google/wiki40b huggingface dataset:
Tarptautinė antstolių ir teismo pareigūnų sąjunga

Tarptautinė antstolių ir teismo pareigūnų sąjunga (angl. Union International of the Judicial Officers, UIHJ) - antstolius ir teismo pareigūnus vienijanti tarptautinė organizacija. UIHJ įkurta siekiant plėsti, koordinuoti ir plėtoti antstolių ir teismo pareigūnų veiklą tarptautiniu lygiu, skatinti glaudų bendradarbiavimą tarp atstovaujamųjų nacionalinių organizacijų.
UIHJ narės - 72 valstybių profesinės organizacijos. Narės Europoje - Prancūzija, Vokietija, Austrija, Didžioji Britanija, Belgija, Danija, Škotija, Ispanija, Estija, Latvija, Lenkija, Lietuva (nuo 2001 m.), Suomija, Italija, Liuksemburgas, Portugalija, Čekijos Respublika, Slovėnija, Graikija, Vengrija, Airija, Slovakija, Nyderlandai, Švedija.

Istorija

1949 m. Nacionalinio Prancūzijos teismo pareigūnų kongreso metu pirmininkas Jean Soulard pirmasis iškėlė idėją sukurti Tarptautinę antstolių ir teismo pareigūnų sąjungą - (Union Internationale des Huissiers de Justice, UIHJ).
1952 m. lapkričio mėn. UIHJ Paryžiuje pirmajame Kongrese dalyvavo 7 valstybės - Belgija, Prancūzija, Graikija, Italija, Liuksemburgas, Nyderlandai ir Šveicarija. Komitetui pavesta parengti naujos organizacijos įstatus.

Institucijos

UIHJ valdymo institucijos - Tarptautinis Kongresas, Nuolatinė Taryba ir Valdyba.
Tarptautinis Kongresas - aukščiausia valdymo institucija. Paskutinis vyko 2006 m. Vašingtone (JAV).
Nuolatinę Tarybą sudaro nacionalinių asociacijų atstovai.
Valdyba yra vykdomoji institucija, įgyvendinanti Kongreso ir Nuolatinės Tarybos sprendimus. Valdybą sudaro 10 narių, iš kurių bent 3 turi būti skirtingų šalių atstovai.
Finansų maklerio įmonė

Finansų maklerio įmonės (angl. brokerage firm, brokerage, broker; FMĮ) – įmonės, patikėjimo teise valdančios klientų investicinius portfelius ir teikiančios konsultacijas šiais klausimais. Finansų maklerio įmonės ne tik tarpininkauja vertybinių popierių prekyboje, bet ir užsiima investicinių bankų veikla. Lietuvoje investicinių bankų paslaugas teikia Finansų maklerio įmonės, pavyzdžiui, Finasta, Orion Securities, SEB Enskilda.

Lietuvoje

Vadovaujantis Finansinių priemonių rinkų įstatymo 4 str. 1 d., nuolat ir profesionaliai teikti investicines paslaugas Lietuvos Respublikoje gali tik finansų maklerio įmonės, turinčios VPK ar kitos valstybės narės priežiūros institucijos išduotą finansų maklerio įmonės licenciją, taip pat licencijuotos kredito įstaigos ir finansų patarėjo įmonės, turinčios atitinkamą licenciją.
Grabava (Augustavo valsčius)

Istorija

Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. 1975-1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.
Lazdijų rajono savivaldybės taryba 2007–2011 m.

