google/wiki40b huggingface dataset:
Stepas Butautas

Biografija

1948 m. baigė Kūno kultūros institutą (LKKI). 1951–1975 m. dėstė Kauno politechnikos institute, nuo 1971 m. fizinio auklėjimo katedros vedėjas, docentas. 1978–1985 m. LKKI sportinių žaidimų katedros vedėjas. Palaidotas Eigulių kapinėse.
Buvusio Lietuvos vyrų krepšinio rinktinės trenerio Ramūno Butauto tėvas.

Sportinė karjera

1944–1956 m. Lietuvos vyrų krepšinio rinktinės žaidėjas. 1947–1954 m. žaidė SSRS krepšinio rinktinėje, kuri 1947, 1951 ir 1953 m. tapo Europos čempione. 1952 m. Helsinkio vasaros olimpinių žaidynių sidabro medalininkas. 1955–1956 m. Lietuvos SSR moterų ir SSRS merginų, 1958–1964 m. SSRS moterų krepšinio rinktinės vyriausiasis treneris. 1967–1968 m. ir 1970 m. Kubos vyrų krepšinio rinktinės vyriausiasis treneris. 1975–1978 m. Kauno „Žalgirio“ vyriausiasis treneris.
Aloyzas Gudavičius

Biografija

1957 m. baigė Šiaulių mokytojų seminariją, 1962 m. – rusų kalbos ir literatūros specialybę Šiaulių pedagoginiame institute.
Nuo 1964 m. Šiaulių pedagoginio instituto (ŠPI, nuo 1997 m. Šiaulių universitetas) rusų kalbos ir literatūros dėstytojas. 1966–1969 m. Vilniaus universiteto aspirantas, 1970 m. filologijos mokslų kandidatas.  1975–1983 m. ŠPI Filologijos fakulteto dekanas, 1984–1991 m. ir nuo 1998 m. Rusų kalbos katedros vedėjas. 1990 m. filologijos mokslų daktaras. 1991–1997 m. ŠPI rektorius. Nuo 1994 m. profesorius. Nuo 2000 m. Šiaulių universiteto Senato pirmininkas. Klaipėdos universiteto vizituojantis profesorius. Nuo 2010 m. ŠU Humanitarinio fakulteto Užsienio kalbų studijų katedros profesorius.
Lietuvos mokslininkų sąjungos, Lietuvos esperantininkų sąjungos narys, veda šnekamosios esperanto kalbos kursus. Šiaulių Lions klubo „Alka“ narys.
Tiria leksinę semantiką, etnolingvistikos, bendrosios kalbotyros problemas. Parengė (su kitais) vadovėlių vidurinėms ir aukštosioms mokykloms. Daugiau kaip 100 mokslinių ir metodinių straipsnių Lietuvos bei užsienio spaudoje autorius.
Evaldas Purlys

Evaldas Purlys (g. 1941 m. balandžio 28 d. Pašvenčio k., Anykščių rajonas) – dailininkas architektas.

Išsilavinimas ir studijos

Chorvedžio Gedimino Purlio brolis. 1958 m. baigė Vilniaus S. Nėries vidurinę mokyklą; nuo 1958 m. studijavo Lietuvos valstybinis dailės institute, kurį baigė 1966 m.
Ona Radzevičienė-Butkutė

Ona Radzevičienė-Butkutė (1948 m. gegužės 15 d. Kvietinių k., Klaipėdos r.), choro dirigentė ir pedagogė.

