google/wiki40b huggingface dataset:
Paberžės Švč. Mergelės Marijos Apsilankymo bažnyčia

Istorija

Paberžės dvaro savininkas Šilingas 1787 m. pastatė medinę aštuoniakampę koplyčią. Ji iki 1853 m. tapo Surviliškio filija. Iš Ugionių 1858 m. atvežta senoji bažnyčia. Vėliau ją remontavo kunigas Ipolitas Baronas. Paberžės kuratas kunigas Antanas Kasperavičius lietuviškos spaudos draudimo laikais platino draudžiamą literatūrą.
Kunigas Antanas Mackevičius (1828–1863) 1856–1862 m. buvo Paberžės filialistas, vienas iš 1863 m. sukilimo vadų. Jis suorganizavo apie 250 sukilėlių būrį, 1863 m. kovo 20 d. bažnyčioje perskaitė sukilėlių manifestą ir išėjo vadovauti būriui (Kaune pakartas).
Iki 1970 m. į Paberžę paskirtas kunigas Stanislovas Dobrovolskis, buvęs politinis kalinys, suremontavo ir išpuošė bažnyčią, sutvarkė parapijos kapines. Jis šventoriuje ir kapinėse pastatė originalių paminklų, propagavo metalinių saulučių meną, įkūrė bažnytinių rūbų muziejų. Mirė 2005 m., palaidotas bažnyčios šventoriuje. Šalia varpinės pasodintas Tėvo Stanislovo ąžuoliukas.

Architektūra

Bažnyčia medinė, su klasicistiniu portiku ir barokiniu bokšteliu virš jo. Apsidė trisienė. Zakristija prišlieta prie bažnyčios šono. Šventorius apjuostas metaline tvora su mūriniais stulpais. Jame yra XIX a. medinė varpinė. Bažnyčioje ir šventoriuje yra kryždirbio V. Svirskio darbų.
Loose Mini DVD

Istorija

DVD yra keli Nelly vaizdo klipai iš trečiojo studijinio albumo „Loose“, išleisto 2006 m. Albume yra tokių hitų klipai, kaip „Promiscuous“, „Maneater“, „All Good Things (Come to an End)“ ir „Say It Right“, su vienu klipu „Try“ iš ankstesnio albumo „Folklore“. Taip pat, albume yra kadrai iš klipų kūrybos procesų, taip pat tada tik išėjusį naująjį Nelly klipą dainai „In God's Hands“, kurio režisierius yra Jesse Dylan.
Viršelio dizaineriai yra „Gravillis Inc“. Šiame albume pasirodė ir keli žymus vaizdo klipų režisieriai, kaip Anthony Mandler, Little X ir Sophie Muller. Tačiau, DVD net nepateko į Vokietijos oficialų topą. To priežastis gali būti, tai kad Nelly išleido pirmąjį gyvo pasirodymo DVD po kelių mėnesių.
Miralem Pjanić

Karjera

Kaip profesionalas žaidė prancūzų "FC Metz" ir "Olympique Lyonnais" klubuose.
Nuo 2011 m. atstovavo Roma, o 2016 m. perėjo į Turino „Juventus“.
Vestermarko efektas

Vestermarko efektas (angl. Westermarck effect) - reiškinys, kai kartu vaikystėje augę individai vienas kitam nejaučia seksualinio potraukio. Kartais vadinamas „atvirkštiniu seksualiniu imprintingu“: du ankstyvoje vaikystėje (iki 6 m. amžiaus) kartu augę žmonės vienas kitam nejaučio seksualinio geismo. Šį reiškinį pirmas formaliai aprašė suomių antropologas Edvardas Vestermarkas (suom. Edvard Westermarck). Vestermarko efektas stebėtas daugelyje vietovių ir kultūrų, pvz., Izraelio kibucuose, ar Kinijos Šim-pua santuokose.

