Kadagių slėnis

Geografija

Priklauso Kauno marių regioniniam parkui. Kadagių slėnis yra Šilėnų girininkijos 61, 62 kvartaluose. Tai savaiminės kilmės paprastaisiais kadagiais apaugęs Kauno marių šlaitas. Kadagynas veši šalia Ronakalnio, vienos gražiausių Nemuno slėnio atodangų. Tai vienintelė vieta slėnio pažintiniame take, kur galima visiškai priartėti prie marių pakrantės su būdingomis įsigraužusiomis Nemuno griovomis.
Slėnis pasiekiamas vykstant rajoniniu keliu  1901  Vaišvydava–Piliuona–Pakuonis–Pabališkiai  Piliuonos kryptimi. Toliau vykstama keliu  1938  Piliuona–Tursonas–Arlaviškės  iki Viršužiglio, ten pasukant pagal nuorodas į Arlaviškes ir Kadagių slėnį.

Istorija

Prieš šimtmetį kadagynas užėmė apie 9 ha. 1958 m., ruošiantis užtvenkti Nemuną, buvo nuspręsta skubiai apželdinti šlaitus, tokiu būdu juos apsaugant nuo vandens erozijos. Be to, šaltiniuotuose šlaituose pavasario polaidžio metu ar po didesnių liūčių susidarydavo nedidelės nuošliaužos. Miškininkai šiam darbui turėjo tik trejus metus, todėl buvo imama iš visų medelynų viskas, ką buvo galima paimti, nesiaiškinant, kaip invazinės rūšys paveiks natūralią aplinką. Pastačius užtvanką, apie pusė kadagyno atsidūrė po vandeniu.
1992 m. įkūrus marių regioninį parką, dėl unikalaus kadagių slėnio ir aplinkinių teritorijų gamtinės įvairovės buvo išskirtas Arlaviškių botaninis draustinis. 2004 m. įsteigta Arlaviškių kadagyno „Natura 2000“ teritorija, kurioje akivaizdžios kadagyno, šaltinių su besiformuojančiais tufais, stepinių pievų buveinės. Vėliau sudarytas gamtos tvarkymo planas, pagal kurį buvo naikinamos svetimų žemių medžių ir krūmų rūšys, sudarant kuo geresnes sąlygas retiems augalams ir kadagiams augti.

Tvarkymo darbai

Skubotai želdinant Nemuno šlaitus, nauji augalai ėmė stelbti kadagius, šie ėmė skursti ir nykti. Teko sudėtingomis sąlygomis ant stačių šlaitų šienauti ir naikinti bei išgabenti amerikinius uosius, raugerškius, alyvas, erškėčius, sedulas. Dubravos mokomoji urėdija ateityje planuoja kadagyne apgyvendinti bandą ožkų. Tikimasi, kad jos maitintųsi slėniui nereikalinga augmenija, vengdamos tik spygliuotų kadagių.

Augmenija

Kadagių slėnio šlaituose aptinkama įvairiausių augalų. Daugelis jų itin reti. Augalams sąlygos čia iš tiesų unikalios, nes šlaito atokaitoje įšilęs oras atsimuša į mišką, todėl visi žolynai klesti, tankiu sodriu kilimu nuklodami žemę. Prie pat pažintinio tako aptiktas ir labai retas visoje Europoje gauruotasis gvazdikas. Perėjus taką, patenkama į unikalią ąžuolų ir liepų giraitę. Netoliese anksčiau žmonių ganytose pievose užveistas maumedynas su nedidelėmis įvairesnės augalijos salelėmis.
Vidurio Lietuvoje, priešingai nei Dzūkijos miškuose, retai galima aptikti natūraliai vešinčius kadagius, tačiau šioje vietovėje jais apaugęs visas slėnis. Jį sudaro apie 5 ha plotą užimantys krūmynai, kuriuose vyrauja kadagiai. Status šlaitas apaugęs gausia bei reta žoline augmenija ir kadagiais, suvešėjusiais vietovėje maždaug prieš 90 metų. Įprastai kadagynų buveinės formuojasi karbonatinių uolienų turtinguose dirvožemiuose ir išsidėsto upių, ežerų šlaituose arba paežerėse, kur dirvožemiai yra susidarę ant ežerinės kilmės kalkinių darinių – tufų. Tokios kilmės yra ir Arlaviškių kadagynas. Dauguma kadagių turi labai vaizdingas lajų formas – nuo vėduokliškų iki siaurų įvairaus aukščio kolonų.
Išskirtinė kadagyno ypatybė yra oro grynumas, nes kadagys – vienintelis augalas Lietuvoje, išskiriantis ypatingai daug fitoncidų (dezinfekuojančių ir gydančių medžiagų).