Veikla

Pirmasis tarybos posėdis įvyko 2007 m. balandžio 12 d. Savivaldybės meru 19 balsų prieš 5 išrinktas Artūras Margelis, mero pavaduotoju – Benius Rūtelionis. Savivaldybės administracijos direktoriumi paskirtas Gintautas Salatka, jo pavaduotoju balandžio 24 d. paskirtas Rytis Saladinskas.
Paskutinis 6-osios kadencijos rajono savivaldybės tarybos posėdis įvyko 2011 m. kovo 30 d.; taryba 2007–2011 m. posėdžiavo 45 kartus, priėmė 1452 sprendimus.
Kauno Baltai

Klubo istorija

Bankrutavus Kauno „Atletui“ buvo siekta neprarasti Kauno komandų skaičiaus LKL, todėl nutarta kurti miesto krepšinio piramidę. Talentingiausi jaunieji krepšininkai gavo galimybę rungtyniauti aukščiausiose šalies pirmenybėse. Ekipos branduolį sudarė jauni krepšininkai, kurių dauguma buvo baigę Kauno krepšinio mokyklą. Prieš 2009 m. sezono pradžia prie klubo buvo prijungtas Kauno Kauno Triobet klubas. 2009 m. sezonui klubas iškėlė tikslą ugdyti jaunus žaidėjus, kurie ateity rungtyniautų Kauno Žalgiryje. Pasibaigus 2011-12 m. sezonui klubas susijungė su Kauno LKKA-Atletas ekipa.

Rekordai

Sumuojami tik LKL ir BBL varžybų statistika.
Adomas Mečislovas Grikpėdis

Biografija

Gimė 1947 m. gegužės 16 d. Šateikių Rūdaičiuose. 1961–1966 m. studijavo Rietavo žemės ūkio technikume. 1967–1976 m. studijavo lietuvių kalbą Vilniaus universitete. 1976–1979 m. dėstė lietuvių kalbą Gervėčiuose. Dirbo Mokslo leidykloje, vėliau Valstiečių laikraštyje. Išvertė ir redagavo kelis leidinius esperanto kalba.
Garbasė (ežeras)

Aprašymas

Tai ledyninės kilmės ežeras, apsuptas aukštų kalvų. Ežero krantai statūs ir smėlėti. Vakarinis ežero krantas apaugęs eglėmis ir pušimis, rytuose pievos ir laukai. Ežeras jungiasi šalia esančiame oze požeminiais kanalais su Gatnės ir Siekerevo ežerais. Tai oligotrofinis ežeras, su siaura pakrantės juosta ir paskendusiais pakrantės augalais. Ežere gyvena karšių ir seliavų žuvų rūšys. Taip pat ežere gyvena lynai, ešeriai, lydekos, kuojos, unguriai, vėgėlės ir šamai. Ežero vanduo švarus ir skaidrus, dugnas smėlėtas, žvirgžduotas su keliais povandeniniais šlaitais. 2005 m. mokslininkai ištyrė ežero vandens švarumą ir priskyrė II ežero vandens švarumo kategorijai. Lenkijos fiziografinių vietovardžių komisija ežerui suteikė Garbas vardą, tačiau kai kuriuose žemėlapiuose ir leidiniuose ežeras minimas kaip Garbaś.

Turizmas

Iš ežero baidarėmis galima plaukti Rospudos upe. Vakarinėje ežero dalyje yra kempingų. Baidarėmis galima plaukti ir šiaurės vakarinėje ežero dalyje esančia Javoruvkos upe į Mėrūniškių ežerą. Šalia ežero esančiame Matlako kaime yra akmens amžiaus žmonių gyvenvietės liekanos, tai seniausia žmonių gyvenvietė aptikta Suvalkų apskrityje.
Sanklodiškės

Istorija

XVI–XIX a. priklausė Inturkės seniūnijai. Pirmasis žinomas paminėjimas Molėtų krikšto metrikų knygoje Nr. 1 (2 p.) de Sunkladu (1683). XVII a. kaime gyveno Sanklodai (tarm. Sunkladai), 1780 m. Stasiūnai, 1830 m. Vižiniai.
Pokario metais Sanklodiškių kaime, beržynėlyje tarp Želvykščio ežero ir Vižinio sodybos, keturi partizanai šaudėsi su liaudies gynėjais iš Molėtų.
Linas Neverauskas

Biografija

1991 m. baigė Lietuvos žemės ūkio akademiją, inžinierius – mechanikas. V. Neverauskienės IĮ darbuotojas.
Partijos Tvarka ir teisingumas narys. Nuo 2007 m. Joniškio rajono savivaldybės tarybos narys.
Sutuoktinė Vitalija, duktė Ieva.
Eurovizijos dainų konkursas 1970