Vestermarko efektas kibucuose

Izraelio kibucuose (komunose) vaikai būdavo auginami kartu grupėse pagal amžių, ne pagal kraujo giminystę. Taip užaugusių žmonių santuokų dėsningumų tyrimai parodė, kad iš beveik 3000 tirtų santuokų, kai tuokėsi kibucuose užaugę žmonės, tik 14 buvo su buvusiais kibucų vaikais iš tų pačių grupių. Ir tose pačiose 14 porų pirmus 6 gyvenimo metus jie praeido ne vienoje grupėje. Nors jų tėvai dažnai norėjo, kad būsimi žentai ar marčios būtų iš jų bendraamžių kibuce. Šie tyrimo rezultatai ne tik rodo, kad Vestermarko efektą galima aptikti, bet ir tai, kad jis veikia kritiniame laikotarpyje iki 6 metų.

Atskirai augę seserys ir broliai

Kai kritiniame laikotarpyje tarp brolių ir seserų nebūna glaudaus bendravimo (pvz., brolis ir sesuo auga atskirai ir iki užaugo niekada nesutiko vienas kito) susitikė suaugę jie gali laikyti vienas kitą seksualiai labai patraukliais. Šis efektas žinomas kaip genetinis seksualinis potraukis (angl. genetic sexual attraction). Šis stebėjimas atitinka Vestermarko efekto, kuris susiformavo tam, kad panaikinti inbrydingo tikimybę, nebuvimą.
Tėrvetės gamtos parkas

Tėrvetės gamtos parkas (latv. Tērvetes dabas parks) − Tervetėje (Latvija), 1000 ha miško teritorijoje, esantis parkas. Tai ne tik žavus Latvijos rašytojos Anos Brigaderės muziejus po atviru dangumi, bet ir istoriškai svarbi žiemgalių gyventa teritorija.

Gamtos parko istorija

1958 m. Tervetės eigulys Mikelis Kliavinis dabartinio Iršių sodo vietoje įrengė pirmus A. Brigaderei dedikuotus pėsčiųjų takus. 8-ojo dešimtmečio pradžioje skulptorius Krišjanis Kugra pastatė kelias A. Brigaderės pasakų veikėjų ąžuolo skulptūras. Nuo 2000 m. parką prižiūri AB „Latvijos valstybiniai miškai“.

Tervetės piliakalnis

Tervetės piliakalnis yra dešiniajame Tervetės upelio krante. Kalva 19 metrų aukščio, viršuje suformuotos pilies ir pilies apylinkių įdubos. Piliakalnis datuojamas XIII a. Aplink piliakalnį iš vakarinės pusės buvo išsidėstęs maždaug 9,5 ha ploto senamiestis. XIII a. pradžioje vieną didžiausių įtvirtinimų Latvijos teritorijoje valdė žiemgalių kunigaikštis Viesturas, XIII a. antroje pusėje – Nameisis. 1272 m. Tervetę užėmė kryžiuočiai. Žiemgaliams teko septynerius metus taikstytis su kryžiuočių sąlygomis, kol galų gale valdant Namejs jie buvo išvaryti. Tervetės piliakalnis – vienas įspūdingiausių Vakarų Žiemgalos piliakalnių.

XIV a. Ordino pilies griuvėsiai

1339 m. Livonijos ordinas Tervetėje pastatė mūrinę pilį, kurią žiemgaliai kartu su lietuviais sugriovė 1345 m. Vėliau pilis perstatyta pagal kuršo ir žiemgalijos kunigaikščių pageidavimus.

Švedų kalnas (Šventasis kalnas)

Šventasis kalnas – buvusi žiemgalių pagoniška šventvietė. 1285–1286 m. kryžiuočiai ant šio kalno pastatė pilį. Po žiemgalių antpuolio pilis neteko reikšmės ir vokiečiai ją išardė. Šiaurės karo metu ant šio kalno buvo įsikūrusi švedų karaliaus Karlo XII kariuomenė, nuo ko ir kilo Švedų kalno pavadinimas.
Asatru

Ásatrú – neopagonių (odinistų) judėjimas, pagrįstas senovės skandinavų pagonybės tikėjimo pagrindais. Pirmoji šio judėjimo grupė „Íslenska Ásatrúarfélagið“ susikūrė 1972 m., Islandijoje. Ásatrú bendruomenės užregistruotos Danijoje, Norvegijoje, JAV, Argentinoje, Ispanijoje, Britanijoje, Vokietijoje, Rusijoje bei kitose šalyse.

