google/wiki40b huggingface dataset:
Transformatorius

Transformatorius – prietaisas, skirtas keisti kintamajai įtampai ir srovės stipriui. Jį sudaro geležinė šerdis ir ant jos užmautos dvi vielos ritės. Ritė, prie kurios jungiama kintamoji įtampa, vadinama pirmine, o ritė, kurioje indukuojama įtampa (elektrovara) prijungus kintamąją įtampą (elektrovarą) prie pirminės ritės, vadinama antrine. Kai kurie transformatoriai turi dvi ar daugiau antrinių ričių.
Periodinis elektros srovės pirminėje ritėje kitimas sukelia magnetinio lauko kitimus, kurie indukuoja kintamąją įtampą antrinėje ritėje. Jeigu vijų skaičius ritėse skiriasi, tai abiejose ritėse įtampos yra taip pat skirtingos.

Transformatorių paskirtis

Pramonėje ar įvairiose technikos srityse jėgos transformatoriai dažniausiai reikalingi tais atvejais, kai imtuvo vardinė įtampa skiriasi nuo tinklo įtampos. Jie aukština arba žemina elektros įtampą. Taip pat būna specialieji transformatoriai: maitinti skirti, matavimo transformatoriai, fazių skaičiaus dauginimo, impulsiniai transformatoriai ir tt.

Transformatorių konstrukcijos

Galingi aukštos įtampos transformatoriai yra sudėtingi įrenginiai. Pagrindiniai konstrukciniai elementai yra magnetinė sistema (magnetolaidis), apvijos, izoliacija, bakas, įvadai, aušinimo sistema, įtampos reguliavimo mechanizmas, apsaugos ir matavimo prietaisai, važiuoklė ir kita.
Transformatoriaus bakas skirtas magnetolaidžiui ir apvijoms patalpinti bei alyvai užpilti. Prie transformatoriaus bako tvirtinami termometras ir žemo alyvos lygio relės. Prie bako dugno tvirtinamos važiuoklės, kad būtų galima pastotės teritorijoje pervežti transformatorių. Kad bako nekaitintų sklaidos magnetiniai srautai jie ekranuojami iš vidinės pusės elektrotechniniu plienu arba nemagnetinėmis medžiagomis (variu, aliuminiu).
Alyvos išsiplėtimo bakas yra cilindrinis indas virš transformatoriaus bako, sujungtas su juo vamzdžiu. Išsiplėtimo bakas skirtas alyvos lygiui svyruoti, kai keičiasi apkrova ir alyvos temperatūra. Alyvos kiekio matavimui yra įrengtas alyvos lygio rodiklis Alyva labai imli drėgmei, todėl išsiplėtimo bake įrengiamas oro džiovintuvas iš silikagelio arba naudojamos inertinės dujos (azotas).
Jungiamasis vamzdis yra vamzdis jungiantis transformatoriaus baką su alyvos išsiplėtimo baku. Šiame vamzdyje įrengiama dujinė relė.
Apsauginis vamzdis skirtas alyvos ir dujų išmetimui esant vidiniam transformatoriaus gedimui. Tai apsaugoja baką nuo sprogimo.
Transformatoriaus konstrukcija priklauso nuo aušinimo sistemos, o pastaroji – nuo transformatoriaus galios. Sausų transformatorių konstrukcija gali būti atviro išpildymo, apsaugoti (uždari), hermetizuoti ir su oro apipūtimu. Sausi transformatoriai yra padidintų matmenų, todėl naudojami patalpose, kur gaisras ir sprogimas yra labai pavojingi.
Laserdisc

Laserdisc (LaserDisc, LD) – buvo namų video disko formatas, pirmasis komercinis optinis diskas. Iš pradžių, 1978 m., buvo pavadintas Discovision, vėliau technologija buvo licencijuota ir pardavinėjama kaip Reflective Optical Videodisc, Laser Videodisc, Laservision, Disco-Vision, DiscoVision ir MCA DiscoVision kol 1983 m. formatą įsigijo „Pioneer Electronics“ ir pavadino LaserDisc.
Standartinis lazerinis diskas buvo 30 cm skersmens ir sudarytas iš dviejų vienasluoksnių aliumininių diskų apdengtų plastiku, taip pat buvo 20 ir 12 cm skersmens variantų. Lazerinį diską buvo galima paleisti iš abiejų pusių, jame tilpdavo apie 50 min. video/audio įrašo trukmės, naudojo analoginius vaizdo ir garso (iš dalies ir skaitmeninį) formatus.
Nors formatas gebėjo atvaizduoti aukštesnės kokybės vaizdus nei jo konkurentai, VHS ir Betamax sistemos, nebuvo populiarus Šiaurės Amerikoje bei Europoje.
Tai kompaktinių diskų ir DVD pirmtakas.
Bobrovų šeimynėlė (komedija)

