google/wiki40b huggingface dataset:
Europos bokštas

Projektavimo istorija

Pirmi pranešimai apie pastatą pasirodė internete 2002 m. Pradinis projektas turėjo trisdešimt aukštų, kuris buvo vėliau atnaujintos, kai trys papildomi aukštai buvo pridėti. Šis pakeitimas originalaus plano architekto ir supirkėjo, sukėlęs konfrontaciją su įvairiomis paveldo apsaugos agentūromis. Tačiau, projektui pritarė Vilniaus savivaldybė ir buvo įgyvendintas pagal naują planą. Statyba prasidėjo 2002 m. pabaigoje, ir buvo visiškai užbaigta iki 2004 m. balandžio. Bokštas yra dalis Europos aikštės komplekso, esančio naujoje centrinėje miesto dalyje.
Legend of the Galactic Heroes

Siužetas

Istorijos veiksmas vyksta tolimoje ateityje Paukščių Tako galaktikoje, apytiksliai XXXVI amžiuje. Dalis galaktikos planetų teraformuotos, jose gyvena tarpžvaigždinės žmonių civilizacijos. Dvi galingos valstybės, Galaktikos imperija ir Laisvų planetų aljansas, be paliovos, apie 150 metų grumiasi dėl viešpatavimo galaktikoje.
XIX a. Prūsiją primenančioje Galaktikos imperijoje ambicingas karo genijus Reinhardas fon Miuzelis greitai kopia karjeros laiptais. Jis trokšta išvaduoti savo seserį Anerozę, kurią kaizeris paskelbė savo naująja žmona. Vėliau jis panorsta ne tik nuversti korumpuotą Goldenbaumų dinastiją, bet ir nugalėti Laisvų planetų aljansą, suvienyti galaktiką ir tapti jos valdovu.
Laisvų planetų aljanse gyvena kitas genijus, Jangas Venlis. Jis iš pradžių troško karo akademijoje įgyti istoriko specialybę ir įstojo į taktinį kovos padalinį tik todėl, kad jam reikėjo pinigų mokslams. Už jo pademonstruotą meistriškumą strategijų taikyme daugelyje lemiamų mūšių ir karinių konfliktų jam greitai buvo suteiktas admirolo laipsnis. Jangas tampa aršiu Reinhardo varžovu, bet jie vis tik gerbia vienas kitą. Jangas garsėja sėkmingomis pergalėmis kovose, kur rodos šansų laimėti nėra, nepaisant to, kad visada atsiduria silpnesniojo vaidmenyje bei nedideliais civilių ir karinės technikos nuostoliais. Be to, jis taip pat geba iš anksto numatyti priešininkų veiksmus.
Be šių dviejų herojų, istorijoje taip pat pilna ir kitų ryškių veikėjų bei painių politinių intrigų. Istorijos eiga dažnai nukrypsta nuo pagrindinių veikėjų ir pasakoja apie nežinomą kareivį, kovojantį dėl išlikimo mūšio lauke.
Be Galaktikos imperijos ir Laisvų planetų aljanso, taip pat yra ir trečia valstybė, žinoma kaip Fezano dominija (autonominė valstybė-miestas Galaktikos imperijos sudėtyje), kuri prekiauja su abejomis kariaujančiomis pusėmis. Dar yra vadinamasis Teraizmo kultas, kuris teigia, kad žmonės turėtų sugrįžti į Žemę. Istorijos eigoje Fezano politiniai veikėjai kartu su Teraizmo kultu surengia nevieną sąmokslą, siekdami pakreipti galaktikos karo įvykių kryptį savo palankumui.
Moldavijos turizmas

Moldavijos turizmas daugiausiai dėmesio skiria Moldavijos gamtos kraštovaizdžiui ir istorijai. Šalyje turistams yra siūlomi vyno turai ir ekskursijos. 2015 m. Moldaviją aplankė 2,85 mln. turistų.
Niujorko Šv. Jono pranašo katedra