Terminologija

Ásatrú - islandiškas žodis, reiškiantis „tikėjimą asais“ (senovės skandinavų kalboje [aːsatruː], norvegiškai Åsatru, švediškai Asatro, daniškai Asetro, angliškai Asatruar). Ásatrú susideda iš dviejų dalių: iš Ása, reiškiančios pagrindinių norvegų dievų Æsir panteoną ir iš tru, reiškiančios tikėjimą.
Žodžio Ásatrú naujadaras Asetro pirmą kartą buvo panaudotas 1870 m., Edvardo Hagerupo Grygo operoje „Olaf Tryggvason“.
Ásatrúarmaður (dgs. Ásatrúarmenn) daiktavardis reiškia žmogų, kuris dalyvauja Ásatrú apeigose.

Istorija

Pirmoji Ásatrú išpažinėjų grupė „Íslenska Ásatrúarfélagið“ buvo įsteigta Sveinbjörn'o Beinteinsson'o 1972 m., Islandijoje. Taip pat ji buvo oficialiai pripažinta islandų vyriausybės.
1973 m. su „Íslenska Ásatrúarfélagið“ organizacijos nariais Stivenas Maknalenas įkūrė kitą Ásatrú organizaciją „Ásatrú Folk Assembly“ („Ásatrú aljansas“) Jungtinėse Amerikos Valstijose. Taip pat jo komanda publikavo laikraštį The Runestone ir Vor Tru.
1994 m. įkurta nauja Ásatrú judėjimo organizacija Švedijoje „Sveriges asatrosamfund“, 1996 m. susidarė norvegų „Åsatrufellesskapet Bifrost“ organizacija, 1997 m. susikūrė „Forn Siðr“ grupė Danijoje, o jau 2007 m. atsirado „Comunidad Odinista de España-Asatru“ bendruomenė Ispanijoje.

Veikla

Ásatrú bendruomenių tikslas atgaivinti savo protėvių religijas, folklorą ir tradicijas, todėl dažnai organizuojamos gamtos jėgų garbinimo apeigos (blót, symbel), susitikimai (kindred), rengiamos senosios šventės (yule, lughnasadh).
Compensa koncertų salė

Compensa koncertų salė – koncertinė salė, esanti Vilniuje, Šnipiškėse. Salė yra 1.100 m². ploto. Įrengta daugiau nei 2000 sėdimų vietų, stovimų – 3000. Parteryje galės susėsti iki 1200 žiūrovų. Balkone yra įrengta 1100 stacionarių kėdžių. Technika pritaikyta televizinių projektų organizatoriams, transliacijoms bei filmavimams. Pavadinta draudimo bendrovės „Compensa“ vardu.
Sony BMG

Istorija

„Sony BMG Music“ susikūrė 2004 m. kovo 3 d. Tai buvo viena iš keturių svarbiausių pasaulio įrašų kompanijų. Jai priklausė „Arista Records“, „Columbia Records“, „Epic Records“, „J Records“, „Jive Records“, „RCA Victor Records“, „RCA Records“, „Legacy Recordings“, „Sonic Wave America“ kompanijos.
Kompanijai vadovavo Rolf Schmidt-Holtz, o paskui 2006 m. vasario 10 d. jį pakeitė Andrew Lack. Kompanija buvo pasirašiusi sutartį su „YouTube“.
2008 m. rugpjūčio 8 d. „Sony Corp.“ sutiko nupirkti „Bertelsmann AG“ kompanijos dalį už 1,2 milijardo. Tada kompanija užsidarė ir pasivadino „Sony Music Entertainment Inc.“.
Jonas Semaška

