Portugalijos istorija

Etimologija

Žodis „Portugalija“ kilo iš romėnų Portus Cale. Kalė (Cale) buvo senovės gyvenvietė Duero, įtekančio į Atlanto vandenyną šiaurinėje dabartinės Portugalijos dalyje, žiotyse. Apie 200 m. pr. m. e. romėnai atėmė Iberijos pusiasalį iš kartaginiečių po Antrojo pūnų karo, užėmė Kalę ir ją pavadino Portus Cale („Kalės uostas“). Viduramžiais sritis apie Portus Cale svebų ir vizigotų pradėta vadinti Portucale. VII–VIII a. Portucale pavirto Portugale ir IX a. terminas buvo plačiai naudojamas vadinti regionui tarp Duero ir Minjo upių. Minjas vėliau tapo šiaurine Portugalijos ir Ispanijos siena. XI–XII a. Portugale pavirto Portugalija.
Tačiau žodžio Cale kilmė yra ginčų objektas. Kai kurie istorikai mano, kad graikai pirmieji įkūrė miestą, o pavadinimas kilo iš graikų kalbos žodžio kallis „gražus“, turint galvoje Duero slėnio grožį. Kiti mano, jog Cale yra galecų, vietinės regiono tautos, žodis. Gali būti, kad Cale yra keltų kilmės žodis, nes jų daug pasitaiko regione. Cale ar cala reikštų „uostas“ ir būtų užuomina į anksčiau buvusį keltų uostą. Kitos teorijos: Cale yra Galecijos šaknis, žodis kilęs iš Caladunum.
Bet kokiu atveju Portu iš „Portugalijos“ tapo Porto, miesto, išaugusio vietoj Kalės Duero žiotyse, pavadinimu. O portas tapo anglų kalboje iš Duero slėnio atvežtu vynu portu. O Cale tapo Gaja (Vila Nova de Gaja), miesto kairėje upės pakrantėje, pavadinimu.

Ankstyvoji istorija

Dabartinę Portugalijos teritoriją apgyvendino neandertaliečiai, o po jų Homo sapiens.
Pirmo tūkstantmečio prieš m. e. pradžioje į Portugaliją iš centrinės Europos atvyko kelios keltų bangos ir susimaišė su vietiniais gyventojais, sudarydami daugybę naujų genčių. Pagrindinės gentys: galecai šiaurėje, lusitanai centrinėje Portugalijoje, keltikai iš Alentejo ir kinetai ar koniai iš Algarvės. Mažiau svarbios gentys: brakarai, celernai, ekvesai, groviai, interamikai, leunai, luankvai, limikai, narbasai, nemetatai, pesurai, kvakvernai, seurbai, tamaganai, tapolai, turdulai, turdulai veterai, Turdulo opidos, turodai ir zelai).
Pietinėje šalies daly buvo nenuolatinių pajūrio gyvenviečių, kurias įkūrė finikiečiai-kartaginiečiai (pvz.: Tavira Algarvėje).

Germanų karalystės

V a. į pusiasalį įsiveržė germanų gentys: svebai, vandalai ir jų sąjungininkai Sarmatijos alanai. Tik svebų (kvadai ir markomanai) karalystė išliko iki kito germanų antplūdžio, kai atvyko vizigotai, užkariavo pusiasalį ir išvijo ar asimiliavo vandalus ir alanus. Galiausiai vizigotai užėmė svebų karalystę ir jos sostinę Brakarą 584–585 m.
Burai, germanų gentis lydėjusi svebus, įsikūrė tarp Kavado ir Honemo upių ir sritis buvo pavadinta Terras de Boiro ar Terras de Bouro (Burų žemės). Kita nežymi jėga buvo alanai, kurių gyvenviečių liekanų randama Alekere, Koimbroje ir Lisabonoje.

