google/wiki40b huggingface dataset:
Kepeninė siurbikė

Morfologija

Kepeninė siurbikė savo suplota forma primena lapelį. Vidutinis šio parazito ilgis 3–4 centimetrai. Siurbikė prie aplinkos tvirtinasi dviem raumeningais siurbtukais – burniniu ir pilviniu. Jos burna pereina į ryklę, o ši išsišakodama – į siurbikės žarną. Dvišakė žarna turi daug mažų atsišakojimų ir baigiasi aklinai. Kepeninės siurbikės neturi analinės angos, o nesuvirškintas maisto medžiagas atryja per burną.
Kepeninės siurbikės – hermafroditiniai parazitai. Jų lytinę sistemą sudaro tiek vyriškos, tiek moteriškos lytinės liaukos. Vyriškos lytinės liaukos – šakotos sėklidės. Jos yra porinės ir užima visą siurbikės užpakalinę kūno dalį. Iš abiejų sėklidžių išeinantys sėklatakiai susijungia virš pilvinio siurbtuko į sėklos išmetamąjį lataką, atsiveranti kloakoje. Siurbikės kiaušialąstės formuojasi šakotoje kiaušidėje, o apvaisinimas vyksta kiaušintakio praplatėjime, vadinamame ootipu. Ootipą gaubia ir kiaušinėlio lukštui susiformuoti padeda Meliso liauka. Į ootipą taip pat atsiveria du trynio liaukų latakai. Šiais latakais kiaušinėlis aprūpinamas jam reikalingomis maisto medžiagomis. Iš ootipo išeina vingiuota siurbikės gimda, kurioje yra kaupiami ovalo formos kiaušinėliai. Iš kitos pusės gimda atsiveria į lytinę kloaką.

Gyvybinis ciklas

Į išorę su galutinio šeimininko išmatomis patekę kiaušinėliai toliau vystosi vandenyje. Kiaušinėliuose per 17–18 dienų susidaro miracidijos (pirmoji lervos stadija), jos plaukioja vandenyje iki kol susiranda ir aktyviai prasiskverbia į savo tarpinį šeimininką – mažąją kūdrinukę. Įvykus miracidijos metamorfozei, ši virsta į motininę sporocistą. Motininėje sporocistoje intensyviai partenogeneziškai dauginasi gemalinės ląstelės, sudarydamos dukterinius gemalus – redijas. Redijos suardo motininės sporocistos dangalą ir iš kūdrinukės kūno ertmės patenka į jos kepenis, tuomet ten formuojasi naujos redijų kartos. Praėjus 1–2 mėnesiams nuo moliusko apsikrėtimo pradžios, redijose susiformuoja cerkarijos. Šios stadijos lervos palieka moliuską ir iškeliauja atgal į vandens telkinį. Cerkarija savo uodegėlės pagalba nuplaukia ir prisitvirtina prie augalų lapų ar stiebo ir, numetusi uodegėlę, apsitrauka aplinkai atspariu dangalu – tampa adelocerkarija. Gyvūnui išgėrus vandens su metacerkarijomis, šios ištirpsta skrandyje arba dvylikapirštėje žarnoje. Tuomet jaunos siurbikės, prasiskverbusios pro žarnų sienelę, patenka į pilvo ertmę. Pasiekusios kepenis fasciolos patenka į kepenų parenchimą, po 20–40 dienų šeimininkui pasireiškia kepenų uždegimas, pažeidžiamas kepenų audinys.

Literatūra

Ona Kublickienė „Parazitinės kirmelės", Vilnius, 2002
Dalija Salomėja Gaidamonienė

