google/wiki40b huggingface dataset:
Januvo valsčius

Istorija

Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šiose vietovėse gyveno lietuviams artima baltų gentis - jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. valsčius priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. 1975-1998 m. priklausė Balstogės vaivadijai.

Administracinis suskirstymas

Bialusai, Budnas, Budzisko Bagnas, Budzisko Stružka, Bžozove Blotas, Chorožicha, Cešniskų Malai, Cešniskų Velkiai, Cimoška, Čertežas, Dambruvka, Franckova Buda, Gabrilevščizna, Gelozicha, Januvas, Jasionova Dolina, Kamienica, Kizelanai, Kizelevščizna, Kladzevas, Krasnė, Kumialka, Kupliskas, Kvasuvka, Lubianka, Marcheluvka, Novokolnas, Novovola, Novų Januvas, Ostrinka, Podbudnas, Podlubianka, Podtžcianka, Pžistavka, Rudavka, Sitavka, Sitkovas, Skidlevas, Soročų Mostekas, Sosnovų Bagnas, Studzenčina, Ščukai, Teolinas, Trofimuvka, Tžcianka, Vasiluvka ir Zelonų Gajus.
Henrik Sjöberg

1896 m. vasaros olimpinės žaidynės

Henrik Sjöberg buvo vienintelis Švedijos atstovas pirmose 1896 m. vasaros olimpinėse žaidynėse.

Lengvoji atletika

Sjöberg startavo keturiose lengvosios atletikos rungtyse. 100 m bėgime jis nebuvo pakankamai greitas atrankiniame bėgime ir į finalą nepateko. Šuoliuose į tolį ir disko metime sportininkas nepateko tarp keturių geriausių. Šuolių į aukštį sektoriuje sportininkas pasiekė 1,60 m rezultatą ir galutinėje įskaitoje liko ketvirtas.

Gimnastika

Henrik Sjöberg startavo atraminių šuolių rungtyje, bet medalio nepelnė.
Istevonų kalbos

Istevonų kalbos, arba Vėzerio-Reino germanų kalbos (angl. Weser-Rhine Germanic, vok. Weser-Rhein-Germanisch) – vokiečių kalbininko Frydricho Maurerio (Friedrich Maurer) pasiūlytas terminas, kuriuo vadinama grupė senovės vakarų germanų  dialektų, iš kurių kilo žemutinių frankų, Reino frankų dialektai, taip pat ir olandų kalba bei vokiečių vakarų vidurio dialektai. Kitos dvi vakarų germanų dialektų grupės – ingevonų ir irminonų kalbos.
Terminas „istevonų kalbos“ sudarytas pagal istevonus, kultūrinį-kalbinį germanų genčių junginį; istevonus mini Tacitas savo knygoje „Germania“.
Novosibirsko enciklopedija

Novosibirsko enciklopedija (rus. Энциклопедия Новосибирска) – enciklopedinis leidinys apie Novosibirsko sritį, kraštą ir jo žmones.
Novosibirsko enciklopediją išleido Novosibirsko knygų leidykla (Новосибирское книжное издательство) 2003 metais. Tiražas – 6 000 egz.

