google/wiki40b huggingface dataset:
Vandens slidžių sportas

Vandens slidžių sportas – ekstremali vandens sporto, kuriame sportininkai atlieka tam tikrus pratimus ant vandens su slidėmis ir tempiami kabelio.
Labiausiai paplitusi disciplina – trijų pratimų varžybos (slalomas, triukai, šuoliai). Taip pat vyksta varžybų basomis, greičio ir meninės varžybos.
Ši sporto šaka kaip demonstracinis sportas buvo įtrauktas į 1972 m. vasaros olimpinių žaidynių programą. Vandens slidžių sportas įtrauktas į Pan Amerikos žaidynių programą.

Lietuvoje

Pirmieji neoficialūs vandens slidinėjimo užsiėmimai Lietuvoje prasidėjo dar prieš II pasaulinį karą. 1965 m. pradėjo kurtis mėgėjų klubai. 1967 m. pradėta sportuoti Gelūžės ežere, Vilniuje. 1968 m. Elektrėnuose įkurta Lietuvos vandens slidinėjimo federacija (nuo 1996 m. – Lietuvos vandens slidininkų sąjunga). Tais pačiais metais Anykštos ežere prie Elektrėnų surengtas pirmasis Lietuvos čempionatas, kuriame pirmąsias vietas užėmė sportininkai iš Kauno ir Vilniaus.
Lietuvoje vandens slidžių sportą propaguoja Lietuvos vandens slidininkų sąjunga. Pagrindinė šalies bazė – Gelūžės ežeras Vilniuje.
Kelmės rajono apylinkės teismas

Kelmės rajono apylinkės teismas – apylinkės teismas vakarų Lietuvoje. Teritorija – Kelmės rajonas. Dirba 4 teisėjai.
Adresas: Vytauto Didžiojo g. 60, Kelmė, LT-86143.
Apeliacinė instancija – Šiaulių apygardos teismas (KAT).
Prezidento laisvės medalis

Prezidento laisvės medalis (angl. Presidential Medal of Freedom) - tai apdovanojimas suteikiamas Jungtinių Valstijų prezidento, ir yra ekvivalentus Kongreso aukso medaliui, kuris yra skiriamas Jungtinių Valstijų Kongreso aktu. Tai aukščiausias JAV civiliams asmenims skiriamas apdovanojimas. Apdovanojimas skiriamas asmenims, kurie savo indėliu yra „ypatingai nusipelnę JAV saugumui arba nacionaliniams interesams, taikai pasaulyje bei už kultūrines arba kitas viešas bei privačias pastangas.” Apdovanojimas gali būti suteikiamas ir ne JAV piliečiams. Be to, nepaisant to, kad tai apdovanojimas civiliams asmenims, šis apdovanojimas gali būti skiriamas ir kariuomenės darbuotojams.
Dama ir valkata

Atsiliepimai

Tinklalapis „Rotten Tomatoes“ praneša, kad 93 % kritikų filmui parašė teigiamas apžvalgas (remiantis 40 apžvalgomis), ir filmą įvertino vidutiniškai 7,9 iš 10 balų.
Kobrynas