Biografija

1961 m. baigė Kauno medicinos institutą. 1967 m. Eksperimentinės ir klinikinės medicinos institute apgynė disertaciją „Suaugusių pirminės tuberkuliozės klinikinės eigos ypatumai šiuolaikinio antibakterinio gydymo laikotarpiu“, medicinos mokslų kandidatė. 1982 m. Maskvos centriniame tuberkuliozės mokslo tyrimų institute apgynė disertaciją „Kvėpavimo organų sarkoidozės diagnostika ir gydymas tuberkuliozės endemijos sumažėjimo sąlygomis“, medicinos mokslų daktarė. 
Nuo 1966 m. dirba Respublikinėje tuberkuliozės ir infekcinių ligų ligoninėje (iki 2003 m. veikė kitais pavadinimais), nuo 1974 m. klinikinio skyriaus vedėja, nuo 1989 m. direktorė. Nuo 1990 m. profesorė. Medicinos diagnostikos centro gydytoja.
Nuo 1989 m. Lietuvos tuberkuliozės asociacijos prezidentė. 1992–1996 m. Europos respirologų asociacijos Lietuvos skyriaus pirmininkė.

Mokslinė veikla

1970 m. pirmoji Lietuvoje pradėjo tirti sarkoidozės epidemiologiją, pritaikė kepenų punkciją sarkoidozei diagnozuoti. Mokslinio darbo sritis – plaučių ligų, ypač intersticinių (difuzinių), tuberkuliozės diagnostika ir gydymas. Parengė (su kitais) Nacionalinę tuberkuliozės profilaktikos ir kontrolės programą.
Mikolajuvka

Istorija

Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. Pagal 1921 m. lenkų valdžios atliktą gyventojų surašymą kaime gyveno 64 žmonės, iš kurių 47 lenkai ir 17 lietuvių. 1975-1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.
Maratonas

Maratono bėgimas – šiuolaikinėje lengvojoje atletikoje ilgiausia bėgimo distancija, siekianti 42 km 195 m. Pavadinimas kilo nuo Maratono mūšio, vykusio (490 m. pr. m. e.). Pasakojama, kad graikų karys Filipidas atbėgo iš Maratono miestelio į Atėnus pranešti apie graikų pergalę prieš persus ir vos pasakęs tai, numirė.

Atstumas

Dabartinis maratono atstumas yra 42 km 195 m. Šis atstumas buvo bėgamas per 1908 m. Londono Olimpines žaidynes, o 1921 m. pripažintas oficialiu maratono atstumu. Anksčiau atstumas nebuvo pastovus, bėgikai bėgdavo įvairius atstumus nuo 40 km iki 42 km 750 m. Tarp Maratono vietovės ir Atėnų atstumas yra apie 40 km.
Paluobių pagrindinė mokykla

Istorija

Remiantis istoriniais šaltiniais, Paluobių pradžios mokykla įkurta 1916 metais. 1951 m. reorganizuota į Paluobių septynmetę mokyklą. 1962 m. mokykla tapo aštuonmete, 1986 m. Paluobių nepilnąja vidurine mokykla, 1988 m. Paluobių devynmete mokykla. Nuo 1993 m. Paluobių pagrindinė mokykla.
Albinas Kavaliauskas

Biografija

1972 m. baigė Šiaulių pedagoginio instituto Dailės fakultetą. 1972-1976 m. Šiaulių odos galanterijos fabriko dailininkas konstruktorius. Nuo 1976 m. Šiaulių pedagoginio instituto (nuo 1997 m. Šiaulių universitetas) dėstytojas, Menų fakulteto Taikomosios dailės ir technologijų katedros vedėjas, nuo 1992 m. docentas. 2004 m. universitetinių profesionalių odos meno studijų Lietuvoje įkūrėjas. 
Lietuvos dailininkų sąjungos, Tarptautinės odos meno gildijos Leather Art Forum narys.

Kūryba

Nuo 1975 m. dalyvauja taikomosios dailės, meninės odos parodose, kūrinius eksponavo Lietuvos, Estijos, Rusijos, Vokietijos, Olandijos ir kitų šalių dailės muziejuose ir galerijose. Surengė autorinę parodą Bylefelde (2006 m.), dalyvavo šiuolaikinio meno festivalyje Vokietijoje. Sukūrė taikomosios dekoratyvinės paskirties odos darbų bei sienos kompozicijų interjerams. Svarbesni darbai: „Duona ir vynas“, „Šventė“, „Elnio odininkai“, „Alegro XX“, „Totemas“ ir kt.
Projekt Undersky

Sudėtis

Grupę sudaro vienas MC – Messir (a. k.a. Sekta) ir vienas beatmaker’is (Artless Sound Manner).

