google/wiki40b huggingface dataset:
Yasunari Kawabata

Biografija

Kavabata gimė Osakoje ir tapo našlaičiu sulaukęs dvejų metų ir gyveno su seneliais. Jis turėjo vyresnę seserį, kurią priglaudė teta. Jo senelė mirė, kai jam buvo septyneri (1906 rugsėjo mėn.), jo sesuo, kurią jis tik vienąkart sutiko po tėvų mirties – kai jam buvo dešimt metų (1909 m. liepos mėn.), o senelis mirė kai jam buvo penkiolika (1914 m. gegužės mėn.).
Netekęs visų artimų giminaičių jis persikėlė pas motinos gimines (Kuroda šeima). Bet 1916 m. sausio mėn. jis persikėlė į pensioną prie jaunimo aukštosios mokyklos (atitinka šiuolaikinę aukštąją mokyklą), į kurią anksčiau važiuodavo traukiniu. Pabaigęs tą mokyklą 1917 m. kovo mėn. prieš savo 18-tą gimtadienį jis išvyko į Tokiją, tikėdamasis išlaikyti Dai-ichi Koto-gakko' (Pirmosios Aukštesniosios mokyklos), kuriai vadovavo Tokijo Imperatoriškasis Universitetas, egzaminus. Jis išlaikė egzaminus tais pačiais metais ir įstojo į humanitarinių mokslų fakultetą, pasirinkęs anglų kalbą pagrindiniu dalyku. 1920 m. liepos mėn. Kavabata baigė mokyklą ir tą patį mėnėsį įstojo į Tokijo Imperatoriškąjį Universitetą.
1924 m. Kavabata baigė universitetą ir tuo metu buvo jau pagavęs Kikuchi Kan ir kitų žymių to meto rašytojų ir redaktorių dėmesį per darbus pateiktus į Kikuchi literatūrinį žurnalą Bungei Šundžu.
Be grožinės literatūros rašymo, Kavabata dirbo reporteriu, ypač pasižymėjo Mainichi Šimbun. Nors jis nedalyvavo Antrojo pasaulinio karo militaristiniam užsidegime, rodė mažai dėmesio ir pokario reformoms. Kavabata teigia, kad be visos šeimos mirties, jam jaunam esant, karas buvo viena iš didžiausių įtakų jo kūriniams, tad pokario Japonijoje jis sugebėjo rašyti tik elegijas. Bet tyrinėtojai pastebi mažytį temos pasikeitimą tarp Kavabatos prieškario ir pokario kūrinių.
Kavabata nusižudė 1972 m. apsinuodydamas dujomis, nors daug kolegų ir jo našlė mano, kad jo mirtis galėjo būti nelaimingas atsitikimas. Buvo iškelta daug teorijų aiškinant jo savižudybės priežastis: prasta sveikata (manoma, kad jis sirgo Parkinsono liga), galimas neteisėtas meilės romanas ar šokas, kurio priežastis yra draugo Jukio Mišimos savižudybė 1970 m. Bet priešingai nei Mišima, Kavabata nepaliko raštelio ir nediskutavo apie daug nerašė savo darbuose, taip palikdamas savo motyvus neatskleistus.
Dervišas

Dervišas (pers. درویش = Darvīsh) – musulmonų asketas, sufizmo praktikuotojas.
Dervišai gyvena skurdžiai, išgyvena iš išmaldos. Išmaldos prašymas skirtas ugdyti nuolankumą, mažinti egoizmą. Sukauptus perteklinius pinigus dervišas turi skirti kitiems, gyvenantiems skurdžiau. Dervišų brolijų maldos vietos („vienuolynai“) vadinami hanakomis. Tačiau dervišai nėra tapatūs krikščionių ar budistų vienuoliams, nes jie gali turėti šeimą, savo namus.
Dervišai jungiasi į skirtingus ordinus. Dalis dervišų senovėje priklausė kariniams ordinams (pvz., bektašiai), tapdavo janyčarais, valdovų asmens sargybiniais. Kiti ordinai būrėsi siekiant dvasinio tobulėjimo. Dervišų dvasinės praktikos būna įvairios: čištai, kurių ordinas veikia Pietų Azijoje, praktikuoja tylią meditaciją, tuo tarpu mevleviai (Turkija), siekia dvasinės ekstazės per muziką ir šokį sukantis.
Nagi, vaikine, šauk!

