google/wiki40b huggingface dataset:
Heinrichas fon Danenbergas

Biografija

Grafas, kilęs iš Saksonijos Danenbergų giminės. Tėvas Heinrichas I Danenbergas buvo Danijos karaliaus Valdemaro II giminaitis. Brolis Volradas II 1226 m. žuvo kare su Voldemaru II. Vedė Holšteino ir Šauenburgo grafo Adolfo III dukterį, su kuria susilaukė sosto įpėdinio Bernhardo I (1227-1266 m.), turėjusio 6 vaikus. Sūnus Adolfas I Dananbergas taip pat buvo 6 vaikų tėvas, sūnus Heinrichas IV - kanauninkas.
Popiežiui Grigaliui IX 1236 m. vasario 19 d. paskelbus kryžiaus žygį prieš Lietuvą, su savo kariuomene 1236 m. pavasarį atvyko į Livoniją. Kalavijuočių ordino magistrui Folkvinui iš Naumburgo delsiant išsirengti į popiežiaus suplanuotą žygį, nes ordinas nebuvo suinteresuotas plėsti popiežiaus tiesiogiai valdomų sričių, (o tam ir buvo skirtas šis žygis), tarp jo ir kryžininkų vadų Heinricho fon Danenbergo ir Teodoriko von Haseldorfo kilo konfliktas. Jų spaudžiamas Folkvinas, prisibijodamas popiežiaus legato Vilhelmo Modeniečio, išsirengė į žygį, bet pavėluotai.
1236 m. rugsėjo viduryje buvo nusiaubtos tikriausiai kunigaikščio Vykinto valdos Žemaitijoje. Grįžtančiai vokiečių kariuomenei rugsėjo 21 d. netoli Šiaulių kelią pastojo kunigaikščių Bulaičių pajėgos. Jiems į pagalbą atskubėjus Vykinto kariuomenei rugsėjo 22 d. įvyko Šiaulių (Saulės) mūšis, per kurį Heinrichas fon Danenbergas žuvo.
Vytautas Liškauskas

Biografija

Mokėsi Punsko licėjuje, vėliau studijavo istoriją Varšuvos universiteto Balstogės filiale. Studijas tęsė Vilniaus universitete. Nuo 1998 metų dirbo istorijos mokytoju Seinų valsčiaus Krasnavo pagrindinėje mokykloje. Lenkijos Socialdemokratų partijos narys. Tris kartus išrinktas Punsko valsčiaus viršaičiu, per paskutinius rinkimus už jį balsavo 99,9 % valsčiaus rinkėjų.
Vedęs: žmona Ona, sūnus Povilas, dukterys Ingrida ir Irmina.
Taboo

Asmeninis gyvenimas

Taboo yra meksikiečių ir Shoshone (indėnų genties) palikuonis. Jis užaugo Rosemead, Kalifornijoje ir lankė ten „Muscatel vidurinę mokykl. Būdamas vaikas, Taboo svajojo tapti filantropu, o sulaukęs paauglystės susidomėjo muzika. 2008 m. liepos 12 d., dvi dienos prieš jo gimtadienį, Taboo vedė Jaymie Dizon Pasadenoje. will.i.am ir apl.de.ap vestuvėse buvo pabroliais. 2009 m. liepos 19 d. pora susilaukė pirmagimio. Kūdikiui buvo duotas Jaleno vardas. Taboo jau turi vieną sūnų, Josh, kuris jau paauglys. Jis yra iš ankstesnių muzikanto santykių.
Atlikėjas ruošiasi įkurti ne pelno siekiančią menų mokyklą savo gimtajame Rosemead miestelyje.

Solo karjera

Nuo 2008 m. Taboo dirba prie savo solinio debiutinio albumo pavadinimu „T.A.B.O.O“. Taboo tikisi bendradarbiauti su Frankie J, E-40, Pitbull, ir Kumbia Kings. Shakira, Blu Cantrell ir Juanes, pasak gandų jau bendradarbiavo su juo prie solinio albumo.
Taboo taip pat yra parašęs dainų žodžius bei įrašęs kelis garso takelius tokiems filmams kaip „Coach Carter“, „Užsispyrusi blondinė“, „Kaip Haroldas ir Kumaras kaifą gaudė“ ir „Barbershop 2“.