Apimtis

Novosibirsko enciklopediją sudaro 1 072 psl.
Pokarvio mūšis

Pokarvio mūšis – viduramžių senovės Prūsijos mūšis, įvykęs 1261 m. sausio 22 d. per Didįjį prūsų sukilimą tarp pagonių senovės prūsų ir Vokiečių ordino kariuomenės ties Pokarviu (vok. Brandenburg (Frisches Haff), Brandenburg in Ostpreußen, dab. Ušakovas, Kaliningrado sritis).
Nepavykus pirmajam 1242–1249 m. prūsų sukilimui, notangai, nadruviai, skalviai ir kitos prūsų gentys turėjo kęsti vis stiprėjančią kryžiuočių priespaudą. Tačiau po to, kai 1260 m. lietuviai ir žemaičiai stipriai sumušė jungtines Vokiečių ir Livonijos ordinų pajėgas Durbės mūšyje, prūsai prisikėlė prieš savo užkariautojus dar kartą.
Didysis prūsų sukilimas prasidėjo 1260 m. rugsėjo 20 d., po to, kai Notangos ir Varmės fogtas Volradas Mirabilis Lencenbergo pilyje sudegino notangų vadus. Prūsijos gentys sutiko bendradarbiauti ir išrinko naujus vadovus. Vokiečių ordinas pakvietė pagalbon Vokietijos ir Lenkijos riterius. Pirmoji didelė pastiprinimo kariuomenė atvyko 1261 m. sausio mėn.
Riterių kariuomenė pasidalijo į dvi grupes. Viena, vadovaujama komtūro Barby, veikė Semboje, kita, vadovaujama komtūro Reydeno, plėšikavo Notangoje. Pasidalyta buvo todėl, kad Notangoje vokiečiai sutiko silpną pasipriešinimą ir norėjo apimti kuo didesnę teritoriją. Tai buvo jų taktinė klaida, nes notangų vadas Herkus Mantas buvo auklėtas Vokietijoje, žinojo riterių taktiką ir laukė tokios eigos. Kai tik viena riterių grupė išvyko į Sembą, jis užpuolė ir nugalėjo likusius. Vokiečiai buvo priversti bėgti. Kitą dieną buvo sumušta ir į Sembą patraukusi kariuomenė. Bent kuriam laikui Prūsijos vidurinė dalis buvo išvaduota, o riteriai, pasak šaltinių, buvo sielvarte. Sukilimas pasklido toliau ir dar sustiprėjo.
Barkelių senosios kapinės

Vieta

Įrengtos Dubupio dešiniojo kranto šlaite ir aukštumos pakraštyje. Trapecijos plano, pailgos šiaurės rytų – pietvakarių kryptimi, 23–27 m ilgio, 16–22 m pločio. Laidojimo žymių nėra. Viduryje ir pietvakarinėje dalyje stovi kryžiai. Pakraščiuose auga pora senų pušų ir pavieniai medžiai, o rytų pusėje – dekoratyviniai krūmai.
Teritorijos plotas – 0,04 ha, perimetras – 84 m.

Istorija

Veikė XVI – XIX a. Jose laidoti Barkelių ir Naujukų gyventojai. Nuo seno stovėjo keli aukšti ąžuoliniai kryžiai ir koplytėlė, kuri XX a. 7 dešimtmetyje nugriauta. 1990 m. pastatytas naujas kryžius, puoštas kiauraraščiais ornamentais.
1997 m. gruodžio 31 d. įrašytos į nekilnojamųjų kultūros vertybių registro laidojimo vietų sąrašą, 2005 m. balandžio 29 d. pripažintos valstybės saugoma kultūros vertybe.

Tyrimai

1976, 1982 ir 1995 m. kartografuotos. 1992 m. žvalgė Julius Kanarskas, 1995 m. – Kultūros paveldo centras (Loreta Kazlavickienė, Jadvyga Verksnienė).
Afektas

Afektas (lot. affectus 'susijaudinimas, aistra') – stipri ir palyginti trumpa emocinė reakcija, dažniausiai kylanti, kai staiga pakinta subjektui svarbios gyvenimo aplinkybės. Daugelio žmonių nuotaika svyruoja tam tikrose ribose. Tačiau kartais gali kilti labai stiprios emocinės reakcijos, emocijų protrūkiai – afektai. Tai atsakomoji reakcija į jau įvykusį įvykį ir paprastai ištinka įvykio pabaigoje. Afektą sukelia žmogaus patiriamas vidinis konfliktas, atsiradęs iš prieštaravimo tarp jo potraukių, poreikių, siekių, norų arba reikalavimų, kuriuos jam kelia kiti arba jis pats, ir jų patenkinimo galimybių. Afektas plėtojasi sunkiomis kritinėmis aplinkybėmis, kai žmogus nesugeba rasti tinkamos išeities iš pavojingos, dažniausiai netikėtai susidariusios situacijos.
Afektas pasireiškia išgąsčio, įtūžio, pykčio, pasibjaurėjimo, džiūgavimo, pavydo ir kitomis emocijomis. Atsiranda staigūs judesiai ir vidaus organų funkcijų sutrikimai. Afekto būsenai būdingas suvokimo susiaurėjimas: žmogus dėmesį sutelkia vien į afektą sukėlusias aplinkybes ir jo paskatintus veiksmus.