Dalyvaujančios šalys

Austrija (kuri nedalyvavo 1969 m.), Suomija, Norvegija, Portugalija ir Švedija boikotavo šį konkursą, nes šios šalys nebuvo patenkintos 1969 m. balsavimo struktūros rezultatais.
Švyturys (alaus darykla)

Istorija

Alaus daryklą Klaipėdoje įkūrė pirklys J. W. Reincke 1784 metais. Dabartinį gamyklos herbą puošia jo giminės simbolis – jūrinis erelis. Fridricho priemiestyje veikianti darykla XIX a. susijungė su dvarininko T. Preusso bravoru ir tapo pagrindiniu miesto bravoru, verdančiu tradicinį Bock, bavariškąjį ir porterio alų, už kurį buvo apdovanotas dar 1883 metų Klaipėdos tarptautinėje verslo mugėje.
Klaipėdos akcijinis alaus bravoras buvo viena iš labiausiai įvertintų tarpukario Lietuvos alaus daryklų. Bendrovė turėjo savo mielių fabriką, vyno ir likerių sandėlį, garsėjo lengvu „Audit“ ir „Caramel“ alumi, kuris 1927 metų Lietuvos ūkio parodoje Klaipėdoje įvertintas medaliu.
Po karo atstatytoje ir „Švyturio“ vardu pavadintoje alaus darykloje alus pradėtas virti 1946 metais. Septintajame dešimtmetyje buvo sukurtas tradicinis „Baltijos“ alaus receptas, pagal jį alus daromas iki šiol. Gamykla plėtėsi, ir iki Nepriklausomybės atgavimo ji tapo viena moderniausių Lietuvoje.
Atkūrus Lietuvos nepriklausomybę, „Švyturys“ buvo reorganizuotas į akcinę bendrovę. 1999 metais didžiąją dalį bendrovės akcijų įsigijo Danijos bendrovė „Carlsberg A/S“, kuri skyrė ženklias investicijas gamybai atnaujinti. 2001 m. „Švyturio“ ir „Utenos alaus“ daryklos susijungė į AB „Švyturys-Utenos alus“, o 2003 metų vasarį AB „Švyturys-Utenos alus“ reorganizuotas į UAB „Švyturys-Utenos alus“.
„Švyturio“ alaus darykloje tebenaudojama senoji vokiška gamybos technologija, kai alus brandinamas ne tik vertikaliose, bet ir horizontaliose talpose. Tokias talpas Lietuvoje iš didžiųjų alaus daryklų turi vienintelis „Švyturys“.

Statistika

„Švyturyje“ buvo planuojama per 2012 m. išvirti 34 milijonai litrų alaus, daugiausia – „Ekstra“ alaus lagero. Tai – daugiausiai apdovanojimų iškovojęs lietuviškas alus, tarp kurių – ir 2012 m. Pasaulio alaus taurės auksas.
„Švyturio“ alaus pardavimai per 2013 metus ūgtelėjo 4 procentiniais punktais. „Švyturio“ alus eksportuojamas į daugiau nei 20 pasaulio valstybių – JAV, Kanadą, Didžiąją Britaniją, Rusiją, Airiją, Ispaniją, Italiją, Lenkiją, Norvegiją, Švediją, Suomiją, Daniją, Australiją, Prancūziją, Islandiją, Olandiją, Gruziją, Izraelį, Latviją, Estiją, Baltarusiją, Ukrainą, Kiprą ir kt.