Kiti bendradarbiavimai

Jis kartu su Ryan Key iš „Yellowcard“ yra įrašęs dainą „Gotta Get It Now“. Taip pat Taboo bendradarbiavo su reperiu David Rolas (daina „Morena“) ir reperiu Fudge Dog (daina „Get It“). 2007 m. Taboo bendradarbiavo su Juan Luis Guerra, jis yra dainos „La Llave de Mi Corazón“ remikso versijoje. Taboo taip pat yra sukūręs dainos „La Paga“ remiksą, kurią atlieka Juanes.

Vaidyba

Taboo pirmasis vaidmuo buvo 2005 m. filme „Dirty“ su Wyclef Jean, kurs jis atliko Ramírez rolę. 2007 m. jis pasirodė nepriklausomame filme „Cosmic Radio“, kuriame taip pat vaidina Michael Madsen, Wes Studi, Irene Bedard, Daryl Hanna, Ricardo Chavira ir kt. Dėl savo kovų menų išmanymo Taboo buvo pakviestas filmuotis 2009 m. filme „Gatvių kovotojas: Chun-Li legenda“, kur atliko Vega vaidmenį Taboo taip pat buvo MTV realybės šou „MTV’s Top Pop Group“ vienas iš teisėjų.
Sausieji kriokliai

Sausieji kriokliai (angl. Dry Falls) yra JAV, Vašingtono valstijoje, Didžiajame tarpeklyje. Tai 5,63 km pločio ir 121 m aukščio uola, kuria prieš 15 tūkst. metu ritosi vanduo. Jis buvo 10 kartų didesnis už Niagaros krioklį, ir vienas galingiausių visų laikų krioklių Žemėje. Kriokliu tekėjo tirpstančių ledynų vanduo. Dabar krioklio papėdėje telkšo ežeras.
Monteoru kultūra

Monteoru kultūra – bronzos amžiaus archeologinė kultūra, pavadinta pagal Sarata–Monteoru gyvenvietę (Rumunija).

Arealas

Monteoru kultūra 6000–1600 m. pr. m. e. buvo paplitusi dab. Rumunijos ir Moldavijos teritorijose.

Kultūra

Monteoru kultūros žmonės vertėsi žemdirbyste ir gyvulininkyste, gamino kaulinius, akmeninius ir žalvarinius dirbinius: durklai, strėlių antgaliai, kovos kirviai. Būdingi keraminiai indai juodu glazūruotu paviršiumi su reljefiniais ornamentais, vėlyvesni puošti spiralėmis, aukšti su dviem rankenomis ir antropomorfiniai indai.
Gyveno neįtvirtintose ir įtvirtintose (pylimai, grioviai) gyvenvietėse, namus statė ant akmeninių pagrindų. Prie gyvenviečių buvo elipsės formos akmenimis grįstos šventvietės su altoriais ir kapinynais. Mirusieji laidoti nedeginti, kartais apdėti akmenimis. Prie Monteoru gyvenvietės yra turtingas slavų kapinynas – daugiau kaip 1500 palaidotų sudegintų mirusiųjų, įkapės – segės, geležiniai peiliai, bizantiški auksiniai, sidabriniai ir stikliniai indai.
Kijevo Pečorų laura

