Lenkų kalbos fonologija

Lenkų kalbos fonologija – lenkų kalbos fonemų ir jų raiškos kalboje visuma ir atitinkamas fonologijos mokslo laukas – šios konkrečios kalbos fonologinis tyrimas ir apibūdinimas.

Afrikatos

Galima išskirti tris eiles švilpiamųjų bei šnypščiamųjų priebalsių ir afrikatų z, s, dz, c; ż, sz, dż, cz; ź, ś, dź, ć. Yra tarmių, pvz., mozūrų, kur vietoje ż, sz, dż, cz tariama z, s, dz, c, kaip lietuvių kalboje dzūkų tarmėje.
Be afrikatų c, ci / ć, dz, dzi / dź, cz, dż, dar yra dviejų garsų junginių t-s, t-si / ś, t-sz / rz, d-z, d-zi / ź, d-ż / rz. Pavyzdžiai: czysta [ˈtʂ ͡ɨsta] – švari; ir trzysta [ˈt.ʂɨsta] – trys šimtai; dżem [dʐ ͡ɛm] – džemas; ir drzemka [ˈd.ʐɛmka] – snaudulys. Yra dviejų afrikatų grupių, pvz., dżdżownica – sliekas; czczy – tuščias, bergždžias.
Fonologinio vieneto nesudarantys junginiai dz, dż, dź atsiranda priešdėlių, kurie baigiasi d, ir žodžio pradžios z sandūroje, pvz., przedzimie – priešžiemis, odzew – atsiliepimas, atsakas; ir pan.

