google/wiki40b huggingface dataset:
Heinrich Ancker (1886)

Biografija

Gimė 1886 m. spalio 7 d. Klaipėdoje. 1906 m. pradėjo tarnauti Vokietijos imperijos kariniame jūrų laivyne. Prasidėjus I pasauliniam karui 1914 m. gruodžio 8 d. kovoje su britų laivais buvo pašautas jo laivas prie Folklando Salų, tačiau buvo vienas iš 187 išgelbėtų karių. Britų nelaisvėje išbuvo iki 1917 m. rugsėjo 1 dienos. Nuo 1921 m. tarnavo karinėje bazėje Piliavoje. Vėliau tarnavo ir būdavo aukštinamas pareigose Kylije ir Hamburge. 1936 m. tapo kontradmirolu, 1940 m. viceadmirolu. II pasaulinio karo metu dirbo Hamburgo uosto karinėje administracijoje. Nuo 1948-1957 m. dirbo jūreivystės įmonėje Hamburge. Mirė 1960 m. gegužės 15 d. Hamburge.
Žemutinė Gvinėja

Žemutinė Gvinėja (pranc. Bass-Guinée, angl. Lower Guinea) – gamtinė sritis Vidurio Afrikoje, iš rytų juosiama Gvinėjos įlankos. Į Žemutinę Gvinėją visiškai ar iš dalies patenka Kamerūnas, Pusiaujo Gvinėja, Gabonas, Kongo Respublika, Kongo Demokratinė Respublika, Angola.
Apima pakrantės žemumą ir virš jos kylančią Pietų Gvinėjos aukštumą (aukštis iki 3000 m). Klimatas pereinantis iš pusiaujinio (šiaurėje) į atogrąžų pasatinį (pietuose). Metinis kritulių kiekis 1000–1500 mm, pakrantėse žemumoje šiaurėje 3000–4000 mm, pietiniame pakraštyje 100–250 mm, Kamerūno ugnikalnio papėdėje – iki 10 000 mm. Svarbiausia upė – Kongas. Būdingi pusiaujo drėgnieji miškai, įpiečiau nuo Kongo – savanos, pačiuose pietuose – pusdykumės ir dykumos.
Taip pat Žemutine Gvinėja vadinamas Atlanto vandenyno pakrantės ruožas nuo Biafros įlankos (Nigerija) šiaurėje iki Kvanzos žiočių (Angola) pietuose.
Kasaris (sala)

Kasaris (est. Kassari) – penkta pagal dydį Estijai priklausanti sala Baltijos jūroje, esanti į pietus nuo Hyjumos salos, su kuria ją jungia du tiltai. Salos plotas sieka 19,3 km², kranto linija – 59 km, aukščiausias taškas virš jūros lygio – 15 m.
Sala jūroje iškilo maždaug prieš 3 000 metų. Pirmą kartą paminėta 1564 m. kaip Kaskesara. Priskiriama Kiainos valdai.
Saloje gyvena 300 žmonių. Yra keturios gyvenvietės: Esikiula (Esiküla), Tagukiula (Taguküla), Kasaris ir Orjaku. Saloje pagrinde veši pievos, vietomis auga spygliuočių miškai bei kadagių sąžalynai.
Yra suomių-estų rašytojos Aino Kallas garbei įkurtas muziejus.
Planetologija