Biografija

1930 m. baigė Kauno karo mokyklą. Tarnavo Lietuvos kariuomenėje. 1937 m. tapo kapitonu. 1940 m. sovietams okupavus Lietuvą ir pradėjus likviduoti Lietuvos kariuomenę buvo 29-ojo teritorinio šaulių korpuso 179-osios šaulių divizijos 234 pulko kuopos vadas. Nuo 1941 m. gegužės, vengdamas suėmimo, slapstėsi. Nuo 1941 m. rugpjūčio tarnavo lietuvių savisaugos dalinio 4-ajame batalione. Nuo 1942 m. spalio 25 d. 7-ojo bataliono vadas. Vermachto armijų grupės "B" (Heeresgruppe B) sudėtyje 1943 m. sausio 13–27 d. dalyvavo Ostrogožsko miesto gynybiniame mūšyje. 7-ajam batalionui su negausiais vengrų bei vokiečių dalinių, gynusių miestą, likučiais, pavyko prasiveržti per tris apsupties žiedus Aleksejevkos rajone. Nuo 1943 m. kovojo Rytų fronte. Buvo 13-ojo bataliono vadas, buvo du kartus sužeistas. 1944 m. paskirtas majoru. 1945 m. pavasarį kovėsi vadinamajame Kuršo katile. Vokietijai kapituliavus, grįžo į Lietuvą ir prisijungė prie Žemaitijos partizanų. Nuo 1945 m. rugpjūčio vadovavo Šatrijos rinktinei, o nuo spalio – Žemaičių apygardai. 1946 m. kovą iš Generolo Vėtros priėmė pasiūlymą vadovauti būsimai Lietuvos ginkluotųjų pajėgų Šiaulių apygardai. 1946 m. balandį Telšiuose buvo suimtas, o spalio 13 d. Vilniaus įgulos karo tribunolo nuteistas mirties bausme ir sušaudytas. 1997 m. J. Semaškos palaikai identifikuoti Tuskulėnų dvare. 2001 m. perlaidoti Kauno Petrašiūnų kapinėse.

Įvertinimas

1939 m. J. Semaška apdovanotas Gedimino 4-ojo laipsnio ordinu. Atkūrus Lietuvos nepriklausomybę, J. Semaškai po mirties, 1998 m. suteiktas pulkininko laipsnis ir apdovanotas Vyčio Kryžiaus 2-ojo laipsnio ordinu.
Pasvalio Lėvens pagrindinė mokykla

Istorija

Mokykla atidaryta 1987 m. Joje mokėsi 861 moksleivis, dirbo 55 pedagogai. 1988 m. išleista 1-oji 63 abiturientų laida. 1997 m. mokyklos dešimtmečio proga įkurtas mokyklos muziejus.
1991–2002 m. mokykloje veikė suaugusiųjų klasės, 2002 m. įsikūrė Jaunimo ir suaugusiųjų mokymo centras. Nuo 2000 m. rugsėjo 1 d. mokykla vadinama Lėvens vidurine mokykla. 2002 m. mokykla išleido paskutinę – 15-ąją abiturientų laidą. 2003 m. mokykla tapo Lėvens pagrindine mokykla.
Jurgis Zablockis

Jurgis Zablockis (1510–1563 m.) – lietuvių giesmių vertėjas.
Gimė apie 1510 m. Zobalatyje (Baltarusija, Gardino sr., Varenavo r.). Studijavo Krokuvos, Vitenbergo, Karaliaučiaus universitetuose, mokė didikų vaikus. Išvertė giesmių, kurių dvi išspausdintos Mažvydo katekizme ir giesmyne. Jis mirė 1563 m. Tiubingene (Vokietija).
Rūta Stuopelienė

Biografija

1979 m. baigė Vilniaus inžinerinio statybos instituto Architektūros fakultetą. 1979-1984 m. Miestų statybos projektavimo instituto Šiaulių skyriaus architektė, 1984-1990 m. AB „Komprojektas“ Šiaulių skyriaus architektė, nuo 1993 m. UAB „Projektavimo centras“ architektė, nuo 2003 m. R. Stuopelienės projektavimo biuro architektė. 
Lietuvos architektų sąjungos narė, ekspertų komisijos narė.
Johanas Daubmanas

Johanas Daubmanas (vok. Johannes Daubmann, Taubmann, m. 1573 m. Karaliaučiuje) – Mažosios Lietuvos spaustuvininkas.

