google/wiki40b huggingface dataset:
Antanas Breimelis

Antanas Breimelis (1900 m. birželio 19 d. Meškalaukyje, Biržų valsčius – 1950 m. kovo 17 d. Suchobezvodnojės lageris, Gorkio sritis) – Lietuvos karinis veikėjas, Generalinio štabo pulkininkas.

Biografija

1919 m. baigė Kauno karo mokyklą, 1925 m. – Aukštuosius karininkų kursus, 1932 m. – Italijos karališkąją karo akademiją Turine.
1919 m. liepos mėn. mobilizuotas į Lietuvos kariuomenės Vilniaus batalioną. 1919 m. spalio mėn. – 1920 m. gruodžio mėn. dalyvavo nepriklausomybės kovose su Raudonąja armija ir Lenkijos kariuomenės daliniais. Nuo 1919 m. gruodžio mėn. Devintojo pėstininkų pulko kulkosvaidžių komandos karininkas. 1920 m. pasižymėjo per kautynes su Liucjano Želigovskio rinktinės daliniais ties Pikeliškėmis. Nuo 1923 m. sausio mėn. 2-osios kulkosvaidžių kuopos vadas.
1928–1932 m., 1934–1936 m. Karo mokyklos dėstytojas, 1936–1937 m. Karo mokyklos inspektorius. Nuo 1932 m. rugsėjo mėn. tarnavo Vyriausiajame štabe. 1938 m. pulkininkas. 1937–1939 m. Šeštojo pėstininkų pulko, nuo 1939 m. balandžio mėn. Septintojo pėstininkų pulko vadas.
SSRS okupavus Lietuvą, nuo 1940 m. birželio mėn. Lietuvos liaudies kariuomenės 3-osios pėstininkų divizijos štabo viršininkas, nuo 1940 m. rugsėjo mėn. Raudonosios armijos 29-ojo šaulių teritorinio korpuso 294-ojo šaulių pulko vadas. 1941 m. birželio 16 d. NKVD suimtas, kalintas Gorkio kalėjime. 1942 m. gruodžio 30 d. nuteistas kalėti.
Justinas Staugaitis

Biografija

Šeimoje buvo vyriausias iš penkių vaikų, brolis Antanas Staugaitis. Mokėsi Naumiesčio pradinėje mokykloje, Marijampolės gimnazijoje. 1890 m. baigė Seinų kunigų seminariją, 1890 m. birželio 24 d. įšventintas kunigu.
Kunigavo įvairiose Lietuvos ir Lenkijos vietose: Alytuje, Balbieriškyje, Seinų vyskupijos bažnyčiose. Varšuvos Šv. Aleksandro bažnyčios vikaras. 1905 m. iš Lenkijos grįžo į Lietuvą. Marijampolėje įsteigė „Žiburio“ draugiją, jo iniciatyva įkurtos kelio pradžios mokyklos, senelių ir vaikų prieglauda, mergaičių progimnazija, įsteigta „Žagrės“ draugija. 1906 m. paskirtas pirmuoju Lekėčių klebonu, 1912–1916 m. – klebonas Pakuonyje, vėliau – Aukštosios Panemunės klebonas ir Garliavos dekanas. Kunigaudamas Marijampolėje, 1905 m. įkūrė pirmąjį Lietuvoje vaikų darželį, o 1906 m. įsteigė „Žiburio” draugiją neturtingiems moksleiviams bei studentams remti.
Nuo 1922 m. – Seinų kapitulos kanauninkas, 1924 m. – prelatas. 1926 m. atkeltas į Telšius vadovauti naujai sukurtai Telšių vyskupijai vietoj buvusios Žemaičių, kuri buvo padalinta popiežiaus potvarkiu į mažesnes. 1926–1943 m. Telšių vyskupas ordinaras, Klaipėdos prelatūros valdytojas bei 1927 m. Telšių kunigų seminarijos įkūrėjas. Jo iniciatyva Telšių vyskupijoje buvo įsteigta 12 naujų parapijų ir bažnyčių, 5 vyrų, 11 moterų vienuolynų.
Nuo 1911 m. Lietuvių mokslo draugijos narys, 1909–1912 m. žurnalo „Vadovas“ redaktorius.

