google/wiki40b huggingface dataset:
Jonas Vladislovas Bžostovskis

Biografija

Lietuvos bajorų Bžostovskių giminės atstovas, herbo „Stremia“ savininkas. Trakų kašteliono ir vaivados Kiprijono Povilo Bžostovskio (1612–1688) ir Barboros-Racil Duninos-Rajeckos sūnus.

Valstybės tarnyba

Subocko (nuo 1669), Ozecko (nuo 1674) seniūnas, Lietuvos didysis raštininkas (nuo 1672), Lietuvos didysis referentas (1681–1705), Trakų kaštelionas (1705–1710).
Nuo 1674 metų Jonas Vladislovas Bžostovskis ne kartą buvo renkamas pasiuntiniu (deputatu) į seimus. Tais pačiais metais elekciniame seime jis palaikė Jono Sobieskio išrinkimą į Lenkijos karaliaus sostą, Dalyvavo bajorų kare prieš Sapiegų giminę.
Buvo Šavelio ordinacijos ekonomijos bendraautoris (kartu su Jonu Bulevičiumi).
Akademijos herbas

Aprašas

Herbo skydo žaliame lauke auksinė viršutinė stiebo dalis su varpa ir dviem lapais, iš šonų dvi sidabrinės aštuonkampės žvaigždės.

Istorija

Akademija – vienas iš jauniausių šalies miestelių, įkurtas 1964 m. perkėlus čia tuometinę Žemės ūkio akademiją. Dabartiniame universitete mokosi apie 7 tūkst. būsimųjų žemės ūkio specialistų. Tad ir herbe pasirinkta vaizduoti javų varpą – derlingumo ir gyvybės emblemą bei aštuonkampes žvaigždes – dvasinės šviesos, mokslo, idealų išraišką.
Herbo etalono autorius – dailininkas Rolandas Rimkūnas. Lietuvos Respublikos Prezidentas herbą 2009 m. sausio 8 d. patvirtino dekretu Nr. 1K-1664.
Gotlando komunikatas

Gotlando komunikatas – 1989 m. rugpjūčio 6 d. Gotlande (Švedija), Kathamarsvike Lietuvos ir išeivijos pasirašytas dokumentas, kuriame teigiama, jog „Visų pasaulio lietuvių gyvybinis tikslas yra nepriklausomos Lietuvos valstybės atkūrimas“.
Komunikatas pasirašytas baigiantis XXXVI Europos lietuvių studijų savaitei. Susitikime, organizuotame ir finansuotame Vyriausiojo Lietuvos išlaisvinimo komiteto (VLIK), dalyvavo apie 150 žmonių. Planuota pakviesti ir tuometinį LKP CK pirmąjį sekretorių Algirdą Brazauską. Dokumento tekstą parengė Jonas Pajaujis, redagavo Antanas Buračas. Dokumentą pasirašė Kazys Bobelis, A. Buračas, Česlovas Kudaba, Vytautas Landsbergis, Pasaulio lietuvių bendruomenės Valdybos pirmininkė Irena Lukoševičienė, Kazimieras Motieka, Antanas Terleckas ir Justas Vincas Paleckis, tuometinis LKP CK Ideologinio skyriaus vedėjas. Pastarasis pasirašymo metu abejojo, ar gali tai daryti be LKP leidimo, bijojo nepatogion padėtin pastatyti A. Brazauską.
Nesutariama, kiek komunikato egzempliorių buvo pasirašyta. K. Bobelio nuomone buvo du egzemplioriai, kurių vienas liko pas jį, kitas – pas A. Buračą. J. V. Paleckio teigimu egzempliorių buvo tiek, kiek pasirašiusiųjų.
Gotlando komunikato pagrindu Europos Parlamentas priėmė kelias rezoliucijas. Po komunikato pasirašymo A. Buračas, Viktoras Petkus ir kiti pradėjo bendrauti su VLIK. Komunikatą kritikavo „Pravda“, „Sovetskaja Rosija“ ir kiti Maskvos laikraščiai, iš TSKP pašalintas J. V. Paleckis.