Kijevo Pečorų laura (ukr. Києво-Печерська лавра) – stačiatikių vienuolynas Kijeve, Ukrainoje. Vienas iš pirmųjų vienuolynų Rusioje, įkurtas 1051-aisias. Įkūrėju yra laikomas vienuolis Antonijus ir vienas pirmųjų jo mokinių Feodosijus. Kunigaikštis Sviatoslavas II dovanojo vietą vienuolyno statybai ir netrukus ten išaugo nuostabios akmeninės šventyklos, nuspalvintos
paveikslais, vienuolių celės, įkurtos uolose, pilies bokštai ir kiti statiniai. XII a. vienuolynas įgavo „lauros“ (ypač didelio ir pagrindinio vienuolyno) statusą.
1592–1688 m. buvo Konstantinopolio patriarchato stavropigija (statusas suteikiantis nepriklausomybę nuo vietinės valdžios), nuo 1688 m. – Maskvos stavropigija, nuo 1786 m. – lavra.
Lauroje yra saugomi šventi Dievo žmonių kaulai, vadinamosiose Artimosiose ir Tolimosiose uolose, tarp jų – Iljos Muromiečio, apie kurį parašyta nemažai pasakų. Taip pat lauros teritorijoje yra Piotro Stolypino kapas.
Šiuo metu Laura dalinama į dvi dalis: Žemutinė laura priklauso Ukrainos Stačiatikių bažnyčiai (pavaldžiai Maskvos patriarchatui), o Aukštutinė laura – nacionaliniam istorijos ir kultūros instituto draustiniui.
Įtrauktas į UNESCO paveldo sąrašą, vienas iš septynių Ukrainos stebuklų.
Burekas

Burekas (turk. börek, azer. piroq, Balkanų kalbose burek) – patiekalų grupė, plačiai paplitusi Didžiosios stepės virtuvėse, Islamo virtuvėse (pirmiausia Turkų virtuvėje), Balkanų virtuvėse. Šiems patiekalams būdinga tai, kad jufka tešla įdaroma įvairiais produktais (mėsa, daržovėmis, sūriu ir pan.) ir termiškai apdorojama (dažniausiai verdama riebaluose ar kepama, bet gali būti ir verdama).
Žinomiausias Lietuvoje bureko variantas yra čeburekas.
Žodis börek yra kilęs iš tiurkų kilmės veiksmažodžio bur-, kas reiškia „suvynioti“. Iš tiurkiško varianto piroq kilęs rusų kalbos žodis pirog (t. y. pyragas).

Istorija

Burekas ir jufka tešla yra vienas svarbiausių kulinarinių atradimų, padarytų Didžiosios stepės klajoklių tautų. Šio tipo patiekalai buvo paplitę didžiuliame areale dar mūsų eros pradžioje, o į Islamo virtuves ją atsinešė tiurkai seldžiukai XI a. Tokiu būdu burekai buvo gaminami visų musulmoniškų tiurkų tautų.
Didžiausias bureko suklestėjimas buvo XV–XVIII a., kuomet Osmanų imperijoje įsigalėjo turkiškos virtuvės patiekalai, o įvairios burekų rūšys perduotos į daugybę aplinkinių šalių virtuvių, – pirmiausiai į Levanto, Balkanų virtuves.

Variacijos

Didžiausia burekų įvairovė yra turkiškoje virtuvėje. Čia jų porūšių yra daugybė, ir jie vadinami pagal gaminimo būdą (su böreği – virti), formą (kol böreği, fincan böreği – puodelio formos, muska böreği – talismano formos, gül böreği – rožės formos, sigara böreği – cigaretės formos) ar įdarą (Çiğ börek (čeburekas) – su malta žalia mėsa, talaş böreği – su dažovėmis ir pjaustyta mėsa) ir t. t.
Levanto ir kitose gretimose arabų virtuvėse burekai dažniausiai gaminami tūtelės formos ir įdaromi smulkinta, vietiniais pagardais (prieskoniais, riešutais, razinomis) skaninta mėsa. Čia jie sudaro svarbią meze patiekalų dalį.
Izraelio virtuvėje burekai vadinami bourekas, ir įdaromi labai įvairiais įdarais (sūriu, bulvėmis, špinatais, baklažanais, grybais, picos mišiniu), kurie atsispindi patiekalo formoje: pvz sūrio burekai yra trikampiai, bulviniai – keturkampiai, picos – tūtelės formos, špinatiniai – maišelių formos ir pan. Burekai dažnai būna nedideli, kad tiktų meze.
Balkanų virtuvėse burekai (bulg. бюрек, gr. μπουρέκι, serb. burek, al. byrek) dažniausiai valgomi kaip greitas maistas ir netgi egzistuoja specialios parduotuvės (Buregdžinica). Čia burekai suprantami dažniausiai kaip apvalios formos keptuvėje kepami kepiniai, pagaminti sluoksniuojant jufka tešlą su įdaru. Manoma, kad ši bureko variacija išrasta Serbijoje XV a. Balkanų virtuvėse burekas inspiravo kitus panašius, bet kitaip vadinamus patiekalus: bulgarų banica, serbų gibanica, graikų tiropita, spanakopita ir t. t.
Krymo totorių virtuvėje buvo paplitę nevirta mėsa gaminti burekai, čia vadinami çibörek (t. y. „skanūs burekai“), kurie TSRS laikais išplito visoje Sąjungoje, įskaitant ir Lietuvą, kaip čeburekai.
Lesteršyras