Planetologija yra mokslas apie planetas (įskaitant Žemę), planetų palydovus, planetų sistemas, kaip Saulės sistema ir šių sistemų formavimosi procesus. Objektų dydis svyruoja nuo mikrometeoroidų iki planetų milžinių, siekiant nustatyti jų sudėtį, dinamiką, formavimąsi, sąsają bei istoriją. Planetologijoje paliečiama plati tarpmokslinė sritis, pradedant nuo astronomijos ir Žemės mokslo, kurios turi tokias mokslo šakas kaip planetų astronomija, planetų geologija (kartu su geochemija ir geofizika), fizinė geografija (geomorfologija ir kartografija taikant planetoms), atmosferų mokslas, teorinė planetologija, ir egzoplanetų tyrimai. Gretimos disciplinos įskaito kosmoso fiziką, kai kalbama apie efektus, susijusius su Saule Saulės sistemos kūnuose, ir astrobiologija.
Taip pat planetologijoje yra išskiriamos stebėjimų duomenų ir teorinės šakos. Stebėjimų duomenys apima kosmoso tyrimo, dominuojančio su nepilotuojamų erdvėlaivių misijomis, valdomomis nuotoliniu būdu, sritis, bei palyginant gautus rezultatus su išmatuotais Žemės laboratorijose. Teorinė dalis apima kompiuterinį ir matematinį modeliavimą.
Planetologijos mokslininkai pagrinde dirba astronomijos, fizikos ir Žemės mokslo universitetų padaliniuose ar tyrimų centruose, nors pasaulyje yra keletas planetologijos institutų, kurie dirba savarankiškai. Taip pat vyksta po kelias stambias kasmetines konferencijas, išleidžiama periodinių žurnalų šia tema.

Planetų astronomija

Tai abiejų sričių - stebėjimų ir teoretinis mokslas. Stebėtojai tyrėjai yra labiausiai suinteresuoti mažųjų Saulės sistemos kūnų tyrimais: tų, kurie yra stebimi teleskopais (optiniais ir radijo), taigi šių kūnų charakteristikos, tokios kaip forma, sukimasis, paviršiaus sudėtis bei atmosferiniai reiškiniai yra nustatomi, todėl formavimasis ir evoliucija gali būti suprasti.
Teorinė planetų astronomija pagrinde orientuojasi į dinamiką: naudojamas dangaus mechanikos principų taikymas Saulės sistemos, bei kitų žvaigždžių planetoms.

Planetų geologija

Planetų geologija yra planetologijos šaka, tirianti planetų, jų palydovų, asteroidų, kometų bei meteoritų vidaus struktūrą. Geriausiai šiuo klausimu yra išnagrinėti palyginti artimi Žemei dangaus kūnai: Mėnulis ir dvi artimiausios planetos: Venera ir Marsas. Taigi, Mėnulis buvo nagrinėjamas pirmas, panaudojant metodus, taikytus Žemėje.
Stasys Sinkevičius

Stasys Sinkevičius (1928 m. gruodžio 23 d. Stebulių k., Alytaus raj. – 1980 m. rugsėjo 18 d. Marijampolėje) – muzikos mokytojas ir chorvedys.

Biografija

1940–1950 m. mokydamasis Kybartų vidurinėje mokykloje, išmoko groti armonika ir griežti smuiku. 1953 m. baigė Kauno pedagoginę mokyklą ir pradėjo mokytojauti Virbalyje. 1959 m. neakivaizdiniu būdu su pagyrimu baigė Vilniaus Juozo Tallat-Kelpšos muzikos mokyklą (dėst. Jono Narvido choro dirigavimo klasė). 1980 m. Lietuvos valstybinės konservatorijos Klaipėdos fakultetuose įgijo muzikos ir dainavimo mokytojo specialybės diplomą (choro dirigavimo mokė Vytautas Pučinskas).
1958–1968 m. Kybartų Kristijono Donelaičio vidurinės mokyklos muzikos ir dainavimo mokytojas, moksleivių chorų ir orkestrų vadovas. Tais metais Kybartų mokykla garsėjo vaikų ir vyresniųjų klasių moksleivių chorų masiškumu ir geru bendru muzikiniu auklėjimu. Chorai respublikinių dainų švenčių konkursuose pelnydavo pirmąsias vietas, nemažai koncertuodavo. Kurį laiką S. Sinkevičius vadovavo ir Kybartų kultūros namų mišriajam chorui. 1968 m. persikėlęs į Marijampolę, dvejus metus mokė muzikos ir vadovavo pučiamųjų orkestrui Jono Jablonskio vidurinėje mokykloje.
Nuo 1970 m. Marijampolės 2-osios vidurinės mokyklos direktoriaus pavaduotojas – užklasinio darbo organizatorius, mokė muzikos ir dainavimo vyresniuosius moksleivius, vadovavo pučiamųjų orkestrui.
Nuo 1978 m. dirbo Marijampolės kultūros mokykloje: vadovavo pedagoginei praktikai, dėstė solfedžio ir chorvedybą.