Priešistorė

1979 m. rugpjūčio 23 d. Pabaltijo valstybių patriotai ir antisovietiniai veikėjai pasirašė 45 pabaltijiečių memorandumą, protesto pareiškimą prieš Molotovo-Ribentropo paktą, kurį adresavo JTO Generaliniam Sekretoriui Kurtui Valdheimui. Memorandumu pasiekta tai, kad 1983 m. sausio 13 d. Europos Parlamentas priėmė rezoliuciją dėl padėties Lietuvoje, smerkiančią TSRS įvykdytą nepriklausomų Pabaltijo valstybių okupaciją ir aneksiją.
1989 m. kovo 11 d. Virdžinijoje (JAV) Pasaulio lietuvių bendruomenės ir VLIK susitikime V. Bieliauskas ir K. Bobelis pasirašė aktą, teigiantį, kad organizacijų tikslas yra suvereni Lietuvos valstybė.

Vertinimas

2004 m. gegužės 6 d. Seime surengtoje konferencijoje „Nacionalinio susitarimo galimybės Gotlando komunikato šviesoje“ Česlovas Juršėnas ir Vytenis Andriukaitis pažymėjo, jog komunikatu buvo parodytas konfrontuojančių Lietuvos politinių jėgų susitarimas. K. Motieka išskirtiniu bruožu pavadino J. V. Paleckio parašą, reiškusį, kad LKP neprieštarauja Lietuvos nepriklausomybei. Konferencijos metu A. Terleckas neigė komunikato pasirašymo metu buvus nacionalinį susitarimą: buvo trukdoma A. Terlecko kelionė į Gotlandą, tarp dalyvių skleista dezinformacija.
Siesarties vandens malūnas

Konstrukcija

Vagos tipo hidrotechniniam įrenginiui pastatyti supilta ilga, iki 3,5 m aukščio, 5 m pločio viršuje, žemių užtvanka. Taip sukaupta 33 200 kub.m. vandens. Beveik visą jį galima buvo panaudoti malūno darbui. Upės vandens pertekliui nuleisti jos senojoje vagoje įrengta betoninė pralaida su mediniais skydais lygiui reguliuoti. Vandens malūno "Pirvitc" firmos 1912 m. Rygoje pagamintai turbinai sukti iškastas kanalas, kuris po užtvanka ir malūno pastatu paverstas tuneliu. Turbinos kamera taip pat įrengta po pastatu, cokoliniame akmens ir plytų mūro malūno aukšte. Malūno pastatas statytas galu į upelį, stačiakampio plano, 17,2x11 m dydžio, dviejų aukštų, raudonų plytų mūro su dvišlaičiu, čerpėmis dengtu stogu. Pastatas puoštas kukliai, aukštus skiria šiek tiek į išorę iškištos vienos plytų eilės juostos. Pagrindiniame fasade, tarp pirmo ir antro aukštų sienų sąvaržų eilė puošta geležinėmis atvirkščios S raidės formos inkaravimo detalėmis. Cokolinio aukšto durų, langų ir tunelio angų viršus pusapvalis, pirmojo aukšto langai ir durys stačiakampiai, didesni, antrojo aukšto langai mažesni. Angų viršus puoštas plytų apvadais.
Šiuo metu pastate įrengtos pobūvių salės.
Jonas Petras Jankauskas

Jonas Petras Jankauskas (g. 1938 m. birželio 22 d. Anykščiuose) – Lietuvos irkluotojas, irklavimo teisėjas, treneris, pedagogas, habilituotas socialinių mokslų daktaras.

Biografija

1961 m. baigė Vilniaus pedagoginį institutą. 1993 m. habilituotas socialinių mokslų daktaras.
Nuo 1972 m. dėsto Vilniaus universitete, nuo 1994 m. profesorius. Nuo 2000 m. Vilniaus universiteto Sveikatos ir sporto centro direktorius.
Dorogobužas

