google/wiki40b huggingface dataset:
Punios šilas

Punios šilas – miškas pietų Lietuvoje, Alytaus rajone, 12 km į šiaurę nuo Alytaus, kairiajame Nemuno krante, apjuostas upės kilpos, tuoj į vakarus nuo Punios (atskirtas upės). Užima 27,2 km² plotą (miškingas plotas – 25,1 km²). Priklauso Alytaus miškų urėdijos Punios girininkijai.

Geografija

Miško paviršius banguotas, vietomis kalvotas, pietrytinėje dalyje lygus. Yra stačių Nemuno šlaitų, vietomis Nemuno terasos plokščios arba nuožulnios. Vakarinėje dalyje teka 3 maži upeliai (Nemuno intakai): Laikštė ir 2 bevardžiai. Dirvožemiai – velėniniai jauriniai liosiški smėliai, slūgsantys ant molių ir priemolių, jauriniai glėjiški priesmėliai, aliuviniai smėliai.

Ekologija

Punios šilas pasižymi retųjų rūšių gausa, didele bioįvairove. Punios šilas – pats vertingiausias miškas biologinės įvairovės požiūriu Lietuvoje. Auga 683 aukštesniųjų augalų rūšys (iš jų 47 – samanų). Punios šile rasta 115 Lietuvos raudonosios knygos rūšių. Tarp retųjų augalų – meškinis česnakas, didysis asiūklis, raudonasis garbenis, kalninė jonažolė, daugiametė blizgė, tuščiaviduris rūtenis, tarpinis rūtenis, retažiedė miglė, svogūninė kartenė, statusis atgiris, aukštoji gegūnė, miškinė varnalėša, žirnialapis vikis, plačioji platužė. Punios šilas – vienintelė vieta Lietuvoje, kur randami grybai ąžuolinis pintenis ir kiškinis skylenis, kerpės skėtrioji briedragė ir plonašakė ramalina. Fauna gausi ir įvairi (iš 24 Lietuvoje medžiojamų rūšių yra 18). Tarp retųjų gyvūnų rūšių – raudonpilvė kūmutė, skiauterėtasis tritonas, niūriaspalvis auksavabalis. Saugoma 52 radimvietės augalų, įrašytų į Lietuvos raudonąją knygą, 14 paukščių rūšių lizdaviečių.
Šile auga saugomi Punios ąžuolai, Punios storasis ąžuolas ir Aukštoji eglė, Punios šilo pušis (viena aukščiausių Lietuvos pušų, 43 m) ir kt.

Reikšmė

Punios šilas yra didžiųjų praeities girių, besitęsusių abipus Nemuno, liekana. 1960 m. Punios šilas paskelbtas botaniniu zoologiniu draustiniu, nuo 1992 įeina į Nemuno kilpų regioninį parką. Šiaurės rytinė dalis paskelbta Punios šilo gamtiniu rezervatu (4,2 km²). Čia palikta vieta yra nepaliesta žmogaus rankų, galima pamatyti, kaip atrodo nevalytas miškas. Siekiama visą šilą paskelbti lankymui atviru rezervatu.
Prie įvažiavimo į šilą yra muziejus, šilo rytiniame pakraštyje – skulptūrų ekspozicija. Visame miške įrengtos poilsiavietės, pavėsinės, daug išdrožinėtų žvėrelių statulų.
Šile yra 2 Punios šilo pilkapynai, Panemuninkų piliakalnis, Padaglės pilkapynas. Rytuose yra Dainavos apygardos partizanų vadavietė su atkurta žemine.
Iki Punios šilo veda kelias  1110  Alytus–Punios šilas (Panemuninkai) . Šile yra tankus miško kelių tinklas, bet daugelis jų automobilių eismui uždaryti. Šile yra 3 mažos gyvenvietės – Strazdinė, Stražiškės (negyvenami) ir Padaglė.

