Alzheimerio liga

Alzheimerio liga (arba Alcheimerio liga) – neurodegeneracinė liga, pasižyminti pažintinių funkcijų blogėjimu, kasdienės veiklos pasyvėjimu, elgsenos pokyčiais, neuropsichiatriniais simptomais. Tai labiausiai paplitusi silpnaprotystės forma. Šios ligos tikslios priežastys ir mechanizmas nėra žinomi, įvardijami tik nustatyti reikšmingi rizikos faktoriai. Tiesioginių išgydymo priemonių ar profilaktikos būdų nėra, skiriamas gydymas tik palengvina simptomus, sulėtina ligos progresavimą ar padeda psichologiškai.
Labiausiai trukdantis ligos simptomas yra trumpalaikės atminties praradimas (amnezija) – nedidelis, smulkus užmaršumas, kuris ilgainiui tampa nuolatiniu, daugiau pasireiškiančiu ligos progresavimu. Vėliau atsirandantis kognityvinių gebėjimų pablogėjimas apima kalbos sritį (afazija), sugebėjimą atlikti tikslius judesius (apraksija), atpažinimą (agnozija). Ši liga nutraukia ryšius tarp priekinės ir galinės smegenų skilčių bei galūnių sistemos. Dėl to pablogėja su ja artimai susijusi protinė veikla, pvz., apsisprendimas ir planavimas.
Tarptautinė Alzheimerio ligos diena – rugsėjo 21-oji.

Istorija

1901 m. vokiečių psichiatras Aloizas Alzheimeris apklausė 51-erių metų pacientę Augustę Deter, kurią atgabeno jos vyras Karlas Deteris, nebeįstengęs ja rūpintis. Gydytojas A. Alzheimeris atlikęs keletą paprastų bandymų, nustatė pacientei amneziją – atminties sutrikimą. Ponia Augustė D. buvo pirma pacientė, kuriai diagnozuota Alzheimerio liga.
Savo tolimesnį darbą dr. A. Alzheimeris tęsė Vokietijos mieste Miunchene, žymaus Emilio Krėpelino laboratorijoje. E. Krėpelinas buvo pagrindinės knygos apie psichiatriją autorius, giliai įsitikinęs, kad neuropatologija gali būti susijusi su klinikinėmis psichinėmis funkcijomis. 1906 m. balandžio 8 d. Augustė D. mirė. Alzheimeris dirbo su dviem Italijos psichiatrais, kad ištirtų jos anatominius ir neuropatologinius ypatumus. 1906 m. lapkričio 3 d. jis pristatė Augustės D. atvejį trisdešimt septintajai Pietvakarių Vokietijos psichiatrų draugijai, apibūdindamas neurofibrilecijos raizginius ir amiloidų plokšteles kaip ligai būdingus požymius. Šį ir panašius atvejus E. Krėpelinas vėliau aprašė savo „Vadovėlyje studentams ir gydytojams“, pavadindamas Alzheimerio liga. Iki 1910 m. šis pavadinimas buvo pripažintas ir naudotas medicinos specialistų.
Beveik visą XX amžių Alzheimerio liga buvo diagnozuojama 45–65 metų amžiaus asmenims. Jiems buvo būdingi silpnaprotystės simptomai, atsiradę dėl Alzheimerio atrasto histopatologinio proceso. Iš pradžių buvo manoma, kad silpnaprotystė yra senėjimo išdava ir išsivysto dėl su amžiumi susijusio smegenų arterijų „kietėjimo“ proceso.
Apie 1970 m. terminas buvo pradėtas naudoti vienodai paveiktiems visų amžių asmenims, nes simptomai ir smegenų patologija buvo identiški anksčiau aprašytos Alzheimerio ligos aukoms.
Apibūdinimas Alcheimerio rūšies senatvinė silpnaprotystė (ARSS) buvo naudojamas atskiriant tuos, kurių amžius buvo daugiau nei 65 metai, kurie neatitiko į klasikinių ligos amžiaus kriterijų. Galiausiai, terminas Alzheimerio liga buvo formaliai priimtas į psichiatrijos ir neurologijos terminiją. Juo apibūdinami visų amžių pacientų su tais pačiais simptomais ligos eiga ir neuropatologija.

