google/wiki40b huggingface dataset:
Piliakalnių piliakalnis (Jonava)

Piliakalnis

Piliakalnis įrengtas atskiroje kalvoje. Išliko tik 12x6 m dydžio centrinė aikštelės dalis ir pylimų šiaurinė pusė, kita sunaikinta XIX a. pabaigoje – XX a. kasant karjerą. Aikštelė buvusi apjuosta 6 m pločio, 1,3 m gylio grioviu ir už jo supiltu 1 m aukščio nuo griovio dugno, 4 m pločio pylimu. Griovio liekanų matyti ir rytinėje bei pietinėje piliakalnio pusėse. Piliakalnis dirvonuoja.
Visose piliakalnio papėdėse 0,8 ha plote, šalia anksčiau buvusios pelkės yra papėdės gyvenvietė. Išmatavimai: keturkampio formos, 110 m ilgio rytų – vakarų kryptimi ir 80 m pločio.
Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečiu. Lietuvos Respublikos Vyriausybės nutarimas dėl paskelbimo kultūros paminklu – 1998-05-19; Nr.612. Paminklo teritorijos plotas 10 000 m².

Aplinkiniai piliakalniai

Sangailų piliakalnis 17 kmLokinės piliakalnis 12 kmSaliečių piliakalnis 13 km
Laičių piliakalnis 14 kmNormainių piliakalnis 14 km
Stašaičių piliakalnis 21 kmVaitkuškio piliakalnis 19 km
Ukmergės piliakalnis 18 kmLokėnėlių piliakalnis 16 km
Paberžės piliakalnis 13 kmPadaigų piliakalnis 17 kmSukinių piliakalnis 12 km
Dubių piliakalnis 12 km
FK Soči

Istorija

Klubas įkurtas 2013 m. 2015 m. komanda išformuota.
2016 m. klubas vėl subūrė komandą, tačiau po sezono buvo išformuota.
Likiepas

Likiepas (marš. Likiep) – koralinis atolas Ramiajame vandenyne, Maršalo Salose, Ratako salų grandinės centrinėje dalyje. Atolas yra 55 km į šiaurės vakarus nuo Votjės atolo, į šiaurės rytus Liekiepo yra Ailuko atolas ir maža Džemo salelė.
Atolas netaisyklingos formos, išsitęsęs iš šiaurės vakarų į pietryčius. Rifas daugelyje vietų turi pertrūkius. Įvairiose atolo žiedo vietose yra 65 salelės, iš kurių didžiausios yra Likiepas, Mvatas, Malė, Kapenoras, Biebė, Meronas, Kilomvaras, Lukunoras ir kt. Atolo sausumos plotas 10,26 km², lagūnos plotas 424 km². Likiepe yra aukščiausia šalies vieta, siekianti 10 m aukštį.
Atolą 1543 m. pastebėjo Rui Lopeso de Viljaloboso ekspedicija. 1565 m. Migelio Lopeso de Legaspio ekspedicija atolą pavadino Los Corrales. XIX a. pab. čia veikė vokiečių pirklių ir banginių medžiotojų punktas.
1998 m. Likiepe gyveno 482 gyventojai. Dauguma jų gyveno Likiepo salelėje, kurioje yra lėktuvų nusileidimo takas.
Kėdainių miškų urėdija

Kėdainių miškų urėdija − iki 2018 m. – viena iš 42 miškų urėdijų, turto patikėjimo teise valdanti, naudojanti valstybinius miškus, vykdanti juose kompleksinę miškų ūkio veiklą.
Kėdainių miškų urėdija įkurta 1919 m. Tuo metu urėdijos miškų teritoriją administravo 3 girininkijos.
Kėdainių miškų urėdijoje buvo 43 865 ha miškų. Iš jų valstybinės reikšmės − 21 919 ha. Paskutinis Kėdainių miškų urėdas − Juozas Girinas.
Urėdijos miškai buvo 4 savivaldybių teritorijose − Kėdainių, Jonavos, Raseinių ir Kauno.
Miškų urėdijos teritorijoje buvo dalis Krekenavos regioninio parko, 4 valstybiniai ir 25 savivaldybės draustiniai, 3 miškų biosferos poligonai. 1971 metais įkurtas unikalus Skinderiškio dendroparkas (su viena gausiausių Lietuvoje dendrologinių kolekcijų − virš 1300 rūšių, formų ir veislių medžių, krūmų, lianų).
Per 2018 m. urėdijų reformą Kėdainių miškų urėdija. Jos teritorija atiduoda Lietuvos miškų urėdijos Radviliškio padaliniui.
Urėdijos valstybinius miškus administravo 8 girininkijos.
Rusijos autonominės sritys

