google/wiki40b huggingface dataset:
Kazys Mikalauskas

Biografija

1920 m. atvyko į Lietuvą ir lankė M. Karkos vadovaujamą muzikos mėgėjų būrelį Panevėžyje, 1940 m. persikėlė į Kauną, lankė dainavimo pamokas pas N. Karnavičienę, dainavo Darbo rūmų chore. 1943 m. baigė Kauno dramos teatro vaidybos studiją. 1941 m. gegužės 1 d. dainavo pirmajame Kauno muzikinio teatro spektaklyje – B. Aleksandrovo operetėje „Vestuvės Malinovkoje“. 1940–1988 m. Kauno muzikinio teatro solistas. Sukūrė charakterinių vaidmenų operetėse.
Juozas Indra

Juozas Indra (iki 1943 m. Juozas Padleckis, 1918 m. kovo 18 d. Pavietavoje, Jurbarko raj. – 1968 m. kovo 14 d. Kaune) – dainininkas (tenoras), kompozitorius, dirigentas.

Biografija

1938–1945 m. studijavo solinį dainavimą, kompoziciją ir dirigavimą Kauno konservatorijoje pas E. Vitingą, Petrą Oleką, Vladą Jakubėną, prof. Juozą Gruodį. 1943 m. kaip dainininkas debiutavo Vilniuje. Po karo grįžo į Kauną. Čia tęsė studijas, koncertavo.
1945 m. suimtas ir išvežtas į Rytus už tai, kad karo metais grojo kariniame orkestre. Grįžęs iš tremties, 1948–1953 m. gyveno ir dirbo Vilniuje. Nuo 1954 m. – Kompozitorių sąjungos narys.
1954–1965 m. buvo Kauno muzikinio teatro vyr. dirigentas, 1965–1968 m. – dirigentas. Dirigavo per 30 įvairių operų ir operečių spektaklių, daug koncertavo. 1956 m. parašė žymiausią savo kūrinį – baletą „Audronė“, kuris 1957 m. pelnė Respublikinę premiją.
1960 m. sukūrė simfoniją „Griuvėsių miestas“. Parašė 12 originalių dainų bei romansų, choro ir solo dainų, harmonizavo apie 150 liaudies dainų („Aš išdainavau visas daineles“, „Ant kalno rugiai“, „Žveng žirgelis lankoj“ ir kt.), apie 20 kamerinių instrumentinių, 10 simfoninių kūrinių, muziką 8 dramos spektakliams, kino filmams „Kai susilieja upės“ (1958 m., rež. Borisas Šreiberis) ir „Svetimi“ (1962 m., rež. Marijonas Giedrys).
Palaidotas Petrašiūnų kapinėse; antkapinis paminklas pastatytas 1978 m., archit. M. Jakimavičienė.
Alytaus rajono savivaldybės taryba 2003–2007 m.

Veikla

Savivaldybės meru buvo išrinktas Albertas Jusas, 2004 m. – Monika Ražanauskienė, mero pavaduotoju Aurimas Truncė.
Juveskiulė

Istorija

Miestą 1837 m. kovo 22 d. įkūrė Rusijos Caras Nikolajus I. Miestas buvo pastatytas tarp Juvesjarvi ežero (Jyväsjärvi) ir Harju kalno. XX a. miestas išsiplėtė keletą kartų. Labiausiai dabartinė miesto išvaizda susiformavo po Suomijos ir Rusijos karo (1941–1944), kuomet pabėgėliai iš Karelijos ir kitų šalies rajonų atvyko į miestą ir pradėjo čia statytis namus.
Šiandien miestas vis dar auga (maždaug 1 000 naujų gyventojų per metus). Įdomu, bet tik trečdalis Juveskiulės gyventojų yra gimę šiame mieste.
Dėl trumpų atstumų ir plataus paslaugų rato, miestas vadinamas „mažu dideliu miestu“, kuriame visos aptarnavimo įstaigos, parduotuvės, mokyklos ir darbo vietos yra greitai pasiekiamos.
Juveskiulės miestas įsikūręs ežerų, miškų ir parkų apsuptyje, todėl gamtos apsaugai miesto gyventojai skiria ypatingą dėmesį.