Istorija

Nuo 1945 m. Punios šile veikę Lietuvos partizanų junginiai sudarė Dzūkų rinktinės Margio grupę (vadas P. Paulauskas, slapyvardis Šarūnas). 1946 m. šile įvyko Pietų Lietuvos partizanų štabo ir Dzūkų rinktinės vado D. Jėčio (slapyvardis Ąžuolas) pasitarimas, kurio metu buvo nuspręsta suvienyti visos Dzūkijos partizanus ir įkurti Dainavos apygardą. Nedideli partizanų būriai Punios šile veikė iki 1952 m.
Žemutinės Kanados civilinis kodeksas

Žemutinės Kanados civilinis kodeksas (pranc. Code civil du Bas-Canada, angl. Civil Code of Lower Canada) - Žemutinės Kanados privatinės teisės šaltinis, civilinis kodeksas. Galiojo nuo 1866 m. liepos 1 d. iki 1867 m. birželio 30 d. Kvebeke - nuo 1867 m. liepos 1 d. iki 1993 m. gruodžio 31 d. Paremtas Prancūzijos Civil code, prancūzų bei anglų teisės „mišinys“. 1955 m. pradėta teisinė novelizacija, kodeksas buvo peržiūrėtas, priimti pakeitimai. Kvebeke 1994 m. sausio 1 d. įsigaliojo Kvebeko civilinis kodeksas.
Rusijos Federacijos notariato įstatymas

Rusijos Federacijos notariato įstatymas (rus. Основы законодательства Российской Федерации о нотариате) – Rusijos Federacijos įstatymas, reglamentuojantis notariatą.
Priimtas 1993 m. vasario 11 d. (№ 4462-1).

Struktūra

Sudarytas iš 2 skyrių. Pirmajame reglamentuojami organizaciniai klausimai (I skirsnis – Bendrosios nuostatos, II – Notaro pareigybės steigimo ir likvidavimo tvarka, III – Notaro teisės, pareigos ir atsakomybė, IV – Stažuotojo ir notaro padėjėjo pareigybės. Notaro pareigybės pavadavimo tvarka), antrajame – notariniai veiksmai, jų atlikimo taisyklės.
Koloradas (valstija)

Ekonomika

Žemės ūkis, ypač augantys galvijų ir avių skaičiai, yra ekonomiškai svarbūs valstijai. Auginami kviečiai, kukurūzai, cukriniai runkeliai. Maisto produktų apdirbimas yra viena iš svarbiausių valstijos ekonomikos šakų. Kitos valstijos ekonomikos šakos yra kompiuterinės įrangos, aviacijos, transporto, elektrinės įrangos gamyba. Gaminami chemikalai, mediena. Federalinės tarnybos, tokios kaip armijos ir karinio oro laivyno, kalėjimai daug prisideda prie valstijos ekonomikos.
Turizmas taip pat prisideda prie valstijos ekonomikos. Valstijos klimatas, istorinės, poilsinės vietos pritraukia daug turistų.
Daugiausia valstijoje iškasama anglies, naftos, molibdeno, smėlio, žvyro ir urano. Auksas daugiau nebekasamas. Yra didelių anglies ir naftos telkinių.
Audrius Žiugžda

Audrius Žiugžda (g. 1971 m. birželio 12 d. Marijampolėje) – bankininkas vadybininkas.

Biografija

Nuo 1989 m. iki 1993 m. Audrius Žiugžda studijavo VDU verslo vadybą, nuo 1993 m. iki 1995 m. VDU tarptautinės prekybos ir marketingo magistrantūroje.
Nuo 1992 m. AB „Vilniaus bankas“ (vėliau – AB „SEB Vilniaus bankas“) tarnautojas. Ėjo įvairias vadovaujančias pareigas, sparčiai kilo karjeros laiptais. SEB VB banko Karoliniškių filialo komercijos direktorius, Finansų institucijų departamento direktorius, nuo 2001 m. iki 2003 m. VB banko grupės bendrovės „VB lizingas“ (dabar „SEB VB lizingas“) generalinis direktorius, nuo 2003 m. iki 2004 m. AB (SEB) Vilniaus banko Verslo klientų ir finansų institucijų departamento direktorius, nuo 2004 m. iki 2006 m. banko prezidento pavaduotojas, Mažmeninės bankininkystės tarnybos direktorius, nuo 2006-2009 m. SEB banko prezidentas, valdybos pirmininkas. 2010-2011 m. dirbo TEO generalinio direktoriaus patarėju strateginių projektų valdymo klausimais. Nuo 2011 m. vasario mėn. dirba Šiaulių banko administracijos vadovu. „Mentor Lietuva“ valdybos narys.
Pėžaičiai

