google/wiki40b huggingface dataset:
Praha

Istorija

Prahos teritorijoje gyventa jau IV tūkstm. pr. m. e. V a. pr. m. e. gyveno bojai, nuo VI a. – slavai. Nuo X a. – Čekijos sostinė, kurį laiką buvo ir Šventosios Romos imperijos imperatorių rezidavimo vieta. 973 m. įsteigta vyskupija (nuo 1344 m. – arkivyskupija). XI a. aplinkui Prahos pilį iškilusios gyvenvietės išsibarstė dešiniajame Vltavos krante. XIII a. I-oje pusėje aplink centrinę mūrinę dalį pradėta statyti miesto siena. Taip susikūrė senamiestis, Stare Mesto. Laikui bėgant, tarp namų ir bažnyčių, pastatytų aplink turgaus aikštę, susidarė netaisyklingas gatvių tinklas, kuris išliko iki šių dienų. Viduramžiais šiame rajone buvo įsikūrusios 2 skirtingos žydų bendruomenės – aškenaziai ir sefardai. Šios bendruomenės pamažu susiliejo ir užsidarė gete. Jų patiriamą diskriminaciją 1784 m. iš dalies palengvino Imperatorius Juozapas II, todėl Žydų rajonas jo garbei pervadintas Josefovu. Geto rajonas XIX a. paskutinį dešimtmetį buvo nugriautas iki pamatų, tačiau išliko rotušė ir kelios sinagogos.
1918 m. tapo Čekoslovakijos sostine. 1939 m. kovo mėnesį Prahą okupavo nacistinė Vokietija, 1945 m. gegužės 9 d. į miestą įžengė Raudonoji Armija, Praha vėl tapo Čekoslovakijos sostine. „Prahos pavasaris“ išgarsėjo, kaip nepavykęs bandymas demokratizuoti komunistinę sistemą. Nuo 1993 m. – Čekijos sostinė.

Geografija

Praha išsidėsčiusi ant penkių kalvų abiejuose Vltavos upės krantuose.
Klimatas vidutinis žemyninis, žiemos švelnios, sniego iškrenta nedaug.

Hradčanai (Hradčany)

Anksčiau buvo neapsaugota teritorija, skirta pilies tarnams gyventi. 1320 m. buvo suteiktas miesto statusas ir apjuostas siena. 1541 m. gaisras sunaikino beveik visą miestą, kuris vėliau buvo atstatomas tam laikmečiui būdingomis renesanso tradicijomis. 1598 m. buvo priskirtas karališkajam miestui ir perstatytas baroko stiliumi. Toks jis ir išliko iki šių dienų.

Mažasis miestas (Malá Strana)

IX–X a. įkurtas prekybinis rajonas. 1419 m. vykęs sukilimas ir 1541 m. kilęs gaisras sunaikino gotikos architektūrą. XVII–XVII a. rajonas susiformavo baroko stiliuje ir toks išliko iki šių dienų.
Petras Aleksandras Tarlo

Biografija

Lenkijos žymios Tarlų giminės atstovas, herbo „Topor“ savininkas. Liublino vaivados Jono Tarlo (apie 1527–1587) ir Agnieškos Šafraniec (m. po 1601) jaunesnysis sūnus.
Po savo tėvo mirties (1587) Petras Aleksandras ir jo vyresnysis brolis Jonas Amoras perėjo į jų senelio Sandomiro kašteliono ir vaivados Stanislovo Šafranieco (1525/1530–1598), Peskovo Skalos pilies valdytojo, globą. Pirminį išsilavinimą gavo kalvinų mokykloje, Secmine. 1605 metais Petras Aleksandras išvyko mokytis į protestantų miestą Strasburgą, kur išbuvo dvejus metus. 1606 metais buvo įtrauktas į Ženevos universiteto studentų sąrašą. Po grįžimo į tėvynę Petras Aleksandras Tarlo atsisakė kalvinizmo ir perėjo į katalikų tikėjimą (apie 1615 metus). Nežiūrint į tai, jis pilnai nenutraukė ryšių su disidentais, tarp jų ir su savo sūnų mokytoju Adžeuju Višovatu, ir siuntė juos į mokslus, į Rakovo akademiją.
1613 metais Petras Aleksandras Tarlo buvo išrinktas pasiuntiniu (deputatu) į seimą, 1618 metais gavo Liublino kašteliono pareigybę. 1630 metais Petras Aleksandras Tarlo buvo paskirtas Liublino vaivada.
Po Petro Aleksandro Tarlo mirties Liublino vaivados titulą gavo jo sūnus Jonas Tarlo (m. 1680). Tarlo giminės atstovai užėmė Liublino vaivados pareigybę su nedidele pertrauka iki 1744 metų.
2010 m. Kanados Grand Prix