Istorija

Kobrinas yra vienas seniausių Baltarusijos miestų, rašytiniuose šaltiniuose minimas nuo 1287 m. Iki XIII a. priklausė Volynės Vladimiro kunigaikštystei. Nuo XIV a. pirmos pusės priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. XIV a. čia pastatyta medinė pilis. Žinoma, kad bent nuo 1366 m. miestą valdė Lietuvos didysis kunigaikštis Algirdas, jam mirus sūnus Teodoras, po jo šio sūnus Romanas. 1404 m. Romanas iš Lietuvos didžiojo kunigaikščio Vytauto gavo privilegiją valdyti Kobriną ir gretimas žemes, ši privilegija laikoma Kobrino kunigaikštystės, gyvavusios iki 1519 m. įkūrimo data, o Romanas – kunigaikščių Kobrinskių giminės pradininku. Kobrinas buvo šios kunigaikštystės, nuo 1519 m. valstybinės Kobrino seniūnijos, 1520–1566 m. Kobrino apskrities (pavieto) centras. Nuo 1532 m. Kobrino seniūnija dažnai buvo Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės ir Lenkijos valdovų žmonų (Bonos Sforcos, Onos Jogailaitės, Konstancijos Austrės) valda. Iš Kobrino seniūnijos 1588 m. įkurta Kobrino ekonomija, gyvavusi iki 1795 m., (nuo XVIII a. pradžios Brastos-Kobrino ekonomija), Kobrinas – jos centras, vėliau – vienas centrų.
1589 m. Kobrinui suteiktos Magdeburgo teisės ir herbas, XVII a. viduryje turėjo apie 500 pastatų. Miestą per XVII a. vidurio karus nuniokojo Rusijos kariuomenė, jis smuko ir 1766 m. prarado savivaldą. 1791-1940 m. Kobrino apskrities centras. 1794 m. jį užėmė Rusijos imperijos kariuomenės junginys, kuriam vadovavo Aleksandras Suvorovas, jį Rusijos imperijos valdžia vėliau apdovanojo didžiuliu buvusios ekonomijos padaliniu – Kobrino raktu. Per 1812 m. Prancūzijos-Rusijos karą 1812 m. liepos mėn. tarp Prancūzijos Didžiosios armijos Saksų korpuso rinktinės ir Rusijos 3-osios armijos junginių įvyko Kobrino mūšis – pirmasis per tą karą sėkmingas rusams. XIX a. ketvirtame dešimtmetyje dėl Dniepro-Bugo kanalo rekonstrukcijos ir kitų darbų Kobrino plėtra ėmė spartėti. 1882 m. pro Kobriną nutiesta Polesės geležinkelio linija. 1897 m. mieste veikė apie 30 smulkių įmonių su 157 darbininkais. 1921-1939 m. Kobrinas priklausė Lenkijai, nuo 1939 m. – Baltarusijos TSR. Per nacių okupaciją prie Kobrino nužudyta apie 6900 žmonių, daugiausia žydų.

Ekonomika

Kobriną kerta geležinkelis ir plentas Brestas-Gomelis. Mašinų gamybos, statybinių medžiagų, maisto, lengvoji, baldų pramonė.
Revalvacija

Revalvacija (lot. valeo „kainuoju“) – aukštesnio valstybės valiutos kurso kitų valiutų atžvilgiu nustatymas. Revalvacija vyksta šalyse, naudojančiose fiksuotą valiutos kursą, šalies valdžiai nustačius aukštesnį valiutos kursą. Šis procesas priešingas devalvacijai – žemesnio valiutos kurso nustatymui. Revalvacija dažnai painiojama su valiutos pabrangimu, t. y. laipsnišku valiutos kurso padidėjimu šalyse su svyruojančio valiutos kurso sistema.
Revalvaciją šalies vyriausybė gali taikyti siekdama santykinai atpiginti importuojamas prekes, sumažinti infliaciją ar tais atvejais, kai nustatytas valiutos kursas yra žemesnis nei reali valiutos vertė – tokia situacija būdinga valstybėms su dideliu užsienio prekybos perviršiu ir fiksuotu valiutos kursu (pvz., Kinijai).
Pranas Noreika (1956)