Biografija

Baigusi Gargždų vidurinės mokyklos devynias klases, 1963–1967 choro dirigavimo mokėsi Klaipėdos S. Šimkaus aukštesniojoje muzikos mokykloje (dėst. S. Rimkevičiūtė). Mokyklą baigusi su pagyrimu, 1967–1972 choro dirigavimą studijavo Lietuvos valstybinėje konservatorijoje (vyr. dėst. A. Jurgučio klasė).
1972–1974 Panevėžio J. Švedo aukštesniosios pedagoginės muzikos mokyklos choro dirigavimo ir kitų disciplinų dėstytoja, moksleivių choro studijos chormeisterė. Lygia greta vadovavo „Lietkabelio" gamyklos mišriajam chorui – tuo metu choras buvo vienas iš pajėgiausių kolektyvų mieste. 1974–1982 Lietuvos valstybinės konservatorijos Klaipėdos fakultetų Choro dirigavimo katedros vyr. dėstytoja, kurį laiką vadovavo merginų choro studijai.
Nuo 1975 vadovavo ir K. Donelaičio vidurinės mokyklos vaikų chorui, kuris 1977 II Stasio Šimkaus chorų konkurse tapo laureatu, dalyvavo 1977 respublikinės moksleivių dainų šventės konkurse.
1982–1987 Vilniaus 31-osios profesinės technikos mokyklos merginų choro vadovė. Choras Ona Radzevičienė respublikinėse moksleivių meno mėgėjų apžiūrose pelnė prizinių vietų, dalyvavo koncertuose. Iki 1994 vadovavo ir Vilniaus elektromechanikos technikumo (aukštesniosios elektronikos mokyklos) moksleivių mišriajam chorui (60 dalyvių). Choras kasmet išmokdavo 10-12 sudėtingesnių klasikos ir šiuolaikinių kompozitorių kūrinių, surengė nemaža koncertų Vilniuje, dainavo Rygoje, Tartu, Minske, Charkove, padarė įrašų Lietuvos televizijai. Choras 1985 respublikinės dainų šventės konkurse pelnė pirmąją vietą, o 1987 respublikinės moksleivių dainų šventės konkurse antrąją, dalyvavo 1990 Lietuvos tautinėje ir 1994 I Pasaulio lietuvių dainų šventėje Vilniuje.
Nuo 1990 O. Radzevičienė Vilniaus M. K. Čiurlionio menų gimnazijos mokytoja, buvo 1974 Panevėžio rajono dainų šventės dirigentė.

Šaltinis

Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999. Informacijos publikavimui gautas žodinis autoriaus leidimas.
Bytuvas

Istorija

1113 m. vietovė pirmą kartą paminėta Bitom pavadinimu. Kai kryžeiviai užėmė prūsų gyventas teritorijas, jie pradėjo užiminėti Pamario kraštą, kurį valdė lenkai.
Mieste yra išlikusi viduramžių pilis, kurią statė kryžiuočiai nuo 1399 iki 1405 m. Po Žalgirio mūšio 1410 m. pilies reikšmė sumenko. Aplinkines teritorijas po Melno taikos užvaldė lenkai.
1773 m. po Pirmojo Žečpospolitos padalinimo miestas buvo prijungtas prie Prūsijos karalystės. Apylinkių gyventojai, buvo vadinami kašubais. Daug jų išvyko iš gimtųjų kraštų į Ameriką.
1945 m. miestas atiteko Lenkijai. 2006 m. duomenimis, gyventojų skaičius buvo 16 715.
FK VDA