Turinys

Rojus Grynfordas pabėgo iš kalėjimo ir rado prieglobstį nedideliame kalnakasių kaimelyje Meksikoje. Netrukus jis supranta, kad ir čia nebus ramaus gyvenimo, nes gyventojus terorizuoja trejetas banditų. Rojus imasi misijos šiuos sunaikinti ir gražinti kalnakasiams viską, kas iš jų buvo pagrobta...
Rauginės medžiagos

Rauginės medžiagos yra grupė organinių cheminių medžiagų, daugiausia aromatinių junginių. Rauginės medžiagos natūraliai kaupiasi augaluose, kurie dėl to vadinami rauginiais augalais.

Junginiai

Rauginės medžiagos paprastai yra amorfinės, turi rūgščią reakciją. Jos lengvai oksiduojasi ir ruduoja atvirame ore. Plačiausiai žinoma rauginė medžiaga yra taninas.

Rauginiai augalai

Rauginės medžiagos išskiriamos iš augalų. Jos būna susikaupusios žievėje, medienoje, šaknyse, lapuose, vaisiuose. Plačiau žinomi tokie rauginiai augalai (kuriuose kaupiasi rauginės medžiagos): rabarbarai, sidabražolės (šaknyse); ąžuolai (medienoje); akacijos, gluosniai, maumedžiai (žievėje); pūkeniai, žagreniai, arkliauogės (lapuose); granatmedžiai (vaisiuose). Raugines medžiagas žmogus nesunkiai pajunta dėl specifinio „sutraukiančio“ skonio.

Naudojimas

Rauginės medžiagos pasižymi ypatingai naudinga savybe: jos raugina odą ir kailius, tai yra paveikia negyvą gyvūno odą taip, kad ji negenda ir išdžiūvusi nesukietėja. Kai kurios vaistažolės turi rauginių medžiagų, kurių surišančios savybės panaudojamos įvairiems negalavimams gydyti (viduriavimas, kraujavimai).
Elektros lizdas

Trys elektros lizdo kontaktai

Dauguma šiuolaikinių elektros lizdų turi tris kontaktus.

Fazė (arba „gyvasis“, angl. live, L)

Fazinis kontaktas neša galią perduodančią elektros srovę. Būtent šio kontakto prisilietimas yra pavojingas ir gali būti mirtinas. Paprastai fazinis yra tik vienas lizdo kontaktas, bet kai kuriose senose instaliacijose abu kontaktai gali būti „gyvieji“. Taip gali būti jei į lizdą atvestos dvi trifazės srovės fazinės atšakos arba jis sujungtas su vienfazio transformatoriaus apvija kurios vidurinis taškas įžemintas. Tokių instaliacijų pasitaiko senesniuose Anglijos bei Skandinavijos namuose.

Nulis (arba neutralusis, angl. neutral, N)

Nulinio kontakto įtampa paprastai (išskyrus kai kuriuos specialius atvejus) yra lygi žemės potencialui, todėl jei instaliacija įrengta be klaidų ir visi įjungti elektros prietaisai taip pat yra tvarkingi, jį liesti neturėtų būti pavojinga. Tačiau dėl klaidų ar gedimų nulinis laidas gali lengvai tapti lygiai tiek pat pavojingas, kaip ir „gyvasis“. Todėl elektros įrangą projektuojantys specialistai bei laidus vedžiojantys elektrikai su juo elgiasi tiek pat atsargiai, kaip ir su faziniu laidu.
Pagrindinis nulinio laido pavojus glūdi tame, jog jis tampa mirtinai pavojingas jei kuriame nors taške yra nutraukiamas. Tuomet nutrauktoji dalis gali įgauti tokią pat aukštą įtampą, kaip ir fazinis laidas. Todėl, nors nulinis ir įžeminimo laidai instaliacijai normaliai dirbant turi artimą potencialą bei paprastai yra viename iš tolimų taškų sujungti, papildomai juos kur nors sujungti griežtai draudžiama, išskyrus aiškiai taisyklių reglamentuotus atvejus.