Istorija

Pėžaičių kaimas pastebimai išaugo XVIII a. 1785 m. vokiškai jis vadintas Pehszeiten arba Pehszen-Gerge. 1890 m. Pėžaičių kaimas priskiriamas naujai susikūrusiai Vanagų parapijai (prieš tai priklausė Priekulės parapijai). 1895–1944 m. Pėžaičiuose veikė vokiška pradinė mokykla (įkurta užeigos namuose). 1906–1944 m. į Pėžaičius iš Klaipėdos kursavo siaurasis traukinukas. XX a. pradžioje pastatyta traukinio stoties pastatas (dabar daugiabutis gyvenamasis namas). 1913 m. Pėžaičių kaime minima didelė lentpjūvė, paštas, telegrafas. Iki 1919 m. Pėžaičiuose buvo Vokietijos muitinė ir valstybinės sienos perėjimo punktas.
Tarpukaryje Pėžaičiuose veikė lietuvių Giedotojų choras, Santaros ir Visuomenės S-gos (įk. 1938 m.) skyriai, Jaunųjų ūkininkų ratelis. 1933 m. vasarą per repeticiją Giedotojų choras buvo užpultas vietinių smogikų ir sumuštas (Pėžaičiuose beveik 70 % gyventojų buvo vokiečiai). 1938 m. rugpjūčio 21 d. Pėžaičių kaimo kapinėse buvo pastatytas paminklas pagerbti žuvusiems I pasauliniame kare.
Pokaryje Pėžaičių kaime iš esmės pasikeitė gyventojai, senieji gyventojai pasitraukė į Vokietiją, kaimą apgyvendino žmonės iš kitų Lietuvos vietų. 1950 m. Pėžaičių kaimo teritorijoje susprogdinta partizanų slėptuvė su 4 partizanais (1990 m. toje vietoje pastatytas kryžius). Atnaujino savo veiklą mokykla. 1950–1961 m. buvo septynmetė, 1961–1986 m. – aštuonmetė, 1986–1998 m. – devynmetė, 1998–2003 m. – dešimtmetė, 2003–2008 m. pagrindinė, nuo 2008 m. – pradinė.
Sovietmečiu Pėžaičiai buvo „Pionieriaus“ kolūkio centrinė gyvenvietė. 1954–1963 m. – Pėžaičių apylinkės centras. Prijungta dalis Aisėnų kaimo teritorijos.
Valerija Menkevičienė

Biografija

Nuo 1995 m. Marijampolės rajono profesinių sąjungų bendrijos pirmininkė. 1994 m. Žemės ūkio darbuotojų profesinės sąjungos viešosios įstaigos „Gintaro poilsiavietė“ Jurgežerių kaime (Kalvarijos savivaldybė) direktorė.
Nuo 1995 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Marijampolės skyriaus narė, nuo 2003 m. skyriaus pirmininko pavaduotoja.
1997–2000 m. Marijampolės rajono savivaldybės tarybos narė.
Januliškio maumedžiai

Istorija

Medžiai yra XIX a. įkurto parko liekanos. Januliškio apylinkių žemės priklausė vienam vokiečių kilmės grafui, kuris statėsi dvarą Januliškyje – dabartinės Prūdiškės girininkijos vietoje, šalia Januliškio koplyčios. Viena eile buvo pasodinta 20 sibirinių maumedžių, alyvų alėjos, guobos ir kiti medžiai. Alyvų prieglobstyje anksčiau stovėjo mokykla. Dalis alyvų sunaikinta statant fermą.
Januliškyje tarpukario metais dar egzistavo parkas, pasodintas Nemčinsko. Iš dabar išlikusių alyvų bei sibirinių maumedžių matyti, kad parkas užėmė maždaug 3 ha plotą. Pagrindiniai žinomi šio parko akcentai buvo alyvų alėjos ir eilėmis pasodinti sibiriniai maumedžiai. Nupjovus vieną maumedžio sausuolį, nulaužtą per 1982 m. vėtrą, paskaičiuota, kad šiems maumedžiams yra jau per 140 metų.
Kvadžaleinas