Biografija

Kilęs iš Torgau (Saksonija). 1545–1553 m. spaustuvininkas Niurnberge. Prūsijos kunigaikštis Albrechtas Brandenburgietis jį 1553 m. pakvietė atvykti į Karaliaučių ir suteikė privilegiją leisti Karaliaučiaus universiteto profesorių raštus. Daubmano spaustuvė įsteigta 1554 m., o 1564 m. gavo monopolį Prūsijos kunigaikštystėje spausdinti knygas vokiečių, lotynų, lenkų kalbomis. Nuo 1559 m. Karaliaučiuje antrasis po H. Veinreicho spausdino knygas lietuvių bei prūsų kalbomis. Pirmasis sugebėjo derinti knygų leidimą, spausdinimą ir prekybą. 1557 m. su knygų kroviniu lankėsi Vilniuje.
Mažiavos

Istorija

1946 m. spalio 1 d. MVD vidaus kariuomenės 354-ojo šaulių pulko kareiviai ir MVD Kretingos apskrities skyriaus stribai kaime apsupo ūkininko Kosto Drungilo sodybą, kurioje buvo 6 Kardo rinktinės Daugvaišo (Kulių) kuopos partizanai. Per susišaudymą žuvo 4 (kuopos vadas Jurgis Burba, Pijus Juzikis, Danielius Petrauskas, Vladas Šipalis), į nelaisvę pateko 2 (Juozapas ir Stanislovas Vasiliauskiai) partizanai, suimtas partizanus rėmęs sodybos savininkas.
Vytis Jankauskas

Vytis Jankauskas (g. 1968 m. rugsėjo 23 d. Vilniuje) – Lietuvos šokėjas, šokio choreografas, pedagogas, breiko ir šiuolaikinio šokio kūrėjas, Vyčio Jankausko šokio teatro steigėjas ir vadovas.

Biografija

Paauglystėje susidomėjo breiku, susižavėjęs šio šokio judesio ekspresija ir galimybe jame suderinti fizinę kultūrą ir meninę išraišką. Per trumpą laiką V. Jankausko bendraminčių suburta grupė šoko breiko kompozicijas naktinių klubų programose. 1987 m. Sovietų Sąjungos breiko čempionas (nugalėjo čempionate Taline, Estija). 1991 m. grįžęs iš tarnybos tarybinėje armijoje, įkūrė trupę „Trys iš Vilniaus“ (žymiausia kompozicija – „Triptikas“). Nuo 1994 metų mokėsi ir šoko užsienyje. Susipažino su Amerikos modernaus šokio ir Vakarų Europos šokio teatro patirtimi. Pas garsius JAV ir Vakarų Europos pedagogus studijavo šokio meną, dalyvavo Šiaurės šalių jaunųjų choreografų kūrybinėse dirbtuvėse, „Im Puls Tanz’99“ (Viena, Austrija) edukacinėje programoje bei kitų choreografų ir pedagogų pamokose Lietuvoje, Estijoje, Lenkijoje, Vokietijoje. Kaip atlikėjas dalyvavo choreografų Frederico Lescure‘o (Prancūzija) ir Roystono Mildoomo (D. Britanija) spektakliuose, šokio spektakliuose „Viduramžių bernelio dainos“ (2000 m.), „Nuskendęs slėnis“ (2003 m.), „Žinia“ (2007 m.), „Budėjimai“ (2008 m.) ir kt.
Nuo 2007 m. Vilniaus kolegijos Menų fakultete dėsto šiuolaikinį ir džiazo šokį bei šokio improvizaciją. 1995 metais įkūrė šalia jo trupės veikiančią modernaus šokio studiją. Taip pat reguliariai veda teorinius ir praktinius šokio seminarus šokėjams, choreografams bei pedagogams Lietuvoje ir užsienyje.
Šiuolaikinio šokio asociacijos narys.
Badės langas

Badės langas yra ganėtinai skaidri (mažos ekstinkcijos) sritis Paukščių Tako galaktikos centro kryptimi, per kurią galime matyti centrinio telkinio dalį. Šiaip jau visa Paukščių Tako centrinė dalis skendi dujų dulkių debesyse, per kuriuos regimoji šviesa negali prasiskverbti.
Danguje Badės langas yra Šaulio žvaigždyno kryptimi, kiek į pietus nuo galaktikos centro. Pavadintas vokiečių astronomo (emigravusio į JAV) Valterio Badės vardu. Astronomams ši sritis svarbi Paukščių Tako struktūros tyrimams. Pro šį langą taip pat matyti kamuoliniai spiečiai NGC 6522 ir NGC 6528.
Paprastasis ausuonis