Istorija

Lesteršyras yra paminėtas Paskutiniojo teismo knygoje. 1087 m. pirmas grafystės pavadinimas buvo Laegrecastrescir.
Chris & Moira

„Chris & Moira“ yra muzikinis duetas iš Maltos, kurį sudaro Moira Stafrace ir Christopher Scicluna.
Moira gimė 1970 m. Maltoje. Nuo 12 metų pradėjo dainininkės karjerą. Atlikėja dalyvavo daugybėje festivalių, kur laimėjo daug apdovanojimų. 1992 metais pelnė geriausios šalies muzikos asmenybės apdovanojimą.
Chrisas gimė 1959 m. Maltoje ir nuo 8-rių metų pradėjo mokytis muzikos. Devintajame dešimtmetyje atlikėjas gyveno Jungtinėje Karalystėje.
1994 metais duetas 1994 m. „Eurovizijos“ dainų konkurse su daina „More than Love“ užėmė penktą vietą. „Chris & Moira“ buvo trečias ir sėkmingiausiai „Eurovizijoje“ pasirodęs duetas iš Maltos. Kaip pritariantys vokalistai Chrisas su Moira dalyvavo šiame konkurse 1993 metais su William Mangion bei 1999 metais su merginų grupe „Times Three“. Šiuo metu pora yra susituokusi ir iki šiol įrašinėja bendras dainas.
Jonas Frederikas Sapiega

Biografija

Lietuvos magnatų kilmingos Sapiegų giminės, Kodenio linijos atstovas, herbo „Lis“ savininkas. Trakų vaivados Kazimieros Vladislovo Sapiegos (1650–1703) ir Pranciškos Kopecaitės (1659–1690) vyresnysis sūnus.
Mokėsi jėzuitų kolegiume, Breste, tęsė savo mokslus Liubline ir Varšuvoje. 1697 metais gavo Bresto seniūno pareigybę. 1700–1702 metais keliavo po užsienį, aplankė Prūsiją, Saksoniją, Austriją, Prancūziją, Olandiją ir Angliją.
Šiaurės karo metu Jonas Frederikas Sapiega iš pradžių buvo Lenkijos karaliaus Augusto Stipriojo pusėje ir prisijungė prie Sandomiro konfederacijos. 1706 metais perėjo į Švedijos statytinio Stanislovo Leščinskio, nuo kurio gavo Lietuvos didžiojo kunigaikščio referento pareigybę (1706–1709), pusę. 1709 metais po Augusto Stipriojo sugrįžimo į Lenkijos sostą gavo amnestiją. 1711–1712 metais – Minsko kaštelionas. 1716 metais gavo Trakų kašteliono pareigybę. 1717 metais aktyviai pasisakė prieš rusų karių buvimą ATR teritorijoje ir prisijungė prie Augusto Stipriojo priešininkų.
Buvo renkamas pasiuntiniu į seimus, buvo Lietuvos Tribunolo deputatu. Seimuose pasisakė prieš Rusijos kišimąsi į ATR vidaus reikalus per provoslavų palaikymą ir už ATR neutraliteto išsaugojimą tarptautinėje politikoje. 1726 metais tapo Baltojo erelio ordino kavalierius, 1729 metais – Lietuvos Tribunolo maršalka.
1733 metais Trakų kaštelionas Jonas Frederikas Sapiega pasirašė Stanislovo Leščinskio elekciją (išrinkimą į sostą), po to perėjo į Saksonijos kurfiursto Augusto III pusę, kuris 1735 metų lapkritį perdavė jam Lietuvos didžiojo kanclerio pareigybę. 1739 metais įsigijo Propoisko seniūniją.
Jam priklausė Kodenis, Dorogostajus, Muravica, Kopylius, Černobylis ir kitos valdos.
Jonas Frederikas Sapiega žymią gyvenimo dalį praleido Kodenyje, kur surinko pakankamai žymią biblioteką, kuri buvo jo padovanota Vašuvos bendrijai Mokslo draugai (Przyjaciol Nauk). Svarbiausi darbai: „Adnotationes historicae de origine, anliquitate ordinis aquilae albae“ (Kolon, 1730), „Historyja rewolucyj zaszlych w Rzeczypospol. Rzymskiej“, vertimas iš prancūzų kalbos (Varšuva, 1736), „Monumenta antiquitatum Marianarum in imadine vetustissima (“1721), „Swada Polska“ (Lubl., 1745) ir „Lacinska“ (1747), „Obserwacyje o elekcyjach krolow polskich“ (1743), taip pat po pseudonimais, „Tabula genealogica domus Sapieharum“ (1732) ir „Domina Palatii Reginae libertas seu familiare amicorum colloquium de statu, libertatibns et juribus Regni et Reipublicae Coloniarnm“ (lenkišką vertimą išleido Dembinskis).

