Lietuvių kalbos institutas

Lietuvių kalbos institutas – valstybinė mokslo institucija Vilniuje, lietuvių kalbos mokslinių tyrinėjimų, žinių apie lietuvių kalbą ir jos mokslinius tyrinėjimus sklaidos centras. Nuo 2004 m. Europos Sąjungos nacionalinių kalbos institucijų federacijos (EFNIL), nuo 2003 m. Tarptautinio terminologijos informacijos centro (INFOTERM), nuo 2006 m. Europos terminologijos asociacijos (EAFT), nuo 2005 m. Europos leksikografų asociacijos (EURALEX) narys.

Veikla

Mokslinės veiklos svarbiausios kryptys: lietuvių kalbos istorija, leksika, terminologija, gramatika, onomastika, kalbos funkcionavimas visuomenėje, tarmės, kalbos kontaktų tyrinėjimas. Kaupiama ir skaitmenuojama lituanistinė medžiaga, sudaromos tarmių, senųjų raštų, bendrinės kalbos, terminų, sinonimų duomenų, kalbos tvarkybos informacinė bazės, Lietuvos vietovardžių geoinformacinė duomenų sistema, elektroninė „Lietuvių kalbos žodyno“ kartoteka ir kt. Lietuvių kalbos institutas padeda formuoti valstybinės lietuvių kalbos tyrinėjimo ir vartojimo strategiją ir taktiką. Teikia ekspertines ir kitas paslaugas visuomenei (veikia interneto svetainė „Kalbos namai“, skirtas visuomenės kalbos praktikai) rengia seminarus ir konferencijas, gramatikos, dialektologijos studijų vasaros mokyklas, moksleivių konkursus, pažintines ekskursijas, paskaitas. Remia užsienio aukštųjų mokyklų baltistikos ir lituanistikos centrų mokslinę bei akademinę veiklą.

Istorija

Lietuvių kalbos instituto užuomazgos – 1930 m. J. Balčikonio suburta Lietuvių kalbos žodyno redakcija. Tuomet imtasi kolektyviai rašyti žodyną, kuris iki šiol yra didžiausias ir vienas reikšmingiausių Instituto darbų. 1939 m. Kaune įsteigtas Antano Smetonos Lituanistikos institutas, kuriam, be kitų uždavinių, buvo pavesta tirti lietuvių kalbą, rinkti, tvarkyti ir skelbti lietuvių kalbos medžiagą ir atstovauti lituanistikos mokslams Lietuvoje bei užsienyje. 1940 m. Lietuvai atgavus Vilnių į jį perkeltas ir Lituanistikos institutas. Jis įsikūrė inžinieriaus P. Vileišio 1902–1905 m. pastatytuose rūmuose Antakalnio gatvėje, viename iš pastatų Institutas buvo iki 2002 m.
1941 m. Lietuvą aneksavus Sovietų Sąjungai Lituanistikos instituto ir Lietuvių mokslo draugijos pagrindu įkurtas Lietuvių kalbos institutas Lietuvos mokslų akademijos sudėtyje. 1945 m. Lietuvių kalbos instituto veikla atnaujinta, tuo metu Institute dirbo tik 12 darbuotojų. 1952 m. Mokslų akademijos prezidiumo nutarimu Lietuvių kalbos institutas sujungtas su Lietuvių literatūros institutu. Jungtinio instituto direktoriumi tapo rašytojas ir literatūros kritikas Kostas Korsakas, vadovavęs jam iki 1984 m. Lietuvių kalbos ir literatūros institute iš pradžių dirbo 47 darbuotojai, o 1980 m. – 113. 1952 m. Institute įsteigta aspirantūra. 1941–1952 m. buvo kaupiamos lietuvių kalbos žodyno, tikrinių vardų kartotekos, tyrinėti Vilniaus krašto vietovardžiai, tarmės, 1951 m. sudaryta medžiagos lietuvių kalbos atlasui rinkimo programa, organizuotos dialektologijos ekspedicijos, redaguotas ir leistas akademinis lietuvių kalbos žodynas, kiti leidiniai.
1990 m. balandžio 16 d. atkurtas atskiras Lietuvių kalbos institutas. Jo direktoriumi išrinktas Aleksandras Vanagas. Tų metų pabaigoje Institute dirbo 95 žmonės, iš jų 63 mokslo darbuotojai. 1991 m. Institutui suteiktas valstybinės mokslo institucijos statusas. 1993 m. Institutas pasirašė mokslo ir studijų asociacijos sutartį su Vytauto Didžiojo universitetu . 2008 m. Institute dirbo 70 mokslo darbuotojų, iš jų 9 habilituoti daktarai ir 37 daktarai.