Daryklos muziejus

Bendradarbiaudama su Klaipėdos turizmo ir kultūros informacijos centru, „Švyturio“ alaus darykla nuolatos kviečia apsilankyti darykloje įrengtoje ekspozicijoje. Jos adresas – Kulių vartų g. 7, Klaipėda.
San Marino futbolo čempionatas

Istorija

Nors San Marino futbolo federacija įkurta dar 1931 m., tačiau oficialios pirmenybės prasidėjo 1985 m. prižiūrint FIFA. Tai buvo įprasto formato pirmenybės tarp 17 komandų. Joms pasibaigus, 1986 m. komandos suskirstytos į dvi lygas – aukščiausiąją A1 (9 komandos) ir žemesniąją A2 (8 komandos). 1987 m. pavasarį po A1 lygos reguliaraus sezono sekė 4 stipriausių komandų atkrintamosios varžybos. Rudenį A1 divizione įtraukta jau 10 komandų (žaidė 2 ratais), A2 divizione – likusios 6 komandos (3 ratais). 1988 m. pavasarį išnyko įprastinis lygų rangavimas – nors reguliarūs sezonai vyko A1 ir A2 lygose atskirai, bet po to dėl čempiono vardo kovojo keturios A1 ir dvi A2 lygų komandos; be to, imta taikyti unikali atkrintamųjų varžybų sistema – komanda pasitraukia iš varžybų pralaimėjus ne vienai komandai, bet dviem. Dėl to 6 komandų atkrintamasis turnyras vyko net 6 etapų sistema (5-asis etapas prilygintas pusfinaliui, 6-asis – finalui).
Tokia čempionato sistema nusistovėjo ir nesikeitė iki pat 1996 metų, kai įvyko paradoksas – atkrintamąsias varžybas laimėjo ir čempionu tapo AC Libertas klubas, kuris pirmenybes pradėjo ne aukščiausiojoje, bet žemesniojoje lygoje (precedento neturintis atvejis Europoje). Dėl to tų metų rudenį pakeista reguliaraus sezono tvarka – pirmenybės vyko dviejose lygiavertėse (A ir B) grupėse po 8 komandas, o pavasarį dėl čempionų vardo kovojo po 3 geriausias komandas iš kiekvienos grupės ta pačia unikalia atkrintamųjų varžybų sistema. Tačiau unikalumas išlaikytas ir reguliariajame sezone – komandos sužaisdavo su savo grupės komandomis po dvejas rungtynes, su kitos grupės – po vienerias (viso po 22). Grupių sudėtis kasmet keisdavosi. 2000 m. GS Dogana prisijungė prie SS Juvenes klubo, todėl nuo tol grupėse buvo po 8 ir 7 komandas.
Manor Racing

2010–2015 m

Komandos priešistorė prasidėjo 2010 m. sezone su Virgin Racing ekipa. Tais pačiais metais ši komanda savo pagrindiniu rėmėju pasirinko Marussia kompaniją ir ekipa vadinosi „Marussia Virgin Racing“. 2012 m. sezone ekipa jau vadinta Marussia F1.
Po 2014 m. sezono ši ekipa paskelbė bankrotą. 2015 m. sausio 19 d. bankroto administratoriai pranešė, kad atsirado galimybė grąžinti visus ekipos įsiskolinimus. 2015 m. vasario 19 d. kompanija oficialiai buvo atstatyta nauju „Manor Marussia F1 Team“ pavadinimu. Buvęs Sainsbury's vadovas Justin King tapo pagrindiniu komandos investuotoju. 2015 m. sezone komanda išlaikė „Marussia“ pavadinimą ir įsigijo britišką licenciją. 2016 m. sausio 19 d. ekipa oficialiai pervadinta į „Manor Racing“.

2016 m. –

2016 m. vasarį komanda pranešė, kad naujais jos lenktynininkais taps buvęs DTM čempionas Pascal Wehrlein ir Rio Haryanto iš Indonezijos. Taip pat šiame sezone naujuoju aerodinamikos specialistu tapo buvęs Scuderia Ferrari narys Nicholas Tombazis, o Pat Fry tapo komandos konsultantu. 
Įpusėjus sezonui R. Haryanto pakeitė prancūzas Esteban Ocon.
Lenktynėse Austrijoje Pascal Wehrlein pelnė vienintelį komandos tašką sezone.
2017 m. sausio mėnesį buvo pranešta, kad komandos savininkei "Just Racing Services" buvo iškelta bankroto byla. Tai sukėlė abejones dėl komandos galimybių dalyvauti 2017 m. sezone.
Balboa (Panama)