Šeima

1717 metais vedė Konstanciją Prancišką Radvilaitę (1697–1756), Lietuvos didžiojo kanclerio Karolio Stanislovo Radvilos (1669–1719) ir Onos Katrynos Sanguškaitės (1676–1746) antrą dukterį, Lietuvos didžiojo etmono Mykolo Kazimiero Radvilos Žuvelės jaunesnę seserį. Santuokoje vaikų neturėjo.
Palaidojo J. F. Sapiegą Šv. Onos bažnyčioje, Kodenyje.
Vila Real de Santo Antonijus

Istorija

Miestas įkurtas po Lisabonos žemės drebėjimo 1755 m.
1774 m. gerokai prasiplėtė. Iš kitų Portugalijos miestų išsiskiria tuo, kad buvo statomas pagal reguliarųjį planą.
Fiš Riverio kanjonas

Fiš Riverio kanjonas (vok. Fischfluss-Canyon) – kanjonas pietų Namibijoje, didžiausias visoje Afrikoje. Ilgis ~160 km, plotis iki 27 km, o gylis vietomis siekia 550 m. Kanjoną sudarė Fiš Riveris, besigriauždamas į dyką, akmenuotą plynaukštę. Pradėjo formuotis prieš 650 mln. metų.
Fiš Riverio kanjonas yra vienas populiariausių Namibijos turistinių objektų. Pasiekiamas nuo Ai-Ais karštųjų versmių kurorto.
Tarptautinė triatlono sąjunga

Tarptautinė triatlono sąjunga arba ITU (angl. International Triathlon Union) – pagrindinė pasaulio triatloną prižiūrinti organizacija, kuri rengia pasaulio čempionatus ir atstovauja triatlono interesus olimpinėse žaidynėse. Sąjungos būstinė yra įsikūrusi Lozanoje, Šveicarijoje.
ITU kuruoja pagrindines šias daugiakovės atšakas: triatloną, akvatloną, duatloną, žiemos trikovę, kroso triatloną.

Istorija

1989 m. Prancūzijoje oficialiai įkurta tarptautinė triatlono sąjunga.
2017 m. ITU priklausė 119 nacionalinės federacijos.
Belcis

Istorija

Miestas pirmąsyk paminėtas 1421 m., XV a. pabaigoje sugriautas totorių chano Mengli-Girey, vėliau atstatytas. Nuo 1511 m. priklausė Osmanų imperijai. 1812 m. miestas atiteko Rusijai, 1818 m. balandžio 20 d. suteiktos miesto teises. 1918 m. miestas ir apylinkės atiteko Rumunijai, nuo 1940 m. – Moldavijos TRS miestas.
DSA

DSA (Digital Signature Algorithm), skaitmeninio parašo algoritmas yra Jungtinių Valstijų federalinės valdžios (angl. United States Federal Government) standartinis skaitmeninis parašas. Jis buvo patvirtintas Nacionalinės standartų ir technologijų instituto (NIST, National Institute of Standards and Technology) 1991 metais.
Ikškilės savivaldybė