Siužetas

Gyveno sau Bobrovų šeimynėlė. Ir vieną vakarą nukrito meteoritas šalia jų namo. Rytą prabudo visi iš miegų ir pasijuto keistai. Atsirado supergalių. Kadangi šeimyna turi skolų, o jas reikia išmokėti, tai pasitarę šeimynos nariai sugalvoja apiplėšti banką. Tiesa, yra vienas minusas. Supergalios veikia tik tada, tai visa šeimyna yra kartu.
Tarantulo ūkas

Tarantulo ūkas – milžiniškas žvaigždėdaros regionas kaimyninėje Didžiojo Magelano Debesies galaktikoje. Jis dėl savo keistos išvaizdos, primenančios voragyvį, buvo pavadintas Tarantulo ūku. Šis žvaigždėdaros regionas yra nuo mūsų nutolęs 160000 šviesmečių. Objektas yra maždaug 1500 šviesmečių skersmens.
Ūkas yra pietinio pusrutulio Auksinės Žuvies žvaigždyne. Kosminio Tarantulo ūko kaimynystėje taip pat yra ir artimiausia neseniai sprogusi supernova.
Mazovijos kunigaikštystė

Istorija

Šias žemes esančias į rytus nuo Vyslos upės X a. pabaigoje užkariavo lenkų kunigaikštis Mieško I. Iki tol šiose žemėse gyveno mazovų, jotvingių, galindų ir prūsų gentys. Šios žemės buvo įtrauktos į pirmąją lenkų valstybę, kuri vadinosi Civitas Schinesghe ir kurią valdė Piastų dinastija. 1075 m. įkurta Plocko vyskupija. Po kunigaikščio Boleslovo III Kreivaburnio mirties 1138 m., pagal jo paliktą testamentą Lenkija buvo padalinta į penkias kunigaikštystes kiekvienam sūnui. Mazovijos kunigaikštystė atiteko antrąjam sūnui Boleslovui IV Garbaniui, kuris 1146 m. nugalėjęs savo pusiau brolį Vladislavą II tapo Lenkijos Didžiuoju kunigaikščiu.
1229–1232 m. ir 1241–1243 m. kunigaikščiu buvo Konradas I Mazovietis, kuris buvo tas žmogus, kuris pakvietė Kryžiuočių ordiną kautis prieš pagoniškas Baltų gentis. Už tokią pagalbą 1230 m. jis kryžiuočiams atidavė Kulmo žemę. 1233 m. kunigaikščiu tapo Konrado sūnus Boleslavas I Mazovietis, kuris valdė iki savo mirties 1247 metais. Po jo mirties kunigaikščiu tapo jo jauniausias brolis Semovitas I Mazovietis. Tuo tarpu kai Semovito sūnus Konradas II Mazovietis perkelė savo rezidenciją į Čerską, Semovitas su savo broliu Boleslavu II Mazoviečiu įsivėlė į ilgalaikį konfliktą dėl Seniorų kunigaikštystės priklausomybės su savo giminėmis iš Kujavijos ir Silezijos Piastais. Pastarieji išmėtė kunigaikštystę iš Piastų monarchijos. Kai 1295 m. Pšemislis II buvo karūnuotas Didžiosios Lenkijos karaliumi ir Lenkijos kunigaikštystės buvo suvienytos, Mazovijos kunigaikštystė išliko nepriklausoma.
1313 m. mirus Boleslavui II kunigaikštystė buvo padalinta trims jo sūnums: Semovitui II Mazoviečiui, kuris tapo Ravos kunigaikščiu iki 1345 m.; Trojdeniui I, kuris tapo Čersko kunigaikščiu iki 1341 m. ir Vaclavui Plockiečiui, kuris tapo Plocko kunigaikščiu iki 1336 metų. 1341–1381 m. valdant Trojdenio sūnui Semovitui III didžioji dalis kunigaikštystės buvo suvienyta.
1351 m. Semovitas III ir jo brolis Kazimieras tapo Lenkijos karalystės vasalais. 1381 m. mirus Semovitui III kunigaikštija vėl buvo padalinta į dvi dalis: Janušas I Senasis tapo Čersko kunigaikščiu iki 1413 m., kai perkelė savo rezidenciją į Varšuvą; Zemovitas IV tapo Ravos ir Plocko kunigaikščiu iki 1426 m. ir Belzo kunigaikščiu nuo 1388 metų.
Po 1385 m. Krėvos sutarties kunigaikštsytė atsidūrė tarp dviejų Jogailaičių dinastijai priklausiusių valstybių: LDK ir Lenkijos karalystės. 1495 m. įkūrus Ravos ir Plocko vaivadijas paskutinis Boleslavo IV sūnus Konradas III Raudonasis dar kartą suvienijo kunigaikštystę. Tačiau 1526 m. mirus jo sūnui Janušui III Mazoviečiui ir nepalikus jokių įpėdinių kunigaikštystė buvo įtraukta į Lenkijos karalystės sudėtį, kur 1529 m. buvo įkurta Mazovijos vaivadija.
Po kunigaikštystės išnykimo ir prasidėjusios religinės priespaudos kunigaikštijos protestantai pabėgo į šiaurėje buvusią Rytų Prūsija ir įsikūrė jos pietinėse žemėse. Ilgainiui šie pabėgeliai pradėti vadinti Mozūrais, o jų gyvenamas regionas nuo XVIII a. Mozūrija (Masuren).
Boards of Canada

