google/wiki40b huggingface dataset:
Antanas Glemža (1893)

Biografija

Pradžios mokyklą baigė Jamburge (Petrapilio gubernija). Vargonuoti mokė tėvas ir Leonas Puodžiūnas. Vėliau apie ketverius metus žinias gilino pas Juozą Naujalį Kaune. Vargonininkavo Muniškaičiuose, Mažeikiuose ir Čiornaja Padinoje (Samaros gubernija).
1923 m. atvykęs į JAV, ėmė vargonininkauti Springfilde. Kilus Pirmajam pasauliniam karui buvo paimtas į kariuomenę ir tarnavo daugiau kaip metus. Grįžęs iš kariuomenės, apsigyveno Indian Harbore ir dirbo vargonininku bei chorvedžiu Šv. Pranciškaus parapijoje. Čia vargonininkavo per dvidešimt metų. Išugdė skambų chorą, kuris giedojo bažnyčioje ir dalyvavo įvairiuose tautiniuose renginiuose. Pasižymėjo kaip geras vargonininkas ir sumanus chorvedys. Priklausė ALRK Vargonininkų sąjungai.

Šaltinis

Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999. Informacijos publikavimui gautas žodinis autoriaus leidimas.
Nykštukinis žaliasis ibis

Išvaizda

Žymiai mažesnis už baltajį gandrą, kūno ilgis 60–65 cm. Veido oda juoda, neapaugusi plunksnomis. Kuodas platus. Plunksnų danga ruda. Viršutinės kūno dalies plunksnos yra bronzinio žvilgesio, o galva žalio atspalvio. Laibas, lenktas į apačią snapas yra 7,3 cm ilgio, rudos spalvos, tik galiukas rausvas.

Paplitimas

Endeminis San Tomė salos paukštis.

Biologija

Sėslus paukštis. Įprastai laikosi pavieniai arba poromis. Biotopas – pelkėtos vietos giriose iki 450 m jūros lygio. Minta bestuburiais, mis ir šliužais. Manoma, kad veisiasi liūčių laikotarpio metu. lizdus krauna aukštuose medžiuose.
Vespa (motoroleris)

Istorija

1945 m. aviacijos inžinierius Corradino D’Asconia sukonstravo pirmąjį prototipą. Motorolerių „Vespa“ gamyba prasidėjo 1946 m. Pirmaisiais metais jų buvo parduota apie 2,5 tūkst. vnt., tačiau greitai šis prekės ženklas tapo dizaino ikona ir ėmė sparčiai populiarėti. 2013 m. „Vespa“ pardavimai pasiekė 188,6 tūkst. vnt. Skaičiuojama, kad visame pasaulyje yra pagaminta daugiau nei 16 mln. šių motorolerių.
Lietuvoje šių motorolerių gerbėjai rengia sezono atidarymo šventes.
Apaščia (Rokiškis)

Istorija

Seniau būta dvaro. LTSR metais – „Pušyno“ kolūkio centrinė gyvenvietė. Veikė pradinė mokykla.
Ukas

Ukas (suom. Ukko, est. Ukku) – suomių ir estų mitologijose – dangaus, gamtos reiškinių, griaustinio dievas, aukščiausioji dievybė. Nuo jo kilo suomių žodis ukkonen, reiškiantis perkūniją. Dar įvardijamas kaip ylijumala (aukščiausiasis), Pitkänen (ilgasis), isäinen (tėvas), isoinen (didysis), Äijö. Mituose apsireiškia tik gamtos reiškiniais.
Uko ginklai yra kūjis, vadinamas Ukonvasara, kirvis arba kardas. Jo pagalba jis sukelia žaibą. Uko sugyventinė – Aka. Uko simbolis – laužytos kaip žaibas formos gyvatė.
Manoma, kad Ukas vyriausiojo dievo padėtyje pakeitė Ilmarineną, kuris vėliau tapo mitiniu didvyriu. Siejamas su griausmų dievu Perkele. Uko atitikmuo baltų mitologijoje – Perkūnas.
Kotryna Zylė

Kotryna Zylė (Zilinskienė) (g. 1986 m. sausio 27 d. Vilniuje) – grafikos dizainerė, rašytoja, iliustruotoja.
Švartavimas

Švartavimas – laivo pritvirtinimas taip, jog jo padėtis liktų pastovi. Laivas gali būti prišvartuotas prie krantinės arba (inkaru) ir toli nuo kranto. Vietoj inkaro kartais naudojamas nuolat dugne esantis masyvus daiktas, nuo kurio išvesta virvė paviršiuje palaikoma plūduru.