Afektų rūšys

Fiziologinis afektas yra labai stipri emocinė reakcija į kokį nors dirgiklį, dažniau neigiamą (nemaloni žinia, įžeidimas). Tokio afekto būsenos žmogus būna labai susijaudinęs, dažnai garsiai kalba, verkia, grasina ir t. t. Nepaisant smarkaus susijaudinimo, jis supranta ir gali teisingai vertinti situaciją, sugeba save valdyti.
Patologinio afekto metu sutrinka sąmoningas situacijos vertinimas, visą ligonio veiklą lemia emocijos. Toks ligonis nesugeba įvertinti situacijos ir savo elgesio padarinių. Esant patologinio afekto būsenai pasireiškia pyktis, įniršis, baimė, todėl tokie ligoniai dažnai būna agresyvūs, net pavojingi. Ši būsena dažniausiai baigiasi visišku bejėgiškumu, ligonis nusilpsta arba užmiega. Sugrįžus sąmonei būna visiška amnezija. Patologinį afektą dažnai sukelia sunki netikėta psichikos trauma. Jis gali atsirasti po galvos smegenų traumos ar uždegimo, nervinio išsekimo, ilgos nemigos, nuovargio. Tam tikrais atvejais (dažniausiai kvotos, tardymo organų arba teismo pavedimu) patologinį afektą nustato teismo psichiatrijos ekspertizė; tokio afekto apimtas žmogus pripažįstamas nepakaltinamu, už savo veiksmus jis neatsako.
Šveicarijos geografija

Šveicarija – valstybė Vidurio Europoje. Priskiriama Vakarų arba Vidurio Europai. Neturi tiesioginio priėjimo prie jūros.
Šiaurėje ribojasi su Vokietija (334 km), rytuose su Austrija (165 km) ir Lichtenšteinu (41 km), pietuose su Italija (741 km), vakaruose su Prancūzija (572 km). Šalies teritorijos ilgis iš vakarų į rytus 348 km, plotis iš šiaurės į pietus 220 km.

Paviršius

Alpių valstybė. Paviršiaus formos % teritorijos: Šveicarijos Alpės 58, Vidurio plokščiakalnis, arba Šveicarijos plynaukštė 31, Šveicarijos Jūra 11. Vidutinis šalies aukštis 935 m virš jūros lygio.

Klimatas

Būdingas vidutinių platumų pereinantis iš jūrinio į žemyninį šiaurės vakaruose (Atlanto vandenyno poveikis), vidutinių platumų beveik žemyninis rytuose ir šiaurės rytuose, Viduržemio jūros Tičino kantono pietuose, primenantis mediteraninį palei Ženevos ežerą, nivalinių dykumų ir alpinių pievų kalnuose.

Dirvožemis

Slėniuose ir žemesniuose kalnų šlaituose paplitę miškų rudžemiai, aukščiau kalnų jauriniai dirvožemiai. Ženevos ežero pakrantei būdingi skeletiniai dirvožemiai.

Augalija

Plačialapių miškuose paplitę ąžuolai, bukai, klevai, kaštonai, spygliuočių – eglės, pušys, kėniai, maumedžiai, palei Ženevos ežerą – palmės, magnolijos, akacijos, riešutmedžiai.
Mick Garris