Politinė veikla

1917 m. rugsėjo mėn. dalyvavo Lietuvių konferencijoje Vilniuje, buvo išrinktas į konferencijos prezidiumą. Konferencijoje išrinktas Lietuvos Tarybos nariu, nuo 1918 m. sausio mėn. Lietuvos Tarybos vicepirmininkas. 1918 m. vasario 16 d. Lietuvos Nepriklausomybės Akto signataras. Vėliau – Valstybės Tarybos vicepirmininkas. 1919–1920 m. Lietuvos delegacijų dėl Lietuvos nepriklausomybės užsienio šalyse vadovas.
Vienas Lietuvių krikščionių demokratų partijos vadovų. 1920 m. gegužės 15 d. – 1922 m. lapkričio 13 d. Steigiamojo Seimo atstovas, išrinktas I (Marijampolės) rinkimų apygardoje. Priklausė Lietuvos krikščionių demokratų partijos frakcijai. Išrinktas antruoju Steigiamojo Seimo vicepirmininku, vėliau pirmasis vicepirmininkas.
1922 m. lapkričio 13 d. – 1923 m. kovo 13 d. Pirmojo Seimo, 1923 m. birželio 5 d. – 1926 m. birželio 2 d. Antrojo Seimo atstovas. Seimo vicepirmininkas, 1923 m. rugpjūčio 10 d. – 1925 m. sausio 27 d. pirmininkas.  Joks kitas Lietuvos kunigas lig šiol nepasiekė tokios svarbos pareigų Lietuvos politikoje ir bažnyčioje kaip J. Staugaitis.
Palangos herbas

Aprašas

Mėlyname skydo lauke auksinis gintarų vėrinys, jį vainikuoja sidabrinė karūna.

Istorija

Palanga – viena seniausių Lietuvos gyvenviečių, dar XII a. buvo svarbus prekybos centras. 1756 m. gauta laisvos prekybos privilegija, manoma, kad apie 1791 metus jau galėjo turėti ir savivaldą.
1970 m., atsižvelgus į seną vietinių gyventojų gintaro verslą ir legendą (apie karalaitę Jūratę ir žvejį Kastytį), buvo sukurtas dabartinis herbas. Tais pačiais metais herbas buvo panaikintas.
Dabartinis Palangos herbas Lietuvos prezidento įsaku patvirtintas 1996 m. rugsėjo 3 d. Dailininkas Feliksas Daukantas.
Andris Bērziņš (1944)

Biografija

1958 m. Nytaurėje baigė septynmetę mokyklą, 1962 m. Siguldoje 1-ąją vidurinę mokyklą, 1971 m. Rygos politechnikos institutą ir įgijo radiotechniko specialybę.
1970–1988 m. dirbo įvairiose pareigose gamybiniame susivienijime „Elektrons“, nuėjo kelią nuo inžinieriaus iki direktoriaus. Tuo pat metu studijavo Latvijos universiteto Ekonomikos fakultete, kuriame 1988 m. baigė pramonės planavimą. 1988–1989 m. Latvijos SSR buitinio aptarnavimo ministro pavaduotojas. 1989–1993 m. Valmieros liaudies deputatų tarybos deputatas, taip pat jos Vykdomojo komiteto pirmininkas.
1990–1993 m. Latvijos Aukščiausiosios Tarybos deputatas, 1990 m. gegužės 4 d. balsavo už Latvijos nepriklausomybės deklaraciją. Dalyvavo Latvijos liaudies fronto veikloje – Valmieros rinkimų apygardoje ir ekonomikos komisijoje.
1993–2003 m. „Latvijas Universala banka“ (Unibanka) prezidentas, banko „Skandinaviska Enskilda Bank“, „АО Unibanka“ prezidento patarėjas. Nuo 2006 m. lapkričio mėn. Latvijos prekybos ir pramonės rūmų prezidentas. Dirbo Latvijos komercijos rūmų ir nacionalinės energetikos įmonės „Latvenergo“ valdybose.

