google/wiki40b huggingface dataset:
Alsėdžių piliakalnis

Aplinkiniai piliakalniai

Gegrėnų piliakalnis 9 km
Žernių piliakalnis 5 kmŽemaičių Kalvarijos piliakalnis 9 km
Rotinėnų piliakalnis 4 kmSedos piliakalnis 13 km
Rimolių piliakalnis 14 kmGintališkės piliakalnis 21 km
Grigaičių piliakalnis 12 kmBuožėnų piliakalnis 8 kmGelindėnų piliakalnis 7 km
Stanelių piliakalnis 10 kmPaplienijos piliakalnis 20 kmDžiuginėnų piliakalnis 15 km
Kalnėnų piliakalnis 13 km
Kota

Istorija

Kota įkurta XIII a., priklausė Hadų radžputų klanui. Nuo 1625 m. Kota tapo kunigaikštystės sostine. XVII a. kariavo su Džaipuro kunigaikštyste. Nuo 1818 m. priklausė Didžiosios Britanijos imperijai.
Stasė Bernotienė

Stasė Bernotienė-Stulgytė (1926 m. liepos 14 d. Jankūnai, Radviliškio valsčius – 2001 m. balandžio 24 d. Vilnius) – Lietuvos etnologė, muziejininkė.

Biografija

1951 m. baigė Vilniaus universitetą. 1949–1989 m. dirbo Lietuvos istorijos ir etnografijos muziejuje, 1965–1989 m. Etnografijos skyriaus vedėja, 1989–1991 m. Lietuvos dailės muziejuje.

Mokslinė veikla

Pokario metais pradėjo dalyvauti etnografinėse ekspedicijose, kuriose buvo renkami eksponatai. Per ilgus darbo metus surinko tūkstančius eksponatų, susijusių su žemdirbyste, verslais, amatais, buitimi ir liaudies menu. Iš turtingų etnografijos rinkinių ji parengė dešimtis įdomių parodų. Daugiausia tyrė lietuvių tautinius drabužius, lietuvių valstiečių transporto priemones. Išsamiau tyrinėjo XIX a. – XX a. pr. lietuvių valstiečių susisiekimo būdus ir priemones, vestuvių papročius, liaudies audinius ir drabužius. Apie tai yra parašiusi straipsnių periodikoje ir Lietuviškojoje enciklopedijoje.
Aniva

Istorija

Gyvenvietė įkurta 1886 m. ir pavadinta Liutoga (rus. Лютога). Japonų valdymo metais (1905–1946 m.) vadinta Rutaka (jap. 留多加 = Rūtaka). Grįžusi Rusijai gyvenvietė pavadinta Aniva (pagal įlanką), jai suteiktas miesto statusas. Pavadinimas Aniva kilo iš ainų kalbos ir reiškia „vieta tarp kalnų“.
Jurbarko herbas

Aprašas

Herbo raudoname lauke trys sidabrinės heraldinės lelijos.

Istorija

1611 m. Jurbarkui suteiktos Magdeburgo teisės ir herbas – trys lelijos raudoname skyde. XVIII a. patvirtinas 1792 m.
1993 m. lapkričio 24 d. dabartinį herbą Lietuvos Respublikos Prezidentas patvirtino dekretu Nr. 176. Herbo etalono autorius – dailininkė Vaidilutė Grušeckaitė.
Valstybinis Vilniaus kvartetas

Valstybinis Vilniaus kvartetas - styginių kvartetas. Kvarteto debiutas įvyko 1965 m. Po trejų metų, kvarteto nariams baigus Maskvos konservatorijos aspirantūrą prof. V. Gvozdeckio klasėje ir stažuotę Budapešte pas prof. A. Mihaly, prasidėjo intensyvi veikla.