Biografija

1971 m. baigė Mažeikių aštuonmetę mokyklą, 1975 m. Vilniaus geležinkelių transporto technikumą, technikas elektrikas, 1995 m. Lietuvos žemės ūkio akademijos Ekonomikos fakultetą, ekonomistas organizatorius.
1975 m. Radviliškio stoties elektromonteris, 1975–1977 m. tarnavo tarybinėje armijoje, 1978–1983 m. Šiaulių, Klaipėdos ryšių ir signalizacijos ruožo Mažeikių stoties elektromechanikas, ruožo viršininkas. 1983–1986 m. Telšių gelžbetonio konstrukcijų gamyklos Mažeikių filialo direktorius, 1986–1989 m. Mažeikių autokelių valdybos vyr. dispečeris, 1989–1991 m. Žemalės kolūkio pirmininko pavaduotojas, 1991–1992 m. Mažeikių rajono privatizavimo tarnybos vyr. specialistas, 1992–1999 m. individualios įmonės savininkas, 2000 m. SpUAB „Mažeikių autobusų parkas“ direktoriaus pavaduotojas, 2004 m. Mažeikių rajono savivaldybės administracijos Bendrojo skyriaus vyriausias specialistas. 2005–2009 m. – Mažeikių rajono savivaldybės administracija, vyr.specialistas. 2009–2010 m. – UAB DK „PZU Lietuva”, Mažeikių skyriaus direktorius. 2010–2011 m. – UAD BB „Rinkos Spektras“, Mažeikių skyriaus vadovas. Nuo 2011 m. iki 2015 m. UAB „Finsaltas“ finansų konsultantas, Mažeikių skyriaus vadovas. Nuo 2016 m. Compensa Life Distribution struktūros vadovas.
Nuo 1995 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Mažeikių rajono skyriaus narys, skyriaus pirmininko pavaduotojas. Nuo 2003 m. Lietuvos socialdemokratų sąjungos Mažeikių skyriaus pirmininkas. Nuo 2014 m. nepriklauso jokiai partijai.
2000 m. kandidatavo į Lietuvos Respublikos Seimo narius vienmandatėje Skuodo – Mažeikių rinkiminėje apygardoje. 2008 m. kandidatavo į Lietuvos Respublikos Seimo narius vienmandatėje Mažeikių rinkiminėje apygardoje.
1990–1995 m. Mažeikių rajono tarybos deputatas, 2000–2003 m., 2003–2007 m. ir 2007–2011 m. Mažeikių rajono savivaldybės tarybos narys.
Mažeikių rajono Purvėnų medžiotojų būrelio pirmininkas nuo 2015 m. Mažeikių rajono bitininkų sąjungos valdybos narys. Sutuoktinė Angelina, vaikai Gediminas, Monika.
Aukštasis išsilavinimas

Lietuvoje

Lietuvoje aukštojo mokslo sistemą sudaro nuosekliosios universitetinės ir neuniversitetinės studijos bei nenuosekliosios studijos. Baigus nuosekliųjų studijų programą suteikiamas kvalifikacinis arba mokslo laipsnis (bakalauras, magistras, daktaras) ir (arba) profesinė kvalifikacija, išduodamas tai pažymintis diplomas. Baigus nenuosekliųjų studijų programą (studijuojami pavieniai dalykai arba dalykų ciklai) išduodamas studijas patvirtinantis pažymėjimas. Studijų apimtis matuojama kreditais.
Universitetinėje aukštojoje mokykloje yra nuosekliųjų studijų 3 pakopos: pagrindinės studijos (4 m., 160 kreditų), magistrantūra (1,5–2 m., 60–80 kreditų) arba rezidentūra, arba specialiosios studijos (1–2 m., 40–80 kreditų) ir doktorantūra (3–4 m.) arba meno aspirantūra (2 m.). Vientisosios studijos apima pirmąją ir antrąją pakopas.
Neuniversitetinėje aukštojoje mokykloje yra tik pagrindinės studijos (>3 m., 120 kreditų). Pagrindinės studijų formos yra dieninės, vakarinės ir neakivaizdinės. Dar yra intensyviosios studijos (studijuojama vakarais, poilsio dienomis ir vasarą, dieninių studijų programa išeinama per trumpesnį laiką), nuotolinės (neribojamas mokymosi laikas, sparta, nesvarbu vieta) ir tęstinės (skirtos perkvalifikuoti, kvalifikacijai kelti, profesiniams įgūdžiams tobulinti).
Logaritminė liniuotė

Logaritminė liniuotė – mechaninė skaičiuoklė, kurią sudaro sukalibruotos logaritminiu principu juostos. Paprastai išorinės juostos yra nejudamos, o skaičiavimui naudojama judrioji (slankioji) juosta yra viduryje. Ji buvo itin populiari skaičiavimo priemonė moksle ir inžinerijoje, kol neatsirado skaičiavimo mašinos ir kompiuteriai. Nors ir vadinama liniuote, logaritminė liniuotė nematuoja ilgio, ar bent jau matuoti ilgį nėra jos pagrindinė paskirtis.

