google/wiki40b huggingface dataset:
Robertas Dargis

Biografija

1978 m. baigė Mažeikių 3-ąją vidurinę mokyklą. 1978–1983 m. studijavo Vilniaus inžineriniame statybos institute (dab. VGTU), inžinierius statybininkas. 1979–1983 m. Kruonio hidroakumuliacinės elektrinės (KHAE) statybos darbų vykdytojas. 1983–1987 m. Kaišiadorių HAE statybos valdybos darbų vykdytojas. 1987–1992 m. VĮ „Aras“ darbų vykdytojas, aikštelės viršininkas, komercijos direktorius. 1992–1993 m. eksperimentinio projektavimo ir statybos susivienijimo „Monolitas“ generalinio direktoriaus pavaduotojas gamybai. Nuo 1993 m. UAB „Eika“, užsiimančios nekilnojamojo turto plėtra ir investicine veikla, generalinis direktorius. Įmonių grupės „EIKA“ įkūrėjas bei valdybos pirmininkas.
1999–2000 m. Rolando Pakso Vyriausybės konsultantas būsto ir komunalinio ūkio klausimais.  2000–2001 m. R. Pakso Vyriausybės kancleris.  2000–2007 m. Pilietinės visuomenės instituto valdybos narys. 2001–2003 m. neetatinis prezidento Valdo Adamkaus patarėjas. 2003–2004 m. VGTU dėstytojas. 2007–2008 m. neetatinis premjero Gedimino Kirkilo patarėjas darnios plėtros klausimais.
2001–2013 m. Lietuvos buriuotojų sąjungos prezidentas, nuo 2013 m. viceprezidentas strateginiam vystymui.  Vienas iš „Ambersail“ projekto iniciatorių. 2006–2010 m. dalyvavo projekte Nacionalinė pažangos premija, premijos komiteto narys. Nuo 2006 m. Lietuvos statybininkų asociacijos prezidiumo narys. Nuo 2006 m. Lietuvos nekilnojamojo turto asociacijos prezidentas. Nuo 2012 m. Lietuvos pramonininkų konfederacijos prezidentas.
Vilniaus akademijos spaustuvė

Vilniaus akademijos spaustuvė – didžiausia ir svarbiausia Lietuvos Didžiosios Kunigaikštijos poligrafijos įmonė, veikusi 1575–1805 m.

Istorija

Vilniaus akademijai spaustuvę 1586 m. padovanojo Mikalojus Kristupas Radvila Našlaitėlis, kuris 1576 m. iš Brastos perkėlė savo tėvo Mikalojaus Radvilos Juodojo spaustuvę, spausdinusią evangelikų reformatų literatūrą.
Spaustuvė turėjo raidžių liejyklą, knygrišyklą, knygyną ir biblioteką. Iš pradžių dirbo 4, o 1773 m. – 24 žmonės, buvo 8 spausdinimo mašinos (5 spausdinimo staklės, 1804 m. – 11 staklių). 1805 m. spaustuvę nupirko Juozapas Zavadskis.

Veikla

Spaustuvė spausdino universitetui ir jam priklausiusioms mokykloms bei Lietuvos Didžiosios Kunigaikštijos gyventojams skirtą literatūrą. Išleista apie 3270 leidinių lotynų, lenkų, latvių, prancūzų, rusų, graiką, italų, vokiečių, lietuvių kalbomis, tarp jų 143 knygos. Čia išspausdintos pirmosios Didžiojoje Lietuvoje knygos lietuvių kalba. Nuo 1737 m. leido kalendorius, 1757 m. akademija gavo leidimą spausdinti laikraščius. 1760 m. pasirodė pirmasis Lietuvos laikraštis „Kurjer Litewski“, ėjęs iki 1763 m. Spaustuvėje taip pat buvo spausdinami leidinio priedai bei laikraščiai „Wiadomości Literackie“ (1760–1763 m.), „Gazety Wilenskie“ (1764–1793 m.), „Gazeta Narodowa Wilenska“ (1794 m.) „Gazeta Litewska“ (1804–1805 m.)
Alternatyva (laikraštis)

Alternatyva – Visagino laikraštis, rusų kalba ėjęs 1990–1996 m. Iki 1991 m. penkiolikto numerio „Alternatyva“ buvo vilniškio savaitraščio „Soglasije“ („Santarvė“) priedas.
Tai pirmasis gyvenvietės periodinis leidinys, alternatyvus iki tol ėjusiems sovietiniams ir prosovietiniams laikraščiams. Kai kurių skaitytojų nuomone, keletą metų tai buvo demokratiškiausias Visagino laikraštis, spausdinęs straipsnius politinio, ekonominio ir kultūrinio gyvenimo temomis.