Klinikinis vaizdas

Išskiriama keletas ligos etapų:

Pradinė stadija

Pradinis ligos etapas paprastai lėtai progresuojantis ir gali trukti nuo kelių mėnesių iki 2–4 metų. Šiam etapui būdingas atsiradęs ir laipsniškai didėjantis atminties sutrikimas (amnezija). Paprastai tą pastebi patys ligoniai. Ligos pradžioje galimi pavydo, įtarumo kliedesiai. Šios formos sutinkamos retai ir tarp visų sergančiųjų Alzhaimerio liga sudaro 18 proc.
Ankstyvoje stadijoje silpnėja atmintis (pacientai pamiršta neseniai vykusius įvykius), atsiranda pasikartojimai (ligoniai linkę kartoti tas pačias istorijas), lėčiau suvokia kai kuriuos dalykus bei ne taip greitai priima sprendimus, vengia naujovių, nesistengia prisitaikyti prie pokyčių, būna pikti ar liguistai jautrūs dėl savo nesugebėjimo ką nors atlikti ar prisiminti. Pacientai dažnai pameta daiktus ar netgi mano, kad juos paėmė kiti. Alzhaimerio liga sergantys žmonės yra labiau linkę kreipti dėmesį į save, mažiau domisi aplinkiniais, savo laisvalaikio pomėgiais ar veikla, jiems atsiranda depresija, apatija.

Vidutinio išsivystymo stadija

Ligos išsivystymo etapas prasideda, kai klinikiniame vaizde pasireiškia agnozija, afazija ir apraksija.
Išsivysto sensorinė afazija – ligonis nesupranta bendravimo kalbos ir negali įvardinti daiktų. Kai kuriais atvejais dėl agramatizmo kalba tampa mažai suprantama. Kalbos sutrikimus lydi rašymo ir skaitymo sutrikimai. Ligoniai nepažįsta raidžių, negali jų sudėti į žodžius.
Regimoji agnozija pasireiškia negalėjimu pažinti formų, daiktų, veidų. Erdvinė agnozija neleidžia ligoniams adaptuotis erdvėje, suprasti rodomų paveikslėlių (nes pacientai mato tik atskirus elementus, o ne bendrą vaizdą). Palaipsniui ryškėja orientacijos sutrikimai: pasiklysta nežinomoje, vėliau ir įprastoje vietoje, neatpažįsta aplinkos, nesiorientuoja laike, klaidžioja naktį.
Pacientams silpnėjant, jie pamiršta šeimos narių vardus, neseniai vykusius įvykius, dažniau prisimena, kas yra įvykę tolimoje praeityje. Nesugeba atlikti buities ar kitų įprastų darbų.
Ligoniai jaučiasi nesaugūs, palaipsniui tampa nesavarankiški, kinta potraukių sfera, sutrinka miegas. Ligoniai elgiasi netinkamai, patys to nesuvokdami. Palaipsniui pacientų emocinis laukas susilpnėja: žmonės būna arba apatiški, arba agresyvūs. Pacientams gali atsirasti kliedesiai, haliucinacijos.
Progresuojant ligai išsivysto apraksija – negalėjimas atlikti laisvų judesių, anksčiau įgytų sugebėjimų praradimas. Ligonis tampa visiškai priklausomas nuo aplinkinių: nebegali savimi pasirūpinti. Žmonės nebepažįsta artimųjų, nesuvokia, kas jiems sakoma, dažnai kartoja tam tikrus garsus, nevalingus judesius. Ligoniai sunkiai vaikšto, patys nepavalgo, nevalingai šlapinasi ir tuštinasi. Kai kurių simptomų atsiradimas priklauso ir nuo ligonio fizinės sveikatos.

Vėlyvoji stadija

Vėlyvoje stadijoje ligonis visiškai praranda sugebėjimą galvoti, kalbėti, suvokti ir judėti.
Galutinė stadija charakteringa gilia bendra silpnaprotyste. Iš judesių išlieka primityvūs refleksai – čiulpimo, kramtymo, rijimo.

Galvos smegenų ir nervinių ląstelių pokyčiai sergant Alzheimerio liga

Manoma, kad amiloido plokštelių ir neurofibrilių rezginių formavimasis prisideda prie galvos smegenų neuronų (nervinių ląstelių) degradacijos ir vėlesnių Alzheimerio ligai būdingų simptomų atsiradimo.

Amiloidų plokštelės

Vienas iš Alzheimerio ligos požymių yra amiloidų plokštelių kaupimąsis tarp galvos smegenų neuronų. Amiloidai – tai baltymų fragmentai, kuriuos fiziologinėmis sąlygomis gamina organizmas. Beta amiloidas (β-amiloidas) – tai baltymo fragmentas iš amiloido baltymo pirmtako (angl. APP – amyloid precursor protein). Sveikose smegenyse šie baltymų fragmentai yra suardomi ir pašalinami. Sergant Alzheimerio liga, fragmentai, apie kuriuos minėta anksčiau, sudaro netirpias plokšteles.

