google/wiki40b huggingface dataset:
Vila Barbaro

Istorija

Vila buvo pastatyta apie 1557-1561 m. pagal architekto Andrea Palladio projektą jo draugų, Venecijos aristokratų Barbaro šeimai prie Mazero miestelio Venete. Vila buvo suplanuota ne tik, kaip provincijos aristokratų poilsio vieta, bet kaip ir vynininkystės verslo centras. Joje ir dabar yra rūsiai, kuriuose brandinamas Mazero vynas.
Vila suprojektuota žemo profilio, kad derėtų prie vietos kraštovaizdžio. 1561-62 m. Paolas Veronezė joje atliko vidinių erdvių, 6 kambarių, dekorą, kuriame dominuoja iliuzionistinės detalės. Vilos architektūrines vidaus detales, numanoma, kūrė skuptorius Alessandro Vittoria. Apie 1580 m. Andrea Palladio suprojektavo Barbaro šeimos koplyčią (tempietto) prie vilos. Manoma, kad tai buvo vienas paskutiniųjų architekto projektų.
1850 m. vilą įsigijo pramoninkas Sante Giacomelli, kuris organizavo jos atnaujinimą ir restauraciją. 1934 m. ją įsigijo grafas Giuseppe Volpi di Misurata savo dukteriai Marina. Ir šiuo metu joje gyvena šeimos palikuonys.
Tadeušas Mickevičius

Biografija

1995 m. AB „Lietuvos žemės ūkio bankas“ Šalčininkų skyriaus valdytojas. 2002 m. UAB Draudimo kompanija „PZU Lietuva“ viceprezidentas, Verslo klientų aptarnavimo departamento direktorius.
Nuo 1990 m. Lietuvos demokratinės darbo partijos, nuo 1995 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Šalčininkų rajono skyriaus narys.
1995–2000 m. (1995–1997 m. LDDP sąraše) Šalčininkų rajono savivaldybės tarybos narys.
Vaidotas Viliūnas

Biografija

Gimė 1956 m. Kaune. 1974 m. baigė Kauno J.Aleksonio vidurinę mokyklą, 1974-1979 m. studijavo cheminę technologiją Kauno politechnikos institute. 1979-1992 m. studijavo aspirantūroje ir dirbo KPI Organinės chemijos katedros moksliniame sektoriuje, vėliau dirbo Inžinerinės ekologijos katedros vedėju. 1993-1995 m. dirbo KTU laikinuoju prorektoriumi. 1996-2004 m. KTU Tarptautinių ryšių skyriaus vedėjas. Nuo 1999 m. papildomose pareigose dėstė Projektų valdymą Europos studijų magistrantūros programoje. 2004-2006 m. ISM Vadybos ir ekonomikos universiteto Vadovų mokyklos Projektų valdymo programos direktorius. 2006-2010 m. Vytauto Didžiojo universiteto insfrastruktūros prorektorius ir Vadybos katedros docentas. Nuo 2011 m. Marijampolės kolegijos direktorius ir VDU bei KTU docentas.
Torreciudad

Torresiudado šventovė - Mergelės Marijos šventovė esanti Hueskos provincijoje, Aragono regione Ispanijoje. Šventovė yra šalia Sinkos upės, Pirėnų kalnuose, už 75 km nuo Hueskos. Dabartinis šventovės pastatas buvo pastatytas Opus Dei (liet. Dievo Darbas) prelatūros įkūrėjo šventojo Josemaria Escriva de Balaguer iniciatyva.
Druskelės šaltinis

Druskelės šaltinis trykšta Alytaus rajone, Miroslavo seniūnijoje, Alytaus miškų urėdijos Dzirmiškių girininkijos (371 kv., 4 skl.) teritorijoje, Norūnų miške, Balkasodžio kaime. Nuo 1985 m. paskelbtas hidrogeologiniu gamtos paminklu.
Druskelės šaltinis randamas Nemuno upės kairiajame krante, į šiaurės rytus nuo Balkasodžio kolektyvinių sodų. Pasiekiamas nuo soduose esančios Miško gatvelės kampo, įeinant į mišką ties kraštine sodyba pro tinklinės tvoros vartelius, paėjus apie 300 m link Nemuno. Šaltinio prieigose prie žemėjančio šlaito pastatyta lenta su išsamia informacija. Versmės vieta nėra labai vaizdinga, upelio aplinka išlikusi nepakeista. Šaltinis yra kylantis, išteka sufoziniame cirke, kurio forma artima apskritimui. Druskelės pavadinimas siejamas dėl šaltinio sūraus vandens.

