Adam and the Ants

Ankstyvieji įrašai

1977 metų vasarą įvyko kurioziškas konfliktas tarp Adamo ir antirasistinės organizacijos „Rock Against Racism“ (RAR). Pastaroji apkaltino „Adam and the Ants“ neva jie simpatizuoja fašistams, kaltinimas rėmėsi tik fašistinės simbolikos, kartais naudojamos įvaizdžiui kurti ir žodžio naciai vartojimu dainų tekstuose. Grupė neigė visus kaltinimus. RAR, kad „patikrintų“ „Adam and the Ants“, pakvietė juos į seriją antirasistinių koncertų. Adamas sutiko ir RAR, nusivylusi tuo, kad nieko „demaskuoti“ nepavyko, praktiškai ištardė Adamą, pasinaudodami interviu, kurį su akivaizdžiu nusistatymu paėmė Lucy Toothpaste.
1978 m. sausio 23 d. grupė debiutavo radijo eteryje Johno Peelo]autorinės laidos metu. Sekančią dieną jie įrašo dainą „Deutscher Girls“, kuri yra ta pati, tik sustiprinta „Plastic Surgery“, su papildoma solo gitaros partija. Ši daina buvo skirta filmo „Jubiliejus“ garso takelui. Nuolat koncertuodami po Jungtinę Karalystę, dažnai kartu su „Siouxsie and the Banshees“, jie išlieka vis dar nepopuliarūs ir, dėl fetišistinių dainų tekstų bei teatrališkai sadomazochistinio įvaizdžio, nemėgiami britų muzikinės spaudos.
1978 m. „Adam and the Ants“ pasirašė sutartį su „Decca“ ir išleido savo pirmąjį singlą „Young Parisians“, susilaukusį įvairialypių atsiliepimų ir šiokios tokios sėkmės. Greičiausiai dėl to, kad netikėjo komercinėmis kolektyvo perspektyvomis, „Decca“ nutraukė sutartį. Galiausiai daugelis ankstyvųjų ir demonstracinių „Adam and the Ants“ įrašų buvo išleisti piratiniu būdu. Grupė išgyveno visą seriją pakeitimų kol nusistovėjo maždaug tokia sudėtis: Adamas Antas (vokalas ir gitara), Matthew Ashman (gitara), Andy Warrenas (bosinė gitara) ir Dave Barbarossa (mušamieji), tikėtina kad tokia sudėtimi jie ir išleido savo debiutinį albumą „Dirk Wears White Sox“ prieš Warrenui paliekant grupę ir prisijungiant prie Lesterio Square su „The Monochrome Set“.
Tarp 1978 ir 1979 m. „Adam and the Ants“ sudalyvavo trijose Johno Peelo laidose, kurios buvo išleistos 2001 m. pavadinimu „The Complete Radio 1 Sessions“.

Kings of the Wild Frontier

Naujoji Adamo grupė, kurioje Marcas Pirronis (buvęs trumpalaikis „Siouxsie and the Banshees“, „The Models“, „Rema Rema“ ir „Cowboys International“ grupių narys) grojo gitara, Kevinas Mooneyus boso gitara ir du perkusininkai Terry Lee Miallis su Chrisu Hughesu (buvusiu „The Blitz Brothers“, ateityje tapusios „Tears for Fears“ prodiuseriu), įrašė albumą „Kings of the Wild Frontier“. Pirronis tapo įtakingu grupės nariu, ir kartu su Adam’u kūrė daugumą jų dainų. Albumą išleido „CBS“ ir jis netikėtai tapo milžiniškai populiariu Jungtinėje Karalystėje bei iškėlė grupę į naujai besiformuojančio subkultūrinio New Romantic judėjimo avangardą. 1981 m. sausio 24 d. „Kings of the Wild Frontier“ užėmė aukščiausią vietą labiausiai perkamų Didžiojoje Britanijoje albumų saraše.
Albume buvo keletas singlų, pasiekusių populiarumo sąrašų viršūnes. 1980 spalį „Dog Eat Dog“ pakilo iki 4-os vietos Jungtinėje Karalystėje, 1981 sausį – „Antmusic“ iki 2-os kaip ir „Kings of the Wild Frontier“ 1981 kovą. Australijoje „Antmusic“ išbuvo sąrašo viršūnėje penkias savaites.
1981 metais Kevinas Mooneyus paliko grupę ir buvo pakeistas Gary Tibbsu, kuris prisijungė tik singlo „Stand & Deliver“ įrašinėjimo metu.

Prince Charming

1981 m. lapkritį „Adam and the Ants“ išleido kitą itin sėkmingą albumą „Prince Charming“. Iš šio albumo du singlai pasiekė aukščiausią sąrašų poziciją Jungtinėje Karalystėje. „Stand and Deliver“ pirmuoju išbuvo penkias savaites, sekdamas 4 savaites pirmuoju buvusį „Prince Charming“, 1982 sausį „Ant Rap“ pasiekė trečiąją poziciją.

Iširimas

Ir nors grupė po „Prince Charming“ vis dar maudėsi šlovės spinduliuose, sėkmė ėmė po truputi blankti. 1982-ųjų pradžioje, grupė buvo nominuota „Grammy Award“ kaip Geriausias naujas atlikėjas. Bet jau kovo mėnesį jausdamas krentantį grupės narių entuziazmą Adamas paskelbė apie iširimą. Žiniasklaida buvo pateikusi įvairiausių spėlionių kodėl taip atsitiko. Pradžioje buvo cituojamas Adamas neva išsiskirstymas buvo draugiškas, bet vėliau jis pasakė, kad nebeliko jokio noro tęsti šią veiklą, ir kad „Adam and the Ants“ galėtų būti tik afiša, tačiau ne koncertuojanti grupė. Be kita ko jis dar pridūrė, kad Pirronis išėjo, nes pavargo nuo koncertų. Po kelių mėnesių Adamas pradėjo solo karjerą, vis dėlto pasikvietęs Pirroni kaip bendraautorių.