Įžeminimas (angl. ground, protective earth, PE)

Įžeminimo kontaktas sujungiamas su elektros prietaiso korpusu. Instaliacijai teisingai dirbant, elektros srovė įžeminimo laidu neteka. Tačiau jei, prietaisui sugedus, fazinis laidas paliečia prietaiso korpusą, maitinimo šaltinis trumpai sujungiamas grandine: fazinis laidas – prietaiso korpusas – įžeminimo laidas (nulinis ir įžeminimo laidas ties maitinimo šaltiniu yra tarpusavyje sujungti). Paprastai iškart perdega saugiklis ir maitinimo šaltinis atjungiamas. Tokiu būdu teisingai įrengtas įžeminimas apsaugo nuo elektros prietaiso gedimų.
Teoriškai kaip įžeminimą galima naudoti ir nulinį kontaktą, tačiau tai gali būti pavojinga jei nulinis laidas būtų nutrauktas tarp prietaiso ir maitinimo šaltinio. Visgi, pavyzdžiui, daugelyje senų Šveicarijos namų su naujai įrengtomis trijų kontaktų rozetėmis bet dviejų laidų (be įžeminimo) instaliacija įžeminimo laidas sujungtas su nuliniu laidu, matyt tariant jog profesionaliai prižiūrima namo instaliacija daug patikimesnė už įvairius kištuku prijungiamus elektros prietaisus.
Jau mirę (filmas)

Turinys

Jauna ir trokštanti išgarsėti Laura susipažįsta su vaikinu vardu Andrėja. Šis neseniai paplūdimyje susitikęs du vaikinus (Romenas ir Davidas), kuriančius erotines nuotraukas, pasisiūlo tarpininkauti tarp jų ir Lauros. Merginai toks populiarumo kelias tinka, o vaikinai užčiuopia „aukso gyslą“. Ketveriukei pradeda sektis ir jie vis labiau įsitvirtina erotikos pasaulyje, jų gyvenimą užvaldo pasilinksminimai ir narkotikai. Netrukus pornografinių filmų kūrėjai, kurie naudojasi Romeno ir Davido paslaugomis, pareiškia norintys sukurti filmą su Laura. Kol mergina dvejoja ir negali apsispręsti, jie supranta, kad erotikos industrijos pasaulis žiaurus ir negailestingas, o į jį patekus ištrūkti beveik neįmanoma...
MTZ-5

MTZ-5 (rus. МТЗ-5) – bendros paskirties traktorius, nuo 1957 iki 1962 m. gamintas „MTZ“ ir nuo 1958 iki 1972 m. „Pietų mašinų gamykloje“. Iš viso buvo pagaminta 644 000 vienetų.

Panaudojimas

Traktorius skirtas transportui, augalų kaupimo, arimo lengvose ir vidutinio lengvumo dirvose, sėjimo darbuose. Traktoriaus važiuoklė taip pat buvo naudojama ekskavatoriuje.

Techninis aprašymas

Variklio galia 40 AG (29 kW), pavarų skaičius 5 (+1), bendras svoris 3,19 t. Jis mechaniškai niekuo nesiskiria nuo „JUMZ-6“.
Reinė

Istorija

Dabartinio miesto teritorija apgyvendinta nuo priešistorinių laikų. Reinė pirmą kartą paminėta 838 m. dokumente. 1327 m. rugpjūčio 15 d. suteiktos miesto teisės. Trisdešimtmečio karo pabaigoje miestas buvo sudegintas.
Prasidėjus pramonei, suklestėjo tekstilės gamyba. Iki XX a. vid. buvo svarbus ekonomikos faktorius. Išvystyta paslaugų ir inžinerijos pramonė.
Ženeva

Istorija

Keltų laikais Ženeva buvo vienos iš keltų tautos – alobrogų sostinė. Romos imperijos laikais miestas buvo placdarmas, nuo 400 m. iki 1536 m. – vyskupų rezidencija. Be to penktame ir devintame dešimtmetyje veikė Burgundijos karalių rezidencija.