Boards of Canada – škotų elektroninės muzikos duetas, kurį sudaro broliai Michael Sandison (g. 1969) ir Marcus Eoin (g. 1970). Grupės pavadinimas kilęs nuo viešosios organizacijos, skirtos kurti filmus apie Kanadą ir populiarinti ją pasaulyje – National Film Board of Canada. Brolius įkvėpė jos filmai.
Kelis darbus duetas išleido pavadinimu Hell Interface.
Fokalė

Fokalė – šãlis, kurį Romos legionieriai dėvėdavo su šarvais, kad kaklo netrintų šarvai (lorika hamata ar lorika segmentata) ir šalmas.
Manoma, kad fokalė būdavo lininė ar vilnonė audeklo juosta, užmezgama ar susegama prie kaklo.
Šančių lobis

Šančių lobis – Kauno savivaldybės teritorijoje, Šančiuose 1933 m. rastas vėlyvųjų viduramžių monetų lobis.

Atradimas

Lobį 1933 m. kovo 24 d. Šančiuose, Nemuno pakrantėje, ties kariniais sandėliais, žvejodami rado Jonas Giedraitis ir Jonas Vilkevičius. Pirmąsias lobio monetas į Kauno miesto muziejų atnešė Jono Giedraičio giminaitis Vladas Strašinskas. Muziejaus direktoriaus prof. Eduardo Volterio pastangomis 1933 m. iš skirtingų asmenų buvo supirkta jau parduoto lobio didžioji dalis. 1936 m. panaikinus Kauno miesto muziejų jo sukaupti eksponatai perduoti įkurtam Vytauto Didžiojo kultūros muziejui, čia pateko ir Šančių lobis.

Lobis

1938 m. Šančių lobyje buvo 85 lietuviškos „Pečatj“ tipo monetos, 2 moldaviškos monetos, vienas sveikas ir 4 pusės sidabrinių lydinių bei dvi sidabrinės apyrankės. Įvertinus Šančių lobio prarastųjų monetų metrologinius duomenis ir atmetus falsifikatus, nustatyta, kad lengviausios monetos masė 0,892 g (Ag-9206), sunkiausios – 1,448 g (Ag-9170), jų vidutinė masė 1,16 g, vidutinis skersmuo 17,1 mm.
Lobio pagrindą sudarančios sunkiosios lietuviškos monetos yra ankstyviausios lietuviškos monetos, kaltos Lietuvos didžiojo kunigaikščio Algirdo (1345–1377 m.) valdymo pabaigoje. Tikėtina, jog Šančių lobis užkastas Lietuvos didžiojo kunigaikščio Jogailos pirmojo valdymo (1377–1381 m.) metu.
Lobį saugo Nacionalinis Čiurlionio dailės muziejus.
Mikalojus Talvošas