Veikimo būdas

Liniuotė veikia dėl logaritmų savybės , tai reiškia, kad sandaugyba tampa suma. Pavyzdžiui, ,t. y. . Liniuotė neturi būdo atskirti pvz., 2,5 ir 25, naudotojui pačiam reikia paversti į tinkamą dydį. Priklausant nuo liniuotės, gali turėti daugiau funkcijų, kaip pvz. šaknis (dažniausiai antrojo ir trečiojo laipsnio), trigonometrinių funkcijų ir t. t.
Jeff Bezos

Biografija

Džefas Bezosas gimė 1964 m. Albukerkės mieste, Naujoje Meksikoje, JAV. 1986 m.  jis baigė studijas Prinstono universitete, netrukus po to įsidarbino Volstryto banke, kaip kompiuterijos inžinierius. 
1994 m. Džefas Bezosas įkurė elektroninę knygų parduotuvę „Amazon“. 1997 m. „Amazon“ bendrovė išleidžia akcijas NASDAQ biržoje, prieš pat Interneto bendrovių burbulo sprogimą jo asmeninis turtas pasiekė 12 mlrd. USD ribą. 2001 m. jo turtas sumenksta iki 2 mlrd. USD sumos. 2003 m. vos nežuvo malūnsparnio avarijoje, Teksase. 
2013 m. Džefas Bezosas įsigijo „The Washington Post“ už 250 mln. JAV dolerių. 2017 m. kovą jam priklausė 17 % „Amazon“ bendrovės akcijų, jis buvo antras turtingiausias žmogus pasaulyje. Jis taip pat vysto kosminių ekspedicijų verslą „Blue Origin“.
Baltromiškė

Istorija

XVIII a. 2-ojoje pusėje kaime įsikūrė sentikiai.
1909 m. kaimas priklausė Vilkmergės apskričiai, jame buvo medinė cerkvė.
1937 m. parapijai priklausė apie 1 500 tikinčiųjų, dabar telikę apie 50. Bendruomenės kapinės yra Kuniškiuose.
Senoji pinakoteka

Senoji pinakoteka (vok. Alte Pinakothek) yra meno muziejus, įsikūręs Miuncheno centrinėje dalyje esančiame muziejų komplekse Kunstareal. Muziejus turi vieną geriausių senųjų meistrų (iki XIX amžiaus) darbų kolekciją, kuri, savo ruožtu, yra platesnės Valstybinės Bavarijos Paveikslų Kolekcijos dalis.
Senojoje pinakotekoje eksponuojami patys garsiausi platesnės Valstybinės Bavarijos Paveikslų Kolekcijos darbai, tarp jų Diurerio, Leonardo da Vinčio, Rafaelio, o Rubenso darbų kolekcija yra didžiausia pasaulyje.

Pastato istorija

Pastatas buvo pastatytas 1826 - 1836 m. laikotarpiu. Jį užsakė karalius Liudviko I Bavarietis, o suprojektavo architektas Leo von Klenze. Pastate planuota sutalpinti karališkosios Wittelsbach giminės meno kolekciją ir, visų pirma, Rubenso įspūdingų matmenų „Paskutinį teismą“.
Antrojo pasaulinio karo metu pastatas nukentėjo nuo bombų, 1957 m. buvo restauruotas architekto Hans Döllgast.

Kolekcijos istorija

Kolekcijos pradžia siejama su Bavarijos kunigaikščiu Vilhelmu IV (1508-1550 m.), kuris užsakė paveikslų istorinėmis temomis to meto dailininkams. Šv. Romos imperijos kurfiurstas Maksimilijanas I (1597-1651 m.) įsigijo daug Diurerio darbų. Jo anūkas Maksimilijanas II Emanuelis (1679-1726 m.) praturtino kolekciją flamandų ir olandų dailininkų darbais, kai Habsburgų vardu valdė Nyderlandus. Napoleono karų metu daugelio Vokietijos galerijų, bažnyčių ir vienuolynų meno turtai buvo perkelti į Miuncheną, siekiant juos apsaugoti nuo plėšimų. Karalius Liudvikas I Bavarietis praturtino kolekciją nuosavais pirkiniais.

