google/wiki40b huggingface dataset:
Alkmajonas

Epigonas

Garsiausias Alkmajonas – Amfiarajo ir Erifilės sūnus, epigonų žygio ir argivų vadas. Jo vadovaujami epigonai puolė Tėbus, kadangi prieš mirtį Alkmajono tėvas sūnaus paprašė atkeršyti jį išdavusiai Erifilei.
Jam išpranašavo orakulai, kad jis su epigonais nukariaus Tėbus ir Alkmajonas bus pirmas įžengęs pro vartus. Apolodoras mini, kad pagal orakulo instrukcijas žygiui turėjo vadovauti Alkmajonas, nors pradžioje jis to nenorėjo.
Erifilė įtikino savo sūnų prisijungti prie puolančiųjų, kadangi ją papirko Tersanderas už Harmonijos apdarą kaip kad ji buvo ankstesniame Žygyje prieš Tėbus papirkusi Poliniką su Harmonijos vėriniu.
Alkmajonas mūšyje nukovė Laodamą, Eteoklo sūnų.
Nors skirtingi šaltiniai įvairiai aprašo, ar Alkmajonas žinojo apie motinos išdavystę, visi šaltiniai patvirtina, kad ją nužudė keršydamas po arba prieš žygį. Tai jis atliko su jaunesniuoju broliu Amfilochu. Už tai jį persekiojo Erinijos, kurios jam aptemdė protą. Pirmioji jį paliko Arkadija, kur valdė jo senelis Oiklas, ir persikelė į Psifidę, kurią valdė karalius Fegėjas. Fegėjas jį apvalė nuo nuodėmės ir davė į žmonas dukrą Arsinoję (Alfesiboją). Alkmajonas jai atidavė Harmonijos vėrinį ir apdarą. Pagal Apolodorą, Alkmajono lankymasis padarė žemę nederlinga, todėl jis išvyko pagalbos į Delfus. Orakulas jam išpranašavęs, kad jis bus išgelbėtas tame krašte, kurios dar nėra buvę, kai jis susitepė nužudęs motiną.
Jis nukeliavo į Achelojaus upės deltą, kuri buvo naujai susiformavusi. Ten jis vedė upės dievo dukrą Kalirhoję (Kaliroję), su kuria susilaukė dviejų vaikų Akarnano ir Amfotero. Žmona panorėjusi Harmonijos vėrinio ir apdaro, todėl jis nuvyko jų atgauti į Psofidę, teigdamas esą norintis juos paaukoti Delfų šventyklai, kad apsivalytų. Tačiau sužinoję teisybę iš tarno Alfesibojos broliai (arba karalius Fegėjas) nužudė Alkmajoną.
Tolesnius mito įvykius skaitykite straipsnyje Akarnanas.
Apolodoras pasakoja kelis skirtingus mitus apie tą patį Alkmajoną, priskirdamas Euripido tragedijai „Alkmajonas Korinte“, kuri neišliko. Pagal tragediją, kai Alkmajonui buvo aptemęs protas, jis įsimylėjo pranošautoją Manto. Su ja susilaukė dviejų vaikų Amfiloko ir Tisifonės. Alkmajonas juo atidavė auginti Korinto karaliui Kreonui. Tačiau Kreono žmona bijodama, kad jos vyras gali vesti Tisifonę dėl šios grožio, mergaitę pardavė kaip vergę. Per atsitiktinumą savo dukrą nupirko pats Alkmajonas ir laikė ją kaip tarnaitę, nežinodamas jos tapatybės. Aristotelis mini, kad IV pr. m. e. poetas Astidamantas rašė apie Alkmajono ir jo dukros, jiems nežinant, susitepimą kraujomaiša.
Kai jis grįžo į Korintą aplankyti savo vaikų, paaiškėjo jo dukters tapatybė. Amfilokas iškeliavo kolonizuoti Amfilokų Argo. Ši istorija greičiausiai buvo atpasakota remiantis prarastąja Euripido tragedija.
Tėbuose, prie Pindaro namų, stovėjo Alkmajono šventykla, o Psofidėje laikytas šventu Alkmajono antkapis-paminklas.