Tiražas ir periodiškumas

„Alternatyva“ pasirodydavo du kartus per savaitę.
Tiražas: 1990 m. – 1200 egz., 1992 m. – 2500 egz., 1994 m. – 4200 egz.

Šaltiniai

A. Kavaliauskas „Visaginas: istorijos fragmentai, 1972–2002“, 2003 m.
Gendžė

Pavadinimo kilmė

Miesto vardo kilmė nėra aiški. Populiaresnė versija teigia, kad tai kilo iš vidurio iranėnų žodžio ganj („brangenybė, lobis“), nors kita teigia, kad nuo azerbaidžaniečių žodžio genç („jaunas“).

Istorija

Miestas įkurtas V amžiuje pr. m. e. XII–XIII a. buvo stambus Azerbaidžano prekybos, amatų ir kultūros centras. 1235 m. miestą sugriovė Mongolų imperijos kariuomenė. Nuo 1606 m. priklausė Persijai. XVIII a. buvo Gendžės chanato centras. 1804 aneksavo Rusijos imperija. Nuo 1804 m. iki 1918 m. vadintas Jelizavetpoliu. 1868 m. tapo gubernijos centru. 1918 m. buvo laikinoji Azerbaidžano sostinė. 1935–1989 m. laikotarpiu pervadintas į Kirovabadą sovietų funkcionieriaus S. Kirovo (1886–1934 m.) garbei. Po Antrojo pasaulinio karo tapo pramonės centru.

Architektūra

Gendžės XI a. geležiniai miesto vartai XII a. buvo pervežti į Gelati vienuolyną, dalis jų įmūryta į vienuolyno sieną. Miesto centre išliko Imazada mauzoliejus, aplink jį – mečetės ir vienuolynas. Gei Imamo kulto kompleksas (XIV–XVII a.), Džuma mečetė (XVII a.), rotušė.
Socialistinis moterų internacionalas

Socialistinis Moterų Internacionalas (SIW, angl. Socialist International Women:, pranc.: L'Internationale socialiste des Femmes, isp. La Internacional Socialista de Mujeres:) – tarptautinė moterų organizacija.
Įkurtas 1978 m. vietoje 1948–1954 m. veikusio Tarptautinio moterų socialisčių komiteto ir 1955–1978 m. veikusios Tarptautinės moterų socialdemokračių tarybos. Jungia 69 partijas, Socialistų Internacionalo (SI) nares.
Struktūra atitinka SI struktūrą, suvažiavimai vyksta ten pat ir tuo pačiu metu, kaip ir SI kongresai. Be to, reguliariai, 2 kartus per metus vyksta SIW Biuro posėdžiai. Biuro narėmis be pirmininkės ir Generalinės sekretorės yra 13 partijų atstovės, renkamos suvažiavime. SIW aktyviai bendradarbiauja su Jungtinėmis Tautomis ir UNESCO.
Pagrindiniai siekiai išdėstyti 1983 m. ir 1986 m. „Veiksmų programose“. Siekia lygių galimybių ir lygių teisių visose sferose, moterų užimtumo padidinimo, lygaus atlyginimo, moterų padėties šeimose padidinimo. Kontroliuoja, kaip laikomasi tarptautinių sutarčių ir koncepcijų moterų klausimu. Rengia SI dokumentus apie moterų problemas, siekia didesnio moterų dalyvavimo visose politinėse institucijose. SIW iniciatyva 1976–1985 metai buvo paskelbti „moterų dešimtmečiu“.
Iki 1986 m. SIW leido specialų biuletenį „Socialistinis moterų internacionalas“, vėliau jis buvo prijungtas prie SI žurnalo „Socialist affaires“. Adresas: Socialist International Women, Maritime House, Old Town, London SW4 0JW, Great Britain.
SIW narė yra ir Lietuvos socialdemokračių moterų sąjunga.
Nociūnai