Turizmas

Juveskiulė – visais metų sezonais gyvybingas miestas. Kasmet čia organizuojama daugybė skirtingų nacionalinių ir tarptautinių konferencijų ir prekių mugių. Miesto lankytojai patys gali rinktis ar laiką leisti judriame miesto centre, klausantis gyvos muzikos, ar susipažinti su miesto istorija ir meniniais kūriniais vietiniuose muziejuose, apsilankyti teatre ar orkestre, ar tiesiog išsimuomoti užmiesčio namelį ir mėgautis gamta.
Mieste puikiai išplėtota susisiekimo sistema, įrengti viešbučiai, veikia daugybė parduotuvių ir restoranų.

Transportas

Juveskiulės geležinkelių stotis (Jyväskylä railway station) siūlo tiesioginius maršrutus į Helsinkį, Tamperę, Turku, Pieksamakį ir daugybę kitų Suomijos miestų. Stotis buvo modernizuota 2002 metais.
Maždaug už 20 km. į šiaurę nuo miesto, įsikūręs Juveskiulės oro uostas (Jyvaskyla Airport). Uostas išplėstas 2004 ir jis siūlo tiesioginius skrydžius į Helsinkio-Vantos oro uostą (Helsinki-Vanta Airport).
Albertas Vasiliauskas

Biografija

1953 m. baigė Kauno sodininkystės-daržininkystės technikumą, 1958 m. Lietuvos žemės ūkio akademijos Miškų ūkio fakultetą, 1963 m. Lietuvos miškų instituto stacionarinę aspirantūrą. 1982 m. biologijos mokslų daktaras. 
Nuo 1958 m. Kauno miškų ūkio Zapyškio girininkijos girininkas. 1959–1960 m. Dubravos miškų tyrimo stoties Vaišvydavos girininkijos girininkas. 1964–1965 m. Lietuvos miškų instituto vyresnysis mokslinis bendradarbis. 1966–1990 m. Dubravos miškų tyrimo stoties direktorius, 1991–1992 m. Dubravos eksperimentinės miškų urėdijos urėdas. 1992–1994 m. Lietuvos miškų instituto direktorius.
1984–1994 m. dėstė Lietuvos žemės ūkio akademijoje ekologijos pagrindų kursą. Nuo 1994 m. birželio 9 d. iki 1996 m. Lietuvos miškų ūkio ministras Adolfo Šleževičiaus VI Vyriausybėje, 1996 m. – Lauryno Stankevičiaus VII Vyriausybės miškų ūkio ministras. 2001–2005 m. Lietuvos aplinkos ministerijos viceministras.
Ištyrė spygliuočių medžių šaknų puvinio sukėlėją – šakninę pintį. Kovai su šia liga (kartu su Birute Kažemėkiene) sukūrė pripažintą išradimu biologinį preparatą „Girionys-1“. Miško fitopatologijos klausimais paskelbė apie 100 mokslinių ir gamybinių straipsnių, parašė knygų. 
1985 m. LTSR nusipelnęs miškininkas. 2007 m. Kauno miškų ir aplinkos inžinerijos kolegijos garbės narys.
Horst Zwengel

Biografija

Gimė 1937 m. sausio 14 d. Klausmyliuose. 2001-2004 m. buvo Hamburgo miesto tarybos narys. Iki 2003 m. priklausė Teisės ir tvarkos partijai, vėliau perėjo į partiją Už Vokietijos markę.
Filipinų civilinis kodeksas

Filipinų civilinis kodeksas – pagrindinis Filipinų privatinės teisės šaltinis; civilinis kodeksas. Priimtas 1950 m.