Dvigalvis švartavimo polis

Laivui rankomis prie krantinės prišvartuoti gali būti naudojamas jame įtaisytas dviejų galvų švartavimo polis (knechtai). Taip švartuojant krantinėje ant polio užmesta virvė traukiama per jį, taip galutinai pritempiant laivą prie reikiamos vietos. Tuomet virvė apsukama apie polio galvas kaip parodyta iliustracijoje. Taip pririšti ir atrišti galima labai greitai. Du vyrai, kiekvienas su savo poliu, ramiame ežero vandeny apie 260 tonų laivą prišvartuoja per keletą minučių. Laivas paprastai prišvartuojamas prie krantinės šonu.
Billie Joe Armstrong

Biografija

Augo Andrew „Andy“ Armstrongo ir Ollie Jackson šeimoje. Jis jauniausias iš 6 vaikų. Nuo 4 metų grojo pianinu. Būdamas 5-ių, įrašė pirmąjį kūrinį „Look For Love“, kuris turėjo didelį pasisekimą vietinėse radijo stotyse (ištrauką iš radijo stoties interviu su mažu Billie Joe apie šį įrašą galima išgirsti Green Day dainoje „Maria“). 10 metų neteko tėvo, o jo motina ištekėjo už kito. Visa tai smarkiai paveikė Billie ir jo kūrybą – pvz., pirmoji jo sukurtoji daina (jam būnant 14 m.) buvo apie motiną ir nemėgstamą patėvį – „Why Do You Want Him?“ (vėliau įtraukta į Green Day albumą „1,039/Smoothed Out Slappy Hours“), o Green Day daina „Wake Me Up When September Ends“ (iš albumo „American Idiot“) yra apie tėvo netektį.
Iš pradžių žavėjosi sunkiuoju metalu, bet vėliau susidomėjo pankroku, išgirdęs Sex Pistols dainą „Holidays in the Sun“. Būdamas beveik 15 metų, Billie Joe ėmė lankytis Gilman Street, kuri tuo metu buvo miesto pankų susibūrimo vieta. Čia Billie Joe ir pradėjo muzikinę karjerą, grodamas vietiniams pankams.
1987 m. kartu su senais draugais Mike Dirnt ir būgninku Al Sobrante (kurį vėliau pakeitė Tre Cool) susibūrė į grupę „Sweet Children“. Šią grupę, prieš išleisdami pirmąjį albumą, 1990 m. pervadino į Green Day. „Green Day“  tapo viena įtakingiausių grupių pasaulyje ir pirmaujančia pankroko grupe.

Šeima

Per pirmąjį Green Day turą 1990 metais Billie Joe susipažino su punkrocko filosofija besidominčia mergina Adrienne Nesser, kuri buvo viena iš dešimties žmonių, atėjusių pasiklausyti Green Day koncerto. Ilgą laiką pora santykius palaikė telefonu. Daug sykių Billie Joe organizavo koncertinius turus Minesotoje – vien tam, kad galėtų pamatyti savo mylimąją. Per visą muzikinę karjerą Billie Joe yra sukūręs begalę dainų, dedikuotų Adrienne’i, pavyzdžiui, 2000 Light years away, 80, Church on Sunday, Redunant, Last Night On Earth ir t. t. Pasirodžius 3-ajam Green Day albumui „Dookie“ ,  1994 m. liepos 2 d. pora susituokė. Antrąją dieną po vestuvių sužinojo, jog Adrienne laukiasi pirmojo vaiko. Sūnus Joseph „Joey“ Marciano gimė 1995 m. vasario 28 d., o po 3-ejų metų, 1998 m. rugsėjo 12 d., jiems gimė antrasis sūnus Jacob Danger.
Kartu su žmona Adrienne Billie Joe yra įkūrę įrašų kompaniją „Adeline Records“, taip pat organizuoja įvairias visuomenines akcijas, skatindami rūpintis planetos išsaugojimu.
Kauno kariljonas

Kauno kariljonas – kariljonas, įrengtas Kauno Vytauto Didžiojo karo muziejaus bokšte.