Biografija

Lietuvos bajorų Talvošų giminės atstovas, herbo „Łabędź“ savininkas. Stanislovo Talvošo sūnus. Dalyvavo Livonijos kare su Rusijos valstybe pulkininko laipsnyje, iš pradžių vadovaujant Lietuvos lauko etmonui, kunigaikščiui Romanui Teodorui Sanguškai, po to Lietuvos didiesiems etmonams Grigaliui Chodkevičiui ir Mikalojui Radvilai Rudajam.
1565 metais Mikalojus Talvošas Jono Chokevičiaus su Lietuvos daliniu buvo išsiustas į Livoniją, kur dalyvavo kariniuose veiksmuose prieš švedus. Kirempo mūšyje sutriuškino 6-tūkstantinę švedų armiją, paėmė 400 karių į nelaisvę ir keletas vėliavų. 1566 metais gavo Minsko kašteliono pareigybę, 1570 metais tapo Žemaitijos kaštelionu. 1570 metais vyko su Lietuvos-Lenkijos pasiuntinybe į Maskvą, kur sudarė trejų metų paliaubų sutartį su Rusijos valstybe. 1588 metais Mikalojus Talvošas buvo paskirtas Lietuvos dvaro maršalka, o 1596 metų vasario 12 tapo Trakų kaštelionu.
Jo sūnus Adomas Talvošas (m. 1628) taip pat buvo Žemaitijos kaštelionu ir Dinaburgo seniūnu. Janina Talvošaitė, Adomo duktė, tapo Minsko kašteliono ir Žemaitijos seniūno Jono Alfonso Liackio (m. 1646) žmona.
Vyner Noištatas

Istorija

Miestas įkurtas 1194 m., skirtas gynybai nuo kaimyninės Vengrijos. XV amžiuje atsikraustė daug naujakurių, nes čia rezidenciją pasistatė imperatorius Frydrichas III, jo sūnus, imperatorius Maksimilijonas I čia buvo ir palaidotas. 1487 m. miestą užėmė vengrai, 1490 m. Maksimilijonas I miestą atkovojo. 1768 m. miestą apgriovė žemės drebėjimas. Per Antrąjį pasaulinį karą dėl čia buvusių fabrikų 80 % miesto buvo sugriauta.
Dabar čia steigiamas modernus pramonės ir technologijų centras – Civitas Nova („naujasis miestas“).
Baltijos glintas

Baltijos glintas (est. Balti klint, rus. Балтийско-Ладожский уступ, Глинт) – tai erozinė klinčių atodanga (klifas), kuria užsibaigia žemyno pakrantė ir daug Baltijos jūros salų Estijoje ir Rusijos Leningrado srityje.

Geografija

Teritorija, kur atsiveria glintas tęsiasi apie 1200 km nuo Elando salos Švedijoje, per Estijos salas ir žemyninę dalį iki Ladogos ežero Rusijoje, kur pasislepia po jaunesnėmis nuosėdomis.
Aukščiausias klifas (55,6 m v.j.l.) atsiveria šalia Ontikos kaimo, Rytų Viru apskrityje.
Baltijos glinto klifą kerta nemažai upių, įskaitant ir Narvos, Ižoros, Tosnos upes. Kai kurios jų suformuoja krioklius (iš kurių aukščiausias – Valastės krioklys).
Pradiniai elementai

Pradiniai elementai – alchemijoje, senosiose filosofijose – archetipiniai sandai, sukūrę žemę ir sudarantys jos egzistencijos pagrindą.
Įvairiose filosofijose, mokymuose dažniausiai sutinkamos keturios stichijos – oras, vanduo, ugnis ir žemė. Neretai įvedamas ir penktasis, abstraktus, nematerialus elementas – erdvė, eteris, mintis. Senovės Graikijoje stichijų teoriją išplėtojo Empedoklis. Budzimo ir hinduizmo filosofijoje šie penki elementai išreiškiami čakromis.
Kinų filosofijoje išskiriamos penkios stichijos (Wuxing), tačiau jos skiriasi nuo indoeuropietiškųjų – medis, ugnis, žemė, metalas, vanduo.
Ezoteriniuose mokymuose, neopagonybėje, astrologijoje keturios stichijos – svarbi mokymo dalis. Joms priskiriamos žmogaus savybės, grupuojami zodiako ženklai.
Bagdarinas