Istorija

Praeityje, kai trūkdavo druskos, vietinių apylinkių gyventojai šaltinio vandenį gabendavosi į namus statinėmis maistui gaminti. Šiais ir greta esnčiais šaltinėliais buvo susidomėta dar 1787 m. LDK kancleris J. Chreptavičius ir Vilniaus universiteto rektorius Martynas Počobutas čia atsiuntė farmacininką J. Sartorijų ir fiziką J. Mickevičių ištirti mineralinių vandenų. Šaltinėliais domėtasi XIX ir XX a.
Gyva legenda tarp senųjų vietos gyventojų, šį šaltinį dar vadinančiu Balandėlės šaltiniu, kad kadaise šiuose kraštuose gyveno graži mergelė Balandė. Priešams užpuolus kraštą, žuvo visi jos brangiausi žmonės. Tai sužinojusi, mergelė ilgai ir graudžiai raudojo sūriomis ašaromis. Dievai, matydami tokį skausmą, pavertė ją balandėle, kad skrajojant tas skausmas sumažėtų. O toje vietoje, kur ji raudojo, ištryško sūrus šaltinėlis, kurį žmonės praminė Balandėlės šaltiniu.
Šušalevas

Istorija

Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų tauta – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. 1975-1998 m. priklausė Balstogės vaivadijai.
Antanas Jonynas

Biografija

1933–1940 m. mokėsi Alytaus gimnazijoje. 1940 m. po sunkios ligos apako. Kauno aklųjų institute išmoko Brailio rašto, susipažino su aklųjų švietimu. 1944 m. baigė Kauno mokytojų seminariją. 1944–1946 m. studijavo Vilniaus universitete, 1951–1952 m. Maksimo Gorkio pasaulinės literatūros institute Maskvoje.
1944–1951 m., 1952–1954 m. ir 1962–1963 m. LSSR aklųjų draugijos pirmininkas, 1963–1964 m. draugijos leidyklos direktorius. 1954–1962 m. su pertraukomis dirbo savaitraščio „Literatūra ir menas“, žurnalo „Pergalė“ redakcijose. 1958–1959 m. žurnalo „Moksleivis“ redaktorius.  1958–1959 m. kandidatas į LKP CK narius. 1969–1970 m. LSSR rašytojų sąjungos poezijos konsultantas.

Kūryba

1942–1945 m. eilėraščiuose (rinktinė „Rugsėjo pilnatis“, 2003 m.) ryški neoromantikų poetika. Pilietiniuose eilėraščiuose (rinkiniai: „Kovotojų dainos“, 1949 m., „Kad klestėtų žemė“, 1952 m., „Apmąstymai“, 1957 m., „Pasiryžimo metas“, 1973 m., „Su širdies mandatu“, išl. 1978 m.) vyrauja sovietinės tikrovės aukštinimas, oratorinis, tezinis stilius.
Parašė eiliuotą laišką „Draugui Stalinui“ (su Juozu Macevičium, 1950 m., pavadinimu „Laiškas vadui“, 1952 m.), eiliuotų apybraižų ir reportažų (rink. „Pavasarėjančiais arimais“, su J. Macevičium, 1957 m.), satyrinių eilėraščių (rinkinys „Pernykštis sniegas“, su Kostu Kubilinsku, 1957 m.), satyrinių apysakų („Paskutinė vakarienė“, 1962 m., „Žinok, ką pasakys vyriausiasis“, su Juozu Požėra, 1962 m., „Šventieji žiedžia puodus“, 1965 m.), filmo „Svetimi“ scenarijų (su J. Požėra, 1962 m., rež. Marijonas Giedrys), publicistikos (rinkinį „Žmogiškoji reabilitacija“, išl. 1979 m.), literatūros kritikos (rinkinys „Prie gyvo šaltinio“, išl. 1978 m.), kūrinių vaikams ir jaunimui.
Antano Jonyno poezijos išleista ir rusų kalba.
Sufolkai