Nestoro giminaitis

Kitas Alkmajonas – Nestoro proanūkis. Doriečiams įsikūrus Peloponese, Alkmajonas atvyko iš Pilo į Atėnus ir tapo garsios Alkmajonidų giminės pradininku.
Įmonių restruktūrizavimas

Lietuva

Įmonių restruktūrizavimą Lietuvoje reglamentuoja LR įmonių restruktūrizavimo įstatymas
Judita Simonavičienė

Biografija

1991 m. baigė Veiverių Tomo Žilinsko vidurinę mokyklą, 1991 - 1993 m. mokėsi Kauno kalbų ir vadybos kolegijoje, 1997 m. Vytauto Didžiojo universiteto Humanitariniame fakultetete baigė vokiečių kalbą ir literatūrą, 2006 m. rugsėjis -2007 m. birželis Vilniaus universiteto Filosofijos fakulteto Bendruomenių veiklos organizatoriaus – kaimo plėtros vadybininko kvalifikacijos nenuosekliosios studijos; 2008 m. Mykolo Romerio universiteto Viešojo administravimo fakulteto Savivaldos institucijų administravimo magistrė.
1997 m. AB „Audėjas“ sekretorė – referentė, 2004 m. Kazlų Rūdos savivaldybės mero patarėja ryšiams su visuomene ir užsieniu. 2007 m. VšĮ "Kazlų Rūdos verslo inkubatorius" l. e.p. direktorė, projektų vadybininkė. Nuo 2012 m. Kazlų Rūdos savivaldybės administracijos Socialinės paramos ir sveikatos priežiūros skyriaus vedėja.
1999 m. Lietuvos teisingumo partijos, 2004 m. Naujosios Sąjungos (socialliberalų) narė, Kazlų Rūdos skyriaus pirmininko pavaduotoja.
2007–2011 m. Kazlų Rūdos savivaldybės tarybos narė. 
Nuo 2004 m. asociacijos „Žinių ekonomikos forumas“ ambasadorė Kazlų Rūdos savivaldybėje, 2006 - 2011 m. Sūduvos vietos veiklos grupės narė, nuo 2009 m. kaimo bendruomenės "Mauručia" valdybos narė.
Vyras Dainius, vaikai Paulina, Faustė, Laurynas.
Ona Čebelytė-Jankauskienė

Ona Čebelytė-Jankauskienė (1894 m. gruodžio 31 d. Garliavoje – 1972 m. sausio 14 d. Kaune) – medicinos sesuo.

Biografija

1915 m. Kaune baigė Nikolajaus gailestingųjų seserų bendruomenės kursus. Per Pirmąjį pasaulinį karą Rusijos imperijos kariuomenės gailestingoji sesuo. Fronte ties Pskovu aplankiusi sužeistuosius carienė Aleksandra už pasiaukojamą darbą slaugant karius apdovanojo ją asmenine atminimo dovana – sidabriniu antpirščiu su brangakmeniais.
1918 m. grįžo į Lietuvą. 1918–1920 m. dirbo Kauno miesto, 1920–1935 m. Karo ligoninėje, 1922–1930 m. ligoninės vyr. gailestingoji sesuo.
Vyras karo lakūnas Juozas Jankauskas.
Jautis (kinų zodiakas)

Jautis – antrasis iš dvylikos metų ciklo gyvūnų, sutinkamų kinų zodiake. Jaučio metai yra siejami su žemės šakos simboliu 丑. Vietname jaučio vietą užima vandeninis buivolas.
Šio gyvūno elementas – žemė, o laikas – 1–3 val.
Metų laikas – žiema, o mėnuo – sausis.
Spalvos – mėlyna, raudona, violetinė. Skaičiai – 9 ir 1.
Labiausiai atitinkantis Vakarų horoskopo ženklas – Ožiaragis.
Olympiakos Chalkida

istorija

Klubas įkurtas 1926 m. Klubo komanda žaidė Graikijos elito divizione.
Ukrainos futbolo varžybos 2000–2001 m.