Koncepcija

Grupė pasižymi tuo, kad neapsiriboja tradiciniu skambesiu ir nebijo eksperimentuoti, jų kūryba neturi apibrėžtų ribų. Projekt Undersky muzikos koncepcija – rafinuota lyrika bei stilingi instrumentalai. Grupė siekia neapsiriboti vien tradiciniu hip – hop`o skambesiu, bet įkomponuoti į kūrybą elementų iš įvairios elektroninės muzikos, kas sukuria autentišką grupės stilių.
Shinzō Abe

Biografija

Abė gimė 1954 m. Nagato mieste, Jamagučio prefektūroje. Jo tėvas ir senelis buvo politikai, o motina – buvusio ministro pirmininko Nobusuke Kishi duktė. 1977 m. baigė politologiją Seikei universitete. Vėliau persikėlė į JAV, kur Pietų Kalifornijos universitete mokėsi viešąjį administravimą. Nuo 1982 m. dirbo įvairiose valstybinėse institucijose, 1993 m. buvo pirmą kartą išrinktas į parlamentą. 2005 m. paskirtas vyriausybės sekretoriumi, o 2006 m. rugsėjį išrinktas šalies ministru pirmininku. Šių pareigų jis atsisakė 2007 m. rugsėjo 12 d. dėl mėnesius trukusio politinio spaudimo.
2012 m. pabaigoje Abė vėl išsikovojo Liberalų demokratų partijos prezidento postą ir po sėkmingų rinkimų gruodžio 26 d. sugrįžo į ministro pirmininko postą.

Užsienio vizitai

Abė yra daugiausiai šalių su oficialiais vizitais aplankęs ministras pirmininkas per visą Japonijos istoriją. Iki 2018 m. galo Abė buvo išvykęs į daugiau nei 70 vizitų, 2018 m. sausio mėn. lankėsi ir Lietuvoje.
Alenia C-27J Spartan

Lėktuvo kūrimas

1997 m. kompanijos Alenia ir Lockheed Martin sudarė padalinį Lockheed Martin Alenia Tactical Transport Systems (LMATTS), kuris turėjo kurti patobulintą G.222 variantą su pažangesne avionika, stikliniu kokpitu, naujais varikliais (Rolls-Royce AE 2100, kurie naudojami lėktuvuose C-130J Super Hercules). Vėliau LMATTS suiro, nes Lockheed Martin nutarė pateikti JAV armijos ir KOP transporto lėktuvų konkursui (Joint Cargo Aircraft (JCA) competition) C-130J lėktuvą, kuris konkuravo su C-27J Spartan.
Tuomet Alenia Aeronautica kartu su L-3 Communications sudarė įmonę Global Military Aircraft Systems (GMAS), kuri turėjo pateikti rinkai C-27J. Vėliau GMAS dalyviu tapo ir Boeing Integrated Defense Systems.
Lėktuvo C-27J veikimo nuotolis 35 %, o skrydžio aukštis – 30 % didesni, lyginant su pradiniu G.222.

