google/wiki40b huggingface dataset:
Mikalojus Sapiega (1644)

Biografija

Lietuvos magnatų Sapiegų giminės, Kodenio linijos atstovas, herbo „Lis“ savininkas. Polocko vaivados Mikalojaus Sapiegos (1545−1599) antrasis sūnus nuo santuokos su kunigaikštyte Ana Andrejevna Višniovecka (m. apie 1595).
Jaunystėje kartu su broliu Kristupu sapiega daug keliavo po Vakarų Europą, mokėsi jėzuitų kolegiume, Braneve (Bransburge), po to universitetuose Vienoje, Trire, Maince (1608), Paryžiuje (1609−1610) ir Madride (1611). Taip pat broliai aplankė Romą (1612) ir Maltos salą (1613). 1613 metų spalį Mikalojus ir Kristupas Sapiegos grįžo į tėvynę.  
Grįžę iš užsienio namo Mikalojus Sapiega pabandė pradėti politinę karjerą, kuri, nežiurint į giminaičio, Lietuvos didžiojo Leono Sapiegos palaikymą, iš  pradžių nepavyko. 1621 metais buvo išrinktas pasiuntiniu į seimą, 1622 metais tapo Lietuvos tribumolo deputatu. 
1625−1627 metais Mikalojus Sapiega vėl buvo užsienyje, pagrinde Italijoje. 1627 metais grįžęs namo gavo Lietuvos didžiojo vėliavininko pareigybę. 
1632 metais Lietuvos didysis vėliavininkas Mikalojus Sapiega dalyvavo Lenkijos karaliaus Zigmanto II Vazos laidotuvėse. 1634 metais Lietuvos tribunolo maršalkos pareigose sutiko karalių Vladislovą ir karalaitį Joną Kazimierą, gįžtančius iš Smolensko kampanijos. 1637 ir 1638 metais buvo renkamas pasiuntiniu į seimą.  
1638 metų liepą Mikalojus Sapiega gavo Minsko vaivados pareigybę, o tų pačių mtų lapkritį tapo Bresto vaivada. 1642 metais Lenkijos karalius Vladislovas Vaza, kad sustiprinti Sapiegų pozicijas Lietuvoje, Mikalojų Sapiega paskyrė Vilniaus kaštelionu.
Gestagenai

Gestagenai (arba progestagenai; lot. gesto – nešioti, būti nėščiai + gr. genes – gimdantis, gaminantis) – tai natūralių ir sintetinių hormonų grupė, kurie turi panašų biologinį poveikį kaip ir progesteronas. Jie stabdo liuteinizuojančio hormono gamybą, skatina folikulino sekreciją iš hipofizės, turi įtakos gimdos gleivinės proliferacijai, estrogenų apykaitai (stiprina estradiolio virtimą estronu ir estrioliu), atpalaiduoja gimdos raumenis, slopina kiaušintakių susitraukimus. Jei organizme daug estrogenų, gestagenai stiprina trofinius procesus kiaušintakiuose, stimuliuoja krūtų liaukinio audinio vystymąsi, paruošia krūtis laktacijai. mėnesinių ciklas.
Skirtingais moters gyvenimo laikotarpiais gestagenai įvairiai veikia dauginimosi sistemą. Gestagenų stoka yra viena iš dažniausių nevaisingumo, moters ciklo sutrikimų ir staigaus persileidimo priežasčių. Kaip vaistai jie yra skiriami esant lytinių organų funkcijos sutrikimams, nepakankamai progesterono sekrecijai iš geltonkūnio, placentos hormoniniam nepakankamumui, mėnesinių sutrikimams (amenorėja, algomenorėja), gydomas lytinių organų neišsivystymas ir nevaisingumas, lytinių organų augliai ir kt. Mažos gestagenų dozės gali sukelti ovuliaciją. Tačiau gestagenų negalima vartoti esant lytinių organų uždegimams, pirmojoje moters ciklo fazėje ir kt. Šalutiniai poveikiai: druskų ir vandens apykaitos organizme sutrikimai, maskulinizacija (vyriškų požymių atsiradimas).
Netiesinė optika

Netiesinė optika – optikos šaka, nagrinėjanti šviesos sklidimą netiesinėse medžiagose, turinčiose netiesinį dielektrinės poliarizacijos atsaką į išorinį elektromagnetinio lauką (šviesą). Netiesinės optikos reiškiniai dažniausiai pasireiškia esant labai dideliems šviesos lauko intensyvumams, todėl ši mokslo sritis pradėjo vystytis 1960 m. išradus lazerį.