Istorija

Dešimtasis Ukrainos futbolo čempionatas buvo žaidžiamas nuo 2000 m. liepos 12 iki 2001 m. birželio 19 d. 
Nugalėtojais tapo Kijevo „Dinamo“, kurie šiame sezone iki paskutiniųjų turų kovojo su "šachtininkais" ir tapo čempionais vos vieno taško persvara.
Donecko „Šachtar“ buvo antri, nors iki 25 turo lyderiavo.
FK Dnìpro užėmė trečią vietą.
James Prescott Joule

Džeimsas Preskotas Džaulis (James Prescott Joule, 1818 m. gruodžio 24 d. Solforde, netoli Mančesterio – 1889 m. spalio 11 d.) – anglų fizikas, Londono karališkosios draugijos narys. Jo vardu pavadinti Džaulio dėsniai.
Džaulis studijavo šilumos kilmę ir nustatė jos ryšį su mechaniniu darbu. Tai padėjo sukurti energijos tvermės dėsnį, iš kurio išsivystė pirmas termodinamikos dėsnis. Jo vardu pavadintas SI sistemos darbo vienetas – džaulis. Jis dirbo su lordu Kelvinu ir sukūrė temperatūros skalę, tyrė magnetizmo reiškinius, ir atrado ryšį tarp srovės tekėjimo per rezistorių ir išsiskyrusios šilumos kiekio, dabar vadinamą Pirmuoju Džaulio dėsniu.

Ankstyvieji metai

Turtingo aludario, Bendžamino Džaulio (Benjamin Joule) (1784–1858) sūnus, Džaulis iki 1834 buvo mokomas namie, vėliau kartu su savo vyresniu broliu Bendžaminu iškeliavo studijuoti kartu su Džonu Daltonu į Mančesterį (Manchester Literary and Philosophical Society). Abu spėjo pasimokyti vos kelerius metus aritmetikos ir geometrijos kai Daltoną ištiko insultas. Tačiau Daltono įtaka išliko, kaip ir jo kolegų, chemiko Viljamas Henris (William Henry) ir Mančesterio inžinierių Peteris Evartas (Peter Ewart) ir Atonas Hodkinsonas (Eaton Hodgkinson). Vėliau Džaulį mokė Džonas Davisas (John Davis). Džaulį sužavėjo elektra, taigi jis kartu su broliu eksperimentavo purtydami elektra vienas kitą ir šeimos tarnus.
Džaulis tapo alaus daryklos direktoriumi ir aktyviai dalyvavo jos veikloje iki verslo pardavimo 1854 metais. Mokslas buvo tik hobis, bet Džaulis greitai pradėjo domėtis galimybe pakeisti gamyklos garo variklius naujai išrastais elektriniais motorais. Aktyviausias jo tyrimų laikotarpis buvo tarp 1837 ir 1847 m. 1838 pirmasis jo mokslinis striapsnis apie elektrą buvo išspausdintas moksliniame žurnale „Elektros metraščiai“ (Annals of Electricity), kurį įkūrė Daviso kolega Viljamas Sturgeonas (William Sturgeon). Jis atrado Džaulio dėsnį 1840 ir tikėjosi tuo padaryti įspūdį Karališkajai Draugijai (Royal Society), tačiau jau ne pirmą kartą suvokė, kad jis buvo suprastas kaip paprastas provincijos diletantas. Kai 1840 metais Sturgeonas persikraustė į Mančesterį, jie su Džauliu tapo miesto intelektualų rato branduoliu. Abu pritarė idėjai, kad mokslas ir teologija turėtų būti sujungti. Džaulis toliau dėstė paskaitas Sturgeono Karališkojoje Viktorijos praktinių mokslų galerijoje (Royal Victoria Gallery of Practical Sience).
Savo Mančesterio paskaitose, iš dalies motyvuojamas verslininko gyslelės, iš dalies skatinamas mokslininko smalsumo, jis stengėsi apibrėžti kuri pirminė varomoji jėga (XVIII ir XIX amžiuose naudoti terminai darbas, energija, jėga, galia dažnai vartoti ne pagal šiuolaikinius šių žodžių apibrėžimus) gali atlikti didžiausią darbą. Vėliau jis pastebėjo, kad sudeginus svarą anglies garo variklyje šis duoda penkis kartus daugiau energijos už svarą cinko, sunaudoto elektros elementuose. Džaulio dažnai naudotas darbo vienetas buvo apibūdinamas kai sugebėjimas vieno svaro masę pakelti į vienos pėdos aukštį.
Džauliui darė įtaką ir Frencio Apino (Franz Aepinus) mąstymai. Jis mėgino paaiškinti elektros ir magnetizmo reiškinius per atominius reiškinius.
Molex (jungtis)