Biografija

Geriausiai žinomas dėl Stephen King knygų ekranizacijų, tokių kaip siaubo filmas „Nakvišos“, kuriame vaidino Madchen Amick, taip pat buvo serialo „Masters of Horror“, rodyto per „Showtime“ televiziją, bendraautoris. Garris laimėjo 1986 m. Edgar apdovanojimą už epizodo scenarijų, kurį parašė Steven Spielberg statytam televizijos serialui „Neįtikėtinos istorijos“. Taip pat režisavo „FEARnet“ internetinį serialą. 2010 m. sausio 20 d. „Aero“ teatre, Santa Monikoje, vedė filmų „The People Under the Stairs“ ir „The Serpent and The Rainbow“ antrąjį išleidimą. Jis prisidėjo prie internetinio serialo „Trailers From Hell“. Garis taip pat buvo filmo „Fokus Pokus“ vienas iš scenarijaus autorių ir vykdantysis prodiuseris. Neseniai režisavo mini serialo adaptaciją pagal Stephen King romaną „Kaulų maišas“.

Asmeninis gyvenimas

Garris yra ateistas.
Alytaus miesto savivaldybės taryba 2000–2003 m.

Veikla

Miesto meru išrinktas Vytautas Kirkliauskas.
Lietuvos vaikų ir jaunučių šachmatų čempionatas

Lietuvos vaikų ir jaunučių šachmatų čempionatas – Lietuvos šachmatų pirmenybės, kurių metų išaiškinami vaikų ir jaunučių nugalėtojai ir prizininkai.
Baitkovas

Istorija

Kaimas žinomas Baytken vardu nuo 1495 m., o dveji metai prieš tai Vokiečių ordino Didysis magistras Johanas fon Tyfenas už suteiktą karinę pagalbą Pauliui Grabovskiui perdavė 40 hufų žemės Baykau vietovėje. Taip dabartinės gyvenvietės teritorijoje atsirado dvaras.
1874 m. kaimas tapo to paties pavadinimo naujai įkurto prūsiško valsčiaus centru. Iki 1945 m. jis priklausė Rytprūsių Gumbinės apygardos (nuo 1905 m. priskirtas Alnaštyno apygardos) Luko apskričiai. 1910 m. jame buvo 225 gyventojai. 1933 m. buvo suskaičiuoti 244, o 1939 m. − 209 kaimiečiai.
Po Antrojo pasaulinio karo kaimas, kaip ir visa pietinė Rytprūsių dalis, buvo perduotas Lenkijai. Iki 1998 m. jis priklausė Suvalkų vaivadijai, vėliau − Varmijos Mozūrų vaivadijai. Grąžintas senasis pavadinimas (lenk. Bajtkowo). Šaltyšijos centras.

Piliakalnis

Kaimo pietvakarinėje dalyje iškilusi moreninė kalva. Tai – buvęs jotvingių piliakalnis, datuojamas X−XIII amžiumi. Jį į savo sudarytą senovinių gynybinių statinių žemėlapį įtraukė žinomas Prūsijos tyrinėtojas Emilis Holakas.Išsidėstęs kiek tolėliau nuo Baitkovo ežero, anksčiau iš pietų ir vakarų piliakalnį supo dar vienas ežeras (numelioruotas XX amžiuje). Objektas susideda iš dviejų maždaug vienodo ploto aikštelių, aukščių skirtumas tarp jų − apie penkis metrus. Aikšteles tarpusavyje skiria šlaitas. Piliakalnis apsaugotas pylimais, spėjama, kad buvo suręstas ir medinis sargybos bokštas. Įvažiavimas − šiaurės vakarinėje dalyje.
Būdamas kaimo teritorijoje, objektas gerokai nukentėjo nuo žmonių poveikio: į pietinį pylimą PGR (tarybinio ūkio analogas) laikais įkastas ūkinis pastatas, pats piliakalnis gerokai sukultūrintas − jis tapo Baitkovo parko dalimi.
Macquarie

Macquarie Group Limited – stambiausias Australijos investicinis bankas, pirmaujantis infrastruktūros investavimo srityje. Nepaisant to, kad šis bankas buvo tokios veiklos pradininkas ir tokio pobūdžio investicijos jam leido uždirbti solidžius pelnus daugiau nei keliolika metų iš eilės, „Macquarie“ bankas apleido infrastruktūros investicijų sritį. Tokį postūmį iššaukė praūžusi finansų krizė, kurios metu pigių kreditų srautai nutrūko ir bankui beliko ieškot naujų pajamų šaltinių. Pastaruoju metu „Macquarie“ bankas stiprina savo vertybinių popierių leidybos, energijos prekybos bei įmonių susijungimų ir įsigijimų konsultavimo padalinius.
Paul Oscar

Páll Óskar Hjálmtýsson, geriau žinomas kaip Páll Óskar ir Paul Oscar (g. 1970 m. kovo 16 d. Reikjavike) yra Islandijos dainininkas, dainų autorius ir diskžokėjus.