Politika

Į politiką grįžo 2005 m., kai pralaimėjo Rygos mero rinkimus. Jis juose dalyvavo kaip Žaliųjų sąjungos ir Valstiečių partijos sąrašų lyderis. 2010 m. išrinktas į Saeimą kaip Žaliųjų ir valstiečių sąjungos narys.
2011 m. gegužės 23 d. Andris Bėrzinis užregistruotas kaip kandidatas į Latvijos prezidentus. Pirmajame rinkimų ture Bėrzinis gavo 50 balsų „už“ ir 48 balsus „prieš“, Valdis Zatleras – 43 balsus „už“ ir 55 balsus „prieš“ (pagal Latvijos įstatymus nei vienas kandidatas nesurinko reikiamų 50% visų balsų). Pagal šį balsavimą niekas nebuvo išrinktas. Antrajame rinkimų ture, vykusiame tą pačią dieną, Bėrzinis gavo 53 balsus ir laimėjo rinkimus. Andris Bėrzinis Latvijos Respublikos prezidento pareigas eina nuo 2011 m. liepos 8 d.
Shamrock Rovers FC

Istorija

Klubas įkurtas 1901 m. Daugkartiniai šalies čempionai ir taurės laimėtojai.
Lietuvos kraštovaizdžio architektų sąjunga

Lietuvos kraštovaizdžio architektų sąjunga – Lietuvos visuomeninė profesinė kūrybinė organizacija, veikianti Vilniuje, Kalvarijų g. 1.

Istorija

1974 m. Lietuvos architektų sąjungoje įsteigta Kraštovaizdžio architektūros komisija, 1987 m. performuota į Kraštovaizdžio architektų bendriją. 1995 šios bendrijos iniciatyva įkurta Lietuvos kraštovaizdžio architektų sąjunga. 2006 m. vienijo 60 narių. Nuo 1992 m. Tarptautinės kraštovaizdžio architektūros sąjungos (IFLA) narė, nuo 1992 m. Lietuvos atstovas sąjungoje – Vladas Stauskas.
2004 m. sausio 7 d. LKAS įsteigė žymenį „Už nuopelnus Lietuvos kraštovaizdžio architektūrai", kuriuo gali būti apdovanoti visi, turintys didelių nuopelnų Lietuvos kraštovaizdžio architektūrai. Juo 2005 m. apdovanoti Alfonsas Kiškis (po mirties), Konstantinas Jakovlevas-Mateckis ir Vladas Stauskas, 2009 m. Regimantas Pilkauskas, Dainora Juchnevičiūtė Vaivadienė, 2010 m. Irena Marija Daujotaitė, 2012 m. Liucijus Dringelis.

Veikla

Lietuvos kraštovaizdžio architektų sąjungą sudaro nariai, asocijuoti nariai ir Garbės nariai. Sąjungos nariais gali būti Lietuvos Respublikos piliečiai kraštovaizdžio architektai ir kitų giminingų sričių specialistai. Aukščiausias sąjungos organas – sueiga, kuri kas dvejus metus renka pirmininką ir jo vadovaujamą 6 asmenų valdybą.
Lietuvos kraštovaizdžio architektų sąjunga skatina ir propaguoja sąjungos narių kūrybą, rengia parodas (Lietuvos kraštovaizdžio architektų darbai, 2000 m. Vilniuje), konferencijas (XXXIX Pasaulinis tarptautinis kraštovaizdžio architektūros kongresas, 2002 m. Vilniuje), konkursus, seminarus, pažintines ekskursijas. Leidžia tęstinį leidinį „Lietuvos kraštovaizdžio architektų sąjungos žinios“ (iki 2007 m. išleista 31 nr.), mokslinių straipsnių rinkinius, konkursų medžiagą (Šventaragio skvero Vilniuje tvarkymo projektai, 2003 m.).
Priimtas valdovės gambitas