Veikla

Vilniaus kvartetas yra apkeliavęs apie 50 pasaulio šalių, kasmet surengia po 80 koncertų Lietuvoje ir užsienyje. Savo krašto muzikinę kultūrą jis garsina tarptautiniuose festivaliuose ir kituose prestižiniuose renginiuose: „Gruodžio vakarų“ (Rusija), Bregenco (Austrija), Echternacho, Bourlingster (Liuksemburgas), Cervanteso (Meksika), Kuhmo (Suomija), „Liturginio kalendoriaus“ ciklo (Italija), „Schreyahner Herbst“, „Musica viva“, „Kaskados“ (Vokietija), Ohajo (JAV) universiteto, Mill Hill (Didžioji Britanija), „Gaidos“, Vilniaus, Pažaislio, Thomo Manno (Lietuva) festivaliuose, „Rencontres musicales le Pree“, „De Radio et Montpellier“, „H. Berliozo“, „Festival 38e Rugissants“ ir „Vakarų-Rytų“ (Prancūzija), visuose styginių kvartetų Vilniaus festivaliuose. Aukšta atlikimo kultūra pasižymintis Vilniaus kvarteto menas visur sulaukia kritikų ir klausytojų pripažinimo.
Šventojo Baltramiejaus naktis

Šventojo Baltramiejaus naktis (pranc. Massacre de la Saint-Barthélemy) - hugenotų skerdynės, kurias 1572 m., naktį prieš šv. Baltramiejaus dieną, Paryžiuje surengė Prancūzijos karaliaus Karolio IX (1560-1574) motina Kotryna Mediči. Tikslūs Baltramiejaus nakties įvykiai nėra žinomi. Tradiciškai manoma, kad skerdynes pradėti regentė Kotryna Mediči nurodė po to, kai 1572 m. rugpjūčio 21 d. nepavyko pasikėsinimas į hugenotų lyderį kalvinistą Gaspard de Coligny. Coligny turėjo įtakos Karoliui IX-ajam ir įkalbinėjo jį paremti Flandrijos sukilėlius protestantus prieš Ispanijos karalių Pilypą II, sukuriant bendrą katalikų ir hugenotų kariuomenę. Tai jis matė kaip vienintelę alternatyvą pilietiniam karui Prancūzijoje, tačiau susidūrė su ne vienerius metus trukusiu Kotrynos pasipriešinimu. Ji siekė sustabdyti Prancūzijoje besiformuojančių įtakingų grupių stiprėjimą. Kotryna Mediči bijojo, kad per daug įsigalėjus hugenotams, ji gali netekti valdžios.
Prieš Baltramiejaus nakties žudynes, rugpjūčio 18 d., įvyko protestanto Henriko Navariečio ir Margaritos de Valua (Karolio IX sesers) vedybos, į kurias suvažiavo daug turtingų ir žymių hugenotų. Skerdynės prasidėjo rugpjūčio 24-ios naktį apie 3 val. nakties nužudžius admirolą Gaspard de Coligny ir pradėjus kitų hugenotų, buvusių Paryžiuje, žudynes. Per šią naktį ir sekančias dienas Paryžiuje buvo nužudyta nuo 3000 iki 10000 žmonių. Po Baltramiejaus nakties nuo rugpjūčio iki spalio panašios hugenotų žudynės vyko ir kituose Prancūzijos miestuose, pvz., Tulūzoje, Bordo, Lione, Orleane. Tikslus žuvusiųjų skaičius nežinomas, bet suskaičiuojama, kad galėjo žūti nuo 10 000 iki 70 000 hugenotų. Apie 200 000 hugenotų pasitraukė į kaimynines šalis.
Siekdamas nuslėpti tikruosius skerdynių tikslus, popiežiui ir užsienio valstybėms Karolis IX pranešė, kad hugenotai buvo surengę sąmokslą prieš karalių ir katalikų tikėjimą ir buvo dėl to nubausti.
Šios, nuo Baltramiejaus nakties prasidėjusios, žudynės naujai pakreipė Prancūzijos religinių karų eigą. Hugenotų politinis judėjimas, praradus gausybę aristokratų lyderių, buvo paralyžuotas, likusieji hugenotai tapo žymiai radikalesni.
Viktoras Milvydas