Istorija

Vilniaus dailės akademijos futbolo klubas (FK VDA) buvo įkurtas 2002 metais tuometinių Dailės akademijos studentų, kurie ir pasėjo futbolo tradicijas šioje aukštojoje mokykloje. FK VDA yra salės futbolo komanda, o pirmąsias rungtynes FK VDA sužaidė 2003 metais studentų žaidynėse (SELL), kuriose pavyko iškovoti III vietą tarp 8 dalyvių. Tais pačiais metais ekipa dalyvavo studentų salės futbolo lygoje ir nuo tada kiekvienais metais dalyvavo įvairiuose salės futbolo turnyruose. Ilgainiui komandos branduolį sudarė ne tik Dailės akademijos studentai ir absolventai, bet ir kiti bendraminčiai bei vaikystės draugai, dažniausiai gyvenantis ar susipažinę Vilniaus senamiestyje. Nuo 2016 metų klubas pradėjo dalyvauti ir lauko futbolo turnyruose – pradėta rungtyniauti Mini futbolo lygoje (MFL). Pirmasis komandos treneris – Alius Dubinskas (2004–2006). Vėliau komandos vairą perėmė Donatas Gražulis (2006–2013). O nuo 2013 iki dabar komandai vadovauja Livijus Čižikas. Nuo 2012 metų FK VDA turi dvi komandas, o komandos dublerių vairas patikėtas Dominykui Jonaičiui.
Klubas kas 2 metus organizuoja mėgėjų futbolo turnyrus Europos ar Pasaulio čempionatams paminėti. Tai alternatyvūs Europos ir Pasaulio futbolo čempionatai. Pagrindinė organizuojamų turnyrų idėja yra ta, kad kiekviena jame dalyvaujanti komanda turi pasirinkti vieną Europos ar Pasaulio futbolo čempionate dalyvaujančią šalį, kuriai atstovaus. Turnyras vyksta tomis pačiomis dienomis kaip ir tikrasis futbolo čempionatas, komandos į grupes skirstomos pagal jau įvykusius čempionatų burtus, jų metu vadovaujamasi tuo pačiu rungtynių tvarkaraščiu.
Petriškės piliakalnis

Piliakalnis

Petriškės piliakalnis yra Drūkšių ežero pietinėje pakrantėje, ties kranto linijos ženkliu posūkiu, apie 1,18 km į pietvakarius nuo Ignalinos AE aušinamojo (įsiurbimo) kanalo žiočių ir apie 1,75 km į šiaurės vakarus nuo pagrindinių kelių kryžkelės ties IAE centriniu korpusu. Piliakalniui įkurti pasirinkta masyvi ir aukšta ežero pakrantės kalva, iš pietų, pietryčių ir rytų pusės atskirta pelkėtos daubos.
Didžioji dalis kalvos jau nuplauta ežero, išliko tik jos pietrytinis šlaitas, kuris savo ruožtu apardytas tiesiant keliuką – nustumdytas paviršius. Piliakalnis užima apie 0,89 ha plotą. Gyvenvietės teritoriją sudaro miškas ir nedideli atviri plotai bei ją kertantis keliukas.

Aplinkiniai piliakalniai

Jurkalnio piliakalnis 11 kmBaltkajų piliakalnis 24 kmRobežniekio piliakalnis 12 kmVitkūnų piliakalnis 11 kmDrūkšių piliakalnis 6 kmČeberakų piliakalnis 4,5 kmPūškų piliakalnis 15 kmNurvėnų piliakalnis 7,5 km
Pastaba:
Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną
Daiva Bartkienė

Biografija

UAB „Ūkininko patarėjas“, UAB „Jurbarko Šviesa“ laikraščio „Šviesa“ korespondentė.
Naujosios sąjungos narė. Nuo 2007 m. Jurbarko rajono savivaldybės tarybos narė.
Kaketos departamentas

Geografija

Didžioji departamento dalis išsidėsčiusi selvoje. Tačiau vakaruose siekia Andus. Departementą kerta Kaketos upė ir jos intakai. Klimatas ekvatorinis; karštas (27-29 °C) ir drėgnas.
Nemažą gyventojų dalį sudaro indėnai: vitoto, koregachiai, makagachiai, karichonai.

Ekonomika

Kadangi Kaketos departamentas miškingas, išvystyta medienos apdirbimo pramonė ir eksportas. Kalnų šlaituose auginami ryžiai, bananai, juka, kakava ir cukranendrės. Yra cinko ir anglies telkinių.
Vačekiai

Istorija

XIX a. pradžioje Vačekiai priklausė Joniškėlio didikų Karpių Nairių palivarkui.
Vanda Aramavičiūtė