Dailės galerija

Keletas iš žymiausių ekspozicijos darbų:
Ernestas Veliulis

Karjera

Karjerą pradėjo FK Kruoja Pakruojis. Žaidė Latvijoje. Kai grįžo į Lietuvą atstovavo FK Atlantas, o vėliau perėjo į kitą uostamiesčio klubą FK Klaipėdos Granitas.
Tris sezonus buvo FK Sūduva narys. tapo Lietuvos čempionu su šia ekipa.
2018 m. perėjo į FK Jonava. O nuo 2019 m. atstovauja FK Panevėžys.

Nacionalinė rinktinė

Yra žaidęs įvairaus amžiaus jaunimo rinktinėse.
Žaidė nacionalinėje komandoje. 2016 m. kovo 23 d. vykusiose rungtynėse sužaidė 28 minutes, o Lietuva pralaimėjo Rumunijai 0-1.
Project Zero

Zero (Japonijoje, jap. 零〜zero〜), Project Zero (Europoje) arba Fatal Frame (Š. Amerikoje) – išlikimo siaubo kompiuterinių žaidimų serija, kurią sukūrė Japonijos „Koei Tecmo“ kompanija (anksčiau „Tecmo“).

Apie žaidimus

Japonijoje žaidimai leidžiami „Zero“, Europoje ir Australijoje − „Project Zero“, Š. Amerikoje − „Fatal Frame“ pavadinimais. Nuo 2001 m. iki 2015 m. išleistos 5 žaidimų serijos dalys ir viena gretutinės linijos dalis. Ketvirtoji dalis buvo išleista tik Japonijoje. Pirmuosiuose trijuose žaidimuose veiksmas buvo perteikiamas iš fiksuotos kameros vaizdo, nuo ketvirtojo žaidimo naudojama iš per petį matomo trečiojo asmens vaizdo perspektyva.
Kalinimas

Kalinimas - teismo skiriama laisvės atėmimo bausmė, sunkesnė už kitas laisvės atėmimo formas. Pasižymi griežtesniu režimu sustiprinta nuteistųjų apsauga ir priežiūra, maksimalia jų izoliacija.

Istorija

Lietuvoje iš pradžių suimtieji buvo kalinami tik iki nuosprendžio įvykdymo (mirties bausmės nusikaltusiojo sužalojimo) arba jų išpirkimo. Pagal Lietuvos statutą kalėjimu buvo baudžiama rečiau, negu piniginėmis baudomis. XIX a. Lietuvoje kylant anticariniam judėjimui caro valdžia pradėjo vis plačiau taikyti kaip slopinimo priemonę. Buvo kalinami 1831 ir 1863 sukilimų dalyviai, vėliau - rev. judėjimo dalyviai. Lietuvos respublikoje režimą ir sąlygas iš pradžių reglamentavo 1919 „laikinas įstatymas apie namus suimtiesiems“ ir atitinkama instrukcija kalėjimų viršininkams. Kalinimo (ypač rev. polit. kalinių) sąlygos nuolat sunkėjo. Pagal teisingumo ministro 1932.IX.22 aplinkraštį kaliniai buvo skirstomi į grupes. Kalinant buvo siekiama demoralizuoti rev. polit. kalinius, palaužti jų solidarumą ir fiziškai juos išsekinti.