Ekonomika

Mieste išvystyta paslaugų sfera, nuo seno jis apibūdinamas kaip pasaulio finansų centras, besispecializuojantis daugiausiai privačioje bankininkystėje (aktyvai sudaro apie vieną trilijoną JAV dolerių), taip pat finansavime ir tarptautinėje prekyboje.
Ženevoje įkūrė savo pagrindines būstines tokios garsios pasaulinio lygio kompanijos kaip Japan Tobacco International, Mediterranean Shipping Company, Gunvor, Vitol, Merck Serono, SITA, SGS, STMicroelectronics, Weatherford, Caterpillar, DuPont, Cargill Take-Two Interactive, Electronic Arts, Invista, Procter&Gamble ir Oracle. Įmonė Hewlett-Packard pagrindinę rezidenciją, skirtą Europai, Afrikai ir Artimiesiems Rytams, įsteigė gretimame Merene.
Daugelį metų Ženevoje puoselėjama itin tikslių rankinių laikrodžių gamyba (Baume&Mercier, Charriol, Chopard, Franck Muller, Patek Philippe, Gallet&Co., Jaeger-LeCoultre, Rolex, Universal Genève, Raymond Weil, Omega, Vacheron Constantin, Frédérique Constant). Du stambūs aromatinių medžiagų maisto ir parfiumerijos pramonėms gamintojai Firmenich ir Givaudan mieste įsteigė ne tik savo pagrindinius ofisus, bet ir gamybinius cechus. Apie 22 tūkst. miestiečių darbuojasi tarptautinių organizacijų būstinėse.

Ryšiai su Lietuva

Ženeva nuo seno traukė lietuvius savo aukštosiomis mokyklomis. Šiame mieste studijavo dailininkas Adomas Varnas, Steigiamojo Seimo narys Maksas Soloveičikas, žurnalistas Juozas Mačernis, diplomatas Narcizas Prielaida, arfistė Joana Daunytė ir kt.
Po Lietuvos Nepriklausomybės paskelbimo, 1920 m. vasario 11 d. ženeviečiai suorganizavo mitingą, reikalaudami suteikti jai oficialųjį pripažinimą. Mitinge kalbėję prof. P. Hard ir prof. Ed. Privat nušvietė Lietuvos istoriją ir pabrėžė jos norą tapti nepriklausoma. Oficialiai Šveicarija pripažino Lietuvą de jure 1921 liepos 19 d. Iki 1927 m. mieste veikė Lietuvos nuolatinė delegatūra prie Tautų Sąjungos (adresas – 15 Q. d. Mont-Blanc Genéve). 1936 m. buvo įsteigta Lietuvos nuolatinė pasiuntinybė prie Tautų Sąjungos, įgaliotuoju ministru paskirtas pulkininkas Kazys Škirpa. 2018 m. rugpjūčio 6 d. Lietuvos Respublikos nuolatinės misijos prie Jungtinių Tautų patalpose Ženevoje pradėjo veikti šalies konsulatas.
Juras Arnas Šaltenis

Biografija

Mokėsi Šiaulių gimnazijoje, studijavo Vytauto Didžiojo universitete. 1931 m. pradėjo dirbti laikraščio „Šiaurės Lietuva“ redakcijoje, nuolatinis „Lietuvos aido“ korespondentas, iki 1935 m. – Šiaulių dramos teatro sekretorius. 1934-1935 m. redagavo žurnalą „Menas“, 1937-1938 m. Klaipėdoje – teatro ir meno kultūros leidinį „Teatras“, dirbo dienraščio „Vakarai“ redakcijoje. 1938 m. persikėlė į Kauną. Nuo 1940 m. – Valstybės teatro operos ir baleto literatūros darbuotojas. 1941 m. dirbo „Naujoji Lietuva“ redakcijoje Vilniuje, po karo – Ukmergės rajono laikraščio „Tarybinis kelias“ redakcijoje, Lietuvos teatro draugijoje Vilniuje.
Šiauliuose 1934 m. buvo pastatyta pjesė „Saulės vaikai“, 1936 m. Klaipėdoje – „Grafaitė Marija“.  Pirmojoje laisvės, drąsos ir laimės aspektu interpretuojami vaikų ir suaugusiųjų santykiai, antrojoje 1863 m. sukilimo fone atskleidžiami pounijiniai bajoriškosios giminės siekiai, romantinė sukilimo vadų heroika.
Bendradarbiavo periodikoje, rašė teatro ir literatūros klausimais, slapyvardžiai: Šilėnas, Šalmantas, Tolvaiša, Arūnas, Dixi, Geo, Dausėnas, Norva, Juras, Daubaras, Ašaka, Narvydis, Varūnas, Želvėnas, Želvietis.
Ankštis