Balboa (isp. Balboa) – Panamos miesto rajonas, seniau – atskiras miestas. Yra pačiuose miesto pietvakariuose, prie Panamos kanalo išėjimo į Ramųjį vandenyną, Ankono kalvos papėdėje. Yra strategiškai svarbus jūrų uostas, galutinė Panamos geležinkelio stotis. Verčiamasi pramone, prekyba.
Miestas įkurtas amerikiečiams pradėjus Panamos kanalo statybą ir pavadintas Ramiojo vandenyno „atradėjo“ Vasko Nunjeso de Balboa garbei. Balboa tapo specialiosios Panamos kanalo zonos, administruojamos amerikiečių, sostine. Čia buvo Panamos kanalo administracija, steigėsi JAV karinės bazės, įvairi infrastruktūra (vidurinė ir aukštoji mokyklos, paštas, policija, gaisrinė, jachtų klubas, poilsiavietės, keli privatūs bankai, skautų stovykla, įvairios bažnyčios ir kt.).
1999 m. Balboa, kartu su visu kanalu, grąžintas Panamai. Miestas inkorporuotas į Panamos miesto sudėtį.
Deštestanas

Deštestanas (pers. دشتستان = Daštastōn) arba Germsiras (pers. گرمسار = Garmsōr) – žemumų juosta pietų Irane ir Pakistane, nusidriekusi pagal Omano įlankos ir Ormūzo sąsiaurio krantą. Ilgis virš 1000 km, plotis iki 80 km. Būdingos smėlėtos kalvos, pelkynės, druskožemiai, ties Zagroso ir Makrano kalnų papėdėmis – nuožulnios lygumos. Būdingos dykynės su krūmokšnių ir efemerų augmenija. Verčiamasi ganykline gyvulininkyste.
Tauragnų Eugenijos Šimkūnaitės pagrindinė mokykla

Istorija

1777 m. Tauragnų parapijinėje pradinėje mokykloje mokėsi 15, 1782 m. – 26, 1804 m. – 10, 1805 m. – 11, 1826 m. ir XIX a. viduryje apie 10 mokinių, tačiau vėliau uždaryta. 1870 m. įsteigtą rusišką trijų skyrių pradinę mokyklą lankė du mokiniai. Mokytojas – buvęs „ispravnikas“. 1872 m. mokėsi 10 mokinių. Iki 1905 m. lietuviškai buvo leidžiama kalbėti tik pirmame ir antrame skyriuose. Atgavus lietuvišką spaudą 1905–1906 m. mokytojavo Jakučionis, Kudirka ir kt.
1935 m. pastatyta nauja mokykla, veikė penkta, 1936 m. – šešta klasė. 1940 m. mokyklos vedėjas J. Mikšys su žmona ištremtas į Sibirą. 1941–1944 m. mokyklos vedėja dirbo V. Valytė. 1944 m. mokykla tapo progimnazija, dirbo 8 mokytojai, 1949 m. – septynmetė, 1953 m. – vidurinė. 1964 m. pastatyti dviejų, 1974 m. – trijų aukštų mokyklos pastatai ir bendrabutis su valgykla. Nuo 1998 m. kovo 11 d. Eugenijos Šimkūnaitės vidurinė, nuo 2000 m. E. Šimkūnaitės pagrindinė mokykla. 2010 m. rugsėjo 1 d. Tauragnų Eugenijos Šimkūnaitės pagrindinė mokykla reorganizuota į Utenos Krašuonos progimnazijos Tauragnų Eugenijos Šimkūnaitės skyrių.
Oskar Barnack