Biografija

1993 metais Paul Oscar išleido pirmąjį albumą „Stuð“. Po dvejų metų išleistas antrasis jo albumas „Palli“ tapo geriausiai parduodamu 1995 metų albumu Islandijoje. 1997-aisiais atlikėjas su daina „Minn hinsti dans“ (liet. Mano paskutinis šokis) transliuotojo RUV sprendimu išrinktas atstovauti Islandijai 1997 m. „Eurovizijos“ dainų konkurse, vykusiame Dubline. Šou su merginomis padėjo gauti tik 18 tašku. Tais metais penkios šalys pirmą kartą panaudojo žiūrovų balsavimo metodą. Įdomu tai, kad 16 iš 18 taškų Islandija gavo būtent iš tų valstybių.
Merionys I

Aplinkinės gyvenvietės

PavoverėZalavas
Tombuktu regionas

Geografija

Regionas yra daugiausia Sacharos dykumoje, apima dalį labai atokaus Tanezrufto krašto. Pietuose būdingos sausringos savanos, o aplink Nigerio upę – pelkynės (Vidinė Nigerio delta). Yra Fagibinės, Niangajaus ežerai, gausu senvagių. Taudenyje yra druskos kasyklos.

Gyventojai

Dauguma gyventojų yra tuaregai, iš kurių didžioji dalis yra klajokliai. Pietuose gyvena songajai, fulbiai, bozai, bambarai.
Rimaldiškė

Istorija

Šaltiniuose minima nuo 1751 m. Iki 1842 m. priklausė Vilniaus kapitulos Adutiškio dvarui.
Tarybiniais metais pateko į Dysnos apylinkę, buvo Liudo Giros kolūkio pagalbinė gyvenvietė.
XVIII amžiaus 9-as dešimtmetis

XVIII amžiaus devintasis dešimtmetis prasidėjo 1781 metais ir baigėsi 1790 metais.
Tūkstantmečiai: 1 tūkstantmetis – 2 tūkstantmetis – 3 tūkstantmetis
Amžiai: XVII amžius – XVIII amžius – XIX amžius
Dešimtmečiai: 4-as 5-as 6-as 7-as 8-as - 9-as - 10-as 1-as 2-as 3-as 4-as
Metai: 1781 1782 1783 1794 1785 1786 1787 1788 1789 1790
Utopinis socializmas

Utopinis socializmas – politinė ir ekonominė doktrina, kurios šalininkai norėjo reformuoti kapitalistinę visuomenę nerevoliuciniu būdu.
Pagrindiniai šalininkai – Claude Henri Saint-Simon, Charles Fourier, ir Robert Owen.
SG Andrea Doria

Istorija

XX a. 4-ajame dešimtmetyje kartu su kitomis miesto komandomis buvo susijungęs į Liguria Genova klubą. 1946 m. kartu su Sampierdarenese Genova komanda susijungė į Sampdoria Genova klubą.
FK Lokomotyvas Kaunas

Istorija

Klubas netiesiogiai laikomas ŠŠ Kovas Kaunas klubo sekėju, kadangi užėjus sovietams pastarasis klubas reformuotas į geležinkeliečių komandą „Lokomotyvas“.
Kazys Kazlauskas