Ankštis (lot. legumen) – sausasis atsidarantis vienalizdis vaisius. Atsidaro dviem išilginiais plyšiais.
Ankštis išaugina pupinius augalus: žirnis, pupa, vikis.
Jatkūniškių piliakalnis

Piliakalnis

Piliakalnis yra ilgos kalvos pietiniame gale. Jį iš visų pusių juosia daubos. Piliakalnio šiaurinis šlaitas žemas, iki 2 m aukščio, vakarinis šlaitas aukštas, iki 17 m aukščio ir status. Pietinis ir rytinis šlaitai 7 m aukščio, apardyti (nuarti). Aikštelė ovali, 27x15 m dydžio. Piliakalnio pietrytinėje papėdėje yra senovės gyvenvietės liekanų. Piliakalnis su apsaugos zona užima 6,2 ha plotą.
Apie 0,5 km į šiaurės vakarus nuo Jatkūniškių piliakalnio yra Betiškių piliakalnis.

Aplinkiniai piliakalniai

Betiškių piliakalnis 0,5 km
Marciūniškių piliakalnis 5 kmŠišponiškių piliakalnis 3,5 km
Varniškių piliakalnis (Zarasai) 2 kmAntaniškių piliakalnis 10 km
Golubiškių piliakalnis 8 kmVosgėlių piliakalnis 13 kmAvilių piliakalnis 10 kmSkineikių piliakalnis 6 kmNarkyčių piliakalnis 1,7 km
Vencavų piliakalnis 5 kmMineikiškių piliakalnis 11 km
Tadarina

Istorija

Iki 2015 m. kaimas vadintas Tadarina I.
Jurgis Milančius

Biografija

Mokėsi Suvalkų gimnazijoje, vėliau – Seinų kunigų seminarijoje. Jos nebaigė, toliau studijavo Varšuvos universitete farmaciją. 1902 m. gavo vaistininko diplomą ir stažavosi įvairiose Lietuvos vaistinėse. 1903 m. nusipirko vaistinę Vievyje.
Apylinkės knygnešių Motiejaus Grybausko ir Petro Gudelio atvežtą spaudą platino savo vaistinėje, prisidėjo prie lietuvių kalbos įvedimo Vievio ir kitose Lietuvos bažnyčiose. Palaikė glaudžius ryšius su J. Basanavičiumi ir kitais lietuvybės puoselėtojais. Bendradarbiavo lietuviškuose laikraščiuose: „Vilniaus žiniose“, „Viltyje“, „Kovoje“ ir „Lietuvos ūkininke“. 1907–1910 m. J. Milančius suteikė prieglobstį rašytojai Sofijai Pšibiliauskienei – Lazdynų Pelėdai. Čia trejus metus ji dirbo vaistininko padėjėja, tvarkė jo ūkį ir laisvalaikiu rašė apysaką „Klaida”.
Per Pirmojo pasaulinio karo mūšius sudegė jo vaistinė, tada atidarė vaistinę Kietaviškėse. Nuo 1921 m. vėl tęsė vaistininko veiklą Vievyje. Čia įsteigė pirmąją miestelio lietuvišką mokyklą, taip pat įkūrė pradines mokyklas Rusakalnyje, Aliniškėje, Žebertonyse. Priklausė Šaulių sąjungai, su kitais jos nariais sodindavo medelius, skaitydavo paskaitas. Nuo 1940 m., nacionalizavus vaistnę, aktyvia veikla nebeužsiėmė.
Veikia jo vardu pavadinta Vievio Jurgio Milančiaus pradinė mokykla.