Treniruotės

Pirmose Kanados GP treniruotėse pirmą ir trečią vietas užėmė McLaren ekipos nariai Jensonas Buttonas (1:18.127 min.) ir Lewisas Hamiltonas (1:18.352). Tarp jų įsiterpė antrąją vietą užėmęs Michaelis Schumacheris su Mercedes ekipa (1:18.285).
Antrose treniruotėse greičiausias buvo vokietis, vienas iš sezono lyderių, Sebastianas Vettelis (1:16.877). Antras liko ispanas Fernando Alonso iš Ferrari (1:16.963), trečias - N. Rosbergas (1:17.151).
Šeštadienio treniruotėse lyderis buvo pirmųjų treniruočių nugalėtojas L. Hamiltonas (1:16.058). Markas Webberis liko antras (1:16.340), o trečią vietą pelnė F. Alonso (1:16.495).
Kougilo dėsnis

Kougilo dėsnis – tai du skirtingi fonetiniai pokyčiai, vienas kurių įvyko graikų prokalbėje, o kitas – germanų prokalbėje. Šie pokyčiai buvo pavadinti jų atradėjo indoeuropeisto Voreno Kougilo (Warren Cowgill) garbei.
Parma FC

Istorija

Klubas 1913 metais įkurtas Parmoje ir pavadintas Verdi FC. Tų pačių metų pabaigoje klubas pervadintas į Parma FC. Iki XX a. septintojo dešimtmečio klubo komanda žaidė Serie B ir Serie C lygose, vėliau iškrito į žemesnes lygas. 1970 metais susijungė su AC Parmense ir sugrįžo į profesionalų lygas. 1985 metais klubo komanda tapo Serie C1 lygos čempionais ir pakilo į Serie B, 1990 metais komanda pakilo į Serie A.
Leopardo praraja

Leopardo praraja (pranc. Le gouffre du Léopard, Gouffre Anou Ifflis) – vertikalus karstinis urvas Alžyre, 3 km į šiaurės rytus nuo Tikždos miesto, Kabilija, Džurdžuros nacionalinis parkas.

Geologija

Leopardo praraja – giliausias Afrikoje, pasaulyje 45-47 pagal gylį urvas. Gylis 1170 m, ilgis 3800 m. Susidaręs klintyje. Anga 2160 m aukštyje (Džurdžuros kalnagūbris). Nuo 200 m gylio įteka daug versmių, kurios giliau virsta požeminiu srautu (debitas 10 l/s) ir 975 m gylyje pereina į sifoną. 200–530 m gylio ruože Leopardo prarajos sienose daug aukso spalvos dėmių, iš to ir kilo pavadinimas. Nuo 1980 m. urvą tiria Prancūzijos ir Ispanijos speleologai.  Pirmasis 1983 m. iki 970 m nusileido Lukas Anri Fažas.
Kuzmiškis (Utena)

Aplinkinės gyvenvietės

Lukniai – 2,5 kmPilveliai – 3 kmJuodiškis – 0,5 kmSungailiai – 0,5 kmSirutėnai – 1,5 kmUTENA – 4,5 kmNaujakiemis – 0,5 km
Provincija

Provincija – teritorinis vienetas, į kuriuos dalijama daug valstybių teritorijos. Angliškai provincija vadinamas praktiškai bet kuris stambesnis valstybės administracinis vienetas. Lietuvių kalboje įsigali vietiniai pavadinimai ar jų vertimai.
Janina Šimkuvienė