Biografija

1956 metais baigė Kauno politechnikos instituto Statybos fakultetą, statybos inžinierius.
Dirbo Vilniaus statybinėse ir projektinėse organizacijose. Vadovavo sudėtingų pastatų konstrukcijų projektavimui (pvz., Vilniaus pal. Jurgio Matulaičio bažnyčios, “Lietuvos” viešbučio, transporto tunelio prie Seimo Vilniuje). Už projektus buvo apdovanotas. Nuo 2001 metų pensininkas.
Šachmatais žaisti 8 metų amžiaus išmokė mama. 1949 metais rimčiau susidomėjo šachmatais, mokėsi savarankiškai, dalyvaudavo varžybose, reguliariai iki 1972 m. 1959 metais pradėjo žaisti korespondenciniuose turnyruose.
Nuo 1970 metų užsiėmė visuomenine veikla Lietuvos žirginio sporto sąjungoje. Iki 2003 metų buvo LŽSS generalinis sekretorius. Tarptautinės kategorijos teisėjas.
Batrakai

Istorija

XIX a. viduryje kaime įkurtos sentikių kapinaitės.
Giedrius Samulevičius

Biografija

1991 m. baigė Vilniaus pedagoginį universitetą, istorikas, 1996 m. ten pat – humanitarinių mokslų magistras.
Varėnos „Ryto“ vidurinės mokyklos mokytojas.
Tėvynės sąjungos Varėnos rajono skyriaus narys.
2007–2011 m. ir nuo 2011 m. Varėnos rajono savivaldybės tarybos narys. 
Sutuoktinė Virginija, vaikas Rytis.
Juodupės Švč. Aušros Vartų Dievo Motinos bažnyčia

Istorija

Juodupės parapija kūrėsi po Pirmojo pasaulinio karo. Tuomet Juodupėje veikė vilnų verpykla su karšykla, buvo įtaisytos ir audimo staklės. Atsirado poreikis įsteigti atskirą parapiją. Ji buvo formuojama iš Onuškio ir Rokiškio parapijų dalių. Nors 1923 m. tai padaryti pavesta kun. Pranciškui Vainauskui, tačiau dėl žemės įsigijimo problemų jam nepavyko tai padaryti.
Su ta pačia žemės nuosavybės problema 1926 m. susidūrė ir vyskupas Kazimieras Paltarokas, ėmęsis žygių parapijai įsteigti. 1934 m. Rokiškio vikaras kun. Jonas Bubas (1901–1969) su parapijiečių pagalba iš Žemės reformos departamento išsireikalavo žemės ir pastatė 18 m x 6 m ploto medinę koplyčią. Ją 1936 m. rugsėjo 20 d. pašventino Aušros vartų Dievo Motinos garbei. Jos rektoriumi paskirtas kunigas J. Bubas.
1937 m. rugpjūčio 10 d. Juodupės parapiją oficialiai įsteigė Panevėžio vyskupas K. Paltarokas. Parapijai priklausė 382 šeimos.
Kun. J. Baubo rūpesčiu 1938 m. pagal Rokiškio apskrities inžinieriaus Petro Lėlio projektą pastatyta medinė vienabokštė bažnyčia. Buvo pasirinktas pigesnis, medinės bažnyčios variantas, nes reikėjo pastatyti ne tik bažnyčią, bet ir klebonijos trobesius. Naujoji bažnyčia suręsta ant aukšto kalnelio, dabartinių kapinių teritorijoje. Ši bažnyčia buvo trijų navų ir turėjo išmatavimus 24 m x 13 m x 7,5 m bei 30 m aukščio bokštą. 1938 m. spalio 16 d. Rokiškio dekanas kan. Jurgis Žitkevičius (1892–1978) bažnyčią pašventino.
Pastačius bažnyčią aplinkui buvo pradėta statyti ir kitus pastatus. 1939 m. iškilo Šaulių namai. 1940 m. pastatyta dviejų aukštų mūrinė pradžios mokykla.
1944 m. prie Juodupės per karo mūšius sudegė Šaulių namai, paštas, fabrikas, nemažai privačių namų, liko stoveti tik bažnyčia. Liepos 30 d. nutilus patrankoms, naktį vokiečiams traukiantis, užsiliepsnojo ir iki pamatų, su visais liturginiais reikmenimis, sudegė vos šešerius metus stovėjusi Juodupės bažnyčia.
Sovietų valdžia neleido atstatyti bažnyčios ant likusių pirmosios bažnyčios pamatų, todėl 1946 m. buvo įrengta laikina bažnyčia klebonijos daržinėje. Joje ir šiandien meldžiasi juodupiečiai.
Bažnyčia 1987 m. apdegė. Klebono Prano Sabaliausko rūpesčiu suremontuota.