Gyvenimas ir karjera

1911 m. Barnakas vadovavo mikroskopų tyrimams „Ernst Leitz Optische Werke“ kompanijoje Veclaro mieste (Hesenas, Vokietija). Dabar ši buvusi kompanijos dalis sudaro atskirą kompaniją Leica Microsystems. O. Barnakas buvo entuziasyas fotografas, bet to meto fotografinė įranga buvo sunki jam dėl silpnos jo sveikatos. 1912 m. jis sukonstravo fotoaparatą, naudojantį 35 mm juostelę.
1913-1914 m. jis buvo „Leitz“ kompanijos konstravimo darbų vadovas. Jis buvo jėga, prastūmusi pirmus masiškai pardavinėtus 135 tipo fotoaparatus ir įvedęs į praktiką 24×36 mm juostelių formatą, kuris vėliau tapo žinomas kaip 35 mm formatas. O. Barnakas sirgo astma, todėl ieškojo būdų, kaip sumažinti fotografuoti lauke skirtų fotoaparatų bei jų stovų dydį ir masę. Jo 35 mm formato konstrukcijos padėjo išpopuliarinti idėją, kad kuriant negatyvą reikia eksponuoti nedidelį juostelės plotą, o vėliau vaizdą padidinti fotodidintuvu.
Prasidėjęs I Pasaulinis karas sutrukdė pradėti gaminti pirmus „Leica“ fotoaparatus, tai nusikėlė iki 1924 m. Publikai šie fotoaparatai buvo pateikti tik 1925 m., kai „Leica“ vadovas optikas Ernstas Leicas (Ernst Leitz) surizikavo ir leido pagaminti 1000 fotoaparatų seriją.
Naujojosios „Leica“ vietoje fotoplokštelių, kurias naudojo senosios „Leica“ fotokameros, naudojo standartizuoto dydžio fotojuostos atkarpą, pritaikytą iš 35 mm Eastman Kodak juostos. Barnakas nutarė, kad 18×24 mm (3:4 santykio) standartiniai kadrai (naudoti kinematografe) yra nepakankamai dideli, kad užtikrintų gerą nuotraukų kokybę su to meto fotojuostomis, tad kadro dydį padidino iki 24×36 mm (2:3 santykis), kur vaizdas orientuotas horizontaliai, o ne vertikaliai.
100-osioms O. Barnako gimimo metinėms World Press Photo organizaciją įsteigė Oskaro Barnako premiją (Oskar Barnack Award), kurios teikimą dabar administruoja Leica Camera.
Velsas

Geografija

Velso pusiasalio krantai vingiuoti ir uolėti. Didumą Velso paviršiaus užima Kambro kalnai. Didžiausios upės – Vajus, Askas, Severnas. Kalnų viršūnėse durpynai, pievos ir viržynai. Slėniuose ir kalnų šlaituose yra plačialapių miškų. Velse taip pat yra vadinamieji Septyni Velso stebuklai. Tai tradicinis sąrašas septynių Velso geografijos ir kultūros objektų: Snoudonas (Snowdon) – aukščiausia viršukalnė Velse, Gresfordo varpai (Gresford bells) – Visų Šventųjų viduramžių bažnyčios varpai Gresforde, Langoleno tiltas (Llangollen bridge) – tiltas pastatytas 1342 metais per Di upę, Šventasis Vainfraido Šulinys (St Winefride’s Well) – piligrimų viena lankomiausia vieta Didžiojoje Britanijoje, Rekshamo varpinė (Wrexham steeple) – XVI amžiaus šv. Gilo bažnyčios bokšto varpinė, Auvertono kukmedžiai (the Overton yew trees) – senoviniai kukmedžiai, kurie yra šv. Marijos bažnyčios kiemelyje, Auvertone, ir Pistailas Raeidras (Pistyll Rhaeadr) – aukščiausias Velso krioklys, kuris siekia 75 m.
Velso miestai: Kardifas, Bangoras, Niuportas, Sent Deividsas ir Svonsis.

Klimatas

Klimatas yra vidutinių platumų jūrinis. Sausio mėnesį vidutinė temperatūra yra 5-6 laipsniai, liepos 15-17. Velsas yra laikomas kaip vienas labiausiai lietingų regionų Europoje. Aukščiausia užfiksuota temperatūra: 35.2 °C – 1990 m. Flintšyre, žemiausia – -23.3 °C, 1940 m. Radnoršyre.