Lėktuvo pardavimai

Italijos KOP, Graikijos KOP, Bulgarijos KOP, Rumunijos KOP, JAV armija ir KOP užsakė lėktuvų C-27J Spartan.
Alenia siūlo šį lėktuvą ir Kanadai kaip CC-115 Buffalo pakaitalą. Lietuva trimis C-27J pakeitė senuosius Antonov An-26.
GMAS komanda sėkmingai pateikė C-27J JAV Armijos ir KOP Joint Cargo Aircraft konkurse. Tikimasi, kad JAV Armija ir KOP nupirks iki 100 C-27J, kurie pakeis dabar naudojamus C-23 Sherpa, C-12 Huron and C-26 Metroliners.
C-27J 2006 m. lapkričio mėnesį skraidė bandomuosius skrydžius (26 valandos), JCA programos reikalavimai buvo viršyti. GMAS paskelbė, kad C-27J bus surenkami Cecil Field gamykloje (Florida, JAV). 2007 m. birželio 13 d. Pentagonas pranešė, kad pasirinktas C-27J. 2,04 milijardų JAV dolerių vertės kontraktas 78-iems C-27J lėktuvams pasirašytas 2007 m. birželio 13 d.
Pirmasis C-27J lėktuvas JAV Armijos ir KOP bandymų ir treniruočių programai pateiktas 2008 m. birželį. Pirmas JAV C-27J skrydis įvyko 2008 m. birželio 17 d.
Kanados vyriausybė numatė pirkti C-27J kaip naujus lėktuvus transporto ir gelbėjimo aviacijai. 2007 m. sausio mėnesį numatomo kontrakto vertė buvo apie 3 milijardus Kanados dolerių.
Rumunija užsakė 7 C-27J, kurie turi būti pateikiami pradedant 2008 m. ir kurie turi pakeisti Antonov An-24 ir An-26 lėktuvus. Kontraktas pasirašytas 2007 m. gruodžio 7 d.
Australijos KOP numato C-27J kaip galimus kandidatus keičiant pasenusius DHC-4 Caribou.
Dabar vykdomi kontraktai – 13 lėktuvų Italijai, 12 (plius galimi 3 papildomi) Graikijai, 5 Bulgarijai, 3 Lietuvai, 4 Marokui, 7 Rumunijai, 38 JAV.
JAV KOP pirks C-27J variantą AC-27J (artilerijos lėktuvas, gunship).
Kiaušintakis

Kiaušintakis (lot. tuba uterina, dar vadinamas Falopijaus vamzdžiu, XVI a. jį aprašiusio G. Falopijaus vardu) – porinis moters vidinis lytinis latakas, kuriuo iš kiaušidės slenka kiaušialąstė. Tai vamzdelis, jungiantis kiaušidės aplinką (pilvo ertmę) su gimdos ertme. Ilgis apie 10–15 cm, skersmuo apie 5 mm. Prie gimdos jis siauresnis, link kiaušidės – platesnis.
Kiaušintakiais keliauja spermatozoidai, siekiantys apvaisinti kiaušinėlį – kiaušintakio aplinka yra tinkama tiek kiaušinėliui, tiek spermatozoidams, todėl būtent kiaušintakiuose dažniausiai ir įvyksta apvaisinimas. Po ovuliacijos kiaušintakiai priima kiaušinėlį ir jį stumia į gimdą. Čia taip pat kurį laiką formuojasi ir minta gemalas.
Ankstyvoje vaikystėje kiaušintakiai yra siauri ir susiraitę, bet palaipsniui jie ima tiestis, o jų spindis platėja. Jeigu jie nepakankamai išsivystę, apvaisintos kiaušialąstės judėjimas gimdos link gali sustoti ir tada įvyksta negimdinis nėštumas. Nuo ampulės (kiaušintakio vietos, kuri yra arčiausiai kiaušidės) link gimdos kiaušinėlis juda iš esmės dėl kiaušintakio raumenų susitraukimų. Šį judėjimą taip pat skatina virpantys epitelio plaukeliai (blakstienėlės) bei išilginės raukšlelės kiaušintakyje (tarsi bėgiai).

Histologija

Kiaušintakio sienelė sudaryta iš gleivinės, raumeninio ir serozinio dangalų. Gleivinė yra išilgai raukšlėta (raukšlių dydis ir kiekis didėja einant link kiaušintakio ampulės), iš paviršiaus padengta vienasluoksniu cilindriniu epiteliu. Čia yra sekrecinių ląstelių, kurios sudrėkina gleivinę. Be to, čia yra ir epitelinių ląstelių su plaukeliais, kurie virpa gimdos kryptimi ir kartu su raumenų judesiais stumia kiaušinėlį į gimdą. Gleivinės dangale yra kraujagyslių ir nervų. Raumeninis dangalas sudarytas iš raumenų sluoksnio. Jo peristaltiką sąlygoja hormoninė veikla. Serozinis dangalas apgaubia kiaušintakius. Jame yra kraujagyslių ir nervų.