Sufolkai (angl. Suffolk) – avių veislė, išvesta pietryčių Anglijoje (Jungtinė Karalystė), Safolko grafystėje.
Sufolkų avys – mėsinio tipo avys. Veislė išvesta mišrinant vietines Norfolk Horn raguotąsias avis su Southdown avinais.

Apibūdinimas

Sufolkų avys yra stambios, labai juoda bevilne iki paausių galva ir bevilnėmis kojomis. Labai judrios ir ištvermingos, iš 100 ėriavedžių pirmais metais gaunama nuo 125 iki 140 ėriukų, antrais metais nuo 140 iki 170 ėriukų. Ėriukų svoris gimus vienetukui būna nuo 4,5 kg iki 6,5 kg, o dvynukams nuo 3,5 kg iki 5,5 kg. Paros ėriukų prieaugis gali siekti nuo 400 g iki 450 g. Jau 3 mėnesių nupenėti ėriukai sveria nuo 30 kg iki 35 kg, jų skerdienos išeiga siekia 52 procentus.
Nors Sufolkai gerai prisitaiko prie įvairiausių klimatinių sąlygų, jiems būtina užtikrinti pilnavertį šėrimą. Subrendę avinai sveria nuo 120 kg iki 160, kartais būna iki 200 kg svorio, o ėriavedės sveria nuo 80 iki 100 kg, nuo šių avių prikerpama nuo 3,5 kg iki 6,0 kg 7–9 cm ilgio baltos vilnos, kuri yra 48–50 plonumo klasių 30–34 mikronų storio. Suffolk avys gali būti veisiamos grynuoju veisimu ir taip pat avinai gali būti naudojami kitų veislių mėsinių savybių pagerinimui.
San Marino futbolo varžybos 1992–1993 m.

1992–1993 m. San Marino futbolo pirmenybės

Tai buvo 8–asis San Marino futbolo čempionatas.
Lisbetė Purvins-Irrittié

Lisbetė Purvins-Irrittié (vok. Lisbeth Purwins-Irrittié; 1897 m. rugpjūčio 22 d. Vitėje (Klaipėdos miesto dalis) – 1974 m. liepos 10 d. Hanoveryje) – Vokietijos ir Lietuvos rašytoja bei poetė.

Biografija

Gimė hugenotų Irrittié šeimoje. Tėvas buvo mokytojas, įskiepijęs dukrai meilę literatūrai. Pirmąjį savo eilėraštį Lisbetė išspausdino Klaipėdos laikraštyje „Memeler Dampfboot“, kai jai buvo tik šešiolika metų. 1922 m. Leipcige išleista pirmoji knygutė – scenos veikalas „Turi ateiti pavasaris“. Vėliau išspausdinti eilėraščiai, keli dramų rinkinukai. Keletas eilėraščių patalpinti mokiniams skirtoje skaitinių knygoje „Singende Ostmark“. Klaipėdos kraštą prijungus prie Lietuvos Respublikos, 1924 m. pasirodė pirmasis stambesnis jos literatūrinis kūrinys – romanas „Kova dėl gimtosios žemės“. Jame nedaug vietos užima politiniai įvykiai, rašytoja plačiai aprašė stambios klaipėdiečių ūkininkų šeimos gyvenimą, su jos rūpesčiais ir šventėmis.
Ištekėjusi už Aglonėnų mokytojo ir Vanagų evangelikų liuteronų bažnyčios vargonininko bei choro vadovo Jono Purvino (vok. Johann Prwins), atsidėjo šeimyniniam gyvenimui. Gimė duktė Brigita.
Artėjant Antrojo pasaulinio karo frontui, šeima pasitraukė į vakarinę Vokietijos dalį ir apsigyveno Harco regione. Po kiek laiko gimė antroji duktė Gizela. Mirus vyrui, L.Purvins-Irrittié turėjo rūpintis šeimos išmaitinimu – dviem vietiniams laikraščiams rašė knygų ir spektaklių recenzijas. Laiko kūrybai likdavo nedaug, nedidelius apsakymus ir eilėraščius spausdino į Oldenburgą persikėlusiame klaipėdiečių laikraštyje „Memeler Dampfboot“.
Paskutinius gyvenimo metus praleido dukters Gizelos šeimoje.
Mojobamba