Istorija

Savivaldybė sudaryta 2009 m. reformos metu iš Uogrės rajono dalies.
Nirvana (britų grupė)

Istorija

Grupę 1965 m. sukūrė Aleksas Spyropoulosas (Alex Spyropoulos) ir Patrikas Kembelas-Lajonsas (Patrick Campbell-Lyons). Išleido daug singlų (tarp jų „Rainbow Chaser“, „Pentecost Hotel“ ir „Tiny Goddess“) su Island Records, taip pat „The Story of Simon Simopath“ – vieną pirmųjų konceptinių albumų. Grupė maišė įvairius stilius – psichodeliką, džiazą, roką, popmuziką, folk. Kitas albumas „All Of Us“ pakartojo ankstesniojo sėkmę. Trečiasis albumas „To Markos III“ buvo išleistas 1969 m.
1971 m. grupė skilo. Campbell-Lyons sukūrė kitus du albumus: „Local Anaesthetic“ (1971) ir „Songs Of Love And Praise“ (1972). Campbell-Lyons vėliau savo vardu išleido tris albumus, nesulaukusius sėmkmės: „Me And My Friend“ (1973), „Electric Plough“ (1981) ir „The Hero I Might Have Been“ (1983).
Grupė vėl susijungė 1985 m., sėkmingai koncertavo Europoje. 1987 metais išleido albumą „Black Flower“. 1994 m. išleido „Secret Theatre“, kuriame buvo perdirbtos retos dainos ir parodomieji įrašai. 1996 metais išleistame „Orange And Blue“ sudėta medžiaga, įrašyta specialiai Island Records kompanijai 1968 ir 1969 metais bei dar viena daina, Amerikos roko grupės Nirvana įrašytos dainos „Lithium“ koveris. Amerikiečių grupę Campbell-Lyons padavė į teismą dėl grupės vardo naudojimo.
Ričardas Jarmalavičius

Biografija

Ričardas Jarmalavičius gimė 1966 m. lapkričio 21 d. Vilniuje, augo Saugų vaikų namuose, Šilutės rajonas. 1973–1981 m. mokėsi Saugų vidurinėje mokykloje, Šilutės rajonas, 1985 m. Šiaulių politechnikume baigė radiotechnikos specialybę. 1985-1987 m. tarnavo SSRS kariuomenėje. 1988-1993 m. Vilniaus universiteto Komunikacijos fakultete studijavo žurnalistiką.
1987–1988 m. Šiaulių televizorių gamyklos radijo aparatūros reguliuotojas. 1989-2000 m. nacionalinio dienraščio „Respublika“ reporteris, redaktorius, nacionalinių dienraščių „Vakarinės naujienos“, „Vakaro žinios“ vyriausiasis redaktorius.
2001–2015 m. ryšių su visuomene kompanijos „Publicum“ direktorius, komunikacijos įmonių grupės "Publicum Group" valdybos pirmininkas.
1994–1997 m. buvo Lietuvos žurnalistų sąjungos vykdomojo komiteto narys. 
Apdovanotas atminimo ženklu už nuopelnus išvedant SSRS kariuomenę iš Lietuvos. 
VšĮ „Šiaurės Jeruzalė“ steigėjas, valdybos narys.
Mūsų Atviroji partija

Istorija

Partija buvo įkurta kai No Mu Hionui lojalūs Tūkstantmečio Demokratų partijos nariai nusprendė atsiskirti ir įkurti savo politinę grupę. Keli politikai taip pat atėjo ir iš Didžiosios Nacionalinės partijos.
2004 m. parlamento rinkimuose Uri partija pasiekė gerų rezultatų ir laimėjo daugumą - 152 vietas iš 299. Tačiau jos populiarumas palaipsniui mažėjo, ypač po skandalų susijusių su No Mu Hionu.
2007 m. rugpjūtį Uri partija buvo prijungta prie neseniai įkurtos liberalios Jungtinės Naujųjų Demokratų partijos.
Iš kur mes atėjome? Kas mes? Kur mes einame?