Pataisos darbų kolinijos

Kalėjimu pakeičiamas laisvės atėmimas pataisos darbų kolonijose už piktybiškus režimo pažeidimus. Kalinimas gali būti skiriamas visam laisvės atėmimo laikui arba jo daliai. Už pavyzdingą elgesį ir sąžiningą darbą nuteistieji iš kalėjimo gali būti perkelti bausmei toliau atlikti į pataisos darbų kolonijas, kai jie atbūna nemažiau kaip pusę nuosprendžiu paskirto laiko.
Mumu

Mumu (akad. Mummu) – akadų mitologijoje (mite „Enuma Eliš“) minimas dievo–sutvėrėjo Apsu (Abzu) – pirmykštės stichijos – patarėjas. Ea (Enkis), nužudęs Mumu, pasisavina jo aurą („švytėjimo spindulius“) ir taip įgija jo esmę bei vardą (Mumu tampa Ea epitetu, o vėliau Marduko, kai šitas iš Ea perėmė dievo–sutvėrėjo paskirtį).
Žodis Mumu gretinamas su asirų āmah, anu, amatu reiškia „žodį“ ir dalies autorių tapatinamas su logosu – išminties dvasia, buvusia pirmykščiuose Tiamat–Apsu vandenyse, dar prieš pasaulėkūrą. Kaip Apsu pranašas, Mumu neša dieviškąją valią ir intelektą.
Kipro futbolo varžybos 1961–1962 m.

Supertaurė

Trofėjų be kovos iškovojo Anorthosis Ammochostos, kadangi laimėjo ir pirmenybes, ir taurės turnyrą.
Lina Kružinauskienė

Biografija

1984 m. baigė Sūdavos vidurinę mokyklą. Lietuvos žemės ūkio rūmų savivaldos organizatorė Vilkaviškio rajone.
Lietuvos socialdemokratų partijos Vilkaviškio rajono skyriaus narė.
2007–2011 m. ir nuo 2011 m. Vilkaviškio rajono savivaldybės tarybos narė. 
Patunkiškių kaimo bendruomenės pirmininkė, Vilkaviškio rajono kaimo bendruomenių sąjungos pirmininkė.
Sutuoktinis Bronius, vaikai Laura, Raminta.
Mircea Eliade

Biografija

Mirča Elijadė gimė Bukarešte, ortodoksų šeimoje. Vaikystėje išgyveno Pirmąjį pasaulinį karą. Jaunystėje labai domėjosi gamta, rumunų folkloru ir krikščioniškomis valstiečių tradicijomis. Buvo skautų judėjimo narys, keliavo upėmis, po kalnus. 1925–1928 m. Bukarešto universitete studijavo filosofiją. Vėliau gavęs stipendiją išvyko studijuoti sanskrito ir filosofijos į Kalkutos universitetą. Indijoje sutiko Mahatmą Gandį, bendravo su žymiais indų šventikais. 1933 m. gavo filosofijos daktaro laipsnį.
1936 m. keliavo po nacistinę Vokietiją, Jungtinę Karalystę. Palaikė nacionalistinius Rumunijos judėjimus, tačiau prieštaravo antisemitizmui ir rasizmui. 1938 m. pasikeitus politinei padėčiai šalyje Elijadė buvo sekamas, vėliau areštuotas ir uždarytas į Merkuja Čuko koncentracijos stovyklą. Ten kaliniams skaitė paskaitas apie ezoteriką, metafiziką, jogą, religiją. Po kelių mėnesių profesorius buvo paleistas ir išvyko į Vakarų Europą, kur dėstė įvairiuose universitetuose. Dirbo Rumunijos atstovybėse Londone ir Lisabonoje. Gyveno Paryžiuje, skaitė paskaitas Sorbonos universitete. 1957 m. pradėjo dirbti Čikagos universitete kur ir parašė daugelį savo svarbiausių darbų. Kūrė ir fantastinius romanus, kurių dauguma siejosi su nemirtingumo, kito pasaulio, laiko prasmės idėjomis. 1966 m. tapo JAV meno ir mokslo akademijos nariu, 1976 m. Sorbonos, o 1985 m. Vašingtono universitetų garbės daktaru. 1980 m. Liono universitetas nominavo Elijadę Nobelio premijai. Vienas paskutinių jo darbų buvo tritomė „Religinių idėjų enciklopedija“, kuri apėmė laikotarpį nuo akmens amžiaus iki reformacijos, tačiau 1984 m. gaisras sunaikino daugelį parašytos medžiagos, ir iki pat mirties Elijadė nesugebėjo pabaigti to darbo.

