google/wiki40b huggingface dataset:
Alma Vitkienė

Biografija

1967 m. baigė vidurinę mokyklą, 1973 m. baigė Vilniaus universitetą, gydytoja. 
1973 m. Telšių internatinės mokyklos gydytoja, 1976 m. Telšių centrinės rajono ligoninės poliklinikos gydytoja oftalmologė, 1992–1997 m. Telšių rajono centrinės ligoninės vyriausiojo gydytojo pavaduotoja gydymo reikalams, nuo 1997 m. Telšių apskrities ligoninės direktorė.
Tėvynės sąjungos Telšių rajono skyriaus narė.
1995–1997 m., 1997–2000 m., 2000–2003 m., 2003–2007 m. ir 2007-2010 m. Telšių rajono savivaldybės tarybos narė.
Moterų forumo valdybos narė. Sutuoktinis Stanislavas, vaikai Dovilė, Monika
Kukovaitis

Kukovaitis lietuvių mitologijoje – legendinis kunigaikštis, kuris palaidotas netoli Deltuvos. Kukovaitį mini Lietuvos metraštis, M. Strijkovskis, T. Narbutas ir kt.
Antanas Praškevičius

Biografija

1954 m. baigė Kruonio vidurinę mokyklą, 1960 m. Kauno medicinos instituto (KMI) Gydomosios medicinos fakultetą. 1962–1965 m. studijavo Rygos medicinos institute ir Latvijos MA aspirantūroje. 1964 m. medicinos mokslų kandidatas. 1966–2004 m. KMI Biologinės ir bioorganinės chemijos katedros vedėjas. 1972 m. biologijos mokslų daktaras. 
1972–1977 m. KMI Farmacijos fakulteto dekanas. 1973 m. profesorius. 1977–1984 m. KMI prorektorius mokslo reikalams. 1984–1991 m. KMI (nuo 1989 m. Kauno medicinos akademija, KMA) rektorius. Jo rektoriavimo metu įkurtas Biomedicinos institutas, Slaugos fakultetas, Lietuvos medicinos ir farmacijos istorijos muziejus, KMI pertvarkytas į KMA, čia pradėjo studijuoti užsieniečiai, Kauno klinikos prijungtos prie KMA.
Nuo 1985 m. LSSR MA narys korespondentas. Nuo 1986 m. LKP Revizijos komisijos narys. 1990 m. gruodžio 29 d. išrinktas Lietuvos mokslų akademijos tikruoju nariu-akademiku, priklauso Biologijos, medicinos ir geomokslų skyriui.

Mokslinė veikla

A. Praškevičius – vienas iš medicinos biochemijos pradininkų Lietuvoje. Tyrė mitochondrijų kvėpavimo grandinės komponentų, riebiųjų rūgščių oksidacijos polifermentinės sistemos pažeidimo ypatumus, mitochondrijų energetinės funkcijos pažeidimo priežastis ir pasekmes išemijos sąlygomis. Parašė mokslinių straipsnių, knygų, vadovėlių. 6 išradimų autorius.
Jokūbas Skilandis

Jokūbas Skilandis rus. Шкилондзь Иаков (Якуб); lenk. Jakób Szkilądz (1810 m. Lietuvoje – 1894 m. vasario 9 (21) d. Sankt Peterburge) – Dominikonų ordino vienuolis, prioras. Sankt Peterburgo Šv.Kotrynos bažnyčios klebonas ir miesto katalikų bažnyčių dekanas.

Biografija

Į Sankt Peterburgą atvyko 1839 m., o 1864 m. paskirtas dominikonų vienuolyno vyresniuoju – prioru. Kartu tapo ir Šv.Kotrynos bažnyčios, kurią aptarnavo vienuoliai dominikonai, klebonu. Jo pastangų dėka mergaičių mokykla, veikusi prie bažnyčios, buvo reorganizuota į septynmetę – buvo mokomasi pagal progimnazijos programą. Jokūbo Skilandžio aktyviai vykdoma socialine veikla caro administracija liko nepatenkinta ir 1878 m. privertė jį išvykti į dominikonų vienuolyną Agluonoje. Tik 1893 m. vasarą leista sugrįžti į Rusijos Imperijos sostinę, kur po keletos mėnesių jis mirė. Palaidotas Vyborgo kapinėse Sankt Peterburge, kapavietė neišliko.
SK Saulininkas Šiauliai