Kvadžaleinas (marš. Kuwajleen, angl. Kwajalein, Kwaj) – koralinis atolas Ramiajame vandenyne, Maršalo Salose, Raliko salų grandinės centrinėje dalyje. Tai didžiausias Maršalo Salų atolas ir vienas didžiausių atolų pasaulyje.
Atolas netaisyklingos formos, viršutinė dalis driekiasi rytų–vakarų kryptimi, apatinė – šiaurės–pietų. Atolo žiedą sudaro 97 salelės; didžiausios: Kvadžaleinas (3,1 km²), Bigedžas, Ebejė, Roi–Namuras, Ebadonas, Enmatas, Enilabeganas, Enbudžas, Nelas, Leganas ir kt. Bendras sausumos plotas – 16,4 km². Lagūna užima 2174 km².
Kvadžaleiną pirmieji (iš vakariečių) pasiekė ispanų keliautojai. XIX a. čia veikė vokiečių, japonų prekybinės bazės. XX a. pradėjo kurtis japonų gyvenvietė. Artėjant antrajam pasauliniam karui atole pradėtos statyti Japonijos karinės bazės (jas statė daugiausia korėjiečiai kaliniai). Karo metais čia vyko daug karinių veiksmų, tarp kurių svarbiausias – Kvadžaleino mūšis (1944 m. sausio 31 d.). Jo metu amerikiečiai surengė masinį atolo bombardavimą, kurio metu žuvo 7870 Japonijos kariai ir personalo atstovai (tame tarpe daug korėjiečių belaisvių) ir ~200 vietinių gyventojų. Išvarius iš atolo japonus, Kvadžaleinas tapo svarbia amerikiečių karo baze tolimesniems karo veiksmams prieš Japoniją. Tuoj po karo aplinkiniuose atoluose JAV pradėjo branduolinius bandymus, todėl vietiniai gyventojai nuolat buvo perkeldinėjami. Kvadžaleine kurį laiką gyveno evakuoti Bikinio atolo gyventojai. Karinės bazės ir bandymų poligonai atole veikia iki šių laikų.
2011 m. Kvadžaleino atole gyveno 11 630 gyventojų. Praktiškai visi atolo maršaliečiai yra susitelkę pietuose esančioje Ebejės salelėje. Tai yra viena tankiausiai gyvenamų salų pasaulyje. Joje yra dokas, elektrinė, keletas restoranų, bažnyčių. Pačiuose rifo žiedo pietuose esančioje Kvadžaleino salelėje įsikūrusi amerikiečių karinė bazė. Ten gyvena ~1000 žmonių. Yra Bucholco karinis aerodromas, įrengta aptarnavimo infrastruktūra, karinė mokykla. Rio-Namuro saloje veikia radaras. Meko salelėje yra antibalistinių raketų paleidimo aikštelė. Iš viso, iš 97 salelių, 11 yra išnuomotos JAV (iki 2066 m.). Jose veikia įvairūs žvalgybos ir karybos įrenginiai arba jos naudojamos kaip bandymų poligonai.
Kitakiūšiū

Miesto simboliai

Oficiali miesto gėlė – azalija ir paprastoji saulėgrąža, medis – japoninis bukas.
Deziderija

Turinys

Deziderija – apkūni paauglė, iš kurios šaiposi netgi jos motina Viola. Pastaroji stengiasi gyventi nerūpestingą gyvenimą, dažnai keičia vyrus ir ją erzina rami bei, jos supratimu, nieko verta dukra. Kartą išvesta iš kantrybės Deziderija mėgina nusižudyti, tačiau atsiduria ligoninėje. Gydymo metu mergina netenka daug svorio ir pamažu iš neišvaizdžios apkūnios merginos tampa dailia moterimi, traukiančia vyrų akis. Nors mergina ir pasikeičia, jos santykiai su motina nepagerėja, todėl Deziderija  nusprendžia susirasti savo tėvą, kuris jau seniai paliko šeimą...
Jonas Koryzna