Istorija

Dorogobužas žinomas nuo 1150 m., kai pirmą kartą paminėtas tarp Smolensko kunigaikštystės miestų.
XV–XVII a. (su pertraukomis) miestą valdė Lietuvos Didžioji Kunigaikštystė.
1654 metų birželį Dorogobužą užėmė Maskvos kariai, o 1667 metais tarp Rusijos ir ATR pasirašyta Andrusovo sutartis, kuria Smolensko žemės ir Dorogobužas atiteko Maskvai. Nuo 1667 m. priklauso Rusijai.
Per 1812 m. Prancūzijos–Rusijos karą miestas buvo sudegintas.
1835 m. pastatyta Šv. Petro ir Povilo cerkvė.
Antrojo pasaulinio karo metu pirmą kartą miestas buvo okupuotas vokiečių kariuomenės 1941 m. spalio 5 d. Miesto išlaisvinimą vykdė partizanų vienetai „Uraganas“, „Senelis“ ir „Senis“. 1942 m. vasario 15–birželio 7 d. miestą buvo užėmę sovietų kariai. Galutinai miestas išvaduotas 1943 m. rugsėjo 1 d. Vakarų fronto kariuomenės operacijos „Elninskaja-Dorogobužskaja“ metu, kai miestą užėmė sovietų pajėgų 5-oji armija.

Ekonomika

Yra tekstilės (linų apdirbimo), baldų, statybinių medžiagų (plytų), maisto (sūrių) pramonė.
Pašlūžmis

Istorija

1795 m. Švėkšnos klebonijos turto aktai mini, kad Pašlūžmio kaimas priklauso jai. 1846 m. buvo 8 sodybos ir 56 gyventojai. Nuo XIX a. II-os pusės iki XX a. vidurio Pašlūžmio kaimas priklausė Švėkšnos valsčiui, vėliau – Veiviržėnų apylinkei.
Pokaryje į Sibirą ištremtos Grevio, Šaulio šeimos.
1923 metais Pašlūžmio kaime buvo 16 ūkių, 99 gyventojai.

Pavadinimo kilmė

Pašlūžmio kaimo pavadinimas kilęs nuo pro kaimą tekančio Šlūžmio (Šlūžmės) upelio vardo.

Aplinkinės gyvenvietės

VEIVIRŽĖNAI – 5 km
Vainiai – 1 km
Valučiai – 2 km
Landžiai – 2 km
Daukšaičiai – 1 km 
 ŠVĖKŠNA – 7 km
Valentinas Matulevičius

Valentinas Matulevičius (g. 1951 m. birželio 9 d. Alytuje) – Lietuvos gydytojas endokrinologas, habilituotas medicinos mokslų daktaras.

Biografija

Tėvas Anzelmas Matutis. 1970 m. baigė Kauno medicinos institutą, iki 1976 m. studijavo Bukarešto medicinos ir farmacijos institute, 1977 m. stažavo K. Parkono endokrinologijos institute Bukarešte. 1992 m. habilituotas medicinos mokslų daktaras.
1977–1979 m. dirbo Respublikinėje Kauno klinikinėje ligoninėje. Nuo 1979 m. Kauno medicinos instituto (nuo 1998 m. Kauno medicinos universitetas) Endokrinologijos instituto mokslo darbuotojas. Mokslinio darbo pagrindinės sritys – radioimuniniai hormonų tyrimo metodai, nevaisingų šeimų tyrimas ir gydymas, lytinės raidos ir brendimo sutrikimai.
Homomorfizmas

Homomorfizmas matematikoje reiškia atvaizdį tarp dviejų algebrinių objektų (pvz., grupių, vektorinių erdvių), išsaugantį tų objektų struktūrą ir juose apibrėžtas operacijas (kompozicijos dėsnius). Žodis homomorfizmas kilęs iš gr. homo, reiškiančio „tas pat“ ir morphi, reiškiančio „forma“. Nepainioti su terminu homeomorfizmas.