Istorija

Klubas įkurtas 2007 m. pradžioje. 
Nuo 2008 m. žaidžia III lyga (Šiaulių zonoje), dalyvauja LFF taurės turnyruose. Komanda žaidžia ir mažojo futbolo turnyruose.
2018 m. ŠAFF III lygos pirmenybėse liko ketvirtoje vietoje. Rezultatyvumu išsiskyrė Kęstutis Kucevičius, šiame sezone pelnęs 13 įvarčių.
Treniruojasi stadione Statybininkų g.
Julijonas Kosinskis

Biografija

Gimė 1833 m. lapkričio 16 d. Ievoniškiuose. Baigė Sankt Peterburgo karo medicinos akademiją. Baigęs mokslus dirbo Varšuvos karo ligoninėje, nuo 1869 m. sausio tapo profesoriumi ir Varšuvos universiteto chirurgijos katedros vadovu. 1877 m. tapo pirmuoju Rusijos imperijoje ir dešimtuoju Europoje, kuriam pavyko gerklų šalinimo operacija. 1884 m. buvo pirmasis chirurgas Europoje chirurginiu būdu pašalinęs inkstą. 1896 m. tapo pirmuoju atlikusiu blužnies šalinimo operaciją. 1897 m. buvo pirmasis chirurgas Rusijos imperijoje iš stemplės pašalinęs svetimkūnį. Mirė 1914 m. kovo 24 d. Varšuvoje, palaidotas Povonzkų kapinėse.
San Salvadoras

Geografija

San Salvadoras išsidėstęs to paties pavadinimo ugnikalnio papėdėje, prie Panamerikos autostrados. Miestas ne kartą nukentėjo nuo žemės drebėjimų. Didžiausias žemės drebėjimas 1854 m. beveik visiškai sugriovė miestą. Po jo sostinė laikinai perkelta į už keleto kilometrų esantį Nuevo San Salvadorą. Žymios žalos atnešė ir paskutinis 2001 m. vykęs žemės drebėjimas, kurio metu ypatingai nukentėjo Las Colinas priemiestis.
KHTML

KHTML yra HTML atvaizdavimo varikliukas, kurį sukūrė KDE projektas. Tai buvo Konqueror naršyklei skirtas varikliukas, kuris tapo pagrindu WebKit. KHTML parašytas C++ kalba ir jam taikoma LGPL licencija.
Vytautas Jurgutis (1930)

Biografija

1948–1951 m. Kauno J. Gruodžio muzikos mokykloje mokėsi choro dirigavimo (dėst. Andriaus Kairio ir Nikodemo Martinonio klasėse). 1951–1952 m. šias žinias gilino LSSR konservatorijoje (dėst. Povilo Bekerio klasėje). 1955–1960 m. LSSR konservatorijoje studijavo kompoziciją (Juliaus Juzeliūno klasėje). 1956–1960 m. tuo pat metu dėstė teorines disciplinas Vilniaus kultūros-švietimo technikume.
1960–1961 m. dėstė Šiaulių muzikos technikume. 1961–1974 m. Vilniaus pedagoginio instituto muzikos teorijos dėstytojas, 1969–1974 m. Muzikos teorijos katedros vedėjas. 1974–2000 m. LSSR konservatorijos (nuo 1992 m. Lietuvos muzikos ir teatro akademija) Muzikos teorijos katedros dėstytojas, 1973 m. docentas, 1990 m. profesorius. 
Nuo 1961 m. Lietuvos kompozitorių sąjungos narys. 1992–1996 m. Vilniaus „Vytautų klubo“ prezidentas, 1993 m. iniciavo konferenciją „Vytautas Didysis ir Lietuva. Palaidotas Antakalnio kapinėse.