Istorija

Senovėje kraštas buvo Čačapojo kultūros įtakoje, vėliau užimtas inkų. 1540 m. Chuanas Peresas de Gevara įkūrė Santiago de los Ocho Valles de Moyobamba gyvenvietę. Tai seniausias ispanų miestas, įkurtas Amazonijoje. Kolonijiniais laikais tai buvo svarbus prekybinis centras, iš čia vyko krikščioniškos misijos į aplinkines džiungles. 1857 m. Mojobambai suteiktas miesto statusas, 1897 m. tapo Loreto departamento sostine, o 1906 m. – naujai sukurto San Martino departamento sostine. 2005 m. miestas nukentėjo nuo žemės drebėjimo.
Oleksandrivskas

Istorija

Gyvenvietė įkurta 1772 m. ir vadinta Juzbaševka (Юзбашевка). 1772 m. pervadinta į Aleksandrovką (Александровка), o nuo 1959 m. – dabartiniu vardu. Miesto statusas suteiktas 1961 m.
Šemetiškiai (Šiauliai)

Istorija

Kaimo pavadinimas kilo nuo bajorų Šemetų arba Šemiotų, kurių dvarai buvo Šemetiškiuose, Šiaulėnuose, Tauragėje, ir kitose Žemaitijos vietovėse, pavardės. Manoma, kad dvare gimė ir gyveno poetas Mikalojus Kazimieras Šemeta (1612?-1674 m.)

Aplinkinės gyvenvietės

Daubakiškiai – 2 km
Mostaičiai – 3 km
ŠIAULIAI – 18 km
Gilvyčiai – 3 km
Biručiai – 1,5 km 
 Jonelaičiai – 3,5 km
Gošteliškiai – 3 km
Girnikų piliakalnis – 3 km 
 Kurtuvėnai – 7 km
Bulėnai – 3 km 
 BUBIAI – 7 km
Červenės žudynės

Červenės žudynės arba Červenės mirties kelias – TSRS NKVD karinis nusikaltimas Antrojo pasaulinio karo pradžioje TSRS saugumo organams Kauno, Vilniaus, Minsko kalėjimų kalinius evakuojant į Rytus.

Istorija

1941 m. naktį iš birželio 22 d. į birželio 23 d. iš Kauno kalėjimo autobusais išvežta 90 kalinių (liudytojai mini 118). Dauguma jų nuvežti į Minsko kalėjimą, nedidelė grupė – Polocko Bigosovo stoties link. Minske buvo atskirta ir sušaudyta 15–17 nuteistųjų mirti, tarp jų pulkininkas Steponas Rusteika, Vanda Pranckonienė, Albertas Švarplaitis, B. Kaniauskas ir kiti. Birželio 25 d. likusieji kartu su 2000 kitų kalinių pėsčiomis išvaryti iš Minsko kalėjimo  keliu Lugos slabada – Smilavičiai – Červenė – Magiliavas. Tarp suimtųjų buvo ir lenkų Ginkluotos kovos sąjungos (lenk. Związek Walki Zbrojnej) narių, suimtų Vilniuje ir Kaune. Trečdalis suimtųjų – moterys, tarp jų ir su mažais vaikais. Pakeliui enkavedistai šaudė nebegalinčius paeiti bei bandžiusius pabėgti suimtuosius. Dalis suimtųjų nušauti į pakaušį Chvoinikų miške.
Bijodami pakliūti į nelaisvę sparčiai į Rytus besiveržiantiems Vermachto daliniams, NKVD karininkai 1941 m. birželio 26 d. naktį nusprendė sušaudyti kalinius Cagelnios miške prie Červenės. Dalis suimtųjų pabėgo per pelkynus. Iš Kauno kalėjimo kalinių, išvarytų iš Minsko kalėjimo, išsigelbėjo apie 40, tarp jų valstietis Jonas Dambrauskas, policininkas Vaclovas Kaušas, Povilas Lašas (g.1878 m.), leitenantas Alfonsas Žebrauskas, studentas Juozas Žičkus, pulkininkas Antanas Šova, pulkininkas Jonas Petruitis, pulkininkas Juozas Tumas, kapitonas Osvaldas Žadvydas, aviacijos kapitonas Stasys Jasiunskas, Eržvilko klebonas Antanas Petraitis, Kauno kunigų seminarijos rektorius Pranas Petraitis.
Andy Paul