Rusijos autonominės sritys - 1 Rusijos Federacijos subjektas (Žydų autonominė sritis) iš 83 turi autonominės srities (rus. автономной областью) statusą.
Tulžies pūslė

Tulžies pūslė (lot. vesica fellea) – ertminis kriaušės pavidalo virškinamojo kanalo organas, kuriame kaupiasi kepenų gaminama tulžis.

Lokalizacija

Tulžies pūslė yra prisiglaudusi prie kepenų apatinio paviršiaus tulžies pūslės duobėje, (lot. fossa vesicae felleae, s. felleae), tarp dešiniosios ir kvadratinės skilčių. Tačiau kartais ji randama netgi apvaliojo kepenų raiščio, ligamentum teres hepatis, arba net kairėje pusėje, po kairiąja kepenų skiltimi. Pūslėje vyksta vandens rezorbcija, kaupiasi tulžis.

Išoriniai (ekstrahepatiniai) tulžies latakai

Pro kepenų vartus iš dešiniosios ir kairiosios skilčių išeina dešinysis ductus hepaticus dexter ir kairysis ductus hepaticus sinister kepenų latakai, prie pat vartų jie susijungia į bendrąjį kepenų lataką, ductus hepaticus communis. Nuo tulžies pūslės kaklo iškart prasideda 3-4 cm ilgio pūslės latakas, ductus cysticus. Šio latako gleivinė suformuoja apie dešimtį pusmėnulinių raukšlių, kurios kartu dar vadinamos spiraline raukšle, plica spiralis, ji veikia kaip vožtuvas.
Bendrasis kepenų latakas susijungia su tulžies pūslės lataku ir taip susidaro bendrasis tulžies latakas, ductus choledochus, s. biliaris, kuris toliau eina žemyn kepeniniame dvylikapirštės žarnos raištyje, mažojoje taukinėje, link dvylikapirštės žarnos nusileidžiančiosios dalies. Raištyje latakas yra arti laisvojo krašto- dešiniau nuo kepenų arterijos ir vartų venos. Pasiekęs dvylikapirštę žarną, latakas kerta iš užpakalio jos viršutinę dalį, tada eina tarp kasos galvos ir nusileidžiančiosios dvylikapirštės žarnos dalies. Atsiveria didžiojo dvylikapirštės žarnos spenelio, papila duodeni major, viršūnėje. Prieš atsiverdamas jis paprastai susijungia su kasos lataku, susidaro nedidelis kepeninis kasos latako platumo, ampulla hepatopancreatica, s. biliapancreatica. Šio platmens matmenys – apie 5x12 mm. Bendras tulžies latakas esti iki 12 cm ilgio ir 6 mm skersmens.

Tulžis

Tulžis (bilis, chole) – kepenų gaminamas klampokas, kartus, neutralus ar silpnai šarminės reakcijos žalsvai gelsvas sekretas, kuris kaupiamas tulžies pūslėje. Per parą pasigamina apie 1 litrą tulžies. Joje gausu pigmentų, tulžies rūgščių, cholesterino, mucino, mineralinių medžiagų ir kt. Tulžį gelsvai nudažo bilirubinas, kuris yra eritrocitų irimo produktas, o biliverdinas – žalsvai.