Netiesinės optikos pradžia

Netiesinė optikos nagrinėjimo pradžia siejama su lazerio sukūrimu. 1961 m. P. A. Franken su bendraautoriais iš Mičigano universiteto pademonstravo antrosios harmonikos generaciją su rubino lazeriu.

Netiesiniai kristalai

Kaip minėta, netiesinis poliarizacinis atsakas pasireiškia, kai išorinis elektrinis laukas tampa palyginamas su vidiniu elektronų kuriamu elektriniu lauku. Stiprus šviesos laukas iškreipia elektronų potencinį lauką. Izotropinių medžiagų ar kristalų, turinčių centrinę simetriją potencinis laukas iškreipiamas simetriškai, todėl šių medžiagų poliarizacija aprašoma tik nelyginio laipsnio elektrinio lauko nariais – joms lyginiai netiesiniai jautriai yra lygūs nuliui. Šios medžiagos (pvz., oras, vanduo, stiklai) yra vadinamos kubinio netiesiškumo medžiagomis.
Kvadratinės eilės jautris nėra lygus nuliui tik tam tikruose kristaluose, neturinčiuose centrinės simetrijos. Iš 32 simetrijos klasių 21 klasė neturi centrinės simetrijos. Tačiau palyginę kristalų kiekį galime pasakyti, kad kvadratinių kristalų tėra labai nedidelė visų kristalų dalis. Kvadratinio netiesiškumo kristalus galima suskirstyti į fosfidus (KDP, ADP, KTP), boratus (BBO, LBO), neobatus () bei kitus kristalus.
Imtis

Neatsitiktinė imtis

Neatsitiktinė imtis (angl. non - random sample) – tai tokia imtis, į kurią patekti tam tikriems populiacijos individams (generalinės aibės objektams) tikimybė lygi nuliui arba yra daug mažesnė nei kitų. Būdingi neatsitiktinių imčių pavyzdžiai gali būti tokie: 1) imtis sudaryta iš telefonų abonentų knygos (į imtį nepateks gyventojai, kurie neturi telefono); 2) gatvėje sutikti žmonės (į imtį mažai pateks darbingo amžiaus žmonių); 3) tyrimo savanoriai. Neatsitiktinės imtys dažniausiai yra nereprezentatyvios ir turi atrankos paklaidą, todėl jų tyrimo rezultatai netinka visai populiacijai (generalinei aibei).

Nereprezentatyvioji imtis

Nereprezentatyvioji imtis (angl. non - representative sample) – tai tokia imtis, kurios individų ar objektų pagrindinių požymių dažnumas skiriasi nuo populiacijos. Šios imties tyrimo išvadų negalima taikyti visai populiacijai ar generalinei aibei, todėl yra patartina rinktis reprezentatyvios imties sudarymo būdus.

Reprezentatyvioji imtis

Reprezentatyvioji imtis (angl. representative sample) – tai tokia imtis, kurios individų (objektų) pagrindinių požymių skirstymas atitinka populiaciją (generalinę aibę). Pagrindiniai požymiai dažniausiai būna lytis ir amžius bei kiti tyrimui svarbūs požymiai. Hipotezė apie imties reprezentatyvumą tikrinama statistikos metodais. Reprezentatyviosios imties tyrimo išvadas galima taikyti visai populiacijai.
Mantaro slėnis