Biografija

1971 m. baigė Vilniaus kultūros mokyklą. Lietuvos gyventojų genocido ir rezistencijos tyrimo centro vyr. bibliotekininkė. LGGRTC aukų rėmimo ir įamžinimo fondo valdybos narė.
2002–2006 m. Lietuvos liberalų sąjungos narė. 2006–2011 m. partijos Tvarka ir teisingumas (liberalai demokratai) narė. Nuo 2011 m. lapkričio mėn. visuomeninio judėjimo „TAIP“ narė.
2007–2011 m. ir nuo 2011-2015 m. Vilniaus rajono savivaldybės tarybos narė. 
2009 m. partija Tvarka ir teisingumas iškelė kandidatę į Lietuvos Respublikos Seimą naujose rinkimuose Vilniaus - Šalčininkų (Nr.56) apygardoje, o 2012m. partija TAIP iškelė kandidatę į Lietuvos Respublikos Seimą rinkimuose Vilniaus - Šalčininkų (Nr.56) apygardoje. 2008 m. ir 2012 m. dalyvavo Lietuvos Respublikos Seimo rinkimuose daugiamatėje apygardoje.
Rudaminos seniūnijos bendruomenės centro pirmininko pavaduotoja. Sutuoktinis Gintautas, vaikai Diana, Ingrida, Erika.
Mirjama

Mirjama – Penkiaknygėje minima izraelitė, vyriausioji Aarono ir Mozės sesuo, Amramo bei Jochebedos duktė.
Kai kūdikis Mozė buvo nuneštas pintinėje ir paliktas nendryne, Mirjama stebėjo kaip toliau klostysis įvykiai. Kadangi faraono duktė ketino pasiimti berniuką į rūmus, Mirjama pasiūlė atvesti jam žindyvę. Tai buvo pati Mozės motina.
Mirjama pirmoji moteris Biblijoje įvardijama kaip pranašė. Išėjimo knygos 15 skyriuje rašoma kaip ji giedojo Dievui giesmę ir kvietė jos pavyzdžiu pasekti kitas Izraelio moteris. Būtent šioje vietoje ji pirmą kartą pavadinama pranaše.
Pasak Biblijos, pavydėdama ypatingų Mozės santykių su Dievu, Mirjama ėmė maištauti teigdama, jog Dievas kalbėjęs ne vien per Mozę. Teigiama, kad Dievas pašaukė Mozę, Aaroną bei Mirjamą prie Susitikimo Palapinės. Mirjama buvo nubausta – susirgo raupsais. Pagal to meto papročius, Mirjama buvo atskirta nuo bendruomenės. Mozės prašymu Dievas sutrumpino bausmę iki savaitės.
Mirjama mirė dykumoje, izraelitams dar nepasiekus Pažadėtosios Žemės.
OPEC

OPEC (The Organization of the Petroleum Exporting Countries) – tarptautinė organizacija, jungianti naftą eksportuojančias valstybes. Centrinė būstinė – Vienoje, Austrijoje.
OPEC narėmis yra daugelis Persijos įlankos šalių, Nigerija, Indonezija, Libija, Alžyras ir Venesuela, Kuveitas, Ekvadoras (sugrįžo 2007 m.).
Pagrindinis organizacijos tikslas, pagal jos statutą, yra „geriausių priemonių nustatymas, savo interesų saugumui (individualiai ir visoms kartu); būdų ir priemonių nustatymas stabilizaciniams procesams, siekiant išvengti bereikalingo ir skausmingo naftos kainų svyravimo tarptautinėje rinkoje“ .

Įtaka pasaulinei rinkai

OPEC turi didelę įtaką pasaulinei rinkai, pvz., kelios OPEC narės, naudodamosis naftos embargu 1973 m., visam pasaulyje sukėlė naftos kainas, tai sukėlė didelę infliaciją išsivysčiusiose ir besivystančiose valstybėse.
Vėliau OPEC galybė sumenko, nes buvo surasti ir pradėti eksploatuoti nauji naftos šaltiniai Meksikos įlankoje (JAV), Šiaurės jūroje (Norvegija, Nyderlandai, JK), daug naftos ėmė eksportuoti Rusija. Tačiau ir dabar OPEC narės turi 2/3 pasaulio naftos rezervų ir išgauna 41,7 % (2005 m. duomenys) pasaulio naftos.
Barysiai

Istorija

1950–1991 m. kaimas priklausė Mičiurino kolūkiui. 1957–1959 m. kaimo rytinėje dalyje pastatytas Barysių aerodromas, kuriame 1959–1992 m. veikė civilinis Šiaulių oro uostas.