Istorija

1937 m. Kaune buvo įkurtas 35 varpų kariljonas, kurio varpai išlieti Belgijoje „Michiels jr. Tornau“ liejykloje (Turnė). Varpams suteikti žuvusių Lietuvos vaduotojų-gynėjų ir Lietuvos laisvės kovų vardai.  Vienas varpas nuliedintas Filadelfijoje (JAV) ir 1922 m. padovanotas lietuvių emigrantų kaip Laisvės simbolis išsivadavusiai tautai. Vienoje varpo pusėje buvo išlietas Vytis, kitoje – priesakas: „O, skambink per amžius Vaikams Lietuvos, kad laisvės nevertas, kas negina jos“. Kauno kariljonas įrengtas gen. Vlado Nagevičiaus ir kompozitoriaus Juozo Tallet-Kelpšos iniciatyva Vytauto Didžiojo karo muziejaus bokšte. 
Nuolatiniai koncertai prasidėjo 1956 metais. Pirmieji kariljonieriai - Viktoras Kuprevičius ir Giedrius Kuprevičius. Nuo 1983 m. koncertuoti pradėjo Julius Vilnonis, dar vėliau Raimundas Eimontas. Kauno kariljonui kūrinių parašė Mindaugas Urbaitis, Algimantas Kubiliūnas, Vidmantas Bartulis, Viktoras Kuprevičius, Giedrius Kuprevičius, Kęstutis Kačinskas ir kt. 2005–2006 m. Kauno kariljonas iš esmės restauruotas: Nyderlanduose, Astene esančioje varpų liejykloje „Royal Eijsbouts“, iš naujo suderinti 35 varpai. Į Lietuvą sugrįžo kartu su 14 naujų varpų ir nauja klaviatūra. Visi darbai baigti 2006 m. balandžio mėnesį.
Isakas Margolis

Biografija

Gimė 1842 m. Kalvarijoje. Tėvas buvo Vižainio miestelio rabinas. Jaunystėje daug studijavo talmudą. 1862 m. apsigyveno Merkinėje, kur pradėjo verslą, tačiau Merkinėje jam nesisekė ir persikėlė į Kauną, kur dirbo korepetitoriumi. 1866 m. susilaukė sūnaus, būsimo filosofo Max Leopold Margolis. Vėliau išvažiavo į Druskininkus, kur dirbo rabinu. 1884 m. emigravo į JAV ir tapo Niujorko Kalvarijos žydų emigrantų bendruomenės rabinu.
Kęstutis Gaška

Biografija

Tėvas buvo agronomas, žemės ūkio mokyklos direktorius, mama – pradžios mokyklos mokytoja. 1944 m. tėvai su vyresniaisiais vaikais – Remigijumi, Vida ir Aleksandru artėjant frontui pasitraukė į Vakarus. 1950 m. kartu su dvyne seserimi Dalia įsivaikino tuometinis LSSR užsienio reikalų ministras Ignas Gaška – senelio Aleksandro brolis.
1961 m. baigė Vilniaus Salomėjos Neries vidurinę mokyklą. 1967 m. baigė Kauno politechnikos instituto Vilniaus filialą, įgijo radijo aparatūros konstravimo ir gamybos technologijos inžinieriaus specialybę.
1967–1971 m. Kauno politechnikumo dėstytojas. 1971–1989 m. LSSR mokslų akademijos Puslaidininkių fizikos instituto inžinierius, aspirantas, jaunesnysis mokslinis bendradarbis, grupės vadovas. 1982 m. apgynė technikos mokslų kandidato disertaciją.  1989 m. Vilniaus įmonės „Archprojektas“ direktoriaus pavaduotojas. Trijų kryžių paminklo statybos vadovas, Nepriklausomybės dešimtmečio paminklo atstatymo Joniškyje vadovas, statė Rezistencijos aukų paminklą Želvoje. LDK Gedimino paminklo statybos fondo pirmininkas.
1989–1990 m. Puslaidininkių fizikos instituto bandomosios gamyklos „Helikonas“ direktorius. 1991 m. įkūrė personalinę įmonę „APSĖ“. 1992–1996 m. LR Seimo narys.  1997 m. Turto saugos įmonių asociacijos prezidentas. 1998–1999 m. mokslinės gamybinės akcinės bendrovės „Precizika“ gamybos vadovas, Turto valdymo departamento direktorius. 2001–2002 m. žemės ūkio bendrovės „Pavasaris“ komercijos direktorius. 2002–2003 m. UAB „Mineraliniai vandenys“ vadybininkas, 2004 m. direktoriaus pavaduotojas komercijai. 2003 m. mokėsi JAV. Nuo 2005 m. pensininkas. 2006–2007 m. UAB „Spedline“ direktorius.
Nuo 1992 m. LDDP narys, nuo 2004 m. Lietuvos liaudies sąjungos „Už teisingą Lietuvą“ narys. Išsiskyręs, buvusi žmona Audronė, duktė Ieva, sūnus Aleksandras, augintiniai dvynukai Greta ir Aida.  Palai­dotas Žeimelio kapinėse.
Alsungos savivaldybė