Bibliografija

Jurgio Dzūkelio vardu išleido du leidinius „Lietuvos žvaigždutė“, kuriuose paskelbė savo eiles ir vertimus. Išleido knygutę apie Margirį.
Jurgis Mikševičius

Biografija

Dailės mokėsi J. Mackevičiaus tapybos studijoje Kaune. Per Antrąjį pasaulinį karą pasitraukęs iš Lietuvos tapybą studijavo meno mokykloje Darmštadte pas P. Thesingą. 1948 m. persikėlė į Australiją, nuo 1953 m. – Sidnėjuje. 1956 m. su kitais įkūrė dailininkų grupuotę „Šešios kryptys“. Nuo 1960 m. grupės „Aitvaras“ narys.

Kūryba

Ankstyvuoju kūrybos laikotarpiu nutapė kubistinių natiurmortų („Natiurmortas su kauke“ 1960 m., įtakos turėjo Polis Sezanas, Pablas Pikaso). 1978 m., 1982 m., 1987 m. keliavo po Indiją. Paveiktas indų kultūros ir filosofijos nutapė savitų simbolinių kompozicijų („Besąlyginis“ 1969 m., „Nibbala ir Samsara“ 1971 m., „Juodasis mėnulis“ 1981 m.), peizažų {„Gamtovaizdis“ 1975 m., „Congolos ežeras“ 1962 m. Sukūrė litografijų („Melisa“ 1963 m.)
Artistas (filmas)

Siužetas

1927 m. nebyliojo kino žvaigždė George Valentin netikėtai susitinka jo talento gerbėją Peppy Miller, kuri į jį atsitrenkia per jo naujojo filmo premjerą. Aktorius juokaudamas leidžiasi nufotografuojamas susirinkusių žurnalistų su mergina savo glėbyje. Kitą diena mergina išvysta save ant laikraščio viršelio, su antrašte „Kas ši mergina?“. Įkvėpta šios sėkmės ji ryžtasi eiti į aktorių atrankas. Peppy ir Valentin susitinka filmo atrankoje ir kyla abipusė simpatija sušokus įsimintiną linksmą šokį.
Po dvejų metų kino pasaulis pasikeičia, niekam nebereikia nebyliojo kino, ir buvusi šio žvaigždė Valentine netenka kino studijos paramos. Nusprendęs įrodyti jog jie klysta, jis iš savo asmeninių lėšų pradeda finansuoti naujo filmo kūrimą. Tačiau jo filmas debiutuoja ekranuose 1929 m. krizės pradžioje, maža to, tuo pat metu debiutuoja ir naujasis garsinis filmas, kuriame vaidmenį sukūrė Peppy..
Eugenijus Sabutis

Eugenijus Sabutis (g. 1975 m. rugsėjo 10 d. Jonavoje) – Lietuvos politikas, Jonavos rajono savivaldybės tarybos narys, rajono meras, buvęs  vicemeras. Mokėsi dabartinėje Jonavos Jeronimo Ralio gimnazijoje (tuometinėje 1 vid. mokykloje). Nuo 2015 m. Jonavos rajono savivaldybės mero pavaduotojas. Nuo 2016 m. l.e.p. meras. Nuo 2017 m. tiesioginiuose rinkimuose išrinktas meru.
Sočis

Istorija

Miesto pradžia − 1838 m. Rusijos pastatyta Aleksandrijos gyvenvietė, vėliau − įtvirtinta gyvenvietė.
1864 m. miestas pavadintas Post Dachovskiu, 1896 m. − Sočio posadu; tais metais Sočis ir tapo miestu.
Nuo XX a. pradžios Sočis ėmė plėstis kaip kurortas.

Sportas

2014 m. Sočyje ir aplinkiniuose rajonuose (Adleris, Krasnaja Poliana) vyko XXII žiemos olimpinės žaidynės.
Mieste žaidžia FK Žemčužina Soči futbolo klubas.
Šnipiškių sinagoga

Šnipiškių sinagoga arba Piramonto sinagoga – istorinė žydų sinagoga Šnipiškėse, Vilniuje.
Romualdas Jalbžykovskis