Aplinkinės gyvenvietės

JONIŠKIS – 19 km
Stupurai – 5 km
MEŠKUIČIAI – 4,4 km
ŠIAULIAI – 22 km
Daušiškiai – 2,2 km
Ford Fusion (Šiaurės Amerikos)

NASCAR

2006 metais "Fusion" tapo oficialiu markės automobiliu NASCAR lenktynėse, pakeitusiu Ford Taurus modelį. Tai buvo pirmas kartas nuo 1968 metais pristatyto Ford Torino modelio, kai naujas automobilis buvo pristatytas lenktynėse tuo pačiu metu kaip ir rinkoje. Automobilis debiutavo 2006 metų Daytona 500 lenktynėse, vykusiose Daytona International Speedway trasoje, po savaitės automobiliui pavyko iškovoti savo pirmąją pergalę Kalifornijoje vykusiose lenktynėse.
Geležinkelininkas

Geležinkelininkas – geležinkelių tarnautojų dvisavaitis laikraštis, ėjęs 1935–1940 m. Kaune, 1940–1944 m. ir nuo 1992 m. Vilniuje.
Vytautas Baltrušaitis

Biografija

1995 m. baigė Lietuvos veterinarijos akademiją, veterinarijos gydytojas. Individualios veterinarinės įmonės veterinarijos gydytojas.
1996 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Biržų rajono skyriaus, nuo 2006 m. Lietuvos Respublikos liberalų sąjūdžio narys.
1997–2000 m., 2000–2003 m. ir 2003–2007 m. Biržų rajono savivaldybės tarybos narys, Teritorinio vystymo ir kaimo reikalų komiteto narys.
Sutuoktinė Nijolė, vaikai Dovilė, Deimantas.
Vygrių skautų organizacija

Vygrių skautų organizacija (lenk. Wigierczycy) - tai skautų ir skautų instruktorių apmokymų organizacija rengusi stovyklas 1926-1939 ir 1945-1959 metais, Vygrių ežero apylinkėse. Stovyklas rengdavo Varšuvos ir Mazovijos skautų organizacijos, kurių tikslas buvo apmokyti jaunuosius skautus ir jaunuosius instruktorius. Šios apylinkės labai tiko dėl savo gamtiškų savybių.

Istorija

Pirmoji stovykla surengta netoli Cimochoviznos kaimo 1926 metais. Apmokymai dažniausiai vykdavo vieną mėnesį, kuriuos sudarydavo treniruotės miškuose ir vandenyje Vygrių ežero apylinkėse ir trijų dienų teoriniai apmokymai Varšuvoje. Po šių apmokymų ir kursų išlaikymo naujieji instruktriai gaudavo Lelijos formos antpečius ir pirmo laipsnio skautų instruktoriaus pažymėjimą. Šiems kursams buvo būdingas skautų apeigų laikymas laikantis senovinių slaviškų tradicijų. Prieškario laikotarpyje šiuose apmokymuose iš viso dalyvavo apie 600-700 žmonių. Per II pasaulinį karą kai kurie buvę apmokymų dalyviai subūrė pogrindinį Vygrių batalijoną, kuris dalyvavo Varšuvos sukilime. Šalia Vygrių kaimo esančio vienuolyno pastatytas paminklinis akmuo skirtas atminti kaimo apylinkėse vykusius apmokymus.
Ivanas I

Biografija

Maskvos kunigaikščio Danijilo Aleksandrovičiaus sūnus.