Istorija

Savivaldybė sudaryta 2009 m. reformos metu iš Kuldygos rajono dalies.
Ekologinė miškininkystė

Biologinė įvairovė

Biologinė įvairovė – tai gyvų organizmų ir jų gyvenamosios aplinkos bei joje vykstančių procesų įvairovių visuma. Teoriškai yra išskiriami keli jos lygmenys – genetinis, rūšinis, ekosisteminis, geosisteminis, arba kraštovaizdžio, regioninis, kartais dar – funkcinis, tačiau praktiškai, vertinant ekosistemos įvairovę, dažniausiai kalbama apie rūšių įvairovę. Saugant biologinę įvairovę, laikomasi tokios praktiškos taisyklės: saugoma gyvenimo sąlygų įvairovė, o tai sudaro prielaidas ir visų lygmenų įvairovei išsilaikyti. Miškų biologinė įvairovė saugoma nacionaliniuose parkuose, rezervatuose, draustiniuose, NATURA 2000 europinės reikšmės buveinių miškuose, kertinėse miškų buveinėse.  Biologinę įvairovę saugoti galima ne tik saugomose teritorijose, ribojant jose miško ūkinę veiklą, bet ir atliekant miško darbus ūkiniuose miškuose, t. y. želdinant mišką, ugdant medynus, tiesiant kelius, sausinant pelkes.
Leščinovo kalnas

Leščinovo kalnas (lenk. Góra Leszczynowa), dar vadinamas ir Kopciovo kalnas (lenk. Góra Kopcowa) – moreninė kalva šiaurės rytų Lenkijoje: Palenkės vaivadijos Seinų apskrities Prieraslio valsčiuje, prie Pšelomkos kaimo ir Ančios ežero. 271,93 m virš jūros lygio esanti kalva priklauso Suvalkijos kraštovaizdžio parkui, yra pasiekiama nužymėtu keliuku iš Pšelomkos kaimo. Ant kalno įrengtas medinių rastų stebėjimo punktas, be kurio vaizdas į apačioje plytintį ežerą būtų neįmanomas. Šalia auga valstybės saiugomi du klevai ir vienas gluosnis. Ant ežero kranto guli 6,75 m x 1,0 m išmatavimų riedulys.
Santarenas

Istorija

Santarenas įkurtas João Felipe Bettendorf’o 1661 m. 1697 m. pastatyta tvirtovė. Miesto statusą įgijo 1848 m. Transamazonijos plentas Santareną pasikė 1972 m.
Veidrodinis metalas

Veidrodinis metalas (angl. speculum metal; rus. зеркальный металл) – baltas trapus lydinys iš dviejų trečdalių vario ir trečdalio alavo, kuris poliruotas sudaro labai atspindintį veidrodinį paviršių. Naudojamas tam tikrų veidrodžių, jų tarpe reflektorinių teleskopų veidrodžių, gamyboje. Veidrodinis metalas gali būti naudojamas ir stiklinių veidrodžių metalinei dangai (vietoj sidabrinės ar aliumininės dangos)..
Niostveto ir Lihulto kultūros