Kūryba

Sukūrė daugiau kaip 100 įvairių žanrų vokalinių ir instrumentinių kūrinių, 2 pučiamųjų kvintetus (1968 m., 1980 m.), kūrinių fortepijonui, vokalinių ciklų, choro ir solo dainų, harmonizavo dainų. Kūrybai būdingas polinkis į stambias vokalines instrumentines formas, kūrybiškas lietuvių muzikos folkloro ir nuosaikus moderniųjų raiškos priemonių derinimas. Parašė mokslinių metodinių darbų.
Lerida

Geografija

Tai didžiausias Katalonijos miestas, esantis ne prie Viduržemio jūros. Jis išsidėstęs turizmui patogioje vietoje – netoli tiek jūra, tiek ir Pirėnai. Pro miestą teka Ebro intakas Segrės upė. Klimatas žemyninis, šaltos ir sausos žeimos bei labai karštos vasaros.

Istorija

Antikos laikais buvo iberiškos ilergetų genties centras Iltrida. Valdant Romai priklausė Ispanijos Tarakono provincijai. Romos pilietinio karo pradžioje 49 m. pr. m. e. prie Leridos Julijus Cezaris sumušė savo varžovui Pompėjui pavaldžią kariuomenę. Romos imperijos laikotarpiu miestas (vadintas Ilerda) klestėjo, kaldino savo monetas. Nuo V a. vyskupijos centras. V a. atiteko vestgotams, 713 m. – maurams, kurie ją vadino Lareda ar Lerita; miestas buvo emyrato centras ir svarbi tvirtovė.
1148 m. Leridą nukariavo Aragono karalystei pavaldžios Barselonos grafas Ramonas Berengaras IV. Buvo atkurta iki tol nunykusi vyskupija, 1228 m. Lerida gavo karališkojo miesto statusą. Tarp 1292 m. ir 1301 m. įkurtas seniausias Aragono karalystės Leridos universitetas, 1717 m. perkeltas į gretimą Serverą. Per XVII a. – XIX a. sukilimus ir karus (pvz., 1808–1814 m. Prancūzijos okupaciją) kelis kartus sugriauta. Per 1936–1939 m. Ispanijos pilietinį karą kovojo respublikonų pusėje, pasidavė 1938 m. XXI a. pradžioje dėl didelės imigracijos tapo daugianacionaliniu miestu.

Ekonomika

Pro Leridą eina automobilių magistralė Barselona–Saragosa. Yra Leridos oro uostas. Maisto (daugiausia mėsos), tekstilės, chemijos, cemento pramonė, mašinų gamyba. Leridos apylinkės – vienas svarbiausių Ispanijoje kiaulininkystės, galvijininkystės, avininkystės regionų; auginami (dalinai drėkinamose žemėse) miežiai, kukurūzai.
Leridos universitetas įkurtas 1991 m. Yra Archeologijos, armijos muziejai; Jaume Moreros muziejus (daugiausia katalonų tapyba).
Álvaro Negredo

Karjera

A. Negredo pradėjo futbolininko karjerą Madrido „Rayo Vallecano“ klube 2005 m. Tą vasarą Madrido „Real“ jį pirko žaisti jų filiale „Madrido Real Castilla“. 2007 m. klubas „UD Almeria“ pirko A. Negredo, ir jis ten žaidė dvejus metus. Madrido „Real“ 2009 m. jį vėl nupirko, bet tada Sevilijos FC jį pirko už 15 milijonų eurų. Sevilijoje jis laimėjo taurę „Copa del Rey“ per 2009–10 m. sezoną. Mančesterio klubas „City“ 2013 m. pirko A. Negredo už 16,4 milijonų svarų sterlingų 4 metų sutarčiai. A. Negredo 2014 m. kovo 2 d. laimėjo Anglijos lygos taurę „Capital One Cup“.

Ispanijos rinktinė

A. Negredo Ispanijos rinktinėje žaidžia nuo 2009 m. spalio 6 d. Jis 2012 m. vasarą dalyvavo Europos čempionate Ukrainoje ir Lenkijoje. Ispanija laimėjo čempionatą, finale 4:0 nugalėjusi Italiją.
Palaidžia

Aplinkinės gyvenvietės

BIRŽAI – 29 km
Eiskudžiai – 3,8 km
Baryškiai – 1,6 km
Medikiai (Biržai) – 2,7 km
PAPILYS – 11 km
Pariškiai – 4,4 km
Sipeliai – 5,7 km
Raščiūnai (Rokiškis) – 1,6 km
Mikoliškiai (Rokiškis) – 2,7 km
Pašeriaukščiai – 1,5 km
Tomas Stonis

Tomas Stonis (1899 m. rugpjūčio 29 d. Šiauliuose – 1985 m. sausio 22 d. ten pat) – pedagogas, lituanistas, vertėjas, LTSR nusipelnęs mokytojas (1951 m.).