Visuomeninė veikla

S. Sinkevičius – Kybartų, Vilkaviškio ir Marijampolės rajonų dainų švenčių organizatorius ir vyr. dirigentas, muzikos mokymo metodinės komisijos pirmininkas, Lietuvos švietimo ministerijos Mokslines – metodinės tarybos narys. 1964 ir 1969 m. respublikinių moksleivių bei 1965 m. respublikinės dainų švenčių dirigentas. 1960 m. apdovanotas Liaudies švietimo pirmūno ženkleliu, 1964 m. suteiktas nusipelniusio mokytojo vardas. Duktė Nijolė Sinkevičiūtė-Kriūnienė kompozitorė, o Vilija Sinkevičiūtė-Naujokaitienė – pianistė. Turėjo du brolius – Vytautą ir Joną Sinkevičius.
Lampėdžių liepa Gražuolė

Lampėdžių liepa Gražuolė – botaninis gamtos paveldo objektas, 1968 metais paskelbtas gamtos paminklu. Auga Kaune, Lampėdžiuose, Romuvos g. 57. Patenka į Nemuno ir Nevėžio santakos kraštovaizdžio draustinio buferinės zonos teritoriją. Medžio rūšis – mažalapė liepa (Tilia cordata Mill.). Liepos kamieno apimtis 1,3 metro aukštyje – 720 cm, aukštis – 23 m., lajos aukštis – 22 m. Turi 4 kamienus ir 5 viršūnes. Medis viršijo gamtinę brandą ir yra eksploracijos fazėje.
Sanikovo sąsiauris

Sanikovo sąsiauris (rus. Пролив Санникова) – sąsiauris Arktyje, Naujojo Sibiro salose, Rusijoje. Skiria Kotelno salą (šiaurėje) ir Mažąją Liachovo salą (pietuose). Jungia Laptevų jūrą (vakaruose) su Rytų Sibiro jūra (rytuose). Ilgis 238 km, plotis iki 55 km. Gylis iki 24 m. Ledai sąsiauryje laikosi ištisus metus. Sąsiauris pavadintas rusų keliautojo Jakovo Sanikovo garbei.
Borcha (Paragvajus)

Istorija

Gyvenvietė įkurta 1778 m. Paragvajaus gubernatoriaus Pedro de Melo. Pavadinta miesto valdytojo Mateo Borchos garbei. 1951 m. Borchos apygarda atskirta nuo San Salvadoro.
Rumšaičiai

Aplinkinės gyvenvietės

SKUODAS 
 VabaliaiBARSTYČIAI
Vaistininkas (žurnalas)

Vaistininkas – JAV lietuvių mėnesinis žurnalas, leistas 1905–1906 m. Bostone.

Istorija

Skirtas daugiausia gydomųjų žolių reklamai. Leidėjai-redaktoriai J. Gedminas ir A. Mickevičius.
Švedijos provincijos

Provincijos (šved. landskap, suom. maakunnat) – tradicinis Švedijos (iki XX a. pradžios – ir Suomijos) administracinis vienetas, egzistuojantis paraleliai su kitu administraciniu dalinimu – grafystėmis (lėnais). Švedijos oficialus dalinimas provincijomis egzistavo iki 1634 m. ir naujai atkurtas 1990 m.

Raida

Provincijų sistema iki XVII a. vidurio apėmė ne tik dabartinės Švedijos, bet ir Suomijos teritorijas. Visa ši teritorija buvo dalijama į keturias žemes (šved. land) ir tam tikrą skaičių provincijų. Tas skaičius per istoriją kito.
Net oficialiai panaikinus provincijas ir 1634 m. įkūrus grafystes, provincijų kultūrinė tapatybė išliko. Be to, vėlesniu laikotarpiu Švedijos naujai prijungtos žemės buvo inkorporuojamos kaip provincijos (pvz., Gotlandas, Halandas, Blekingė ir Skonė 1645 m. ir 1658 m. atplėšti iš Danijos, o Jemtlandas, Herjedaljenas ir Bohusas – iš Norvegijos).
Suomijai paskelbus nepriklausomybę, jai atiteko buvusios Osterlando provincijos ir dalis Norlando: Ostrobotnija, rytinė Laplandijos dalis ir Vesterboteno pakraštys. Likęs Švedijai Vesterbotenas padalintas – jo šiaurėje suforomuotas Norbotenas.

