmonės įsiveržia į šio tėvo namus ir per susišaudymą sunkiai sužeidžia. Leonas nuvežamas į mišką, sumušamas ir paliekamas, nes Jozefas jam dovanoja gyvybę už kažkada išgelbėtą savąją. Vis dėlto, sužinojęs, kad Sara laukiasi, jis persigalvoja ir pasiunčia savo vyrus pribaigti Leono. Šie važiuoja į mišką, tačiau jo neberanda.
Sumuštas Leonas nusigauna į ligoninę, kur guli jo tėvas, tačiau čia sužino, kad jis mirė. Grįžęs namo, jis peiliu išpjauna jam įsiūtą kapsulę ir prisigeria, o tada vyksta į Jozefo namus vaduoti Saros, kuriai, tėvo nurodymu, gydytojas ketina daryti abortą...
Veselavas (Suvalkų apskritis)

Istorija

Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. Pagal 1921 m. lenkų valdžios atliktą gyventojų surašymą kaime gyveno 55 žmonės, iš kurių 24 lenkai ir 31 lietuvis. 1975-1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.
Kiprijonas Maculevičius

Kiprijonas Maculevičius (1830 m. – apie 1906 m.) – Lietuvos architektas.

Biografija

1854 m. baigė Peterburgo dailės akademiją. 1879–1893 m. dirbo Vilniaus miesto architektu.
Suprojektavo apie 50 pastatų. K. Tiškevičienės rūmams 1884 m.; Žygimantų g. 1/8, dabar Lietuvos mokslų akademijos biblioteka), J. Tiškevičiaus rūmams su oranžerija (1895 m.; Žygimantų g. 3) būdingas Florencijos ir Venecijos renesanso stilius. Neorenesanso formas taikė nuomojamų namų fasaduose: evangelikų reformatų kolegijos name (1882 m.; Pylimo g. 20, pastato laiptinės apšviestos piramidiniais stoglangiais), namuose Pamėnkalnio g. 29, Vrublevskio g. 4 ir 6, Pylimo g. 27, Sodų g. 15, Tilto g. 9 (visi pastatyti XIX a. 9 dešimtmetyje). Suprojektavo lakoniškų fasadų žydų amatų mokyklos pastatą (Islandijos g. 3), vieną pirmųjų Vilniuje laikiną cirko paviljoną Katedros aikštėje (G. Ciniselli cirko gastrolėms, 1880 m.), manoma, suprojektavo J. Montvilos namą (Gedimino pr. 17). 1890 m. rekonstravo Jono Delamarso namą Pilies g. 16.
Deivydas Zvonkus

Biografija

Gimė 1977 m. lapkričio 6 d. Klaipėdoje. 1984-1992 m. mokėsi Klaipėdos K. Donelaičio vid. mokykloje (dabar Vytauto Didžiojo gimnazija), lankė J. Karoso muzikos mokyklos klarneto klasę. 1992 m. pradėjo studijas S. Šimkaus konservatorijoje, o nuo 1996 m. jas tęsė Lietuvos muzikos ir teatro akademijos kompozicijos klasėje. 
1994-1995 m. dalyvavo muzikiniu projektų „Impostor“ ir „Avarija“ veikloje. 1996 metų pradžioje tapo susikūrusios popmuzikos grupės „B'Avarija“ nariu. Buvo vienu pagrindiniu jos repertuaro autoriumi. Sukūrė tokias populiarias dainas, kaip „Noriu lėkt”, „Prie švyturio ugnies”, „O man gera čia!”, „Mes čia!”, „Angelai”, „Mylėk karštai - gyvenk linksmai”, „Labai labai”, „Kažkam čia pragaras, kažkam čia rojus”, „Dabar arba niekada”, „Aš tavo” ir kt.
Su kitu „B'Avarijos” su nariu Juozu Liesiu 1999 m. įkūrė ir prodiusavo popgrupę „Omega”. 2005 m. iširus „B'Avarijai” bendradarbiavo su merginų vokaline grupe „Yva”. Buvo jos pagrindiniu repertuaro autoriumi. Po ketverių metų grupei nutraukus veiklą dirbo įvairių muzikinių TV projektų prodiuseriumi, dalyvavo popgrupės „Čilinam” veikloje. Šiuo laikotarpiu sukūrė dainas „Per vėlai” (grupei „Studentės”), „Nes jau pavasaris”, „Širdyje žiemą”, „Tik naktis”, „Ruduo” (grupei „Pop Ladies”), dainininkėms Liepai Mondeikaitei („Man liks tik muzika”, „Nepasiduok“, „Čia mano namai“), Katažinai Nemycko („Lietuva mūsų širdyje”, „Nemoku meluot”, „Mums skirta tik tiek”).