Aplinkinės gyvenvietės

Medekšiai – 2,5 km
Jagminai – 1 km
Slikiai – 2 km
Pėdžiai – 1,5 km
Kuigaliai – 4,5 km
Barbadoso vėliava

Barbadoso vėliava – trispalvė, vienodo pločio vertikalių juostų su dviem ultramarino spalvos juostomis, atskirtomis geltona juosta viduryje. Geltonos juostos viduryje – juoda trišakio viršūnė.
Trišakio viršūnė, arba „lūžęs trišakis“, simbolizuoja Barbadoso nepriklausomybę nuo Jungtinės Karalystės (kolonijiniame herbe buvo pavaizduotas visas trišakis), o kiekviena šaka vaizduoja demokratijos kryptį. Ultramarino spalvos juostos simbolizuoja vandenyną ir dangų, o auksinė juosta – Barbadoso smėlį.
Valstybinė Barbadoso vėliava buvo oficialiai patvirtinta 1966 m. lapkričio 30 d., pirmąją salos nepriklausomybės dieną.
Osvaldas Dirsė

Biografija

1978 m. baigė Joniškėlio žemės ūkio technikumą, agronomas.
Ūkininko G. Domino ūkio agronomas, 2008–2012 m. Seimo nario Petro Luomano padėjėjas-sekretorius.
Lietuvos krikščionių demokratų partijos, partijos Lietuvos krikščionys demokratai, Tėvynės sąjunga - Lietuvos krikščionys demokratai Panevėžio rajono skyriaus narys.
Nuo 2007 m. Panevėžio rajono savivaldybės tarybos narys. 
Lietuvos jaunųjų ūkininkų raitelių sąjungos tarybos narys, Panevėžio raj. jaunųjų ūkininkų klubo pirmininkas. Sutuoktinė Zita, vaikai Fausta, Raminta, Evaldas, Venantas.
Romualdas Kašuba

Romualdas Kašuba (g. 1931 m. kovo 23 d. Kaune) – Lietuvos inžinierius mechanikas, daktaras, JAV lietuvių bendruomenės veikėjas.

Biografija

1944 m. pasitraukė į Vokietiją, 1948 m. persikėlė į JAV. 1957 m. baigė Ilinojaus universitetą. 1962 m. daktaras. 1999 m. Lietuvos mokslų akademijos užsienio narys.
1962–1968 m. Ohajo valstijos Klyvlendo „TRW“ korporacijos Kosmoso tyrinėjimo sistemų modeliavimo, medžiagų atsparumo ir dinamikos skyriaus vedėjas. 1964–1986 m. dėstė Klyvlendo universitete, 1978–1985 m. Mechaninės inžinerijos katedros vedėjas, 1985–1986 m. Inžinerijos doktorantūros programų direktorius, nuo 1972 m. profesorius. Nuo 1986 Šiaurės Ilinojaus universiteto Inžinerijos ir inžinerijos technologijų fakulteto įkūrėjas bei dekanas, jo garbei 2011 m. pavadinta viena iš universiteto auditorijų. 1989–1996 m. Vytauto Didžiojo universitete Atkuriamojo senato narys. Dalyvauja JAV lietuvių bendruomenės veikloje. 1998 m. suteiktas Kauno technologijos universiteto Garbės daktaro laipsnis.

Mokslinė veikla

Tyrimų sritis – kosmosas, jėgos perdavimas, didžiųjų vėjo elektros generatorių tobulinimas, konstrukcijų projektavimo metodika. Skaitė paskaitas Japonijoje, Lietuvoje, Kinijoje, Australijoje, Vokietijoje.
Cheminė technologija

Cheminė technologija – mokslas, tiriantis cheminius procesus, kuriais iš įvairių žaliavų gaunami vartojimo produktai ir gamybos priemonės. Atsirado XVIII a. II pusėje, pradėjus tobulinti neorganinių rūgščių, jų druskų ir šarmų gamybą, ieškoti naujų šių medžiagų gamybos būdų.