Arealas

Kultūros išsivystė iš Fosnos kultūros. Ankstyvoji kultūrų fazė (VIII–VII tūkst. pr. m. e.) yra vadinama Sandarnos kultūra. Lihulto kultūra VII – IV tūkst. pr. m. e. buvo paplitusi pietinėje Švedijoje, o Niostveto kultūra – Norvegijos pietinėje ir pietvakarinėje dalyse, iki pat Triondelago šiaurėje.
Į pietus nuo šių kultūrų (Danijoje ir Skonelande) buvo Kongemozės kultūra, kurią VI tūkst pr. m. e. pabaigoje pakeitė Ertebiolės kultūra. Per IV tūkst. pr. m. e. Niostveto ir Lihulto kultūros išsivystė į Duobelinės keramikos kultūrą, dalį jos pietinio arealo užgožė iš pietų (Danijos) atėjusi neolitinė Piltuvėlinės keramikos kultūra.
Konstantinas Rudaminas Jurgėla

Biografija

Brolis Petras Jurgėla. Nuo 1914 m. gyveno Lietuvoje, per Pirmąjį pasaulinį karą – Rusijoje. 1919 m. Lietuvos kariuomenės savanoris, 1923 m. Klaipėdos sukilimo dalyvis. Po 1920 m. Vilniuje buvo vienas iš laikraščio „Litwa“ redaktorių. 1922 m. įsteigė ir redagavo žurnalą „Skautas“. 1922–1923 m. dirbo užsienio reikalų ministerijoje. 1924 m. grįžo į JAV. 1929–1936 m. Lietuvos generalinio konsulato Niujorke sekretorius. 1934 m. baigė teisę Šv. Lauryno universiteto Bruklino teisės mokykloje, 1951–1954 m. studijavo istoriją Fordhamo universitete Niujorke. 1954 m. filosofijos daktaras, Lietuvos katalikų mokslų akademijos narys.
1936–1951 m. dirbo advokatu, vertėju teismuose. 1934–1935 m. Baltijos valstybių Amerikoje asociacijos pirmininkas ir Vykdomosios tarybos direktorius. 1941–1942 m. Tautos fondo sekretorius, nuo 1943 m. Lietuvių kultūros instituto tarybos narys, 1942–1950 m. Niujorko lietuvių tarybos pirmininkas. 1944–1951 m. Amerikos lietuvių informacinio centro Niujorke direktorius, „Lithuanian Bulletin“ redaktorius, korespondentas prie Jungtinių Tautų. 1951–1974 m. radijo „Amerikos balsas“ Lietuvių skyriaus direktorius. Nuo 1975 m. Vyriausiojo Lietuvos išlaisvinimo komiteto politinių reikalų direktorius. Bendradarbiavo lietuvių spaudoje, Lietuvių enciklopedijoje, Encyclopedia Lituanica.
Echonė ir Narcizas

Echonė ir Narcizas – poema, aprašoma Ovidijaus „Metamorfozėse“.
Manoma, kad Echonės mito įpinimas į Narcizo mitą buvo Ovidijaus prasimanymas, tačiau jo versija laikoma klasikine. Pastarasis kūrinys paveikė mito pristatymą vėlesniuose Vakarų kultūros meno ir literatūros darbuose.