Mantaro slėnis (isp. Valle del Mantaro) – fliuvialinis slėnis Peru centrinėje dalyje, Chunino departamente, jo dugnu teka Mantaro upė. Ilgis 53 m, plotis 4-21 km. Iškilęs į 3330 m aukštį. Per metus slėnyje iškrinta ~760 mm kritulių. Mantaro slėnyje įsikūrę miestai yra Huankajas, Konsepsjonas, Čiupaka ir Chaucha. Iš viso čia gyvena apie 700 tūkst. gyventojų. Mantaro slėnis – viena svarbiausių Peru žemės ūkio sričių, tiekianti produkciją skurdžiose žemėse esančiai Limai. Auginamos bulvės, kukurūzai, pupos, javai, moliūgai, pasifloros, vystoma gyvulininkystė.

Gamta

Mantaro slėnyje didelė paukščių įvarovė: Zenaida genties karveliai, raudonsparnis tinamas, žvirblis, dagilis, kolibriai, įvairios antys, kirai. Iš žinduolių dažni skunkai, baltauodegiai elniai, vikunijos, viskašos, lūšys. Auga polylepis, mutisia genties krūmokšniai, budelėjos, piruliai, eukaliptai, Dodonaea augalai, kasijos.

Ikikolumbinė istorija

Mantaro slėnis – vienas iš penkių svarbiausių ikikolumbinės Peru kalnų slėnių, pasižymėjęs derlingomis žemėmis. Jame vyrauja kečua klimatinė zona. Jis yra pačiame regiono centre: į šiaurę išsidėstę Callejón de Huaylas ir Kachamarkos slėnis, į pietus – Urubambos ir Apurimako slėniai.
I tūkst. pr. m. e. slėnį veikė Čavino kultūra iš gretimo Callejón de Huaylas. Vėliau čia apsigyveno kečujų kalba kalbantys huankai, įkūrę savo valstybę. 1460 m. slėnis buvo galutinai įtrauktas į Inkų imperiją.
Asta Buziliauskaitė

Asta Buziliauskaitė (g. Kaune) – fotomodelis. 2001 m. konkurse Ford Supermodel of the World būdama 16 metų pelnė 250 000 dolerių vertės kontraktą su Ford Models.

Literatūra

Moritz, Robert. 2002. Model Behavior. Seventeen, 120.
Cher at the Colosseum

Atšaukti pasirodymai

2008 m. Cher atšaukė septynis šou rugsėjo 7, 23, 24, 27, 28 ir spalio 4,5 dienomis dėl ligos, kurią pavadino „Vegas throat“ („Vegaso gerklės uždegimas“).
2010 m. gegužės 22 d. Cher atšaukė pasirodymą dėl pilvo skausmų.

Transliacijos ir įrašai

2009 m. vasario 26 d. laidoje Entertainment Tonight buvo parodytos pasirodymų „Believe“, „Love Is a Battlefield“, „Gypsys, Tramps & Thieves“ ir „Half-Breed“ ištraukos. Visų pasirodymų garso įrašai buvo pakeisti dainos „Believe“ remiksu. 
2009 m. gegužę visas gegužės 9 d. šou garso įrašas buvo patalpintas į oficialią Cher fanų klubo svetainę. „Let The Good Times Roll“ buvo patalpintas iš gegužės 6 d. pasirodymo. 
Taip pat yra daug slapta įrašytų garso ir vaizdo įrašų iš šou, patalpintų YouTube. 2010 m. gegužės 10 d. laidoje „The Oprah Winfrey Show“ buvo parodyti „Believe“ ir jos monologo įrašai. Gegužės 21 ir 22 d. laidoje „Extra“ buvo parodyti „Believe“ ir „The Beat Goes On“ įrašai.
Rėžgaliai

Istorija

XIX a. pabaigoje Sudargo klebono M. Sederevičiaus globojamas Juozas Angrabaitis savo namuose įsirengė nemažą knygrišyklą, kurioje įrišdavo iš Prūsijos atneštus leidinius.