Tulžies reikšmė

Tulžis labai svarbi virškinimo sistemoje. Jos šarminis sekretas neutralizuoja rūgštų skrandžio turinį ir slopina jo veikimą. Jos rūgštys aktyvina kasos sulčių fermentą lipazę, skatina fermentą tripsiną, tirpdo riebalų rūgštis. Bene svarbiausia tulžies funkcija – emulguoti riebalus, t. y. tulžies rūgštys suskaido riebalus į mažas daleles. Be to, tulžies rūgštys skatina žarnų peristaltiką, kovoja su mikrobais, padeda vitaminams A, D, E, K rezorbuotis žarnyne.
Smėlinka (Giedraičiai)

Istorija

1781 m. Giedraičių mirusiųjų metrikų knygoje užrašytas Smėlynė (de Smielinie) kaimas. 1838 m. – Smėlinkos vienkiemis.
Bazedovo liga

Bazedovo arba Greivso liga – tai autoimuninė liga, kurios metu kraujo ląstelės pradeda gaminti antikūnius, kurie atakuoja skydliaukę ir jungiasi su specifiniais skydliaukės receptoriais. Šis procesas suaktyvina skydliaukės hormonų gamybą (trijodtirokino – T3 ir tiroksino – T4). Kadangi skydliaukė gamina hormonus, kurie atsakingi už organizmo vystymąsi bei visų organizmo audinių funkcionavimą, ir turi didelę reikšmę nervinio, skeleto ir reprodukciniam audiniams, tai per didelis hormonų kiekis sukelia reikšmingus pokyčius organizme. Bazedovo liga yra dažniausia priežastis būklės, kuri vadinama hipertiroze – skydliaukė sintezuoja ir išskiria į kraujotaką didesnį nei normalus kiekį tiroidinių hormonų ir sukelia šiai būklei būdingus simptomus.
Geno duplikacija

Geno duplikacija (ar chromosomos duplikacijos paskemė ar geno amplifikacijos rūšis) yra DNR srities, koduojančios geną padvigubėjimas. Tai gali atsirasti kaip klaidos pasekmė homologinėje rekombinacijoje, retrotranspozoninis įvykis ar net visos chromosomos duplikacija. Antra geno kopija įgalina organizmą sukaupti daugiau mutacijų. Geno duplikacija yra skirtingas procesas Geno delecijai. Duplikacijos gali atsirasti mejozės metu.

Geno duplikacija - evoliucinis reiškinys

Manoma, kad genetinės medžiagos amplifikacija (daugkartinis genetinės medžiagos kiekio padidėjimas) yra vienas iš pagrindinių genomo evoliucijos veiksnys. Tai buvo konstatuota prieš daugiau nei 100 metų. Susumu Ohno yra žymiausias šios teorijos puoselėtojas, ją išdėstęs savo knygoje Evolution by gene duplication (1970). Jis argumentavo, kad geno duplikacija yra svarbiausias evoliuciją spartinantis faktorius, kylantis iš pirmtakų per paveldimumą. Genų duplikacija nėra nei dažna nei neįprasta - manoma, kad mielių genomas padvigubėjo prieš 100 millijonų metų. Augalai yra pagrindiniai duplikacijų turėtojai. Pavyzdžiui, kviečiai yra heksaploidiniai poliploidai - tai reiškia, kad jo esminis genomas yra atkartotas net šešis kartus.
Genetinės medžiagos kiekio pakitimai gali vesti ir prie patologijų fenotipų, jei atkartojimas nėra absoliučiai tikslus (žr. neurologinius sutrikimus - Retto sindromas ir Pelizaeus-Merzbacher liga.

Geno duplikacija kaip jo amplifikacja

Molekulinės genetikos požiūriu geno duplikacija ar amplifikacija (daugelio geno kopijų atsiradimas) tėra vienas būdų sustiprinti jo raišką ląstelėje - virš-ekspresiją. Ją galima sukelti dirbtiniu būdu in vitro naudojant specifinius fermentus, ar jos gali kilti natūraliu keliu. Evoliucijai yra svarbios duplikacijos lytinėse ląstelėse.
Beje, onkogenų duplikacija ar amplifikacija yra stebima daugelyje vėžio atvejų - pvz., P70-S6 Kinazė 1 ir krūties vėžys. Tokiu atveju geno duplikacija atsiranda tik vėžio ląstelėse ir neperduodama palikuonims.