Biografija

Mokslus pradėjusi Puodžių pradinėje mokykloje, vėliau mokėsi Kuktiškių septynmetėje, o nuo 1956 m. – Utenos 2-je vidurinėje mokykloje.
1960 m. baigė Vilniaus pedagoginį instituto Užsienio kalbų fakultetą. 1988 m. pedagogikos mokslų daktarė. Nuo 1993 m. Lietuvos katalikų mokslų akademijos narė, nuo 2006 m. – akademikė.
1960–1967 m. mokytojavo Stakliškių vid. m-oje Prienų raj. 1967–1979 m. dirbo Pedagogikos mokslo tyrimų institute, 1972–1979 m. sektoriaus vedėja. Nuo 1979 m. Vilniaus universiteto Filosofijos fakulteto dėstytoja, nuo 1993 m. profesorė.
Mirė 2017 m. spalio 2 d. Palaidota tėvų kapavietėje Rokantiškių kapinėse Vilniuje.
Teisių perėmimas

Teisių perėmimas - teisių, pareigų subjekto pasikeitimas. Teises, pareigas perėmęs asmuo vadinamas teisių perėmėju.

Civilinis procesas

Tais atvejais, kai viena iš ginčijamo arba sprendimu nustatyto teisinio santykio šalių pasitraukia iš bylos (fizinio asmens mirtis, juridinio asmens pabaiga ar pertvarkymas, reikalavimo perleidimas, skolos perkėlimas ir kitais įstatymų numatytais atvejais), teismas, jei yra pagrindas, tą šalį pakeičia jos teisių perėmėju, išskyrus atvejus, kai yra negalimas materialinių subjektinių teisių perėmimas. Teisių perėmimas galimas bet kurioje proceso stadijoje.
Teisių perėmėjui visi veiksmai, atlikti procese iki jo įstojimo, yra privalomi tiek, kiek jie būtų buvę privalomi tam asmeniui, kurio vietoj įstojo teisių perėmėjas.
Procesinis teisių perėmėjas privalo pagrįsti savo dalyvavimą procese (LR CPK 48 straipsnis „Procesinis teisių perėmimas“).
Žvejonė

Tikslai

„Žvejonės“ tikslas yra darnus ir tausojantis pajūrio regiono vystymasis. Klubo nariai savo savanoriška veikla siekia keisti gamtai ir žmonėms pavojingą aplinkosaugos situaciją ir ugdyti aplinką gerbiančią visuomenę.
Merilando apskritis

Geografija

Paviršiui būdingos lygumos. Svarbiausia upė – Kavali.
Gyvena liberai (imigrantų iš JAV palikuonys), kru ir grebų tautos.
Didesnės gyvenvietės: Plibas, Harperis, Rok Taunas, Kalokė, Kablakė.
Žmogaus vaisius

Žmogaus vaisius – žmogaus vystymosi stadija tarp gemalo ir naujagimio. Trunka maždaug nuo trečiojo nėštumo mėnesio (devintosios savaitės), kai susidaro placenta, iki gimdymo.
Pirmąsias 8 nėštumo savaites nuo apvaisinimo žmogaus gyvybė vadinama gemalu. Apie devintą savaitę jis ima įgauti žmogui būdingų bruožų, 3-ojo mėnesio pabaigoje yra 8–9 cm dydžio, nėštumo viduryje apie 25 cm, prieš gimdant – apie 50 cm ūgio ir virš 3 kg svorio. Vaisiaus judesiai prasideda nuo 12-osios nėštumo savaitės, nors dažniausiai moteris juos pajunta ne anksčiau kaip 18-20-ąją savaitę. Apie 4 mėnesį ima formuotis išoriniai lytiniai organai. Nuo nėštumo vidurio jau galima aptikti širdies plakimą, kuris apie dukart dažnesnis nei mamos. 28-ąją nėštumo savaitę vaisius siekia 35 cm ūgio ir sveria apie 1 kg.
Sergio Corbucci

