Argentinos geografija

Reljefas

Visu vakariniu Argentinos pakraščiu driekiasi Andų kalnai. Šiaurinėje ir centrinėje Andų dalyje iškyla daug aukštų kalnų ir ugnikalnių: Akonkagva (6959 m), Pisis (6882 m), Ochos del Saladas (6864 m), Bonetė (6850 m), Tupungatas (6800 m), Mersedarijas (6770 m) ir kt. Pietuose pereina į žemesnius Patagonijos Andus, kurių viršūnės neviršyja 4000 m: Laninas (3776 m), Tronadoras (3478 m), Ficrojus (3405 m) ir kt. Be to, daugybė kalnagūbrių ir kalnų masyvų driekiasi greta Andų, iš kurių svarbiausias – Kordobos kalnagūbriai (Sierras de Córdoba), kurio aukščiausia vieta – Champaquí kalnas (2850 m). Beveik visą pietinę Argentinos dalį užima Patagonijos plokščiakalnis. Centrinėje ir pietinėje šalies dalyse driekiasi Pampų ir Čiako lygumos. Tarpupis – žemumos, tačiau šiaurėje iškyla kelios kalnagūbrių grandinės – Brazilijos plokščiakalnio atšakos.

Hidrografija

Argentinos upės priklauso daugiausia Atlanto vandenyno ir vidinio nuotėkio baseinams. Taip pat Andų kalnuose dalis upių ir ežerų priklauso Ramiojo vandenyno baseinui. Pagrindinė šalies upė – Parana, kurios baseinas (Igvasu, Pilkomajas, Bermechas, Saladas, Paragvajus ir kt.) užima šiaurės rytų pusę. Toliau, pietų link, į Atlantą teka dar kelios svarbios upės: Koloradas, Negras, Čiubutas, Deseadas, Čikas ir kt. Dalis upių priklauso nenuotakiam Mar Čikitos ežero baseinui (Dulsė, Río Cuarto, Río Tercero ir kt.). Argentinoje gausu ežerų. Ypač ežeringi Patagonijos Andai: Buenos Airių, Viedmos, Archentino, Nauel Uapi ir daug kitų ežerų. Šalies centre yra Mar Čikitos ežeras. Be to, centrinėje dalyje susidarė daug druskos lygumų, iš kurių didžiausia – Salinas Grandes. Mesopotamijoje daug pelkių (didžiausia – Iberos). Upės patvenktos tvenkiniais (Jasiretos – Parana, Ramos Mexia – Limajas, Casa de Piedra – Koloradas).

Klimatas

Kadangi šalis nusidriekusi kelis tūkstančius km šiaurės-pietų kryptimi, todėl joje yra net kelios klimato juostos. Ugnies Žemės pietinė dalis patenka į subantarktinę klimato juostą. Čia būdingas šaltas, drėgnas ir vėjuotas oras. Patagonija išsidėsčiusi vidutinių platumų klimato juostoje. Dėl šaltųjų srovių būdingas šaltas ir sausas klimatas. Vasaros vėsios, žiemą galimi dideli šalčiai. Tačiau Andų pašlaitėse klimatas drėgnesnis ir švelnesnis. Centrinei daliai būdingas subtropinis klimatas. Pajūryje drėgna, einant į vakarus sausėja. Vasaros karštos, žiemos vėsios, o vakaruose būna šalčių. Šalies šiaurė išsidėsčiusi atogrąžų juostoje. Mesopotamijoje drėgna; vasaros karštos, žiemos šiltos. Einant link vakarų kritulių mažėja, didėja vasaros ir žiemos temperatūrų kontrastas.

Dirvožemiai

Gran Čiake būdingi raudonžemiai drėgnesnėse vietose – rausvi rudžemiai, o sausesnėse – tamsūs rudžemiai. Sausojoje Pampoje būdingi pilkieji rudžemiai, Tarpupyje – feralitiniai dirvožemiai, Tarpupio pietuose ir drėgnojoje Pampoje – derlingi juodžemiai. Patagonijoje yra įdruskėjusių pilkžemių, rudžemių ir kaštoninių dirvožemių. Andų kalnuose dėl reljefo ir klimato įvairovės dirvožemiai labai įvairūs. Sausringuose ir karštuose šalies šiaurės vakaruose yra didelių druskožemių plotų.

Augalija

Šalies šiaurėje, Gran Čiake plyti daugiausia tropiniai retmiškiai, vakaruose pereinantys į sausringus krūmynus (akacijos, kaktusai, mimozos), o rytuose į savanas, palmių giraites ir galerinius miškus. Tarpupyje auga drėgnieji subtropiniai ir tropiniai retmiškiai su vešlia žoline augalija. Drėgnojoje rytinėje pampų dalyje plyti daugiausia sukultūrintų stepių plotai, o sausringuose vakaruose driekiasi sausosios stepės ir pusdykumės, kur dygūs krūmai, kvebrachai, kaktusai. Patagonijos pusdykumėse auga ašuotės, žemi dygūs krūmai, šalies pietuose ir Ugnies Žemėje – subantarktiniai miškai ir krūmai, sudaryti daugiausia iš notofagų. Šiaurinės Andų pašlaitės skurdžios, ten auga krūmokšniai, sumedėję kaktusai, centrinėje dalyje – spygliuočių ir plačialapių miškai, Patagonijos Anduose – mišrieji miškai. Iš viso miškai ir krūmynai dengia 21 % Argentinos teritorijos.

Gyvūnija

Argentinai būdinga neotropinė gyvūnija. Andų kalnuose, Patagonijoje sutinkami guanakai, viskašos, maros, nutrijos, jūrų kiaulytės, pumos. Pampų ir Gran Čiako lygumose sutinkami pampų elniai, šarvuočiai, skunkai, skruzdėdos; džiunglėse – tapyrai, pekariai, oposumai, jaguarai. Būdingi stambūs paukščiai – paprastieji nandu, ant žemės gyvenančios karakaros, palamedėjos, tironai, urvinės pelėdos. Patagonijos pakrantėse yra pingvinų, jūrų liūtų gulyklos, prie krantų stebimi banginiai.