google/wiki40b huggingface dataset:
Dažinė ciberžolė

Istorija

Europoje ciberžolė žinota jau antikoje. Savo knygoje "De Materia Medica" (gr. Peri hulês iatrikês, Περὶ ὕλης ἰατρικῆς) ją aprašė graikų medikas ir botanikas Dioskoridas.
Ciberžolė minima keliautojo Marko Polo knygoje 1280 m., viduramžiais Europoje ji vadinta "indišku šafranu".
XVIII a. ciberžolę į Europą importuodavo visos galingos jūrinės valstybės: Anglija, Olandija, Portugalija ir Prancūzija. Ji naudota ir dažams bei medicinai. Dažnai ja keistas brangesnis prieskonis šafranas.
Borisas Veisbrodas

Biografija

Gimė 1874 m. spalio 22 d. Ukmergėje. Baigė Charkovo universitete. Studijuodamas įsitraukė į revoliucinę veiklą. 1899 m. išsiųstas dirbti į Arkadako gyvenvietę. 1903 m. dėl policijos persekiojimo išvyko į užsienį. 1903-1906 m. dirbo Austrijos-Vengrijos imperijoje. 1906 m. grįžo į Rusiją ir įstojo į Rusijos socialdemokratų darbininkų partiją, dirbo Maskvos ligoninėje. 1918 m. buvo Raudonojo kryžiaus komisijos skirtos evakuoti rusų karo belaisvius iš Austrijos-Vengrijos imperijos. B. Veisbrodas palaikė glaudžius santykius su Leninu, po kurio pirmojo priepuolio tapo jo asmeniniu gydytoju. 1919-1920 m. paskirtas vadovauti komisijai skirtai kovoti su epidemija Turkmenistane. 1922 m. tapo Maskvos II-osios ligoninės vyriausiuoju gydytoju. 1934 m. už nuopelnus medicinos vystyme Baltarusijoje ir Ukrainoje apdovanotas Lenino ordinu. Žiemos karo metu dirbo savanoriu fronte, už nuopelnus apdovanotas Raudonosios Žvaigždės ordinu. 1941 m. spalio mėnesį vokiečių kariuomenei priartėjus prie Maskvos pasitraukė į Omską, kur toliau dirbo gydytoju, mirė 1942 m. rugpjūčio 6 dieną. Buvo palaidotas Omsko kazokų kapinėse, bet 1961 m. panaikinus kapines perlaidotas į senąsias rytų miesto kapines.
Kijevo zoologijos sodas

Istorija

Kijevo zoologijos sodas buvo įkurtas 1909 m. Gamtos mylėtojų draugijos ir finansuojamas privačiomis aukomis. Iš pradžių zoologijos sodui buvo sunku išgyventi, neturėjo didesnio gyvūnų skaičiaus: buvo tik 17 rūšių. Pirmąją žiemą gyvūnams teko praleisti Kijevo geležinkelio maisto sandėlyje, nes zoologijos sodo steigėjai nerado tinkamesnio prieglobsčio. Kurį laiką zoologijos sodo augintiniai praleido universiteto botanikos sode, tačiau kiekvieną mėnesį daugėjo gyvūnų, jiems nebuvo pakankamai vietos, o kartais kai kurie iš jų gasdino universiteto studentus ir profesorius. Tik po 4 metų po zoologijos sodo įkūrimo miesto pakraštyje buvo suteikta gana didelė teritorija. Čia pirmieji gyvūnai perkelti 1914 m. Pilietinis karas ir Pirmasis pasaulinis karas sutrukdė zoologijos sodui vystytis. Tik 1920-aisiais sodas atnaujino veiklą. Antrojo pasaulinio karo metu zoologijos sodo teritoriją užėmė vokiečių kariuomenė. Dauguma gyvūnų iš sodo buvo evakuoti iš anksto. 
Pasibaigus karui, gyvūnai buvo grąžinti į Kijevą, visi narvai buvo atstatyti ir atnaujinti. 1970 m. atidarytas paukščių paviljonas, kuris buvo laikomas didžiausiu Europoje. 1982 m. zoologijos sode įrengta gyvūnų sala, kuri nuo likusios zoologijos sodo buvo atskirta vandens kanalais, apgyvendinta tigrų ir liūtų. Suformuotas kraštovaizdžio reljefas sukūrė zoologijos sodo augintinių gyvenimui patogias sąlygas. 
1996 m. zoologijos sodas buvo priimtas į Europos zoologijos sodų ir akvariumų asociaciją (EAZA), tačiau 2007 m. pašalintas iš asociacijos dėl blogų laikymo sąlygų ir netinkamo elgesio su gyvūnais. 2008 m. zoologijos sode nugaišo apie 50 gyvūnų. Be to, 2010 m. įvyko daugiau panašių atvejų, kai 39 metus zoologijos sode pragyvenęs dramblys krito balandžio 26 d., po to gegužės 26 d. - kupranugaris, o gegužės 31 d. – bizonas. Miesto administracija ir zoologijos sodo vadovybė įžvelgė gyvūnų nunuodijimą kaip mirties priežastį, o gyvūnų teisių aktyvistai kaltino prastas laikymo sąlygas, aplaidumą ir nekvalifikuotą įstaigos administravimą. 2018 m. balandžio mėn. duomenimis, zoologijos sodas buvo „EAZA narystės kandidatu“.
Vastas