Biografija

1920 m. baigė Šiaulių gimnaziją. 1922–1926 m. studijavo Lietuvos universitete.
1926–1944 m. dirbo pedagoginį darbą Šiaulių berniukų ir mergaičių gimnazijose, 1944–1945 m. miesto švietimo skyriuje, 1945–1956 m. Juliaus Janonio gimnazijos, vėliau – vidurinės mokyklos lietuvių kalbos mokytojas. 1949–1950 m. 1-osios septynmetės mokyklos direktorius.
Vokiečių okupacijos metais dalyvavo Šiaulių inteligentų, rašytojų būrelio veikloje. Išvertė latvių, danų, rusų, indų rašytojų Valentino Kaverino, Ivano Turgenevo, Vilio Lacio, Rabindranato Tagorės kūrinių. 1948 m. Išvertė P. Kogano vadovėlį aukštosioms mokykloms „Vakarų Europos literatūra“, II d.
Jokūbo Protoevangelija

Jokūbo protoevangelija, dar žinoma kaip Jokūbo vaikystės evangelija – ankstyvosios krikščionybės apokrifas, datuojamas apytikriai 150 mūsų eros metais. Ji pasakoja apie Marijos gyvenimą ir kūdikėlio Jėzaus gimimą.

Autorystė

Skirtingai nei kanoninėse evangelijose, Jokūbo protoevangelijoje nurodomas autorius: „O aš, Jokūbas, kurs parašiau šitą pasakojimą Jeruzalėje“. Todėl šios evangelijos autorius buvo tapatinamas su Jėzaus broliu Jokūbu.
Teksto tyrimas parodė, kad autorius nežino žydų papročių, ko tikrai nebūtų galima pasakyti apie Jokūbą. Kūrinyje aptinkami Tanacho vertimo į graikų kalbą – Septuagintos – o ne hebrajiškos Tanacho versijos atgarsiai.
Jokūbo protoevangeliją pirmą kartą paminėjo Origenas trečiojo mūsų eros amžiaus pradžioje. Jis teigė, kad tekstas yra įtartinas ir atsiradęs neseniai.
1998 m. Afrikos Tautų taurė

Atranka

Atrankoje į 1998 m. Afrikos Tautų taurę komandos buvo suskirstytos į 7 grupes. Jose pirmąsias dvi vietas užėmusios komandos pateko į čempionatą.
Libijos kultūra

Libijos kultūra  – Libijos, valstybės Šiaurės Afrikoje, prie Viduržemio jūros, kultūra.

Kultūra

Libijos gyventojų kultūra labai artima kitoms arabų šalių kultūroms didelę įtaką daro religija. Gyventojai didžiuojasi arabišku identitetu. Nors išlikę dar daug liaudies kultūros bruožų (tradicinė muzika, apranga, šventės), ypač dykumose, berberų bendruomenėse, bet pakrantės regionas jau nemažai paveiktas vakarietiškos kultūros.

Knygų leidyba

Per metus Libijoje išleidžiama apie 100 pavadinimų knygų. Svarbiausios leidyklos „Ad Dar al Arabia Lilkitab“ įkurta 1973 m., „Ghouma Publishing“, įkurta 1993 m.