Niujorko Šv. Jono pranašo katedra (angl. Cathedral of Saint John the Divine) yra Niujorko Harleme, Amsterdamo aveniu. Tai pati didžiausia JAV katedra ir didžiausia pasaulio anglikonų bažnyčia. Ši bizantiškojo-romaninio stiliaus katedra buvo atidaryta 1892 metais, vėliau perstatyta neogotikiniu stiliumi. Ji yra pagrindinis bažnytinis šalpos bei lavinimosi centras Niujorke. Bažnyčia degė 2001 m. gruodžio 18 d.
Gaižaičių seniūnija

Geografija

Seniūnija ribojasi su Akmenės rajono Kruopių seniūnija, Šiaulių rajono Šakynos seniūnija ir Žagarės seniūnija bei Latvijos Respublika.
Seniūnija apima siaurą gyvenamą ruožą tarp Žagarės miško šiaurėje ir Girkančių–Tyrelio miškų pietuose. Į seniūnijos teritoriją įeina Mūšos tyrelio telmologinis draustinis su 15,9 ha ledo guolio Miknaičių ežeru. Dalis teritorijos priklauso Žagarės regioniniam parkui. Pusę seniūnijos teritorijos užima miškai. Pagrindinė upė – Švėtė. Pietryčiuose, Mūšos tyrelyje prasideda Mūša.
Skirtingai nei visoje Joniškio rajono savivaldybės teritorijoje, Gaižaičių seniūnijos žemės nederlingos, akmenuotos. Tai viena rečiausiai apgyvendintų Lietuvos seniūnijų.
Birmingham New Street geležinkelio stotis

Birmingham New Street geležinkelio stotis (angl. Birmingham New Street railway station) – pagrindinė Birmingamo miesto (JK, Anglija) geležinkelio stotis. Įsikūrusi miesto centre prie Vakarų Pakrantės pagrindinės linijos ir vietinių linijų mazgo. Iš stoties vyksta reisai į didžiuosius šalies miestus – Londoną, Liverpulį, Mančesterį, Škotijos miestus, Kardifą, Bristolį, Penzasą, Notingamą, Lesterį, Šriusberį, Niukaslį. Taip pat aptarnauja Vakarų Midlandso konurbaciją (iki Ličfildo, Redičo). Stotį aptarnauja šios geležinkelio bendrovės: Arriva Trains Wales, CrossCountry, London Midland, Virgin Trains.
Yra 13 platformų. Stoties pastate įrengtas didelis prekybos centras.
Pietų Amerikos lietuvis (Brazilija)

Pietų Amerikos lietuvis – visuomenės, kultūros, ekonomijos savaitraštis, Brazilijos lietuvių tautinės krypties savaitraštis, leistas 1928–1929 m. San Paule.

Istorija

Leido lietuvių literatų grupė. Pakeitė pirmąjį Brazilijoje leistą lietuvišką laikraštį „Brazilijos lietuvis“. Išėjo 70 numerių.
Redaktoriai: Juozas Ruškys, L. Valiukas, Bronius Jodelis.
Kazimierz Ławrynowicz

Biografija

Gimė 1941 m. kovo 21 d., tėvas buvo vietos lenkų Marijos Pilsudskos mokyklos mokytojas ir direktorius, 1942 m. sušaudytas lietuvių policijos. 1950 m. išvyko į Karaliaučiaus kraštą. 1958 m. baigė Znamensko mokyklą. 1959-1964 m. studijavo mechaniką Leningrado universitete. Po studijų dirbo matematikos ir mechanikos institute. 1970 m. grįžo į Kaliningradą ir pradėjo dirbti matematikos-fizikos fakultete. 1972 m. tapo mokslų daktaru. Domėjosi Rytų Prūsijos istorija, dirbo Rusijos-Vokietijos komitete, kuris rengė Karaliaučiaus universiteto 450 metų jubiliejaus minėjimą. Kartu su broliu Kleofas Ławrynowicz 1995 m. pradėjo leisti laikraštį lenkų kalba Głos znad Pregoły. Mirė 2002 m. vasario 20 d. Kaliningrade.
Rustavis

Istorija

Pavadinimą gavo iš senovinio Rustavio miesto, 1400 m. sugriauto Tamerlano. Žlugus Tarybų Sąjungai dauguma gamyklų buvo uždaryta, suklestėjo nedarbas, išaugo nusikalstamumas. Gyventojų sumažėjo ketvirtadaliu.
Epic Records