Biografija

Septintajame dešimtmetyje emigravo į Jungtinę Karalystę, ten jis pradėjo savo muzikinę karjerą. 1984 m. dalyvavo Kipro nacionalinėje „Eurovizijos“ atrankoje. Ten jis su daina „Anna Maria Lena“ įveikė tris dalyvius ir tapo nugalėtoju. 1984 m. „Eurovizijoje“ atlikėjas užėmė 15-ą vietą.
Po dalyvavimo „Eurovizijoje“, Andy Paul gastroliavo visoje Europoje. 1986 m. išleistas singlas „Now That I Found You“ sulaukė didelės sėkmės ne tiek gimtajame Kipre, bet ir visame Europos žemyne.
Bartolomė sala

Bartolomė sala (isp. Isla Bartolomé) – vulkaninė salelė Ekvadorui priklausančio Galapagų salyno centrinėje dalyje, prie rytinio Santjago salos kranto. Plotas – 1,2 km².
Sala vulkaninės kilmės, visą ją užima užgesęs skydinis ugnikalnis (aukštis 114 m). Į jį lengva užkopti, o nuo viršuje esančios aikštelės atsiveria vazdinga panorama į Santjago ugnikalnių kūgius. Saloje gyvena pingvinai, veisiasi žalieji vėžliai.
Sala negyvenama.
Valstybės siena

Valstybės siena – linijos, sudarančios valstybės teritorijos ribas sausumoje, vidaus vandenyse, žemės gelmėje ir oro erdvėje.
Valstybės sienos paprastai nustatomos gretimų valstybių sutartimis. Aprašomos, nubrėžiamos žemėlapiuose (delimitacija) ir pažymimos vietoje pasienio stulpais ar kitokiais ženklais (demarkacija). Jūrų valstybės siena eina išorine teritorinių vandenų (paprastai 3-12 jūrmylių pločio) riba. Nustatant sienas, paprastai atsižvelgiama į vietos ypatumus (kalnagūbrius, upes ir panašiai).
Valstybės sienos, išvestos pagal reljefo ypatumus, vadinamos orografinėmis; išvestos pagal dienovidinius arba lygiagretes (pvz., tarp Libijos ir Egipto, Egipto ir Sudano) – astronominėmis; išvestos tiesios linijos tarp dviejų taškų (pvz., tarp Libijos ir Čado, Alžyro ir Malio) – geometrinėmis.
Valstybės vidaus įstatymais ir tarptautiniais susitarimais nustatomas pasienio režimas, incidentų sureguliavimo tvarka, sienos pervažiavimo tvarka, pasienio upių ir vandenų naudojimo tvarka.
Pajustis

Istorija

1951–1991 Pajustis buvo stambaus kolūkio centras. Jam buvo suteiktas rašytojo Eduardo Vildės (1865-1933) vardas. E. Vildės gimimo metinių proga, 1965 m. kolūkyje buvo atidengta skulptūra.
Pirmoji mokykla atidaryta 1842 m. Iki 1988 m. veikė pagrindinė mokykla, vėliau sujungta su gimnazija Vinyje.