Biografija

Korbučis gimė Italijos sostinėje Romoje. 
Koledže jis studijavo ekonomiką, tačiau vėliau nusprendė gyvenimą susieti su kinu. Pradžioje jis įsidarbino pirmame itališkame žurnale apie kiną „Schermi del Mondo“, o vykstant Antrajam pasauliniam karui dirbo JAV kariuomenei skirto laikraščio „Stars and Stripes“ korespondentu.
Po karo Korbučis tapo režisieriaus asistentu, o 1951 m. savarankiškai sukūrė pirmąjį filmą „Salvate mia figlia“. Netrukus jis užsirekomendavo kaip režisierius, gebantis sukurti gerai vertinamus mažo biudžeto veiksmo filmus. 1959 m. jis buvo režisieriaus Sergio Leone asistentu Ispanijoje filmuojant juostą „Gli Ultimi Giorni di Pompei“. Būtent  čia, jo teigimu, kilo idėja panaudoti Ispanijos ir Amerikos kraštovaizdžio panašumą kuriant juostą apie Laukinius Vakarus. Taip gimė žanras, vėliau gavęs „spageti vesterno“ pavadinimą. Savo pirmąjį vesterną „Skerdynės Didžiajame Kanjone“ Korbučis sukūrė 1964 m., anksčiau negu Leone savo juostą „Už saują dolerių“.
1960-ųjų pradžioje Korbučis kūrė įvairių žanrų filmus: komedijas, veiksmo ir siaubo filmus, tačiau jį išgarsino būtent vesternai, kuriuose, priešingai negu daugelio to meto režisierių, jis nevengė kruvinų ir žiaurių scenų, tapusių jo filmų „vizitine kortele“. Pirmąjį vesterną jis pasirašė Stanley Corbett slapyvardžiu, o antrąjį – „Minnesota Clay“ – jau savo tikruoju vardu. Juosta turėjo didelį tarptautinį pripažinimą ir iškėlė Korbučį į vieną gretą su Sergio Leone. Nors šio filmas „Už saują dolerių“ buvo tarsi naujojo žanro etalonas, tačiau Korbučio 1966 m. sukurtas filmas „Džango“ pateikė kitokią „spageti vesterno“ sampratą. Juosta, kurioje pagrindinį vaidmenį atliko vėliau Korbučio mėgstamu aktoriumi tapęs Franco Nero, turėjo milžinišką pasisekimą. „Džango“ ne tik tapo bendriniu žodžiu, bet ir sulaukė įvairių režisierių sukurtų tęsinių, iš tiesų neturinčių nieko bendro nei su Korbučiu, nei pagrindine filmo tema. Vieninteliu tikru tęsiniu yra 1987 m. sukurtas filmas „Džango 2“, kuriame pagrindinį vaidmenį vėl atliko Franco Nero, o Kurbučis prisidėjo prie juostos scenarijaus.
Po „Džango“ triumfo Korbučis kūrė vieną po kito populiarumo sulaukusius vesternus: „Johnny Oro“, „Navajo Joe“ (abu 1966 m.) bei „Žiaurūs“ (1967 m.).  1968 m. pasirodė dar vienas skandalingas jo filmas „Didžioji tyla“, kuriame filmavosi Jean-Louis Trintignant bei Klaus Kinski, o režisieriaus juostose atsirado juodojo humoro ir jo politiniams įsitikinimams artimų kairiųjų pažiūrų motyvų.
1970-aisiais Korbučis kūrė vieną vesterną po kito: „Specialistas“, „Companeros“ ir „I bianco il giallo il nero“. Baigiantis šio žanro populiarumui, režisierius pradėjo kurti kitokius filmus, dažniausiai komedijas su Adriano Celentano. Nors šie filmai ir sulaukdavo populiarumo Italijoje ar už jos ribų, kritikų nuomone juostos nebuvo didelės meninės vertės.
Režisierius mirė nuo širdies smūgio 1990 m. gruodžio 1 d., praėjus keletui mėnesių po savo paskutinio televizijos filmo „Donne armate“ filmavimo pabaigos. Per savo karjerą jis režisavo 63 filmus ir parašė scenarijus 59 juostoms.
Australijos Šešėlių apdovanojimas