Logotipai

Kitaip nei „Columbia Records“ „Epic“ per savo istoriją naudojo net 5 skirtingus logotipus.
Novočeboksarskas

Istorija

Įkurtas 1960 m., nuo 1965 m. miestas.
Juodoji saulė

Juodoji saulė (vok. Schwarze Sonne) – okultinis simbolis, ypač garbintas nacistinėje Vokietijoje, kai SS ir kitos nacių organizacijos pradėjo tyrinėti galimą „arijų rasės“ kilmę. 
Nors šis simbolis, kaip ir svastika, buvo naudojamas dar tautų kraustymosi laikais, dabar jis daugiau siejamas su nacionalsocializmu ir neonaciais. Labiausiai išreikštas ornamentas su Juodąja saule randamas Vevelsburgo pilies marmuro grindyse, buvusioje SS grupenfiurerių salėje, kurioje naciai buvo įrengę okultinių apeigų vietą. Šiais laikais šį simbolį kaip atpažinimo ženklą naudoja neonaciai ir naujieji pagonys.
Juodoji saulė laikoma paslaptingu reiškiniu alchemijoje, neaprėpiamos energijos ir galios šaltiniu, žmonėse užslėpta mistine jėga, kurią galima išlaisvinti, bet negalima suvokti protu. Tai tamsioji žmogaus sielos pusė, kuri leidžia suvokti, kaip transformuojasi siela, surasti sielos prigimtį.
Radži Aleksandrovičius

Biografija

Gimė įkalinimo įstaigoje, kur laisvės atėmimo bausmę atliko jo motina. Atsisakius jį auginti, Radži vėliau augo vaikų namuose. Yra laimėjęs „Dainų dainelėje“.
2006 m. dalyvavo LNK muzikiniame realybės šou „Kelias į žvaigždes 2“. Jame pasižymėjo kaip temperamentingas žmogus, dažnai konfliktuodavęs su kita šou dalyve Agne.
Išleido albumą „Ką daryt“, kuriame skamba 15 jo dainų. Iš jų – du duetai su Viliumi Krivicku „Dzin dzilin Kalėdos“ bei Agne „Verksi tu“.
2008 m. visą sausio mėnesį portalo „Delfi“ skaitytojai iš visų Lietuvos atlikėjų rinko pačius blogiausius „Bambuko“ nominacijoms. Mėnesio gale paaiškėjo, kad Radži surinko daugiausia balsų kartu su Minedu ir Eugenijumi Ostapenko. Po vėlesnių balsavimų už šias nominacijas Radži užėmė 3-ąją vietą bei dar laimėjo „Bambuko“ didžiausios Lietuvos muzikinės blogybės apdovanojimą, kurį jam paskyrė autoritetinga komisija, sudaryta iš daugiau kaip 30 muzikos profesionalų. Į „Bambukų“ apdovanojimų ceremoniją Radži atvykti atsisakė.
Tų pačių 2008 m. pradžioje dalyvavo LNK rengtame muzikiniame projekte, kuriame rungėsi visų 3 realybės šou „Kelias į žvaigždes“ dalyviai, suskirstyti į tris komandas po tris (iš kiekvieno šou po vieną). Radži pateko į vieną komandą su Vudžiu ir Evelina.
2008 m. dalyvavo LNK muzikiniame projekte „Žvaigždžių duetai“. Jo partnerė buvo televizijos laidų vedėja Livija Gradauskienė, tačiau šis duetas komisijos ir žiūrovų balsais projektą paliko nesulaukus finalo. 2008 m. internetinio portalo „Klubas“ surengtuose „Metų įžymybės“ rinkimuose Radži surinko 28697 balsus ir užėmė 1 vietą. 2016 m. Žvaigždžių duetuose Radži ir Laisva surinko 19000 balsų ir užėmė 1 vietą.
Abd ar Rachmanas ibn Abd Alahas

Abd ar Rahman ibn Abd Allah (taip pat dar žinomas kaip Abdul Rahman Al Ghafiqi, Abd ar Rachmanas ibn Abd Alahas ar Abd er Rahman) – Omejadų kalifato Al-Andalusijos provincijos valdytojas, vadovavęs musulmonų kariuomenei Puatjė mūšyje.