Sutrikimai

Į kiaušintakį patekus infekcijai ir vystantis uždegimui, gleivinės raukšlelės ima sulipti ir formuojasi dalinis arba visiškas kiaušintakių nepraeinamumas. Visiškas nepraeinamumas gali sukelti nevaisingumą, o dalinis – negimdinį nėštumą, o ilgainiui – irgi nevaisingumą.
Dalia Marija Stančienė

Dalia Marija Buišytė-Stančienė (g. 1948 m. rugsėjo 17 d. Palangoje) – Lietuvos filosofė.

Biografija

1966–1971 m. studijavo Vilniaus universiteto Fizikos fakultete. Visuomeninių mokslų akademijoje prie SSKP CK apgynė disertaciją „Problema santykio tarp proto ir religinio tikėjimo neotomizme (1918 - 1940 m. Buržuazinės Lietuvos duomenimis)“, 1983 m. humanitarinių mokslų daktarė. 
Nuo 1990 m. žurnalo „Logos“ vyr. redaktorė. Kultūros, filosofijos ir meno instituto vyresnioji mokslinė bendradarbė, Vilniaus pedagoginio universiteto etikos katedros docentė. Tarptautinės Tomo Akviniečio asociacijos (SITA) Lietuvos skyriaus direktorė. Paskelbė straipsnių viduramžių filosofijos ir etikos klausimais.

Pedagoginiai (mokslo) vardai

1983 metai-Humanitarinių mokslų (filosofija) daktarė, 2003 metai-Vilniaus pedagoginio universiteto docentė, 2007 metai- Kultūros, filosofijos ir meno instituto Habilituota humanitarinių mokslų srities filosofijos krypties daktarė

Mokslinių interesų kryptys

Ugdymo filosofija, viduramžių filosofija, metafizika, fenomenologija, socialinė etika, didaktika
Panerių Šv. Jėzaus Nukryžiuotojo koplyčia

1831 m. sukilimo atminimas

Panerių kapinaitėse stovinčios koplyčios papėdėje vyko lemiamas 1831 m. sukilimo mūšis. Sukilėliai, kontroliavę beveik visą Lietuvos teritoriją, žygiavo į Vilnių, vieną iš paskutinių caro valdžios bastionų, tačiau atkakliame mūšyje buvo sumušti. Birželio 19 d. generolo Antano Gelgaudo vadovaujamą 12,6 tūkst. sukilėlių kariuomenę ant Panerių kalvų pasitiko 26 tūkst. caro kareivių. Mūšyje abi pusės naudojo artileriją ir kavaleriją, žuvo apie tūkstantis vyrų. Istoriniuose šaltiniuose teigiama, kad žuvo 364 caro kariuomenės kariai, apie 600 sukilėlių.
2001 m. mūšio vietoje pastatytas monumentas – pasviras granitinis kryžius sukilimui atminti. Panerių kapinaitėse buvo palaidoti daugelis mūšio dalyvių. Sukilimo dalyviai yra palaidoti kiek toliau. Istorikės Audronės Vyšniauskienės teigimu, sukilėliai palaidoti prie kalno papėdėje buvusio koplytstulpio, ties kuriuo melsdavosi atvykstantys ir išvykstantys iš miesto žmonės. Darant archeologinius tyrimus, rasti koplytstulpio pamatai, tačiau sukilėlių palaikų greta jų nebuvo. Gyventojai liudijo, jog sukilėliai palaidoti po dabartiniu keliu, kuriuo troleibusai išvažiuoja į Savanorių prospektą centro link. O senose kapinaitėse palaidoti 1831 m. sukilimo malšintojai – rusų armijos kariai. Iki šių laikų kapinėse išlikęs Rusijos kariuomenės karininko kapas. Mūšyje žuvusio štabo kapitono ir rezervinio pulko adjutanto Jegoro Svečino kapavietę žymi kubo formos juodo granito monumentas. Dabartinės išvaizdos paminklas, kaip galima spręsti pagal įrašą, esantį ant jo, buvo pastatytas 1898 m. „Vilniaus apygardos karininkų pastangomis“. J. Svečinui atminti ir šiais laikais per Vėlines uždegamos žvakės.
XVIII amžiaus 2-as dešimtmetis