Architektūra

Pirmoji Juodupės bažnyčia buvo medinė, kryžminio plano, 3 navų, renesansinio stiliaus. Turėjo 30 m aukščio bokštą.
Altorius statė A. Leviška iš Šiaulių. Didysis altorius buvo dviejų kondignacijų. Jį puošė paveikslas „Prie Aušros Vartų Dievo Motinos altoriaus besimeldžiantis šv. Kazimieras“, viršuje – šv. kankinės Julijos paveikslas. Paveikslų autorius dailininkas Vytautas Palaima (1911–1976). Viename šoninų altorių buvo baroko stiliaus Nukryžiuotasis, atvežtas kartu su tabernakuliu iš Kavarsko klebono Petro Legecko namų koplyčios Pienionių dvare (dab. Anykščių raj.). Antrame šoniniame altoriuje buvo to paties V. Palaimos tapytas šv. Antano paveikslas.
Dabartinės bažnyčios pastatas medinis, įrengtas pokaryje pritaikius senosios klebonijos ūkinį pastatą (daržinę). Dabar pastate yra paklotos parketinės grindys, išpuoštos lubos, sienos apkaltos dailylentėmis, jas puošia vitražiniai langai. Šventoriaus kampe pastatyta lengvų konstrukcijų stulpinė varpinė.
Slovakijos futbolo varžybos 1977–1978 m.

1977–1978 m. pirmenybės

Slovakijos komandos dalyvavo Čekoslovakijos čempionate.
IK Sirius

Istorija

Klubas įkurtas 1907 m. Yra dalyvavę elito diviziono kovose, bet aukštais pasiekimais negali. 2017 m. iškovojo 7 vietą.
Juozas Žebrauskas (1943)

Biografija

1972 m. baigė Lietuvos žemės ūkio akademiją, mokslinis agronomas.
1990 m. Lietuvos demokratinės darbo partijos, nuo 2001 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Joniškio rajono skyriaus narys.
1990–1992 m. Joniškio rajono tarybos deputatas, 1992–1996 m. Seimo narys, 1997–2000 m., 2000–2003 m. (LDDP sąraše) 2003–2007 m. (LSDP) ir nuo 2007 m. Joniškio rajono savivaldybės tarybos narys.
Žmona Irena, vaikai Kristina, Jurgita, Gediminas.
Linksmučiai

Istorija

Kruojos kairiajame krante 1948–1949 m. ištirtas VII a. – XI a. Linksmučių kapinynas. Kaimas įsikūrė buvusio vokiečių barono Hermanno von Ropo dvaro skyriaus, vadinamo Kiauliškiu, teritorijoje – buvo laikomos dvaro kiaulės. 1925 m. per žemės reformą dvaro žemės išdalytos, gyvenvietė pavadinta Linksmučiais. TSRS okupacijos metais Pakruojo miškų ūkio pagalbinė gyvenvietė.
Rožajė

Istorija

Rožajė pirmąkart buvo paminėta 1571 ir 1585 m. Tuometinė gyvenvietė, supusi fortą, vadinosi Trgovištė (juodkal. Trgovište), ir tas pavadinimas naudotas iki 1912 m.
1797 m. suislamėjęs Kučių klanas, palaikęs osmanų valdžią ir kultūrą, mieste pastatė gynybinius bokštus.
Nuo 1912 m. miestas tapo Juodkalnijos dalimi.
1992 m., Jugoslavijos karų metu, Rožajėje apsigyveno bosniai iš Fočos.

1999 m. Kosovo karo metu piečiau Rožajės apsigyveno apie 1000 etninių albanų.

