Lietuvos jūrų skautai

Lietuvos jūrų skautai – jūrinės pakraipos Lietuvos skautų atšaka.

Jūrų skautų pradžia ir augimas Lietuvoje

Lietuvos jūrų skautų sąjunga įsteigta Kaune 1922 m. kovo 12 d. „Aušros“ gimnazijoje suorganizavus pirmąją skiltį, o 1922 balandžio 19 d. iš „Ūdrų“ ir „Bebrų“ skilčių - pirmąją draugovę. Draugovę globojo Kaune įsteigtas vadinamasis Lietuvos jachtklubas – organizacija, kuri vienijo visokiausio vandens sporto (ne vien jachtų) entuziastus. Jūrų skautai aktyviai talkino Lietuvos jūrininkų bei Lietuvos moterų tautiniam laivynui remti sąjungoms. Aktyviai dalyvavo šių draugijų tautinio laivyno propagavimo darbe, švenčių ir rinkliavų ruošime. Per trumpą laiką spėjo pasižymėti prisidėdami organizuojant pagalbas nukentėjusiems nuo potvynių. Jūrų skautų vadai suorganizavo pirmąją Lietuvos vandens sporto šventę, valčių rungtynes ir pirmąją Lietuvos mokinių kelionę į užsienį. Atsidėkodamas už parodytą veiklumą Lietuvos jachtklubas kauno jūrų skautus apdovanojo vėliava. Tai buvusiojo jachtklubo vėliava (mėlynas simetriškas kryžius baltame fone, viršutiniame prie koto ketvirtyje nacionalinė trispalvė) su pridėtu jūrų skautų ženklu – lelija su inkaru – priešpriešais apatiniame ketvirtyje. Beveik visi Lietuvos jūrų skautų vienetai naudojo būtent Lietuvos jachtklubo vėliavą, skyrėsi tik lelijos vieta ant vėliavos ir/arba spalvos. Panašias vėliavas Lietuvos jūrų skautai naudoja iki šiol.
Istorinė Lietuvos jūrų skautams buvo kelionė iš Kauno į Klaipėdą 1924 m. pavasarį dviem nedidutėm burvaltėm – „Gulbe“ (vadas Kostas Jurgėla) ir „Ruoniu“ (vadas Povilas Julius Labanauskas). Kelionės rezultatas buvo pirmosios jūrų skautų draugovės skyriaus įsteigimas Klaipėdoje, kuri netruko tapti viso mūsų jūrų skautų judėjimo dvasinės traukos centru. Vėliau jūrų skautų vienetai kūrėsi visame krašte – Panevėžyje, Mažeikiuose, Telšiuose, Biržuose, Ukmergėje, Tauragėje, Alytuje, Jurbarke, Kėdainiuose, Marijampolėje, Rokiškyje, Utenoje, net tokiame atkampiame miestelyje kaip Viekšniai prie Ventos. Nauji vienetai kūrėsi jūrų skautavimo lopšyje Kaune, čia ir Klaipėdoje susiformavo stambesni junginiai – jūrų skautų tuntai.
Nuo 1925 m. Lietuvos jūrų skautai veikė kaip atskira savarankiška organizacija, vadovaujama Petro Jurgėlos, tačiau 1927 m. vėl susiliejo su vieninga Lietuvos skautų sąjunga.

Po „Budžio“ žūties

1936 m. kapitono Kukučio pastangomis Estijoje užsakyta viena hai tipo jachta, kuri gauta birželio mėnesį. Naujoji jachta pakrikštyta „Budys I“. Netrukus „Budys I“ leidosi į pirmąjį plaukimą Šventojon. Sudaryta regatinė komanda. Rugpjūčio mėnesį skautai startavo LBS surengtoje regatoje ir laimėjo II vietą. Rugsėjo mėnesį tarpklubinėje regatoje „Budys I“ iškovojo I vietą. Spalio 4 d. jachtklubo sezono uždarymo metu taip pat laimima I vieta, o kartu ir uosto direkcijos pirmininko Sližio pereinamoji taurė ir Klaipėdos krašto gubernatoriaus Vl. Kurkausko dovana.
1937 m. birželio 6 d. sezono atidarymo regatoje jūrų skautai startavo jau dviem hai tipo jachtomis „Budys I“ ir „Budys II“. Liepos mėn. „Budys I“ vadovaujamas Knopfmilerio ir „Budys II“ - Paužos, kartu su Klaipėdos jachtklubo jachtomis dalyvavo Latvijos buriuotojų sąjungos surengtose Ventspilis-Liepoja ir Liepojos trikampio regatose. 
1938 m. sausį skautai Estijoje nusipirko didesnę jūrinę jachtą, kurią vėliau pakrikštijo „Baltąja lelija“.
1938 m. tarptautinėje Klaipėdos regatoje III K-R klasėje jūrų skautų jachta „Gražina“ (savininkas AB „Maistas“) užėmė III vietą, Hai klasėje „Budys I“ iškovojo antrą vietą, olimpinių jolių klasėje K. Dūda su „Pervalka“ iškovojo antrą vietą, Daveinis su „Giruliais“ liko ketvirtas. Sekančią dieną vykusioje Nidos regatoje sėkmingai startavo „Gražina“ savo klasėje iškovojusi pirmąją vietą.
1938 m. pirmojoje Tautinėje olimpiadoje hai klasėje „Budys I“ vadovaujamas M. Jagučio užėmė III vietą ir pelnė bronzos medalį.