XVIII amžiaus antrasis dešimtmetis prasidėjo 1711 metais ir baigėsi 1720 metais.
Tūkstantmečiai: 1 tūkstantmetis – 2 tūkstantmetis – 3 tūkstantmetis
Amžiai: XVII amžius – XVIII amžius – XIX amžius
Dešimtmečiai:
7-as8-as9-as10-as1-as
- 2-as -
3-as4-as5-as6-as7-as
Metai: 1711 1712 1713 1714 1715 1716 1717 1718 1719 1720
Benjamin Stasiulis

Biografija

2008 m. vasaros olimpinėse žaidynėse Stasiulis dalyvavo 100 m plaukime nugara, bet atrankos varžybose liko tik 25-as. 2012 m. Prancūzijos olimpinės atrankos varžybose Stasiulis laimėjo pirmą vietą ir pagerino Prancūzijos nacionalinį rekordą 200 m plaukime nugara (1:56.39). 2012 m. vasaros olimpinėse žaidynėse Stasiulis 100 m plaukime nugara pasirodė žymiai prasčiau ir liko 31-as, o 200 m nuotolyje distanciją nuplaukė vos per 1:59.52 ir liko 24-oje vietoje.
Rakšasai

Rakšasai (skr. रक्षस्, राक्षस = rakṣas, rākṣasa, nuo rakṣ- „saugoti(s), sergėti(s)“) – daugiausia hinduistinėje mitologijoje minimos demoniškos būtybės. Jei asurai yra dievų priešai, tai rakšasai – žmonių.
Iš Vedų rakšasai daugiausia minimi Atharvavedoje. Pagal aprašymą primena Europoje žinomus inkubus: veikia tamsoje, kenkia žmonėms, trukdo aukojimams, vaizduojami šiurpiai – vienaakiai, daugiagalviai, raguoti, kartais vaizduojami kaip plėšrūs žvėrys ar paukščiai.
Hinduizme rakšasai vaizduojami kaip milžinai-žmogėdros ilgomis rankomis, ugninėmis akimis, dideliais pilvais, pražiotomis koserėmis, kruvinomis iltimis. Pasak Mahabharatos, rakšasai kilo iš Pulastjos arba buvo sukurti Brahmos, kad saugotų pirminius vandenis. Plačiausiai Rakšasai žinomi iš Ramajanos – jų karalystė buvusi Lanka, o valdovas – Ravana. Juos nugalėjęs didvyris Rama. Įvairiuose mituose rakšasais už blogą elgesį tampa žmonės, gandharvai, pusdieviai. Būdingi rakšasų epitetai – yātudhāna („turinys blogį, valkatos“), niśīcara („nakties klajūnai“). Prie rakšasų dažnai priskiriamos ir kitos piktos būtybės (pvz., veliuokai pišačai).
Dalis tyrinėtojų mano, kad rakšasų vaizdinys kilęs arijams mitologizavus vietinius Indijos gyventojus.
2019 m. Europos lėkščiasvydžio čempionatas

2019 m. Europos lėkščiasvydžio čempionatas organizuojamas Europos lėkščiasvydžio federacijos vyks 2019 m. birželio 29–liepos 6 dienomis Vengrijoje, Dėro mieste. 
Čempionate dalyvauja 54 komandos suskirstytos į tris divizionus: vyrų (20), moterų (15), mišrusis (19). 
Vyrų, moterų bei mišrios grupės meistrų ir didmeistrių čempionatą (EUMC 2019) nuspresta vykdyti atskirai  spalio 17-20 dienomis Madride (Ispanijoje).

Formatas

Vyrų, moterų ir mišrusis divizionuose dalyvaujančios komandos paskirstytos į 4-ias grupes. Pasibaigus rato varžyboms komandos pagal rezultatus suskirstomos į naujas pajėgimo grupes. Vėliau kryžminės rungtynės ir atkrintamosios su pozicionavimo rungtynėmis.