Žymūs žmonės

Kaime gimė istorikas Andrius Bendžius, valstybės ir visuomenės veikėjas, pirmasis Šakių rajono meras Romaldas Petras Damušis.
Tikinčiųjų teisėms ginti katalikų komitetas

Tikinčiųjų teisėms ginti katalikų komitetas - katalikiškas sambūris, organizacija, gynusi katalikų teises Lietuvoje.

Istorija

1978 m. lapkričio 13 d. įkurtas Lietuvos katalikų komitetas, kurio tikslas buvo atkreipti visuomenės dėmesį į tikinčiųjų diskriminavimą. Į komitetą įėjo kunigai Jonas Kauneckas, Alfonsas Svarinskas, Sigitas Tamkevičius, Vincentas Vėlavičius ir Juozas Zdebskis, vėliau prisijungė Leonas Kalinauskas, Vaclovas Stakėnas, Algimantas Keina ir Kazimieras Žilys. Apie komiteto įkūrimą buvo pranešta užsienio žurnalistams lapkričio 22 d. Maskvoje, privačiame bute, vykusioje spaudos konferencijoje. Komitetas bendradarbiavo su Maskvoje įkurtu Krikščionių komitetu tikinčiųjų teisėms ginti, jo dokumentai buvo skelbiami „Lietuvos Katalikų Bažnyčios Kronikoje“.
1983 m. kunigai A. Svarinskas ir S. Tamkevičius buvo suimti, tačiau komitetas buvo atkurtas pogrindyje. Jo nariais buvo kunigai Juozas Zdebskis, Jonas Boruta, Petras Dumbliauskas, Gvidonas Dovidaitis ir Antanas Gražulis.
Kiaunorių pradinė mokykla

Kiaunorių pradinė mokykla buvo Kiaunoriuose, Kelmės rajone. Dabar tai Mockaičių pagrindinės mokyklos skyrius.
Mahamane Traoré

Karjera klubuose

Traorė 2004–2005 m. žaidė gimtosios šalies „Cercle Olympique de Bamako“ klube.
Nuo 2005 metų atstovavo Nicos futbolo klubui „OGC Nice“.
2010/11 ir 2011/12 m. buvo skolinamas žemesniame divizione žaidusiam Meco klubui „FC Metz“, kuriame sužaidė 41 rungtynes įvairiose varžybose ir pelnė 7 įvarčius.
2017 metais atstovauja Vilniaus FK „Žalgiriui“. Jo marškinėliai pažymėti numeriu 16. Pirmąjį įvartį atstovaudamas Žalgiriui pelnė 2017 m. vasario 24 d. Supertaurės varžybose . Būtent šis įvartis buvo lemtingas ir žalgiriečiai šventė pergalę minimalia persvara 1:0.

Karjera rinktinėje

Mamanas Traorė kviečiamas į Malio rinktinę nuo 2005 metų. Dalyvavo Afrikos Nacijų taurės turnyre.
Synthpop

Synthpop – elektroninės muzikos žanras. Išskirtinis tuo, kad muzika kuriama elektroninio muzikos instrumento – sintezatoriaus pagalba, kuriuo melodijos kuriamos užprogramuotų tikrų instrumentų bei kitokių garsų semplų pagrindu, taip išgaunant savitą skambesį.
Šio žanro pionieriais laikomi prancūzų elektroninės muzikos kompozitorius Jean Michel Jarre ir vokiečių grupė Kraftwerk.
Synthpop (arba Synthie – pop) glaudžiai susijęs su Anglijoje išpopuliarėjusiu „New Wave“ judėjimu ir, kaip juos praminė muzikinė spauda, „Naujųjų romantikų“ arba „Futuristų“ subkultūromis.
Populiarumo viršūnė – 8-asis ir 9-asis praėjusio amžiaus dešimtmečiai, nors modifikuotas synthpop plačiai paplitęs ir šiais laikais.
Flat white