Biografija

1977 m. baigė Kauno politechnikos institutą, inžinierius elektrikas. 2003 m. baigė vadybą ir verslo administravimą Kauno technologijos univesitete. Technikos mokslų daktaras.
1979–1997 m. KPI Elektros ir šviesos inžinerijos katedros, 1983–1986 m. Elektros sitemų katedros docentas, 1989–1992 m. KTU Elektros ir šviesos inžinerijos katedros vedėjas.
Tėvynės sąjungos narys. 2007–2011 m. bei nuo 2015 m. Kauno miesto savivaldybės tarybos narys.
Kauno prekybos, pramonės ir amatų rūmų viceprezidentas, Kauno Rotary klubo narys. Vaikai Asta, Vytautas.
Pašyšiai

Istorija

Prieškaryje buvo gausi liuteronų evangelikų bendruomenė. Stovėjo raudonplytė Pašyšių evangelikų liuteronų bažnyčia, veikusi ir sovietmečiu, bet galiausiai uždaryta ir sunaikinta.
LTSR metais – tarybinio ūkio centrinė gyvenvietė.
Marčiano stebuklai

Turinys

Dešimtmetis Džeimsas gyvena kartu su psichiškai nestabilia motina Keite ir jos meilužiu Kurtu. Po to, kai šis pakelia prieš vaiką ranką, Keitė jį išvaro iš namų. Džeimsas, klajodamas po uostą, susipažįsta su Henriu – pagyvenusiu vyriškiu, turinčiu nuosavą jachtą. Berniukas padeda jam dažyti laivą ir ima svajoti, kad jo motina ir Henris galėtų tapti pora. Jam net pavyksta juos supažindinti, tačiau jo svajonėms nelemta išsipildyti: Henris, baigęs tvarkyti laivą, ketina išplaukti, o Keitė vėl apsigyvena su Kurtu.
Atsidūręs kitame mieste, Henris išgirsta, kad Keitė, sužinojusi apie Kurto meilužę, suniokojo jo automobilį ir atsidūrė psichiatrijos ligoninėje, o Džeimsą ketinama atiduoti įvaikinti. Jis grįžta ir ima pats globoti berniuką, laukdamas, kol Keitė baigs gydymą, tačiau ši miršta ir Henris su Džeimsu lieka vieni...
Kodansha Encyclopedia of Japan

Kodansha Encyclopedia of Japan – angliška enciklopedija apie Japoniją. Išleido Kodansha leidykla. Pirmasis leidimas – 1983 m., 1986 pasirodė papidomas tomas. Enciklopediją kūrė 680 japonų autorių ir 524 ne japonų autoriai iš 27 šalių: 40 % teksto sukūrė japonai, 60 % darbo atliko amerikiečiai bei kiti asmenys.
Iš viso 11 000 straipsnių apimančių 37 temines sritis. Tarp jų tokios tipiškos enciklopedijoms temos kaip istorija, literatūra, menas, religija, ekonomika ir geografija. Daug straipsnių yra vertimai į anglų kalbą iš japoniškų enciklopedijų.
Konsultantais dirbo Edwin O. Reischauer, Gerald L. Curtis, Ronald P. Dore, John W. Hall, Ezra F. Vogel, Akira Iriye bei Tsuru Shigeto.
Balandžio 14

Vardadieniai

Justinas – Liuda – Liudvika – Luiza – Vaišvydė – Valerijonas – Valerijus – Visvaldas – Visvaldė
Povilas Jakučionis

Biografija

1942–1948 m. mokėsi Kauno Jėzuitų gimnazijoje.
1948–1954 m. už antitarybinę veiklą kalintas Vorkutos ypatingojo režimo lageriuose. 
1956 m. baigė Kauno 3-iąją darbo jaunimo vidurinę mokyklą. 1961 m. baigė Kauno politechnikos institutą ir įgijo inžinieriaus statybininko specialybę.
1969–1974 m. studijavo Vilniaus inžinerinio statybos instituto aspirantūroje. 1974 m. apgynė architektūros mokslų daktaro disertaciją „Rytų Lietuvos žemės ūkio gyvenviečių tinklo pertvarkymo būdai“.
1961–1974 m. Švenčionių rajono architektas. 1974–1992 m. Valstybinio Kolūkių statybos projektavimo instituto projektuotojas, skyriaus viršininkas, firmos „Krašto projektai“ vyriausias architektas. 1992–1996 m., 2000–2008 m. Seimo narys. 1996–2001 m. Valstybinės paminklosaugos komisijos narys, 1998–2001 m. komisijos pirmininkas. 2000–2003 m. Vilniaus miesto savivaldybės tarybos narys.
Nuo 1989 m. Lietuvos politinių kalinių ir tremtinių sąjungos narys, nuo 1991 m. sąjungos Vilniaus bendrijos tarybos narys, 1997 m. LPKTS pirmininkas. 1999 m. Tėvynės sąjungos (Lietuvos konservatoriai) narys.
Mokslinėje ir periodinėje spaudoje paskelbė apie 200 mokslinių ir publicistinių straipsnių. Žmona Teklė, dukra Jolita, sūnus Audrius.
Rimantas Grigas