Provincijos dabar

Šiuo metu Švedija yra padalinta į 3 žemes, kurios dalijasi į 25 provincijas. Neretai provincijų teritorijos atitinka grafystes.
Baltoji tuopa

Paplitimas

Auga beveik visoje Europoje (išskyrus Skandinaviją) iki Centrinės Azijos, taip pat Šiaurės Afrikoje (Maroke). Dažnai jos auga parkuose. Auga ir Lietuvoje. Viena žinomiausių Lietuvoje yra Pajūrio tuopa, tai savivaldybės saugomas botaninis gamtos paveldo objektas. Auga Pajūrio miestelyje, Šilalės rajone. Jos kamieno apimtis 1,3 metro aukštyje – 655 cm, medžio aukštis apie 40 m. Paskelbta saugoma 2006 m. Panašaus skersmens bei aukščio yra ir Atkočių tuopa Ukmergės rajone.

Augimvietės

Mėgsta augti drėgnose vietovėse, šalia upių, ežerų, regionuose kur karštos vasaros ir šaltos ar švelnios žiemos.

Matmenys ir amžius

Lapuotis ir lapus metantis medis. Auga greitai. Priklausomai nuo augimo regiono ir augimviečių, užauga 16-27 m, rečiau 35-45 m aukščio. Kamieno skersmuo vidutinio ūgio žmogus krūtinės aukštyje 1,5-3 m. Pietų Čekijos Nosislavo miestelyje 1904 metais augo 36 m aukščio, 3,52 m kamieno skersmens, 11,25 m kamieno apimties ir jai buvo 500 metų amžiaus, nors paprastai jos išgyvena 300-400 metų.

Morfologija

Jų laja plačiai išsikerojusi. Ilgųjų ūglių lapų viršutinė pusė plika, žalia, apatinė – baltais plaukeliais vatota. Senų liemenų žievė suaižėjusi ir patamsėjusi. Kuokeliniai žirginiai 3-7 cm, piesteliniai – 10-12 cm ilgio. Žydi balandžio, rečiau gegužės mėn. Kuokeliniai žirginiai 3-7 cm, piesteliniai – 10-12 cm ilgio. Plinta šaknų atžalomis.

Panaudojimas

Mediena lengva, minkšta, naudojama celiuliozės pramonėje.
Lietuvos lenkų mokslininkų draugija

Lietuvos lenkų mokslininkų draugija (LLMD) (lenk. Stowarzyszenie Naukowców Polaków Litwy) – visuomeninė organizacija, vienijanti Lietuvos lenkų mokslininkus. Draugija įsteigta 1989 m. siekiant patenkinti bendrus poreikius ir tikslus, plėtoti mokslą ir meną bei kelti jaunimo išsilavinimo lygį. 2016 m. LLMD priklausė 63 nariai, kurie yra įvairių sričių mokslo daktarai.
Draugijos iniciatyva 2007 m. įkurtas Balstogės universiteto Vilniaus Ekonomikos-informatikos fakultetas.
Lapių valsčius

Lapių valsčius buvo vidurio Lietuvoje. Centras – Lapės.
Dainius Budrys

Biografija

1994 m. baigė Klaipėdos „Varpo“ vidurinę mokyklą, įstojo į Klaipėdos universitetą, baigęs įgijo ekonomikos mokslų bakalauro, o 2000 m. – verslo vadybos magistro laipsnį.
1998–2000 m. SPAB „Klaipėdos vanduo“ priežiūros planavimo grupės vadovas. Pagal bendradarbiavimo programą stažavo Malmės vandens tiekimo įmonėje. 2000–2003 m. UAB „Ekovalda“ (RIMI LIETUVA) prekybos centrų direktorius. Nuo 2003 m. tarptautinės kompanijos AVECGROUP Lietuvos padalinio UAB „Avec Lit“ komercijos direktorius, UAB „VIDEOZOUNDS“ bendrasavininkis ir direktorius.
2008–2012 m. Seimo narys, Ekonomikos komiteto pirmininkas.
2014–2017 m. UAB „Rail Baltica statyba” direktorius. Įmonė atstovauja Lietuvos pusę bendroje Baltijos šalių įmonėje „RB Rail AS”, kuri yra atsakinga už projekto „Rail Baltica” įgyvendinimo koordinavimą.
Lietuvos tinklinio federacijos garbės prezidentas, laisvalaikiu žaidžia futbolą sostinės klube „Prelegentai“.
Moka anglų ir rusų kalbas.
Lahoisko krateris