Tęsiniai

Populiariausias priimto valdovės gambito tęsinys – 3. Žf3, dar neretai žaidžiami 3. e3 ir 3. e4

3. e4

Šis variantas yra naujoviškas, agresyvesnis nei pagrindiniai variantai, tačiau juodieji gali ardyti centrą su 3…e5, 3…c5 arba 3…Žf6, galimas ir 3…Žc6 pervedant į Čigorino gynybą.
3…b5 bandant išlaikyti pėstininką yra retas ir neįprastas variantas, kurio niekad nenaudoja aukšto lygio žaidėjai. Manoma, kad po šio ėjimo labai susilpnėja juodųjų valdovės sparnas, centras, todėl baltieji gauna didelę kompensaciją.

3. e3

Šis variantas yra vienas seniausių priimto valdovės gambito variantų, jį žaidė daug žymių šachmatininkų, pvz., Anatolijus Karpovas. Dažniausiai žaidžiami variantai yra 3…e5 ir 3…e6. Pastarasis ėjimas perveda partiją į kitus valdovės gambito variantus.
3…e5 yra bandymas suardyti baltųjų centrą. Įprastas tęsinys yra 4. Rxc4 ed 5.ed.
Ėjimas 3…b5 yra klaida, po kurios juodieji sugadina savo padėtį. XVII a. buvo atrasti spąstai: po 4. a4 c6 5. ab cb?? ėjimas 6. Vf3 išnaudoja juodųjų atžvilgiu susilpnėjusią įstrižainę a8-h1 ir laimi figūrą.
Ėjimas 3…Re6 išlaiko pėstininką, tačiau baltieji gali žaisti 4. Že2 ir gauti kompensaciją. Galima ir atsiimti pėstininką žaidžiant 4. Ža3.
Helsingør IF

Istorija

Klubas įkurtas 1899 m. spalio 5 d. Kartą iškovojo bronzos medalius.
2005 m. susijungė penki miesto futbolo klubai ir Helsingør IF nustojo gyvavęs.
Burgdorfas (Šveicarija)

Architektūra

Yra 1175 m. pastatyta pilis (joje dabar įrengtas istorijos ir etnologijos muziejus); koplyčia su freskomis (pastatyta 1330 m.), vėlyvosios gotikos bažnyčia, senamiestyje būdingi namai barokiniais fasadais.

Istorija

Burgdorfas rašytiniuose šaltiniuose minimas nuo 175 m. Miesto teisės suteiktos 1273 m. Burgdorfe 1475 m. atidaryta viena pirmųjų Šveicarijoje spaustuvių. 1800–1804 m. čia dirbo šveicarų švietėjas Johann Heinrich Pestalozzi.
Alertas

Istorija

Gyvenvietė čia įsikūrė 1950 m., kai buvo pastatyta meteorologinė stotis. 1958 m. Alerte buvo įkurdinta karinė bazė.

Klimatas

Klimatas šaltas, arktinis. Poliarinė diena ir naktis čia trunka apie 4 mėnesius. Šilčiausio liepos mėnesio vidutinė temperatūra +5,9°C, todėl teigiama temperatūra išsilaiko tik vasarą. Šalčiausias mėnuo yra vasaris, kurio vidutinė temperatūra -29,8 °C. Vidutinė metinė temperatūra – -14,7 °C. Kritulių būna 153,8 mm per metus.
Valiuliškiai

Aplinkinės gyvenvietės

BIRŽAI – 28 km 
PAPILYS – 12 km
Čečiškiai – 1,7 km
Šiekštininkai – 2 km
Mantvydai (Kupiškis) – 4,1 km
Dirvoniškis (Papilys) – 1,7 km
Girbučiai – 1,5 km
Bašlykas