Istorija

Bagdarinas įkurtas 1932 m.
Garso stipris

Poveikis žmogui

Garso stipris priklauso nuo virpesių amplitudės ir dažnio. Žmogaus ausies fiksuojamo garso stiprio sritis yra labai plati. Gerą klausą turintis žmogus dar girdi 1000 Hz dažnio garsus, kurių stipris siekia vos 10⁻¹² W/m². Tai vadinamasis girdos slenkstis (minimali girdimumo intensyvumo vertė). Kai garso stipris padidėja iki 10 W/m², žmogus junta skausmą ausyse. Toks garso stipris vadinamas skausmo slenksčiu.
Palyginę žmogaus suvokiamų garsų didžiausią ir mažiausią stiprį, matome, kad skausmo slenkstį atitinkantis garso stipris yra net 10¹³ kartų didesnis už atitinkantį girdos slenkstį. Subjektyviai suvokdami garsą, mes nejaučiame, kad vienas jų milijonus ar milijardus kartų stipresnis už kitą. To pagrindas yra taip vadinamasis Vėberio-Fechnerio dėsnis nusako dirginimo ir išgyvenimo intensyvumo priklausomybę:  jutimo stiprumas didėja kaip dirginimo stiprumo logaritmas:
.

Garso galios lygis

Garsio lygis arba garso galios lygis (angl. Sound power level:) apibrėžiamas panašiai kaip garso intensyvumo lygis, tik santykis yra ne tarp intensyvumo, o tarp pilnos energijos, išspinduliuotos į visas puses per laiko vienetą (W - matuojama vatais):
Konstanta  šiuo atveju parenkama  W.
Taigi, garso galios lygis charakterizuoja viso objekto keliamą triukšmą, spinduliuojamą visomis kryptimis, o garso intensyvumo lygis – triukšmas, kuris matuojamas pasirinktame atstume nuo tiriamo objekto. (Tarkime objektas, spinduliuoja 78dB garso galios lygį, tuomet 10 metrų atstumu nuo jo turėsime 50dB garso intensyvumo lygį).
Audrius Dubietis

Biografija

1989 m. baigė Vilniaus universitetą. 1996 m. apgynė disertaciją „Galingų pikosekundinių impulsų netiesinė spūda esant tribangei sąveikai“, fizinių mokslų daktaras. Nuo 1989 m. Vilniaus universiteto Lazerinių tyrimų centro Kvantines elektronikos katedros mokslo darbuotojas, nuo 2005 m. vyriausiasis mokslo darbuotojas, nuo 2006 m. profesorius. 2018 m. jam buvo suteiktas Vilniaus universiteto išskirtinio profesoriaus statusas .

Mokslinė veikla

Mokslinių tyrimų kryptys: netiesinė optika, lazerių fizika, atmosferos reiškinių fizika ir optika, astronomija. 1992 m. kartu su G. Jonušausku ir A. Piskarsku pasiūlė faziškai moduliuotų šviesos impulsų parametrinio stiprinimo metodą, kurį diegia svarbiausi itin galingi lazerių centrai (Didžioji Britanija, Japonija, Kinija, Prancūzija, Rusija ir kt.). Išplėtojo šviesos gijų, netiesinių kūginių bangų, impulsinių Beselio pluoštų saviveikos teoriją ir eksperimentinius tyrimus bei praktinį taikymą. Teoriškai ir eksperimentiškai ištyrė lokalizuotųjų šviesos darinių – netiesinių X–bangų savaiminį susidarymą intensyvių šviesos impulsų saviveikos metu. Nagrinėja keturių bangų parametrinę šviesos sąveiką skaidriose izotropinėse terpėse, daugiagijų šviesos pluoštų sklidimą ir jų valdymą. Paskelbė daugiau kaip 90 mokslinių straipsnių (citavimo indeksas viršija 1200). Parašė mokslo populiarinamųjų straipsnių.
Luarė

Luarė (45) (pranc. Loiret) – Prancūzijos departamentas šalies centrinėje dalyje, Centro regione, pavadintas Luarės upės vardu. Administracinis centras – Orleanas (Orléans). Generalinės tarybos pirmininkas Erikas Doližė (Éric Doligé).
Departamente 3 apskritys, 41 kantonas, 25 municipaliniai susivienijimai ir 334 komunos. Plotas – 6 775 km². 1999 m. – 618 126 gyventojai, 91 gyv./km².

Istorija

Įsteigtas pagal Didžiosios Prancūzijos revoliucijos 1789 m. gruodžio 22 d. įstatymą nuo 1790 m. kovo 4 d. kartu su kitais 82 departamentais Orleano provincijos dalyje.