Australijos Šešėlių apdovanojimas (angl. Australian Shadows Award) – kasmetinis literatūros apdovanojimas už geriausią tų metų siaubo literatūros kūrinį, parašytą ar redaguotą australo. Įsteigtas 2005 m. Australijos siaubo rašytojų asociacijos ir remiamas „Altair Australia Books“ įmonės.
Darbai vertinami pagal bendrą rašytojo įgūdį, idėją, realizaciją, liekamąjį įspūdį. Finalistai paskelbiami kovo mėnesį, o nugalėtojas apdovanojamas balandį arba gegužę. Iš pradžių buvo trys kategorijos: romanai, antologijos ir apsakymai, nuo 2009 m. kategorijos pakeistos į šias: trumpi kūriniai, ilgi kūriniai, redaguotos publikacijos. 2011 m. pridėtos dar dvi papildomos kategorijos: geriausias romanas ir geriausias rinkinys. Iš visų kandidatų kiekvienoje kategorijoje trijų teisėjų komisija atrenka finalistų sąrašus, ir ketvirtas, kviestinis teisėjas iš kiekvieno finalistų sąrašo atrenka po nugalėtoją. Nugalėtojai gauna 250 Australijos dolerių piniginį prizą, simbolinę statulėlę ir sertifikatą.
Žiedmario gyvenvietės

Žiedmario gyvenvietės, Cedmaro gyvenvietės – akmens ir bronzos amžiaus gyvenvietės prie Žiedmario gyvenvietės (vok. Zedmar, Darkiemio apskritis, nuo 1938 m. Großzedmar, nuo 1946 m. rus. Серово, Kaliningrado sritis), buvusio Astraviškių ežero (dabar durpynas) pakrantėse ir salose.

Tyrimai

Žiedmario gyvenvietes atrado ir 1905–1914 m. kasinėjo K. Štadis, 1936–1937 m. tyrė geologas H. Grosas, jis įrodė, kad gyvenvietės skirtingų laikotarpių. 1974–1978 m. ir 1988 m. gyvenvietes tyrinėjo V. Timofejevas. Gyvenvietės žymimos A–I raidėmis, iš jų žymiausios – A, D, G. 
A gyvenvietė yra buvusioje ežero saloje. 1905–1914 m. aptikta 12 gyvenamųjų pastatų vietų. 1974–1978 m. ir 1988 m. ištirtas daugiau, kaip 200 m² plotas; išskirti 3 kultūriniai sluoksniai: ankstyvojo neolito (4 tūkstantmetis pr. m. e.), vidurinio neolito (3 tūkstantmetis pr. m. e.), bronzos amžiaus ankstyvųjų metalų laikotarpio, 2–1 tūkstantmetis pr. m. e. Rasta 13 gintaro papuošalų, žmogaus kaukolės fragmentų, plokščiadugnės, puoštos įspaudais keramikos. 
D gyvenvietė yra buvusio ežero krante, iškyšulyje. 1910–1914 m. rasta 7 gyvenamųjų pastatų (2,5 x 1,2 m dydžio) liekanų. 1874–1878 m. ir 1988 m. ištirtame daugiau, kaip 600 m² plote gausiai aptikta 3 tūkstantmečio pr. m. e. antrosios pusės ir pabaigos radinių: akmeninių kirvių, peilių, titnaginių gremžtukų, kaulinių ietigalių, ylų, įvairių raginių dirbinių, gintaro žaliavos, keramikos, puoštos įspaudais ir šiek tiek virveliniu ornamentu. Gyventojai vertėsi žemdirbyste ir medžiokle. Gyvenvietė turi Pamarių kultūros bruožų. 
G gyvenvietės (polinės) liekanų 1906 m. rasta ežere. Manoma, kad ji buvo įkurta apie 20 m nuo kranto ant polių – kelių šimtų į ežero dugną sukaltų kuolų. Iš rąstų įrengtoje aikštelėje greičiausiai buvo apie 20 pastatų. Tarp polių rasta akmeninių kirvukų ir jų ruošinių, akmens gręžimo įrenginio dalių, 11 trinamųjų girnų akmenų, keramikos be ornamentų. Gyventojai vertėsi žvejyba, žemdirbyste ir gyvulininkyste – rasta ožkų griaučių ir ragų. Gyvenvietė datuojama bronzos amžiumi. XX a. aštuntame dešimtmetyje buvo išskirta Cedmaro kultūra (Zedmaro kultūra).
Antanas Simanas Rėklaitis