Demografija

2008 m. Pajustyje gyveno 734 žmonės. 2011 m. gruodžio 3 d. duomenimis, gyveno 658 žmonės.
Neoromantizmas

Neoromantizmas − XIX a. pabaigos − XX a. pradžios meno tendencijos, artimos romantizmui.
Neoromantikos termino vartosena nėra griežtai nusistovėjusi. Neoromantika vadinama tradicinių romantizmo formų gaivinimas, naujai suvokto romantizmo bruožų jungimas su impresionizmo, simbolizmo ar realizmo ypatybėmis.
Pastotė

Pastotė – valstiečių prievolė savo transportu gabenti krovinius, vežti dvaro ar valstybės pareigūnus, kariuomenę. Lietuvoje pastotė atsirado, susikūrus valstybei. Nuo XV–XVI a. pastotė tapo įprastine valstiečių prievole feodaliniam žemvaldžiui.
Į netolimas vietas pastočių kiekis nebuvo ribojamas. Į tolimus didžiuosius miestus (Vilnių, Kauną) bei uostamiesčius (Rygą, Liepoją, Klaipėdą, Karaliaučių) XVI a. pab.–XVIII a. iš valstiečių ūkio reikalauta nuo 1 iki 3 pastočių per metus.
Ši prievolė buvo viena iš 1769 m. Šiaulių ekonomijos valstiečių sukilimo priežasčių.
1861 m. panaikinus baudžiavą, pastotė tapo valstiečių valstybine prievole vežioti darbininkus ir karius, taisyti kelius.
Kalangai

Istorija

Kalangai (kitaip – vakarų šonai) yra artimi mašonams. Jie daugiausia gyvena Zimbabvėje ir Botsvanoje. Kai jie atvyko į šiaurės rytų Botsvaną ir pietvakarių Zimbabvę, jie jau buvo atsiskyrę nuo šonų. Manoma, kad jų yra apie 850 tūkstančių.
Kalangai yra viena didžiausių taip vadinamų Botsvanos tautinių mažumų.
Kalangai susiję su kai kuriomis ankstyvosiomis Afrikos valstybėmis – Mapungubvės ir Khamio karalystėmis, Rozvių imperija.
1690 m. portugalai buvo priversti pasitraukti iš plokščiakalnių, ir daug žemės, anksčiau valdytos Monomotapos, tada ėmė valdyti Rozviai. Kalangų valdytos valstybės suskilo į autonomiškas valstybes, daug kurių vėliau įėjo į Rozvių imperiją. Apie du šimtus metų regione išsilaikė taika ir klestėjimas. Kultūros centrai Dhlo-Dhlo, Khamis ir Didžioji Zimbabvė pasiekė klestėjimo viršūnes. Monomotapos tvirtovė ir rūmai buvo užimti Rozvių.
Skarboras (Tobagas)

Istorija

Miestas įkurtas XVIII a., pastačius fortą. Pavadintas pagal Skarboro miestą Anglijoje. 1769 m. tapo Tobago sostine. Prancūzų valdymo laikais vadintas Port Luju (pranc. Port Louis).
Jonas Aleksandras Karlovičius