Idėjos

Teigė, kad religijos branduolys yra iracionalus išgyvenimas, neišreiškiamas žodžiais. Pasak jo, šventybė pasirodo per hierofanijas – bet kokį realų objektą, o šventybės pasirodymo metas – tai grįžimas į pradžios laiką. Oponavo sekuliarizmui, teigdamas, kad „modernus“ žmogus, atmesdamas tikėjimą kaip prietarus iš tiesų pats yra veikiamas mitinių motyvų ir ritualų. Mokslinius kilmės, atsiradimo tyrinėjimus siejo su žmogaus noru grįžti į pirminę „visko pradžios“ būseną. Politinę ideologiją vadino sekuliarizuota mitologija.
Pručiai

Istorija

Iki 1954 m. buvo Pručių apylinkės centras.
Įsipjovimas popieriumi

Įsipjovimas popieriumi (angl. paper cut) – odos, paprastai piršto, pažeidimas perrėžiant ją plonu standžiu popieriaus lapo ar panašios medžiagos (pvz., folijos lakšto) kraštu. Panašiai įsipjaunama ir kai kurių žolių lapų kraštais.
Pavieniai popieriaus lakštai paprastai pernelyg minkšti ir negali įpjauti. Tačiau plonas popieriaus lakšto kraštas, kartais galintis būti beveik toks pat plonas kaip skustuvo ašmenys, brūkštelėjęs pjaunamuoju judesiu per odą (judesio kryptis sutampa su popieriaus krašto kryptimi) gali sudaryti pakankamą slėgį mažyčiame odos ruože ir ją perpjauti. Dažnai įsipjaunama į lapą, šiek tiek kyšantį iš ką tik praimto rašomojo popieriaus lapų pako. Šiek tiek kyšantis lapas gali būti pakankamai standus kad įpjautų.
Įsipjovimas popieriumi paprastai yra stebėtinai skausmingas, nes dažnai sudirgina daug odos skausmo receptorių (nocireceptorių) pjūvio vietoje. Negilus įpjovimas paprastai beveik nekraujuoja, todėl žaizdos paviršius lieka nepridengtas krešulio, ir skausmo receptoriai lieka dirginami, kas sukelia trunkantį skausmą. Pirštų liečiamajame paviršiuje yra daugiau lytėjimo ir kitų receptorių nei kitose odos vietose.
Geriausia priemonė nuo žaizdelių įsipjovus popieriaus kraštu yra medicininiai odos klijai, kuriais patepus žaizdelė būna padengiama klijų plėvele. Be to, ši plėvelė yra praktiškai nepastebima, kuo ji patogesnė už medicininį pleistrą.
Donaldo galvosūkiai

„Donaldo galvosūkiai“ – galvosūkių ir komiksų mėnesinis žurnalas vaikams, leistas 1995–2003 m.

Istorija

Žurnalas ėjo greta kitų žurnalų vaikams – „Mickey Mouse“ ir „Donaldas ir kiti“. Pirmaisiais leidimo metais jis vadinosi: „Donaldo pramogos“, o vėliau pakeitė šį savo pavadinimą. Beveik visus jo leidimo metus žurnalas buvo nespalvoto turinio, ir tik paskutiniaisiais, 2003 m., jo turinys tapo spalvotas. Leido: UAB „Egmont Lietuva“.
Keturvalakių mokykla-daugiafunkcinis centras

Istorija

Pirmoji parapinė mokykla Keturvalakiuose įsteigta 1781 m., po 8 metų uždaryta. 1872 m. įsteigta rusiška pradžios mokykla. 1873 m. žiemą joje mokėsi 30 mokinių, vasarą – 10 mokinių. Vėliau ir ši mokykla buvo uždaryta. 1878 m. pastatyta nauja mokykla, 1895 m. sudegė. Toliau mokykla glaudėsi V. Palioko name.
Nuo 1949 m. - 1960 m. Keturvalakiuose pradėjo veikti septynmetė mokykla. 1960 m. mokykla tapo aštuonmete. 1985–1988 m. vadinosi nepilna vidurine mokykla, vėliau tapo devynmete, nuo 1994 m. pagrindine mokykla. 2001–2002 m. m. prie mokyklos įrengtas stadionas. Nuo 2005 m. veikia kompiuterių klasė ir tais pačiais metais mokykla tampa finansiškai savarankiška.
Graži tu mano