Molex (jungtis) – plačiai žinomos firmos Molex® pasiūlytas paplitęs maitinimo kabelio jungties standartas. Ši plastikinė jungtis turi keturis kontaktus, į kuriuos veda standartizuotos spalvos laidai: du įžeminimo (juodi), vienas 12 voltų (geltonas) ir vienas 5 voltų (raudonas). Kai kuriuose senuose įrenginiuose spalvos gali būti ir kitokios. Jungtis, žiūrint iš galo, turi trapecijos pavidalą, todėl jos negalima įstatyti atvirkščiai. Iš maitinimo bloko vedantis laidas gale turi kištuką. Maitinami įrenginiai savo korpuse turi jį atitinkantį lizdą.
Ši jungtis labai dažnai naudojama ventiliatoriams, kietiesiems diskams, kompaktinių diskų skaitymo įrenginiams, 5.25„ (ne 3,5“) lanksčiųjų diskelių įrenginiams, kai kurioms grafinėms plokštėms ir kitiems vidiniams kompiuterio įtaisams maitinti.
Pagrindinis jungties trūkumas – prireikus sunku atjungti (reikia palyginus daug jėgos). Taip yra todėl, jog ją sujungtą laiko tik trintis – nėra jokio kito fiksatoriaus. Iš kitos pusės, tai retai būna problema, nes jungtis neskirta dažnam junginėjimui.
Selma Riza

Biografija

Selma Riza gimė 1872 m. vasario 5 d. Jos tėvas buvo Ali Rıza, Osmanų imperijos diplomatas Austrijoje-Vengrijoje.
Įgijusi išsilavinimą pas privačius mokytojus Konstantinopolyje, 1898 m. ji nuvyko į Paryžių, ten sutiko savo vyresnįjį brolį Ahmet Rıza, kuris buvo Jaunųjų turkų judėjimo narys. Ji studijavo Sorbonos universitete.
Mirė 1931 m. spalio 5 d.
Pasaulio rekordas

Pasaulio rekordas – išmatuojamas pasiekimas (veiksmas, įvykis), objektas, arba jų visuma pranokstanti kitus tokio pat pobūdžio rezultatus. Rekordas nusako tiek gyvų, tiek ir negyvų objektų ar reiškinių šiuo metu žinomas maksimalias (minimalias) ribas ir yra matuojamas mato vienetais arba pasikartojimų skaičiumi. Pasaulio rekordai registruojami remiantis tam tikromis, iš anksto nustatytomis taisyklėmis. Dėl skirtingų organizacijų ar asmenų taikomų metodologijos skirtumų registruojami ir skelbiami rekordai gali skirtis. Vienas iš labiausiai paplitusių leidinių, kuriame publikuojami pasaulio rekordai yra Gineso rekordų knyga.
Remiantis Gineso rekordų knygos taisyklėmis kai kuriose šalyse registruojami nacionaliniai rekordai, leidžiamos nacionalinės rekordų knygos.
Lietuvoje nacionalinius rekordus registruoja agentūra „Factum“ prie Lietuvos kultūros fondo.
Pi

Savybės

Pi yra iracionalusis skaičius, tai yra negali būti užrašytas kaip dviejų sveikųjų skaičių santykis. Tai 1761 metais įrodė Johanas Heinrichas Lambertas (Johann Heinrich Lambert). 1882 metais įrodyta, kad skaičius yra transcendentinis, tai yra neegzistuoja toks daugianaris su racionaliais koeficientais, kurio šaknis būtų π.
Tuo pačiu neįmanoma išreikšti π reikšmės naudojant baigtinį kiekį sveikų ir racionalių skaičių bei jų šaknų. Tai reiškia, kad neįmanoma naudojant liniuotę ir skriestuvą nupiešti kvadrato, kurio plotas būtų lygus duoto apskritimo plotui.