Flat white – kavos gėrimas gaminamas iš espreso ir smulkiapučio pieno, ruošiamas 1:2 (espresas:puta) tūrio santykiu, klasikinio recepto galutinis tūris svyruoja 150–160 ml ribose. Sukurtas Australijoje ir N. Zelandijoje.
Gaminamas į tradicinį ar dvigubą espresą pilant smulkiaputį pieną. Naudojamas garais iki 60–70 °C kaitintas pienas. Tokioje temperatūroje išlieka pieno riebalai ir baltymai, dėl ko šis išlaiko salstelėjusį skonį. Smulkiaputis pienas suteikia glotnią aksominę tekstūrą, gali būti puošiamas latte art. Gėrimas paprastai patiekiamas keraminiuose puodeliuose.
Erika Budovaitė-Mackelienė

Erika Budavaitė-Mackelienė (g. 1943 m. gegužės 3 d. Ližikuose, Joniškio rajonas) – Lietuvos choro dirigentė ir pedagogė.

Biografija

Nuo 1944 m. su tėvais gyveno ir mokėsi Pasvalyje. 1960–1964 m. choro dirigavimo mokėsi Vilniaus J. Tallat-Kelpšos muzikos technikume (dėst. Edmundas Sapranavičius). 1974–1979 m. neakivaizdiniu būdu choro dirigavimą studijavo Lietuvos valstybinės konservatorijos Klaipėdos fakultetuose (dėst. R. Pupelio klasė).
1964–1967 m. Troškūnų kultūros namų meno vadovė ir vidurinės mokyklos muzikos mokytoja, kultūros namuose suorganizavo mišrųjį chorą. 1967–1974 m. Viešintų vidurinės mokyklos muzikos mokytoja ir moksleivių chorų vadovė. 1974–1987 m. Kupiškio rajoninių kultūros namų meno vadovė. 1974–1977 m. vaikų muzikos mokyklos mokytoja, 1977–1980 m. vidurinės mokyklos muzikos mokytoja ir vaikų choro vadovė, vėliau Antašavos aštuonmetės mokyklos muzikos ir dainavimo mokytoja.
Nuo 1987-2009m. Kupiškio vaikų muzikos mokyklos direktorė ir vaikų chorų vadovė – parengė juos 1990 m. Lietuvos tautinei dainų šventei, 1994 m. I ir 1998 m. II Pasaulio lietuvių dainų šventėms Vilniuje, 1997 m. Lietuvos moksleivių dainų šventei. 2006 m. paruoštas solistas L. Kudijanovas tapo Lietuvos televizijos vaikų ir moksleivių "Dainų dainelės" laureatas.
Be pedagoginio ir administracinio darbo, nuolat dirbo su suaugusiųjų chorais bei vokaliniais ansambliais. 1974–1992 m. vadovavo Kupiškio kultūros namų ir medicinos darbuotojų moterų chorui „Kūpa“ (1986 m.). Kolektyvą parengė penkioms respublikinėms dainų šventėms Vilniuje, chorų sąskrydžiams Šiauliuose, įvairiuose konkursuose pelnė su juo prizinių vietų, koncertavo Latvijoje, Baltarusijoje ir Bulgarijoje (1987 m.). Choras išpopuliarino daug lietuvių ir užsienio kompozitorių kūrinių. 1977–1989 m. vadovavo Kupiškio miškų ūkio etnografiniam ansambliui ir tarpkolūkinės statybos organizacijos mišriajam chorui. Ir šie kolektyvai buvo respublikinių konkursų prizininkai.
E. Mackelienė – Kupiškio rajono dainų švenčių organizatorė ir vyr. dirigentė, 1979 m. Anykščių zonos dainų švenčių dirigentė, Kupiškio rajono muzikos mokytojų metodinės komisijos pirmininkė. 1984 m. ji apdovanota Kultūros žymūno ženklu. 1996 m. suteikta II vadovo kvalifikacinė kategorija. 2004 m. Respublikos švietimo ir mokslo ministerijos padėka už ilgametį, nuoširdų, kūrybinį ir vadybinį darbą. 2005 m.  išrinkta Kupiškio raj. "Metų Kupiškėnas - pedagogas". 2006 m. seimo pirmininko pavaduotojo padėka už ilgametę prasmingą veiklą vadovaujant Kupiškio muzikos mokyklai. 2006 m. Panevežio apskrities viršininko administracijos padėka už gerus ugdomojo darbo rezultatus. 2009 m. Kupiškio raj. savivaldybės mero įsakymu apdovanota ženklu "Už nuopelnus" profesinėje ir visuomeninėje veikloje Lietuvos vardo tūkstantmečio ir Kupiškio miesto 480 metų jubiliejaus proga. Pagarbos raštai Kupiškio raj. savivaldybės , kultūros ir švietimo skyriaus už kruopštų vadybinį darbą, iniciatyvią metodinę veiklą, moksleivių meninį ugdymą ir daugelį kt.
Mantagailiškis