Istorija

Didelę įtaką padarė Ispanijos civilinis kodeksas, įvestas 1889 m., kai Filipinai buvo Ispanijos kolonija. Ispanijos civilinis kodeksas galiojo netgi Amerikos kolonizacijos metu. 1940 m. Prezidentas Manuel Quezon sudarė specialią komisiją naujajam Civiliniam kodeksui parengti (vadovas Ramon Avanceña). 
Tačiau Komisijos darbas buvo nutrauktas Japonijos invazijos Filipinuose metu, darbai buvo sunaikinti per mūšį dėl Manilos išlaisvinimo 1945 m.
1947 m. Prezidentas Manuel Roxas sudarė naują Komisiją. Vadovas Filipinų universiteto Teisės koledžo dekanas Jorge Bocobo. 
1947 m. gruodžio mėn. parengtas Projektas. Naująjį Kodeksą priėmė Filipinų Kongresas (patvirtino Aktu Nr. 386). 
1950 m. Filipinų CK įsigaliojo.
Frakas

Frakas – aprangos kodas, žymimas angliškai White tie, prancūziškai – Cravate blanche.
Juodos vilnos kostiumas. Švarkas su juodo atlaso atlapais, priekyje trumpas, užpakalyje – siekia pakinklius. Kelnių šoninė siūlė – su dviguba šilko juostele.
Prie frako derinami tik specialaus modelio balti marškiniai, balta liemenė ir balta peteliškė, juodi lakiniai batai.
Tai pati iškilmingiausia apranga, kuri dėvima vykstant į VIP kategorijos renginius. Lydinčios moterys dėvi rankas ir pečius apnuoginančias ilgas vakarines sukneles, ilgas pirštines, puošiasi tikrais brangakmeniais.
Taikinimas

Taikinimas (angl. Conciliation - „konsiliacija“) - alternatyvus ginčų sprendimo būdas (ADR), kai ginčo šalys pasirinkusios taikintoją (tarpininką), susitinka su juo atskirai, po to kartu, bandant išspręsti savo nesutarimus, ginčus. Taikintojas sumažina konflikto įtampą, pagerina ryšius, teikia pagalbą, ieškant galimų sprendimų, užtikrina sureguliavimą.
Taikinimo skiriasi nuo arbitražo tuo, kad taikinimo procesas yra ad hoc, nenuolatinis. Taikintojas paprastai neturi įgaliojimų prašyti įrodymų arba iškviesti liudytojus. Paprastai sprendimas nefiksuojamas (nerašomas), nėra sutarties sudarymo.
Taikinimo skiriasi nuo (taikinamojo) tarpininkavimo (mediacijos) tuo, kad pagrindinis tikslas yra siekti suderinti interesus, didžiąją dalį išteklių (laiko etc.) skirti (abipusių) nuolaidų paieškai, siekiant taikaus ginčo išsprendimo.
Aksu (Kinija)

Istorija

Senovėje miestas buvo žinomas kaip Kumo (姑墨) ir buvo karalystės centras. 629 m. jį aplankė kinų keliautojas Suandzangas, aprašė ten stovėjusius budistų vienuolynus. VII-IX a. miestas priklausė tai Tangams, tai Tufanui, tai uigūrams. Aksu tapo vienu iš Šilko kelio punktų. 1220 m. tapo Mangalajaus karalystės sostine, bet netrukus buvo užimtas mongolų ir tapo Čagatajaus chanato dalimi.
Daugirdas Šemiotas

Biografija

1999 m. Daugirdas Šemiotas dalyvavo pasaulio jaunimo čempionate, kuriame užėmė penktąją vietą. 2004 m. Europos olimpiniame atrankiniame turnyre užėmė trečią vietą ir į olimpiadą nepateko. 2007 m. JAV vykusiame pasaulio čempionate Šemiotas pelnė bronzos medalį. Po metų boksininkas debiutavo 2008 m. vasaros olimpinėse žaidynėse ir pralaimėjo jau pirmąją kovą.
Queen's University Belfast AFC