Elektroninė žiniasklaida

Radijas veikia nuo 1957 m., televizija – nuo 1968 m. Veikia valstybinė radijo stotis „Libyan Broadcasting Corporation“, įkurta 1968 m. ir „Voice of Africa“, įkurta 1973 m., valstybinė televizijos bendrovė „Libyan Broadcasting TV“, įkurta 1957 m.
Tripolyje nuo 1964 m. veikia naujienų agentūra „The Libyan News Agency“ (LANA).
Budrugana Lietuva

„Budrugana Lietuva“ – Lietuvos rankų šešėlių teatras, įkurtas 2017 m. Klaipėdoje. Teatro įkūrėjai – Klaipėdos universiteto Menų akademijos Teatro vaidybos studentai bei jų dėstytojas, režisierius Vytautas V. Landsbergis. Specialios technikos studentai mokėsi Gruzijoje, 1991 m. įkurtame rankų šešėlių teatre „Budrugana Gagra“.
Debiutinis spektaklis „Keturi metų laikai“ (rež. Gela Kandelaki) parodytas 2017 m. gegužės 27 d. Gruzijoje, o tų pačių metų birželio 16 d. – ir Klaipėdos kultūros fabriko scenoje.
VDU-Birštonas Kaunas

Istorija

Komanda suburta iš VDU studentų ir SC Birštonas jaunimo.
Ėminys

Bandinys

Bandinys – ėminys, kuris yra ar bus tiriamas fizikiniais (mechaniniais, optiniais, elektriniais ir pan.) metodais. Terminas bandinys naudojamas fizikoje, mechanikoje, inžinerijoje, mašinų gamyboje ir kt. panašiose srityse.

Bandinys taip pat yra tiesiogiai bandomas produktas (pavyzdys), tam tikras ruošinys fizikiniams ar mechaniniams tyrimams (pvz., tiriant cemento savybes iš cemento paruošiamas betonas, iš kurio nuliejami tam tikros formos ruošiniai mechaniniams tempimo ar gniuždymo bandymams).

Mėginys

Mėginys – ėminys, kuris yra ar bus tiriamas cheminiais, biocheminiais, biologiniais metodais. Terminas mėginys naudojamas chemijoje, biologijoje, medicinoje, žemės ūkyje, miškininkystėje, maisto pramonėje ir kt. panašiose srityse. Tos pačios tradicijos dėka atsiradęs ir terminas mėgintuvėlis.
Atvejais, kai imant mėginį neaišku, kaip jis bus tiriamas ir atvejais, kai tenka kalbėti tiek apie bandinius, tiek apie mėginius, naudojamas bendrasis terminas ėminys.
San Fernandas (Buenos Airės)

Istorija

San Fernandas įkurtas 1806 m., pavadintas tuometinio Astūrijos princo (vėliau Ispanijos karaliaus) Fernando garbei. 1821 m. tapo partido centru, 1902 m. suteiktos miesto teisės.
Dera Ismail Chanas

Istorija

Miestas įkurtas XV a. pab. Ismailo Chano. 1823 m. Dera Ismail Chaną suniokojo Indo potvynis, naujas miestas pastatytas 6 km į vakarus nuo buvusios vietos.
Šilalės Vlado Statkevičiaus muziejus

Istorija

1962 m. buvo įsteigtas Lietuvos  kraštotyros draugijos Šilalės skyrius. Tai buvo krašto muziejaus kūrimosi pradžia. 1976 m. atstatant sudegusią Vaikų muzikos mokyklą, pristatytame trečiame pastato aukšte buvo įkurtas muziejus. Muziejui skirtos erdvios, specialiai įrengtos patalpos su ekspozicijų salėmis, saugyklomis. Daug eksponatų, kuriuos buvo sukaupę Šilalės rajono kraštotyrininkai iš rajono mokyklų muziejų buvo perduota Šilalės kraštotyros muziejui. Iš pradžių muziejus turėjo visuomeninio kraštotyros muziejaus statusą, jį globojo Žemaičių muziejus „Alka" Telšiuose. 1980 m. muziejus buvo perduotas Šiaulių „Aušros“ muziejau žinion ir tapo valstybiniu.
1990 m. muziejus neteko turėtų patalpų, jo eksponatai buvo perkelti į miesto centrinę biblioteką. 1991 m. muziejus tapo pavaldus paminklotvarkos tarnybai. Nuo 1994 m. muziejus įgavo Šilalės krašto muziejaus statusą. 1998 m. muziejus tapo Šilalės rajono savivaldybės Viešosios bibliotekos padaliniu. 2003 m. muziejus tapo Kultūros centro padaliniu.
2005 m. spalio 1 d. įsteigta savivaldybės biudžetinė įstaiga „Šilalės krašto muziejus“. 2006 m. liepos 27 d. muziejui suteiktas kraštotyrininko Vlado Statkevičiaus (1911-1999) vardas.
Grenoblio III universitetas