Istorija

Legendos teigia, kad miestą įkūrė graikų herojus Diomedas. Seniausi archeologiniai radiniai yra iš 1300 m. pr. m. e. Tai buvo svarbus frentanių miestas. Nors Julijaus Cezario laikais čia buvo kolonija, kolonijos statusas nebuvo miestui suteiktas. Tačiau Vastas buvo municipija. Tai buvo klestintis miestas su pirtimis, teatrais, mozaikomis, granito kolonomis. Čia rastas įrašas, kad Valerijus Pudenas, būdamas 13 metų, laimėjo Romos poezijos konkursą.
Vastas neturėjo savo uosto, tad naudojosi Punta della Penna uostu, kur randama daug romėniškų radinių.
Žlugus Vakarų Romos imperijai Vastą nusiaubė gotai. Justinianui I užėmus Italiją, Bizantija čia ilgai neužsibuvo, nes ją išvijo lombardai ir prijungė Vastą prie Benevento kunigaikštystės. Po to miestą užėmė frankai 774 m. ir normanai 1053 m. Miestas pakeitė pavadinimą iš Histonium į Il Guasto d’Aimone apie 1076 m.
XV a. miesto struktūrą pakeitė Vastą valdęs karo vadas Giacomo Caldora. Jis pastatė iki šių laikų išlikusias gynybines sienas: Torre Bassano Roseti aikštėje, Torre Diomede, Torre Diamante Verdi aikštėje ir Porta Catena. Kaldoresko pilis buvo svarbiausias gynybinis objektas.
1566 m. turkų laivynas sudegino miestą. Nukentėjo pilis ir Šv. Margaritos bažnyčia. Valdant ispanams Vastas buvo d’Avalos markizų feodas. Cesare Michelangelo (markizas 1697–1729 m.) buvo miesto klestėjimo viršūnė.
Miestą nelabai paveikė 1799 m. revoliucija (trumpalaikę Vasto respubliką greitai panaikino rojalistai). Poetas ir mokslininkas Gabriele Pasquale Giuseppe Rossetti gimė Vaste 1783 m. vasario 28 d. Jis sukūrė romantinių eilėraščių, literatūrinės kritimos ir autobiografiją. Manoma, kad jis buvo Wilkie Collins romano Moteris apsirengusi baltai profesoriaus Peskos prototipas. Roseti pabėgo iš Italijos dėl politinių priežasčių ir 1821 m. apsistojo Londone.
Giovanni Giolitti laikais (tarpukariu) miestas, ypač senamiestis patyrė drastiškas permainas. Musolinis pakeitė miesto pavadinimą į Istonio 1938 m., bet išlaisvinus miestą 1944 m., grąžintas senasis.
Nepaisant nuošliaužos 1956 m. pokariu miestas augo ir klestėjo. Atstatyti romėniški paminklai, išplėsti ir turistams pritaikyti paplūdimiai.
Vaste įsikūrusi Harvardo universiteto vasaros programa Abrucuose, norintiems intensyviai mokytis italų kalbos.
Miežiškių valsčius