Biografija

1966 m. baigė Kauno politechnikos institutą, 1967–1969 m. dirbo jo Vilniaus filiale. 1969–1972 m. Fizikos ir matematikos instituto aspirantas. 1999 m. habilituotas fizinių mokslų daktaras.
Nuo 1972 m. Matematikos ir informatikos instituto mokslo darbuotojas, nuo 1995 m. Technologinių procesų valdymo grupės vadovas; nuo 2000 m. vyr. mokslo darbuotojas. Nuo 1996 m. dar Vilniaus pedagoginio universiteto dėstytojas; nuo 2000 m. profesorius.
Mokslinių tyrimų sritys – skaitmeninis signalų apdorojimas ir taikomoji kriptografija. Paskelbė daugiau kaip 100 mokslinių straipsnių, dalį jų užsienio spaudoje.
Kelno klasikinės muzikos ansamblis

Kelno klasikinės muzikos ansamblis (vok. Kölner Klassik Ensemble) - kamerinės muzikos ansamblis Kelne (Šiaurės Reinas-Vestfalija), Vokietija.

Istorija

2003 m. įkūrė Kelno aukštosios muzikos mokyklos (Hochschule für Musik Köln) studentai. Nuo tada steigėjas ir meno vadovas - Tobias Kassung.
Kasmet surengia per 30 pasirodymų Vokietijoje, Danijoje ir Japonijoje.
Sritis - klasikinė muzika.

Sudėtis

Sudaro 3 smuikai, altas, violončelė, kontrabosas, gitara ir pianinas.
Dzūkijos herbas

Dzūkijos herbas – vieno iš 5 Lietuvos etnokultūrinių regionų heraldikos atributas. Herbo mėlyname lauke vaizduojamas sidabrinis šarvuotas karys, laikantis dešinėje rankoje auksinę alebardą ant sidabrinio koto, o kaire ranka atsirėmęs į sidabrinį baltišką skydą, su paauksuota galva ir papėde. Ant sijos padėtą herbo skydą laiko dvi atgal atsigręžusios su auksiniais nagais ir liežuviais sidabrinės lūšys. Ant sijos pakabintas sidabrinis kaspinas su mėlynų raidžių užrašu: „Ex gente bellicosissima populus laboriosus“ (Iš karingiausios genties – darbštūs žmonės).

Istorija

Nuo XIX a. regionas, apimantis Alytaus apskrities teritoriją vadinamas Dzūkija. Anksčiau, ši teritorija priklausė Trakų kunigaikštystei, vėliau vaivadijai, o vėliau ribos sutapo su Trakų pavieto ribomis. Tai paskatino tyrinėtojus ieškoti Dzūkijos herbui tų pačių simbolių senojoje Trakų žemės heraldikoje. Trakų žemės herbas: šarvuotas karys su ietimi ir skydu kilo iš kunigaikščio Kęstučio laikų, kai antspauduose jis vaizdavo tokį karį. XVII a. pirmoje pusėje karys imtas vaizduoti su alebarda. Senasis kario vaizdavimas su ietimi – 1995 m. buvo paliktas Trakų rajono savivaldybei, o 2003 m. karys su alebarda atiteko Dzūkijai (Lietuvos heraldikos komisija 2003 m. vasario 25 d. suderino Dzūkijos didžiojo ir mažojo herbų bei herbinių vėliavų projektus). Heraldika rūpinosi LR Seimo nariai Gediminas Jakavonis ir Artūras Skardžius. Dzūkų Kultūros Draugijai leidus, nutarta Alytaus apskrities herbą įdėti į mažąjį Dzūkijos herbą (didysis turi skydininkus ir devizą).
Florencijos universitetas

Istorija

Florencijos universitetas įkurtas 1321 m. kaip Florencijos respublikos universitetas (Studium Generale). Turėjo Civilinės, Kanonų teisės, Literatūros ir medicinos fakultetus. 1349 m. popiežius Klemensas VI universitetą pertvarkė, įsteigė pirmąjį Italijoje Teologijos fakultetą. 1364 m. imperatorius Karolis IV jį pavadino Imperatoriškuoju universitetu. 1472–1515 m. universitetas, išskyrus Teisės ir medicinos fakultetus buvo perkeltas į Pizą. 1859 m. tapo Praktinių studijų ir tobulinimo institutu (Instituto di Studi Pratici e di Perfezionamento), nuo 1924 m. vėl Florencijos universitetas.
Leidžia mokslinius leidinius: „Monitore Zootechnico Italiano“, „Webbia“, „Caryologo“, „Ortoflorofrutticoltura“, „La Sperimentale“.
Paulius Jurkevičius