Bašlykas (rus. башлык) – vilnonis (gelumbinis ar pan.) gobtuvas ilgais raiščiais. Bašlykai yra atskiri gobtuvai, jie nėra palto, milinės ar kitokio drabužio dalis.
Bašlykai būdingi Kaukazo tautų (pvz., osetinų) kostiumams.
Iš kaukaziečių juos perėmė kazokai, todėl bašlykai buvo Rusijos imperijos kazokų dalinių uniformos dalis. Vėliau jie tapo ir kariškių nekazokų uniformos elementu. Carinėje Rusijoje juos nešiojo tiek paprasti kareviai, tiek puskarininkiai, kadetai ir karininkai.
Vėliau tapo TSRS kazokų dalinių uniformos dalimi. Oficialiai juos nustojo naudoti uniformoje 1941 m. vasario mėn.
Nešiojami nuleisti ant pečių (tuomet laikomi surištų raiščių arba specialių sagų). Prireikus jie uždedami ant galvos (vienplaukės, su papacha ar kitokia uniformine kepure), o ilgais raiščiais lyg šalikais apsukdavo kaklą. Nešiodavo ant milinės arba po miline.
Žodis kilęs iš tiurk. bash 'galva'.
Azimutas

Azimutas geografijoje ir geodezijoje – kampas tarp šiaurės krypties ir krypties į tam tikrą daiktą (objektą) vietovėje; skaičiuojamas laipsniais nuo 0° iki 360° laikrodžio rodyklės judėjimo kryptimi. Pvz., rytų azimutas sudaro 90°.
Azimutas astronomijoje – viena iš horizontinės sistemos koordinačių – tai kampas tarp šiaurės krypties ir krypties į tašką, kuriame susikerta horizontas ir vertikalas, einantis per dangaus objektą. Jis skaičiuojamas laipsniais nuo 0° iki 360° laikrodžio rodyklės judėjimo kryptimi (nuo šiaurės taško į rytus). Pvz., rytų azimutas sudaro 90°. Kita horizontinės sistemos koordinatė yra aukštis arba zenitinis nuotolis. Senesniuose vadovėliuose galima rasti, kad azimutas astronomijoje matuojamas nuo pietų taško į vakarus. Toks susitarimas nustato, kad azimutas lygus nuliui, kai valandinis kampas (pirmosios pusiaujinės sistemos koordinatė) irgi lygus nuliui. Tačiau tai patogu naudoti tik stebint iš šiaurės pusrutulio platumų – kuomet dauguma žvaigždžių kulminuoja pietuose.
Przegląd Wileński

Przegląd Wileński (liet. Vilniaus apžvalga) – liberalinis laikraštis, leistas 1911–1915 m., 1921–1938 m. Vilniuje lenkų kalba.

Istorija

Ėjo kas 10 dienų. Informavo apie svarbiausius Lietuvos įvykius, Vilniaus krašto politikos, ekonomikos, kultūros gyvenimą, propagavo visų tautų teisinę lygybę, demokratines idėjas. Buvo lenkų valdžios persekiojamas, 1938 m. uždarytas.
Redagavo Liudvikas Abramovičius.
Paule Desjardins

Paule Desjardins yra Prancūzijos dainininkė.
Atstovavo Prancūzijai 1957 metų „Eurovizijoje“, su daina „La belle amour“ (liet. Graži meilė) atlikėja surinko 17 taškų ir liko antra.
Egidijus Jaržemskas

Egidijus Juozas Jaržemskas (1935 m. kovo 23 d. Kaune – 2008 m. liepos 21 d. ten pat, palaidotas Petrašiūnų kapinėse) – Lietuvos gydytojas neurochirurgas, biomedicinos mokslų daktaras.