Miežiškių valsčius buvo Aukštaitijoje. Centras – Miežiškiai.
Akmuo, žirklės, popierius

Istorija

Žaidimas išrastas Kinijoje. Pagal knygą Wǔzázǔ (五雜俎 arba 五雜組) parašyta Xiè Zhàozhì (謝肇淛) vėlyvuoju Dinastijos Min laikotarpiu, šį žaidimą žaidė karininkai vėlyvuoju Dinastijos Han laikotarpiu, tais laikais buvo vadinamas shǒushìlìng (手勢令), kuris pripažįstamas kaip ekvivalentas dabartiniam žaidimui „Akmuo, žirklės, popierius“. Shǒushìlìng gali būti išverstas kaip „komandos rankomis“.
Iki kontaktų su Azija jokių šio žaidimo paminėjimų vakarų Europoje nėra. Vakarų rašytojai XIX a. gale apie jį užsimena, kaip apie azijietišką žaidimą.

Papildomai

Žaidimas kartais minimas kaip matematinio tranzityvumo nebuvimo pavyzdys.
Nežiūrint to, kad žaidimo baigtis rodosi atsitiktinė, esant įgūdžiams žaidimo baigtį galima nuspėti.Po kelių žaidimų galima numatyti kai kuriuos neatsitiktinius principus ir varžovų elgesį.
Rengiami šio žaidimo pasauliniai čempionatai, kurių metu varžomasi dėl solidaus prizo ir jų baigtis aprašoma spaudoje. Yra tarptautinė šio žaidimo federacija ir oficialios varžybų taisyklės.
Permėje ir Permės srityje šitas žaidimas vadinamas „Bu-Ce-Fa“: žaidžiant vietoj „vienas… du… trys…“ sakoma „Bu… Ce… Fa…“
Kartais vietoj akmens ženklo naudojamas šulinio ženklas. Laikoma, kad žirklės krentą į šulinį, bet šulinį dengia popierius.
Trikona

Trikona – Sanskrito žodis, reiškiantis trikampį, dažnai naudojamą Rytų šalių meditacijose ir tantrinėse jantrose.
Dvi sujungtos trikonos simbolizuoja kuriančią energiją.
Bastida

Bastida (pranc. bastide, iš oks. bastida) – įtvirtintas XIII–XIV a. naujai pastatytas miestelis viduramžių Langedoke, Gaskonėje ir Akvitanijoje.
Kai kurie autoritetai pirmosiomis bastidomis laiko Mont-de-Marsan (įkurtas 1133 m.) ir Montobaną (įkurtas 1144 m.)

Kolonizuojant dykras pietvakarių Prancūzijoje tarp 1222 m. (įkurtas Cordes-sur-Ciel Tarne) ir 1372 m. (įkurta La Bastide d’Anjou, Tarne) buvo pastatyta beveik septyni šimtai naujų miestelių.

Istorija

Bastidas ėmė statyti remiantis 1229 m. Paryžiaus sutartimi, kuri leido Tulūzos grafui Raimondui VII Tulūziečiui jo nuniokotose valdose statyti naujus miestelius, bet jų neįtvirtinti. Kai grafystę per santuoką, sudarytą pagal minėtą sutartį, paveldėjo Kapetingas Puatjė grafas Alfonsas, jis pasireiškė kaip itin energingas bastidų statytojas, sutvirtinęs savo valdžią regione būtent per bastidas.