Aplinkinės gyvenvietės

Griciūnai (Biržai) – 4,1 km
Kirkilai – 3 km
Šlepščiai – 1,5 km
Užubaliai (Biržai) – 1,5 km
Kvietkeliai – 1,4 km
Latveliai (Biržai) – 2,3 km
Kauniai – 2 km
BIRŽAI – 5 km
Kareivių merginos

Turinys

1940-ieji metai, Italijos ir Graikijos karo pabaiga. Italams laimėjus, leitenantas Gaetano kalnuota vietove lydi būrį graikių prostitučių po įvairius armijos dalinius Albanijoje, kad šios „aptarnautų“ kareivius. Viena iš merginų, Elenitza, atrodo įsimylėjusi leitenantą, tačiau šis labiau domisi kita mergina, Eftikija. Jis nori, kad mergina kartu vyktų į jo dalinį, tačiau jam niekaip nepavyksta pelnyti išdidžios merginos palankumo ir ši verčiau pasiryžusi likti bet kuriame kitame dalinyje, nei keliauti toliau...
Idiofonas

Idiofonas (gr. idios 'savas, privatus' + gr. phone 'garsas') – saviskambis muzikos instrumentas. Idiofonų garsas susidaro smūgiu suvirpinus instrumentą arba jo dalį. Dėl nedidelio medienos tankio ir didelės smūgio sukeltos vidinės trinties idiofonų garsas labai greitai silpsta. Idiofonų tembras būna sausas ir aštrus.
Idiofonai yra: džingulis, kleketas, terkšlė, tabalai, skrabalai, dambrelis.
Klasikinė mechanika

Klasikinė mechanika arba Niutono mechanika – fizikos mokslo šaka nagrinėjanti fizikinių kūnų judėjimą ir jų sąveiką. Tai bene pati seniausia fizikos mokslo šaka, susiformavusi dar XVII amžiuje. Jos kūrėjas buvo Izaokas Niutonas.

Šiuolaikinė klasikinė mechanika

Šiuolaikinė klasikinė mechanika turi dvi formuluotes: Lagranžo mechanika ir Hamiltono mechanika. Jos iš esmės yra ekvivalenčios klasikinei (Niutono) mechanikai tačiau yra dažniau naudojamos šiuolaikinių mechankios uždavinių sprendimui. Šiose naujose mechanikos formuluotėse iš esmės nebėra jėgos sąvokos, o daugiausia operuojama energijos sąvoka.

Aristotelio fizika

Antikinės Graikijos filosofas Aristotelis susiejo medžiagų judėjimą su jos kilme. Pavyzdžiui, žemė ir vanduo, kadangi jie yra sunkūs, juda link visatos centro (Žemės), o ugnis ir oras yra lengvi, todėl juda nuo centro. Kadangi inercijos sąvoka buvo nežinoma, tai net pastovus tiesiaeigis judėjimas negalėjo būti paaiškintas be jėgos veikimo. Pavyzdžiui, Aristotelis aiškina, kad strėlės judėjimo priežastis yra ta, kad kai ji juda, ji sukuria tuštumą, kurios gamta nemėgsta ir todėl strėlė yra stumiama į priekį oro, kuris užpildo vakuumą.
Knygnešys (žurnalas)