Neurofibrilių rezginiai

Galvos smegenų ląstelėse neurofibrilių rezginiai yra susipynę ir sudaro standžius baltyminius pluoštus. Šie rezginiai įeina į baltymo Tau (angl. Tau) sudėtį, kuris smegenyse formuoja mikrovamzdelius. Šiais mikrovamzdeliais vyksta medžiagų apykaita tarp galvos smegenų ląstelių. Taigi, sergant Alzheimerio liga, Tau baltymo struktūra pakinta (baltymas yra nenormalios struktūros), todėl įvyksta negrįžtami mikrovamzdelių struktūros pokyčiai.

Galvos smegenų negrįžtami pokyčiai

Progresuojant ligai, galvos smegenys traukiasi. Bet smegenų skilveliai, vietos smegenyse, kuriose yra smegenų skysčio, gerokai išsiplečia. Ankstyvose Alzheimerio ligos stadijose trumpalaikė atmintis sutrinka, kai hipokampo ląstelės ima degeneruoti. Žmonės, kurie serga šia liga, praranda gebėjimą atlikti paprastus kasdieninius darbus. Kai Alzheimerio liga išplinta per smegenų žievę (išorinį galvos smegenų sluoksnį), priimti sprendimus tampa sunkiau, gali pasireikšti emocijų proveržiai ir žmogaus kalba tampa skurdi. Ligos progresas veda link smegenų ląstelių žūties ir didesnių žmogaus elgesio pokyčių, tokių kaip kliedesiai ir per didelis jaudinimąsis.
Paskutinėse ligos stadijose, žmonės gali prarasti gebėjimus ir pamiršti įpročius kaip maitintis, kalbėti, pažinti žmones tampa vis sunkiau arba išvis neįmanoma. Taip pat sutrinka kūno judesių kontrolė ir koordinacija. Pablogėja arba išvis išnyksta atmintis. Tokiu atveju nuolatinė ligonio priežiūra yra tiesiog būtina. Vidutiniškai, tie kurie serga Alzheimerio liga, gyvena nuo 8 iki 10 metų nuo diagnozės pradžios, bet liga gali trukti ir iki 20 metų.

Ginkmedis

Alzheimerio ligą bandoma gydyti tradiciniais Kinijoje ginkmedžio preparatais. Tyrimais nustatyta, jog šie preparatai neabejotinai padeda psichologiškai,  nors jų tiesioginis teigiamas veikimas ir neįrodytas. Ginkmedžio ekstraktų vartojimui neprieštaravo ir Amerikos Geriatrijos psichiatrų
asociacijos recenzija. Šie tyrimai tebetęsiami.

Prevencija

Nors kai kada ir siūlomos įvairios dietos bei protiniai pratimai, iš tiesų nėra žinomi jokie efektyvūs šios ligos prevencijos būdai. Ligos simptomams pasireiškus pakankamai ryškiai, jos sustabdyti neįmanoma. Tačiau šaltiniai aprašo įvairias bandomas profilaktikos priemones.
Didžiausia tikimybe susirgti Alzheimerio liga turi suaugę asmenys, turintys pažeidimus smegenų kraujagyslėse arba jų atrofiją smilkininėje smegenų skiltyje. Dažniausiai sutinkamas kraujagyslių pakenkimas smegenyse yra pas pacientus su aukštu kraujospūdžiu, aukštu cholesterolio kiekiu arba sergančius diabetu. Todėl šių būklių prevencija gali sumažinti Alzheimerio ligos progresavimą bei miokardo infarkto ir išeminio insulto riziką.

Žymesni ligos atvejai

Alzheimerio liga sirgo buvęs JAV prezidentas Ronald Reagan, Harold Wilson, Iris Murdoch, Eddie Robinson,
Ferenc Puskás, Rita Hayworth, Eddie Albert, James Doohan, Hazel Hawke, Enid Blyton, Emil Cioran,
Leonidas Da Silva, Ralph Waldo Emerson, Geraldine Fitzgerald, Annie Girardot, Barry Goldwater, Charlton Heston, Paul von Hindenburg, Regina Iuliana a Olandei, Otto Preminger, Maurice Ravel,
Sugar Ray Robinson, Jean-Jacques Servan-Schreiber, Cyrus Vance, Burgess Meredith, Alfred Deakin, Reine Juliana des Pays-Bas, Willem de Kooning, Muhammad Ali.