Transportas

Per Rožaję eina pagrindinis kelias, jungiantis Juodkalniją su Serbija (kelias Rožajė-Kula-Pečas). Kitas kelias sieja su Novi Pazaru Centrinėje Serbijoje. Su pagrindine Juodkalnijos dalyje sieja dviejų juostų plentas, einantis per Beranę, kuri yra už 30 km.
Podgoricos oro uostas yra už 180 km.
Gediminas Butrimavičius

Biografija

Žaidė Geležinis vilkas Vilnius (1997–1998), Andas Vilnius (1998), Lokomotyvas Vilnius (1999), Ardena Vilnius (1999), Polonija Vilnius (2000–2001), Vėtra Vilnius (2002–2008), Atlantis FC (2009) klubuose, Lietuvos rinktinėje.
Kornelija Jurgaitienė

Mokslai

1976 m. baigė Vilniaus S.Nėries vidurinę mokyklą, 1981 m. – Vilniaus universiteto Filologijos fakultetą. 1987–1990 m. mokėsi TSRS Mokslų Akademijos M.Gorkio Pasaulinės literatūros instituto aspirantūroje. Filologijos mokslų daktarė, apsigynė disertaciją tema „Pietų mokykla" JAV literatūroje po 1945 metų. Meninio savitumo problema".
1993–1994 m. K.Jurgaitienė buvo NATO „Demokratinių institucijų" stipendininkė, 1991 m. stažavosi Columbia, Duke bei Southern Missisippi universitetuose (JAV), Švedijos Tarptautinių santykių institute (1992 m.), G.Maršalo Europos saugumo studijų centre (2002 m.).

Darbinė karjera

1981–1984 m. buvo Respublikinės knygų bazės Eksporto ir importo skyriaus prekių žinovė. 1985 m. dirbo LMA Puslaidininkių fizikos instituto vertėja, 1985–1988 m. – Lietuvos MA prezidiumo Užsienio ryšių skyriaus darbuotoja, 1989–1992 m. – šio skyriaus vedėja.
1992 m. – LRV Tarptautinių programų skyriaus konsultantė, 1992–1993 m. – Lietuvos mokslo ir studijų tarnybos Tarptautinių programų ir sutarčių skyriaus vedėja. 1993–1994 m. dirbo administratore Jungtinių Tautų plėtros programos Lietuvos atstovybėje.
1994–1996 m. buvo Lietuvos ambasados Norvegijos Karalystėje laikinoji reikalų patikėtinė, 1996–2001 m. – nepaprastoji ir įgaliotoji ambasadorė Norvegijos Karalystėje.
2001–2002 m. – Lietuvos užsienio reikalų ministro patarėja, ministro kabineto vedėja, 2002 – 2004 m. – ambasadorė ypatingiems pavedimams.
2004-2006 m. K.Jurgaitienė dirbo ministre-patarėja Lietuvos atstovybėje Vašingtone, buvo laikinoji reikalų patikėtinė JAV.
2009 – 2010 m. dirbo Lietuvos pirmininkavimo Baltijos Jūros Valstybių Taryboje sekretoriato vadovo pavaduotoja, Lietuvos atstove Baltijos jūros valstybių Tarybos (BJVT) Vyresniųjų pareigūnų komitete.
Šiuo metu yra ambasadorė ypatingiems pavedimams URM Europos reikalų departamente.
K. Jurgaitienė 2003 m. apdovanota ordino „Už nuopelnus Lietuvai“ Komandoro kryžiumi.
Riečių Švč. Trejybės bažnyčia

Istorija

Riečių dvare 1744 m. buvo koplyčia. Ji 1791–1804 m. turėjo nuolatinį kunigą. Vėliau ją lankydavo Daukšių kunigas 3 kartus per metus. Prieš Pirmąjį pasaulinį karą koplyčia buvo begriūvanti. Daukšių klebono rūpesčiu 1919 m. pastatyta dabartinė medinė bažnyčia. 1924 m. įkurta parapija.

Architektūra

Bažnyčia yra liaudies architektūros formų, stačiakampio plano, su bokšteliu ir zakristija. Šventoriaus tvora su mūriniais vartais. Į bažnyčią veda aukšti laiptai.
Sporogonas