Atviri klausimai

Svarbiausias su π susijęs neatsakytas klausimas – ar tai normalusis skaičius, t. y. ar egzistuoja kokia nors nuspėjama skaitmenų seka ar kiekvienas tolesnis skaitmuo visai „atsitiktinis“. Tai galiotų ne tik dešimtainei sistemai. Dabartinės žinios yra pakankamai mažos – net nežinoma, kuris iš skaitmenų pasitaiko be galo dažnai.
Taip pat nežinoma, ar π ir e yra algebriškai nepriklausomos konstantos, t. y. ar egzistuoja polinominis ryšys tarp π ir e su racionaliaisiais koeficientais.

π prigimtis

Ne Euklido geometrijoje trikampio kampų suma gali būti didesnė ar mažesnė už π radianų, taip pat apskritimo ilgio ir spindulio santykis gali būti nelygus π. Tačiau tai nekeičia π apibrėžimo, tik formules, kuriose naudojama π. Taigi, π reikšmei neturi įtakos visatos forma, ji nėra fizikinė, bet matematinė konstanta, apibrėžta nepriklausomai nuo bet kokių fizikinių matavimų. Ji naudojama ir fizikoje tik todėl, kad yra patogi daugumoje modelių.
Valentinas Gražulis

Biografija

1982 m. baigė Lietuvos žemės ūkio akademiją, inžinierius elektrikas. Didvyžių pensionato energetikas, 2002 m. Vilkaviškio rajono savivaldybės administracijos Žemės ūkio skyriaus vyr. specialistas.
Naujosios sąjungos (socialliberalų), 2006 m. Lietuvos valstiečių liaudininkų sąjungos Vilkaviškio rajono skyriaus narys.
2000–2002 m., 2003 m. ir 2007 m. (mandato atsisakė) Vilkaviškio rajono savivaldybės tarybos narys.
Sutuoktinė Danutė, vaikai Asta, Dainius, Rūta, Daiva.
Jupiteris (planeta)

Sandara ir atmosfera

Stebint Jupiterio palydovų orbitas, buvo lengvai nustatyta jo masė, o pagal tai apskaičiuotas ir tankis. Paaiškėjo, jog Jupiterio tankis yra vos 1,33 g/cm³, taigi 4 kartus mažesnis nei Žemės. Tai rodo, kad didelę Jupiterio dalį sudaro lengvos medžiagos. Planetą gaubia tanki atmosfera, susidedanti iš molekulinio vandenilio (87 %), helio (13 %), metano, amoniako, anglies monoksido, ciano, fosfino, erano, acetileno ir vandens garų priemaišų. Atmosferoje yra keli debesų sluoksniai, sudaryti iš amoniako, amonio hidrosulfido ir ledų kristalų. Debesyse matoma 10 porų pakaitomis einančių rudų ir baltų lygiagrečiai pusiaujui juostų. Debesų temperatūra yra 135 K (-137 °C). Atmosferos dujų masės juda tiek vertikaliai, tiek horizontaliai. Baltose juostose jos kyla aukštyn, o rudose – leidžiasi žemyn. Baltose juostose vėjas pučia iš vakarų į rytus, o rudose – priešingai. Vėjo greitis siekia iki 180 m/s. Baltų ir rudų juostų lietimosi vietose susidaro sūkuriai, kurių didžiausias yra ovalo formos, 25 000 km ilgio ir 14 000 km pločio. Jis vadinamas Raudonąja Dėme. Rudą, geltoną ir raudoną atspalvius debesims suteikia sieros ir fosforo junginiai. Atmosfera kartu su visa planeta sukasi dideliu greičiu apie ašį, apsisukdama vieną kartą maždaug per 10 valandų.
Jupiteris neturi kieto paviršiaus. Maždaug 1000 km gylyje atmosfera pereina į molekulinio vandenilio vandenyną, kuris yra apie 17 000 km gylio. Po juo yra maždaug 44 000 km storio kieto vandenilio sluoksnis, o centre – apie 10 000 km spindulio branduolys, sudarytas iš silikatų, susimaišiusių su vandens, amoniako ir metano ledais. Jupiterio centre temperatūra turėtų siekti apie 25 000 K.