Demografija

Daugiau kaip pusė gyventojų – valai, 25 % Velso gyventojų vartoja seną keltų kalbų grupės britonų pogrupiui priklausančią valų kalbą. Dar gyvena anglų ir užsienio imigrantų. 2007 m. duomenimis, čia gyvena per 3 mln. žmonių. Migrantų skaičius 2006 m. – 191 tūkst. Migracijos tarnybos JK (Home Office) duomenimis, 6 % iš jų – lietuviai.
Didžioji dalis gyventojų yra krikščionys (apie 72 proc.). apie 18 proc. gyventojų teiga, kad yra netikintys.
2005 m. Kardife buvo įkurta Lietuvių draugija Velse.

Velso kultūra

Populiariausios sporto šakos Velse yra regbis bei futbolas. Taip pat populiarios tokios sporto šakos kaip kriketas ir golfas. Velsas užaugino kelis garsius (snooker) žaidėjus kaip Rėjų Reardoną (Ray Reardon), Terį Grifitą (Terry Griffiths) ir Marką Viljamsą (Mark Williams).
Velso nacionalinė žiniasklaida yra įsikūrusi Kardife. Nacionalinis televizijos kanalas – S4/C. BBC Velsas yra įsikūręs Lendafe (Llandaff), o Kardife yra sukuriamos naujienos ir informacija apie Velsą kanalams BBC One ir BBC Two.
Princas Filipas

Biografija

Graikijos ir Danijos princas Filipas 1921 metais birželio 10 dieną gimė ant virtuvės stalo Kerkyros saloje. Jis yra vienintelis Graikijos karaliaus Konstantino jaunesniojo brolio princo Andriaus ir Batenbergo princesės Alisijos sūnus.
Vos sulaukęs 18 mėnesių princas ir jo šeima buvo evakuoti iš Graikijos, šalyje kilus politiniams neramumams. Šeima apsistojo Paryžiuje, o princas Filipas mokėsi Anglijoje, Vokietijoje ir Škotijoje.
Karališkojo laivyno koledžą Dartmute jis baigė geriausiais rezultatais iš savo kurso. Antrojo pasaulinio karo metais princas tarnavo Britanijos karo laivuose, kurie buvo pasiųsti į Indijos vandenyną ir Viduržemio jūrą.
Iki 1945 metų jis įgijo vyresniojo leitenanto laipsnį ir dalyvavo Japonijos kapituliacijos ceremonijoje, kuri vyko Tokijo įlankoje.
1939 metų liepą princas Filipas susipažino su princese Elžbieta, būsimąja karaliene. Per karą jie nuolat palaikė ryšius, tačiau poros sužadėtuvės buvo paskelbtos tik 1947 liepą, o tų pačių metų lapkričio 20 dieną jie susituokė Vestminsterio abatijoje.
Kad galėtų vesti Britanijos princesę, Filipui teko atsisakyti Graikijos ir Danijos princo titulo bei atsiversti iš graikų ortodoksų į anglikonų tikėjimą.
Uodegos šaulys

Uodegos šaulys (angl. tail gunner) – oro šaulys, kulkosvaidžio ar patrankos ugnimi ginantis savo lėktuvą nuo lėktuvų, besiartinančių iš uodegos pusės. Uodegos šaulio kabina būna lėktuvo uodegoje, dažnai pačiame lėktuvo korpuso gale. Kabinoje įtaisytas sukiojamas kulkosvaidis (kartais sudvejintas ar suketverintas) ar patranka. Uodegos šaulio kabina įrengiama taip, kad jis galėtų netrukdomas apšaudyti visą užpakalinę pussferę. Paskutiniais metais uodegos šaulio kulkosvaidis ar patranka gali būti valdomi ir nuotoliniu būdu, tuomet pats šaulys gali būti kitoje lėktuvo vietoje.