Biografija

1959 m. baigė Kauno medicinos institutą. 1971 m. medicinos mokslų kandidatas.
1959–1961 m. chirurgas Marijampolėje, Kaune. 1961–1998 m. Kauno medicinos instituto (nuo 1989 m. Kauno medicinos akademija) dėstytojas. 1979–1988 m. Kauno akademinių klinikų Funkcinės neurochirurgijos skyriaus vedėjas. 1988–1991 m. Kauno medicinos akademijos Nervų, psichikos ligų ir neurochirurgijos katedros vedėjas. Nuo 1991 m. profesorius. Nuo 1998 m. Vilniaus universiteto dėstytojas, kartu Vilniaus greitosios pagalbos universitetinės ligoninės Neurochirurgijos skyriaus vedėjas. 1994–1999 m. Tarptautinės lygos prieš epilepsiją Lietuvos skyriaus prezidentas.

Mokslinė veikla

Vienas pirmųjų Lietuvoje pradėjo diegti funkcinę neurochirurgiją, epileptologine pagalbą. 1990 m. ir 1997 m. stažavo Lundo, 1996 m. Betelio (Vokietija) epileptologijos centre, 1997 m. Londono, 1998 m. Klyvlendo ir Alborgo universitetuose. Paskelbė mokslinių darbų stereotaksinės, skausmo, rekonstrukcinės galvos smegenų ir kitais neurochirurgijos klausimais.
Impasto

Impastas (it. impasto, 'spalvų derinys') – tapymo būdas iškiliais aliejiniais dažais, tempera, akrilu arba guašu, tirštais, faktūriškais potėpiais, ypač siekiant išgauti šviesos efektą. Dažai gali būti sumaišomi tiesiai ant drobės.
Aliejiniai dažai impasto technikai yra tinkamiausi, nes juos galima storai užtepti, pasižymi lėtu džiūvimu. Šiam tikslui tinka ir akrilas. Siekiant panaudoti akvarelę ar temperą, tenka pridėti tirštiklių. Dailininkas gali išgauti dalinį impasto efektą ir su pastele, sausą dažą prispausdamas prie popieriaus paviršiaus.
Šią techniką pradėjo naudoti Rembrantas, Ticianas, Vermejeris, siekę išryškinti paveiksluose drabužių klostes, juvelyrinių dirbinių žavesį. Daug vėliau prancūzų impresionistai kūrė ištisas drobes, kuriose gausu impasto technikos efektų. Vincentas van Gogas impasto pagalba paryškino savo kūrinių estetiką ir įspūdį. Abstrakčiojo ekspresionizmo dailininkai Hans Hofmann, Willem de Kooning ypač plačiai taikė impastą, norėdami išryškinti patį tapybos veiksmą. Dar vėliau, vokietis Frank Auerbach savo paveiksluose tiek „tepė“, jog kai kurie jų tapo beveik trijų dimensijų kūriniais.
Dietileteris

Istorija

Manoma, kad alchemikas Raymundus Lullus atrado dietileterį 1275 metais. Šis faktas abejotinas, nes išlikę įrodymai menki. 1540 m. Valerius Cordus pirmą kartą susintetino dietileterį virindamas etanolio ir sieros rūgšties mišinį. Netrukus Paracelsas atrado šio junginio narkotines savybes.

Naudojimas medicinoje

Crawford Williamson Long buvo pirmasis chirurgas, kuris 1842 m. pirmąkart eterį panaudojo operacijos metu kaip bendrąjį anestetiką. William T. G. Morton pirmasis 1846 m. spalio 16 d. viešai pademonstravo eterio anestezines savybes.
Kurį laiką eteris šiais tikslais buvo naudojamas gan plačiai, bet jo garai labai lengvai užsidega, ilgai saugomame eteryje susidaro organiniai peroksidai, kurie gali sukelti sprogimą. Dėl tokių nepageidaujamų savybių šiandien eterį medicinoje pakeitė praktiškai nedegūs junginiai, tokie kaip halotanas.
Eteris gali būti naudojamas erkių anestezijai prieš šalinant jas iš odos. Anestezija atpalaiduoja erkę ir ji nebesilaiko savo galvute po oda.