Istorija

Grenoblio universitetas įkurtas 1339 m., 1367 m. uždarytas. 1811 m. Napoleonas I universitetą atkūrė. Pagal 1968 m. Prancūzijos aukštojo mokslo įstatymą, nuo 1970 m. Grenoblio universitetas suskirstytas į 3 universitetus, vienas jų – Grenoblio III Kalbų ir literatūros universitetas, vėliau – Grenoblio III Stendalio universitetas. Leidžia mokslinį leidinį „Éditions littéraires et linguistiques de l’université de Grenoble“.
Piktybinė edema

Piktybinė edema – ūminė infekcinė gyvulių liga, kuria dažniausiai serga arkliai, avys, mulai, asilai, galvijai, kiaulės.
Ligą sukelia anaerobinės bakterijos klostridijos. Gyvuliai suserga, jeigu į jų kūno žaizdas patenka šių mikroorganizmų, jeigu injekcijos daromos nesteriliais instrumentais, žaizdos tvarstomos nesteriliais tvarsčiais. Įsiskverbimo vietoje bakterijos sukelia greit plintančius dujinius patinimus, vėliau – pažeistų audinių nekrozę. Jų toksinai apnuodija organizmą. Gyvuliai gaišta praėjus 12–72 valandoms.
Piktybinė edema gydoma opercijomis, antibiotikais, sulfanilamidais.
Meridianinis skritulys

Meridianinis skritulys – astrometrijos įtaisas, skirtas dangaus kūnų koordinatėms nustatyti. Jo veikimo principas pagrįstas šviesulio zenitinio nuotolio nustatymu, kai jis kerta dangaus dienovidinį (meridianą).
XVII amžiuje šviesulių padėtims nustatyti buvo naudojamas sekstantas, kol 1690 metais Ole Romer (Danija) išrado meridianinį skritulį.
Pirmasis meridianinis skritulys universaliam naudojimui buvo sumontuotas Grinviče 1721 metais. XVIII amžiuje anglų astronomas Jesse Ramsden patobulino šio įtaiso kampų nustatymą pritaisydamas mikrometrą ir mikroskpą. Pirmasis modernus meridianinis skritulys buvo sukonstruotas Grumbridžo observatorijoje. XIX amžiuje buvo sukonstruoti dar du meridianiniai skrituliai Gotingene ir Konigsberge, kuriuos sukonstravo Reichenbech ir Johann Georg Repsold.

Konstrukcija ir veikimas

Meridianinio skritulio pagrindinės dalys yra teleskopas – refraktorius ir skritulys su padalomis, kurie pritvirtinti statmenai prie horizontalios ašies, kurios galai yra nukreipti tiksliai į vakarus ir į rytus. Šitaip refraktorius gali judėti tik dangaus dienovidinio plokštumoje ir juo galima stebėti tik kulminuojančius šviesulius. Refraktoriaus objektyvo skersmuo būna iki 20 cm, o jo židinio nuotolis – iki 3 metrų. Objektyvo židinio plokštumoje esantis mikrometras sujungtas su laikrodžiu leidžia tiksliai fiksuoti šviesulio perėjimą per dienovidinį.
Pirmaisiais meridianiniais skrituliais reikėdavo akimi stebėti, kada šviesulys kirs pro okuliarą matomą siūlą, žymintį dangaus dienovidinį. Dabar darbą atlieka CCD kameros ar fotoelektriniai imtuvai, o informaciją apdoroja kompiuteriai. Deklinacija randama pritvirtintu skrituliu, kurio padalos sužymėtos kas 2' ar kas 4'. Mechanizmas, skirtas matuoti kampams susideda iš 2 ar 4 mikroskopų. Rektascensija apskaičiuojama pagal vietos žvaigždinį laiką, todėl reikalingas kuo tikslesnis laikrodis.
Meridianiniu skrituliu atliekami tiek absoliutiniai, tiek santykiniai stebėjimai (vieno šviesulio padėtis kito atžvilgiu). Jų matavimo tikslumas yra apie 0",04.
Čempės