Istorija

Klubas įkurtas 1910 m.
Lietuva olimpinėse žaidynėse

Istorija

1912 m. Rusijos imperijos sudėtyje pasirodė ir sportininkai iš Vilniaus krašto – plaukikas Nikolajus Voronkovas ir šaulys Leonardus Syttin.
1918 m. atkūrus nepriklausomybę į Lietuvą grįžo pirmieji šalies sportininkai – Steponas Darius, Karolis Dineika, Viktoras Dineika, Kęstutis Bulota, Elena Kubiliūnaitė-Garbačiauskienė ir kiti. 1919 m. gegužės 18  d. Kaune įkurta pirmoji sporto organizacija – Lietuvos sporto sąjunga, gyvavo iki 1920 m. rugpjūčio. 1920 m. rugsėjo 15  d. įkurta Lietuvos fizinio lavinimosi sąjunga įgijo ir naudojosi išimtine teise atstovauti Lietuvai olimpinėse žaidynėse. Nepriklausomos Lietuvos sportininkai pirmą kartą dalyvavo 1924 m. surengtose vasaros olimpinėse žaidynėse Paryžiuje. Iš pradžių buvo nuspręsta siųsti 33 sportininkus, bet išsiuntė tik 15. 13 futbolininkų bei 2 dviratininkus. 1924 m. gegužės 25 d. Lietuvos futbolininkai žaidė prieš Šveicarijos komandą, bet pralaimėjo rezultatu 9–0 (4–0). Dviratininkai nebaigė 188 km ilgio trasos dėl techninių problemų.
Į 1928 m. vasaros olimpines žaidynes vyko 12 sportininkų: 2 boksininkai, 4 dviratininkai, 5 lengvaatlečiai ir 1 sunkiaatletis. Geriausią pasiekimą pasiekė boksininkas Juozas Vinča, kuris su kitais boksininkais dalinosi 5–7 vietas.
1932 m. vasaros olimpinėse žaidynėse Los Andžele Lietuva nedalyvavo dėl ekonominių sunkumų ir politinių ginčų. Į 1936 m. vasaros olimpines žaidynes Berlyne Lietuva nebuvo pakviesta dėl principingos Lietuvos pozicijos Kauno procese teisiant Klaipėdos krašto nacius. 
1940 m. Lietuvą okupavo ir aneksavo Tarybų Sąjunga, todėl po Antrojo pasaulinio karo Lietuvos sportininkai buvo priversti visose tarptautinėse varžybose dalyvauti Tarybų Sąjungos rinktinės sudėtyje. Pirmą kartą Lietuvos sportininkai TSRS sudėtyje pasirodė 1952 m. (3 krepšininkai, 1 boksininkas, 1 fechtuotojas). Tais pačiais metais pirmieji Lietuvos sportininkai laimi olimpinius medalius.
1990 m. atkūrusi valstybingumą, Lietuva vėl dalyvauja visos vasaros ir žiemos olimpinėse žaidynėse. Visose vasaros olimpinėse žaidynėse, pradedant 1992 m., Lietuvos sportininkai yra laimėję medalius.
Per visą istoriją Lietuvai, kaip nepriklausomai valstybei, vasaros olimpinėse žaidynėse atstovavo 222 sportininkai 18-oje sporto šakų ir 27 sportininkai 6-iose sporto šakose žiemos olimpinėse žaidynėse. Jauniausia Lietuvos rinktinės narė buvo plaukikė Rūta Meilutytė, kuriai 2012 m. vasaros olimpinėse žaidynėse buvo 15 metų ir 133 dienos. Vyriausia šalies olimpiete tapo 2012 m. vasaros olimpinių žaidynių dalyvė Daina Gudzinevičiūtė, kuriai buvo 46 metai ir 225 dienos. Daugiausiai medalių pelnė Virgilijus Alekna ir Gintaras Einikis (po 3 medalius).
LTOK į 2012 m. vasaros olimpines žaidynes tikėjosi deleguoti 85 individualiai besivaržančius sportininkus ir nacionalinę krepšinio rinktinę. Tai būtų buvusi didžiausia šalies delegacija istorijoje, tačiau išsiųsta tik 62 sportininkai.
Tūta

Tūta, tūtelė, gilzė – artilerijos ar šaulio ginklo šovinio cilindro formos dalis, kurioje būna šovimo užtaisas (parakas su priedais) ir kapsulė.
Unitariniuose šoviniuose į tūtelę (tūtą) įstatoma kulka (sviedinys). Dvinarių ar trinarių artilerijos šovinių (šių šovinių sviediniai būna atskiri nuo tūtos) tūtos užkemšamos.
Heikki Kovalainen

Karjeros pradžia

Kovalaineno karjera, kaip ir daugelio Formulės 1 pilotų, prasidėjo nuo kartingų. Suomis jais lenktyniavo nuo 1991 iki 2000 metų.