Biografija

Vilniaus universitete studijavo prancūzų kalbą. Vytauto Didžiojo universitete dėstė prancūzų ir italų kalbas. Buvo dienraščio „Lietuvos rytas“ korespondetas Romoje ir Vatikane. Nuo 2013 m. naujienų portalo „15 min“ korespondentas Romoje.
Rašo įvairia tematika, daugiausiai aprašo Italijos aktualijas, italų kultūrą, taip pat kulinariją ir mados naujienas. Italijos užsienio žurnalistų asociacijos „Associazione della Stampa Estera in Italia“ narys. Jo apžvalgos taip pat buvo publikuojamos dienraščiuose „Verslo žinios“, savaitraščiuose „Ekstra”, "Veidas“.
Sausgalvių valsčius

Sausgalvių valsčius buvo Mažojoje Lietuvoje. Centras – Sausgalviai.
Donžuano meilužės

Turinys

Garsaus viliotojo Donžuano „pergalės“ pabodo kilmingoms Ispanijos šeimoms ir šios apskundžia jį karaliui. Donžuanas ištremiamas į Maroką, kurio sultonas susirūpina savo haremo saugumu. Sultonas susidraugauja su tremtiniu ir papasakoja jam apie vienoje pilyje gyvenančią princesę Aišą, kuri atstūmė visus jai besipiršusius vyrus. Suintriguotas Donžunas nusprendžia keliauti į jos pilį.
Kauno statybos ir paslaugų mokymo centras

Istorija

Kauno statybos ir paslaugų mokymo centro  istorija prasidėjo nuo 1986 m., kuomet R. Kalantos g. 80 įsikūrė Kauno 92-oji vidurinė profesinė technikos mokykla. Mokėsi 171 formavimo agregatų mašinisto, staliaus (statybininko) dailidės, dažytojo-tinkuotojo, armatūrininko, tinklų ir karkasų suvirintojo elektra, plieninių ir gelžbetoninių konstrukcijų montuotojo, betoninių ir gelžbetoninių gaminių formuotojo specialybių mokinys. 
Nuo 1988 m. mokyklos pavadinimas pakeistas į Kauno 15-oji  profesinė technikos mokykla. Mokėsi per 600 tinkuotojo, plytelių klojėjo (mozaikininko), formavimo agregatų mašinisto, staliaus (statybininko) dailidės, dažytojo-tinkuotojo, armatūrininko, tinklų ir karkasų suvirintojo elektra, mūrininko, plieninių ir gelžbetoninių konstrukcijų montuotojo, betoninių ir gelžbetoninių gaminių formuotojo, suvirintojo elektra rankiniu būdu specialybių mokinių. 1990 m. mokykla tapo Kauno 3-oji statybininkų mokykla. Mokėsi per 700 mokinių. Nuo 1996 m. mokyklos pavadinimas pakeistas į Kauno statybininkų mokykla.
2000 m. prijungta Kauno reabilitacinė profesinė  mokykla, esanti Žeimenos g. 165 (buv. Lazūnų g. 79), Kaune. Ji tapo Kauno statybininkų mokyklos Reabilitacinio profesinio rengimo skyriumi, kuriame mokėsi per 200 sutrikusio intelekto mokinių avalyninko, pynėjo iš vytelių, siuvėjo, namų ūkio ekonomo specialybių, dirbo 30 mokytojų.
2010 m. akredituota vidurinio ugdymo programa, atidarytas gimnazijos skyrius. Mokykla vėl keitė pavadinimą – Kauno socialinių paslaugų ir statybos verslo darbuotojų profesinio rengimo centras. Mokėsi per 1000 apdailininko, mūrininko betonuotojo, staliaus staklininko, baldžiaus, pastatų šiltintojo, pastatų restauratoriaus, statybos verslo paslaugų teikėjo, socialinio slaugytojo, vyrėjo, apdailininko (statybininko), staliaus, lengvų drabužių siuvėjo, pynėjo iš vytelių, avalynės taisytojo specialybių mokinių, dirbo per 80 mokytojų.  
2012 m. Centras pertvarkytas į viešąją įstaigą. Reorganizuojant VšĮ Kauno apskrities darbo rinkos mokymo centrą prijungtos mokomosios dirbtuvės R. Kalantos g. 1A, Kaune.
Nuo Centro įkūrimo parengta per 5780 įvairių profesinio mokymo programų specialistų.
Katamarka

