Jonas Zdanius

Biografija

Apsigyvenęs Kaune, muziką pradėjo studijuoti Elenos Laumenskienės liaudies konservatorijoje, o vėliau – Kauno konservatorijoje pas Vladą Motiekaitį mokėsi smuikuoti ir kitų muzikos disciplinų.
Buvo Kauno geležinkelininkų ugniagesių draugijos orkestro kapelmeisteris, o Utenoje vadovavo Šaulių rinktinės chorui. Dirbo policijos orkestro dirigento pavaduotoju ir orkestro padalinio – pramoginio ansamblio dirigentu. Griežė Kauno radiofono simfoniniame orkestre, buvo J. Petronio muzikos leidyklos bendradarbis.
1944 m. atsidūręs Vokietijoje, vadovavo DiUingeno ir Memmingeno stovyklų lietuvių chorams, mokytojavo gimnazijoje. 1949 m. emigravęs į Australiją, apsigyveno Adelaidėje. 1953 m. čia suorganizavo mišrųjį vokalinį oktetą, rengė koncertus, dainavo per Australijos valstybinį radiją.
Išlaikęs konkursinius egzaminus, buvo priimtas į Valstybinio radiofono muzikos skyrių. Propagavo Juozo Gruodžio, Stasio Šimkaus, Vlado Jakubėno, Aleksandro Kačanausko kūrinius, pritaikytus kameriniam orkestrui ir chorui. Užrašė apie 100 lietuvių liaudies dainų, iš kurių 25 pritaikė balsui ir fortepijonui, aranžavo australų kompozitorių kūrinius.
1955 m. persikėlė gyventi į JAV, įsikūrė Evanstone, netoli Čikagos. Aktyviai įsijungė į kultūrinį ir muzikinį gyvenimą. Buvo 1961 m. 2-osios JAV ir Kanados lietuvių dainų šventės Čikagoje vykdomojo komiteto narys muzikos reikalams ir vyr. dirigentas, taip pat 1963 m. 2-osios JAV ir Kanados tautinių šokių šventės Čikagoje muzikos vadovas, simfoninio orkestro instrumentatorius ir dirigentas (šokių akompaniamento). Talkino statant lietuviškas operas.
1957–1964 m. žurnalo „Muzikos žinios“ redkolegijos narys, Tautinių šokių instituto narys, Amerikos lietuvių Menininkų klubo valdybos atstovas muzikos reikalams, muzikos leidinių komisijos narys, LB antrojo Kultūros kongreso simfoninės muzikos koncerto surengimo komisijos narys. Ypač daug prisidėjo prie natų graviravimo ir jų spausdinimo. 1955–1964 m. Evanstone, dirbo Summy-Birchard Co leidykloje, o 1964 m. įkūrė savo autografijos įmonę – graviravo ir leido muzikos kūrinius.
Už gerą natų leidybą buvo apdovanotas medaliais. Buvo K. V. Banaičio operos „Jūratė ir Kastytis“ klavyro išleidimo komiteto narys, redagavo leidinius „Lietuviškos muzikos fortepijonui rinktinė“ ir „Dainos chorams“. Daug rašė žurnale „Muzikos žinios“ (nuo 1966 m. – vėl redkolegijos narys), rengė skyrelį „Garsų pasaulis“, sekdamas muzikos sąjūdį visuose kontinentuose. 1970 m. apsigyvenęs Hot Springs ruošė menines ir kultūrines programas lietuviško radijo valandėlėms.
1975 m. lietuvių populiariosios muzikos konkurse už anglų valsą „Gintarėlis“ gavo antrąją premiją. Jo sūnus Almis Zdanius taip pat muzikas-kompozitorius ir atlikėjas.

Kūryba

J. Zdanius žinomas ir kaip kompozitorius. Sukūrė nemaža įvairių instrumentinių bei vokalinių kūrinių. Tai kūriniai orkestrams ir chorams, harmonizuotos liaudies dainos, pjesės smuikui ir fortepijonui. Išleido savo dainų rinkinį „Liaudies dainos“ mokykloms, dvi dainos įdėtos į rinkinį „Dainos chorams“. Minėtinos jo dainos chorui „Laisvųjų daina“, „Su mokslu į rytojų“ (buvo Kristijono Donelaičio mokyklos himnas), giesmė „De profundis“. Dainos „Siūbau, lingau paukštelis“ ir „Su mokslu į rytojų“ skambėjo 1961, 1971 ir 1978 m. JAV ir Kanados lietuvių dainų šventėse Čikagoje ir Toronte. Orkestrui sukūrė „Nemuno pasakas“, „Bėkit, bareliai“, maršą „Intermezzo“.