Cheminės technologijos raida Lietuvoje

Lietuvoje pradžia laikoma 1922 m. Tada Vilniaus universitete įkurta katedra (vadovavo Viltoldas Kraševskis), Lietuvos universitete – organinės chemijos technologijos katedra (vedėjas Jonas Šimkus), vėliau – neorganinės chemijos technologijos katedra (vedėjas Pranas Jodelė); 1930 m. šios Vytauto Didžiojo universiteto katedros sujungtos į cheminės technologijos katedrą.
Chemikai technologai tyrė Lietuvos mineralines žaliavas ir jų panaudojimą statybinėms medžiagoms gaminti (Pranas Jodelė, Adolfas Damušis), durpynus (Jurgis Vidmantas). Susikūrus VU Chemijos fakultetui, 1949 m. įkurta techninės chemijos katedra (1953–1960 m. sujungta su kitomis katedromis; 1960–1971 m. katedra).
Vilniaus universitete 6-to dešimtmečio pradžioje ištirta tirpiųjų druskų išskyrimas iš dolomitų, Stoniškių opokos ir Šlavės upelio molis, kurie panaudoti mineralinėms alyvoms ir aliejui gryninti. Tirtas bitumų išskyrimas ir sausoji distiliacija (Elena Čižiūnaitė, Jeronimas Kudaba).
Tyrimai daromi Kauno politechnikos instituto fakultete. Patobulinta mėsos gamybos su kraujo priedais technologija (Jonas Vitkus). Sukurta miltinių gaminių su sausomis išrūgomis gamybos technologija (Skolastika Sūdžienė). Ištirta fermentinių sūrių su mikroelemantais gamyba (Juozas Bernatonis). Ištirta vietinių rišamųjų medžiagų gamybos technologija (Julius Mituzas, Vladas Sližys).
Juskaranas

Istorija

Įkurtas 1730 m., XVIII–XIX a. Juskaranas buvo kalnakasybos gyvenvietė. 1869 m. įkūrus El Paraiso departamentą, Juskaranas tapo jo centru. 1979 m. miestas paskelbtas šalies istoriniu paminklu dėl išlikusios architektūros, senovinių kasyklų.
Pavadinimas Juskaranas vietine kalba reiškia „Gėlių namo vieta“.
Jugorionokas

Istorija

Jugorionokas įkurtas 1940 m. kaip prieplauka ir prekių tiekimo bazė. Miesto tipo gyvenvietės statusas suteiktas 1978 m.
Vlasenica

Gyventojai

12 349 gyventojai, pagal 2013 m. surašymą. 
Didžioji dalis gyventojų yra serbai. Jie sudaro du trečdalius gyventojų. Likęs trečdalis – bosniai. Iki karo daugiau nei pusė (55%) gyventojų buvo bosniai.
Latvijos šachmatų federacija

Latvijos šachmatų federacija (LŠF; latv. Latvijas šaha federācija) – Latvijos šachmatų sporto organizacija, vienijanti šachmatų profesionalus ir mėgėjus. Atstovauja Latvijai Tarptautinėje šachmatų federacijoje (FIDE). Organizuojami čempionatai: Latvijos vyrų šachmatų čempionatas, Latvijos moterų šachmatų čempionatas, Latvijos komandų šachmatų čempionatas ir kiti.
Latvijos šachmatų federacijos prezidentas – Pēteris Šmidre.
Ilgaplaukis kolis

Ilgaplaukiai koliai, dar vadinami Škotijos aviganiais - tai vidutinio dydžio šunų veislė, išvesta ganymui. Ji gerai žinoma dėl autoriaus Albert Payson Terhue novelės "Lesė", pagal kurią vėliau buvo kuriami ir filmai.