Istorija

Pakeitė leidinį, kuris 1959–1988 m. vadinosi „Naujos knygos“, 1989–1991 m. – „Knygnešys“. 1959–1975 m. ėjo kaip LTSR leidyklų biuletenis: iki 1966 m. dvimėnesis, vėliau – mėnesinis. 1975–1990 m. – Lietuvos TSR valstybinių leidyklų, poligrafijos ir knygų prekybos reikalų komiteto ir Lietuvos knygų draugijos (iki 1988 m. – LTSR savanoriškos knygų bičiulių draugijos) mėnesinis leidinys (iki 1987 m. – informacinis biuletenis). 1990–1991 m. – Lietuvos spaudos departamento mėnesinis žurnalas. 1992 m. nebuvo leidžiamas. Nuo 1993 m. steigėjas Lietuvos kultūros ir švietimo ministerijos Leidybos centras. Leido UAB „Knygnešio redakcija“ lietuvių ir anglų kalba.
Tiražas 1981 m. – 6500 egz., 1987 m. – 10 000 egz., 1991 m. – 5000 egz., 1993 m. – 1500 egz., 1997 m. – 2000 egz.
Rašė apie išleidžiamas knygas, jų istoriją, autorius, analizavo leidybos problemas, ryšius su skaitytojais, spausdino informaciją, reklamas.
Birutė Dauginytė

Birutė Dauginytė (g. 1945 m. liepos 12 d. Vaidminių k., Joniškio r.) – choro dirigentė ir pedagogė.

Biografija

1959–1963 m. choro dirigavimo mokėsi Šiaulių muzikos technikume (dėst. B. Sližys), 1963–1965 m. neakivaizdiniu būdu, o 1968–1972 m. stacionare choro dirigavimą studijavo Lietuvos valstybinėje konservatorijoje (vyr. dėst. A. Armino klasė).
1963–1968 m. Skaistgirio (Joniškio r.) kultūros namų mišriojo choro ir vokalinių ansamblių vadovė, vidurinės mokyklos muzikos mokytoja ir moksleivių chorų vadovė. Taip pat dirbo Joniškio vaikų muzikos mokykloje ir vadovavo chorui. 1972–1975 m. Trakų rajoninių kultūros namų meno vadovė, kultūros darbuotojų ir centrinės ligoninės moterų chorų dirigentė.
1975–1991 m. Rokiškio kultūros mokyklos choro dirigavimo dėstytoja ir moksleivių mišriojo choro vadovė. Kolektyvą parengė 1980, 1985 ir 1987 m. respublikinėms dainų šventėms, 1982 m. respublikinei moksleivių chorų apžiūrai ir 1977 m. respublikiniam chorų konkursui „Dainuoja darbo Lietuva" – apžiūrose ir konkursuose pelnyta antrųjų ir trečiųjų vietų. Choro repertuare buvo sudėtingų W. A. Mozarto, G. Verdi, G. Rossini, R. Schumanno ir kitų kompozitorių kūrinių, kuriuos ne taip lengva choristams interpretuoti. Pedagogė išugdė visą būrį jaunųjų chorvedžių.
Taip pat ji vadovavo vokaliniams ansambliams ir Rokiškio sūrių gamyklos mišriajam chorui, su kuriuo nemažai koncertavo, parengė 1980 ir 1985 m. respublikinėms dainų šventėms. 1991–1997 m. buvo Obelių (Rokiškio r.) Meninio lavinimo centro muzikos mokytoja ir vidurinės mokyklos merginų vokalinių ansamblių vadovė.
Nuo 1997 m. rudens Skaistgirio (Joniškio r.) vidurinės mokyklos muzikos ir dainavimo mokytoja.
B. Dauginytė buvo Joniškio ir Rokiškio rajonų dainų švenčių dirigentė, 1985 m. apdovanota Kultūros žymūno ženklu.