Genomo duplikacijų aptikimas

Sukurtos technologijos leidžia nustatyti įvairaus dydžio genetinės medžiagos kiekio pokyčius (netgi ypač mažas delecijas - mikrodelecijas arba mažas duplikacijas - mikroamplifikacijas) galima. Viena iš šių technologijų - lyginamoji genomo hibridizacija (angl., array comparative genomic hybridization) (aCGH). Genomo hibridizacijos metodu galima nustatyti tūkstančių genomo lokusų genetinės medžiagos kiekio pokytį (delecijas arba duplikacijas).
Julius Abraitis

Biografija

1911 m. baigė Marijampolės gimnaziją, 1911–1917 m. mokėsi Maskvos universiteto Teisės bei Medicinos fakultetuose. 1920 m. studijavo Berlyne ir Leipcige.
1917–1918 m. Lietuvos kariuomenės gydytojas, 1918–1920 m. Alytaus apskrities gydytojas. 1921–1922 m. Sveikatos departamento medicinos skyriaus viršininkas, departamento vicedirektorius, nuo 1922 m. pab. – vyr. pulko gydytojas. 1947 m. atvyko į JAV, dirbo gydytoju.
Nuo 1910 m. bendradarbiavo laikraštyje „Lietuvos žinios“. 1912 m. redagavo savaitraštį „Lietuvos ūkininkas“, 1912–1914 m. dirbo žurnalo „Aušrinė“ redakcijoje; rašė į laikraštį „Santara“.
Almiza ibn Ziri

Almiza ibn Ziri (m. 1026 m.) – antrasis Magravų dinastijos Maroko sultonas, valdęs nuo 1001 m. iki mirties 1026 m. Almiza ibn Ziri buvo Ziri ibn Atija sūnus.

Istorija

Po Ziri ibn Atija mirties, Zenata berberų genties vyriausieji Maroko sultonu paskelbė jo sūnų Almizą. Šis sudarė taiką su Kordobos kalifatu ir 1002 m. Kordobos emyras Almansuras (Al-Mansur Ibn Abi Aamir) perdavė Almizui Fesą, bei paskyrė vakarų Magrebo sultonu. Jo vadovavimo metais šalyje buvo taika. Almiza ibn Ziri mirė 1026 m. Fese.
Vaidotai

Istorija

Vaidotai rašytiniuose šaltiniuose minimi nuo 1375 m. Tarybiniais metais buvo Vaidotų apylinkės centras.
Jaicė

Istorija

Šis miestas viduramžiais buvo Bosnijos karalystės sostine. Osmanai įsiveržė į Bosniją 1463 m. Tais pačiais metais jie užvaldė visą kraštą. 
Bosnija nustojo gyvuoti kaip savarankiška valstybė, o miestas ilgainiui neteko savo buvusios reikšmės.
Vincentas Parčevskis