Jūrų skautai vidaus vandenyse

Anais laikais jūrų skautai vidaus vandenyse plačiai kultivavo keliones valtimis, baidarėmis. 1934 metais į pirmąją Jūros dieną, sutraukusią Klaipėdon dešimtis tūkstančių svečių, iš visų Lietuvos kampų suplaukė 60 jūrų skautų baidarių. Šiam žygiui vadovavo žymus geografas, vandens kelionių entuziastas prof. S. Kolupaila. Pastebėtina, kad anuomet visoje Lietuvoje iškilmingai minėta Jūros diena buvo suprantama ne kaip eilinė proga pasilinksminti, o kaip prasminga patriotinė šventė.
1935 m. įvykusio Pasaulio lietuvių kongreso proga surengtame parade dalyvavo jau 115 jūrų skautų baidarių, o prieš tai 82 baidarės plaukė upėmis išilgai okupuoto Vilniaus krašto administracinės linijos.
1936 m. Velykų atostogų metu Klaipėdoje buvo sušauktas jūrų skautų vadų sąskrydis ir kursai, kuriuose dalyvavo apie 50 jūrų skautų vadų, atstovavusių virš dvidešimties atskirų jūrų skautų vienetų. Tais metais jūrų skautų nuplaukti keliai vidaus vandenimis sudarė viso 10 tūkstančių kilometrų.
1936 m. Lietuvos buriavimo sąjungai atidarius buriavimo mokyklą Smiltynėje didesnė pusė jos auklėtinių buvo jūrų skautai iš visos Lietuvos. 1937 m. tarp 20-ies buriavimo mokyklos kursantų buvo keliolika jūrų skautų. Visi jie vyko į Gotlandą stebėti tarptautinės regatos išskirstyti į septynias jachtas: „Žalčių karalienė“, „Vytis“, „Rūta“, „Nijolė“, „Budys I“, „Budys II“ ir „Gintaras“.

Biržų jūrų skautai

1929 m. pirmąjį jūrų skautų vienetą Biržuose įkūrė gimnazistai Povilas Dagys ir Mykolas Frankas. 
1930 m. Biržų jūrų skautai savo rankomis pastatė pirmąją burvaltę „Pilėnai“. Šio laivo krikštamote buvo rašytoja Sofija Kymantaitė-Čiurlionienė. „Pilėnų“ vadu tapo P. Dagys.
1933 m. keli jūrų skautai su lengva burvalte „Asta“ Mūšos upe, o vėliau Nevėžiu, Nemunu ir Kuršių mariomis pasiekė Klaipėdą. Iš čia jie be leidimo išplaukė į jūrą - Palangos link. Jūroje keliautojus užklupo stiprus vėjas ir jiems teko išsimesti į krantą. Visa tai įvyko didžiulės skautų stovyklos akivaizdoje, kuri buvo surengta skautų įkūrėjo Robert Baden-Powell apsilankymo Lietuvoje proga. Tą kartą „Asta“ plaukė Daugmaras ir Povilas Pažemeckas. Vėliau Pažemeckas tapo profesionaliu jūreiviu.
Didžiausias Biržų skautų burlaivis buvo 8 metrų kompromisas „Naras“. Pagal vokiškame žurnale išspausdintus brėžinius, piešimo mokytojui Povilui Andriejauskui konsultuojant, iš dovanoto uosio korpusą padarė vietinis stalius. 1935 m. „Naras“ arkliais buvo nutemptas iki Saločių, o vėliau Mūšos ir Lielupės upėmis pasiekė Rygą. Rygoje papildę laivą jūrine įranga, apsirūpinę reikalingais dokumentais ir leidimais, biržiečiai išplaukė Klaipėdos link. Dėl jūroje kilusios audros jiems teko slėptis Ventspilio uoste. Audrai aprimus „Naras“ sėkmingai pasiekė Klaipėdą. Iš čia Kuršių mariomis ir Nemunu nuplaukė į Kauną. Į Biržus skautai grįžo pasikrovę savo laivą ant geležinkelio platformos. Vėliau „Naras“ nuskendo Biržų ežere tarp pilies ir kapinių.
Biržų jūrų skautai patys ėmėsi burinių laivelių statybos, statė juos ne tik sau, bet ir kitiems jūrų skautų vienetams. 
1939 m. vasarą savo pasistatytu nedideliu burlaiviu grupė Biržų jūrų skautų upėmis per Latviją pasiekė Baltijos jūrą ir pakrantėmis atplaukė iki Palangos. Tai buvo simboliškas žygis, juo jaunimas siekė parodyti, kad Lietuva, tų metų pavasarį netekusi Klaipėdos, neatsisakys savo jūrinių siekių. Skubiai didinant ir užjūrio laivybai pritaikant Šventosios uostą kaip alternatyvą Hitlerio užgrobtam Klaipėdos uostui, tiesiant naują geležinkelio atšaką, jūrų skautai aktyviai dalyvavo jaunimo darbo talkose. Tai nebuvo tuščios pastangos: 1940 metais į Šventosios uostą jau buvo įplaukęs pirmasis jūrų prekybos laivas iš Olandijos.