Priebalsio j rašyba ir tarimas

Priebalsis /j/ rašyboje žymimas raide j arba i, nežymimas tarp balsių, kai antras jų /i/. Raide j rašoma žodžio pradžioje prieš balsį (taip pat ir po priešdėlio), po balsio, tarp balsių (bet kai antrasis balsis yra /i/, tarpbalsinis priebalsis /j/ rašte nepažymimas), po priebalsių c, s, z, pvz., kolacja – vakarienė; komunikacja – susisiekimas; misja – misija, pasiuntinybė; okazja – proga; priežastis; jesień – ruduo; jądro – branduolys; odjąć – atimti; atskaičiuoti; zdjąć – nuimti; podjudzić – sukiršinti, supjudyti; objechać – apvažiuoti; bajka – pasaka; pejcz – vytelė, šmaikštis; majster – meistras; pejzaż – peizažas; kraj – kraštas, šalis; kolej – geležinkelis; dalej – toliau; lejek – piltuvėlis; įdubimas; czytają – jie, jos skaito. Gali pasitaikyti vienas kitas iš kitų kalbų paimtas žodis kur išlaikoma originali dvibalsio su i rašyba (tariama /j/): mozaika, koine.
Kartais j dar rašoma po cz, sz: welwiczja, glediczja (arba welwiczia, glediczia). Gali pasitaikyti įvairiuose iš kitų kalbų paimtuose žodžiuose: babeszjoza; Banja Luka; Chjeno-Piast; Oranjestad; Trietjakow; Tanjug.
Pavyzdžiai kur priebalsis /j/ yra tarp balsių kai antrasis jų yra /i/: maić [majić] – kaišyti, puošti gėlėmis, žalumynais; odzwyczaić (eig. odzwyczajać) – atpratinti; szyi – žodžio szyja – kaklas, vn. kl., naud., viet.; żmii – žodžio żmija – gyvatė, vn. kl., naud., viet.; statui – žodžio statua – statula, vn. kl., nd., viet., dg. kl.; statuy – vn. kl., dg. vard., gal.; kofeina (mot. g.) – kofeinas; stoik – stoikas; boisko – aikštelė; bonsai.
Po kietų p, b, f, w, m, n, t, d, cz, dż, sz, ż, r, l, k, g, ch / h ir prieš toliau einantį balsį einančiam /j/ garsui reikšti rašoma i. Daliai šių priebalsių po jų ir prieš toliau einantį balsį esanti parašyta i suprantama vienareikšmiškai, tik kaip /j/, bet tiems kurie savuose žodžiuose prieš balsį gali būti ir minkšti, po jų parašyta i gali reikšti arba /j/, arba minkštumo ženklą. Savuose žodžiuose prieš balsį kieti arba minkšti gali būti priebalsiai p, b, f, w, m, n. Iš kitų kalbų paimtuose ir dalyje savos kilmės žodžių po jų ir prieš toliau einantį balsį parašyta i reiškia /j/, pvz.: rewia – paradas; reviu; ramia (vn. gal. ramię) – bemerija (gėlė); mania – manija; kopia; parafia – parapija; wiata – stogas; biada – vargas, bėda; miara – matas; dydis. Šiuo atveju taip pat gali būti tariama ir be priebalsio /j/, o tik suminkštėjusiu kamiengalio priebalsiu. Minkštumo ženklą po šių priebalsių ir prieš toliau einantį balsį raidė i reiškia savuose žodžiuose: trzewia – viduriai, žarnos; ramię – petys; ranka; biel (kl. bieli) – baltumas; wieś (kl. wiesi) – kaimas; Mania – Marytė; miasto – miestas; biodro – strėnos; piasek – smėlis, smiltys; cierpieć – kęsti, kentėti.
Kieti priebalsiai k, g būna vien minkšti prieš balsius /i/ - /y/, /e/ taigi, /y/ tariama ir rašoma i, /e/ tariama ir rašoma ie, niekada nerašoma kietai tariami y, e. Dar minkšti k, g gali pasitaikyti prieš ę, ą, pvz., giąć [gʲońć] – lenkti, riesti; glamžyti. Prieš kitus balsius nei e (ir dar kartais ę, ą) po k, g parašyta i bus suprantama vien kaip /j/. Pavyzdžiai: kiur, magia.
Po priebalsių t, d, cz, dż, sz, ż, r, l, ch / h /x/ ir prieš toliau einantį balsį parašyta i visada reiškia garsą /j/, nes šie priebalsiai visada kieti (išskyrus prieš balsį /i/, kuris po jų pasitaiko iš kitų kalbų paimtuose žodžiuose, gali pasitaikyti onomatopėjiniuose, pvz., chichot), minkštumo ženklas jiems nereikalingas. Pavyzdžiai: dalia, kalia, liana, dieta, Indianie, tiul, kutia, Maria (kai reiškia dievo motiną gali būti ir Maryja), hieroglif, awaria, ażio.
Nekirčiuotame skiemenyje, einančiame anksčiau kirčiuoto, palatalizuotą ch, h /xʲ/ kai kurie kalbos vartotojai taria be /j/, pvz., hierarchia gali būti tariama [xʲeraxja] vietoje [xjerarxja], kai kirčiuotame skiemenyje ar toliau kirčiuoto visada bus [xj], pvz., hiena [xjena].
Joto tarimas dingsta ar dingo po priebalsių grupių, pvz., armia, szałwia. Šitaip atsiranda linksnių su balsiu /i/ rašybos ir tarimo neatitikimas: rašoma pagal ankstesnį tarimą armii [armji], szałwii [szałwji], o tariama [armi], [szałwi]. Tarimas su /j/ gerai išlaikytas šalių, žemių pavadinimuose, pvz., Arabia, Hiszpania, Kenia, Norwegia, Szwabia, ir mažiau naudojamuose žodžiuose. Priebalsis /j/ gali ne tik nunykti liekant prieš jį ėjusio priebalsio minkštumui, bet ir atsirasti retai naudojamuose savuose žodžiuose, kur anksčiau kamiengalio priebalsis buvo tik palatalizuotas, šitaip irgi atsiranda neatitikimas tarp rašybos ir tarimo, pvz., konopie dg. – kanapė, tariama [konopje] vietoje taisyklingo [konopʲe], taisyklinga kilmininko rašyba laikoma konopi, bet dažnai parašoma pagal tarimą: konopii.
Yra žodžių kur tarimas kaitaliojasi ar forma be /j/ vyrauja nepaisant rašybos, pvz., senesnės kartos žmonės gali sakyti [bijologja], nors toks tarimas nelaikomas taisyklingu, dažnai sakoma [bjologja], bet įsigalintis vartojimas yra [bʲologja] (vien tik su palatalizacija). Panašiai šalia senesnio maniak [mańjak] sakoma [mańak], bet yra ir mania [mańja]. Šalia senesnio kiosk [kjosk], vis dažniau sakoma [kʲosk].