Biografija

1918 m. kovo 18 d. baigė Veiverių mokytojų seminariją. Nuo 1919 m. sausio 1 d. mokytojavo Varnagirių pradžios mokykloje, 1919 m. gegužės 1 d. – 1919 m. birželio 20 d. Daugų dviklasės mokyklos vedėjas. 1919 m. gruodžio 16 d. baigė Kauno karo mokyklą. 1921 m. su Pirmojo pasienio pulko kuopa dalyvavo kovose su lenkais Kalvarijos – Lazdijų bare. 1923 m. dalyvavo Klaipėdos krašto sukilime. 1924 m. rugpjūčio 15 d. baigė Aukštuosius Vytauto Didžiojo karininkų kursus Kaune ir 1933 m. rugpjūčio 1 d. Generalinio štabo akademiją Prahoje, įgijo Generalinio štabo karininko teises. Karo mokyklos ir [[Vytauto Didžiojo Generalinio štabo karininkų kursų dėstytojas, dėstė kavalerijos taktiką. 1934 m. vasario 15 d. – 1940 m. liepos 25 d. Trečiojo dragūnų Geležinio Vilko kavalerijos pulko vadas. 1944 m. pasitraukė į Vokietiją. 1949 m. išvyko į JAV.
Vokietijoje Lietuvos laisvės kovų dalyvių sąjungos, JAV – Lietuvių veteranų sąjungos Ramovės vienas iš iniciatorių ir organizatorių. Lietuvoje bendradarbiavo leidiniuose „Mūsų žinynas“, „Karys“, Lietuviškoji enciklopedija. Parašė kavalerijos taktikos statutą.
Petras Opalinskis (1551)

Biografija

Lenkijos magnatų Opalinskių giminėa atstovas, herbo „Lodzia“ savininkas. Liondzo kašteliono Petro Opalinskio (m. 1506) ir Anos Zbonšinos (m. apie. 1543) vyresnysis sūnus.
Petras Opalinskis rūmų karjerą pradėjo 1509 metais tapdamas karaliaus Žygimanto Senojo rūmų sekretoriumi ir Poznanės katedros kustošu. 1519−1527 metais jis buvo mokesčių Didžiojoje Lenkijoje surinkėju. Nuo 1528 metų − Mendzižeco kštelionas, 1529−1530 metais − Liondzo kaštelionas. 
Nuo 1530 metų Petras Opalinskis Užėmė karaliaus rūmų gofmeisterio pareigas. 1535−1551 metais − Gniezno kaštelionas. 
Budamas diplomatas vykdė diplomatines misijas Vienoje, Romoje ir Regensburge. 1532 metais buvo Lenkijos Osmanų sultono Suleimano Didžiojo Stambule pasiuntinys. 
Buvo vedęs Jadvigą Tenčinską (m. 1549/1560), Belzo kašteliono ir Rusios vaivados Mikalojau Tenčinskio (m. 1497), nuo santuokos su kuria vaikų neturėjo.
Ruduo

Ruduo – vienas iš keturių metų laikų vidutinio klimato zonose. Yra tarp vasaros ir žiemos.
Meteorologiniu požiūriu, Šiaurės pusrutulyje rudeniu laikomi rugsėjo, spalio ir lapkričio mėnesiai. Astronomiškai ruduo prasideda apie rugsėjo 23 d. ir baigiasi gruodžio 21 d.
Airių kalendorius, kuriame dar vis naudojamas keltiškasis ciklas, ruduo apima rugpjūtį, rugsėjį ir spalį. Tuo tarpu kinų astronomijoje ruduo prasideda apie rugpjūčio 7 d. Nemažai senovės civilizacijų metus skaičiavo nuo rudens.
2006 m. ruduo buvo šilčiausias per 500 metų, tai siejama su visuotiniu atšilimu.