Dabartinės Lietuvos jūrų skautai

Stiprėjant Sąjūdžiui susidarė prielaidos atgimti nuo režimo valios nepriklausomoms politinėms, visuomeninėms, religinėms, tautinėms organizacijoms – ir naujoms, ir turinčioms senas, dar ne visai pamirštas tradicijas. Šis procesas buvo stichiškas, prie jo tuoj ėmė šlietis ir atsitiktiniai žmonės, turėję egoistinių tikslų, kartais ir infiltruoti priešiški elementai.
1988 m. atgimė skautizmo judėjimas, deja, nevienalytis, iš karto įskilęs. Jūrų skautai pirmiausia ėmė formuotis Kaune ir Klaipėdoje.
Klaipėdoje jūrų skautų veiklos atkūrimui vadovavo Vytautas Šliogeris – mokė buriuoti vaikus, kartu su jais plaukė į jūrą. 1992 metais Klaipėdos skautai atsiskyrė nuo Lietuvos skautų sąjungos ir sukūrė katalikiškosios Europos skautų arba euroskautų (su centru Paryžiuje) Lietuvos padalinį. Klaipėdiškiai kultivavo buriavimą, nors savų jachtų neturėjo, yra ir dalyvave varžybose jūroje, laimėję prizinę vietą nuo 1987 m. kasmet rengtoje „Budžio“ atminimo regatoje. Iširus jūros euroskautų grupei, kone dešimtmetį apie jūrų skautų veiklą Klaipėdoje nebuvo girdėti.
Kauno jūrų skautai (pradėję veiklą Lietuvos skautų sąjungos sudėtyje) perėmė dalį inventoriaus iš likviduotos sovietinės pusiau kariškos DOSAAF organizacijos jūrų klubo, prie Kauno marių įgijo šiokią tokią bazę, taigi turėjo palyginti neblogas sąlygas dirbti.
1991 m. vasarą būrys kauniečių lyg ir pakartojo trečiojo dešimtmečio savo pirmtakų pionierišką žygį – dviem mokomosiomis valtimis ir septyniomis baidarėmis Nemunu leidosi link pajūrio, pasiekė Nidą, čia susitiko su Klaipėdos skautais, sykiu stovyklavo, tvarkė Nacionalinio parko aplinką ir tarnavo ryšininkais tuo metu vykusių Pasaulio lietuvių sporto žaidynių buriavimo rungtyse.
Kauniškiai jūrų skautai (pasivadinę „Divyčio“ tuntu) įgijo gerą užnugarį – miesto Švietimo skyriaus finansuojamą Jaunimo laisvalaikio centrą, nuolatines savas patalpas, šiokias tokias materialines stabilios veiklos garantijas.
Vilniuje pirmasis jūrų skautų vienetas bandytas įkurti 1989 m. pavasarį S. Nėries vidurinėje mokykloje, tačiau jis dar tais pačiais metais nunyko; realiai ši veikla prasidėjo 1993 m., vasarą surengta pirmoji stovykla naujokams Gulbino ežero saloje, vėliau įvyko ekskursija į Klaipėdą, viešnagė Lietuvos karo laivuose, žygis Nerimi iki Kauno. 
1994 m. vasarą visi Kauno ir Vilniaus jūrų skautai bei nedaugelis šios veiklos entuziastų iš atokesnių vietovių draugiškai stovyklavo ir ranka rankon triūsė stovykloje Kapitoniškėse prie Kauno marių; atrodė, jog burbuliuojanti skautijos lyderių grupuočių interesų ir ambicijų kova jūrų skautams nė motais. Bet tą patį rudenį skautų sąjunga skilo, vientiso, gerai organizuoto, masiško ir galingo skautybės sąjūdžio vizija žlugo, įsigalėjo ne konsolidacijos, o išsivaikščiojimo, organizacijų dauginimosi ir skautizmo menkėjimo tendencija. Šito, deja, neišvengė ir jūrų skautai.