Biografija

Kilęs iš Jemeno. Jaunystėje persikėlė į Šiaurės Afriką, kur netrukus susipažino su Al-Andalusijos provincijos valdytojais Musa Ibn Nusair ir jo sūnumi Abdul Aziz. Po 721 m. Įvykusio Tulūzos mūšio, kuriame žuvo provincijos vadovas Al-Samh ibn Malik, Abd ar Rahman ibn Abd Allah pradėjo vadovauti rytinei Al-Andalusijos daliai. 730 m. Omejadų kalifas Hisham ibn Abd al-Malik paskyrė jį Al-Andalusijos emyru. 732 m. Abd ar Rahman vadovaujama kariuomenė, perėjusi Pirėnų kalnus, įsiveržė į Galiją ir sumušė Akvitanijos kunigaikščio Odo Didžiojo armiją. 732 m. spalio 10 d. Puatjė mūšyje Abd ar Rahman ibn Abd Allah kariuomenę sumušė Frankų valstybės majordomo Karolio Martelio kariuomenė. Abd ar Rahman Puatjė mūšyje žuvo. Pralaimėję mūšį, Al-Andalusijos musulmonai dar keletą metų bandė skverbtis į pietų Galiją, tačiau Karolio Martelio kariuomenės buvo vėl sumušti.
Brulino Koskai

Istorija

Kaimas įkurtas XV a. amžiuje ir priklausė Kolumnos herbo bajorams. Nuo XVII a. priklausė Godlevų šeimai. Nuo 1780 m. iki XIX a. priklausė Mazovijos kaštelionui Aleksandrui Bžostovskiui. XIX a.-XX a. priklausė Godlevams. XIX a. pabaigoje kaimas tapo bajorkaimiu ir priklausė Ostrovo apskričiai Šulbože Kotų valsčiui ir Čiževo Šv. Apaštalų Petro ir Povilo parapijai. Bajorkaimį sudarė kaimas ir palivarkas su 600 margų. Bajorkaimiui taip pat priklausė Brulino-Oprawczyki kaimas su 3 namais ir 28 žmonėmis, Brulino-Lipskie kaimas su 67 žmonėmis, Brulino Pivkų kaimas su 6 namais ir 51 žmogumi bei Brulino-Storozumy kaimas. Iki 2003 m. gruodžio 31 d. kaimas priklausė Nuro valsčiui.
Česlav Olševski

Biografija

1991 m. baigė Lietuvos policijos akademiją, teisininkas.
2003–2006 m. Vilniaus rajono savivaldybės administracijos direktoriaus pavaduotojas, 2006 m. Vilniaus apskrities viršininko pavaduotojas, 2007–2011 m. Vilniaus rajono savivaldybės mero patarėjas.
Lietuvos lenkų sąjungos ir Lietuvos lenkų rinkimų akcijos Vilniaus rajono skyriaus narys.
2007–2011 m. ir nuo 2011 m. Vilniaus rajono savivaldybės tarybos narys. 
Laimėjo 2016 m. Lietuvos Respublikos Seimo rinkimuose.
Sutuoktinė Aleksandra, vaikas Lukas.
Marija Klimaševska

Biografija

1990–1995 m. mokėsi Vilniaus pedagoginio universiteto Gamtos mokslų fakultete ir įgijo chemijos ir taikomųjų darbų mokytojos kvalifikaciją. 1995–1999 m. dirbo Vilniaus Lazdynų vidurinės mokyklos technologijų mokytoja, vyresniąja mokytoja. 1995–2000 m. Vilniaus Lazdynų vidurinės mokyklos sekretorė. Nuo 1995 m. Vilniaus Lazdynų vidurinės mokyklos chemijos mokytoja metodininkė. 2000–2008 m. Vilniaus Lazdynų vidurinės mokyklos direktoriaus pavaduotoja ugdymui. Nuo 2008 m. Vilniaus Lazdynų vidurinės mokyklos direktorė.
Priklauso Lietuvos lenkų rinkimų akcijai.
Jonas Dumčius

Jonas Dumčius (1905 m. kovo 20 d. Pikžirniai, Sintautų valsčius – 1986 m. balandžio 28 d. Vilnius) – klasikinės filologijos tyrinėtojas, vertėjas, humanitarinių mokslų daktaras.