Biografija

Kilęs iš Lenkijos karalystės bajorų Parčevskių giminės Vilniaus Raudondvario šakos. Tėvas Konstantinas Parčevskis, motina – Kazimiera Dzvonkauskaitė (Kazimiera z Dzwonkowskich). Broliai Karolis Parčevskis ir Kazimieras Parčevskis.
Vincentas Parčevskis paveldėjo Jokūbavo dvarą, kuriame tęsė tėvo įdiegtas ūkininkavimo tradicijas. Kaip ir tėvas, už pažangų ūkininkavimą jis ne kartą buvo giriamas lietuviškoje spaudoje. „Vienybėje“ 1912 m. apie Jokūbavą buvo rašoma (rašyba netaisyta): „Čia gyvena dvarponis Parčewskis, kuris nuomoja aplinkinius dvarus Gargžduose ir Lapuose. Jau jo tėvas buvęs plačiai pagarsėjęs pažangiu ūkininkavimu, o ypač gerų gyvulių auginimu. Sunus seka tėvą. Javai jo visuomet iš dirvų virsta; gyvuliai gražųs. Artimieji čia gauna pirkti gerų veršių veislei“.
I pasaulinio karo pradžioje Parčevskių šeima pasitraukė į Rusijos gilumą. 
Prasidėjus Lietuvos žemės reformai, iš V. Parčevskio Jokūbavo dvaro valstybė nusavino visą Jokūbavo mišką (apie 460 ha) ir paliko tik 150 ha dirbamos žemės (iki reformos jam priklausė 1054 ha dirbamos žemės, miškų ir pievų). Nusavinta žemė buvo išdalinta Lietuvos kariuomenės kariams savanoriams, kumečiams ir mažažemiams.
Po mirties V. Parčevskis buvo palaidotas Kretingos senosiose parapijos kapinėse, o Jokūbavo dvarą paveldėjo žmona Marija Parčevskienė ir duktė Felicija. Ištekėjusi už Grabševskio, duktė 1926 m. dvarą už 120.000 litų pardavė buvusiam Lietuvos prezidentui Aleksandrui Stulginskiui, o pati su motina ir vyru išvyko gyventi į Lenkiją.
Juozas Gaisrys

Biografija

1940 m. baigė žurnalistikos kursus prie laikraščio „Tiesa“ redakcijos. 1941 m. Marijampolės apskrities laikraščio „Naujasis kelias“ atsakingasis sekretorius. Antrojo pasaulinio karo metu slapstėsi, buvo kalinamas Marijampolės kalėjime, nuo 1942 m. – „Jūros“ partizanų būrio grupės vadas. 1944–1945 m. „Tiesos“ literatūrinis bendradarbis ir Marijampolės laikraščio „Naujasis kelias“ redaktorius, 1945–1946 m. – atsakingasis sekretorius, 1946–1950 m. – „Tiesos“ darbuotojas, 1950 m. – „Valstiečių laikraščio“ skyriaus vedėjo pavaduotojas, 1951–1953 m. – žurnalo „Švyturys“ literatūrinis darbuotojas. Rašė apybraižas.
Kirnaičiai

Aplinkinės gyvenvietės

JONIŠKIS – 8 km
GATAUČIAI – 6 km
Gaščiūnai – 6 km 
 Pamūšis – 11 km

Kirnaičių klėtis

Ištremtų ūkininkų senovinę sodybą su klėtimi, buvusią kaimo mokyklą beveik kaimo viduryje įsigiję renginių organizatorė bei mokytojas Gražina ir Gediminas Andrašiūnai, užverstą šiukšlėmis iškuopė, sutvarkė, pristatė prieklėtį, apsėjo teritoriją žolyte ir pavertė jaukia susiėjimų, įvairų švenčių vieta. Joje Kirnaičių kaimo bendruomenė rengia bendruomenių festivalius, vyksta Gražinos vadovaujamo kolektyvo repeticijos, bei įvairūs renginiai: giedotojų susiėjimas gegužės mėnesį, kaimo šventė, stovyklos vaikams, būna ir giminių suėjimų, gimtadienių, krikštynų, jubiliejų.
Brisbane Roar FC

Istorija

2009 m. kovo 5 d. komanda pranešė pakeisianti savo vardą į Brisbane "Roar" FC, nes dar dvi komandos 2009-2010 m. sezone žaidė lygoje iš Kvinslando.
Raimundas Čivilis

Biografija

Krepšiniu pradėjo domėtis būdamas trylikos metų, o aštuoniolikos 1977 m. buvo priimtas į Kauno Žalgirį. Raimundas ne iš karto tapo komandos lyderiu ir startinio penketo žaidėju, tačiau, kai komandą pradėjo treniruoti Vladas Garastas (1979 m.) Raimundas tapo vienu iš pagrindinių komandos pergalių kalviu. Su Žalgirio klubu jis iškovojo Tarpkontinentinę Džonso taurę (1986 m.), tapo TSRS čempionu, žaidė Europos klubų taurės finale (1986). 1988 m. išėjęs iš Žalgirio trumpai žaidė Slovakijoje. Mirė 2000 m. lapkričio 27 d. Kaune nuo tuberkuliozės.
Monkų miesto herbas