Reitingavimas

Komandos kurios varžėsi 2015 m. Europos lėkščiasvydžio čempionate pasiektą galutinį rezultatą t. y. užimtą poziciją turnyre, naudota kaip reitingo taškus reitinguojant ekipas. Komandos nedalyvavusios minėtame turnyre gavo reitingo taškus pagal Pasaulinės skraidančiojo disko federacijos (WFDF) ir Europos ultimeito Federacijos (EUF) sankcionuotų varžybų rezultatus. Čempionate dalyvaujnčių komandų reitingavimas buvo atskleistas birželio 5 dieną.

Varžybų rezultatai

Lietuvos mišrios lėkščiasvydžio rinktinės rezultatai lėkščiasvydžio čempionate.
Galina Jackevičiūtė

Galina Jackevičiūtė-Morkuvienė, Preikšienė (1911 m. kovo 14 d. Peterburge – 1989 m. kovo 17 d. Vilniuje) – Lietuvos teatro aktorė. Sūnus – žurnalistas, kino scenaristas Pranas Morkus.
Kalesninkai

Aplinkinės gyvenvietės

Vydeniai – 8 km 
 Kijučiai – 4 km
Mantviliškės – 9 km 
 EIŠIŠKĖS – 12 km
Leopoldas Mykolaitis

Biografija

Baigė Joniškio gimnaziją, 1955 m. – Vilniaus pedagoginio instituto Istorijos fakultetą, įgydamas istorijos mokytojo specialybę.
1945 m. pradėjo dirbti laikraščio „Komjaunimo tiesa“ redakcijos mokyklų skyriuje. 1949–1952 m. redagavo laikraštį „Lietuvos pionierius“, o 1954 m. atkūrė žurnalą vaikams „Genys“, iki 1957 m. jo redaktorius. 1955–1959 m. Lietuvos televizijos ir radijo komiteto pirmininko pavaduotojas televizijos reikalams, 1959–1960 m. Lietuvos kino studijos direktorius, 1960–1962 m. žurnalo „Moksleivis“ vyr. redaktorius, 1962–1972 m. vyr. redaktoriaus pavaduotojas. 1972–1990 m. žurnalo „Komunistas“ skyriaus vedėjas. 1991–1992 m. leidinio „Žurnalistų žinios“ redaktorius.
Parašė nemažai straipsnių jaunimo auklėjimo temomis, humoreskų, pasakų. 
Nuo 1958 m. Lietuvos žurnalistų sąjungos narys, buvo renkamas jos valdybos, įvairių konkursų vertinimo komisijų nariu. 1990 m. rugsėjo 11 d. – 2000 m. balandžio 5 d. Lietuvos žurnalistų sąjungos Senjorų klubo pirmininkas.
Arklidė

Arklidė – arkliams laikyti skirtas tvartas.  Statinio išplanavimas dažniausiai 2 eilių, su vieniniais ar grupiniais gardais, išdėstytais išilgai pastato, sujungtais bendru arklių priežiūros ir evakuaciniu taku. Ties kiekvienu gardu būna įrengtas langas ir reguliuojamo oro įleidimo anga. Arklidės galuose įrengtos dvivėrės durys, kurios dažnai būna su prieangiais, saugančiais nuo vėjo.  Arklidės stovi žirgynuose, verslo, arklininkystės, ūkininkų ūkiuose. Yra išlikusių senųjų arklidžių buvusių dvarų sodybose, pašto stotyse.

Istorija

Arklidės istoriškai yra antras seniausias ūkinio pastato tipas. Pasaulio seniausios arklidės surastos Senovės Egipto Pi-Ramzio mieste, Qantir vietovėje. Jas įsteigė Ramzis II (1279−1213 m. pr. m. e.). Arklidės užėmė 17 tūkst. m² plotą, turėjo nuolaidų pagrindą srutų šalinimui, talpino apie 480 arklių.
Apie XVI a. pradėtos statyti atskiros arklidės, paprastai arti namų, nes šie gyvūnai buvo labai vertinami ir kruopščiai prižiūrimi. Jie kažkada buvo gyvybiškai svarbūs ekonomikai ir parodydavo jų savininkų padėtį visuomenėje. Žirgas buvo ir tebėra prestižo įrodymas. Didikai šiems gyvūnams statydavo erdvias, stilingas, ilgaamžes arklides, kurių architektūra lygiavosi į šeimininko rūmų architektūrą. XIX a. antrosios pusės dvaruose žirgais buvo ypač domimasi, jų savininkai statė respektabilias arklides. Arklidžių architektūra dažnai išsiskyrė iš kitų ūkinių pastatų, paradinis žirgynas buvo statomas arčiau rūmų.
Ne tik Lietuvoje, bet ir kitose šalyse senosios arklidės prarado pagrindinę funkciją ir buvo pritaikytos įvairių įstaigų reikmėms.  Erdviose patalpose dažnai įrengiamos kultūrinės erdvės, studijos, gyvenamieji būstai.