Klimatas

Klimatas kontinentinis, švelnus. Vasaros vidutinė temperatūra 20 °C, maksimali 37 °C.

Politika

Luarės departamentui Prancūzijos senate atstovauja 3 senatoriai, Atstovų rūmuose – 5 deputatai. Generalinę tarybą sudaro 41 narys, kurių po pusę renkami kas trejus metus šešerių metų kadencijai.
Pirmūnė ir antramečiai

Turinys

Andžela – simpatiška mergina, besimokanti koledže, kuriame dėsto ir jos tėvas. Sužinojusi, kad jos jaunikis, kvailokas vaikinas vardu Tonino, nusprendžia jam atkeršyti su bendramoksliu Karlu, iki ausų ją įsimylėjusiu...
Akdžužtas

Istorija

Prancūzų valdymo metais gyvenvietė vadinta Fort Repu (pranc. Fort Repoux), kapitono Henri Repoux garbei. Buvo kasama vario rūda, bet 1978 m. gavyba nutraukta.
Akdžužte gimė Mauritanijos prezidentas Mohamedas Uldas Abdelazizas.
Dembnė

Istorija

XX a. pr. minimas Dembnės kaimas ir Gedgaudų valda Surviliškio valsčiuje.
Finansinis auditas

Finansinis auditas – ūkinės veiklos tyrimas, siekiant nustatyti atskaitomybės teisingumą, apskaitos vedimo atitikimą teisės aktams, įvertinti įsipareigojimų ir įmonės vertę ir jos veiklos testinumą.

Finansinis auditas komercinėse įmonėse ir įstaigose

Nustatomas atskaitomybės teisingumas, apskaitos vedimo atitikimas teisės aktams, įvertinami įmonės ar įstaigos įsipareigojimai, vertė ir jos veiklos testinumą. Taip pat atliekant finansinį auditą patikrinamas ir apskaitos atitikimas teisės aktams, teikiamos išvados ir rekomendacijos jos organizavimui ir vedimui. Finansinį auditą atlieka Valstybės kontrolė ir audito įmonė kurioje būtinai turi dirbti bent vienas sertifikatą turintis auditorius ar laisvai samdomas sertifikatą turintis auditorius.
Auditoriaus išvada reikalinga akcininkams, įmonės ar įstaigos vadovui, buhalteriams, potencialiam investuotojui, skolintojui, kokius nors leidimus duodančioms įstaigoms. Į audito procedūras ir testus įeina sutarčių peržiūra, bankų paskolų ir piniginių lėšų patikrinimas, kvotų įvertinimas, atsargų inventorizacija, pokalbiai su įmonės ar įstaigos vadovais ir darbuotojais.

Finansinis auditas valstybinėse įstaigose

Atliekant finansinį auditą valstybinėse įstaigose patikrinama atskaitomybė ir apskaitos atitikimas teisės aktams, pateikiamos išvados ir rekomendacijos dėl apskaitos vedimo. Prie finansinio audito taip pat galima priskirti ir asignavimų auditą, kurio metu patikrinamas lėšų panaudojimas pagal skirtus išlaidų pavadinimus. Finansinį ir asignavimų auditus įprastai atlieka Valstybės kontrolė ir vidaus audito tarnyba (vidaus auditas) esanti tos pačios įstaigos pavaldume.

Audito atlikimas

Auditas neturi būti eilinis baudžiamasis įmonės ar įstaigos patikrinimas. Auditorius neturi tik ieškoti klaidų ar piknaudžiavimų ir apie tai nurodyti savo ataskaitoje. Jų pagrindinis uždavinys finansų tikrinimas, duomenų aiškumo ir tikrumo atsžvilgiu, kuriu pagrindu ataskaitų naudotojai vertina įmonės ar įstaigos ūkinę situaciją. Auditas taip pat pateikia paaiškinimus apskaitos ir mokesčių mokėjimo klausimais, vertina vidinę kontrolę.

Kur atliekamas auditas

Lietuvoje įstatymu norodyta kas turi praeiti auditinį patikrinimą, bet iš tikro jį atlikti kviečiasi ir įmonės, įstaigos ir organizacijos, kurioms jis neprivalomas. Įmonės, staigos ir organizacijos kviečiasi atlikti auditą siekdamos konsultacijų apskaitoje, kontrolės priemonių taikyme.