Magnetinis laukas

Jupiterio magnetinis laukas apie 20 kartų stipresnis negu Žemės. Dėl to jį supa plačios radiacijos juostos, sudarytos iš didelės energijos protonų ir elektronų, „pagrobtų“ iš Saulės vėjo. Atmosferoje susidaro polinės pašvaistės ir žaibai.

Didžioji Raudonoji Dėmė

Jupiteryje dažnai matomos dėmės, bet dauguma jų greitai išnyksta. Išimtis yra Didžioji raudonoji dėmė, kuri stebima daugiau kaip 300 metų; kartais ji trumpam išnyksta, bet visada vėl atsiranda. Dėmė ypač ryški buvo 1878 m.; tai buvo elipsinis 48 000 km ilgio ir 11 000 km pločio plytos raudonumo darinys, kurios paviršiaus plotas buvo didesnis negu Žemės plotas. Ji vėl išryškėjo nuo 1960 m. vidurio. Ilgai manyta, kad Raudonoji Didžioji Dėmė gali būti savotiška sala, plūduriuojanti išoriniuose Jupiterio atmosferos sluoksniuose. Jos laikiną išnykimą galima paaiškinti aukščio pasikeitimu, kai nugrimzdusią dėmę dengia debesys. Pagal kitą hipotezę, dėmė yra Teiloro stulpas, t. y. viršūnė besisukančių dujų stulpo, kuris atsiranda dėl sutrikusios atmosferos cirkuliacijos, apeinant stambų Jupiterio paviršiaus iškilumą. JAV kosminės stotys Pioneer 10, Pioneer 11, Voyager 1 ir Voyager 2 įrodė, kad Raudonoji dėmė yra ne kas kita, kaip milžiniškas atmosferos sūkurys – anticiklonas.
2016 m. Jupiterį pasiekė NASA kosminis zondas Juno, kurio viena užduočių yra tirti ir Raudonąją Dėmę. 2017 m. liepos 11 d. zondas praskriejo 8 000 km aukštyje virš šios vietos ir padarė iki šiol geriausias nuotraukas.
Lenartavičių koplytėlė