Naudojimas kaip narkotinės medžiagos

Kaip ir dauguma tirpiklių eteris turi narkotinių savybių. Laikoma, kad tai saugiausias ir mažiausiai toksiškas narkotikas iš visų tirpiklių. Fizinės priklausomybės nesukelia.
Ukmergės Dukstynos pagrindinė mokykla

Istorija

Ukmergės 5-oji vidurinė mokykla atidaryta 1977 m. rugsėjo 1 d. 1977–1978 m. mokėsi 1205 mokiniai, dirbo 47 mokytojai. 1990 m. pradėta sustiprintai dėstyti lietuvių kalba, 1992 m. ir anglų kalba. 1997 m. mokykla įsigijo pirmuosius kompiuterius, įrengta kompiuterių klasė. 2000 m. mokyklai suteiktas Dukstynos vardas. 2001 m. rugsėjo 1 d. mokykla reorganizuota į Dukstynos pagrindinę mokyklą.
Mileto mokykla

Mileto mokykla buvo senovės graikų filosofinė mokykla, atsiradusi VI a. pr. m. e. Jonijos mieste Milete. Šios mokyklos idėjų formuluotojai buvo trys mąstytojai: Talis Miletietis (apie 624–546 m. pr. m. e.), Anaksimandras (611–546 m. pr. m. e.) ir Anaksimenas (585–525 m. pr. m. e.) . Jų apmąstymai buvo priešingi tradicinei Senovės Graikijos pasaulėvokai, pagal kurią gamtos fenomenai atsiranda antropomorfinių dievų valia. Mileto mokyklos atstovai į gamtą žvelgė kaip į metodologiškai tirtiną objektą. Toks pasaulėžiūrų skirtumas, žvelgiant iš dabarties perspektyvos žymi mitologinio mąstymo dominavimo Sen. Graikijoje pabaigą ir „tikrojo“ mokslo aušrą.
Svarbu jausti skirtumą tarp Mileto ir Jonijos mokyklos, kuriai priskirtini ne tik trys anksčiau minėti filosofai, bet ir kiti mąstytojai – tokie kaip Herakleitas.

Gamtos filosofija

Visi trys filosofai teigė Kosmosą esant sudarytą iš pirmojo prado (nedalomos elemento) (arche), kuris yra vieninga pirminė medžiaga, sąlygojanti daiktų daugį ir yra juslėmis patiriamos kaitos priežastis.
Talis Miletietis pirmine medžiaga laikęs vandenį, kadangi pirminis pradas laikomas gyvu ir save judinančiu, visa yra savaime gyva (vadinamasis hilozoizmas). Jo mokinys Anaksimandras pirmąjį pradą apibrėžė abstrakčiau, pavadindamas jį apeironu, tai kas begalinis, beribis ir neapibrėžtas Iš apeirono atsiranda visi pasaulio daiktai kaip priešingybės ir vėliau į jį sugrįžta sunykdami. Apeironas – gana mįslinga medžiaga, kuri vėliau dažnai buvo interpretuota kaip „pirminis chaosas“.
Anaksimeno nuomone pirminis pradas buvo oras, kuriam sutankėjus atsiranda tai, kas yra šalta, vanduo, žemė, akmenys, o retėjant – šilta (oro garai, ugnis). jis kokybines apibrėžtis kildina iš kiekybinių pokyčių. Jo teigimų žmonės taip pat yra šių pokyčių dalis, nes jų sielos sudarytos iš oro.
JNode

JNode (angl. Java New Operating System Design Effort) – Java pagrindu sukurta operacinė sistema. Šioje sistemoje naudojamos tik dvi – Java ir Asemblerio – kalbos. JNode šiuo metu yra eksperimentinis projektas, tačiau galima atsisųsti veikiančias bandomąsias versijas. JNode vartotojų skaičius – 17 000 (2005 m.).
Pirmąkart tokią sistemą mėginta sukurti 1995 metais. JNode yra trečiasis bandymas, pristatytas 2003 m. Pirmosios versijos turėjo Java interpretatorių, tačiau šiuo metu visas vykdomas kodas prieš tai kompiliuojamas. JNode naudoja EXT2, FAT, NTFS ir ISO9660 failų sistemas, TCP/IP tinklo protokolą bei palaiko Java grafinę sąsają.
Kaip ir Linux, JNode yra atviro kodo operacinė sistema, turinti LGPL licenziją. (bendruomenė šiuo metu susideda iš septynių narių). JNode naudoja GNU Classpath klasių bibilioteką.
Marijampolės Šv. Vincento Pauliečio bažnyčia