Portugalijos kolonijinė imperija

1415 m. liepos 25 d. žymi Portugalijos imperijos pradžią, kai portugalų armada išvyko į turtingą musulmonų prekybos centrą Seutą Šiaurės Afrikoje su karaliumi Jonu I ir jo sūnumis Duarte, Pedro, Henriku Jūreiviu ir Alfonsu bei legendiniu portugalų herojumi Nuno Álvares Pereira. Rugpjūčio 21 d. miestas buvo užimtas ir atsirado ilgai gyvavusi Portugalijos imperija.
1448 m. mažoje saloje Arguime šalia Mauritanijos krantų buvo pastatyta svarbi pilis, kuri tarnavo kaip feitoria (prekybos postas) prekybai su žemynine Afrika. Keletą metų prieš tai į Portugaliją buvo atgabentas pirmasis Afrikos auksas, aplenkęs arabų karavanus, kurie keliauja per Sacharą.
Tordesilijo sutartimi su Ispanija 1494 m. Portugalija padalino (neištyrinėtą) pasaulį po lygiai Ispanijai ir Portugalijai palei šiaurės-pietų meridianą 1770 km į vakarus nuo Žaliojo Kyšulio salų. Visos žemės į vakarus priklausė Ispanijai, į rytus – Portugalijai.
Taip Portugalija tapo pirmąja civilizacija, pradėjusia procesą, kurį mes vadiname globalizacija.
João da Nova atrado Dangun žengimo salą 1501 m. ir Šv. Elenos Salą 1502 m. Tristão da Cunha pirmasis pamatė archipelagą pavadintą jo vardu 1506 m. Palei Rytų Afrikos krantą buvusios mažos musulmoniškos valstybės (Mozambikas, Kilva, Brava, Mombasa) buvo sunaikintos ir tapo Portugalijos pavaldiniais ar sąjungininkais.
Du milijonai portugalų valdė milžinišką daugybės milijonų žmonių imperiją Afrikoje, Amerikoje ir Azijoje.
Nuo 1514 m. portugalai pasiekė Kiniją ir Japoniją. Indijos vandenyne ir Arabijos jūroje vienas Kabralo laivų atrado Madagaskarą (1501 m.)
Raudonojoje jūroje Masava buvo šiauriausias portugalų lankomas taškas iki 1541 m., kai Estevão da Gama vadovaujamas laivynas pasiekė Suecą. 1515 m. Afonso de Albuquerque užėmė Ormuzo sąsiaurį Persijos įlankoje ir užmezgė diplomatinius santykius su Persija.
Pačiame Azijos žemyne pirmus prekybos postus įkūrė Pedro Álvares Cabral Kochine ir Kalikute 1501 m., bet svarbesnis įvykis buvo tai, kad Afonso de Albuquerque užkariavo Goą (1510 m.) ir Malaką (1511 m.), o Martim Afonso de Sousa gavo Diu (1535 m.). Į rytus nuo Malakos Albuquerque pasiuntė Duarte Fernandes kaip pasiuntinį į Siamą (dabar Tailandas) 1511 m. ir dvi ekspedicijas į Molukų salyną (1512 m., 1514 m.), kurios įkūrė portugalų koloniją Malajų salyne. Fernão Pires de Andrade aplankė Kantoną 1517 m. ir pradėjo prekybą su Kinija, kur portugalams 1557 m. buvo leista užimti Makao. Japonija, kurią atsitiktinai aplankė trys portugalų pirkliai 1542 m., greitai pritraukė daugybę pirklių ir misionierių. 1522 m. vienas laivas iš Fernando Magelano ekspedicijos grįžo į Ispaniją po kelionės aplink pasaulį.

XIX a. pradžios krizė

1807 m. Portugalija atsisakė prisijungti prie Napoleono Kontinentinės sistemos prieš Didžiąją Britaniją ir generolo Jean-Andoche Junot vadovaujami prancūzai įsiveržė į šalį. Lisabona buvo užimta 1807 m. gruodžio 1 d. Britų intervencija Pusiasalio kare (Napoleono karų etapas) atstatė Portugalijos nepriklausomybę, paskutiniai prancūzų kariai buvo išvyti 1812 m. Karas Portugalijai kainavo Olivenzos miestą, kuris atiteko ispanams. Rio de Žaneiras Brazilijoje buvo Portugalijos sostinė 1808–1822 m. 1820 m. konstitucionalistų maištai kilo Porte (rugpjūčio 25 d.) ir Lisabonoje (rugsėjo 15 d.). Lisabona vėl tapo sostine, kai Brazilija paskelbė nepriklausomybę 1822 m.