Panaudojimas

Ausuonių mediena yra viena sunkiausių pietų Afrikos regione, dėl kietumo sunkiai apdirbama, tačiau ir atspari termitams. Dėl šių savybių ausuonių mediena nuo seno naudojama namų ir tvorų statybose, geležinkelio pabėgiams bei šachtų atramoms. Dėl atsparumo termitams ir rausvos spalvos šios medienos lentos populiarios grindims kloti. Už Afrikos ribų ausuonio mediena populiari kaip sunki dekoratyvinė mediena, iš jos daro akvariumų ir sodų puošinius, stalo lempų pagrindus, statulėles.
Ausuonio medieną vis dažniau naudoja muzikos instrumentų gamyboje (ypač medinių pučiamųjų). Reikiamos kokybės senegalinės dalbergijos (Dalbergia melanoxylon, vad. afrikinio juodmedžio) medienos, tradiciškai naudojamos klarnetų gamyboje), vis sunkiau rasti. Ją vis dažniau keičia ausuonio mediena, kuri išlaikoma praktiškai neskilinėja, o iš jos pagaminti instrumentai pasižymi šiltu sodriu tonu.

Mediena naudojamai medžio angliai degti.
Kramtomas ausuonių šakeles naudoja vietoje dantų šepetukų, žievę naudoja odoms rauginti, iš jos gamina špagatą. Lapai naudojami žaizdoms gydyti.
Ausuonių lapais minta drugių Imbrasia belina vikšrai. Šie vikšrai, turintys nemažai baltymų, yra žmonių valgomi. Kepintus ar džiovintus juos pardavinėja, kaimo ekonomikoje prekyba jais duoda nemažas pajamas.

Šių medžių lapais minta ir drugių Gonometa rufobrunnea vikšrai, kurių gaminamos gijos naudojamos „laukinio šilko“ gamyboje. Gijos gaunamos surenkant kokonus ir panaudojamos audeklų gamyboje.
Senasis Naugardo dialektas

Senasis Naugardo dialektas (rus. древненовгородский диалект) – rytų slavų kalba, vartota viduramžiais Naugardo (Novgorodo) apylinkėse. Šia kalba, gavusia savo vardą iš A. A. Zalizniako, parašyti ant beržo tošies metraščiai, rasti netoli Naugardo. Ji nemažai skiriasi nuo senosios rusų kalbos ir kitų žinomų slavų kalbų. Kai kurių kalbininkų spėjama, jog ja buvo kalbama Ilmenio slavų; nemažą įtaką jai darė rytų baltų kalbos, galbūt Dniepro baltų tarmės. Oficialiomis progomis buvo naudojama bažnytinė slavų kalba, tačiau kasdieninių tekstų rašoma naudojantis šnekamąja kalba. Dėl daug skirtumų kai kurie lingvistai teigia šią kalbą esant hipotetinės šiaurės slavų kalbų šeimos palikuone.
Šiame dialekte buvo vartojama netiesioginė nuosaka, neegzistuojanti slavų kalbose, išskyrus makedonų ir bulgarų (kur ji susiformavo tik vėliau).
Aronas Garonas

Biografija

1951 m. Vilniaus universitete baigė teisės fakultetą.
1938–1940 m. žydų laikraščių „Folksblat“ ir „Ovnt-blat“ vertėjas, 1940–1941 m. – žurnalo „Štraln“ redaktorius. Nuo 1942 m. – 16-osios lietuviškosios divizijos karys. 1946–1950 m. žurnalo „Jaunimo gretos“ atsakingojo redaktoriaus pavaduotojas, 1950–1955 m. atsakingasis redaktorius, 1955–1988 m. – žurnalo „Švyturys“ vyriausiojo redaktoriaus pavaduotojas, 1988–1990 m. – skyriaus redaktorius, 1992–1993 m. laikraščio „Lietuvos Jeruzalė“ bendradarbis. Rašė politinėmis, visuomenės gyvenimo, moralės temomis. Nuo 1994 m. gyveno Izraelyje.
Jurgis Raudonius