Sporogonas – samanų nelytinės kartos organas, produkuojantis sporas. Sudarytas iš kotelio, sporinės ir gaubtuvėlio.
Sporogono kotelis gali būti įvairaus ilgio, lygus arba karpotas. Kartais kotelis būna labai redukuotas. Pagrindinė kotelio funkcija – išlaikyti sporinę, kurioje susiformuoja sporos ir jas išbarstyti. Sausu oru kotelis įvijai susisuka apink savo ašį, o sudrėkus ima sukiotis ir taip išbarsto sporas. Ypač ryškiai sukiojasi jautriojo perkūnrugio sporogono kotelis su sporine.
Svarbiausia sporogono dalis – sporinė, t. y. dėžutė, kurioje susidaro sporos. Formos atžvilgiu sporinės gana įvairios: rutulinės, kiaušiniškos, ovalinės, kriaušės pavidalo, cilindrinės ir kt. Neretai jos būna išilgai vagotos, palinkusios, nusvirusios. Pačią sporinę sudaro kaklelis, urna, žiedelis ir dangtelis. Kakleliu ji pereina į sporogono kotelį. Gaubtuvėlis uždengia sporinę iš viršaus. Jam nukritus išbyra sporos. Pats gaubtuvėlis gali būti plikas, plaukuotas, su sveikais arba įskeltais kraštais. Pagal formą gaubtuvėlis gali būti trumpas ir bukas, ištįsęs ilgyn, nusmailėjęs, tiesus arba lenktas. Prie sporinės įėjimo yra viena arba kelios eilės dantelių, sudarančių savotišką aparatą – peristomą, kuris atidaro ir uždaro įėjimą į sporinę ir reguliuoja sporų byrėjimą.
Vaišnoriškė (Utena)

Aplinkinės gyvenvietės

Minčia – 6 km 
 Aukštaglynis – 2 km
Šuminai – 3 km 
 IGNALINA – 16 km
The Chronicles of Riddick: Escape from Butcher Bay

Apie žaidimą

„The Chronicles of Riddick: Escape from Butcher Bay“ žaidimas paremtas filmų „Visiška tamsa“ ir „Ridiko kronikos“ pagrindinio veikėjo Ridiko (piln. Richard B. Riddick) charakteriu. Žaidimo veikėją įgarsina filmuose Ridiką vaidinantis Vin Diesel. Iš filmų paimti tik kai kurie siužeto elementai (Ridiko įkalinimas kalėjime, sugebėjimas matyti tamsoje). Žaidimas yra pirmojo asmens šaudyklė. Kai kuriais atvejais, Ridikui atliekant specialius veiksmus, žaidimo kamera gali trumpai persijungti į trečiojo asmens režimą. Žaidimą galima žaisti trimis sunkumo lygiais: lengvu, normaliu ir sunkiu. Sunkumo lygius galima persijungti žaidimo eigoje.
Veiksmas vyksta nežemiškos planetos specializuotame kalėjime, pavadinimu „Butcher Bay“, kuriame laikomi pavojingiausi galaktikos nusikaltėliai. Ridiko misija yra iš jo pabėgti. Žaidime galima valdyti grupę šaunamųjų ginklų arba kautis kumščiais, šaltaisiais ginklais. Ridikas gali pasislėpti tamsoje ir, dėka gebėjimo matyti tamsoje, iš pasalų atakuoti priešininkus. Žaidime galima surinkti 59 trofėjus − cigarečių pakelius.

Žaidimo siužetas

Žaidimo veiksmas vyksta tolimoje ateityje. Nusikaltėlių medžiotojas Džounsas, kartu su keletu kitų kalinių, į kalėjimą „Butcher Bay“ atgabena ypač pavojingą nusikaltėlį Ridiką, už kurį paima nemenką atlygį. Ridikas turi išsivaduoti iš kalėjimo apsukriai rinkdamas informaciją iš kitų kalinių ir apeidamas arba žudydamas kalėjimo sargus. Padėtį apsunkina, kad medžiotojas Džounsas tikisi vėl pasigrobti Ridiką ir nugabenti į kitą kalėjimą, kuriame gautų antrą atlygį.
Nago (Okinava)

Miesto simboliai

Oficiali miesto gėlė – Lilium longiflorum, medis – banjanas.
FK Alaniâ Vladikavkaz