Valdymas

1327 m. dalyvavo Aukso ordos baudžiamajame žygyje preiš Tverę. Už tai gavo Kostromos kunigaikštystę ir teisę kontroliuoti Novgorodą. Po Suzdalės kunigaikščio Aleksandro mirties (1331) iš Aukso ordos gavo teisę valdyti Vladimiro kunigaikštystę. Praturtėjo rinkdamas duoklę iš rusų totorių naudai. Dėl to buvo pramintas Kalita – Pinigmaišiu, nes senojoje rusų kalboje žodis „kalita“ (tiurkų kilmės) reškė maišelį pinigams, piniginę. Už tuos pinigus Ivanas I pirko kaimynines žemes. Metropolito Piotro padedamas Ivanas I centralizavo rusų žemes. Ivanas I pajungė savo įtakai Rostovo kunigaikštystę ir Novgorodą. Maskvos kremlių aptvėrė ąžuoline siena. Ivano I laikais buvo padėti pagrindai Maskvos galybei. Palaidotas Maskvoje, Arkangelo sobore.
Donald Tusk

Politika

Tusko politinės nuostatos – tai parama rinkos ekonomikai su minimaliu valstybės įsikišimu.
Nuo 2004 metų Tuskas yra Lenkijos seimo narys.
2007 metais jis išrinktas Varšuvos vienmandatėje apygardoje. 2005 metais Piliečių platforma delegavo jį savo kandidatu į 2005 metų Lenkijos prezidento rinkimus, kur antrame ture turėjo pripažinti 8 procentų (46:54) buvusio Lenkijos prezidento Lecho Kaczyńskio persvarą.

Išsilavinimas

1976 metais baigė Mikalojaus Koperniko (lenk. Mikołaj Kopernik) vidurinę mokyklą Gdanske. Tada jis pasirinko istorijos studijas Gdansko universitete ir 1980 metais jį baigė, kai apgynė magistro darbą apie Juzefą Pilsudskį.
Dallara

Dallara Automobili – Italijos įmonė, gaminanti automobilius ir jų dalis įvairiuose autosporto čempionatuose. Labiausiai įmonė pasižymėjusi formulių lenktynėse. Nuo 2012 m. kompanija turi būstinę JAV, Indianapolyje.
Šiuo metu Dallara gamina automobilius šiems čempionatams – GP2, GP3, IndyCar, World Series by Renault, ADAC Formel Masters. Nuo 2014 m. kompanija prisijungė prie naujai sukurto Formulės E čempionato.
1988 m. Dallara tapo Formulės 1 konstruktore. Čempionate ji dalyvavo iki 1992 m. 2010 m. kompanija kūrė automobilius HRT komandai.
Agnė Lukšytė

Agnė Lukšytė-Meiliūnienė (g. 1920 m. spalio 23 d. Subačiaus vienkiemyje prie Subačiaus) – Lietuvos rašytoja.

Biografija

1931–1939 m. mokėsi Panevėžio gimnazijoje. 1939–1943 m. Vytauto Didžiojo universitete studijavo lietuvių kalbą ir literatūrą bei germanistiką Vilniaus universitete. 1941–1944 m. mokytojavo Gardino lietuvių gimnazijoje. 1944 m. pasitraukė į Vakarus. 1950 m. atvyko į Australiją. Atlikusi 2 metų darbo prievolę iki 1982 m. dirbo Australijos įstaigose. Gyvena Sidnėjuje.

Kūryba

Kūrybos svarbiausia tema – lietuvių moterų gyvenimas išeivijoje. 1970 m. Australijoje išleido novelių rinkinį „Kalnų velnias“. Dramoje „Kavinė Po kadagiais“ vaizduojamas 1944 m. vasario 13-20 d. didysis Drezdeno bombardavimas. Novelėse atskleidžiamas moterų vidinis pasaulis, vyrauja meilės, ilgesio, nusivylimo motyvai. Romane nagrinėjamos mažame Australijos miestelyje gyvenančių aborigenų ir naujųjų atvykėlių santykių problemos, supažindinama su egzotiška šios šalies aplinka, į kurią po Antrojo pasaulinio karo likimas nubloškė nemaža lietuvių.
Tikrosios aratingos

Išvaizda

Kūnas vidutinio dydžio, 25-33 cm ilgio. Lytinis dimorfizmas neišreikštas. Balsas labai šaižus ir stiprus.

Paplitimas

Paplitusios Pietų ir Centrinėje Amerikoje.