Graži tu mano – internetinė kraštotyros enciklopedija apie Lietuvą. Tai yra interneto svetainė, kurioje skelbiama įvairi informacija apie Lietuvą, jos miestus ir miestelius, regionus, jų kultūrą, istoriją, lankytinas vietas bei žymius žmones. Svetainėje skelbiama informacija yra laisvojo turinio – ja gali laisvai naudotis kiekvienas interneto vartotojas. Svetainės tikslas – pristatyti visuomenei šalies grožį ir išskirtinumą, sudaryti terpę bibliotekų darbuotojams ir visuomenei skelbti turimą kraštotyros informaciją. Krašto enciklopedijos turinys gali būti nevaržomai platinamas. Tiesa, detalesnės jos licencijavimo sąlygos nėra nurodytos.

Istorija

Svetainė buvo sukurta projekto „Bibliotekos pažangai“ 2009 m. rengtam konkursui bibliotekų darbuotojams ir lankytojams „Žinių meistras“, siekiant paskatinti viešųjų bibliotekų darbuotojus aktyviau naudotis informaciniais ištekliais internete bei plačiau susipažinti su informacinių technologijų teikiamomis galimybėmis. Pavieniui arba subūrę komandas dalyviai kurė straipsniai apie savo miestą, kraštą ar visą Lietuvą bei varžėsi dėl remėjų įsteigtų vertingų prizų.
Kol vyko konkursas „Žinių meistras“ (2009 m. balandžio – birželio mėn.), informaciją svetainėje galėjo publikuoti tik konkurso dalyviai, t. y. Lietuvos viešųjų bibliotekų darbuotojai. Didelis jų aktyvumas (konkurse varžėsi beveik 200 dalyvių) mėnesį trukuso konkurso metu leido internetinę enciklopediją papildyti net 600 originalių bei kurybiškų straipsnių. Konkursui pasibaigus, tekstus svetainėje gali skelbti kiekvienas interneto vartotojas. Svetainėje skelbiama informacija yra nuolat koreguojama ir pildoma.
Krašto enciklopedijoje pristatomomos autorių krašto, miesto, regiono ar visos šalies įdomybės – geografijos, etnografijos, kultūros, architektūros, istorijos reiškinius, krašto praeitį ir dabartį, šiuolaikines tendencijas, žymius žmones ir pan. Autoriai skatinami rašyti apie viską, kuo ypatingas jų kraštas. Straipsnių temos nėra ribojamos.

Struktūra

Svetainėje publikuojami vartotojų parengti tekstai suskirstyti į penkias pagrindines grupes. Straipsniai skirstomi pagal etnografines Lietuvos sritis, kurioms priskirtini tekste aprašomi objektai – t. y. Dzūkija, Suvalkija, Aukštaitija ir Žemaitija. Straipsniai, kuriuose pristatomų objektų negalim priskirti kuriam nors vienam etnografiniam regionui, publikuojami kategorijoje „Visa Lietuva“.
Doha

Istorija

XIX amžiuje Doha buvo žinoma kaip nedidelis žvejų ir perlų ieškotojų kaimelis greta senojo uosto – Bidos. 1916 m. Doha tapo britų Kataro kolonijos administraciniu centru. 1949 m. Um Saide (Musajide) atradus naftos, prasidėjo spartus naftos eksportas ir miestas ėmė gauti dideles pajamas. 1971 metais Doha tapo nepriklausomo Kataro sostine.

Sportas

2006 m. mieste įvyko Azijos žaidynės. 2010 m. Dohoje buvo surengtas 2010 m. Pasaulio uždarų patalpų lengvosios atletikos čempionatas. Čia vyko 2011 m. AFC Azijos taurė, rengiamas 2022 m. pasaulio futbolo čempionatas.