Temperamentas

Tai protingas ir draugiškas šuo, kuriam patinka dirbti. Lengvai pasiduoda dresūrai. Kailį reikia šukuoti dažnai, kad jis gerai atrodytų, bet jis nereikalauja didelės priežiūros. Ilgaplaukiai koliai yra ramūs šunys, bet lauke tampa aktyvesni, laksto aplink šeimininką ir dūksta. Jie vidutinio dydžio šunys, todėl tinkami laikyti ir bute. Ganymo instinktas kai kuriems šunims vis dar labai stipriai išreikštas, o kai kuriems ne taip stipriai. Ilgaplaukiai koliai yra labai ištikimi, saugo savo šeiminiką ir yra geri vaikams, todėl jie geri šeimos šunys.
Krikštatėvis (romanas)

Siužetas

Knyga atvirai pasakoja apie italų mafijos tėvo Vito Korleonės išgyvenimus pavojingame Niujorko mieste, kurį valdo mafijos šeimos. Pasakojimas prasideda tuo metu, kai vyksta mafijos boso dukros vestuvės ir įvairiausi žmonės, žinodami seną Sicilijos prietarą, kad būtina įvykdyti bet kokį kito žmogaus norą per savo dukros vestuvės, prašo įvairiausių dalykų, kuriuos gali padaryti tik mafija. Kiek vėliau pasakojama apie nesutarimus tarp kelių šio miesto šeimų. Vėliau Vitas Korleonė yra pašaunamas ir visur kyla neįtikėtina įtampa. Jauniausias šeimos sūnus Maiklas imasi iniciatyvos ir bando atkeršyti užpuolikams. Jis nužudo pagrindinį žmogžudystės užsakovą bei korumpuotą policininką. Žinodamas, kad dabar jo ieško visos specialios saugumo pajėgos, Maiklas pabėga į Italiją, atgal į gimtąjį Korleonės miestelį, palikęs savo šeimą bei merginą. Įtampa Niujorke po truputį slūgsta, tačiau netikėtai nužudomas Maiklo brolis Santinas, todėl jis po kelerių metų grįžta atgal į Ameriką, kad sunaikintų svarbiausius savo priešus. Maiklas užsako Emilio Barzinio, vieno iš mafijos nario nužudymą ir taip atkeršija už savo brolį. Knyga pasibaigia liūdnomis nuotaikos, nes mafijos galva Vitas Korleonė sulaukęs brandaus amžiaus miršta savo namų kieme nuo širdies smūgio.

Kompiuteriniai žaidimai

Pagal knygą taip pat buvo išleisti jau 3 kompiuteriniai žaidimai, kuriuose žaidėjas tapo vienu iš šeimos „kareivių“. Pirmasis žaidimas prekyboje pasirodė 2006 metais ir buvo tiesiogiai susietas su knygos istorija. Antrasis žaidimas, išėjęs 2009 metais, pasakojo jau kitą istoriją, tačiau jame liko vienas pagrindinių knygos veikėjų – Maiklas Korleonė.
Georg Hackl

Georgas Haklas (vok. Georg Hackl; g. 1966 m. rugsėjo 9 d., Berchtesgadene) – buvęs rogučių sportininkas iš Vokietijos ir olimpinių žaidynių bei pasaulio čempionas.
G. Haklas laimėjo savo pirmąjį olimpinį medalį 1988 m. žiemos olimpinėse žaidynėse Kalgaryje. Aukso medalį jis pelnė 1992, 1994 ir 1998 m. žiemos olimpiadose. Pastarojoje jis pelnė aukso medalį baigęs visas rungtis greičiausiu laiku; pirmasis istorijoje tai padaręs sportininkas.
G. Haklas baigė rogutininko karjerą po 2006 m. žiemos olimpinių žaidynių ir tapo treneriu. Dabar jis treniruoja Felix Loch, Natalie Geisenberger, Tobias Wendl ir Tobias Arlt.
2013 m. G. Haklas buvo išrinktas į Tarptautinės rogučių sporto federacijos šlovės muziejų (angl. International Luge Federation’s Hall of Fame).
Nalanda