Ruduo kultūroje

Žymus vokiečių poetas Rainer'is Maria Rilke aprašo rudenį vienoje jo garsių poemų Herbsttag („Rudens diena“).
Kristijono Donelaičio „Metuose“ rudeniui yra paskirta dalis „Rudens gėrybės“, kurioje jaučiama nostalgija.
JAV kultūroje rudenį daug kas sieja su švente Halloween, tuo tarpu Lietuvoje – su Vėlinėmis.
Bagdoniškis

Istorija

XIX a. minimas Bagdoniškio dvaras, kurį nusipirko Mykolas Juozapas Riomeris (1778–1853). Prieš pat mirtį šį dvarą jis paliko savo 7 metų našlaičiui vaikaičiui Mykolui Kazimierui Riomeriui, augusiam su seneliu. Mykolo Kazimiero Riomerio šeimoje Bagdoniškio dvare 1880 m. gimė žymus teisininkas Mykolas Romeris.
Riomerių šeima garsėjo liberalumu: į dvare organizuojamus šokius galėdavo atvykti visi norintys, nepaisant kilmės. Su vietiniais gyventojais lenkakalbiai Riomeriai kalbėdavęsi lietuviškai, aukštaičių tarme. Profesorius Riomeris vasaras leisdavo Bagdoniškio dvare, turėjo pasistatęs vasarnamį, nes dvarą valdė jo sesuo Elvyra. Dažnai M. Riomeris priiminėdavo savo studentus tėviškėje. Lietuvą okupavus rusams, profesorius Riomeris pasitraukė į tėviškę, kur 1945 m. mirė. 1989 metais Bagdoniškyje vyko iš Bagdoniškio kilusiųjų susibūrimas, kuriame po daugelio metų susitiko vietiniai gyventojai.

Aplinkinės gyvenvietės

OBELIAILAIBGALIAILašai
Kriaunos
Ližiškės

Aplinkinės gyvenvietės

VILNIUS (Kairėnai) – 2 km
Gailiūnai – 1 km
Paliuliškės – 1 km
Antstolio patvarkymas

Antstolio patvarkymas – teisės aktas, kuriuo vykdymo proceso metu antstolis iškylančius klausimus išsprendžia (LR CPK 613 str. 1 d.).

Turinys

Patvarkyme antstolis nurodo patvarkymo surašymo datą, savo vardą ir pavardę, vykdomosios bylos numerį, bylos šalis, sprendžiamo klausimo esmę, motyvus, kodėl priimamas vienoks ar kitoks sprendimas. 
Patvarkymo rezoliucinėje dalyje nurodami priimtas sprendimas ir patvarkymo apskundimo tvarka. 
Patvarkymą antstolis pasirašo ir patvirtina antstolio antspaudu. Reikiamais atvejais patvarkyme nurodomi ir kiti duomenys.

Nuorašų išsiuntimas

Patvarkymo nuorašai LR CPK numatytais atvejais, o jeigu antstolis pripažįsta esant reikalinga, ir kitais atvejais, siunčiami vykdymo proceso šalims ir kitiems suinteresuotiems asmenims.
Baltarusijos futbolo varžybos 2017–2018 m.

I etapas (1/32 f.)

2017 m. birželio 14 d. prasidėjo Baltarusijos futbolo taurės turnyras. Tą dieną buvo sužaisti 1/32 f. mačai. Jėgas išbandė žemesniųjų divizionų komandos.

Šešioliktfinalis

Liepos 5 - liepos 9 dienomis vyko 1/16 f. rungtynės. Šiame etape jau rungtyniavo elito diviziono komandos. Aukščiausioje lygoje žaidžiančios komandos neturėjo vargo su varžovais. Iš 16 elito komandų net 15 perkopė į kitą etapą, o vienintelė Mozyriaus "Slavia" ekipa  1/16 f. etape po baudinių serijos nusileido Pirmoje lygoje žaidžiančiam "Oršos" klubui ir nepateko į 1/8 f. etapą.