Istorija

Dzeusui patiko būti tarp gražių nimfų, todėl jis jas dažnai lankydavo žemėje. Galiausiai jo žmonai, Herai, pasidarė įtartini jo dažni lankymaisi žemėje ir ji ketino pagauti Dzeusą su nimfomis. Echonė norėjo apsaugoti savo drauges nimfas, todėl ji užkalbino Herą (jos aistra buvo kalbėjimas). Taip ji norėjo suteikti laiko Dzeusui ir nimfoms pasišalinti. Hera suprato Echonės pokalbio tikslą, todėl nubaudė ją. Nuo tada Echonė galėjo kalbėti tik atkartodama kieno nors kito ištartų sakinių paskutinius žodžius.
Echonė įsimylėjo Narcizą, kuris mylėjo tik save patį. Echonė, negalėdama kalbėti, stengėsi apsakyti Narcizo ištartais žodžiais savo meilę jam, bet jis ją atstūmė, kaip ir visas kitas. Sudaužyta širdimi ji meldėsi Afroditei, prašydama mirties. Jos maldos buvo išklausytos, bet deivei patiko Echonės balsas, todėl ji paliko jos balsą skambėti amžinai.
Narcizas medžiodamas miškuose atstūmė daug jį įsimylėjusių nimfų. Viena iš jų jam sušuko, kad jis pamiltų žmogų ir jo meilė liktų be atsako. Supyko meilės deivė Afroditė, kad Narcizas atstūmė jos dovanas, ir nubaudė Narcizą. Narcizas pamilo savo atvaizdą pamatęs upokšnio vandenyje. Kankinamas meilės jis nei valgė, nei gėrė ir taip numirė. O toje vietoje išdygo gėlė – narcizas.
Arvydas Strazdas

Biografija

1963–1974 m. mokėsi Veisiejų vidurinėje mokykloje, 1974–1975 m. baigė Kauno profesinę technikos mokyklą Nr. 23, 1975–1980 m. studijavo Lietuvos žemės ūkio akademijoje.
1980–1983 m. Druskininkų miškų ūkio Randamonių girininkijos girininkas, 1983–1990 m. Valkininkų miškų ūkio (urėdijos) vyr. miškininkas, 1990–2000 m. urėdo pavaduotojas, nuo 2001 m. urėdas.
Nuo 1990 m. Lietuvos demokratinės darbo partijos, nuo 2001 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Varėnos rajono skyriaus narys, nuo 2007 m. Naujosios Sąjungos (socialliberalų) partijos narys.
1995–1997 m. Varėnos rajono savivaldybės tarybos narys (LDDP sąraše).
Medžiotojų sąjungos "Gamta" Varėnos skyriaus prezidentas.
Lizena

Lizena (vok. Lisene) – mentė, plokščia, vertikali, nedaug išsikišanti iš sienos mūro juosta. Kitaip nei piliastras neturi kapitelio, bazės. Būna konstrukcinė (sustiprina sieną ties skliautų ramstinėmis arkomis ir dekoratyvinė (ritmiškai skaido fasado arba interjero sieną). Būdinga romaninei, renesanso ir vėlesnių laikotarpių architektūrai.
Rimšė

Aplinkinės gyvenvietės

VISAGINAS – 12 kmGaidė – 10 kmDŪKŠTAS – 9 km
Kaniūkai – 7 kmMažėnai – 11 km
Naujasis Daugėliškis – 23 kmPūškos – 10 km
Akrobatinis slidinėjimas

Akrobatinis slidinėjimas – laisvo stiliaus slidinėjimas (angl. freestyle skiing) – akrobatinis slidinėjimas (angl. aerial skiing) arba mogulas.

Laisvo stiliaus slidinėjimo istorija

Slidinėjimas laisvu stiliumi prasidėjo 1930-aisiais, kai Norvegijos slidininkai pradėjo demonstruoti akrobatikos elementus per kalnų slidinėjimo varžybas. Vėliau profesionalių slidininkų atliekami slidinėjimo pasirodymai be konkurencijos JAV demonstravo tai, kas vėliau tapo čiuožimu laisvu stiliumi (angl. freestyle skiing). Akrobatinis slidinėjimas išsyvystė apie 1950 metus.
Akrobatinis slidinėjimas vystėsi toliau 1960-aisiais ir į 1970-aisiais. 1960-ųjų pabaigoje akrobatinio slidinėjimo lyderiai buvo Wayne Wong, John Clendenin, ir Tom LeRoy. Kai kurie žmonės manė, kad šis slidinėjimo stilius yra pernelyg pavojingas ir nenorėjo, kad akrobatinis slidinėjimas taptu olimpine sporto šaka. Laisvos formos sportas turėjo kelias taisykles ir kėlė pavojų; kelio sužalojimai tapo bendru reiškiniu profesionaliems akrobatiniams slidininkams.
Tarptautinė Slidinėjimo Federacija (FIS) pripažino akrobatinį slidinėjimą kaip sportą 1979 metais ir įvedė naujas taisykles dėl sportininkų ir šuolio technikos, kad suvaldytų pavojingus lenktynių elementus. Pirmosios Pasaulio čempionato serijos buvo organizuotos 1980, ir pirmas Pasaulio čempionatas įvyko 1986 Tignise, Prancūzijoje. Akrobatinis slidinėjimas buvo demonstruojamas kaip parodomoji sporto šaka 1988 Žiemos Olimpinėse žaidynėse Kalgaryje. Mogulas buvo pridėtas 1992 Žiemos Olimpinėse žaidynėse Albervilyje, Prancūzijoje ir akrobatinio slidinėjimo varžybos buvo pridėtos 1994 Žiemos Olimpinėms žaidynėms Lilehameryje, Norvegijoje.
Ondživa