Istorija

Gogenas jaunystėje mokėsi La Chapelle-Saint-Mesmin dvasinėje seminarijoje šalia Orleano. Be kitų dalykų, čia buvo dėstoma katalikų liturgija. Pamokas vedė Orleano vyskupas Félix-Antoine-Philibert Dupanloup, diegęs mokiniams savo paties sukurtą požiūrį į gyvenimo prasmę. Mokytojo katekizme buvo keliami trys kertiniai klausimai: Iš kur atėjo žmonija? Kur ji eina? Koks žmonijos likimas? Nors vėliau Gogenas garsėjo antiklerikalinėmis pažiūromis, bet šie klausimai akivaizdžiai buvo užvaldę jo protą.
1891 m. Gogenas išvyko į Taitį, kurio visuomenėje buvo daugiau natūralumo ir paprastumo nei gimtojoje Prancūzijoje. Jis jau buvo nutapęs keletą kitų drobių, išreiškiančių jo individualistinę mitologiją, kai pradėjo šį paveikslą 1897 m. ir baigė 1898 m. Pats menininkas šį kūrinį laikė savo apmąstymų kulminacijos išraiška.
1898 m. Gogenas nusiuntė paveikslą dailininkui ir kolekcionieriui Georges-Daniel de Monfreid į Paryžių. Vėliau kūrinį perpirko ir įsigijo dar keli kolekcionieriai Europoje, o 1936 m. jį nupirko Mary Harriman galerija Niujorke. Bostono dailės muziejus paveikslą įsigijo iš Mary Harriman 1936 m. balandžio 16 d.

Apie paveikslą

Nutapęs paveikslą Gogenas galvojo gyvenimą užbaigti savižudybe, nors tą padaryti buvo bandęs ir anksčiau. Jis nurodė, kad į paveikslą reikia žiūrėti iš dešinės į kairę – trys pagrindinės personažų grupės atspindi klausimus, kurie sudaro kūrinio pavadinimą. Trys moterys su vaiku vaizduoja gyvenimo pradžią; vidurinė grupė simbolizuoja kasdienę brandos egzistenciją; paskutinėje grupėje, pagal dailininko sumanymą, „sena moteris susitaikiusi su mirtimi, skendinti apmąstymuose“, šalia jos kojų „keistas baltas paukštis … įkūnija žodžių beprasmybę“. Antrame plane žydras stabas, matyt, vaizduoja tai, ką Gogenas aprašė kaip „pasaulį kitapus“. Gogenas yra sakęs, kad ši drobė pranoko visas jo ankstesnes, ir kad jis niekada nesukursiąs ką nors geresnio ar bent panašaus.
Paveikslas yra postimpresionistinis. Gogeno kūryba pabrėžė tikslų spalvų ir storų potėpių, impresionizmo principų panaudojimą, tuo pačiu siekiant perduoti emocinę ir ekspresionistinę jėgą. Ši meno kryptis atsirado kartu su kitomis XX a. avangardinėmis srovėmis, įskaitant kubizmą ir fovizmą.
Pietų minų tarmės

Standartizacija ir užrašymas

Minnan kalba, kaip ir kantoniečių kalba, turi standartinę formą, kuri sudaryta Hokien dialekto pagrindu. Ją standartizavo Taivane ir Siamenyje (šio dialekto areale) veikę XIX a. krikščionių misionieriai, kurie išleido šios kalbos žodynus, į ją išvertė Bibliją ir kitus raštus. Standartizuojant kalbą buvo sukurta jos rašytinė forma, pritaikant lotynų raštą. Ši romanizacijos sistema buvo žinoma kaip „vietinis raštas“ (白話字 pe̍h-ōe-jī) arba „bažnytinis užrašymas“ (教羅 Kàu-lô).
Kadangi nuo XIX a. pabaigos Taivano sala buvo politiškai atskirta nuo likusios Kinijos, čia naudojamai minnan kalbai ilgainiui prigijo taivaniečių kalbos pavadinimas. XX a. pradžioje Taivano minnan kalbai rašyti japonai pritaikė katakanos rašmenis. Nuo XX a. vidurio, siekiant įtvirtinti mandarinų kalbą kaip vienintelę standartinę, Taivane uždrausta rašyti minnan, ir ji vėl tapo išimtinai šnekamąja. Žemyne Kinijoje naudojamai minnan kalbai 1960 m. buvo sukurta speciali romanizacijos sistema, bet skirta daugiau mokslo tikslams.
Šiuo metu standartinė minnan kalba niekur nėra oficiali kalba. Nuo XX a. pabaigos Taivane vyksta šios kalbos judėjimas, dėl ko vėl buvo leista ja rašyti, pasirinktinai mokyti jos mokyklose. Vietomis naudojama užrašuose.