Prieš Formulę 1

Suomis savo profesionalo karjerą pradėjo Didžiosios Britanijos Formula Renault čempionate 2001 metais, iš karto po to, kai kitas suomis Kimi Raikkonenas laimėjęs šį čempionatą pradėjo savo karjerą Formulėje 1 su Sauber ekipa.
Pirmajame savo sezone Heikkis pelnė dvi pergales ir baigė sezoną 5 vietoje. 2002 metais jis perėjo į aukštesnį Didžiosios Britanijos Formula 3 čempionatą, kuriame savo pergalių skaičių padidino iki 5, to jam užteko sezoną baigti 3 vietoje.
2003 metais suomis perėjo į World Series by Nissan čempionatą. Pirmajame sezone jis pelnė vos vieną pergalę, tačiau 2004 metais, jų pelnęs 6, jis tapo čempionu.
2005 metais Kovalainenas perėjo į GP2 čempionatą, vadinamą tiltu į Formulę 1. Suomis laimėjo patį pirmąjį GP, tačiau kovoje dėl čempiono titulo susigrūmė su Nico Rosbergu ir jam pralaimėjęs 15 taškų liko antras.

Formulė 1

2007 metais iš Renault ekipos pasitraukus du kartus čempionui Fernando Alonso, į jo vietą atėjo Heikki Kovalainenas. Pirmose savo lenktynėse Australijoje jis finišavo tik 10 vietoje, tačiau vėliau savo rezultatus tik gerino. Su Renault ekipa jis pasiekė aukščiausią sezone antrąją vietą bei pelnė 30 taškų – sezoną baigdamas 7 vietoje.
2007 m. pabaigoje buvo paskelbta, jog Heikkis pereina į McLaren ekipą, o iš pastarosios į Renault grįžta Alonso. Naujasis Heikkio komandos draugas tapo britas Lewis Hamiltonas.
Su McLaren ekipa 2008 metų sezone suomis pasiekė tris podiumus, o iš jų pelnė ir pirmąją savo pergalę – Vengrijos GP metu. Sezoną suomis baigė turėdamas 53 taškus bei užimdamas galutinę 7 vietą.
Rapolas Rakalas

Rapolas Rakalas – lietuvių rašytojas, publicistas.
2009 m. išleido knygą „Ko trokšta merginos?“ Anksčiau rašė internetiniams portalams omni. lt, balsas. lt, lrytas. lt. Taip pat jo straipsniai pasirodydavo laikraščiuose ir žurnaluose. Rašo savo tinklalapį.
Grand Theft Auto: London 1961

Apžvalga

Veiksmas vyksta Londone, 1961 m., 8 metus iki „Grand Theft Auto: London 1969“ įvykių. Žaidimo tikslas vykdyti įvairias užduotys ir įvykdžius gauti prizinius taškus. Aplinka, dirbtinis intelektas, variklis ir vaizdas „Grand Theft Auto: London 1961“ žaidime beveik nepasikeitė, atsirado tik 22 nauji automobiliai, nauji dialogai ir galimybė žaisti multiplayer režime. Multiplayer režimo veiksmas vyksta Mančesterio mieste. „Grand Theft Auto: London 1961“ žaidimas yra vienintelis, kuris sukurtas tik personaliniam kompiuteriui ir kurį galima nemokamai atsisiųsti iš oficialaus „Grand Theft Auto: London 1969“ tinklalapio. „Grand Theft Auto: London 1961“ žaidimo dydis yra tik 7 mb ir kad žaidimas veiktų reikia turėti „Grand Theft Auto: London 1969“ žaidimo originalą. „Grand Theft Auto: London 1961“ yra pati nepopuliariausia „Grand Theft Auto“ serijos žaidimų dalis, nes ji labai mažai reklamuota ir neįdomi daugeliui „GTA“ žaidimų mėgėjams.
Sausoji valstija

Sausoji valstija (angl. dry state) – JAV valstija, kurioje alkoholio gamyba ar prekyba yra uždrausta ar smarkiai apribota. Blaivybės sąjūdžio metais daugelis valstijų tapo „sausomis“, taip prasidedant prohibicijos laikotarpiui visoje šalyje. Šiuo metu Amerikoje nėra nei vienos visiškai „sausos“ valstijos, nors egzistuoja kai kuriose jų atskiros sausosios apygardos (dry counties) ar priimti prekybos alkoholiu apribojimai.