Pajėgos ir laivynas

Šiuo metu jūrų skautai išsiskirstę trijose skautiškose organizacijose. Lietuvos skautų sąjungos jūrų skautai veikia Vilniuje, yra du padaliniai-laivai: Vytauto Didžiojo ir Kunigaikštienės Onos Vytautienės (tradicinėje skautų sistemoje 5–6 arba daugiau skautų sudaro skiltį, jūrų skautai – valtį, 2 arba daugiau skilčių-valčių – draugovę ar laivą, 2 ar daugiau draugovių-laivų – tuntą). LSS vyriausiasis jūrų skautininkas – Henrikas Glosas. 
Lietuvos skautijos jūrų skautai savo veiklą vykdo Vilniuje, Kaune, Klaipėdoje, Marijampolėje, Ukmergėje, Panevėžyje bei Tauragėje. Vilniaus Vidgauto tunte yra „DIngės“, „Švyturio“ laivai ir Sednos  įgula, Ukmergės "Šventosios" tunte: "Vilkmergės", LDK Vytenio ir LDK Kęstučio laivai bei Širvintų jūrų skautų laivas (įkurtas 2017m.), Marijampolės „Šešupės“ tunte: V. Kudirkos laivas, Kauno „Nemuno“ tunte: „A.Smetonos“, „Kolumbo“, J.J.Jurgelevičiaus laivai ir Deltinyčių įgula. Gausiausiai jūrų skautų yra Kaune. LS jūrų skautų konferencijos seniūnė - Asta Kederytė.
Lietuvos jūrų skautija (centras Kaune) iš pradžių įėjo į atsikūrusią Lietuvos skautų sąjungą kaip „Divyčio“ tuntas, po sąjungos skilimo keletą metų dirbo kaip nepriklausomas vienetas, vėliau įsijungė į Lietuvos skautiją, tačiau po kiek laiko iš jos pasitraukė ir 2002 m. įregistruota kaip savarankiška organizacija. Lietuvos jūrų skautijos veiklos bazė – Jūrų skautų laisvalaikio centras (biudžetinė Švietimo skyriaus įstaiga), Kaune ir yra gausiausias jūrų skautų būrys. Lietuvos jūrų skautijos padalinių yra Tauragėje, Biržuose, Klaipėdoje (tikslesnių žinių kol kas neturime). Vadovas – LJS tarybos prmininkas, JSLC direktorius Algimantas Malkevičius.
Lietuvos jūrų skautų laivynas negausus – yra krašto apsaugos pajėgų perduotų buv. sovietinės armijos pontoninių valčių, pora irklinių-burinių mokomųjų valčių, irklinių valtelių, baidarių, viena kita ežerinė burinė jachta. Kokio nors jūrinio laivo ir savo nuolatinės bazės prie jūros Lietuvos skautai neturi; neturi nė savo valdų prie vidaus vandenų.
Nuo 2013 m. atsikūrę Ukmergės jūrų skautai pirmieji Lietuvoje ėmė statyti burinius laivus. Jūrų skautų vadovo Jono Dragūno vadovaujami 2015 m. pastatė pirmąją burinę mokomąją valtį "Laumė" (modelis "Petite Prise", laivo ilgis - 3,76 m, bendras burių plotas - 6,5 m².). Su "Laume" dalyvauta 2015 ir 2016 m. Jūros šventėse, 2016 m. "Laumė" į Jūros šventę atplaukė iš Ukmergės, Šventosios, Neries ir Nemuno upėmis. 2017-2018 m. Ukmergės jūrų skautų pastatyti aštuoni Optimist klasės laivai, pradėtos meistrauti ledrogės. Tam didelės įtakos turėjo 2014 m. Ukmergės rajone Jono ir Živilės Dragūnų įkurtas Skautų slėnis - pirmasis Lietuvoje skautiškas centras ir stovyklavietė. Šiuo metu Ukmergėje buriuojama su Optimist, Laser, 420 klasės jachtomis, keliais šverbotais ir savadarbėmis burinėmis valtimis. Iš viso 14 burinių laivų, gelbėjimo-trenerio motorinė valtis, kelios burlentės bei ledrogės. Tikimasi ateityje Ukmergės rajone prie Žirnajų ežero įkurti Ukmergės jachtklubą.