Žemvaldžiai organizavo bastidas ir tam, kad gautų pajamų iš prekybos mokesčių, o ne tik iš mokesčių už produkciją. Į bastidas persikėlę valstiečiai nustodavo būti vietinio lordo pavaldiniais ir tapdavo laisvais žmonėmis. Todėl bastidų kūrimas mažino feodalų įtaką. Naujieji bastidų gyventojai imdavo dirbti žemę apie bastidas, kurios pritraukdavo pirklius ir kuriose steigėsi turgūs. Vietiniai lordai apmokestindavo bastidų gyvenamuosius namus ir prekybą turguje.
Teisinis pagrindas bastidoms statyti būdavo paréage tipo (lygių teisių) rašytinės sutartys tarp žemvaldžio ir Tulūzos grafo, Prancūzijos karaliaus ar Anglijos karaliaus. Žemvaldys nebūtinai būdavo vienas žmogus, tai galėjo būti keleto žemvaldžių kaimynų grupė ar vietinio vienuolyno abatas.
Atsakomybė ir išgaunama nauda būdavo kruopščiai aprašyti chartijoje, joje būdavo išdėstyti „privilegijos“ ir „muitai“. Feodalo teises išlaikydavo suverenas, o vietinis lordas išlaikydavo tam tikras pareigas kaip vietinio teisingumo palaikytojas ir tarpininkas tarp naujai apsigyvenančiųjų ir suvereno atstovų.

Bastidos gyventojai gaudavo sklypą namui, sklypą daržui (casale) ir dirbamos žemės sklypą (arpent) bastidos žemės pakraštyje.
Bastidoje pradžioje rotušę ir bažnyčią dažnai pastatydavo medines. Jei bastidos reikalai klostydavosi gerai, po to pastatydavo mūrines.

Bastidų struktūra

Bastida dabar vadinamas miestas, suplanuotas ir pastatytas vieno įkūrėjo kaip vientisas vienetas. Daugumos bastidų išplanavimas yra stačiakampis, primena groteles, nes stačiais kampais susikertančios gatvės ir plačios pagrindinės gatvės dalina miestą į kvartalus, per kurių vidurį paprastai eina siaura gatvė ir kurių centre turgaus aikštę supa arkados (couverts). Dažnai turgaus aikštės yra bastidos modulių centrai.
Romėnų modelis – stačiakampio plano kastra su forumu centre – neišvengiamai buvo naudojamas rajone, kur romėnų miestų planavimo likučiai liko tokiuose viduramžių miestuose kaip Béziers, Narbonas, Tulūza, Oranžas ir Arlis (pranc. Arles). Bastidų regionas buvo vienas paskutinių kraštų, kur Vakaruose ilgiausiai išliko Vėlyvoji antika.
Vitalė Vinickienė

Biografija

1967 m. baigė Tauragės 2-ąją vidurinę mokyklą, 1973 m. – Vilniaus valstybinio Vinco Kapsuko universiteto Medicinos fakultetą, 2001 m. – Kauno technologijos universitete Ekonomikos ir vadybos fakultetą.
1973–1974 m. Vilniaus miesto klinikinės ligoninės gydytoja, 1975–1990 m. Vilniaus miesto pramonės įmonių poliklinikos gydytoja. 1983–1990 m. Vietinės pramonės, komunalinio ūkio ir buitinių paslaugų darbininkų profsąjungų centro komiteto gydytoja patikėtinė. 1990–2002 m. Vilniaus greitosios pagalbos universitetinės ligoninės gydytoja. 1997–2003 m. Valstybinės medicininio audito inspekcijos prie Sveikatos apsaugos ministerijos direktorė.
2003–2004 m. Lietuvos Respublikos Prezidento Rolando Pakso patarėja valstybės sveikatos politikos klausimais. 2005 m. Vilniaus miesto universitetinės ligoninės pavaduotoja organizaciniams klausimams. 2006–2012 m. Medicinos audito instituto direktorė.
2004–2007 m. Vilniaus miesto savivaldybės tarybos narė. 2009 m. Seimo nario Roko Žilinsko, 2009–2012 m. Seimo narių Vytauto Kurpuveso ir Zitos Užlytės padėjėja-sekretorė.
Stanislovas Kalanta