Populiarus įvadas

Algebra nagrinėja aibes su jose įvestomis operacijomis (kompozicijos dėsniais). Įdomiausi yra atvaizdžiai, kurie išsaugo tas operacijas. Tokie atvaizdžiai vadinami homomorfizmais (kartais tiesiog morfizmais, nors iš tiesų tai yra platesnis terminas).
Pavyzdžiui, panagrinėkime natūraliuosius skaičius ir sudėties operaciją. Atvaizdis (funkcija) f, kuri išsaugo sudėties operaciją turi turėti savybę: f(a + b) = f(a) + f(b). Tarkime, f(x) = 3x yra toks homomorfizmas, kadangi f(a + b) = 3(a + b) = 3a + 3b = f(a) + f(b). Šis homomorfizmas atvaizduoja natūraliuosius skaičius atgal į juos pačius.
Tačiau homomorfizmai nebūtinai turi būti atvaizdžiai tarp aibių su tokiomis pat operacijomis. Tarkim egzistuoja homomorfizmas tarp realiųjų skaičių su sudėties operacija ir tarp teigiamų realiųjų skaičių su daugybos operacija: f(a + b) = f(a) * f(b). Šiuo atveju apibrėžkime f, kaip eksponentinę funkciją f(x) = eˣ. Tuomet 2 + 3 = 5 transformuojasi į e² * e³ = e⁵.
Ypatingai svarbi homomorfizmų savybė yra ta, kad jei vienoje aibėje yra neutralusis elementas (kitaip – vienetinis elementas), jis visuomet yra atvaizduojamas į kitos aibės neutralųjį (vienetinį) elementą. Tarkim pirmame pavyzdyje f(0) = 0, o antrame f(0) = 1 (0 yra vienetas sudėčiai, 1 yra vienetas daugybai).
Jeigu aibėje yra keli kompozicijos dėsniai (tarkim sudėtis ir daugyba), tai homomorfizmas turėtų išsaugoti jas abi (antraip tai nebus homomorfizmas).
Kniūbsčio poza

Kniūbsčio poza (angl. prone position) – gulinčio žmogaus poza, kai gulima ant pilvo veidu žemyn. Priešinga gulinčiojo poza yra aukštielninko poza.
Anatominiais terminais žmogaus kniūbsčia poza apibūdinama taip: ventralinė (pilvinė) pusė žemyn, dorzalinė (nugarinė) – aukštyn.

Šaudymas

Anglišku terminu prone position sporte apibūdinama šaudymo poza, kai šaulys šaudo gulėdamas kniūbsčias. Šis šaudymo variantas laikomas lengviausiu ir taikliausiu, kadangi tokia šaulio kūno padėtis užtikrina didžiausią šaulio kūno stabilumą. Šiuo metu Olimpinėse žaidynėse yra vienintelė šaudymo tik gulint rungtis – tai šaudymo šautuvu gulint kniūbsčiomis (angl. 50 metre rifle prone) rungtis.

Kniūbsčio poza transporte

Terminu prone position taip pat dažnai apibūdinama tam tikra orlaivio piloto ar kitokios transporto priemonės vairuotojo kniūbsčia poza. Orlaivio, kurio pilotas guli kniūbsčias, skerspjūvis mažesnis nei orlaivio su sėdinčių pilotu. Taip pat Antrojo pasaulinio karo metais kai kurių bombonešių įgulų nariai bombų taikytojai (angl. bomb aimer) bombonešyje gulėdavo kniūbsčiomis, kad pro skaidrų langelį lėktuvo dugne ar blisterį bombonešio priekyje geriau matytų taikinius žemėje.
Jonas Kazlauskas (1959)

Jonas Kazlauskas (g. 1959 m. birželio 7 d. Rakatanskuose, Alytaus raj.) – Lietuvos tapytojas.

Biografija

1989 baigė Lietuvos dailės institutą. Nuo 1990 m. Vilniaus dailės akademijos dėstytojas, nuo 1996 m. Piešimo katedros vedėjas, nuo 1997 m. docentas.

Kūryba

Nutapė natiurmortų („Natiurmortas su lelijomis“ 2001 m.), abstrakcijų („Kompozicija nr. 20“ 1997 m.), simbolinių kompozicijų („Karalius“ 2004 m.). Paveikslai sodraus kolorito, juose konstruktyvus pradas derinamas su ekspresyviomis dėmėmis ir linijomis. Nuo 1990 dalyvauja parodose Lietuvoje ir užsienyje (Lenkija, Rusija, Turkija, Italija, Suomija), individualios parodos: Vilnius 2006 m., Varšuva 1996 m., Helsinkis 2003 m.
Bronius Vytautas Bieliauskas

Bronius Vytautas Bieliauskas (1943 m. sausio 1 d. Kiškeliškės, Prienų valsčius – 2000 m. gruodžio 1 d. Vilnius) – Lietuvos inžinierius energetikas, habilituotas technologijos mokslų daktaras.