Istorija

1851 m. Meino valstijoje buvo priimtas įstatymas, vienas iš pirmųjų, įteisinęs blaivyės sąjūdį JAV. Įstatymu uždrausta pardavinėti visus alkoholinius gėrimus išskyrus „medicininiams, mechaniniams ir gamybiniams tikslams“. Jis greitai išplito, o prohibicijos įstatymas buvo priimtas daugiau kaip pusėje valstijų. Visos šalies mastu įstatymas įsigaliojo 1919 m., ratifikavus Aštuonioliktąją JAV Konstitucijos pataisą, o buvo atšauktas 1933 m., priėmus Dvidešimt pirmąją pataisą.
Stasė Maževičienė-Baublytė

Biografija

Mokėsi Rimėnų aštuonmetėje ir Daugų vidurinėje mokykloje. Baigusi devynias klases, 1966–1970 choro dirigavimo mokėsi Kauno J. Gruodžio aukštesniojoje muzikos mokykloje (dėst. L. Varneckytė).
Nuo 1970 rudens Daugų (Alytaus r.) vidurinės mokyklos muzikos ir dainavimo mokytoja, vaikų ir vyresniųjų klasių moksleivių chorų bei vokalinių ansamblių vadovė. 1977 respublikinei moksleivių dainų šventei parengė vaikų chorą, o tokiai pat 1987 dainų šventei – vyresniųjų klasių mišrųjį. Šis choras dalyvavo mokyklų chorų zoninėse varžybose ir pelnė prizinių vietų. Vėliau pradėjo dirbti su vyresniųjų klasių merginų choru, kurį parengė 1994 I ir 1998 II Pasaulio lietuvių dainų šventėms bei 1997 Lietuvos moksleivių dainų šventei Vilniuje. Vokalinius ansamblius parengia „Dainų dainelės" konkursams – 1988 respublikiniame konkurse merginų duetas tapo laureatėmis, o berniukų duetas pelnė žiūrovų prizą. Su chorais ir vokaliniais ansambliais pasirodo koncertuose, dalyvauja rajono dainų šventėse ir kituose kultūros renginiuose.
Nuolat diriguoja Alytaus rajono dainų šventėse. 1995 S. Maževičienei suteikta vyresniosios muzikos mokytojos kvalifikacijos kategorija.

Šaltinis

Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999. Informacijos publikavimui gautas žodinis autoriaus leidimas.
Kongo Demokratinės Respublikos geografija