Istorija

Sovietmiečiu buvo sukurtas Spartakas, kuris žaidė įvairiuose lygmenyse. 1970 m. pateko į Aukščiausią Sovietų Sąjungos lygą, bet liko tarp paskutinių komandų ir iškrito į antrą pakopą.
Nuo 1992 m. žaidė Rusijos Top lygoje.
1995 m. klubas pavadintas Alaniâ.
1995 m. Alaniâ Vladikavkaz tapo Rusijos čempionais. Tai vienintelis toks pasiekimas klubo istorijoje.
2016 m. buvo nuspręsta „Alanijos“ pagrindu suburti naują klubą ir pavadintas buvo „Spartaku“.
Rolandas Šaduikis

Rolandas Šaduikis (1973 m. – 2007 m. spalio 20 d.) – ralio pilotas, baikeris. 2005 m. suteiktas Lietuvos sporto meistro titulas. Baikerių klubo „Iron X“ įkūrėjas ir buvęs vadovas.

Mirtis

2007 m. ralio Mega–Kauno ruduo-2007 7-tojo greičio ruožo metu po Rolando padarytos klaidos, jo pilotuojamas automobilis dideliu greičiu kliudė vidinėje posūkio dalyje esantį akmenį. Automobilis daug kartų vertėsi ore ir nuskriejo kelis šimtus metrų į pievą. Pirmieji ekipažui bandė padėti ralio žiūrovai. Jie iš sumaitoto automobilio ištraukė šturmaną Tautvydą Nefą, tačiau Rolando ištraukti jie nesugebėjo. Po daugiau nei 20 minučių atvykę greitosios pagalbos medikai konstatavo Rolando mirtį.
Rolandas Šaduikis palaidotas Traupio kapinėse.
Vaiguvos Šv. Jono Krikštytojo bažnyčia

Istorija

1531 m. minima Kražių altarija Vaiguvoje, 1599 m. – Vaiguvos altarista. 1719 m. pastatyta bažnyčia. 1776 m. įkurta parapija.
1803–1804 m. pastatyta nauja, dvibokštė Šv. Jono Krikštytojo titulo bažnyčia su varpine ant stulpų. Jos statybą parėmė Žemaičių vyskupas Steponas Jonas Giedraitis. Iki šių dienų išliko liaudies meistro M. Butvilos statyta originali varpinė. 1804 m. įsteigta parapinė mokykla.
Kunigo K. Žemavičiaus rūpesčiu bažnyčia 1877–1881 m. perstatyta.

Architektūra

Bažnyčia liaudies architektūros formų, stačiakampio plano, su bokšteliu. Yra 3 altoriai. Šventoriaus tvora akmenų mūro. Jame stovi medinė varpinė ir koplytstulpis. Šventoriaus vartai – trijų arkų, su ažūrinėmis sienelėmis tarp stulpų.
Neobarokas

Neobarokas – istorizmo stilius architektūroje, formaliai priskiriamas prie baroko. Išorinėse pastatų sienose naudojamas baroko stilius, paplito XIX a. pabaigoje (nuo 1880 m.).
Dažniausiai neobaroko stilius buvo naudojamas viešuose pastatuose, konkrečiai – teatruose, kur italų ir prancūzų barokas vystėsi kartu su opera ir dramaturgija. Taip pat buvo statomi ir neobaroko stiliaus gyvenamieji pastatai, lygiagrečiai su neorenesansiniais. Neobarokas kartais pasirodydavo ir sakralinėje architektūroje. Galiausiai neobarokas susijungė su secesine architektūra. Retkarčiais buvo sutinkamas net iki XX a. antro dešimtmečio. Šio stilio pastatų pastatoma ir dabar.
Austrijoje neobarokas buvo siejamas su patriotizmu, valstybės klestėjimu ir galia XVIII a. pradžioje.
Krištolinis gaublys

Krištolinis gaublys – prestižinis svarbiausias Tarptautinio Karlovi Varų kino festivalio apdovanojimas, teikiamas už geriausią pagrindinės konkursinės programos filmą. Pirmą kartą įteiktas 1948 m.
Kruonaucė

Geografija

Gyvenvietė išsidėsčiusi kelių P103 Bauskė – Duobelė ir P96 Ežerė – Aucė – Duorupė – Jelgava sankryžoje prie Aucės upės Kruonaucės tvenkinio.
Valkirijos