Biografija

1925 m. baigė Šakių Žiburio gimnaziją. 1929 m. baigęs Lietuvos universiteto Humanitarinių mokslų fakultetą tobulinosi Bazelio universitete.
Nuo 1932 m. Vytauto Didžiojo universiteto, nuo 1940 m. Vilniaus universiteto dėstytojas, 1945–1960 m. Klasikinės filologijos katedros vedėjas, 1958 m. filologijos mokslų kandidatas, nuo 1961 m. docentas.
Daugelio vadovėlių autorius ir bendraautoris. Paskelbė straipsnių apie antikinę dramą, antikinius vardus lietuvių kalboje.
Rabinalis

Istorija

Miestą 1537 m. oficialiai įkūrė vyskupas Bartolomė de las Kasas. XIX a. Rabinalyje gyvenęs prancūzų etnografas Charles Étienne Brasseur de Bourbourg užrašė ačių epą. Gvatemalos pilietinio karo metu miesto apylinkėse vykdytos masinės ačių žudynės.
Simonas Stulpininkas (filmas)

Turinys

Simonas jau 6 metus gyvena dykumoje ant 8 metrų aukščio kolonos. Jis nuolat meldžiasi ir gydo jo pagalbos prašančius žmones. Būrys valstiečių ir kunigų ateina į jį pažiūrėti ir padovanoti naujos kolonos. Simonas persikrausto gyventi ant jos, nepaisydamas motinos prašymų grįžti namo. Netrukus pasirodo moterimi apsimetęs velnias ir įvairiais būdais mėgina Simono tikėjimo tvirtumą: pirmą kartą – apsimetęs nekalta mergele, antrą kartą – Jėzumi Kristumi, trečią kartą – perkeldama jį į XX amžiaus 6-ojo dešimtmečio naktinį klubą…
Adomavas

Dvaras

Dvarą iki 1850 metų valdė Bilevičiai. Buvusioje dvarvietėje auga 4,5 m apimties klevas. Nuo 1892 m. keletą metų šiame dvare gyveno Juozapas Pilsudskis, 1918 metais tapęs Lenkijos vadovu.
Juliusz Morawski

Biografija

Gimė 1878 m. vasario 13 d. Radviliškyje. Studijavo mediciną Varšuvos universitete. Baigęs mokslus 1906 m. trumpai dirbo Lodzėje, vėliau išvyko į Kazanę. Po kiek laiko išvyko į Lozaną, kur dvejus metus buvo gydytojo Albert Mahaim asistentu, vėliau mokėsi Miunchene pas žinomą gydytoją Emil Kraepelin. Po to ketverius metus praktikavosi Vienoje. 1913 m. grįžo į Lodzę, o prasidėjus I pasauliniam karui tapo Rusijos imperijos kariuomenės karo lauko gydytoju. Dirbo Balstogėje, Daugpilyje, Varšuvoje, Maskvoje ir Caricine. Pasibagus karui tapo Gedeonovo ligoninės Smolensko srityje psichiatrijos skyriaus vadovu. 1921 m. grįžo į Lenkiją, 1922 m. pradėjo dirbti Krokuvoje. 1925 m. tapo Jogailos universiteto psichiatrijos ir neurologijos docentu. 1925-1928 m. buvo vienos iš Krokuvos psichiatrijos ligoninių direktoriumi. Parašė apie 30 mokslinių straipsnių ir knygų lenkų, vokiečių ir prancūzų kalbomis. Mirė 1928 m. lapkričio 12 d. Krokuvoje. Palaidotas Krokuvos Kobežino kapinėse.
Odensė

Istorija

Iki krikščionybės šiose vietovėse buvo svarbi šventovė (vi) skandinavų mitologijos karo dievo Odino garbei, kurio garbei ir pavadintas miestas. Rašytiniuose šaltiniuose pirmą kartą paminėta apie 988 m., kai tapo vyskupijos centru. 1086 m. Odensėje buvo nužudytas Danijos karalius Knutas IV Šventasis. 1247 m. dėl dinastinių kovų miestas sudegintas, tačiau XVI–XVII a. atsigavo. Miesto teises turi dar nuo 1335 m. XVI a. pr. Odensėje buvo karalienės Kristinos Saksonės rezidencija. Nuo XVI a. – reikšmingas prekybos centras. XIX a. įrengus uostą ir 1804 m. nutiesus Odensės kanalą, pradėta plėtoti pramonė.