Kongo Demokratinė Respublika, buvęs Zayras, ir buvusi Belgijos kolonija − valstybė Centrinėje Afrikoje. Ribojasi su Kongu (2410 km), Centrine Afrikos Respublika (1577 km), Sudanu (628 km), Uganda (765 km), Ruanda (217 km), Burundžiu (233 km), Tanzanija (473 km), Zambija (1930 km), Angola (2511 km) ir Angolos anklavu Kabinda. Kranto linijos ilgis 40 km.
Plotas 2 345 410 km². Gyventojų 62 660 521 (2006).
Kongo Demokratinės Respublikos centrą ir vakarus užima Kongo įduba − plokščia, daugiausia pelkėta aliuvinė lyguma. Jos pakraščiai aukštėja terasomis, sudarančiomis 400−1300 m aukščio plynaukštes. Pietuose yra Lundos plynaukštė (iki 1600 m). Rytuose į šalį įeina dalis Rytų Afrikos plokščiakalnio. Rytiniame pasienyje yra Rytų Afrikos lūžių zona: sprūdinės įdubos, apsuptos horstinių kalnų (Ruvenzorio masyvas). Į šiaurę nuo Kyvaus ežero yra vulkaniniai Virungos kalnai (Karisimbio viršūnė, 4507 m) su veikiančiais Niamuragiros ir Niragongo vulkanais.
Klimatas abipus pusiaujo kontinentinis ekvatorinis, pastoviai drėgnas, pietuose ir šiauriniame pakraštyje − musoninis subekvatorinis. Kritulių ekvatorinėje juostoje 1700−2200 mm, rytiniuose pasienio kalnuose iki 2500 mm, pačioje šalies šiaurėje ir pietuose 1000−1500 mm per metus.
Didžiausios upės yra Kongas ir jo intakai: Aruvimis, Ubangis, Lomamis, Lulonga, Rukis, Kasajus. Kongo baseinui priklauso 9/10 Kongo Demokratinės Respublikos ploto.
Rytinėse pasienio sprūdinėse įdubose yra Alberto, Eduardo, Kyvaus, Tanganikos, Mveraus, Mai Ndombės (Leopoldo II) ir Tumbos ežerai.
Ekvatorinėje šalies juostoje − drėgnieji tropiniai miškai, Kongo įduboje − užliejamieji miškai, pelkės. Pietuose ir šiaurėje − retmiškiai, krūmai ir antrinė aukštažolė savana.
Veisiasi antilopės, buivolai, drambliai, raganosiai, zebrai, žirafos, okapijos, liūtai, leopardai, gepardai, šakalai, hienos. Miškuose daug beždžionių, gyvačių, pelkėse − hipopotamų. Paplitusi musė cėcė, maliariniai uodai.
Didžiausias nacionalinis parkas − Upembos.
Fafė

Istorija

1986 m. suteiktos miesto teisės.
Hokaido žemės

Ošimos žemė

Ošima (渡島国, -no kuni) - dabartinė pietinė Ošimos ir Hijamos subprefektūrų dalis. Ošimoje buvo 7 apskritys, iš kurių 1881 m. beliko šešios.

Širihešio žemė

Širihešis (後志国). Dabar tai Širibešio subprefektūros (neskaitant Abutos apskrities) ir šiaurinė Hijamos dalis. Širihešyje buvo 17 apskričių.

Ifurio žemė

Ifuris (胆振国). Dabartinėmis dienomis, tai sudarytų Iburio subprefektūra, Jamakošio apskritis, esanti Ošimoje, Abuta Širibešyje, Čitosės ir Enivos miestai bei Kamikavos subprefektūroje esantis Šimukapu kaimas. Ifuryje buvo 8 apskritys.

Išikario žemė

Išikaris (石狩国). Dabartinėmis dienomis, tai sudarytų Išikario subprefektūra, nneskaitant jai priklausančių Čitosės ir Enivos miestų, Soračio subprefektūra ir pietinė Kamikavos subprefektūros pusė. Išikaryje buvo 9 apskritys.

Tešio žemė

Tešis (天塩国). Dabar tai Rumojaus subprefektūra ir šiaurinė Kamikavos subprefektūros dalis. Tešyje buvo 6 apskritys.

Kitamio žemė

Kitamis (北見国). Šiomis dienomis, tai sudarytų Sojos ir Abaširio subprefektūros, neskaitant pastarajai priklausančios Abaširio apskrities. Kitamyje buvo 8 apskritys.

Hidakos žemė

Hidaka (日高国). Šiomis dienomis, tai Hidakos subprefektūra. Hidakoje buvo 7 apskritys.

Tokačio žemė

Tokačis (十勝国). Šiomis dienomis, tai Tokačio subprefektūra. Tokačyje buvo taip pat 7 apskritys.

Kuširo žemė

Kuširas (釧路国). Šiomis dienomis, tai Kuširo subprefektūra ir dalis Abaširio subprefektūros. Kušire buvo taip pat 7 apskritys.

Nemuro žemė

Nemuro (根室国). Dabartinėmis dienomis, tai pagrindinė Nemuro subprefektūros dalis, Habomajaus uolos ir Šikotano sala. Nemure buvo 5 apskritys.