Biografija

Gimė 1836 m. gegužės 28 d. Subartonyse, bajorų Aleksandro ir Antoninos iš Molochovcų Karlovičių šeimoje. 1847–1852 m. mokėsi gimnazijoje Vilniuje, 1853–1857 m. studijavo Maskvos universiteto Istorijos ir filologijos fakultete, 1857–1859 m. Paryžiuje studijavo istoriją bei Heidelberge lankė istorijos, filologijos ir kalbotyros paskaitas, 1859–1860 m. Briuselyje studijavo muziką. 1862 m. įsidarbino klerku Vilniaus apskrities teisme.
1865 m. susituokė su Irena Sulistrovska, su kuria susilaukė sūnaus – žymaus lenkų kompozitoriaus Mečislovo Karlovičiaus. 1865–1866 m. Berlyne studijavo istoriją ir filosofiją. Spalvinga jo gyvenimo ir muzikinė pusė: Vilniuje mokėsi groti fortepijonu ir violončele, griežė Maskvos universiteto simfoniniame orkestre, aprašė daugelį nežinomų muzikos instrumentų, Varšuvoje įsteigė su Vilniumi susijusio lenkų kompozitoriaus Stanislovo Moniuškos kūrybos tyrinėjimo sekciją.
Savo įvairialype veikla J. Karlovičius daug nusipelnė Lietuvių valstybei politine prasme. Gimęs, užaugęs ir didžiąją gyvenimo dalį praleidęs etnografinės Lietuvos žemėse, domėjosi įvairias kalbas vartojančių vietos gyventojų tarme, tautosaka, papročiais ir dainomis. Turėjo dvarą Višniave, 100 km į rytus nuo Vilniaus, dabartinės Baltarusijos teritorijoje, J.Karlovičius ten visą dešimtmetį gyveno, rinko lietuvių tautosaką, domėjosi etnografine buitimi, taip pat dirbo ir lenkų kalbos tyrinėjimo darbus.
1871 m. trumpam įsidarbino Varšuvos muzikos konservatorijoje. 1875 m. J. Karlovičius parašė palankiai specialistų įvertintą studiją „Apie lietuvių kalbą". Joje aptarė ankstesnius lietuvių kalbos tyrimus, išnagrinėjo lietuvių kalbos ryšius su kitomis indoeuropiečių kalbomis ir aprašė lietuvių kalbos gramatinę sandarą.
J. Karlovičius geriausiai žinomas kaip leksikografas, vienas ir su bendraautoriais parengęs „Lenkų tarmių žodyną" ir „Lenkų kalbos žodyną". Šie žodynai svarbūs, nes juose užfiksuota daug lituanizmų ir tik Lietuvos lenkų kalbai būdingų žodžių. Karlovičius ragino rinkti lietuvių tautosaką ir pats paskelbė buvusiose Lietuvių Didžiosios Kunigaikštystės žemėse surinktų pasakų ir sakmių rinkinį. Jis aprašė liaudies muzikos instrumentus ir senąją kaimo architektūrą, parašė ir daugiau lietuvių ir lenkų kalboms reikšmingų veikalų. Mirė 1903 m. birželio 14 d. Varšuvoje.
2011 m. spalio 21 d. Subartonių kaime J. Karlovičiaus 175 gimimo metinėms pažymėti buvo pastatytas medinis atminimo paminklas.
Until The End Of Time

Singlai

Iš albumo išleisti singlai: „The Game Of Chance“, „Deep Within My Heart“ bei „Love In The Dark“; pastaroji tapo kone grupės „vizitine kortele“, nes yra dažniausiai grojama The Twins daina 80-ųjų muzikos diskotekose bei radijo stočių eteryje.

Papildoma informacija

1995 m. albumas buvo skaitmeniniu būdu atnaujintas ir su Hansa/BMG leidimu The Twins leidybinės firmos „Passion Factory Records“ perleistas CD pavidalu.
Mūsų žodis (Skuodas)

Istorija

1951–1990 m. buvo LKP Skuodo rajono komiteto ir Skuodo Liaudies deputatų tarybos organas, nuo 1991 m. – Skuodo rajono savivaldybės laikraštis, nuo 1994 m. Nr. 75 – Skuodo rajono laikraštis. Steigėja ir leidėja UAB „Mūsų žodis“.
1951 m. ėjo kartą per savaitę, 1952 m. – dukart-triskart, 1953–1990 m. – triskart per savaitę, 1990–1991 m. – leistas savaitraštis, nuo 1991 m. vasario eina du kartus per savaitę. Iki 1962 m. vadinosi „Pergalė“, nuo 1962 m. – „Mūsų žodis“. Spausdino Skuodo spaustuvė, nuo 1976 m. – Ryto spaustuvės Skuodo skyrius, spaustuvė „Klaipėdos rytas“. Tiražas 1951 m. – 1000 egz., 1987 m. – 7800 egz., 1997 m. – 4000 egz. Nuo 2000 m. kartu su kitais leidžia savaitraštį „Vakarų Lietuva“.
Bendradarbiai: Stasė Lygutaitė - Bucevičienė (1961–1979 m.), Alma Skruibytė-Granauskienė, Romualdas Granauskas (1968–1970 m.), Juozas Kurtinaitis, Danutė Paulauskaitė, Adolfas Strakšys (1956–1969 m., Danutė Mukienė (1975–1991) ir kiti.
Sausumos uostas

