Gioachino Greco

Jaunystė

Grekas buvo dar vadinamas kalabriečiu, pagal provinciją iš kurios jis buvo kilęs. Jo tėvai buvo neturtingi valstiečiai, tad Grekas negavo gero išsilavinimo. Jis anksti paliko namus ir pragyvenimui užsidirbdavo, žaisdamas šachmatais ir rašydamas šachmatų žaidimo rinkinius. Apie jo ankstyvąją jaunystę nedaug kas žinoma. Pirmosios žinios žinomos tik iš gyvenimo Romoje.

Mokymasis

Grekas susipažino su šachmatais iš Ruy Lopeso ir Alesandro Salvio knygų. Sicilijos dvasininkas ir žinomas šachmatininkas Don Marianas (Don Mariano) pastebėjęs, kad Grekas greitai tobulėja, pasikvietė jį į savo namus ir mokė žaidimo paslapčių. Grekas taip greitai įsisavindavo žinias, kad netrukus beveik pasivijo savo mokytoją.
1619 m. pradėjo rašyti apie šachmatų žaidimą savo įžymiuosius rankraščius. Taip Grekas tapo pirmuoju žinomu šachmatų profesionalu.

Kelionės po Europą

1621 m. D. Grekas keliavo po Europą. Kelionių metu už atlyginimą žaisdavo su vietiniais žaidėjais bei vesdavo šachmatų pamokas. Jis lankėsi karaliaus Henriko II dvare, Nansi, Lotaringijos hercogo dvare, kur hercogui padovanojo savo rankraščio apie šachmatus kopiją. Paryžiuje žaidė su stipriausiais miesto šachmatininkais: Isaku Arnauldu, de Korbeviliu (de Corbeville), hercogu Enriku Nemura (Enrico Idi Savoia-Nemours) ir Šamonu de la Saliu (Chaumont de la Salle) ir juos įveikė. 1622 m. Gijomas Ancelis (Guillaume Polydore Ancel) išvertė padovanotą Lotaringijos hercogui rankraštį į prancūzų kalbą.
D. Grekas vėliau vyko į Londoną, kur susitiko su geriausiais žaidėjais ir prieš juos laimėjo. 1623 m. jis paliko rankraščių kopijas Fransua Godolfinui (Francis Godolphin) ir Nikolui Montstivenui (Nicholas Mountstephen) iš Ludgeito.
1625 m. D. Grekas keliavo į Madridą, kur žaidė karaliaus Filipo IV dvare ir nugalėjo visus varžovus.

Kelionė į Vest Indiją

Būnant Ispanijoje, ispanų jėzuitai jį prikalbino keliauti į Vest Indiją. Ten nuo infekcinės ligos jis 1634 m. ir mirė. Pagal testamentą visą savo turtą perleido jėzuitams.

Knygos

Po jo mirties Fransua Bilis (Francis Beale) jo rankraščius apjungė į knygą, kurią Henris Heringmanas (Henry Herringman) 1656 m. anglų kalba išleido Londone. Ją iš italų kalbos išvertė D.S. Badenas (D.S. Budden). Joje buvo 94 gambitai. Knyga buvo dar kartą išleista 1750 m. ir 1819 m.
Prancūzų kalba Greko knyga „Šachmatų žaidimas“ pasirodė 1669 m. Paryžiuje. Ji buvo pakartota 1707 m., 1713, 1714 m. ir 1741 m. 1750 m. buvo dar vienas leidinys ilgu pavadinimu: „Šachmatais žaisti paprasta, Džoakimno Greko Kalabriečio partijos, su papildomomis partijomis ir pradžiomis, su pagrindinėmis taisyklėmis ir iliustruota…“
1752 m. šis prancūziškas leidinys buvo išspausdintas Londone.
1784 m. Greko knygos vokiškasis vertimas buvo Moses Hirschel atspausdintas Vroclave, antras leidimas – 1795 m. Leipcige. Knygos pavadinimas buvo: „Pono Džoakino Greko kalabriečio ir paslaptingojo arabo Filipo Stamos šachmatai, skaitytojų palengvinimui patobulinti visais naujaisiais metodais.“
1819 m. Viljamas Lewis išvertė iš prancūzų kalbos ir redagavo, pridėdamas savo pastabų ir paaiškinimų. „Džoakino Greko šachmatų partijos“. Ši knyga buvo pakartota 1833 m. ir liko, kaip pavyzdinis „Greko" leidimas, iki 1900 m. prof. L. Hofmano išleistos knygos „Greko partijos“.
1854 m. Pasirodė daniškas leidimas, o 1865 m. Antonius van der Linde išleidžia „Džoakino Greko partijos“ olandų kalba.
1919 m. John G. White išspausdino knygą: „Grekas ir jo rankraščiai, Džoakinas Grekas 1600–1634, 300-ios pirmojo rankraščio parašymo metinės 1619–1919“.
Tokiu būdu žinoma mažiausiai 41 Greko knygos leidimas: prancūzų, anglų, vokiečių, olandų, danų ir italų kalbomis.

Partijų pradžios

D. Grekas savo rankraščiuose pateikė ir rekomendacijų, kaip žaisti partijų pradžias, taip pat parodė galimus spąstus jose.
Tarp partijų pradžių ypatingai vertingi Itališkosios partijos ir karaliaus gambito analizių variantai. Daug gambitinių variantų vėliau buvo pavadinti jo vardu:
1) Greko gambitas (C38)
1. e4 e5 2. f4 exf4 3. Žf3 g5 4. Rc4 Rg7 5. h4 h6 6. d4 d6 7. Žc3 c6 8. hxg5 hxg5 9. Rxh8 Rxh8 10. Že5
2) Rikio gambitas, Greko variantas (C33)
1. e4 e5 2. f4 exf4 3. Rc4 Vh4+ 4. Kf1 Rc5
3) Rikio pradžia (C24) Greko gambitas
1. e4 e5 2. Rc4 Žf6 3. f4
4) Greko gynyba (C40)
1. e4 e5 2. Žf3 Vf6
Itališkoji partija (C54) 5) Greko variantas
1. e4 e5 2. Žf3 Žc6 3. Rc4 Rc5 4. c3 Žf6 5. d4 exd4 6. cxd4 Rb4+ 7. Žc3 Žxe4 8. O-O Žxc3
Svarbiausias D. Greko pasiekimas partijos pradžių teorijoje yra jo išanalizuotas bokšto aukos variantas Itališkojoje partijoje.

Šachmatų taisyklės

Iki 1623 m. aiškios tvarkos dėl rokiruotės nebuvo – kai kuriose šalyse rokiruotė buvo pripažįstama, kitose – ne, be to, nebuvo tiksliai nurodyta, kuriuose laukeliuose po rokiruotės turi stovėti karalius ir bokštas. Grekas pasiūlė dabartinę rokiruotės tvarką.
Grekas taip pat pasiūlė, kad žaidėjas pravedęs pėstininką į paskutiniąją horizontalę galėtų versti jį į antrąją valdovę. Kai kuriose šalyse tai nebuvo leidžiama: žaidėjas vienu metu galėjo turėti tik vieną valdovę.