Biografija

1968 m. baigė Kauno politechnikos institutą. 1974 m. apgynė disertaciją „Netiesiniai standžių-plastiškų cilindrinių kevalų skaičiavimo uždaviniai“, technikos mokslų kandidatas, 2004 m. atliko habilitaciją.
Nuo 1973 m. Vilniaus inžinerinio statybos instituto (dab. Vilniaus Gedimino technikos universitetas) Statybos fakulteto Statybinės mechanikos katedros dėstytojas, nuo 1980 m. docentas, nuo 2002 m. profesorius.

Mokslinė veikla

Mokslinių darbų svarbiausia sritis – tamprių ir tamprių plastiškųjų konstrukcijų analizė ir optimizacija, baigtinių elementų metodas. Parengė mokomųjų kompiuterinių programų lenkiamoms plokštėms ir sferiniams kevalams skaičiuoti, tiesiniams optimizacijos uždaviniams spręsti.
Hepatito A vakcina

Hepatito A vakcina – tai skiepas, skirtas apsaugoti nuo susirgimo hepatitu A. Jis veiksmingas maždaug 95 % atvejų ir veiksmingumas išlieka ne mažiau nei penkiolika metų, o galbūt visą paskiepytojo gyvenimą. Skiepijant nuo hepatito A, rekomenduojama skirti dvi dozes ir imunizaciją pradėti, kai asmeniui daugiau nei vieni metai. Vakcina leidžiama į raumenis.
Pasaulio sveikatos organizacija (PSO) rekomenduoja masiškai skiepyti šia vakcina srityse, kuriose liga pasitaiko vidutiniškai dažnai. Kur liga labai dažna, skiepyti nepatariama, nes žmonės dažnai jau turi imunitetą, nes buvo užsikrėtę ja vaikystėje. Ligų kontrolės ir prevencijos centras (CDC) rekomenduoja skiepyti suaugusiuosius, patenkančius į didelės rizikos grupę, bei visus vaikus.
Šalutinis poveikis labai retas. Skausmas injekcijos vietoje kyla maždaug 15 % vaikų ir pusei suaugusiųjų. Dauguma hepatito A vakcinų turi išaktyvintų virusų, o keliose yra susilpnintų virusų. Vakcinų su nusilpnintais virusais nepatariama skirti nėštumo laikotarpiu ir asmenims, kurių nusilpusi imuniteto funkcija. Yra kelios sudėtinės vakcinos, į kurių sudėtį įeina hepatito A skiepas su hepatito B arba vidurių šiltinės skiepais.
Pirmoji hepatito A vakcina Europoje įregistruota 1991 m., o JAV – 1995 m. Ši vakcina įtraukta į Pasaulio sveikatos organizacijos būtinųjų vaistų sąrašą, kurį sudaro svarbiausi pagrindinės sveikatos priežiūros vaistai. Jungtinėse Amerikos Valstijose šiai vakcinai kasmet išleidžiama apie 50–100 JAV dolerių.
Kalnų Karabacho vėliava

Kalnų Karabacho vėliava – horizontali trispalvė su trimis vienodo pločio juostomis: viršuje raudona, viduryje mėlyna, apačioje oranžinė, bei dešinėje pusėje esančiu balto rašto marginiu. Tai vienintelis požymis skiriantis Kalnų Karabacho vėliavą nuo armėniškos. Šį panašumą lėmė armėnų tautos dauguma šiame regione, bei glaudūs istoriniai ryšiai. De facto Kalnų Karabacho vėliava nuo 1992 m. birželio 2 d.
Latvijos nacionalinės istorijos muziejus

Latvijos Nacionalinis istorijos muziejus – Latvijos kultūros paveldą saugantis muziejus, įkurtas 1895 m. Latvijoje, Rygoje, Rygos pilyje. 
 