Istorija

1925 m. bajorai Brigita ir Liudvikas Lenartavičiai savo sklype pasistatė koplytėlę ir švč.Mergelės Marijos statulą (apie tai byloja pritvirtinta lentelė ant koplytėlės). Statytojas – senos bajorų giminės atstovas Lenartavičius, kuris šioje Žaliakalnio dalyje turėjo nemažai žemės. Tai unikalus Kauno ir galimai Lietuvos mastu mažosios sakralinės architektūros su skulptūra kompleksas, esantis viešojoje erdvėje – apie kompleksą susiformavęs tarpukario laikotarpio užstatymas mūriniais gyvenamais namais. Šiuose namuose gyveno daug žymių žmonių.
Edmundas Naujokaitis, Šv. Pijaus X brolijos (katalikų tradicionalistų) kunigas, 2002 m. kelis mėnesius Lenartavičių koplytėlėje laikė šv. Mišias.
Tarpukariu statytą koplytėlę 2004 m. restauravo kaunietis inžinierius Leonardas Savickas-Pelėda (1937-2013) savo rankomis ir lėšomis. Lietuvai atkūrus nepriklausomybę ji jau buvo pradėjusi griūti. Kaimynystėje gyvenantis pensininkas L. Savickas-Pelėda nusprendė neleisti koplytėlei ir statulai suirti. Palaikomas vietos gyventojų, siūlė šiuos objektus įrašyti į kultūros vertybių registrą. Paaiškėjo, kad tai padaryti neįmanoma, nes koplytėlė ir statula neturi šeimininko. Šiuos šventus objektus statę Lenartavičiai palikuonių neturėjo. Pasak L. Savicko-Pelėdos, neseniai atsirado jų giminaičiai Australijoje. Buvęs inžinierius, pastatęs ne vieną stambų objektą, konsultavosi su architektais, restauratoriais, menotyrininkais, kaip reikėtų šiuos statinius restauruoti. Autentiškumą stengėsi išsaugoti suradęs tarpukariu darytą koplytėlės nuotrauką. Tinkavimo, dažymo ir kitų darbų L. Savickas-Pelėda ėmėsi pats. Kauniečio paskaičiavimais, šie darbai jam kainavo apie 6–7 tūkst. litų.
Lietuvos architektų sąjungos Kauno skyrius apdovanojo darbštų kaunietį padėkos raštu. Padėkos ceremonijoje dalyvavusio Kauno miesto savivaldybės atstovo teigimu, nėra galimybių skirti lėšas bešeimininkiam objektui, kol nesutvarkyta jo priklausomybė.
Albertas Vytautas Baika

Albertas Vytautas Baika (g. 1934 m. lapkričio 21 d. Biržai) – Lietuvos akordeonininkas, muzikologas, humanitarinių mokslų daktaras.

Biografija

1958 m. baigė pramonės ekonomikos specialybę Vilniaus universitete, 1964 m. Lietuvos konservatorijoje baigė akordeono, dirigavimo klases. 1987 m. menotyros kandidatas.
1958–1965 m. Vilniaus J. Tallat-Kelpšos aukštesniosios muzikos mokyklos dėstytojas, 1965–2001 m. Lietuvos muzikos akademijos dėstytojas, nuo 1989 m. docentas. 1978–1992 m. Lietuvos konservatorijos akordeonų orkestro vadovas.

Mokslinė veikla

Tiria Lietuvos armonikų tipo instrumentus, kaimo armonikininkų muzikavimą, kūrinių melodikos ypatybes.
Armijos Krajovos Augustavo apygarda

Armijos Krajovos Augustavo apygarda (lenk. Obwód Augustów AK) – rezistencinė apygarda egzistavusi per II pasaulinį karą, Suvalkų inspektūroje, Armijos Krajovos Balstogės vaivadijoje, Augustavo apskrities valsčiuose ir Augustavo girioje. Apygardos savanorių ir karininkų rezistensiniai būriai kovojo prieš Vokietijos kariuomenę. Apygardos slapyvardis: Olcha (Alksnis). Po karo daugelis apygardos kovotojų buvo suimti ir ištremti NKVD ir Raudonajai armijai vykdant operaciją - Augustavo medžioklė.

Sukilimas "Audra"

Sukilimas Audra įvykdytas II pasauliniam karui artėjant į pabaigą. Armijos Krajovos daliniai užpuolė Vokietijos kariuomenės dalinius. Sukilime dalyvavo 6 karininkai ir 300 eilinių. Buvo perimta nemažai vokiečių ginklų, amunicijos, sunaikinti keli automobiliai ir motociklai. Žuvo apie 40 vokiečių, 60 sužeisti ir 35 paimti į nelaisvę. Žuvo vienas Armijos Krajovos kovotojas ir du sužeisti.
Kazachstano istorija

Rusijos imperijoje

Nuo XIX a. pradžios Kazachija prarado savarankiškumą ir atsidūrė Rusijos valdžioje. 1837–1844 m. įvyko Kenesary Kasimovo sukilimas prieš okupantus.
Nuo 1892 m. prasidėjo rusų ir ukrainiečių kolonistų persikėlimas į Kazachiją.
Borodinas