Monkų miesto herbas (lenk. Herb Moniek) – Monkų miesto herbo skydas auksinės spalvos, kuriame vaizduojama žalia veja ant kurios stovi Barbora Radvilaitė, kuri dažnai lankydavosi šiose vietovėse. Taip pat herbe vaizduojami augantys bulvių žiedai, kurie simbolizuoja krašte klestinčią bulvininkystę. Herbas sukurtas XX a. pabaigoje.
Lietuvos prokuroras

Lietuvos prokuroras lenk. Instigator litewski – vienas iš Lietuvos Didžiosios kunigaikštystės ir Abiejų Tautų Respublikos centrinės valdžios pareigūnų, šiuolaikinės prokuratūros pirmtakas.

Įgaliojimai

Lietuvos prokuroras dirbo šalia Lietuvos referentų ir pagal įgaliojimus iš dalies atitinka šiuolaikinę prokuratūrą. Jo užduotis buvo atskleisti ir tirti nusikaltimus prieš karalių ir šalį. Tam turėjo įgaliojimus apkaltinti visus pareigūnus dėl karaliaus saugumo.
Teismuose prokurorai buvo ypač reti. Jie palaikė tvarką ir saugumą teisme, tuo tarpu vaznys buvo atsakingas už oficialių teismo laiškų pristatymą (ne pats saugiausias darbas, turint minty didikų požiūrį).
Trombocitozė

Trombocitozė yra kraujo plokštelių (trombocitų) skaičiaus padidėjimas kraujyje. Viršutinė normos riba yra maždaug 450x10⁹/L. Trombocitozė atsiranda dėl padidėjusios trombocitų gamybos kaulų čiulpuose. Ji gali būti suaktyvėjusi dėl pačių kaulų čiulpų ligos ar pažeidimo arba kaip reakcija į kitą ligą.

Simptomai

Padidėjęs trombocitų kiekis kraujyje gali padidinti kraujo krešėjimo aktyvumą ir sukelia trombofiliją. Esant labai dideliems skaičiams (daugiau nei 1 000 000x10⁹/L), ypač sergant tikraja policitemija arba esencine trombocitemija, gali paradoksaliai padidėti kraujavimo rizika.

Gydymas

Trombocitozė pati neturi būti gydoma, reikia gydyti ją sukeliančią ligą.
Funkcinis stilius

Administracinis stilius

Kanceliarinis stilius dar vadinamas oficialiuoju dalykiniu arba administraciniu stiliumi. Vartojamas pareiškimuose, prašymuose, skelbimuose, nutarimuose, įvairiuose dokumentuose, įstatymuose, tarnybiniuose raštuose. Būdingos stilistinės ypatybės yra oficialumas bei standartas (šabloniškiausias iš visų funkcinių kalbos stilių), dalykinis tikslumas, aiškumas, glaustumas, logiškumas, intelektualumas, nebūdingos – individualumas, emocionalumas, vaizdingumas. Šio stiliaus tekstų kalba tradiciška, būdingi štampai, standartai, griežtai nustatytos formos. Leksikai būdinga žodžių vartojimas tiesioginėmis reikšmėmis, profesinė terminija, sintaksei – sustabarėję žodžių junginiai, beasmenės neveikiamųjų dalyvių ir padalyvių konstrukcijos, ilgi sakiniai.