Arklidžių struktūra

Arklides, be gardų arkliams, dar sudaro įvairios pagalbinės patalpos, skirtos pašarų ir kraiko (šiaudų, pjuvenų) laikymui, pakinktų ir jojimo reikmenų padėjimui, aptarnaujančiam personalui. Priklausomai nuo arklidžių dydžio, būna įrengtos veterinarinės apžiūros, kirpimo ir kaustymo vietos, arklių pakrovimo rampa. Plotų norma, skiriama vienam arkliui, nustatoma atsižvelgiant į arklių stambumą arba rekomendacijas veislei. Vieninių gardų plotis ir gylis neturi būti mažesnis kaip 3,0 m. Garduose ir grupinėse patalpose įrengiamos ėdžios ir girdytuvės. Sportinių arklių tvarte įrengiamos prausyklos su dušais ir soliariumai. Arkliai šeriami, valomi jų gardai, šalinamas mėšlas, kreikiama, naudojant mažosios mechanizacijos ir mobilias transporto priemones.
Dažniausiai statomi atskiri tvartai skirtingoms arklių grupėms: darbiniams, veisliniams arkliams, eržilams, kumelingoms kumelėms. Arklidės turi atitikti gyvūnų gerovės reikalavimus pagal gardų dydį, praėjimų pločius, vidinį klimatą. Prie arklidžių dažnai įrengiamas aptvertas diendaržis arkliams apžiūrėti, pasivaikščioti ir laikyti. Taip pat gali būti pastatomas atskiras arba sujungtas su arklide dengtas žirgų maniežas be vidinių pertvarų.
Tverečiaus ąžuolas

Tverečiaus ąžuolas – saugomas paprastasis ąžuolas (gamtos paminklas) Ignalinos rajone, Tverečiuje, prie Švč. Trejybės bažnyčios. Medžio kamieno apimtis 6,85 m, aukštis – 27 m.
Prieš Antrąjį pasaulinį karą ąžuolo viršūnė nupjauta. Ąžuolas auga buvusios senovės lietuvių tikybos šventvietėje. Pasak legendų, per 1387 krikštą čia gyvenęs vaidila užgesino šventąją ugnį ir kumščiu į žemę įkalė ąžuolinę lazdą, iš kurios ir išaugęs Tverečiaus ąžuolas.
Saugomas nuo 1960 m.
Filosofija

Filosofai

Filosofijos mokslą studijuojantis ir kuriantis filosofinius darbus asmuo vadinamas filosofu. Filosofas analizuoja ir apibendrina filosofinius reiškinius ir tikrovę; tiria būties ir sąmonės, žmogaus žinių ir etikos esmę. Filosofas turi galimybių dirbti tiriamąjį darbą ar dėstytoju universitetuose ar kitose mokymo įstaigose.
Filosofas ar metafizikas atranda bendruosius būties principus, prigimtį ir esmę, jos priežastis ir tikslus. Epistemologijos specialistai visų pirma domisi mūsų žinių galimybėmis ir ribomis, taip pat ir plėtros sistemų bei bendrųjų teorijų galimybėmis. Dorovės filosofai daugiausia dėmesio skiria etikai, žmonių atsakomybei sau patiems, už kitus žmones ir visuomenę.

Vakarų filosofija

Vakarų filosofija atsirado VI a. pr. m. e. antikinėje Graikijoje.