Biografija

Romualdas Jalbžykovskis gimė 1876 m. Vysokie Mazovieckie (Palenkės vaivadijos pietinėje dalyje) apskrityje. Mokėsi Lomžoje, vėliau Petrapilio dvasinėje akademijoje. Kunigu įšventintas 1901 m. Peterburge. Po studijų sugrįžo į Seinų vyskupiją ir 1902 m. tapo Seinų kunigų seminarijos profesoriumi. Seinuose R. Jalbžykovskis dėstė lenkų kalbą ir literatūrą, rusų kalbą, moralinę teologiją, homiletiką, patrologiją, katechetiką, Šventąjį Raštą. 1908 m. tapo Seinų kunigų seminarijos vicerektoriumi ir šias pareigas ėjo iki 1915 m.
R. Jalbžykovskis, 1908 m. tapęs Seinų kunigų seminarijos vicerektoriumi, stengėsi padidinti lenkų klierikų skaičių.
1926 m. birželio 24 d. R. Jalbžykovskis buvo paskirtas Vilniaus arkivyskupu.
Arkivyskupo R. Jalbžykovskio apaštališkas darbas Vilniuje baigėsi 1945 m., kai įvykus Lietuvos okupacijai sovietinė valdžia paliepė jam išvykti į Lenkiją. Anksčiau, vokiečių okupacijos metais, arkivyskupas kentėjo gestapo persekiojimus. Priverstas išvykti iš sovietų okupuotos Lietuvos, R. Jalbžykovskis apsistojo Balstogėje, kur gyveno iki pat mirties 1955 m. birželio 19 d. Seinų muziejaus globėju pasirinktas arkivyskupas R. Jalbžykovskis.
Medžiagos saugos duomenų lapas

Jungtinė Karalystė

Jungtinėje Karalystėje, Chemikalų (pavojingumo informacijos ir pakavimo tiekiant) reglamentais (2002) nustatytos pavojingų medžiagų tiekėjų ir importuotojų į ES pareigos. Sveikatai pavojingų medžiagų reglamentai apibrėžia pavojingų medžiagų naudojimo tvarką darbo vietoje (Jungtinėje Karalystėje), ir reikalauja konkrečios medžiagos naudojimo įvertinimo. 12-asis reglamentas numato, kad darbuotojams, kurie darbe patiria pavojingų medžiagų poveikį, darbdavys privalo suteikti informaciją apie pavojingas medžiagas, instruktuoti ir apmokyti su jomis dirbti. Darbdaviui būtų sunku atlikti šias pareigas be saugos duomenų lapų. Todėl jis turi primygtinai reikalauti šių dokumentų iš chemikalų tiekėjų.
Pareiga teikti informaciją neapsiriboja produktų vartotojais verslininkais. Saugos duomenų lapai paprastai visuotinai prieinami visiems besinaudojantiems gamintojų ir prekybos didmenininkų interneto svetainėmis, taip pat jų kopijas galima gauti paprašius raštu ar telefonu.

Jungtinės Tautos

Jungtinės Tautos (JT) apibrėžia kai kurios rūšies informaciją, nurodomą saugos duomenų lapuose, pvz., JT numerį, kuris naudojamas pavojingų medžiagų standartiniam identifikavimui tarptautinių pervežimų metu.

Jungtinės Amerikos Valstijos

Jungtinėse Amerikos Valstijose, Darbo saugos ir sveikatos administracija reikalauja, kad darbuotojams būtų prieinami saugos duomenų lapai tų potencialiai pavojingų medžiagų, su kuriomis jie dirba darbo vietoje. Taip pat reikalaujama, kad saugos duomenų lapai būtų pateikiami vietinėms priešgaisrinėms tarnyboms ir valstijos pareigūnams, planuojantiems reagavimą į ypatingąsias situacijas. Amerikos chemijos draugija kiekvienam chemikalui suteikia unikalų, vadinamąjį CAS registracijos numerį (CAS iš angl. Chemical Abstracts Service – straipsnių apie chemikalus santraukų tarnyba), kuris naudojamas įvairių šalių saugos duomenų lapuose.
Valgomasis svogūnas

Mityba

Kulinarijoje svogūnas naudojamas virtas, keptas, troškintas, ruošiant įvairius patiekalus, kaip prieskoninė daržovė, rečiau – kaip viena pagrindinių patiekalo dalių.