Biografija

1964 m. baigė Kauno politechnikos institutą. 1991 m. technikos mokslų daktaras.
1964–1993 m. dirbo įmonėje „Venta“, 1993–1997 m. Energetikos agentūroje. 1997–2000 m. Ūkio ministerijos Branduolinės energetikos skyriaus viršininkas.

Mokslinė veikla

Svarbiausi darbai iš pereinamųjų procesų greitaveikių integrinių grandynų ryšio linijose, t. p. iš integrinių grandynų kristalų gamybos technologijos. Sukūrė supergreitaveikių integrinių grandynų kompleksą, naują puslaidininkinių prietaisų gamybos būdą, pagrįstą daugkartiniu savaiminiu susitapdinimu. 15 išradimų autorius. Vėlesni darbai iš branduolinės saugos ir teisės, branduolinės energetikos.
Ginklininkas

Ginklininkas (lenk. miecznik) – vienas iš žemesniųjų Lietuvos Didžiosios kunigaikštystės ir Abiejų Tautų Respublikos dvaro pareigūnų ir žemietijų pareigūnų.
Pareigybė atsirado viduramžiais nuo amatininkų, gaminusių kalavijus ir kardus kunigaikščiui ir jo kariuomenei, pavadinimo. Vėliau geriausiems ginklininkams buvo patikėta teisė iškilmių metu nešti karaliaus kalaviją, tuo pabrėžiant jo karinę valdžią. Ginklininkui buvo priskirtos ir kai kurios teisėtvarkos pareigos.
Apie XVI a. ginklininko pareigybė tapo tituline. Pagal dvaro pareigūnų hierarchiją Karūnos didysis ginklininkas (miecznik wielki koronny) ir Lietuvos didysis ginklininkas (miecznik wielki litewski) buvo dešimti, pagal žemietijų pareigūnų hierarchiją dvaro ginklininkas (mieczownik) Karūnos žemietijose buvo tryliktas, Lietuvos Didžiojoje Kunigaikštystėje – devynioliktas.
João Havelange

Jean-Marie Faustin Goedefroid de Havelange (arba João Havelange = Žoao Avelanžas; g. 1916 m. Rio de Žaneire, Brazilijoje) – septintasis FIFA prezidentas, ėjęs pareigas 1974–1998 m. Nuo 1963 iki 2011 m. buvo Tarptautinio olimpinio komiteto narys.

Karjera

Jaunystėje buvo plaukikas. 1936 m. dalyvavo Berlyno olimpinėse žaidynėse. Taip pat 1952 m. Helsinkyje dalyvavo olimpinėse žaidynėse su Brazilijos vandensvydžio komanda.
1958–1975 m. Brazilijos futbolo konfederacijos prezidentas, 1955–1963 m. Brazilijos olimpinio komiteto narys.
2007 m. Rio de Žaneire pastatytas Pan America žaidynėms Estádio Olímpico João Havelange stadionas, kuris yra pavadintas jo vardu.
Botsvanos demografija

Šiame straipsnyje yra pateikiami statistiniai duomenys apie Botsvanos demografiją.

Gimusių ir mirusių skaičius

1000 gyventojų per metus tenka 23,1 gimimų ir 29,5 mirčių.

Etninės grupės

Čuana – 79 %, Kalanga – 11 %, Basarua – 3 %, Kgalagadi – 3 %, baltieji – 3 %, kitos etninės grupės – 1 %.

Religijos

Krikščionių – 71,6 %, Badimo – 6 %, kitos – 1,4 %, budistų – 0,1 %, netikinčių – 20,6 % (2001 m. duomenys).

Kalbos

Čuana (oficiali) – apie 78,2 %, Ikalanga – 7,9 %, Sekgalagadi – 2,8 %, anglų (oficiali) – 2,1 %, kitomis – 8,6 % (2001 m. duomenys).
Kazimieras Grybauskas