Susisiekimas

Miestas yra 1131 km nuo Buenos Airių. Artimiausios provincijų sostinės yra: La Riocha (154 km), Tukumanas (230 km), Santjago del Esteras (209 km). 15 km į pietryčius nuo miesto yra Felipės Varelos oro uostas, iš kurio vyksta reguliarūs skrydžiai į Buenos Aires ir La Riochą.

Istorija

Pradinė gyvenvietė, vadinta Londresu (Londres), buvo įkurta ispanų kolonistų 1558 m. Nuolatinė gyvenvietė įkurta 1683 m. Pavadinimas Catamarca kečujų kalba reiškia „tvirtovė ant šlaito“. 1882 m. miestas turėjo tik 8000 gyv., 1888 m. nutiestas geležinkelis nepaspartino gyventojų skaičiau augimo. Iki pat XX a. vid. miestas buvo labai skurdus, jį valdė įvairios kriminalinės grupuotės.

Ekonomika

Katamarka – drėkinamosios žemdirbystės centras visame Katamarkos slėnyje. Vaisių, medvilnės, vynuogių auginimas. Vynininkystė, gyvulininkystė. Netoliese esančiose kasyklose kasamas auksas, sidabras, varis ir alavas.

Turizmas

Labiausiai lankytina miesto vieta – Slėnio Mergelės bažnyčia (įkurta 1694 m.) su Mūsų Slėnio Globėjos (Nuestra Señora del Valle) statula. Kolonijinė miesto architektūra. Ekskursijos po kalnus.
Alan Turing

Alanas Tiuringas (angl. Alan Mathison Turing; 1912 m. birželio 23 d. – 1954 m. birželio 7 d.) – žymus britų matematikas, logikas, kriptografas ir karo didvyris. Laikomas informatikos mokslo tėvu. Jis savo aprašytąja Tiuringo mašina ir Tiuringo teze ženkliai prisidėjo prie algoritmo sąvokos formalizavimo.

Biografija

1931 m. Alanas Tiuringas priimtas į Kembridžo universitetą studijuoti matematikos. Po trejų metų sėkmingai baigė studijas.
Antrojo pasaulinio karo metu vadovavo darbo grupei, iššifravusiai „Enigmos“ kodą, naudotą vokiečių karo laivyno.
1952 m. apkaltintas tuo metu Jungtinėje Karalystėje neteisėtais homoseksualiais santykiais, suimtas ir priverstas rinktis tarp įkalinimo bausmės arba cheminės kastracijos (tuo metu – taikant estrogeno injekcijas). Pasirinkęs pastarąją pašalintas iš mokslinės veiklos, o po poros metų, 1954 m. birželio 7 d., gyvenimą baigė savižudybe, nusinuodydamas kalio cianidu.
1966 m. buvo įsteigtas Tiuringo apdovanojimas.
2009 m. rugsėjo 10 d. Gordonas Brownas, tuometinis Jungtinės Karalystės vyriausybės vadovas, viešai atsiprašė už mokslininkui pritaikytas sankcijas, pavadindamas jas „nežmoniškomis“.
Lyduokių valsčius

Lyduokių valsčius buvo rytų Lietuvoje, į rytus nuo Ukmergės. Centras – Lyduokiai.
Geniušė

Istorija

Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų tauta – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. 1975-1998 m. priklausė Balstogės vaivadijai.