Istorija

Universitetas įkurtas V a. pirmoje pusėje. Jis suklestėjo valdant Guptų dinastijai. Po jos Palos imperijos valdovai toliau globojo šią įstaigą. Apie Nalandą rašė garsus VI a. kinų budistas keliautojas Xuanzangas. Universitete dėstė 2 tūkst. mokytojų, mokėsi 10 tūkst. studentų, jam priklausė devynaukščiai pastatai, 6 šventyklos ir 7 vienuolynai, bibliotekoje buvo saugoma šimtai tūkstančių knygų. Pasak Xuanzang, norintiems studijuoti universitete buvo taikoma ankstyvųjų stojamųjų egzaminų praktika: atvykėliams diskusijų metu buvo užduodami sudėtingi klausimai. Nesugebėję į juos atsakyti nebeturėdavo minties prisijungti prie šios įstaigos.
1193 m. universitetas buvo sugriautas įsiveržus tiurkų kariuomenei, siekusiai ginklo jėga įvesti islamą. Tūkstančiai vienuolių buvo sudeginti gyvi arba nukirsdinti, sudeginta turtinga biblioteka. Po šių įvykių budizmas Indijoje išgyveno nuosmukį. Daugelis budistų vienuolių gelbėdamiesi bėgo į Nepalą ir Tibetą. 1351 m. Tibete atsirado tokio pat pavadinimo mokslo centras. IX–XII a. susiformavo Tibeto budizmo tradicija mokytojų iš Nalandos dėka. Jie suformulavo pagrindinius Mahajanos principus, kuriais vėliau rėmėsi dauguma Tolimųjų Rytų budizmo mokyklų, taip pat kai kurios idėjos rado pritaikymą Theravados mokyme.
Nalandos universitete buvo knygų perrašymo dirbtuvės, taip pat veikė budizmo dailės ir bronzinės skulptūros dirbtuvės. Tikėtina, kad Nalandoje buvo sukurti budizmo dievybių vaizdavimo Vadžrajanos mokyklos kanonai, kuriuos nuo islamo nešėjų bėgę vienuoliai vėliau perteikė Nepalo ir Tibeto mene.
Gembė

Gembė arba kronšteinas (vok. kragstein – atsikišęs akmuo) – konstrukcinis elementas architektūroje ir technikoje. Iš sienos išsikišusi atrama pastato ar įrenginio dalims arba puošybiniams elementams laikyti.

Naudojimas

Dažniausiai gembės daromos iš metalo, akmens, gelžbetonio, kartais medžio. Architektūroje jos neretai profiliuojamos ar dekoruojamos. Architektūroje naudojamas nuo seniausių laikų. Technikoje gembės naudojamos tvirtinti įvairių įrenginių detales ir mazgus. Gembės taip pat labai plačiai naudojamos tvirtinti įvairią standartinę ir papildomą įrangą prie automobilio kėbulo.
Svečias (savaitraštis)

Sweczas – laikraštis, kas nedelę 1 kartą išleidziamas knygutės formate evangeliškiems Liuteriško tikėjimo žmonėms – evangelikų liuteronų savaitraštis, ėjęs 1911–1914 m. Žemaičių Naumiestyje.

Istorija

Laikraštis leistas gotišku šriftu. Leido ir redagavo Frydrichas Megnis (1873–1950 m.). Leidinėlis skirtas evangelikų bendruomenei tikybos reikalams. Išleisti 184 numeriai.
Krikštonių piliakalnis

Piliakalnis

Piliakalnio stačiašlaitė kalva yra į šiaurę nuo kaimo, 0,85 km į šiaurės rytus nuo kelio Krikštonys-Seirijočiai, Angos kairiajame krante. Šlaitai statūs, 14–15 m aukščio. Aikštelė ovali, 10x12 m dydžio. Vakarinėje pusėje piliakalnį nuo kitų aukštumų skiria griovys. Aikštelę juosia 0,8 m aukščio ir 6,5 m pločio, vakariniame krašte – 5 m aukščio ir 23 m pločio pylimas. Jo viršus grįstas akmenimis. Piliakalnio vakarinėje papėdėje yra 0,7 ha ploto senovinė gyvenvietė. Ji ilgą laiką buvo ariama, todėl kultūrinis sluoksnis suardytas. Piliakalnio su gyvenviete plotas 1,83 ha.