Kolekcija pradėta rinkti 1868 m., kai Rygoje buvo įkurta Rygos latvių bendruomenė. Mokslo komitetas 1896 m. surengė dešimtąjį Rusijos archeologų kongresą. Priėmimo pasiruošimo metu surengta 10 ekspedicijų, surinkta daugiau nei 6 000 etnografinių eksponatų iš įvairių Latvijos vietų. 1918 m. kolekcija perleista Latvijos vyriausybei. Nuo 1920 m. kolekcija pradėta eksponuoti Rygos pilyje, o  1924 m. jais suteiktas muziejaus statusas. 1930 m. paminklosaugos taryba paskyrė saugoti archeologines radinius. Tais pačiais metais buvo surengtas antrasis Baltijos šalių archeologų kongresas. Bendradarbiaujant su kitų šalių muziejais buvo eksponuojami baltų priešistorės radiniai. XX a. 4-ojo dešimtmečio pabaigoje jame jau buvo per 150 tūkst. eksponatų. XX a. vokiečių ir rusų okupacijos metu daug eksponatų buvo išvežta ar sunaikinta. 
Jame yra daugiau nei 1 mln. eksponatų. Archeologiniai daiktai datuojami nuo 9000 m. p. m. e. iki XVIII a. Jų per 400 tūkst. Muziejuje eksponuojami 150 originalių senovės kostiumų kopijų atkurtų iš VIII a.–XIII a. archeologijos radinių. Etnografinių daiktų sukaupta apie 84 tūkst., numizmatikos – apie 160 tūkst. Monetos datuojamos muo 400 m. p. m. e., banknotai – nuo XVII a. Istorijos kolekciją sudaro 273 tūkst. eksponatų.
Nuo 2014 m. gegužės pagrindinė eksponavimo vieta laikinai buvo perkelta į Laisvės bulvarą (Brīvības bulvāris), trijų aukštų 1875 m. pastatytą pastatą netoli Lasivės paminklo. Muziejus į savo patalpas turi grįžti baigus Rygos pilies rekonstrukcijos ir restauravimo darbus.
Pilsupiai

Istorija

Kaimas rašytiniuose šaltiniuose pirmą kartą minimas 1596 m. XIX a. pab. įkurta pradinė mokykla. Tarybiniais metais priklausė Pajieslio apylinkei.
Ūtos valsčius

Istorija

Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų tauta – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. valsčius priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Lenkijos Kongreso karalystės laikais valsčiaus teritorija priklausė Suvalkų apskričiai, Suvalkų gubernijai. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. Tarpukario laikotarpiu valsčius priklausė Suvalkų apskričiai, Balstogės vaivadijai. 1952 m. liepos 1 d. valsčiuje buvo 26 kaimai. Vykdant Lenkijos valsčių reformą 1954 m. rugsėjo 29 d. valsčius buvo panaikintas. 1973 m. sausio 1 d. atkūrus valsčių sistemą, valsčius nebebuvo atkurtas.
Visbičo baptistų bažnyčia

Istorija

Baptistų bažnyčia Visbiče pradėjo veikti 1793 m. Bažnyčia įsikūrusi miesto centre, tarp miesto turgaus aikštės ir autobusų stoties. XVIII a. bažnyčioje veikė edukacinės sekmadieninės, rytinės ir popietinės mokyklinės grupės. 1853 m. pastatytas dabartinis bažnyčios pastatas. Statybų kaina – 4000 £. Statyboms panaudotas vietinių resursų akmuo ir senojo tilto liekanos. Pastatas talpina 600 sėdimų vietų.
Audrius Zalatoris

Biografija

1987 m. baigė Lietuvos žemės ūkio akademiją, inžinierius – mechanikas. Lietuvos žemdirbystės instituto Upytės bandymų stoties direktoriaus pavaduotojas, 2004 m. UAB „Upytės eksperimentinis ūkis“ direktorius.
Lietuvos valstiečių partijos, Valstiečių ir Naujosios demokratijos partijų sąjungos, Lietuvos valstiečių liaudininkų sąjungos narys.
Nuo 2007 m. Panevėžio rajono savivaldybės tarybos narys. 
Panevėžio rajono gyventojų bendruomenės „Upytės žemė“ pirmininkas. Sutuoktinė Jurgita, vaikai Giedrė, Tomas.
Aija Andrejeva