Panaudojimas buityje

Svogūnų lukštai naudojami natūraliam dažymui: vilnos, medvilninių audinių, velykinių kiaušinių. Jų nuoviras suteikia tam tikrą atspalvį šviesiems plaukams.

Trąšos

Svogūnų lukštų nuovire yra kalio, kalcio, magnio, geležies, mangano, vario, cinko, chromo, aliuminio, seleno, nikelio, švino, boro. Dažančioji medžiaga stabdo bakterijų vystymąsi. Svogūnų lukštų nuoviras sunaikina dirvoje patogeninę mikroflorą, pamaitina ją mikroelementais, o tai reiškia, kad ji atgaivina skurstančius augalus, suteikia jiems gyvybingumo. Šiuo nuoviru palaisčius pradėjusius gelsti agurkus, jų lapų spalva atsigauna, augalas pradeda smarkiau augti, leisti naujas atžalas.

Kenkėjų naikinimas

2 saujos svogūnų lukštų užpilamos kibiru vandens ir užvirinama, atvėsusi ištrauka nupilama. Į kibirą šalto vandens pilami 2 ltr ištraukos. Šį svogūnų lukštų nuovirą galima naudoti įvairiems kenkėjams naikinti.
200 g lukštų užpilami kibiru šilto vandens ir 4-5 dienas palaikoma, kad pritrauktų. Tinka voratinklinei erkutei, amarams naikinti.

Akių erzinimas ir būdai jo išvengti

Kai svogūnai yra pjaustomi arba valgomi, yra pažeidžiamos jų ląstelės ir į orą patenka dujos, kurios erzina akis. Kad praskiestų ir pašalintų dirginančią medžiagą, organizmas išskiria ašaras.
</ref> Vienas iš būdų išvengti akių erzinimo yra pjaustyti svogūnus po tekančiu vandeniu arba vandeniu pripildytame puode. Paprastesnis, bet ne toks efektyvus būdas yra palikti svogūną šlapią pjaustymo metu. Vanduo neleidžia dirginančioms medžiagoms pasiekti akių. Taip pat akių erzinimą galima sumažinti nepjaustant svogūno šaknies arba darant tai pabaigoje, nes šaknyje dirginančių medžiagų koncentracija yra didesnė. Dar yra patartina naudoti aštrų peilį – taip bus pažeidžiama mažiau ląstelių ir todėl išleidžiama mažiau erzinančių medžiagų. Kiti būdai yra pjaustyti sušaldytą svogūną, virš jo pastatyti vėdintuvą, kuris nupūstų dirginančias dujas nuo akių, ir dėvėti apsaugančius akinius. Kontaktinių lęšių nešiotojų akys pradeda ašaroti ne taip greitai, nes lęšiai taip pat šiek tiek apsaugo nuo dujų.
Skirtingos svogūnų rūšys išleidžia skirtingus dirginančių medžiagų kiekius, skiriasi ir erzinantis efektas. 2008 m. Naujojoje Zelandijoje buvo genetiškai sukurti akių neerzinantys svogūnai.

Etimologija

Žodis svogūnas, kaip manoma, yra tiurkų kilmės; plg. turkų, azerbaidžaniečių soğan, baškirų Һуған, balkarų sohan ir kt. Tačiau šis žodis greičiausiai peteko ne tiesiai iš tiurkų, o per finougrus – pvz., Permės komių sugon’. Seniau taip pat vartotas (tarmėse tebevartojamas) žodis cibulis yra kilęs iš lotynų cepa ir patekęs per vakarų slavų kalbas.
Stasys Kaniava

Biografija

1983 m. baigė Vitebsko veterinarijos institutą, veterinarijos gydytojas. UAB „Kretingos vandenys“ Salantų baro vadovas.
Lietuvos krikščionių demokratų partijos, nuo 2008 m. Tėvynės sąjunga - Lietuvos krikščionys demokratai Kretingos rajono skyriaus narys. 2003–2015 m. Kretingos rajono savivaldybės tarybos narys. 
UAB „Kretingos vandenys“ profesinė sąjunga Lietuvos darbo federacija pirmininko pavaduotojas. Sutuoktinė Gražina, vaikai Vaida, Giedrius, Saulius.