Biografija

Savarankiškai pasiruošęs ir išlaikęs keturių gimnazijos klasių egzaminus, pradėjo dirbti vaistinėje mokiniu, vėliau vaistininko padėjėju. 1919 m. Maskvos universitete baigė farmaciją. Tame pačiame universitete sutiko būsimą savo žmoną. Dirbo provizoriumi Rusijos miestuose, organizavo vaistinių augalų paruošas.
1923 m. grįžo į Lietuvą. Nuo 1924 m. dirbo Kauno botanikos sode, įkūrė Vaistingųjų augalų tyrimo skyrių. Jo pastangomis 1934 m. Lietuva įstojo į Tarptautinę vaistinių augalų federaciją. Nuo 1938 m. Vytauto Didžiojo universiteto dėstytojas (1946–1950 m. Kauno universitetas), nuo 1940 m. VDU Botanikos sodo direktorius. Savo žinias bei tyrimų duomenis apie vaistinius augalus ir mokslinius darbus skelbė leidiniuose ir periodinėje spaudoje: „Farmacijos žinios“, „Lietuvos farmaceutas“, „Ūkininko patarėjas“, „Ūkininkas“, „Mūsų rytojus“, „Kosmos“ ir kt. 
1942 m. apgynė gamtos mokslų filosofijos daktaro laipsnį. Antrojo pasaulinio karo metais išgelbėjo Botanikos sodą nuo sunaikinimo. 
1944–1953 m. Medicinos fakulteto Botanikos ir farmakognozijos katedros vedėjas, 1945 m. profesorius. 1945 m. LTSR nusipelnęs mokslo veikėjas. 1946 m. biologijos mokslų daktaras. 1947–1951 m. LSSR AT deputatas. Nuo 1948 m. Farmacininkų draugijos pirmininkas. 1950–1952 m. pirmininkavo Lietuvos botanikų draugijai. 
Palaidotas Petrašiūnų kapinėse.
Egipto Mau

Egipto Mau – vidutinio dydžio, trumpaplaukės katės. Tai vienintelės katės, turinčios natūraliai susidariusias, o ne specialiai išveistas dėmeles. Dėmelės yra ne tik ant kailio – nuskusta Egipto Mau turi dėmeles ant odos.

Charakteris

Egipto Mau katės yra labai judrios. Jos mėgsta dūkti ir siausti tiek jaunos, tiek suaugusios. Mau katės mėgsta švelnumą, be to, pačios yra nepaprastai meilios. Jos mielai bendrauja tiek su žmonėmis, tiek su kitais gyvūnais. Mau katės linkusios bendrauti balsu, kuris gali būti ir švelniai melodingas, ir grėsmingai riaumojantis, ir kniaukiantis.
Justinas Kazla

Biografija

1990 m. baigė Lietuvos kūno kultūros akademiją, kūno kultūros ir turizmo dėstytojas organizatorius.
UAB „EUROLIFE Baltic“ struktūros vadovas.
Liberalų ir centro sąjungos narys. Nuo 2011 m. Kazlų Rūdos savivaldybės tarybos narys (nepartinė „Jaunosios Sūduvos“ koalicija). 
Kazlų Rūdos žvejų mėgėjų klubo pirmininkas, neetatinis gamtos apsaugos inspektorius.
Žmona Vilma, vaikai Reda, Šarūnas.
Tomas Rinkūnas

Tomas Rinkūnas (g. 1984 m.) – Lietuvos aktorius.

Biografija

2010 m. įgijo aktorinio meistriškumo magistro laipsnį Lietuvos muzikos ir teatro akademijoje (kurso vadovas – Rimas Tuminas). Nuo 2014 m. rudens – Valstybinio Vilniaus mažojo teatro aktorius. Vaidino lietuviškuose serialuose „Nemylimi“, „Svetimi“, „Pasmerkti“, „Moterų laimė“, „Moterys meluoja geriau“, „Rezidentai“, „Mano mylimas prieše“ bei „Kriminalistai“.Rimti Reikalai-Benas.
George F. Kennan

Džordžas Frostas Kenanas (George Frost Kennan, 1904 m. vasario 16 d. – 2005 m. kovo 17 d.) buvo JAV diplomatas, politologas ir istorikas, geriausiai žinomas kaip „varžymo politikos tėvas“ bei svarbi figūra Šaltojo karo pradžioje. Jis taip pat rašė istorinius veikalus apie santykius tarp Rusijos ir Vakarų pasaulio.
Penktojo dešimtmečio pabaigoje Dž. Kenano veikalai įkvėpė Trumeno doktriną, po kurios jis tapo viena ryškiausių figūrų Šaltojo karo istorijoje. Jo 1946 m. parašytoje "Ilgoje Telegramoje" buvo teigiama, jog TSRS režimas sparčiai plečiasi ir tai reikia kuo skubiau sustabdyti regionuose, kurie yra strategiškai svarbūs Jungtinėms Amerikos Valstijoms. Dž. Kenanas taip pat buvo vienas pagrindinių Maršalo plano iniciatorių.
Baris (Velsas)