Rimantas Grigas (g. 1962 m. rugsėjo 17 d. Klaipėdoje) – Lietuvos krepšinio treneris.

Trenerio karjera

1988–1992 m. Kauno „Žalgirio“ dublerių komandos treneris.
1996–1999 m. Kauno „Atleto“ vyriausiasis treneris .
Lietuvos jaunių (iki 18 metų) rinktinės vyriausiasis treneris. Treniravo tokius žinomus Lietuvos krepšininkus, kaip Šarūnas Jasikevičius, Virginijus Praškevičius, Saulius Štombergas, Tomas Pačėsas, Rytis Vaišvila, Žydrūnas Ilgauskas ir kt.
1999–2006 m. vadovavo Kauno „Žalgirio-A. Sabonio mokyklos“ komandai. Nuo 2006 m. kovo 30 d. iki gruodžio 3 d. Kauno „Žalgirio“ vyriausiojo trenerio Ainaro Bagatskio asistentas . 2006 m. gruodžio mėn. tapo komandos vyr. treneriu, tačiau 2008 m. spalio 19 d. abipusiu susitarimu nutraukė kontraktą su „Žalgiriu“.
2008 m. spalio 27 d. R. Grigas sudarė sutartį su Ukrainos krepšinio Superlygos Kijevo "Budivelnik" klubu. 2010 m. kovo 16 d. paliko klubą.
2010 m. lapkričio 27 d. sugrįžo į Kauno "Žalgirio" klubą ir tapo sporto direktoriumi. 2010 m. gruodžio 14 d. tapo Kauno "Žalgirio" laikinuoju vyr. treneriu. Trenerio pareigas ėjo iki 2011 m. sausio 15 d.
Linas Broga

Linas Broga (1925 m. gegužės 10 d. Pačiaunėje, Zarasų raj. Dusetų seniūnija – 2005 m. birželio 16 d. Vilniuje) – poetas, vertėjas, inžinierius.

Biografija

Linas Broga gimė 1925 m. gegužės 10 d. Pačiaunės kaime, Dusetų valsčiuje, Zarasų apskrityje ūkininkų šeimoje. Šeimoje augo ar du broliai ir sesuo. Lankė Kalniškių ir Dusetų pradžios mokyklas. Dirbo Turmanto progimnazijos mokytoju. Vėliau Turmanto ir Antalieptės progimnazijose.
1946 m. įstojo į Kauno universiteto hidrotechnikos fakultetą, kuri baigė 1951 m.
Besimokant KPI, tėvai buvo išvežti į Sibirą, tad Linas įsidarbino Kauno inventorizacijos biure. Nuo 1952 iki 1962 m. dirbo Lietuvos Plentų valdyboje ir Lietuvos Automobilių transporto ir plentų ministerijoje, o nuo 1962 iki 1983 m. – Vilniaus inžinerinio statybos instituto Braižybos katedroje vyresniuoju dėstytoju.
Nuo 1984 m. dirbo tik kūrybinį darbą.
Linas Broga nuo 1968 m. pradėjo skelbti savo publikacijas periodikoje, almanachuose, knygose. Buvo Lietuvos rašytojų sąjungos narys. L. Broga rašė klasikinio tipo eilėraščius, yra paskelbęs straipsnių literatūros bei vertimo klausimais, parašęs atsiminimų. Ypač vertingi atsiminimai apie aktorę ir režisierę Unę Babickaitę–Graičiūnienę. L. Broga išsaugojo jos palikimą, vertingų meno daiktų, muziejinių eksponatų, paveikslų, kuriuos perdavė Lietuvos teatro, muzikos, kino muziejui Vilniuje.
Linas Broga mirė 2005 m. birželio 16 d. Vilniuje, palaidotas Dusetose, prie iš Sibiro parsivežtų artimųjų kapų. 2007 m. Lino Brogos atminimui Pačiaunės kaime pastatytas koplytstulpis
Iš Lino Brogos foto negatyvų archyvo 2009 m. sukurta paroda "Lietuvos sakralinio paveldo fotografija"  Paroda eksponuota Vilniaus rašytojų sąjungoje, Kauno "Perkūno name", Zarasų krašto muziejuje, Kauno Juozo naujalio memorialiniame muziejuje Raudondvario dvaro rūmuose.
Giuseppe Tucci