TV veikla

„Žvaigždžių duetai“, 6-8 sezonai (2012, 2016, 2017) - muzikos redaktorius
nacionalinės Eurovizijos konkurso atrankos (2014, 2015) - muzikos redaktorius
„X faktorius“, 1, 2, 5, 6 sezonai (2012-2014, 2017-2019) - aranžuotojas
„Chorų karai“, 2-4 sezonai (2011-2013) - aranžuotojas
„Muzikinė kaukė“, 1-7 sezonai, (2012-2019) - muzikos redaktorius
„Dainuok mano dainą“,  1-3 sezonai  (2015-2016) - muzikos redaktorius
„2 balsai - 1 širdis“,  1, 2 sezonai  (2018) - muzikos redaktorius
2010 m. vasario – gegužės mėn. kartu su aktore Egle Jackaite dalyvavo LNK muzikiniame projekte „Žvaigždžių duetai 4“ (pasiekė pusfinalius).
2011 m. kartu su Telšių miesto „Smaragdiniu“ jaunimo choru dalyvavo TV3 muzikiniame projekte „Chorų karai 2“ (užėmė 5-ą vietą).

Asmeninis gyvenimas

2005 m. rugpjūčio 12 d. vedė savo prodiusuojamos grupės „Yva“ narę Nataliją Ivanovą, kuri po vedybų pasirinko Zvonkės pavardę. 2010 m. birželio mėn. paskelbė apie skyrybas. 
2014 m. susituokė su dainininke Katažyna Nemycko .
2016 m. porai gimė dvynukai .
Svetlana Beriosova

Biografija

Gimė 1932 m. rugsėjo 24 d. Kaune, baleto artisto Nikolajaus Beriozovo (1906-1996) šeimoje. 1940 m. su tėvais išvyko gyventi į JAV. Pirmasis baleto mokytojas buvo jos tėvas, vėliau mokėsi pas A. Vilzok. 1947 m. po debiuto Otavos baleto teatre, buvo priimta į baleto trupę GBMC (Grand Ballet de Marquis de Cuevas). 1948–1950 Metropolitan Baleto balerina Londone. 1952 m. pradėjo šokti Londono karališkame baleto teatre, 1955 m. tapo prima balerina. Buvo laikoma viena iš žymiausių to meto Jungtinės karalystės baleto artisčių. 1975 m. baigė karjerą ir tapo jaunų šokėjų mokytoja. 1959-1974 m. buvo susituokusi su psichoanalistu Masud Khan. Ji yra garsios britų aktorės Julie Andrews dukters Emma Walton Hamilton krikšto motina. Mirė nuo vėžio 1998 m. lapkričio 10 d. Londone.
Emil Forrer

Emilis Foreris (vok. Emil Orgetorix Gustav Forrer; Emilio O. Forrer; g. 1894 m. vasario 19 d. (Strasbūras, Elzasas-Lotaringija) – m. 1986 m. sausio 10 d. (San Salvadoras)) – šveicarų asiriologas ir hetitologas.