Architektūra

Išlikęs miesto senamiestis, kuriame stovi gotikinė šv. Knuto katedra, kurios kriptoje saugomi Šv. Knuto palaikai, gotikinės Švč. Mergelės Marijos, šv. Jono bažnyčios. Išlikęs pranciškonų vienuolynas (1279 m., dabar prieglauda) ir benediktinų vienuolynas (XII a.). Senamiestyje išsaugoti fachverkinės architektūros XVI–XVIII a. gyvenamų namų su atkurtais interjerais. Gausu XIX a. pab. – XX a. pr. istoristinio ir neoromantinio stiliaus pastatų: šv. Ansgaro bažnyčia, Fiūno senojo meno ir muziejaus ir archyvo pastatai, geležinkelio stotis, Vyskupų ir Teismo rūmai.

Žymūs žmonės

Odensėje gimė ir gyveno žymusis danų rašytojas Hansas Kristianas Andersenas (1805–1875). Jo namuose įkurtas muziejus. Prie Odensės gimė ir kurį laiką vaikystėje gyveno garsiausiu Danijos kompozitoriumi įvardijamas Karlas Nilsenas (1865–1931), veikia jo vardo muziejus ir netoli Odensės − K. Nilseno vaikystės namo muziejus.

Sportas

Populiariausia Odensėje sporto šaka – futbolas. Mieste taip pat veikia teniso klubas, kultivuojamas regbis.
Lietuvis (Filadelfija)

Istorija

Pasirodė 25 numeriai. Leido Antanas Jocys, redagavo Vincas Daukšys. Bendradarbiavo Tomas Astramskas, Jonas Mačys-Kėkštas, Stasys Malevskis, Kostas Stiklius ir kt.
Čiljonas

Archeologija

Čiljono upės slėnis yra svarbi archeologinė vietovė, kurioje aptinkami seniausių Peru kultūrų pėdsakai. Seniausi žmogaus veiklos požymiai – skaldyti akmenys datuojami 13-14 tūkst. metų atgal. Šis seniausias archeologinis sluoksnis vadinamas Raudonuoju. Okendo sluoksnyje aptikta plonų ilgų peilių, kurie galimai gaminti prieš 12 tūkst. metų. O Čiveteros I ir Čiveteros II sluoksniuose jau rasta akmeninių buožių ir ietigalių. Čiljono slėnyje taip pat yra ~5000 metų senumo El Paraiso piramidė.
Pranciškus Vaičekonis

Pranas Vaičekonis (g. 1928 m. sausio 1 d. Tetirvinai, Skrebotiškis – 2006 m. spalio 14 d. Vilniuje) – kanonistas, teologijos profesorius, Vilniaus arkivyskupijos tribunolo teisėjas; vienintelis kunigas, tapęs Lietuvos mokslų akademijos nariu (po Nepriklausomybės atkūrimo).

Biografija

1952 m. rugsėjo 21 d. vyskupas Kazimieras Paltarokas įšventino kunigu.
Buvo Varėnos parapijos administratorius, 1956–1959 m. – Vilniaus Švč. Jėzaus Širdies parapijos vikaras, Vilniaus Šv. apaštalų Petro ir Povilo parapijos vikaru (1959–1962), Vilniaus Švč. Jėzaus Širdies parapijos (Dievo Apvaizdos bažnyčia) administratoriumi (1962–1967).
1967–1972 m. Šv. Tomo Akviniečio popiežiškųjų studijų universitete studijavo teologiją ir kanonų teisę Romoje, apgynė kanonų teisės daktaro disertaciją.
1973–1982 m. Vilniaus Šv. Rapolo parapijos klebonas, Vilniaus Šv. Apaštalų Petro ir Povilo parapijos klebonu (1982–2001 m.); po širdies infarkto – kunigas rezidentas (toliau tęsė aktyvią akademinę veiklą).
1982 m. sausio 14 d. suteiktas Kauno kunigų seminarijos (vėliau – ir VDU) Teologijos fakulteto profesoriaus vardas. Nuo 1995 m. dėstė VDU Teologijos fakultete, vadovavo Bažnytinės teisės katedrai, dėstė teologiją bei bažnytinę teisę. 1996 m. išrinktas Mokslų akademijos nariu ekspertu.
1998 m. spalio 15 d. VDU Senato įsteigto Bažnyčios teisės centro direktorius. Buvo VDU Senato narys.
Širšės