Eurovizijos dainų konkursas 2010

2010 m. vasario 27 d. Aija Andrejeva laimėjo nacionalinę latvių atranką Eirodziesma 2010 ir atstovavo Latviją Eurovizijos dainų konkurse 2010, kuris vyko Osle, Norvegijoje, su daina „What For?“.
Andrejeva gegužės 25 d. pirmajame pusfinalyje užėmė paskutinę vietą.
Kitais metais ji pristatė Latvijos skirtus taškus.
Kęstutis Bubnaitis

Kęstutis Bubnaitis (g. 1947 m. gruodžio 18 d. Kaune) – Lietuvos architektas, restauratorius.

Biografija

1972 m. baigęs Lietuvos dailės institutą dirbo Kauno paminklų restauravimo projektavimo institute.
Bursa

Istorija

Miestas įkurtas II a. pr. m. e. kaip Prusa. Vėliau vadinosi Brusa. Nuo 1326 m. – tai pirmoji Osmanų valstybės sostinė.
Fernando Lugo

Biografija

Nuo 1977 m. Fernando Lugo yra Societas Verbi Divini katalikų misijos kunigas. Dirbo misijoje Ekvadore. 1983 m. Romoje, Pontificiniame Grigalijaus universitete baigė dvasingumo ir sociologijos studijas. 1994 m. grįžo į Paragvajų ir tapo San Pedro vyskupijos vyskupu. Kad galėtų eiti prezidento pareigas, Lugo pateikė prašymą suspenduoti jo, kaip dvasininko, pareigas. Popiežius Benediktas XVI suspendavo jo, kaip dvasininko statusą, ir formaliai Lugo tapo pasauliečiu.
Fernando Lugo kovoja prieš socialinę atskirtį Paragvajuje, ir liaudyje žinomas kaip „vargingųjų vyskupas“. Nepaisant tradicinio bažnyčios siejimo su dešiniąja pakraipa, Lugo pasisako už socialistinę politiką, palaiko socialistines jėgas Lotynų Amerikoje (pvz., Hugo Chavez), tačiau labiau siekia spręsti problemas šalies viduje, o ne tarptautinėje politikoje.
2008 m. prezidento rinkimuose Lugo aplenkė iki tol šalies politioje dominavusios Colorado partijos kandidatę Blanca Ovelar. Fernando Lugo tapo tik antruoju kairiosios pakraipos Paragvajaus vadovu.
Tapęs prezidentu Lugo atsisakė savo prezidentinės algos, kadangi jo teigimu ji turi priklausyti vargingesniems žmonėms. Naujasis prezidentas taip pat pasiūlė pasielgti ir kitiems politikams.
Kadangi Lugo neturi žmonos, pirmąja šalies ponia jis paskyrė savo vyresniąją seserį Mercedes Lugo. Be to, į indėnų reikalų ministro pareigas jis paskyrė indėnų ačų bendruomenės narę Margarita Mbywangi, kuri tapo pirmąja indėne šalyje, užimančia tokias aukštas pareigas.
2012 m. birželio 21 d. prezidentui Lugo deputatų rūmai iškėlė apkaltą dėl policijos ir bežemių ūkininkų susirėmimo, kuriame žuvo 17 žmonių. 39 parlamentarai balsavo už Lugo pašalinimą iš prezidento pareigų, 4 prieš. Fernando Lugo atsatydintas iš prezidento pareigų, vietoje jo paskirtas Federico Franco. Kaimyninių šalių vadovai pasmerkė tokius Paragvajaus veiksmus kaip valstybinį perversmą ir pagrasino išmesti šalį iš Mercosur organizacijos.
Algirdas Kadžiulis

