David Alfaro Siqueiros

Biografija

Davidas Alfaras Sikeirosas gimė 1896 m. gruodžio 29 d. Čihuahua mieste Meksikoje vidutinės klasės šeimoje. Tėvas buvo teisininkas, motina − politiko duktė. Sikeirosas mokėsi Meksiko Prepatorijos mokykloje ir po to San Karloso akademijoje iki 1913 m., kai persikėlė į Orisabą, Meksikos revoliucijos metu kontroliuotą generolo Venustiano Carranza. Sikeirosas prisijungė prie revoliucinių karinių pajėgų, 1914 m. tapo generolo Manuel D. Dieguez štabo nariu. 1917 m. Venustiano Carranza užėmė Meksiko miestą, pilietinis karas baigėsi 1919 m. ir Sikeirosas buvo išsiųstas studijuoti tapybos į užsienį su karinio kapitono laipsnio pajamomis. Europoje Sikeirosas susitiko su Diegu Rivera, persiėmė italų futurizmo idėjomis. 1921 m. Barselonoje publikavo vienkartinį žurnalą Vida Americana, kuriame pateikė savo mintis apie monumentaliąją tapybą.
1922 m. Sikeirosas grįžo į Meksiką. Tuometinis švietimo ministras José Vasconcelos parūpino jam sienų tapybos darbą Meksiko Prepatorijos mokykloje. Sikeirosas mokėjo teorizuoti, tačiau buvo techniškai silpnas menininkas ir šie jo darbai taip ir nebuvo baigti. Sikeirosas organizavo pirmąją Meksikos menininkų sąjungą. Po to apleido meną, organizavo kalnakasių profsąjungą. Galų gale tapo Meksikos profsąjungų federacijos sekretoriumi. Prie dailės sugrįžo, kai 1930 m. už politinį aktyvumą buvo pasodintas į kalėjimą. Po to 1 metus gyveno su policijos priežiūra. Tuo metu Meksikoje filmą Qui Viva Mexico! kūrė Sergejus Eizenšteinas ir menininkai susitiko. Sikeirosas iš susitikimo išvystė naują monumentaliosios tapybos teoriją, pagal kurią dailėje reikėtų vaizduoti judesį ir kelias perspektyvas kaip kine.
1932 m. Sikeirosas keliavo į JAV, kūrė sienų tapyba Los Andžele. Po to pabuvojo Urugvajuje ir Argentinoje, 1934 m. grįžo į Meksiką, kur tapo „Aktyvistų prieš fašizmą ir karą lygos“ prezidentu. Sikeirosas, nors ir neturėjo atlikęs nei vieno darbo Meksikoje, kritikavo Diegą Riverą, kurio neapkentė. 1936 m. Sikeirosas keliavo į Niujorką, įsteigė meno dirbtuves, kuriose vienas mokinių buvo Džeksonas Polokas. 1936 m. pabaigoje Sikeirosas grįžo į Meksiką ir dalyvavo pilietiniame kare respublikonų pusėje iki 1939 m. Pasak jo paties, jis iškilo iki pulkininko-leitenanto ir brigados vado rangų. Šiomis versijomis yra abejojama. 1939 m. jis sukūrė pirmą monumentaliosios tapybos kūrinį Meksikoje − Elektrikų sąjungoje Meksiko mieste. Sikeirosas buvo komunistų partijos narys ir diktuojamas iš komunistinės TSRS. 1940 m. su būriu sėbrų organizavo pasikėsinimą į L. Trockį, principinį ideologinį Stalino varžovą. Pasikėsinimas nepavyko, Sikeirosas turėjo bėgti iš Meksikos, vizą į Čilę jam parūpino Pablas Neruda. 1944 m. Sikeirosas grįžo į Meksiką, jam buvo atleista ir jis užsakytas atlikti monumentaliosios tapybos Meksiko dailės akademijoje, kur jau darbų buvo atlikę Diegas Rivera ir Chosė Klementė Oroskas.
1950 m. Sikeirosas atstovavo Meksiką Venecijos bienalėje ir laimėjo antrąjį prizą ne italų menininkams. 1952 m. sukūrė sienų tapybą De la Raza ligoninėje Meksiko mieste ant išlenktos sienos. 1959-60 m. lankėsi Kuboje, F. Kastro revoliucijos minėjimuose. Po to keliavo į Venesuelą, kur viešai užsipuolė Meksikos prezidentą prieš šiam atvykstant oficialaus vizito. Grįžus į Meksiką 1961 m. Sikeirosas buvo suimtas ir nuteistas 8 metams kalėti, 1964 m. paleistas dirbti ties sienų tapyba Gamtos istorijos muzejuje Meksike. 1967 m. jis buvo apdovanotas Lenino taikos prizu, 1968 m. išrinktas pirmuoju Meksikos menų akademijos prezidentu.
Davidas Alfaras Sikeirosas mirė 1974 m. sausio 6 d. Meksikos mieste Kuernavaka. Palaidotas Panteón Civil de Dolores Meksiko mieste. Kartu su Diegu Rivera ir Orosku jis laikomas vienu iš trijų iškiliausių XX a. Meksikos tapytojų monumentalistų, tačiau tiek talentu, tiek technika nusileidžiančiu šiems dailininkams. Sikeirosas yra nutapęs molbertinių paveikslų.