Biografija

Mokytojavo Tilžėje. 1872-1883 m. redagavo leidinį „Lietuviškos kalendros“, 1885-1894 m. – „Tilžės keleivio kalendros“, 1883-1895 m. – „Tilžės keleivis“.
BSD licencija

BSD licencija – viena iš licencijų, skirtų atviro kodo programinei įrangai. Pradžioje ji buvo naudojama Berklio Programinės įrangos Unix tipo operacinės sistemos distribucijoje. Iš to ir kilo licencijos pavadinimas. Pirmoji versija buvo pakoreguota ir taip atsirado šiuo metu plačiai naudojama BSD licencijos versija.
Iš esmės ji turi tik keletą apribojimų palyginus su kitomis atviro kodo licencijomis, kaip antai GNU GPL arba nuosavybinėmis programomis, todėl ji artima „public domain“ idėjai.

Naudojimas

Naudojant BSD licenciją savo programinėje įrangoje nukopijuotame šablone reikia pakeisti autorių, organizaciją ir metus.
Mirties slėnis

Mirties slėnis (angl. Death Valley) – žemiausia Amerikos žemyno vieta. Yra vakarinėje Jungtinių Amerikos Valstijų dalyje, Kalifornijos valstijoje, apie 86 metrų žemiau jūros lygio. Įduba susidarė dideliam žemės luitui įsmukus žemyn, o šalia esanti žemė iškilo ir tapo kalnais. Taip pat yra ir karščiausia JAV vieta. Čia 1913 metais buvo užfiksuota aukščiausia JAV temperatūra, kuri siekė +56,7 °C. Mirties slėnyje iškrenta labai mažai kritulių. Reti, bet gausūs gali sukelti potvynius.
Mirties slėnis atrastas apie 1849 metus, kai čia atklydo į Kaliforniją traukiantys aukso ieškotojai. Nuslūgus aukso karštinei, Mirties slėnyje pradėta ieškoti borakso.
Vytautas Rimkevičius

Biografija

Nuo 1932 m. su tėvais gyveno Girėnų kaime. Mokėsi Šakių gimnazijoje. 1953–1959 m. dirbo žurnalo „Jaunimo gretos“ redakcijoje. 1954 m. baigė Vilniaus pedagoginio instituto Lietuvių kalbos ir literatūros fakultetą. 1956 m. baigė Centrinę komjaunimo mokyklą (žurnalistikos skyrių). 1959–1961 m. dirbo žurnalo „Pergalė“ redakcijoje. 1962–1967 m. Lietuvos kino studijos scenarijų skyriaus redaktorius. Nuo 1976 m. LSSR rašytojų sąjungos valdybos narys. 
Palaidotas Antakalnio kapinėse.
Veisiejų regioninis parkas

Gamtos vertybės

Vos ne visą parko teritoriją užima Šlavantų-Veisiejų-Kapčiamiesčio ežerynas. Didžiausi ežerai – Ančia, Snaigynas, Šlavantas, Verniejis. Dauguma ežerų pratakūs, turintys sudėtingą kranto liniją, raižytą dugną, vingiuoti kaip upės. Unikalus gamtos kampelis yra tarp Šlavantėlio ir Liūnelio ežerų. Tokios retųjų rūšių ir bendrijų įvairovės nedideliame plote niekur kitur Lietuvoje nėra. Natūralūs upeliai – svarbios ūdrų gyvenamosios ir migracijų vietos.
Spygliuočiai ir mišrūs miškai užima apie pusę parko teritorijos, kuri išraižyta ežerų guolių ir daugybės upelių slėnių. Parke yra ypač vertingos kalkingos žemapelkės.

Kultūros paveldas

Parko teritorijoje yra trys piliakalniai: mišku apaugęs Mėčiūnų piliakalnis, lengviausiai pasiekiamas Ančios ežeru; Šlavantų piliakalnis, su jo šlaituose augančių skroblynu bei labai retų augalų – vaistinių kietagrūdžių augaviete; Vainežerio senovės gynybinis įtvirtinimas – vietinių žmonių vadinamas „Okopka“. Veisiejai – tai vienas iš nedaugelio miestų, įsikūrusių ežero pusiasalyje. Čia galima aplankyti Veisiejų bažnyčią, paminklus kompozitoriui Juozui Neimontui, esperanto kalbos kūrėjui Liudvikui Zamenhofui. Vakarinį miesto pakraštį juosia parkas, pasodintas prie Ančios ežero XVIII a.