Biografija

Baigė Vilniaus universitete žurnalistikos specialybę.
Dirbo žurnalo „Jaunimo gretos“, Šilutės rajono laikraščio „Leninietis“ redakcijose, 1957–1967 m. dienraščio „Tiesa“ korespondentas Kaune. 1967–1969 m. žurnalo „Nemunas“, 1970–1977 m. laikraščio „Tiesa“ darbuotojas. 1977–1982 m. – Kauno „Drobės“ susivienijimo laikraščio „Drobiečių žodis“ redaktorius.
Ernestas Kirchbergas

Ernestas Kirchbergas (Ernst von Kirchberg; m. apie 1379 m.) – XIV a. vokiečių kronikininkas, kilęs iš Tiuringijos.
1378 m. Meklenburgo kunigaikščio Alberto II nurodymu pradėjo rašyti Meklenburgo eiliuotąją kroniką. Joje aprašė laikotarpį nuo Karolio Didžiojo laikų iki 1337 m. Naudojosi Helmondo „Slavų kronika“, Adomo Brėmeniečio darbais ir kitų senesnių amžių šaltiniais bei amžininkų pasakojimais.
Kalgario zoologijos sodas

Istorija

Šv. Jurgio sala buvo pirmasis Kalgario parkas, kurį miesto bendruomenė naudojo iškyloms, poilsiui, renginiams. Pirmoji gyvūnų kolekcija saloje pasirodė 1917 m. 
Kalgario zoologijos draugija buvo įkurta 1929 m. Tų pačių metų birželio mėnesį per Bovo upės potvynius žuvo dalis gyvūnų.
Afrikos zona zoologijos sode atidaryta 2003 m. Joje buvo įrengti nauji atogrąžų miško ir savanos paviljonai. 2012 m. duris atvėrė pingvinų baseinas.
2013 m. balandžio mėn. Kalgario zoologijos sodas paskelbė sodo atnaujinimo planą per 20 metų. Pradinis dėmesys buvo skirtas pasiruošimui 2018 m. priimti dvi didžiąsias pandas.
2013 m. birželio mėn. Kalgario regionas patyrė didžiulį potvynį, dėl kurio daugiau kaip 50 mln. JAV dolerių žala padaryta zoologijos sodui ir ypač jo Kanados laukinės gamtos zonai. Per 12 valandų, kai kilo potvynio vandenys, zoologijos sodo darbuotojai sugebėjo perkelti 140 gyvūnų į aukštesnius žemės plotus, todėl gyvūnų praradimai buvo nežymūs (dalis žuvų, du povai ir Vietnamo kiaulė).  Zoologijos sodas buvo iš dalies uždarytas, veiklą atnaujinęs po pusmečio, lapkričio mėn. Kartu papildyta kolekcija naujais gyvūnais, įskaitant mandrilus ir Komodo varanus.
Austrijos laisvės partija

Austrijos laisvės partija (FPÖ) yra dešinioji populistinė Austrijos partija, kuri yra atstovaujama Nacionalinėje taryboje, aštuoniose iš devynių žemių parlamentų ir daugelyje savivaldybių tarybų. Partijos šaknys yra 1848 m. revoliucijos "laisvės" idealuose, jos atstovai laiko save "trečiosios stovyklos" atstovais.
Didžiausios sėkmės partija susilaukė 1999 m. nacionaliniuose rinkimuose, kuriuose gavo 26,9 proc. balsų.

Su partija susijusios organizacijos

Su Laisvės partija yra susiję keletas organizacijų, kurios turi organizacijas visos Austrijos lygmenyje, nors nebūtinai yra atstovaujamos visose žemėse.
Vidmantas Deveikis

Vidmantas Deveikis (g. 1963 m.) – buvęs Lietuvos futbolininkas.

Biografija

Iki 1994 m. žaidė Ekranas Panevėžys klube, su kuriuo 1985 ir 1993 m. tapo Lietuvos čempionu.