Tyrimai

Piliakalnio žvalgomuosius archeologinius tyrimus 1954 m. ir 1962 m. atliko Lietuvos istorijos institutas, 1989 m. tyrė Mokslinės metodinės kultūros paminklų apsaugos tarybos archeologai Pranas Kulikauskas, Rimutė Rimantienė, Eugenijus Ivanauskas.
Gyvenvietėje aptiktas iki 0,4 m storio kultūrinis sluoksnis. Rasta lipdytos brūkšnuotu ir grublėtu paviršiumi keramikos, geležies šlako. Piliakalnis ir gyvenvietė datuojami I tūkstantmečiu-XIII amžiumi.

Aplinkiniai piliakalniai

Prelomčiškės piliakalnis 20 km
Obelijos piliakalnis 9 kmŽilvės piliakalnis 7,5 km
Dirmiškių piliakalnis 5 kmNemunaičio piliakalnis 11 kmPaserninkų piliakalnis 9 km
Paliūnų piliakalnis 13 kmKrištapiškių piliakalnis 5 kmVainiūnų piliakalnis 5 kmČerniauskų piliakalnis 18 km
Druskininkėlių piliakalnis 17 kmRadyščiaus piliakalnis 12 km
Praslenas

Praslenas (angl. Praslin) – antra pagal dydį (po Mahės) sala Seišelių salyne. Išsidėsčiusi 44 km į šiaurės rytus nuo Mahės. Plotas 38 km². 6500 gyventojų. Salą sudaro du rajonai: Baie Sainte Anne ir Grand' Anse. Svarbiausios gyvenvietės – Baie Ste Anne, Anse Volbert ir Grand Anse.
Koordinatės: 4°19′S 55°44′E
Salos pamatas kristalinis (sudarytas iš granito). Centrinę Prasleno dalį dengia tropiniai miškai. Jiems būdinga endeminė gyvūnija ir augalija. Tik čia sutinkamas Hypsipetes crassirostris paukštis ir juodoji papūga. Salos centre yra Valee de Mai gamtos rezervatas. Čia auga Lodoicea maldivica ir orchidėjos.
Praslene yra oro uostas, iš kurio vyksta skrydžiai į kitas salyno salas. Yra kelios prieplaukos. Praslene išvystytas turizmas, pakrantėse yra viešbučių.
Praslenas ilgą laiką buvo piratų ir arabų pirklių sustojimo punktas. 1744 m. Lazare Picault salą pavadino „Palmių sala“. 1768 m. pervadinta César Gabriel de Choiseul, duc de Praslin garbei.
Kazimieras Vaišvilas

Biografija

1958 m. baigė Lietuvos veterinarijos akademiją, veterinarijos gydytojas.
Lietuvos ūkininkų sąjungos Šiaulių skyriaus pirmininkas, Kredito unijos „Žemdirbio gerovė“ valdybos pirmininkas – administratorius.
1988 m. aktyvus Lietuvos Persitvarkymo sąjūdžio dalyvis, 1993 m. Tėvynės sąjungos Šiaulių rajono skyriaus narys, skyriaus tarybos narys.
1995–1997 m., 1997–2000 m. ir nuo 2007 m. Šiaulių rajono savivaldybės tarybos narys.
Sutuoktinė Emilija.
SkyOS

Istorija

SkyOS buvo Robert Szeleney ir savanorių daugiau kaip dešimt metų kurta operacinė sistema. SkyOS išpopuliarėjo 2004 m., kai Robert Szeleney išleido penktąją versiją. Po šios populiarumo bangos operacinė sistema smarkiai pasikeitė. Robert Szeleney nusprendė padaryti SkyOS uždarojo kodo. Norintiems išbandyti SkyOS reikėjo sumokėti 30 eurų. Vėliau „SkyOS 5.0“ buvo pavadinta tiesiog „SkyOS“.

Branduolys

Branduolys palaiko DMA, ATAPI, ir ATA/SATA jungtis, taip pat USB.

SkyFS

SkyOS naudojama SkyFS failų sistema sukurta OpenBFS pagrindu. Taip pat gali veikti su FAT 32/16/12 ir ISO9660 failų sistemomis.

Greita paieška

Padedant SQL duomenų bazei SkyFS failų kataloge galima greitai rasti failus.