Istorija

II a. minima normanų statyta tvirtovė. Iš nedidelio kaimo miestas pradėjo augti 1889 m. pastačius doką ir ėmus per Bario uostą eksportuoti akmens anglis.
Šimšė

Geografija

Šiaurėje ribojasi su Talkšos parku, rytuose su Salduvės parku ir Lepšiais, pietvakariuose su Zokniais, pietuose su Pabaliais, pietvakariuose su Pakartuvėmis, vakaruose su Kompeliu, buvusiu Rėžių kaimu ir Prūdelio tvenkiniu. Rajono pietuose 1867 m. nutiestas Liepojos-Romnų geležinkelis,

Istorija

Rėžių kaimas (dabar likusi tik gatvelė šiuo pavadinimu) žinomas nuo 1526 m., kai jis ir jo gyventojai buvo padovanoti Šiaulių bažnyčiai. 1923 m. Šimšės priemiestis, kuriame gyveno 293 vyrai ir 280 moterų priskirtas Šv. Jurgio bažnyčios parapijai.
Karų metu rajonas mažai nukentėjo, todėl dar yra išlikusių senų medinių trobelių. Po Antrojo pasaulinio karo pradėta masinė individulių gyvenamųjų namų statyba. 1970 m. pagal Vilniaus gatvę daugiabučių namų statybą pradėjo Zoknių aerodrome apsistojusių okupacinės kariuomenės aviacijos dalinių vadovybė savo karininkams. 1993 m. Rusijos kariuomenei pasitraukus iš Šiaulių butai šiuose namuose buvo pusvelčiui parduoti miesto gyventojams.
Novacai

Istorija

Iki 1912 metų kaimas ir apylinkės buvo turkų valdžioje. Nuo 1912 metų priklausė Serbijai, po Antrojo pasaulinio karo – Jugoslavijai.
Dabar kaimas yra Makedonijos teritorijoje, priskiriamas Novacio savivaldybės Bitolos Lauko rajonui, Pelagonijos regionui.
Mažiai

Istorija

XX a. pradžioje, Mažių kapinyne rasti radiniai, kurie buvo iš III–IV a. ir IX–XIII a., perduoti į Karaliaučiaus „Prūsijos“ muziejų ir tolimesnis jų likimas nežinomas, nežinoma ir tiksli kapinyno vieta.
1785 Mažiai Prūsijos dokumentuose minimi Maszen arba Jurge Dargen. XIX–XX a. pirma pusė Mažiai priklausė Šilutės apskričiai, Gaidelių valsčiui, Verdainės parapijai. 1925 m. kaimas valdė 235 ha žemės.
Mažiuose gimė Mažosios Lietuvos kultūros veikėjo, rašytojo Vilhelmo Storostos-Vydūno prosenelis Kristupas Storastas (g. 1760; palaidotas Mažių kapinėse, kuriose ilsisi ir daugiau jų giminaičių palaikų), jo senelis Dovydas Storastas, diakonė Erdmė Nelaimiškytė (1838).
Po Antrojo pasaulinio karo Mažiai priklausė Jonaičių apylinkei, dabar – Šilutės seniūnijai (nuo 1997).
1997 kaime buvo 17 ūkių, 2003 galvijus laikė 13 ūkių (57 vienetus).
Givis Kvaracchelija

Biografija

2005 m. debiutavo Gruzijos rinktinėje. 2005–2008 m. žaidė FBK Kaunas komandoje, su kuria dukart tapo Lietuvos čempionu.
Žvėrtakiai

Žvėrtakiai (angl. therianthrope, „teriantropai“) – fantastinių būtybių klasė. Tai žmonės, kurie gali virsti žvėrimis, arba kartais žvėrys, kurie gali virsti žmonėmis.