Istorija

Marijampolėje XIX a. pabaigoje pastatyta cerkvė Rusijos kariuomenei ir dedikuota carui Aleksandrui III. Po Pirmojo pasaulinio karo Seinų vyskupas cerkvę perdavė marijonams. Šie ją pertvarkė į bažnyčią. Ji tapo Lietuvos kariuomenės bažnyčia (sekmadieniais būdavo Šv. Mišios kariams, kitomis dienomis – miesto visuomenei).
1940 m. įkurta parapija, jai paskirta miesto pietinė dalis ir keli kaimai į pietryčius nuo Marijampolės. Po Antrojo pasaulinio karo bažnyčia uždaryta, paversta sandėliu. 1990 m. vėl pradėjo veikti.
Eugenijus Valatka

Eugenijus Valatka (g. 1971 m. balandžio 19 d. Sokonių kaime, Prienų rajone) – lietuvių chemikas, cheminės inžinerijos mokslų daktaras, profesorius, Kauno technologijos universiteto (KTU) rektorius.

Biografija

1989 m. pradėjo studijuoti Kauno politechnikos institute (nuo 1990 m. – Kauno technologijos universitetas), 1993 m. įgijo inžinerijos bakalauro laipsnį. 1994–1996 m. studijas tęsė KTU ir Anžė universitete Prancūzijoje, įgijo aplinkosaugos inžinerijos magistro laipsnį. Disertaciją rengęs KTU ir 13-ajame Paryžiaus universitete, E. Valatka ją apgynė 2000 m., jam suteiktas cheminės inžinerijos daktaro laipsnis.
2000–2002 m. E. Valatka dirbo vyr. asistentu ir lektoriumi KTU Cheminės technologijos fakulteto Fizikinės chemijos (dabar – Fizikinės ir neorganinės chemijos) katedroje, 2002–2012 m. šios katedros docentas, nuo 2012 m. – profesorius. 2006–2011 m. ėjo Cheminės technologijos fakulteto studijų prodekano, nuo 2011 m. – dekano pareigas. 2018 m. išrinktas KTU rektoriumi.
Nuo 2018 m. – Lietuvos universitetų rektorių konferencijos viceprezidentas.

Veikla

Mokslinės interesų sritys – katalizė, elektrochemija, fotochemija. Per mokslinę karjerą dalyvavo daugiau kaip 40 nacionalinių ir tarptautinių konferencijų, paskelbė daugiau kaip 70 mokslo darbų, kurių dalį sudaro publikacijos, paskelbtos tarptautiniuose, citavimo reitingą turinčiuose mokslo žurnaluose. 
Turi dalyvavimo ir vadovavimo mokslinių tyrimų ir eksperimentinės plėtros (MTEP) projektams patirties, yra aktyvus tarptautinių ir Lietuvos organizacijų – Tarptautinės elektrochemijos draugijos (ISE), Europos chemijos tematinio tinklo (ECTN) ir kt. – narys, Lietuvos chemikų draugijos pirmininko pavaduotojas.
Kaip ekspertas aktyviai dalyvavo studijų projektų veiklose rengiant Europos kreditų perkėlimo ir kaupimo sistemos (ECTS) nacionalinę koncepciją, plėtojant studijas reglamentuojančių aprašų sistemą.
Graužė (viensėdis)

Istorija

1700 m. Molėtų krikšto metrikų knygoje minima Graužinių vietovė, esanti greta Aidiečių ir Kulionių kaimų, tapatintina su dabartine Grauže. Tuo metu ten buvo karčema. 1827 m. Molėtų krikšto metrikų knygoje minimas Graužės vienkiemis.