Publicistinis stilius

Publicistinio stiliaus vartojimo sfera yra žiniasklaida, būdingiausi žanrai – straipsnis (redakcinis, probleminis ir kt.), reportažas, feljetonas, apybraiža, esė. Taip pat vartojamas kai kurių rašytojų kūryboje (pvz., J. T.-Vaižganto, Žemaitės). Sakytine forma šis stilius reiškiasi oratorių kalbose, taip pat televizijos, radijo komentuojamo ar meninio publicistinio pobūdžio laidose.
Publicistikos tikslas – ne tik išdėstyti faktus, bet ir atitinkamai nuteikti, įtikinti skaitytoją, todėl jai būdinga komunikatyvinės ir ekspresyvinės funkcijų darna. Publicistikos kūrinys turi būti ne tik logiškas, tikslus, dalykiškas, bet ir įspūdingas, emocionalus, vaizdingas. Dėstomi faktai ir argumentai, bet gana subjektyviai, nes jie savaip vertinami; bandoma įtikinti, paveikti, propaguoti savas idėjas. Publicistinis tekstas derina intelektualines ir emocines, vaizdines kalbos priemones. Dalykinę leksiką čia paįvairina semantinės figūros, tikslias, darnias sintaksines konstrukcijas – ekspresyvios sintaksinės figūros. Vienur publicistikoje vyrauja loginiai intelektualiniai elementai (pvz., laikraščio redakcinis straipsnis), kitur – pakilus, iškilmingas tonas, dar kitur – lyrinės intonacijos. Publicistinių tekstų turinys – aktualios visuomenei kultūros, moralės temos. Dalykas, apie kurį kalbama, vertinamas ne vieno asmens, bet visos visuomenės ar socialinių grupių požiūriu.
Vilkyškių kalvagūbris

Vilkyškių kalvagūbris − kalva Lietuvos vakaruose, skirianti Nemuno deltos žemumą nuo Karšuvos žemumos.
Vilkyškių kalvagūbris tęsiasi 17 km iš šiaurės į pietus, nuo Lauksargių per Kreivėnus, Vilkyškius iki Nemuno 2−3 km pločio juosta. Vilkyškių kalvagūbrio tęsinys šiaurėje − Sartininkų kalvotas ruožas, pereinantis į Žemaičių aukštumos vakarinį šlaitą; pietuose, Nemuno kairiajame krante, kitas panašus kalvagūbris tęsiasi į pietvakarius, Sambijos moreninės plynaukštės link. Virš gretimų žemumų Vilkyškių kalvagūbris pakilęs 40−50 m; aukščiausi jo taškai − Strazdai (76 m virš jūros lygio), Kapelkalnis (64 m).
Vilkyškių kalvagūbris sustumtas ledyno, atslinkusio nuo Kuršių marių. Jis sudarytas iš moreninių priemolių ir limnoglacialinių sąnašų luistų. Ledynas buvo susiskaidęs į keletą liežuvių, todėl kalvagūbris susideda iš 4 nedidelių lankų; tose vietose, kur jie susiduria (prie Kreivėnų, Strazdų, Bitėnų), kalvagūbris yra platesnis. Ledynui tirpstant, jį apsėmė prieledyninės marios, kurios aplygino kalvagūbrio keterą, o šlaitus ir daubas apnešė smėliu. Marioms slūgstant, aukštesnės kalvagūbrio vietos išniro iš vandens. Dar vėliau jį perkirto besistumiančios į vakarus Nemuno žiotys ir susidarė pralaužtinė Nemuno slėnio atkarpa prie Rambyno.
Lietuvos vyrų vandensvydžio rinktinė

Lietuvos vyrų vandensvydžio rinktinė – nacionalinė šalies rinktinė, kuri atstovauja Lietuvą vandensvydžio tarptautinėse varžybose. Rinktinės veiklą koordinuoja Lietuvos vandensvydžio federacija. 
Lietuvos vyrų vandensvydžio rinktinė kasmet dalyvauja Baltijos vandensvydžio čempionate.
Rimantas Gricius

Biografija

1988 m. baigė Lietuvos kūno kultūros institutą, kūno kultūros mokytojas.
1987–1995 m. Viekšnių profesinės mokyklos dėstytojas, nuo 1995 m. Mažeikių raj. Viekšnių vidurinės mokyklos direktorius.
Tėvynės sąjungos Mažeikių rajono skyriaus narys.
2003–2004 m. ir 2007 m. (atsisakė mandato) Mažeikių rajono savivaldybės tarybos narys.
Viekšnių bendruomenės pirmininkas, Žemaičių kultūros draugijos narys, etnografinio ansamblio „Poilsielis“ narys. Sutuoktinė Snieguolė, vaikai Gintarė, Salomeja.
Jonas Goštautas