Čišimos žemė

Čišima (千島国). Šiomis dienomis, tai sudarytų Kunaširio ir Etorofu salos, prie kurių paskui buvo prijungtos dalis Kurilų salų. Čišimoje buvo 9 apskritys.
San Migelitas

Istorija

San Migelitas įsikūrė apie 1925 m. sostinės gyventojams ėmus keltis už Panamos miesto ribų. 1960 m. įgijo savivaldybės statusą.
Namų savininkas

Namų savininkas – Lietuvos namų savininkų sąjungos savaitraštis, leistas 1937–1940 m. Kaune.

Istorija

Leido Kauno miesto lietuvių namų savininkų draugija. Išėjo 112 numerių.
Redagavo Rapolas Skipitis.
Danutė Žiūkienė

Biografija

1978 m. baigė Birštono vidurinę mokyklą, 1982 m. baigė matematiką Vilniaus pedagoginiame institute.
Nuo 1982 m. Prienų 2-osios vidurinės mokyklos, Biršono vidurinės mokyklos matematikos mokytoja, nuo 1991 m. Birštono vienkiemio darželio „Šaltinėlis“ vedėja, po 1992 m. reorganizacijos – darželio – mokyklos direktorė.
Nuo 1999 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Birštono skyriaus narė. 2003–2004 m. Birštono savivaldybės tarybos narė.
Duktė Eglė, sūnus Paulius.
Belgai

Belgai (lot. Belgae) – vardas, kurį romėnų karvedys Gajus Julijus Cezaris davė galų gentims, gyvenusioms šiauriau Senos (lot. Sequana) ir Marnos (lot. Matrona). Pirminė jų gyventa teritorija buvusi tarp Senos ir Reino. Cezaris skyrė belgus nuo galų ir akvitanų, kitų genčių grupių, gyvenusių teritorijoje, kurią romėnai vadino Galija ir daugmaž apėmusioje dabartinės Prancūzijos teritoriją ir kaimyninėmis teritorijomis.
Dabartinė Belgija, kuri egzistuoja nuo 1830 m. savo pavadinimą gavo iš dalies dėl šioje teritorijoje senovėje gyvenusių belgų, tačiau tarp Antikos belgų ir dabartinės Belgijos jokio istorinio perimamumo nėra.

Istorija

Belgų kilmė nėra žinoma; manoma, kad tai buvo keltų gentys su germanų kimbrų priemaiša. Manoma, kad dar prieš Cezariui pradedant Galijos užkariavimą (58 m. pr. m. e.) germanai persikėlė per Reiną ir susimaišė su ten nuo seno gyvenusiais keltais. Tacitas savo „Germanijoje“ ir Cezaris Galų karo užrašuose mini, kad belgai su pasididžiavimu tvirtino esantys germanų kilmės ir dėl to viršesni už galus. Be keltizuotų germanų prie belgų Cezaris priskyrė ir penkias Reino kairiajame krante gyvenusias germanų gentis: aduatukus, eburonus, kondrusus, cerosus ir pemanus. keletas genčių iš Marnos apylinkių aktyviai prekiavo su keltiškąja Britanija, o I a. pr. m. e. dalis belgų iš dabartinės Šiaurės Prancūzijos patys persikėlė į Didžiosios Britanijos pakrantę.
Per pirmąjį Galų karų žygį belgai sudarė sąjungą, tačiau 57 m. pr. m. e. buvo Cezario sumušti. Iki 51 m. pr. m. e. romėnai užkariavo visą belgų apgyvendintą teritoriją kontinente. Ši teritorija buvo prijungta prie imperijos (sudaryta Belgijos Galijos provincija). 53 m. pr. m. e. eburonai sukilo prieš romėnus ir sunaikino 15 romėnų kohortų, tačiau buvo romėnų nugalėti ir išnaikinti. III a. belgai priėmė krikščionybę. III–V a. belgai buvo išnaikinti bei asimiliuoti romėnų ir germanų genčių (frankų, fryzų, saksų). 486 m. belgų žemės tapo Frankų valstybės dalimi.