Programinė įranga

SkyOS naudojamos kūrėjų sukurtos programos, tokios kaip SkyOS elektroninio pašto programa SkyOS mail, FTP protokolo programa Skyftp, bendravimui skirta programa Scribis. Taip pat naudojamos nemokamos programos, tokios kaip Mozilla Firefox, Blender, Pixel, Nvu, SDL.
Hussein Ahmed Salah

Biografija

Hussein Ahmed Salah gimė Ali Sabihe. Dalyvavo 1984 m. vasaros olimpinėse žaidynėse, kaip vienas iš trijų pirmųjų Džibučio atstovų olimpiadoje. Sportininkas pasiekė 20 vietą. 1988 m. vasaros olimpinėse žaidynėse Hussein tapo pirmuoju Džibučio sportininku iškovojusiu medalį – maratono rungtyje sportininkas pelnė bronzą. Atletas dalyvavo 1992 m. ir 1996 m. olimpiadose, bet jose pasiekė tik 30 ir 42 vietas.
Pasaulio lengvosios atletikos čempionatuose sportininkas 1987 m. ir 1991 m. iškovojo sidabro medalius.
Antanas Pranas Daniliauskas

Antanas Pranas Daniliauskas (1876 m. sausio 2 d. Sintautai – 1941 m. gruodžio 31 d. Rešiotai, Kansko rajonas, Krasnojarsko kraštas) – Lietuvos mokytojas, švietėjas, draudžiamosios lietuviškos spaudos platintojas.

Biografija

Pradžios mokslus ėjo Sintautų pradinėje mokykloje, juos tęsė Marijampolės gimnazijoje. Nuo 1895 m. studijavo Sankt Peterburgo universiteto Filologijos fakultete. Priklausė lietuvių studentų draugijai. Bendradarbiavo draudžiamojoje lietuvių spaudoje. Prasidėjus „Sietyno“ bylai žandarai kratė jo butą Sankt Peterburge, rado lietuvių studentų draugijos bibliotekėlę – 16 lietuvių knygų ir laikraščių bei straipsnio „Varpui“ rankraštį. 1897–1898 m. ir 1899–1901 m. kalintas Sankt Peterburgo ir Kalvarijos kalėjimuose, vėliau metus gyveno tremtyje Taline. 1903 m. baigė Kazanės universitetą. Negalėdamas gauti darbo Lietuvoje, dirbo Rusijoje.
1918 m. grįžo į Lietuvą. Naumiestyje įkūrė progimnaziją. 1919 m. vienas iš Marijampolės mokytojų seminarijos steigėjų, iki 1923 m. jos direktorius. 1923–1928 m. ir 1934–1940 m. Marijampolės Rygiškių Jono gimnazijos direktorius, 1928–1932 m. Švietimo ministerijos departamentų direktorius, 1932–1934 m. ministerijos generalinis sekretorius. 1941 m. su šeima ištremtas į Sibirą. Mirė badu.
Kazys Almenas (1935)

Biografija

1944 m. su tėvais pasitraukė į Vokietiją, 1949 m. persikėlė į JAV. Nebraskos ir Nortvesterno universitetuose studijavo branduolinę inžineriją. 1957 m. baigė Nebraskos universitetą. 1968 m. Varšuvoje apsigynė fizikos mokslų daktaro disertaciją. Nuo 1969 m. Merilendo universiteto profesorius.
„Santaros-Šviesos“ federacijos narys, nuo 1966 m. lankėsi Lietuvoje. Po Neprikausomybės atkūrimo dirbo Lietuvos energetikos institute. 1992 m. jo iniciatyva įkurta Ignalinos AE saugos analizės grupė.

Kūryba

Novelėse vaizduojama amerikiečių ir lietuvių išeivių buities kasdienybė, jaunų žmonių tarpusavio santykiai. Parašė istorinių nuotykių, detektyvinių romanų. 1992 m. įkūrė leidyklą „Literrae universitatis“, Vytauto Didžiojo universitete organizavo vadovėlių aukštosioms mokyklos vertimą ir leidybą. Nuotykių romanų, vaizduojančių Lietuvos senovę, „Skomanto“ serijos organizatorius ir vienas autorių.