Laisvalaikis ir pramogos

Vandens kelionių mėgėjams tikras malonumas keliauti baidarėmis ir valtimis tarpusavyje protakomis susijungiančiais Veisiejų ežerais. Sausumos kelionių mėgėjams rekomenduojama aplankyti Vainežerio dvaro parką, gynybinius įtvirtinimus. Čia vienas ir su šeima galite turiningai praleisti visą popietę. Karštą vasaros dieną galima smagiai išsimaudyti parko ežeruose, kadangi dauguma jų turi nuolaidų smėlėtą dugną. Puikios sąlygos žūklei.
Telkšantys ežerai daug kur sudaro pratakais susijungusį labirintą, todėl vandens turizmo mėgėjai gali keliauti 30 km maršrutu devyniais ežerais, pradedant Snaigynu ir baigiant Ančios ežeru. Ilgesnių žygių mėgėjai gali tęsti kelionę Baltąja Ančia ir Nemunu iki Druskininkų, įveikdami 109 km atstumą.
Rekomenduojama maudytis prie esančių stovyklaviečių, poilsiaviečių ar kempingų. Yra buriavimui tinkamų ežerų. Žirgus pasijodinėti nuomoja žemės ūkio mokykla.
Parke švenčiamos Jurginės, Joninės.
Algirdas Bargelis

Algirdas Bargelis (g. 1938 m. lapkričio 15 d. Kaune) – Lietuvos inžinierius mechanikas, habilituotas technologijos mokslų daktaras.

Biografija

1961 m. baigė Kauno politechnikos instituto Mechanikos fakultetą, įgijo mašinų gamybos technologijos, metalo pjovimo staklių ir įrankių inžinieriaus kvalifikaciją. 1974 m. apgynė kandidato disertaciją „Ilgalaikio ciklinio stiprumo kriterijaus tyrimas“. 1997 m. apgynė habilituoto daktaro disertaciją „Mechaninių komponentų gamybos rengimo modeliavimas“, habilituotas technologijos mokslų daktaras.
Nuo 1961 m. Kauno politechnikos instituto (nuo 1990 m. Kauno technologijos universitetas) bendradarbis, dėstytojas, nuo 1978 m. docentas, Mechanikos ir mechatronikos fakulteto Integruotos gamybos mokomosios laboratorijos vadovas, nuo 1997 m. profesorius. Kartu ir Šiaulių universiteto Technologijos fakulteto Mechaninės technologijos katedros profesorius.

Mokslinė veikla

Svarbiausi darbai apie mechanikos inžineriją, gamybos kompiuterizavimą. Per 80 mokslinių straipsnių ir darbų autorius, daugelio tarptautinių konferencijų dalyvis.
Cerezo Osaka

Istorija

Klubo ištakos siekia 1957 m. Tuo metu vadinosi Yanmar Diesel. Šis klubas keturis kartus tapo šalies futbolo pirmenybių nugalėtojais (1971, 1974, 1975, 1980 m.)
Nuo 1994 m. žinomas Cerezo Osaka pavadinimu. 2017 m. iškovojo Imperatoriaus taurę, o 2018 m. Supertaurę.
Žagarai (Molėtai)

Istorija

1605 m. Svobiškio dvaro inventoriuje yra Žagarėnų kaimas, tapatintinas su dab. Žagarais. Jame gyveno tokie baudžiauninkai: Jonas Žagarėnas su sūnumi Kristupu; Martynas Žagarėnas su sūnumis Grigu ir Adomu; Petras, Čepas ir Adomas Žagarėnai. 1664 iš Žagarų kaimo į Alantos bažnyčią buvo atvykę žmonių, nes visos aplinkinės bažnyčios buvo sunaikintos rusų 1655 metais. 1692 m. Molėtų metrikų knygoje užrašyta lietuviška kaimo lytis de Zagaru.
Šiame kaime gimė Vilniaus krašto visuomenės veikėjas, kunigas Petras Kraujalis, kuriam kaime pastatytas koplytstulpis.