Lizdas

Širšės savo lizdus daro iš susmulkintos medienos masės ir seilių, todėl jie atrodo kaip sulipdyti iš popieriaus. Tokius „popierinius“ lizdus įsirengia arba žemėje, arba medžių drevėse, pastogėse. Jų narveliai šešiakampiai, su į apačią nukreiptomis angomis, forma primena naminių bičių korį. Koriai dažnai sudaro keletą aukštų. Visas šis statinys iš lauko pusės apgaubtas tokia pat popierine mase ir kartais būna vaiko galvos dydžio. Savo lizdą širšės nuožmiai gina, todėl artintis prie jo nesaugu.
Lizdą statyti pradeda peržiemojusi apvaisinta patelė. Iš pradžių ji įrengia tik keletą narvelių. Be to, ji rūpinasi jaunomis lervomis, kurias maitina susmulkintais vabzdžiais. Kai iš lervų išsivysto smulkios širšės, tada jos toliau tęsia lizdo statybą, rūpinasi maisto rinkimu ir kitos kartos jauniklių auginimu. Per vasarą tokių darbininkių išsivysto iki keleto tūkstančių. Rudeninės kartos vabzdžiai pasiekia motinos dydį ir deda neapvaisintus kiaušinius, iš kurių išsivysto patinai. Iš motinos sudėtų kiaušinių rudenį išsivysto patelės, kurios apvaisintos žiemoja, o patinai ir darbininkės miršta.
Baidarė

Baidarė (rus. Байдарка) – siaura lengva mažos grimzlės valtelė uždaru viršumi be įkabų irklams. Pavadinimas kilęs iš aleutų laivelio pavadinimo. Terminas dažniausiai naudojamas Rusijoje ir buvusios Tarybų Sajungos teritorijoje. Kitose šalyse dažniausiai naudojamas terminas „kajakas“ (angl. kayak). Tokio tipo valtimis žvejodavo ir medžiodavo šiaurės genčių (eskimų, aleutų ir kt.) žmonės. Valties rėmas buvo daromas iš medžio, kuris aptraukiamas gyvūnų odomis. Medžiotojas dėvėdavo neperšlampamą odinę striukę, kuri būdavo sujungiama su valtimi taip, kad nepatektų vanduo. Su tokia valtimi medžiotojas galėjo apsiversti nesušlapdamas.
Irkluojama dvimenčiu irklu, vairuojama kojiniu vairu (arba plaukimo kryptis išgaunama tik irklais). Būna karkasinės, karkasinės-pripučiamos ar tik pripučiamos, plastikinės, vientisos ar surenkamos iš sekcijų. Karkasas (vientisas arba išardomas) būna iš medžio, metalo ar plastiko aptrauktas vandeniui nelaidžia medžiaga. Nuo kanojos skiriasi tuo, kad baidarės viršus yra uždengtas bei kanoja dažniausiai irkluojama vienmenčiu irklu.

Sportinė baidarė

Masė 8–30 kg. Ilgis 4,2–11 m, plotis iki 40 cm. Būna vienvietės, dvivietės ar keturvietės. Gaminamos iš anglies pluošto, kartais ir iš stiklo vatos. Naudojamos lenktynėms ramiame vandenyje. Irkluotojai sėdi ant specialių sėdynių, kad būtu patogiau irkluoti, valties gale yra vairas, kuris valdomas su kojomis.

Slalomo baidarė

Slalomo baidarėse įrengiama lenta su išpjova, kuri gaubia irkluotojo klubus, todėl jis gali baidarę vairuoti ir liemeniu. Sujungus dvi baidares padaromas katamaranas. Varžybos rengiamos labai srauniose upėse, specialiai įrengtoje trasoje su dirbtinėmis kliūtimis.