Čempės (dar kadokai, trapliai) – tradicinis Lietuvoje naudotas apavas, nunertas iš lininių, kanapinių ar vilnonių storai verptų siūlų. Čempių padai galėjo būti aptraukti milu ar oda, kartais papuoštais krašteliais. Panašios į vyžas, tik nupintos iš medžiagos.
Čempės anksčiau naudotos ir kelių tiesimo darbininkų. Tai buvo akmenskaldžio apavas, skirtas apsaugoti kojoms nuo smūgio skaldant akmenis. Jos buvo padaromos iš naudotų padangų gumos.
Ernestas Dicelijus

Ernestas Dicelijus (Ernst Diezelius, 1629 m. kovo 13 d. Fišhauzene, Karaliaučiaus aps. – 1692 m. gegužės 17 d. Valtarkiemyje, Gumbinės apskr.) – giesmių eiliuotojas.
Nuo 1648 m. studijavo Karaliaučiaus universitete, 1659–61 buvo adjunktas Katinavoje, 1661–64 m. Nibudžių, vėliau Valtarkiemio kunigas. Parašė lotynišką dedikaciją greta su savo atliktu vertimu į vokiečių kalbą Kristupo Sapūno ir Teofilio Šulco gramatikai (1673). Dvi originalios ir 7 verstinės Ernesto Dicelijaus giesmės įdėtos Jono Rikovijaus giesmyne (1685 m.) ir kartotos visuose oficialiojo Mažosios Lietuvos giesmyno leidimuose iki Fridricho Kuršaičio redaguotojo (1841) leidimo. Yra duomenų, kad rašė lietuvių – vokiečių kalbų žodyną (Pilypas Ruigys mini, kad, rengdamas lietuvišką savo žodyno registrą, naudojosi rankraštiniu Dicelijaus tekstu).
Venus apdovanojimas

Venus apdovanojimas – apdovanojimas, skiriamas pornografijos kino pramonės atstovams.
Apdovanojimai buvo teikiami nuo 1994 iki 2004 m. Berlyne ir buvo viena iš tarptautinio erotikos festivalio sudedamųjų dalių. Viso buvo atrenkama beveik 30 įvairių kategorijų nugalėtojų.
Nuo 2005 m. šį apdovanojimą pakeitė Eroticline apdovanojimas, kuris buvo teikiamas iki 2009 m.
2010 m. Venus apdovanojimas vėl tapo pagrindiniu Berlyno erotikos festivalio akcentu.
Stéphane Lambiel

Asmeninis gyvenimas

Lambiel gimė Martinji, bet augo Saksone su seserimi ir broliu. Sportininko mama yra portugalė. Šiuo metu gyvena Lozanoje. Jis moka prancūzų, vokiečių ir portugalų kalbas.
2007 m. suprojektavo ir į rinką paleido rankinius laikrodžius „Spin Master“. Sportininką remia Ford Motor Company, Swisscom ir Hublot.
Vladas Skorupskis

Vladas Skorupskis (1895 m. – 1959 m.) – Lietuvos karinis ir valstybės veikėjas, pulkininkas.