Sausumos uostas (angl. dry port, kartais inland port) − vidinis šalies terminalas, tiesiogiai sujungtas automobilių keliais arba geležinkeliais su uostu. Jis veikia kaip jūrų krovos centras vietiniais maršrutais.
Sausumos uostas taip pat gali priimti krovinius saugojimui ir teikti paslaugas atliekant muitinės formalumus.
Šis terminas vartojamas tik anglų ir prancūzų kalbomis.

Lietuvoje

2014 m. netoli Vilniaus, tarp Pagirių ir Vaidotų  rengiamasi pastatyti analogų Rytų ir Vidurio Europoje neturintį konteinerinį sausumos Vilniaus intermodalinį terminalą, kuris intermodalinius pervežimus padarytų nepalyginamai efektyvesnius. Tiek intermodalinis terminalas, tiek Logistikos parkas steigiami kartu leis sukurti bendrą savotiško „sausumos uosto“ koncepciją, sumažins vis didėjančią Klaipėdos jūrų uosto apkrovą ir praplės jo aptarnavimo ribas.
Pagrobimas 2

Istorija

Filmą sukūrė prodiuserio ir scenaristo Luc Besson kompanija „EuropaCorp“, kartu su „M6 Films“, „Grive Prods“. Tai yra 2008 m. filmo „Pagrobimas“ tęsinys. Pagrindinius filmo vaidmenis atliko tie patys aktoriai: Liam Neeson, Maggie Grace ir Famke Janssen. Filmavimo vietos: Los Andželas ir Stambulas. Tarptautinė filmo premjera įvyko 2012 m. spalio 3 d. Tarptautinis filmo pavadinimas anglų kalba − „Taken 2“. Filmas buvo komerciškai sėkmingas. Jo biudžetas siekė 45 mln. JAV dolerių, pasaulio kino teatruose jis surinko per 371 mln. JAV dolerių pajamų. Pamatę filmo komercinius rodiklius scenarijaus autoriai Luc Besson ir Robert Mark Kamen prabilo apie trečiąją buvusio CŽV agento šeimos nuotykių dalį „Pagrobimas 3“.

Siužetas

Los Andželas. CŽV agentas Brajanas Milsas (akt. Liam Neeson) toliau rūpinasi savo dukterimi Kim (akt. Maggie Grace) ir su juo išsiskyrusia žmona Lenora (akt. Famke Janssen). Jis neprarado buvusių agento įgudžių ir sugeba susekti dukrą pagal jos mobiliojo telefono GPS imtuvą. Lenoros gyvenimas su kitu sutuoktiniu nesiseka, ji galvoja išsiskirti. Po vieno susipykimo sutuoktinis atšaukė Lenoros ir Kim suplanuotas keliones. Brajanas pasiūlo atvykti į Stambulą, kuriame jis pats gavo trumpalaikį asmeninės apsaugos darbą.
Tuo tarpu Albanijos Topojės kaime palaidojami Brajano ankstesniame filme „Pagrobimas“ nužudytieji albanų nusikaltėliai. Svarbiausio jų, Marko, tėvas Muradas (akt. Rade Šerbedžija) prisiekia atkeršyti už sūnaus mirtį. Jis priverčia buvusį Brajano bendradarbį Paryžiuje išduoti jo vardą. Muradas sugeba nusipirkti informaciją iš kurios sužino, kad Brajano paskutinė misija yra Stambule. Albanų nusikaltėliai susisiekia su savo draugais Stambule ir paruošia Brajano ir jo šeimos pagrobimo planą. Šeima susitinka viešbutyje po Brajano darbo ir tikisi kartu praleisti likusią dieną atostogų. Kitos dienos rytą, paskutinę minutę, Brajano duktė Kim Mils apsigalvoja neiti su buvusia sutuoktinių pora ir nepapuola į albanų nusikaltėlių paspęstus spąstus ...