Lahoisko krateris arba Lahoisko astroblema (brus. Лагойскі кратэр, Лагойская астраблема) – smūginis krateris Baltarusijoje, Minsko srityje, apie 10 km į šiaurės vakarus nuo Lahoisko. Krateris žemės paviršiuje nematomas. Ši vieta neišsiskiria nuo kitų vaizdingose kalvotose Lahoisko apylinkėse. Krateris išaiškintas 1973 m. atsitiktinai, vykdant eilinius geologinius gręžinius. Ištirtas 1979—1984 m.

Duomenys

Krateris atsirado prieš 42,3 ± 1,1 mln. metų į Žemę įsirėžus apie 650 m skersmens asteroidui. Jo kritimo greitis buvo iki 18 km/sek. Sprogus asteroidui išsiskyrė energija – 10 tūkst. kartų didesnė už atominės bombos, numestos ant Hirošimos. Kraterio skersmuo (susidarymo momentu) buvo apie 15-17 km, gylis — iki 1000 m.
Šiuo metu kraterį dengia kvartero periodo moreninės sankaupos, kurių storymė siekia 80-160 m, po ja – daugiau kaip 230 m plonasluoksnių molių ir ežeringų nuosėdų, dar žemiau – daugiau kaip 240 m neįprastų, anksčiau nežinotų Baltarusijoje brekčijų. Viršutiniai kraterio kraštai nurėžti ledyno, todėl dabar jo skersmuo neviršija 9 km.
Ona Radvilaitė

Biografija

Kilusi iš Gediminaičių Radvilų giminės, Mikalojaus Radvilaičio ir Sofijos Onos Manvydaitės duktė. Broliai Mikalojus Radvila II, Jonas Radvila I, Vaitiekus Radvila, Jurgis Radvila I.
1497 m. ištekėjo už Mazovijos kunigaikščio Konrado III Rudojo, atnešdama 20 000 dukatų kraičio. Pagimdė jam dvi dukteris ir du sūnus, o tai kunigaikščiui leido susigražinti Čersko ir Varšuvos kunigaikštysčių paveldėjimo teises. 1503 m. spalio 29 d. po vyro mirties tapo Mazovijos regente. 1504 m. Piotrkovo seime karalius Aleksandras Jogailaitis jai suteikė teisę sūnų Stanislovo ir Jonušo vardu valdyti Varšuvos, Ciechanovo, Lomžos ir Naugarduko žemes. 1518 m. tėvo valdas paveldėjo vyriausias sūnus Stanislovas, tačiau faktine valdytoja iki pat mirties liko motina, nors tvirta jos ranka buvo nepatenkinti žemių bajorai. 1511–1517 m. siekė, kad būtų įsteigta Varšuvos vyskupija, bet tam pasipriešino Žygimantas Senasis. 1524 m. mirus Stanislovui kunigaikštystės paveldėtojo tapęs Jonušas Mazovietis (Janusz III Mazowiecki) buvo paskutinis Mazovijos kunigaikštis iš Piastų dinastijos. Po jo mirties Mazovija buvo inkorporuota į Lenkijos karalystės sudėtį.
Palaidota Varšuvos Šv. Onos bažnyčioje.
Boleslovas Klova

Biografija

Brolis Vytautas Klova, sūnus Algirdas Klova.
1945 m. baigė Mažeikių gimnaziją, 1951 m. Kauno taikomosios ir dekoratyvinės dailės instituto Freskos-mozaikos studiją. 1950–1964 m. dėstė Kauno vidurinėje dailės mokykloje, nuo 1964 m. Kauno politechnikos institute, nuo 1976 m. docentas. 1953–1977 m. (su pertraukomis) LSSR dailininkų sąjungos Kauno skyriaus atsakingasis sekretorius.