Bendras aprašas

Uodegos šaulio ginkluotė ir vieta skirtinga skirtinguose lėktuvuose. Antrojo pasaulinio karo metais JAV armijos oro pajėgų sunkiuosiuose bombonešiuose „B-17 Flying Fortress“ ir „B-29 Superfortress“ uodegos šaulio kabina ir jo ginklai būdavo atskirame uodegos bokštelyje, iš kur jis 90° sektoriuje galėdavo apšaudyti užpakalinės pussferės taikinius. Tipinė ginkluotė būdavo du 12,7 mm (0,50 colio) kalibro kulkosvaidžiai „M2 Browning“.
Tuo tarpu JK Karališkųjų oro pajėgų sunkiuosiuose bombonešiuose „Avro Lancaster“ ir „Handley Page Halifax“ uodeginių šaulių bokšteliai turėjo elektros variklius ir sukiojo šaulius su jų keturiais 7,7 mm (0,303 colio) kalibro „M1919 Browning“ kulkosvaidžiais 180° kampu. Panaši buvo ir JAV sunkiojo bombonešio „B-24 Liberator“ uodegos šaulio kabina, tik jis būdavo ginkluotas dviem 12,7 mm kalibro kulkosvaidžiais.
Vokietijos bombonešio „Dornier Do 17“ užpakalinio viršutinio šaulio vieta buvo fiuzeliažo viršuje, pilotų kabinos viršuje. Jis galėjo apšaudyti tik taikinius, esančius lėktuvo gale virš uodegos lygio. Apatinio užpakalinio šaulio vieta buvo lėktuvo apačioje, tiesiai po viršutiniu užpakaliniu šauliu, šis šaulys gynė lėktuvo uodegą apatinėje pussferėje. Bombonešiuose „Heinkel He 111“ ir „Junkers Ju 88“ irgi buvo po du panašiai išdėstytus užpakalinius šaulius.
Tikrų uodegos šaulių neturėjo mažesni šturmo lėktuvai ir pikiruojantys bombonešiai, pvz., „Il-2“ ir „Junkers Ju-87“. Jų užpakaliniai viršutiniai šauliai sėdėdavo piloto kabinos užpakalinėje dalyje, atsisukę atgal. Tokiuose lėktuvuose neretai užpakalinis šaulys būdavo ir radijo operatorius.
Uodegos ir kiti užpakaliniai šauliai atlikdavo ir stebėtojo funkciją: jie turėdavo aptikti iš užpakalio artėjančius priešo naikintuvus.
Užpakaliniai šauliai buvo įprastiniai bombonešių ir kai kurių kitų lėktuvų įgulų nariai. Paskutinį kartą jie dalyvavo kautynėse Vietnamo kare. Vėliau jie pasidarė nebereikalingi, nes oro kautynėse ėmė vyrauti didelio nuotolio ginklai – raketos oras-oras.
Nora Brockstedt

Nora Brockstedt (1923 m. sausio 20 d. Osle – 2015 m. lapkričio 5 d.) buvo Norvegijos dainininkė.
Debiutavo 1943 metais, „Chat Noir“ teatre Osle. Per ateinančius du dešimtmečius tapo viena garsiausių ir mylimiausių Norvegijos dainininkių ir pramogų pasaulio garsenybių. Šeštame dešimtmetyje atlikėjos išleistos dainos „En liten pike i lave sko“, „Augustin“ ir „Tango for to“ tapo radijo hitais. 1950–1954 metais Nora buvo vokalinio kvarteto The Monn Keys narė.
1960 ir 1961 metais atlikėja atstovavo Norvegijai „Eurovizijos“ konkurse su dainomis „Voi-voi“ ir „Sommer i Palma“.
Ivanas Leonidovas

Biografija

1927 m. Maskvoje baigė Aukštąsias meno ir technikos dirbtuves, mokytojas Aleksandras Vesninas. 1928–1930 m. meno ir technikos dirbtuvių dėstytojas. Dalyvavo „Šiuolaikinių architektų grupuotės“ (OSA) veikloje. Ketvirtame dešimtmetyje TSRS valdžiai konstruktyvizmą oficialiai pripažinus netinkamu, atsisakė projektavimo. Dėstė Maskvos architektūros institute, sukūrė utopinį Saulės miesto projektą.