Gyvenimo būdas

Gyvena šviesiuose miškuose. Lizdą įsirengia medžių uoksuose. Dėtyje 3-5 kiaušiniai. Peri 24-28 dienas. Po dviejų mėnesių jaunikliai lizdą palieka.
Goa

Turizmas

Valstija labiausiai žinoma dėl savo paplūdimių ir turtingos gamtos ir yra vienas didžiausių turizmo taškų Indijoje. Septintajame ir aštuntajame dešimtmetyje ji garsėjo kaip hipių Meka. Goa bažnyčios ir konventai įtraukti į UNESCO saugomo pasaulio kultūros paveldo sąrašą.
Pievinis pūtelis

Biologija

Tai dvimetis, kartais daugiametis, 20–70 cm aukščio augalas, turintis pieniškų sulčių. Turi storą, tvirtą, vertikalią šaknį. Stiebas status, plikas, nešakotas arba mažai šakotas, melsvai žalias, tik po graižu kartais negausiai kuokštiškai plaukuotas. Lapai linijiški arba linijiškai lancetiški, iki 30 cm ilgio, lygiakraščiai arba kiek banguotu pakraščiu, jų pamatinė dalis paplatėjusi, pusiau apimanti stiebą, viršutinė dalis staigiai susiaurėja ir toliau laipsniškai smailėja viršūnės link.
Graižai pavieniai ant ilgų graižkočių, 2–3 cm skersmens. Skraistlapiai beveik tokio ilgio kaip kraštiniai žiedai. Visi graižo žiedai liežuviški, šviesiai geltoni, išskiria nektarą. Dulkinės geltonos, viršūnėlės tamsiai violetinės. Kuokelių penki.
Žydi birželio ir liepos mėnesiais. Graižai išsiskleidžia ryte ir užsiveria po pietų.
Vaisiai – lukštavaisiai, kartu su snapeliu (be skristuko) 20–23 mm ilgio' snapelis beveik tokio ilgio kaip pagrindinė vaisiaus dalis arba kiek trumpesnis. Vaisiai, esantys graižo pakraštyje, apaugę trumpais dygliais, šiurkštoki arba beveik lygiu paviršiumi, o viduriniai – lygūs. Dauginasi sėklomis. Jos dirvoje išlieka daigios nuo vienų iki penkerių metų.

Ekologija

Žiedai laikomi vabzdžių. Šaknis mėgsta kiaulės, pamiškėse jas knisa šernai.

Paplitimas ir augavietės

Savaime paplitęs Centrinėje Azijoje ir didžiojoje Europos dalyje. Natūralizuotas Šiaurės Amerikoje ir Naujojoje Zelandijoje.
Auga pievose, žolėtuose šlaituose, pakelėse. Mėgsta sausokus, derlingus dirvožemius.

Taikomoji reikšmė

Šiene menkos pašarinės vertės augalas, tačiau žalia žolė noriai ėdama gyvulių. Maistui galima vartoti žalias ar virtas šaknis, lapus ir stiebus. Šaknyje yra inulino, kuris suteikia saldumo. Lapai ir stiebai tinka salotoms, sriuboms. Medingas augalas. Tokią pačią taikomąją reikšmę turi ir rytinis pūtelis (Tragopogon orientalis L.)
Vilniaus Užupio gimnazija

Istorija

Vilniaus pradinė mokykla Nr. 13 įsteigta 1944 m. spalio 2 d. Lietuvos SSR švietimo ministro 1949 m. rugpjūčio 30 d. įsakymu Nr. 28a pradinė mokykla Nr. 13 pertvarkyta į 6-ąją septynmetę mokyklą. 1954 m. rugpjūčio 21 d. Lietuvos SSR švietimo ministro įsakymu Nr. 1309 septynmetė mokykla reorganizuota ir pavadinta Vilniaus 16-ąja vidurine mokykla.
Vilniaus miesto tarybos pirmininko 1993 m. spalio 7 d. potvarkiu Nr. 102 16-oji vidurinė mokykla pavadinta Vilniaus Užupio vidurine mokykla. 1999 m. birželio 11 d. LR Švietimo ir mokslo ministro įsakymu Nr. 760 mokyklai suteiktas gimnazijos statusas.
Jonas Dikčius