Istorija

Kolonijiniu laikotarpiu miestas vadintas Vila Pereira d’Esa (Villa Pereira d’Eça). Smarkiai nukentėjo karo su PAR metu.
Vyro orgazmas

Vyro orgazmas – orgazmas, kurį patiria vyras. Tai dažniausiai susiję su spermos išsiveržimu – ejakuliacija, kurios biologinis tikslas – moters apvaisinimas. Bendrai vyro orgazmas trunka nuo kelių iki keliolikos sekundžių, vyras dažnai praranda savikontrolę ir laiko pojūtį, įsitempia viso kūno raumenys, o pasibaigus ejakuliacijai – atsipalaiduoja. Dauguma vyrų prieš pat orgazmą siekia varpą įstumti kiek įmanoma giliau moteriai makštin, o paties orgazmo metu sustabdo frikcinius judesius ir sustingsta.

Fiziologija

Lytiniam susijaudinimui pasiekus viršūnę, vyras varpos galvutėje pajunta plintant malonią šilumą ir kutenimą; šie pojūčiai apima visą varpą, gaktą ir tarpvietę. Fiziologiškai šiuos pojūčius sąlygoja sėklos išsiliejimas iš priešinės liaukos ir sėklidžių į sėklinį kanalėlį. Tai yra pirmo orgazmo fazė – vyras pajunta neišvengiamą sėklos išsiveržimą.
Antroji fazė prasideda po 2-3 sekundžių: ritmiški sėklinį kanalėlį ir varpos šlaplės kanalą gaubiančių raumenų susitraukimai, stumiantis sėklą iš šlaplės kanalo. Pirmieji 3-4 susitraukimai vyksta 0,8 sekundės intervalu (kaip ir moters orgazmas), vėliau jie silpnėja ir intervalai tarp jų ilgėja. Kartu su sėklinio latako ir šlaplės raumenimis susitraukia ir gaktos ir išangę gaubiantys raumenys. Iš viso susitraukimų gali būti (priklausomai nuo orgazmo intensyvumo) 5-12.
Daugeliui vyrų pirmieji 2-3 spermos pliūpsniai teikia didžiausią malonumą, kadangi raumenys tuo metu susitraukia stipriausiai ir spermos išsiveržia daugiausiai. Jeigu varpa prieš pat orgazmą ištraukiama iš makšties, tai sperma gali nuskrieti metro atstumu ir toliau. Paskesni sėklos pliūpsniai silpnesni, kadangi silpnėja raumenų susitraukimai, mažėja besiveržiančios sėklos spaudimas į šlaplės sieneles. Galiausiai sperma jau nebesiveržia, o pamažu išteka.
Pasibaigus ejakuliacijai, vyro susijaudinimas greitai nuslūgsta, varpa praranda standumą (pranyksta erekcija), prasideda refrakcinis laikotarpis.
Ležaiskas