Audito įmonės išrinkimas

Audito įmonės parinkimas neturi būti atsitiktinis. Žinoma, kuo garsesnė audito įmonė tuo jos paslaugos didesnės. Jei planuojama, kad audito ataskaitą skaitys investuotojai net iš kitų šalių tam pageidautina, kad auditą aliktų tarptautinė ar kita garsi audito įmonė, dabar rinkoje dominuoja didysis ketvertas į kurį įeina Deloitte, Ernst & Young, KPMG, PricewaterhouseCoopers). Valstybėse kur labai išvystyta finansinė rinka auditus atlieka įmonės iš didžiojo ketverto. Jei užsakovas neplanuoja skolintis ir juo pasitiki akcininkai tai taupant lėšas jis gali pasamdyti ir laisvai samdomą, mažai kam žinomą auditorų.
Lietuvių spaustuvė

Lietuvių spaustuvė – Rusijos lietuvių spaustuvė, veikusi 1916–1917 m. Petrograde, 1917–1918 m. Voroneže.

Veikla

Steigėjas – Lietuvių draugija nukentėjusiems dėl karo šelpti. Spaustuvė spausdino draugijos laikraštį „Lietuvių balsas“, knygas, daugiausia vadovėlius ir kitą mokomąją literatūrą, leido seriją „Vaikų knygelės“ (išėjo 16 knygučių). Iš viso draugija išspausdino apie 50 knygų ir brošiūrų, keletą atvirukų. Po 1917 m. Spalio perversmo spaustuvė nacionalizuota, spaustuvės įrenginius perėmęs Lietuvos reikalų komisariatas iki 1918 m. vasario mėn. išleido apie 70 nedidelių visuomeninio pobūdžio knygelių. Petrograde prie spaustuvės veikė mokykla spaustuvės darbininkams rengti.
Kadišas

Kadišas (hebr. ‏קדיש‏‎ = qaddish – „pašventinimas“) – vienas iš pagrindinių judėjų liturgijos elementų. Jo tema yra Dievo vardo šlovinimas ir šventinimas, išreiškiama Dievo karalystės atėjimo viltis. Kadišas skaitomas atsigręžus veidu į Jeruzalę. Vienose bendruomenėse atsistoja visi nariai, kitose tą daro tik gedintieji. 
Išskiriama keletas Kadišo rūšių. Visas Kadišas skaitomas pasirinkto bendruomenės nario pamaldų pabaigoje, o per rytmetines pamaldas – jų metu. Vadinamoji pusė Kadišo yra skaitoma pasirinkto bendruomenės nario tarp pamaldų dalių, taip jas susiejant. Šios Kadišo rūšies tekstas yra be kelių paskutinių eilučių. Kadiš de Rabbanan skaitomas tų, kurie gedi artimųjų, po bendrų Talmudo studijų sinagogoje. Būdinga tai, kad pakeistos kai kurios maldos teksto eilutės. Taip pat yra gedinčiųjų Kadišas, nors pats Kadišas savo tekste nemini nei mirties, nei mirusiųjų prisikėlimo. Kadišas yra sakomas laidotuvių metu, taip pat pirmus 11 mėnesių po laidotuvių. Šį Kadišą skaito artimi mirusiojo giminaičiai, baigiantis kiekvienai pamaldos daliai. Vėliau – per kiekvienas metines. Šiuo atveju gali būti kartojamas po papildomų psalmių skaitymo. Kadišas neturi būti sakomas vieno žmogaus – reikalingas mažiausiai 10 žydų dalyvavimas (minyan).
Vilkiškės (Bezdonys)

Istorija

Nėra tiksliai nustatyta kada įsikūrė gyvenvietė.
Pirmieji rasti minėjimai: Nemenčinės Šv. arkangelo Mykolo bažnyčios 1810 m. gimimo metrikos ir 1832 m. Šuberto žemėlapis .
Senasis kaimo pavadinimas: liet. Vilniškės, lenk. Wilniszki, rus. Вильнишки . Tarp 1954 ir 1976 metais kaimas gavo nauja pavadinimą: Vilkiškės.

Aplinkinės gyvenvietės

Aukštuolė – 1 km
NEMENČINĖ – 7 km
Bezdonys – 3 km
Tapeliai - 2 km
Ąžuolinė – 1,5 km
VILNIUS – 15 km
Mickūnai – 6 km
Pazinas

Istorija

Minima nuo 983 m.