Biografija

1973 m. baigė Buivydiškių žemės ūkio mokyklą, agronomas. Ukmergės rajono savivaldybės Šešuolių seniūnijos seniūnas.
Lietuvos valstiečių partijos, Valstiečių ir Naujosios demokratijos partijų sąjungos, Lietuvos valstiečių liaudininkų sąjungos Ukmergės rajono skyriaus narys.
2007 m. Ukmergės rajono savivaldybės tarybos narys, mandato atsisakė.
Šešuolių kaimo bendruomenės narys. Sutuoktinė Valerija, vaikai Renatas, Snieguolė, Darius.
Briuso pusiasalis

Briuso pusiasalis (rus. Полуостров Брюса) – pusiasalis Primorės krašte, vakariniame Amūro įlankos krante. Šis pusiasalis skiria Slavų įlanką ir Baklano užutėkį. Pusiasalio labiausiai rytinis taškas yra Briuso kyšulyje, tenai stovi Biusės švyturys ir gyvenvietė Majak Biusė. Pusiasalyje yra Čiroko kyšulys (rus. мыс Чирок, piečiau Briuso kyšulio) ir Slaviankos kyšulys (šiauriau Briuso kyšulio). Į šiaurinę pusiasalio dalį įeina Nerpos užutėkis, į pietinę dalį – Čiroko užutėkis. Pusiasalyje teka daug smulkių upelių.
Pusiasalio reljefas daugiausia kalnuotas. Aukščiausias taškas – 177 m. Krantas uolingas, su skardžiais. Jūroje ties pusiasaliu daug povandeninių ir antvandeninių uolų.
Prie pusiasalio jūros gylis iki 35 m. Pietinėje pakrantėje, už 2,5 km nuo kranto yra maža Antipenkos sala.
Pusiasalyje yra gyvenvietės Slavianka, Baza Kruglaja ir Majak Biusė. Pusiasalis naudojamas kaip poilsio zona.

Pavadinimas

Pirmą kartą įlanką 1855 m. aprašė britų jūrininkai (laivai „Barracuda“ ir „Winchester“). Po 7 metų (1862 m.) įlanką pakartotinai aprašė V. Babkino ekspedicija. Nėra žinoma, kieno garbei taip pavadintas šis pusiasalis. Vienas aiškinimas yra toks, kad pusiasalį pavadino britų admirolo Briuso, kuris 1855 m. vadovavo eskadrai, aplankiusiai Petropavlovską, garbei. Kitas aiškinimas yra, kad pusiasalį pavadino Petro I bendražygio Jakovo Briuso garbei. XX a. pradžioje pusiasalį vadino Salvų pusiasaliu.
Europos socialinė chartija

Europos socialinė chartija  – tarptautinė sutartis. Sritis – socialinė teisė. Priėmė Europos Taryba (1961 m.). Įsigaliojo 1965 m. vasario 26 d.
1996 m. šie straipsniai buvo peržiūrėti. Įsigaliojo 1999 m.
Juozas Keliuotis

Biografija

Brolis Alfonsas Keliuotis. Mokėsi Biržų, Rokiškio, Panevėžio gimnazijose. 1926 m. baigė Lietuvos universiteto Teologijos-filosofijos fakultetą. 1926–1929 m. Sorbonoje studijavo filosofiją, literatūrą, žurnalistiką, meną ir sociologiją.
Studijuodamas 1924–1926 m. redagavo žurnalą „Pavasaris“. Nuo 1929 m. dirbo laikraščio „Rytas“ redakcijoje, 1930–1932 m. leido ir redagavo moksleivių žurnalą „Ateities spinduliai“. 1930 m. literatūros almanacho „Granitas“ redaktorius, 1931–1940 m. kultūros žurnalo „Naujoji Romuva“ leidėjas ir redaktorius.
1935–1937 m. Vytauto Didžiojo universitete dėstė žurnalistiką. 1942–1943 m. Sociologijos-žurnalistikos katedros adjunktas. 1944 m. kultūros žurnalo „Kūryba“ redaktorius. 1944 m. Lietuvos išlaisvinimo tarybos ideologinis patarėjas, leido pogrindinį žurnalą „Aušra“.
1945 m. suimtas ir tardytas, ištremtas į Pečioros lagerius. 1947 m. grįžo į Lietuvą, bet 1952 m. vėl suimtas. Iš Solikamsko lagerių sugrįžo 1956 m. Kadangi laikėsi nepriklausomos Lietuvos idealų – neparašė viešos atgailos, jo straipsniai nespausdinti jokiame žurnale, buvo sekamas KGB. Vis dėlto J. Keliuotis daug kūrė, laiškais bendravo su lietuvių menininkais emigrantais, vertė knygas, domėjosi moderniuoju menu, sutelkė apie save senų ir naujų bičiulių ratą, tapo vena populiariausių disidentinių figūrų Lietuvoje.
Lietuvos žurnalistų sąjungos narys.  Dalyvavo skautų veikloje.
Palaidotas Rokantiškių kapinėse.