Kūryba

Sukūrė mozaikų visuomeniniams interjerams. Ankstyvosioms turėjo įtakos Juozo Mikėno kūryba, būdingas detalus realistinis piešinys, vientisas koloritas („Kompozitoriaus Juozo Gruodžio portretas“, 1953 m.; Juozo Tallat-Kelpšos portretas, 1957 m.; dekoratyvinė kompozicija „Kanklininkė“, 1955 m.). Brandžiuoju kūrybos laikotarpiu sukūrė reljefinių mozaikų, jos pasižymi įvairių medžiagų deriniais, apibendrintu stilizuotu piešiniu, statiška figūrine kompozicija („Gimnastės“, 1971 m.; „Skrydis“, Kauno oro uostas, pastato fasade, 1971 m.). Sukūrė piešinių, pastelių. Nuo 1953 m. dalyvavo parodose, individualios parodos surengtos Kaune 1977 m., po mirties – 1987 m., 1997 m. Kūrinių turi Nacionalinis Čiurlionio dailės muziejus, Lietuvos dailės muziejus.
Malūno parkas

Parko istorija

Seniausia parko dalis – minima jau nuo XVI a. kaip Malūno tvenkinys (vok. Mühlenteich), nes priešais tvenkinį, Bangų g. ir Gluosnių skersgatvio kampe, yra senasis malūno pastatas. Minima, kad čia buvo Danės upės atšaka, o vėliau pastačius užtvanką, susidarė tvenkinys.
XVIII a. šioje teritorijoje buvo įsikūrusios Joniškės (vok. Janischken), Būtsargių (vok. Budsargen) ir Justenhofo (vok. Justenhof) dvarų sodybos. Pokario metais apaugęs senas tvenkinys buvo išvalytas, A. Inkratienė ir inžinierius V. Toleikis paruošė perspektyvinius poilsio zonos planus. Parkas pradėtas kurti XX amžiaus 5–6 dešimtmetyje. Šiandien parke augantys augalai – tai buvusių dvarų parkų likučiai.
Kadangi greta šios vietos tuomet veikė „Trinyčių“ verpimo fabrikas, Malūno tvenkinys vietinių žmonių imtas vadinti Trinyčių tvenkiniu ar Trinyčių ežeru. Vėliau, nuo ežero pavadinimas prigijo ir naujai įkurtam parkui.
2004 m. parke buvo pastatyta skulptūra „Žydėjimas“ (autorius Jurgis Malinauskas), žyminti tuometinį Klaipėdos miesto geografinį centrą. Buvo planuota po dešimties metų ieškoti ūgtelėjusio miesto naujo geografinio centro ir jį pažymėti kita skulptūra.
Italijos futbolo varžybos 2013–2014 m.

Sezono statistika

2014 m. gegužės 18 d. duomenys.
Ačaris

Ačaris (hindi अचार  = achār) – marinuotos daržovės ir vaisiai, plačiai naudojami Indiškose virtuvėse, patiekiami kaip garnyras prie kitų patiekalų, gerinantys virškinimą. Nuo čatnių skiriasi savo konsistencija ir gamyba.

Pavadinimai

Ši garnyrų rūšis vartojama visame Indijos subkontinente, ir žinoma įvairiais lokaliais pavadinimais.
Hindi, Urdu ir Bengali kalbomis tariamas achār (hindi अचार , urd. اچار, beng. আচার), kanadų kalba – upinakaji (kan. ಉಪ್ಪಿನಕಾಯಿ  = uppinakaayi), telugų kalba – paččadi (telug. పచ్చడి  = pachchadi), tamilų kalba – orugai (tamil. ஊறுகாயஂ  = oorugai). Marati kalba žinomas kaip lonače (mrt. लोणच  = lonache), malajalių kalba – kaip upilituthu, gudžaratų kalba – kaip athanu (gudž. અથાણું = athāṇũ).
Ačariai žinomi ir Mianmaro virtuvėje, kur vadinami thanat.
1982 m. Las Palmo Tarpzoninis turnyras

1982 m. Las Palmo tarpzoninis šachmatų turnyras – tai pasaulio čempionato ciklo (1982–1984) atrankinės šachmatų varžybos. 1981 m. FIDE Generalinės asamblėjos sprendimu nuo 1982 m. tarpz. varžybos susideda iš trijų turnyrų po 14 žaidėjų kiekviename. Vienas iš (dvyliktojo ciklo) tarpzoninių vyrų turnyrų vyko 1982 m. liepos 12 – 31 d. Las Palme (Ispanija).