Biografija

Baigė 7 gimnazijos klases. 1914 m. prasidėjus Pirmajam pasauliniam karui mobilizuotas, tarnavo Rusijos imperijos kariuomenės daliniuose pradžioje vokiečių fronte, o nuo 1916 m. turkų fronte. Kaukaze baigė Aukštuosius karininkų kursus. 1917 m. dalyvavo ekspedicijoje prieš kurdus Kurdistane, 1918 m. sąjungininkų kariuomenėje kovojo su bolševikais.
1919 m. Lietuvos kariuomenės savanoris, Pirmajame pėstininkų pulke tarnavo kuopos vadu, greitai paskirtas bataliono vadu ir pulko vado padėjėju. Dalyvavo kovose su bolševikais, kai buvo vykdoma Kurklių-Panevėžio operacija, vėliau Kupiškio-Utenos operacija‎ užimant Kurklius, Uteną ir Daugailius. Už sėkmingas kovas apdovanotas Vyčio Kryžiumi.
Nuo 1919 m. rugpjūčio 24 d. Pirmojo pėstininkų pulko vadas, vadovavo pulkui kovose su bermontininkais. 1919 m. lapkričio 22 d. užėmė Radviliškį. Už Radviliškio kautynes atskiru Lietuvos Prezidento aktu apdovanotas Vyčio Kryžiumi su kardais ir įrašu „Už Radviliškį“. 1920 m. rugsėjo – lapkričio dalyvavo kovose su Lenkijos kariuomene. 1921 m. su pulku perėjo į Širvintų rajoną saugoti Lietuvos ir Lenkijos demarkacijos linijos.
1924–1926 m. studijavo Prahos Generalinio štabo akademijoje, kurią baigęs paskirtas Aukštųjų karininkų kursų mokymo dalies vedėju. Vienas 1926 m. gruodžio 17 d. valstybės perversmo organizatorių, valdybos pirmininkas.
Po perversmo trumpai ėjo Vyriausiojo štabo viršininko pareigas, vėliau Vyriausiojo štabo administracijos valdybos viršininkas, Aukštųjų karininkų kursų viršininkas ir karo mokslo valdybos viršininkas. Kurį laiką buvo kariniu atašė Italijoje ir nuo 1929 m. spalio mėn. Prancūzijoje. 1930 m. išėjo į atsargą, gyveno Širvintų valsčiuje, rašė populiarias karines knygas jaunuomenei. 1946 m. suimtas, kalėjo Sibire, iš tremties grįžo 1956 m.
Auksaspalvis šakočius

Biologija

Simbiotrofas. Vaisiakūniai vienmečiai, 6–15 cm aukščio, išauga rudenį. Valgomas jaunas. Grybas šakotas, ryškiai geltonos spalvos, primenantis koralą. Auga pavieniui arba nedidelėmis grupelėmis. Augti tinka lapuočių, kartais spygliuočių miškai, labiau – brandūs miškai su stora miško paklote. Pietų Europoje dažniau siejamas su bukais.

Populiacija Lietuvoje

1992 m. auksaspalvis šakočius įrašytas į Lietuvos raudonąją knygą.
Lietuvoje aptiktas pietinėje ir pietrytinėje dalyse. Žinomos 2 radavietės. Tris kartus grybas rastas Žaliųjų ežerų apylinkėse (1957, 1968 ir 1970 m. Vilniaus rajone), taip pat Dzirmiškio girininkijoje (1967 m. Miroslavo apylinkės Alytaus rajone). Nuo 1970 m. daugiau nerastas.
Jonas Lankutis

Biografija

Baigė Gargždų vidurinę mokyklą. 1948–1953 m. Vilniaus universitete studijavo lituanistiką. 1950–1953 m. dirbo savaitraščio „Literatūra ir menas“ redakcijoje. Nuo 1956 m. dirbo Lietuvių kalbos ir literatūros institute (nuo 1990 m. Lietuvių literatūros ir tautosakos institutas), nuo 1957 m. Sovietinės literatūros skyriaus vadovas, 1984–1992 m. instituto direktorius. 
1975 m. filologijos mokslų daktaras. 1985 m. LSSR mokslų akademijos tikrasis narys.
Palaidotas Antakalnio kapinėse. 2000 m. gruodžio 28 d. Gargždų bibliotekai suteiktas akademiko Jono Lankučio vardas

Mokslinė veikla

Šeštojo-septintojo dešimtmečio kritikos straipsniuose yra tam metui būdingo primityvaus sociologizmo, bet skatinamas literatūros atsinaujinimo procesas, pabrėžiama konfliktiškumo svarba dramaturgijoje. Nuo XX a. aštuntojo dešimtmečio literatūrologinėse studijose literatūros procesą traktavo kaip nacionalinių tradicijų tąsą ir tautinės savimonės pasireiškimą. Pabrėžė etinę, auklėjamąją literatūros funkciją, humanistinių vertybių svarbą kūrinio meniškumui. Daugiausia tyrinėjo dramaturgijos žanrą.