Skandinavų mitologijoje Valkirijos – dysės, žemesniojo rango deivės, tarnaujančios Odinui. Valkirijų paskirtis – iš mūšyje kritusių karių išrinkti geriausius karius ir nugabenti į Valhalą, kur kariai tampa einherijais. Odino pavestos valkirijos renka kariauną pasaulio pabaigos mūšiui ragnarokui.
Šiuolaikiniame mene valkirijos vaizduojamos kaip karingos merginos, jojančios ant sparnuotų arklių, ginkluotos ietimi. Tačiau pagal ant runų akmens Rök rastus įrašus valkirijos jojo ne ant sparnuotų arklių, bet ant vilkų, kurie patys pagausindavo žuvusiųjų gretas. Valkirijos buvo baisios ir karingos, turėjo varną, kuri skraidydavo virš mūšio lauko ir „pasirinkdavo“ žuvusius. Manoma, kad vilkų ir varnų motyvas atsirado matant, kaip šie po mūšio ėda žuvusiųjų kūnus.
Leontijus Motiejūnas

Biografija

1949 m. baigė Maskvos I. Sečenovo medicinos institutą. 1955 m. Lietuvos mokslų akademijos Eksperimentinės medicinos institute apgynė disertaciją „Interoreceptorių vaidmuo anafilaksinėje reakcijoje“, medicinos mokslų kandidatas. 1974 m. TSRS medicinos mokslų akademijos Poliomelito ir virusinių encefalitų institute apgynė disertaciją „Gamtinės židininės infekcijos Lietuvos teritorijoje“, biologijos mokslų daktaras. Niujorko mokslų akademijos tikrasis narys.
1950 m. gegužės–rugsėjo mėn. Utenos rajono Sveikatos apsaugos skyriaus vedėjas, 1954–1956 m. Epidemiologijos, mikrobiologijos ir higienos instituto skyriaus vedėjas, 1963–1966 m. šio instituto direktoriaus pavaduotojas, 1956–1963 m. Sveikatos apsaugos ministerijos vyr. epidemiologas, 1966–1978 m. Respublikinės sanitarijos ir epidemiologijos stoties skyriaus vedėjas. 1955–1960 m. Vilniaus universiteto Medicinos fakulteto dėstytojas. 1969 m. suorganizavo Vilniaus universiteto Gamtinių židinių infekcijų tyrimo laboratoriją, 1979–1989 m. jai vadovavo, 1989 m. įkūrė biolaboratorinių tyrimų ir ligų profilaktikos bendrovę „Endemik“. Nuo 1994 m. profesorius.
Vaikai – Duktė, koncerto pianistė (Irma Kilsch), duktė rašytoja, televizijos laidų vedėja (Renata Plumpienė), sūnus, daktaras, (Marijus Motiejūnas).

Mokslinė veikla

Pirmasis Lietuvoje pradėjo kompleksiškai tirti infekcinius gamtinius židinius medicininės zoologijos, parazitologijos, infekcinės patologijos ir medicinos geografijos aspektais. Ekspedicijų metu tyrė laukinius žinduolius, naminius ir laukinius paukščius, nariuotakojus, jų ryšį su erkiniu encefalitu, Laimo liga, ornitozėmis, kitomis infekcinėmis ligomis; nustatė jas sukeliančių pernešėjų rūšinę sudėtį, paplitimą, gausumą.
RKL 2011–2012 m. sezonas

RKL 2011–2012 metų sezonas – 7-as lygos sezonas, kuriame dalyvavo 34 klubai: 14 varžėsi A divizione, 20 B divizione. Lygoje triumfavo Kauno A. Sabonio KC komanda.
Pašatrija

Istorija

1584 m. minimas Pašatrijos dvaras.
Maharu Yoshimura

Biografija

2011 m. pasaulio jaunimo čempionate japonas pelnė bronzos medalius vienetų ir dvejetų varžybose. Tais pačiais metais laimėjo Azijos jaunimo čempionatą.
2012 m. pasaulio čempionate pelnė savo pirmąjį medalį - bronzą komandinėje rungtyje. 2016 m. debiutavo 2016 m. vasaros olimpinėse žaidynėse. Komandinėje rungtyje Jošimura pelnė sidabrą kartu su Japonijos nacionaline rinktine. 2017 m. laimėjo pasaulio stalo teniso čempionato mišrių dvejetų varžybas.