Turnyras

14 žaidėjų kovojo dėl dviejų kelialapių į 1983/84 m. Kandidatų mačus.

Dalyvių atranka

Turnyre dalyvavo 14 žaidėjų.
Vienas žaidėjas iš 1980/81 m. Kandidatų mačų: T. Petrosianas.
Už aukštus individualius rodiklius (1982 m. sausio 1 d.) pakviesti: B. Larsenas ir J. Timanas. 
Iš 4-os zonos pakviestas pasaulio eksčempionas V. Smyslovas.
Iš 7-ių zoninių turnyrų pakviesti 10 žaidėjų:  Zoltanas Riblis,  Mihajus Šuba,  Vladimiras Tukmakovas,  Jožefas Pinteris,  Džonatanas Mestelas,  Levas Psachis,  Larsas Karlsonas,  Slimas Buazizas,  Žaimi Sunye Neto,  Valteris Braunas.

Rezultatai

Las Palme po 7-ių ratų pirmavo V. Tukmakovas (5½ taško), Z. Riblis ir V. Smyslovas (po 4½); po 11-o rato – V. Smyslovas. Nugalėtoju tapo Z. Riblis priešpaskutiniame rate įveikęs V. Smyslovą – 9 taškai. 2-ąją vietą užėmė V. Smyslovas – 8½ t.
Zoltanas Riblis ir Vasilijus Smyslovas iškovojo teisę žaisti 1983/84 m. Kandidatų mačuose.
Vincas Bielskus

Biografija

Valstietis. Savo ūkyje slėpdavo knygnešių Juozo Kanclerio, I. Klimavičiaus iš Mažosios Lietuvos atgabentą draudžiamąją lietuvišką spaudą, ją paskirstydavo ir išgabendavo kitiems knygnešiams. Buvo Sietyno draugijos valdybos iždininkas. 1897 m. žandarai draugiją likvidavo, per kratą V. Bielskų suėmė; už užstatą paleistas. 1899–1907 m. Marijampolėje laikė parduotuvę, kuri buvo priedanga draudžiamajai spaudai platinti. Nuo 1901 m. priklausė knygnešių Artojų draugijai. Rašė korespondencijų į lietuvišką spaudą. 1903 m. ketinta jį ištremti, 1904 m. panaikinus spaudos draudimą byla nutraukta. 1917 m. dalyvavo Vilniaus lietuvių konferencijoje, kuri išrinko Lietuvos Tarybą, paskelbusią šalies Nepriklausomybę.
Kai Raudonoji Armija 1940 m. įžengė į Lietuvą, LR Prezidento kanceliarijos viršininkas Pijus Bielskus nuvyko pas savo brolį Vincą Bielskų ir jo namuose paslėpė Lietuvos Nepriklausomybės Akto originalą, kurio tolesnis likimas tebėra nežinomas. Pastangos rasti jį vėliau liko bevaisės.
1941 m. birželio 14 d. sovietinės valdžios ištremtas į Sibirą. 1990 m. liepos 8 d. palaikai perlaidoti Balsupiuose.
Mdina

Istorija

Mdina − seniausias Maltos miestas, pirmieji gyventojai čia įsikūrė apie 4000 m. pr. m. e.
Apie 700 m. pr. m. e. miestas buvo įtvirtintas finikiečių. Romos Imperija apie 60 m. dar labiau įtvirtino miestą, o jų valdovas pastatė sau rūmus.
Apaštalo Pauliaus laivas žuvo prie Maltos krantų, ir kurį laiką apaštalas gyveno Mdinoje.
1091 m. Malta buvo užkariauta normanų.
1693 m. stiprus žemės drebėjimas sunaikino daug miesto pastatų, taip pat ir šv. Pauliaus katedrą. Ši vėliau buvo atstatyta Maltos architekto Lorenzo Gafa.
Šiandieną Mdinoje uždrausta važiuoti automobiliais (išskyrus ribotą skaičių vietinių gyventojų mašinų, policijos ir kitų tarnybų mašinas, taip pat vestuvių mašinas ir katafalkus).