Džiuzepė Tučis (it. Giuseppe Tucci; 1894 m. birželio 5 d. – 1984 m. balandžio 5 d.) – italų orientalistas, specializavęsis Tibeto ir budizmo tyrinėjimuose. Laikomas vienu svarbiausių XX amžiaus Rytų kultūrų tyrinėtoju.
Tucci Rytų kultūromis susidomėjo dar jaunystėje. Prieš studijuodamas universitete savarankiškai mokėsi Sanskritą, farsi, hebrajų ir kinų kalbas. 1919 baigęs universitetą, susidomėjo budizmu. 1925 metais buvo pakviestas į Indiją (Bengalijoje) dėstyti kinų ir italų. Ten jis taip pat pradėjo mokytis bengalų ir tibetiečių kalbas. Iki 1931 metų pakaitom dėstė Dakoje, Varanasyje ir Kalkutoje. Vėliau grįžo į Italiją, kur ėmė dėstyti Romos universitete.
Tarp 1928 ir 1954 metų organizavo 8 ekspedicijas į Indijos Himalajus ir Tibetą, taip pat nemažiau kaip 5 į Nepalą. Jų metu surinko didžiulę daiktų ir tektų kolekciją.
Nuo 1955 organizavo archeologinius kasinėjimus ir restauravimo darbus į variose Centrinės Azijos vietose.
Totoriškių akmuo

Totoriškių akmuo – valstybės saugomas gamtos paveldo objektas. Riedulys stūkso prie Totoriškių kaimo Kaišiadorių rajone, šalia kelio  1821  Paukščiai–Krivonys–Neprėkšta . Paskelbtas saugomu Lietuvos Respublikos aplinkos ministro 1999 m. lapkričio 3 d. įsakymu Nr. 345, siekiant išsaugoti išskirtinių matmenų geologinį objektą.
Akmuo surastas melioruojant aplinkinius laukus ir atvilktas į pakelę. Tai vienas ilgiausių Kaišiadorių rajono akmenų. Jo ilgis yra 4,1 m, plotis – 2,8 m, aukštis – 2,6 m, tūris – apie 3,7 kub. m. Šalia pastatyta informacinė lenta.
Ust Kujga

Istorija

Ust Kujga įkurta 1956 m., miesto tipo gyvenvietės statusas suteiktas 1967 m. Per pastaruosius 3 dešimtmečius gyventojų skaičius ženkliai sumažėjo (nuo 5342 1989 m. iki 979 2010 m.).
Naujasis Sončas

Istorija

Miestas įkurtas 1292 m., tais pačiais metais suteiktos miesto teisės. Kamienicos kaimo vietoje.
Harry Longabaugh