Šaltinis

Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999. Informacijos publikavimui gautas žodinis autoriaus leidimas.
Valgomasis česnakas

Augalų morfologija

Daugiametis žolinis augalas. Stiebas tiesus, 30-60 cm aukščio. Lapai plokšti, linijiški. Žydi smulkiais žiedais, susitelkusiais skėčiuose). Žiedyne išauga žiediniai pumpurai, kurie sunyksta nepražydę ir oriniai svogūnėliai. Sėklų nebrandina. Svogūnas sudėtinis iš 6-30 skiltelių, padengtų balta plėvele.

Sudėtis

Turi angliavandenių, azotinių medžiagų, daug baltymų, eterinių aliejų, susidedančių iš polisulfidinių junginių, fitoncidų, sudarytų iš lakiųjų medžiagų, fitosferino, glikozido alijino, metalo druskų, mikro- ir makroelementų, riebalų, vitaminų B, C.

Panaudojimas

Sodininkystėje česnakai auginami soduose, daržuose kaip prieskonis. Raunami tada, kai sudžiūsta lapai ir svogūno kaklelis.
Vartojamas veterinarijoje.
Tinkamas kaip trąšos. Džiovintų laiškų ir svogūnų lukštų antpilu (100 gr 10 l vandens) purškiamos obelys, slyvos, rožės nuo amarų ir voratinklinių erkių. Iš česnako išskirta nenuodinga medžiaga, kurios labai maža koncentracija stimuliuoja augalų pumpuravimąsi.

Mityba

Maistinės savybės plačiai žinomos. Aštrus česnako skonis ir kvapas, kurį sukelia eterinis aliejus, lemia česnako vartojimą kulinarijoje. Jis suteikia maistui aštrų, pikantišką ir savitą kvapą. Kad šios savybės išliktų, smulkintas česnakas į patiekalus dedamas baigiant virti.
Svogūnėliai vartojami kaip prieskoniai, rauginamiems produktams bei marinatams, konservams ir dešroms.
Kulinarijoje smulkintas česnakas dedamas į daugelį mėsos bei daržovių patiekalų, į šaltieną, žuvį ir kai kuriuos padažus.

Istorija

Pirmas rastas rašytinis šaltinis apie česnaką – Dioskorido raštai. Avicena siūlė česnaką valgyti „nuo visokių ligų“. Viduramžiais jis laikytas stebuklingu vaistu nuo maro, choleros, vidurių šiltinės ir jau senovėje juo gydydavo daug įvairių ligų. Europos šalyse česnaku buvo gydomos sunkios ligos: žarnyno ir plaučių tuberkuliozė, dizenterija, šiltinė, difterija. Kinijoje gydomos kvėpavimo organų, virškinamojo trakto, kraujotakos ligos, vartojamas sergant reumatu, avitaminoze, odos ligomis, menstruacinio ciklo sutrikimais, karščiavimu, onkologinėmis ligomis.

Savybės

Vaistinė žaliava – svogūnai ir lapai. Eteriniai aliejai turi baktericidinių savybių ir suteikia česnakui aitrų kvapą. Fitoncidai pasižymi priešmikrobinėmis, priešgrybelinėmis, priešparazitinėmis savybėmis, turi antitoksinių ir regeneracinių savybių. Iš česnako išskirtas antibiotikas alicinas naikina bakterijas. Alicinas česnake susidaro iš alijino, blogai vandenyje tirpstančio aliejinio skysčio, turinčio specifinį kvapą. Fitoncidai užmuša streptokokus, stafilokokus, šiltinės bakterijas, choleros vibrioną, tuberkuliozės mikrobus.
Vartojamos česnakų kapsulės, tabletės, tinktūros, košelės, sultys, ištraukos, inhaliacijos, klizmos.

Gydymas

Daugelio tautų liaudies medicinos žinovai česnaką laiko universalia ir labai veiksminga priemone nuo įvairių apsinuodijimų, bičių, nuodingų vabzdžių ir gyvačių įkandimų. Naudingas helmintozės gydyme.