Kūryba

Studijų metais paveiktas M. Blondelio ir H. Bergsono idėjų tapo neokatalikybės sąjūdžio šalininku. Skleidė Vakarų demokratines ir kultūrines vertybes, neokatalikybės idėjas, modernizmo estetiką. Siekė, kad naujoji karta kurtų katalikybės principais grindžiamą Lietuvos modernųjį meną, galintį padėti tautai pasiekti kultūrinę nepriklausomybę, išlikti galimos kolonizacijos atveju. Aktyviai dalyvavo rašytojų draugijos veikloje, buvo Lietuvos žurnalistų sąjungos narys.
Paskelbė kritikos straipsnių apie W. Blake‘ą, Ch. Baudelaire‘ą, A. Rimbo, S. Mallarme, P. Sezaną, P. Pikasą, O. Milašių, J. Aistį, išvertė A. Bazeno, A. Dodė, E. Jonesko, J. P. Sartro, Voltero kūrinių. Parašė eilėraščių, novelių, dramų, literatūros ir meno veikalų; sovietų okupacijos metais nespausdinti, liko rankraščiai. 
Labiausiai žinomas kaip žurnalo „Naujoji Romuva“ (1931–1940) redaktorius. Šiame leidinyje siekė aprėpti plačias kultūros sferas: dailę, muziką, architektūrą, literatūrą. J. Keliuotis buvo pastebima figūra Kaune: telkė įvairių sričių menininkus ir mokslininkus bendram darbui, angažavo naujam mąstymui, diskusijoms, mokėjo derinti nuomones, numatyti tolimas kultūrinio darbo perspektyvas.
Pats daug rašė; gilinosi į meno istorijos, estetikos, lietuvių kultūros raidos ypatybes, kultūros uždavinius. Labiausiai domėjosi modernaus meno apraiškomis, rašė straipsnius apie garsiuosius pasaulio dailininkus ir poetus.
Nacių okupacijos metais leido panašių orientacijų, kaip ir „Naujojoje Romuvoje“, žurnalą „Kūryba“ (1943–1944), kuriame siekė suburti jaunus menininkus. Kūrybingas asmenybes, kūrybingą tautos dvasią laikė pagrindiniu mažos tautos stiprybės įrodymu.
Žeimelio herbas

Aprašas

Heraldinis skydas padalintas į du laukus: priekinis mėlynas su sidabriniu raktu, galiniame sidabriniame lauke, du raudoni kairieji kaspinai.

Istorija

Miestelis istorinio herbo neturėjo. Žeimelis iš seno žinomas kaip tranzitinis miestelis, per kurį buvo vežamos prekės į Bauskę, Rygą, Mintaują. 1828 m. buvo pastatyta Šv. Petro ir Pauliaus bažnyčia.
Lietuvos heraldikos komisija atsižvelgė į šiuos miestelio bruožus ir nutarė herbe pavaizduoti raktą, kaip pasienio simbolį, bei turintį sąsają su šv. Petro atributika ir raudonus kaspinus, kurie primena pasienio stulpą, bei nurodo jog miestelis yra Lietuvos pasienyje.
Žeimelio herbas patvirtintas Lietuvos Prezidento 1997 m. sausio 15 d. Etalono autorius – dailininkas Albertas Gurskas.