Turistinė baidarė

Masė 27–50 kg, 0,8–0,9 m pločio, aukštesniais bortais. Telpa 1–3 žmonės (keliamoji galia 180–350 kg). Tinka plaukti siaurais ir sekliais vandens keliais. Greitis stovinčiame vandenyje gali siekti 7–8 km/h. Gali turėti burių įrangą, pakabinamą variklį. Kai kuriose šalyse naudojamos ir su burėmis (JAV, Anglija). Lietuvoje neretai naudojami visuomeniniu transportu pervežti tinkami išardomi modeliai, kuriais dažniausiai plaukiama upėmis pasroviui ar didesniais ežerais.
Arnd Peiffer

Arndas Paiferis (vok. Arnd Peiffer, g. 1987 m. kovo 18 d. – vokiečių biatlonininkas, olimpinis ir pasaulio čempionas.

Karjera

Arndas Paiferis 2010 m. debiutavo Vankuverio žiemos olimpinėse žaidynėse. 2014 m. žiemos olimpinėse žaidynėse laimėjo sidabro medalį 4×7,5 km estafetės rungtyje. 2018 m. žiemos olimpinėse žaidynėse laimėjo aukso medalį sprinto rungtyje. 2009 m. debiutavo biatlono pasaulio čempionate ir laimėjo du bronzos medalius estafečių rungtyse. Pasaulio biatlono čempionatuose yra laimėjęs keturis aukso medalius.
Mis Studentė

Mis Studentė – tarptautinis grožio konkursas, kuriame dalyvauja studentės iš viso pasaulio. Pirmoji konkurso ceremonija įvyko 1986 m. Konkursas kasmet vyksta Seule. Laimėtoja įsipareigoja vykdyti labdaringą veiklą karo nusiaubtose šalyse arba regionuose paritančiuose neramumus (Kosove, Makedonijoje, Korėjoje ir t. t.).
Qormi FC

Istorija

Klubo ištakos siekia 1918 m.
Gelgaudiškio specialioji mokykla

Istorija

Po Pirmojo pasaulinio karo Komaro dvaras buvo išparceliuotas, o rūmuose įsteigta vaikų prieglauda, iki Antrojo pasaulinio karo priklausiusi vienuolėms šaritietėms. Vokiečių okupacijos metais Gelgaudiškio dvaro rūmuose buvo įsikūręs štabas, vėliau – karo ligoninė. Po karo iki 1961 m. čia buvo vaikų namai.
1966 m. rugpjūčio 15 d. įkurta pagalbinė mokykla-internatas. Mokėsi 100 mokinių, dirbo 18 pedagogų. 1992 m. pagalbinė mokykla-internatas pervadintas į specialiąją internatinę mokyklą. 1994 m. mokėsi 117 mokinių, dirbo 39 pedagogai, atidaryta pirma globos grupė Šakių rajono beglobiams vaikams. 1995 m. atidaryta antra globos grupė, pradėjo veikti dvi profesinio rengimo grupės. Mokėsi 125 mokiniai, dirbo 39 pedagogai. 2000 m. globos grupės uždarytos. 2005 m. pakeistas mokyklos pavadinimas į Gelgaudiškio specialioji mokykla. 2012 m. kovo 19 d. pradėjo veikti Gelgaudiškio specialiosios mokyklos padalinys – Neįgaliųjų dienos užimtumo centras Šakių rajono žmonėms su negalia.
Netoniai

Istorija

Kaimas minimas 1652 m.
Bitėnų kapinės

Bitėnų kapinės – kapinės Bitėnuose, 1 km į rytus nuo Rambyno kalno, Pagėgių savivaldybė. Kapinės įtrauktos į kultūros paminklų registrą.
Kirgizijos autonominė sritis

Istorija

1925 m. gegužės 25 d. Rusijos TFSR sudėtyje buvusi Kara-Kirgizijos autonominė sritis buvo pervadinta į Kirgizijos autonominę sritį.
Ši sritis 1926 m. vasario 1 d. buvo pertvarkyta į Kirgizijos ATSR.
Kmitai

Istorija

XX a. pr. tarp Kmitų ir Ardiškio veikė keltas. Kaimas smarkiai nukentėjo per 1931 m. potvynį. Kmitai, kaip ir daugelis Paparčių parapijos kaimų, buvo sulenkėję.