Biografija

Didikas, kilęs iš Goštautų giminės. Anot Bychovco kronikos, jo tėvas buvęs Andrius Goštautas, brolis Petras Goštautas. Žmonos Darata Zadora, Elžbieta Drucka-Trabska, sūnūs Vaitiekus Goštautas, Martynas Goštautas, Jurgis Goštautas, dukterys Marija Goštautaitė, Aleksandra Goštautaitė. Tėviškė veikiausiai buvo Geranainys.

Valstybės tarnyba

1413 m. Horodlės susitarimo su Lenkija, 1422 m. Melno taikos, 1431 m. Skirsnemunės sutarties su Vokiečių ordinu ir 1432 m. Gardino sutarties su Lenkija sudarymo liudytojas. 1426–1431 m. didžiųjų kunigaikščių Vytauto ir Švitrigailos rūmų maršalka. 1431 m., gindamas Lucką nuo lenkų, buvo patekęs į jų nelaisvę. 1432 m. dalyvavo Žygimanto Kęstutaičio sąmoksle prieš Lietuvos didįjį kunigaikštį Švitrigailą. Už tai Žygimantas Kęstutaitis jam padovanojo 26 kaimus ir miestelį, tarp jų – Dieveniškės, Medininkai, Tikocinas. 1436–1440 m. Smolensko vietininkas.
1440 m. jo remiamą Jogailos 13 m. sūnų Kazimierą paskelbus didžiuoju kunigaikščiu Goštautas tapo faktiškuoju Lietuvos Didžiosios kunigaikštystės vyriausybės vadovu ir jaunojo valdovo auklėtoju. Priešinosi Lenkijos ponų siekiams Lietuvos Didžiąją kunigaikštystę inkorporuoti į Lenkijos karalystę. Numalšino Mykolo Žygimantaičio ir Švitrigailos šalininkų opoziciją Kazimierui, kai į Kijevą atvyko su savo kariuomene. 1440–1443 m. Trakų vaivada, 1443–1458 m. Vilniaus vaivada ir Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės kancleris. Per 1444 m. Lietuvos Didžiosios kunigaikštystės karą su Mazovija jo pastangomis buvo atgauta dalis Palenkės. Iš Lenkijos siekė atsiimti jos užimtą Vakarų Voluinę. Jo dėka buvo atnaujintos draugiškumo sutartys su Didžiojo Naugardo ir Pskovo respublikomis, nustatyti geri santykiai su Vokiečių ordinu, Krymo chanu, Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės kariuomenės paremtas juo tapo Chadži-Girėjus.
Jo rūpesčiu 1446 m. ar 1453 m. Brastos sutartyje su Lenkija Lietuvos Didžioji Kunigaikštystė traktuojama kaip suvereni lygiateisė Lenkijai valstybė. Goštautas ir jo šalininkai, siekdami karu atgauti iš Lenkijos jos užimtą Vakarų Podolę, ėmė konfrontuoti su Lietuvos didžiuoju kunigaikščiu ir Lenkijos karaliumi Kazimieru, kurį norėta nušalinti nuo sosto, bei jo šalininkais. Tai suskaldė Lietuvos Didžiosios kunigaikštystės diduomenę į dvi stovyklas.
Torneo Argentino A

Torneo Argentino A – viena iš dviejų lygų, sudarančių trečiąjį Argentinos futbolo divizioną. Ją sudaro šalies periferijos komandos, tuo tarpu Buenos Airių metropolijos komandos rungtyniauja paralelinėje Primera B Metropolitana lygoje. Lygos nugalėtojai įgija teisę kautis dėl patekimo į Primera B Nacional su šios lygos autsaideriais.
Seniau turnyras vyko Apertura-Clausura principu, dabar yra vienas sezonas: varžybos vyksta keleto pakopų principu. Pradžioje susitinka to paties regiono komandos, vėliau stipriausios regionų komandos rungtyniauja tarpusavyje.