Istorija

Ležaiskas minimas nuo 1354 m. Dokumentuose vadintas Lanżaysko, Lanżeysko, Manzansko, Manzaysko, Królowomysto, Leżajsk Zygmuntowski, Lizhensk. Miesto teisės nuo 1397 m. XVI a. – XVII a. amatų ir prekybos centras. Ne kartą 1498 m., 1500 m., 1503 m., 1509 m., 1519 m., 1524 m. nusiaubtas totorių. 1524 m. Žygimantas Senasis miestą perkėlė į saugesnę vietą apie 5 km į pietvakarius nuo senosios. XVI a. susidarė gausi žydai|žydų bendruomenė, nuo XVIII a. – chasidizmo centras. Čia gyveno ir palaidotas cadikas Elimelechas.
Nuo XVI a. pabaigoje Švč. Mergelės Marijos kulto vieta, iki šiol pritraukianti daug maldininkų. 1656 m. prie Ležaisko S. Čarneckio vadovaujama Lenkijos karalystės kariuomenė įveikė švedus. XVII a. – XVIII a. dėl karų ir gaisrų miesto plėtra sulėtėjo. 1772–1918 m. Ležaiskas priklausė Austrijai. Nukentėjo per Pirmąjį pasaulinį karą. 1956–1975 m. ir nuo 1999 m. – apskrities centras.

Ekonomika

Išlėtota maisto (alus, tabakas, vaisių ir daržovių perdirbimas) pramonė, mašinų, plieno konstrukcijų, plastikų, baldų gamyba. Išlikę dailieji amatai.

Kultūra

Turizmo centras: katalikų ir chasidų piligrimystės vieta. Yra Bernardinų provincijos muziejus bernardinų vienuolyne. Vyksta tarptautinis vargonų ir kamerinės muzikos festivalis.
Lenkijos IV futbolo lygoje žaidžia „Pogoń Leżajsk“ komanda.
Santuokos liudijimas

Santuokos liudijimas - oficialus civilinės būklės akto dokumentas, liudijantis santuokos sudarymą. Santuokos liudijimą išduoda Civilinės metrikacijos įstaiga, įregistravusi santuoką. Santuokos akto įrašas ir jo pagrindu išduotas santuokos liudijimas yra santuokos įrodymas.

Išdavimas

Santuokos liudijimas sutuoktiniams išduodamas įrašius santuokos sudarymo įrašą.
Civilinės metrikacijos įstaiga, gavusi pranešimą apie santuokos sudarymą bažnyčios nustatyta tvarka, įrašo santuokos įrašą ir išduoda santuokos liudijimą pagal LR CK 3.303 straipsnio 2, 3 ir 4 dalyse nustatytas taisykles tuo atveju, jeigu yra laikytasi Kodekso 3.12–3.17 straipsnių reikalavimų. Tokiu atveju santuoka laikoma sudaryta nuo jos įregistravimo bažnyčios nustatyta tvarka dienos (LR CK 3.304 straipsnis).

Reikšmė

Dokumentas naudojamas santuokiniams ryšiams pagrįsti.
Remiantis santuokos įrašu ar jo pagrindu išduotu santuokos liudijimu, jei vaiką pagimdė motina, kuri yra susituokusi, nors vaikas pradėtas iki santuokos, kaip vaiko tėvas gimimo įraše (gali būti) įrašomas vaiko motinos sutuoktinis.
Neilas Tankevičius

Neilas Tankevičius (g. 1969 m. liepos 1 d.) – Lietuvos diplomatas, ambasadorius.

Biografija

1987 m. baigė Vilniaus Salomėjos Nėries vidurinę mokyklą. 1992 m. Vilniaus Gedimino technikos universitete įgijo Mechanikos inžinieriaus diplomą. 1994 m. studijavo diplomatijos mokslus Leeds universitete. 1992–1996 m. dirbo užsienio reikalų ministerijos (LR URM) Šiaurės Europos šalių skyriuje (atašė, vėliau – pirmas sekretorius). 1996–1998 m. ambasados Švedijos karalystėje pirmas sekretorius. 1998–2000 m. URM Personalo skyriaus (vėliau – tarnybos) vadovas. 2000–2004 m. ir 2007–2010 m. ambasados Danijos karalystėje ministras patarėjas. 2004–2007 m. URM Europos sąjungos departamento Politinio ir institucinio bendradarbiavimo skyriaus vedėjas. 2010–2011 m. – URM Transatlantinio bendradarbiavimo ir saugumo politikos departamento direktoriaus pavaduotojas. Nuo 2011 m. lapkričio iki 2012 m. spalio mėn. LR Ministro Pirmininko patarėjas.
2012 - 2017 m. - Lietuvos Respublikos ambasadorius Estijos Respublikoje.
Vedęs, turi dvi dukras.