Savybės

Pietų minų tarmių savybės turi daug bendrų bruožų su Tangų dinastijos standartine kinų kalba. Šios tarmės pasižymi sudėtingesne fonologija, negu mandarinų ar Kantono tarmės. Turi 6 tonus, paplitę toniniai sandhi.
Rygos Aleksandro berniukų gimnazija

Rygos Aleksandro II berniukų gimnazija (latv. Rīgas Aleksandra zēnu ģimnāzija, rus. Рижская Александровская мужская гимназия) – Rusijos imperijos laikais vidurinį išsilavinimą teikusi berniukų gimnazija Rygoje. Pavadinta Rusijos imperatoriaus Aleksandro II vardu.

Istorija

Iš pradžių aštuonerius metus gimnazistai mokėsi nuomojamuose patalpose, kol 1875 m. buvo atiduotas eksploatacijon naujas mokymo įstaigos pastatas (arch. Janis Baumanis). Tai neoklasicistinis statinys su centrinėje dalyje kiek iškilusiu rizalitu. Per pagrindinį įėjimą patenkama į erdvų vestibiulį, virš kurio antrame aukšte įrengta aktų salė. Ilgi koridoriai vedė prie mokymo klasių. 1894 m. pašventinta vidinė gimnazijos cerkvė. 
Buvo mokoma pagal tipines Rusijos imperijos gimnazijų nuostatas, dėstoma rusų kalba. Joje mokytojavo Kristijono Donelaičio raštų vertėjas Edgaras Baumanis, latvių kalbininkai Kasparas Biezbardis ir Karlis Mylenbachas, mokinius nelegaliai lietuvių kalbos mokė Marcelinas Šikšnys. Gimnazistų skaičius augo: jei 1869 m. mokėsi 144, tai 1892 m. – jau 443 jaunuoliai. Pirmojo pasaulinio karo metu, 1915 metais, gimnazija buvo evakuota į  Tartu, o vėliau – į  Veru miestą Estijoje. 1919 m. pastate įsikūrė Latvijos konservatorija.

Auklėtiniai

Gimnazija Latvijai išugdė nemažai iškilių asmenybių: istoriką Aleksandrą Čaką, pirmąjį šalies universiteto rektorių Ernestą Felsbergą, chirurgą Paulių Stradinį, fiziologą ir biochemiką Robertą Krimbergą, psichologą Rudolfą Jirgeną, teisininką Andriejų Sterstę bei kt. 
Šioje aukštesnioje mokykloje mokėsi ir lietuviai: generolas Vladas Nagius-Nagevičius, karininkas Antanas Juozapavičius, pedagogas Justinas Jankevičius, Lietuvos Respublikos Ministras pirmininkas Antanas Merkys, Vidaus reikalų ministras Steponas Rusteika, seimūnas Vladas Skardinskas ir kt.
Daujėnų herbas

Aprašas

Raudoname skydo lauke sidabrinė lineika, kurios pakeltos ienos apipintos auksiniu apynių vainiku.

Istorija

Istorinio herbo Daujėnai neturėjo. Herbe vaizduojamos lineikos ienos sietinos su miestelio pavadinimo liaudiška etimologija ('daug ienų'), apyniai - su kraštą garsinusia aludaryste, kadangi apyniai - vienas iš aludarystės simbolių. 7 jų spurgai sietini su Sekminėmis, per kurias Daujėnuose vykdavo didžiausios mugės.
Herbas Lietuvos prezidento dekretu Nr. 44-1444 patvirtintas 2004 m. kovo 19 d.