Istorija

Gyvenvietė šaltiniuose minima nuo 1601 m. Borodino gyvenvietė žymi dėl čia vykusių dviejų labai svarbių mūšių – Borodino mūšio (1812 m.) tarp Rusijos ir Napoleono armijų bei 1941–1942 m. mūšio dėl Maskvos tarp Raudonosios armijos ir Vermachto.
Popiežiškasis Laterano universitetas

Istorija

1773 m. popiežius Klemensas XIV bule Dominus ac Redemptor noster panaikino jėzuitų ordiną. Kartu buvo uždaryta ir jėzuitų valdyta Romos kolegija. Kolegijos Teologijos ir Filosofijos fakultetai buvo perduoti Romoje įkurtai seminarijai. 1824 m. popiežius Leonas XII atkūrė jėzuitų ordiną ir grąžino fakultetus naujai įsteigtam Popiežiškajam Grigaliaus universitetui. 1853 m. popiežius Pijus IX įsteigė Kanonų ir Civilinės teisės fakultetus bei pervadino mokymo įstaigą Popiežiškuoju Romos seminarijos universitetu. 1958 m. popiežius Pijus XII universitetą pervadino Popiežiškuoju pastoraliniu institutu, o 1959 m. popiežius Jonas XXIII pavadino Popiežiškuoju Laterano universitetu.

Lietuviai

Popiežiškajame Laterano universitete studijavo nemažai lietuvių, tarp kurių – Audrys Juozas Bačkis, Vytautas Brilius, Ričardas Doveika, Jonas Ivanauskas, Artūras Jagelavičius, Romualdas Krikščiūnas, Andrius Narbekovas, Robertas Pukenis, Petras Smilgys.
Jeniseiskas

Istorija

Miestas įkurtas 1629 m. kaip ostrogas, pavaldi Tomsko sričiai. 1676 m. Jeniseiskas gavo miesto teises. Netrukus tapo vienu svarbiausių Sibiro miestų.
Jonas Mikulionis

Biografija

1937 m. baigė žemės ūkio akademiją, diplomą gavo 1938 m. 1949 m. agronomijos daktaras.
1930–1932 m. mokytojavo Drobiškių pradinėje, 1937–1944 m. Salų ir Raseinių žemesniosiose žemės ūkio mokyklose. 1944 m. pasitraukęs į Vokietiją, 1945–1946 m. dėstė Merbeko pabėgėlių stovyklos lietuvių gimnazijoje. 1946–1949 m. studijavo agronomiją Bonos universitete. 1949 m. persikėlęs į JAV apsigyveno Ročesteryje (Niujorko valstija), 1950 m. – Detroite (Mičigano valstija). Iki 1986 m. dirbo braižytoju matematiku. Aktyvus JAV lietuvių bendruomenės, ateitininkų sendraugių, BALF veikėjas. Kelerius metus mokytojavo Detroito šeštadieninėje lituanistinėje mokykloje.
Símun av Skarði

Biografija

Gimė Skarde, Elzės (mergautinė pavardė Matras Viðareiði) ir Johaneso Johaneseno (Johannes Johannessen) šeimoje. Pavardę pasiskolino iš gyvenvietės pavadinimo.
1896 m. Skardis baigė Farerų mokytojų kolegiją. 1899 m. kartu su draugu Rasmusu Rasmusenu, su kuriuo susipažino Danijoje, Klaksvuike įsteigė Farerų liaudies universitetą (Føroya Fólkaháskúli) pagal Grundtvigo modelį ir jame dirbo direktoriumi nuo 1899 iki 1942 m. Universitete visi dalykai dėstyti farerų kalba.
1901 m. vedė Saną Jakobsen (Sanna Jacobsen), kurią pažinojo nuo pat mokytojų kolegijos Torshaune laikų. Su ja susilaukė dukters Sigridos (1908–1975), o 1911 m. ir sūnaus Johaneso.
Nuo 1906 iki 1914 m. jis buvo parlamento narys, priklausęs Sjálvstýrisflokkurin ('Savivaldos partija') partijai.