Pavadinimo kilmė

Arabiškai medina − „miestas“.
Saulius Chlebinskas

Saulius Chlebinskas (1953 m. balandžio 4 d. Vilnius – 1999 m. kovo 18 d. ten pat) – Lietuvos grafikas.

Biografija

1977 m. baigė Lietuvos dailės institutą. Dirbo Vilniaus universiteto bibliotekos Grafikos kabinete, leidykloje „Vaga“, fonde „Regnum“.

Vaikai

Dominykas (1975), Sigutė (1977), Vytautas (1981), Mindaugas (1986).

Kūryba

Nuo 1973 m. dalyvavo parodose, surengė individualias parodas Niujorke (1981 m.), Vilniuje (1992 m.), Miunsteryje (1997 m.). Apipavidalino ir iliustravo daugiau, kaip 600 knygų. Sukūrė estampų ciklų („Mano vaikai“ 1984 m., „Noktiurnas“ 1992 m., „Gyvenimas“ 1994 m.), plakatų, ekslibrisų. Kūriniai metaforiški, simboliški, tvirtos architektonikos. Vyrauja abstraktus, ažūrinis linijinis piešinys, kuris vėlesnėje kūryboje derinamas su stambiomis, konstruktyviomis formomis. Tarptautiniuose ir Lietuvos knygos meno konkursuose pelnė daugiau, kaip 20 apdovanojimų.
Ola Ullsten

Biografija

1964 m. išrinktas Riksdago nariu. 1976 m. formuojant pirmąją po 40-ties metų nesocialdemokratinę T. Feldino vyriausybę, tapo užsienio reikalų valstybės sekretoriumi.
1978 m. išrinktas Liaudies partijos-liberalų pirmininku. Tais pačiais metais tapo mažumos vyriausybės ministru pirmininku. Dėl nesutarimų energetinės politikos klausimu, vyriausybė greit žlugo.
Po 1979 m. išankstinių parlamento rinkimų suformuotoje T.Feldino vyriausybėje buvo vicepremjeras bei užsienio reikalų ministras. Iš šių pareigų atsistatydino 1982 m., o iš partijos pirmininko posto – 1983 m.
Vėliau dirbo diplomatinį darbą – buvo Švedijos ambasadorius Kanadoje, Italijoje bei prie Šventojo Sosto.
Meteoras

Meteoras – į planetos, pvz., Žemės atmosferą 15-70 km/s greičiu įskriejusio meteoroido ir jo irimo produktų švytėjimas. Meteoroidas švyti todėl, kad, sąveikaudamas su atmosfera, įkaista, apsilydo ir sublimuoja. Plika akimi matomi meteorai iki 5-ojo ryškio. Šviesesnis negu nulinio ryškio meteoras vadinamas bolidu. Silpni plika akimi nematomi meteorai įsižiebia 140–160 km aukštyje, vidutinio ryškio matomi meteorai – 80-110 km aukštyje, lėti šviesūs meteorai – 60-80 km aukštyje. Jei meteoroido masė <1 g, meteorai būna silpnesni negu 4-ojo ryškio, kelių g masės meteoroidai būna nulinio ryškio, 25-30 g masės meteoroidai būna minus 4-ojo ryškio.

Meteorų srautas

Tam tikromis naktimis meteorų pagausėja. Toks reiškinys, kai tą pačią kiekvienų metų naktį sužimba tūkstančiai meteorų, vadinamas meteorų lietumi. Skriedama aplink Saulę, kometa per visą savo orbitą palieka dulkių pėdsaką, sukelianti meteorų srautą. Žemei susidūrus su tokių dulkių spiečiumi, stebimas kasmetinis meteorų lietus.