Harry Alonzo Longabaugh (pavardė kartais rašoma kaip Longbaugh, žinomas pravarde Saulės Šokio Vaikis, angl. Sundance Kid, 1867 m. Mont Clare, Pensilvanijoje – m. apie 1908 m.) – Laukinių Vakarų plėšikas, Butch Cassidy „Laukinės Gaujos“ šaulys.
Longabaugh gimė Mont Clare, Pensilvanijoje. Manoma, kad su Butch Cassidy susitiko apie 1896-uosius, po šio paleidimo iš kalėjimo, ir prisijungė prie neseniai įkurtos gaujos, kuri ir išgarsėjo pavadinimu Laukinė Gauja. Kartu su kitais gaujos nariais, jie įvykdė ilgiausią sėkmingų bankų apiplėšimų seriją Amerikos istorijoje.
Nors apie Saulės Šokio Vaikį pasakojama, kaip apie šaulį, greitą griebtis ginklo, iš tiesų nėra žinoma, kad jis būtų nužudęs bent vieną žmogų iki vėlesnio susišaudymo Bolivijoje. Gali būti, kad ši jo reputacija yra klaidingai kilusi dėl pravardės, panašios į kito gaujos nario – Curry Kid, kurs iš tiesų buvo nušovęs nemažai žmonių. Daug straipsnių rašė tiesiog apie Kid (vaikis), todėl neaišku, kurį konkrečiai gaujos narį jie turėjo omenyje.
Vienintelis patvirtintas Longabaugh dalyvavimas susišaudyme buvo Vajomingo kalnuose gaujos slėptuvėje įvykusios šaudynės, kuriose jis sužeidė vieną policininką.
Pati gauja taip pat garsėjo sugebėjimu išvengti smurto. Apiplėšimai rėmėsi sėkmingu įbauginimu, grasinimais. Iš tiesų ši jų reputacija, vėliau dar labiau įtvirtinta Holyvudo filmų, nebuvo visiškai teisinga. Vien Kid Curry yra nužudęs penkis policininkus. Tačiau lyginant su dauguma plėšikų gaujų, ji tikrai nedaug smurtavo.
1901 metų vasario 20 dieną Longabaugh, Etta Place ir Cassidy įsėdo į britų laivą, plaukiantį į Buenos Aires, Argentina.
Priimta manyti, kad abu gaujos lyderiai 1908 lapkritį buvo kareivių nužudyti susišaudyme Bolivijoje, bandant apiplėšti kalnakasių kompaniją. Tačiau egzistuoja nuomonė, kad vienas ar abu liko gyvi ir grįžo į Jungtines Valstijas, kur Saulės Šokio Vaikis mirė apie 1936-uosius. Tvirtų įrodymų nėra nei vienai versijai.
Apie plėšiko gyvenimą iki jo susidėjimo su Cassidy gauja yra beveik nežinoma.
Jo atminimui Fort Worth miesto (Teksasas) centrinė aikštė pavadinta Saulės Šokio aikšte (angl. Sundance Square).
EuroBasket 2013 D grupė

EuroBasket 2013 D grupė yra viena iš keturių pirmo etapo 2013 m. Europos krepšinio čempionato grupių. Šios grupės rungtynės vyks Koperyje Bonifika Hall arenoje nuo rugsėjo 4 iki rugsėjo 9 d. Iš šios grupės į kitą etapą pateks pirmos trys komandos.
Wizz Air

Istorija

Wizz Air buvo įkurta 2003 m. rugsėjį. Pagrindinis įmonės investuotojas yra JAV privataus kapitalo kompanija Indigo Partners.
Pirmasis Wizz Air skrydis įvyko 2004 m. gegužės 19 d. iš Katovicų, praėjus 19 dienų po Lenkijos ir Vengrijos įstojimo į ES. Per pirmus tris su puse mėnesio skrydžių kompanija aptarnavo 250 000 keleivių, per pirmus metus – 1,4 milijono, o pastaruoju metu apie 10 milijonų keleivių kasmet. 2007 m. vien Lenkijoje įmonė aptarnavo 2,9 milijonus keleivių.
Kompanijai vadovauja József Váradi, buvęs pagrindinės Vengrijos skrydžių bendrovės Malév Hungarian Airlines vadovas.
2005 m. rugsėjį kompanija savo bazę įsteigė Bulgarijoje. 2008 m. vasarą kompanija tapo pirmoji mažų sąnaudų oro linijų bendrovė Ukrainoje. 2011 m. balandžio 17 d. Wizz Air atidarė 14 bazę Vilniaus oro uoste. Šiuo metu aviakompanija Vilniuje bazuoja keturis savo lėktvus - 2 Airbus A320, bei 2 Airbus A321.

Lėktuvai

Wizz Air kompanija 2011 m. birželio mėnesį savo flotilėje turėjo 37 Airbus A320-232 lėktuvus, dar 123 numatyta įsigyti. Vidutinis lėktuvų amžius siekė mažiau nei 3 metus.