Etimologija

Terminas žvėrtakys, ko gero, pirmą kartą buvo panaudotas 1992 m. išleistoje Karių ir magų taisyklių knygelėje. Terminas sukurtas pagal analogiją su vilktakiu. Iš vilkolakio pavadinimų (vilkolakis, vilkatas, vilktakas, vilktakis, vilktakys) po konsultacijos su leksikologu buvo parinktas vilktakys ('bėgiojantis vilku'; vilkas + *tek- 'bėgioti') ir pagal jį padarytas bendras terminas žvėrtakys.
Tarptautinis atitikmuo yra teriantropas (angl. therianthrope), kilęs iš gr. thērianthrōpos 'žvėriažmogis' (thēri- 'žvėris' + anthrōpos 'žmogus'). Tiesa, teriantropas dažnai reiškia ne žvėrtakį (būtybę, kuri keičia pavidalą iš žmogaus į žvėrį ir atvirkščiai), o žmoginę chimerą – būtybę, kurios dalis kūno yra žmogaus, o dalis – kitokio gyvūno.

Žvėrtakiai kultūroje

Žvėrtakiai nuo seno žinomi įvairių tautų mitologijoje, jie pavaizduoti senovinėse urvų tapyboje.
Tarptautinis terminas teriantropija, kuriuo apibūdinamos Azijos ir Europos tautų folklore žinomos gyvūnų tranformacijos, buvo pavartotas ne vėliau kaip 1901 m. Šiuo terminu buvo vadinami dvasinis tikėjimas apie gyvūnų transformacija 1915 m. Yra duomenų, kad šis terminas gali būti naudotas dar XVI a. vienoje baudžiamojoje byloje, sietoje su spėjamais vilkolakiais.
Religijų istorikas ir etnologas Mircea Eliade teigė, kad tikėjimai apie gebėjimą transformuotis į gyvūnus buvo plačiai paplitę.
Žinomiausia žvėrtakystės forma yra vilktakystė – likantropija. Taip pat žinomos yra šuntakystė (angl. cynanthropy) ir kattakystė (ailuranthropy). Terminą cynanthropy 1901 m. naudojo kalbant apie kinų mitus, kuriuose žmonės virsta šunimis, šunys tampa žmonėmis, kuriuose minimi seksualiniai santykiai tarp žmonių ir šunų.

Žvėrtakystė ir psichiatrija

Dalis žmonių su psichikos sutrikimais tiki esantys pusiau žvėrys (tai vadinama klinikine likantropija), kas kartais susiję su rimtomis psichozėmis. Neretai klinikinė likantropija siejama su afektiniais ir šizofreniniais psichikos sutrikimais.

Žvėrtakystė ir fantastika

Vienokios ar kitokios žvėrtakystės formos ir jos priežastys minimos įvairiuose fantastikos kūriniuose. Pvz., žvėrtakystė užima svarbią vietą Polo Andersono romane „Operacija Chaosas“.

Žvėrtakystė ir vaidmenų žaidimai

Žvėrtakystė yra gana plačiai naudojama maginės fantastikos vaidmenų žaidimuose, pvz., „Dungeons and Dragons“, „Advanced Dungeons and Dragons“, „Kariai ir magai“, kuriose aprašyti įvairūs žvėrtakių variantai.
„Dungeons and Dragons“ žaidimo pabaisyne „A Practical Guide to Monsters“ minima, kad anglų kalboje terminu lycanthrope vadinamos įvairios kūnamainės būtybės, o toliau rašoma „Geresnis žodis šiai fantastinių būtybių grupei vadinti yra therianthrope“ (liet. žvėrtakys).
Gremlinas

Gremlinas (angl. gremlin) – anglų folkloro mitinė būtybė, dažnai vaizduojama siejant su mechanizmais, ypač su lėktuvais.
Gremlinų kilmė siejama su lakūnų mitais, kuriuose buvo tvirtinama, kad gremlinai pakenkę lėktuvams. John W. Hazen teigia, kad „kai kurie“ žmonės kildina gremlino pavadinimą iš senosios anglų kalbos gremian reiškiančio „erzinti“. Po Antrojo pasaulinio karo dėl savo panašumo įvairios fantastinės būtybės buvo įvardinamos gremlinais.