google/wiki40b huggingface dataset:
Chromosoma

Autosomos

Kitos chromosomos yra vadinamos autosomomis – tai visos likusios chromosomos, išskyrus X ir Y. Kariotipe chromosomos yra išdėstomos pagal dydį (išskyrus kelias išimtis (pvz., 21 ir 22 chromosomas)) ir numeruojamos pradedant nuo didžiausios ir baigiant mažiausia.

Ląstelės dalijimosi ypatumai

Ląstelei dalijantis prie centromerų prisitvirtina dalijomosi verpstės (achromatinė verpstė) siūlai. Kai kurios chromosomos gali turėti gilias antrines persmaugas, kurios dalina chromosomas į dalis, vadinamas palydovais.
Ląstelei dalijantis mejozės būdu, kartais chromosomų pora neišsiskiria, ir abi chromosomos patenka į tą patį kiaušinėlį ar spermatozoidą. Dėl šios priežasties gali pradėti vystytis gemalas, vietoje vienos chromosomos poros turintis tris chromosomas. Toks reiškinys vadinamas trisomija. Paprastai jis sukelia ryškių sutrikimų, dėl kurių gemalas dažniausia neišgyvena ir žūva. Viena iš mažiau pavojingų yra 21-os chromosomos trisomija – vaikai, gimę su šia trisomija, turi Dauno sindromą.
Papildoma chromosoma sukelia viso organizmo sutrikimą, pavyzdžiui, tokių vaikų nervų sinapsės (tai yra nervų susijungimo vieta, per kurią iš vieno nervo į kitą keliauja nervinis impulsas) yra šiek tiek didesnės nei normalių, taigi jų nervų impulsai yra lėtesni, jų liežuviai yra didesni, dėl to jiems sunku tarti artikuliuotus garsus, šaltu oru jiems sunkiau išlaikyti kūno temperatūrą.
Čivitanova Markė

Istorija

Miestą pičėnai tikriausiai įkūrė VIII a. pr. m. e. kaip Cluana Čienčio upės žiotyse. Romėnai jį užėmė 268 m. pr. m. e. ir 50 m. e. m. įkūrė Cluentis Vicus ant kalvos prie jūros. Per barbarų invaziją vizigotai sugriovė senąjį pičėnų miestą, o jo gyventojai prisiglaudė romėniškame.
Viduramžiais miestą valdė Aldonesi, da Varano, Malatesta, Sforcos ir Viskončiai. 1440 m. valdant Francesco Sforza buvo pastatytos miesto sienos ir tvirtovė, sauganti uostą. Miestą nuniokojus turkų piratams, vidiniams nesutarimams ir marui, Čivitanova Markė pradėjo smukti nuo XVI a. 1551 m. popiežius Julijus III atidavė miestą Cezarini šeimai. Popiežius Sikstas V suteikė jiems kunigaikščių titulą, o jie išplėtė miestą, pastatė naujas sienas, rūmus ir kelius. 1782 m. mieste gyveno 6057 žmonės.
Po Italijos suvienijimo Porto Čivitanova and Čivitanova Alta tapo vienu miestu 1938 m. Dabar tai populiarus pajūrio kurortas.
Baku salynas

Baku salynas – salų grupė išsidėsčiusi Baku įlankoje šalia Baku. Salas supantis vanduo yra seklus. Salynas apsuptas kitomis salomis. Dauguma salų turi ir azerbaidžanietiškus ir rusiškus pavadinimus. Salyną sudaro 11 salų, viena iš jų nutolusi nuo grupės.
2011 m. pradėtos dirbtinių Khazar salų naujam miestui statybos.

Ekologija

Baku salyno augmenija ir gyvūnija buvo labai pažeista dėl naftos gręžinių taršos, švyturių ir dujų gavybos įrenginių. Dėl taršos salose išnyko kaspiniai ruoniai. Sumažėjo eršketinių žuvų populiacija. Rudagalvės kryklės, sidabriniai kirai ir ausuotieji kragai persikėlė į kitas vietoves. Visame salyne pastatytas tik vienas vandens valymo įrenginys.
Kabeliai

Aplinkinės gyvenvietės

Šklėriai – 6 km
MARCINKONYS – 16 km
Musteika – 4 km
Ašašninkai (Kabeliai II) – 1 km
Indrė Taločkaitė

Biografija

2010 m. baigė Lietuvos muzikos ir teatro akademiją Algirdo Latėno ir Gedimino Storpirščio kursą.
2010 m. pradėjo vaidinti Kauno valstybiniame lėlių teatre.
2016 m. tapo Vilniaus universiteto Kauno fakulteto „Raudonojo kilimo“ teatro režisiere.
Andrejus Kančelskis

Biografija

Gimė Ukrainoje tėvo Antano Kančelskio šeimoje. Žaidė dešinio saugo pozicijoje. Labiausiai išgarsėjo Manchester United klube, kur žaidė 1991–1995 m. Žaidė TSRS ir Rusijos rinktinėse.
Zbignev Balcevič

Biografija

1965 m. baigė Vilniaus pedagoginę mokyklą, 1972 m. baigė Vilniaus universiteto Teisės fakultetą.
1965–1981 m. Vilniuje dirbo mokytoju, komjaunimo ir TSKP komitetuose. 1981–1988 m. Vilniaus miesto vykdomojo komiteto pirmininko pavaduotojas. 1988–1995 m. laikraščio „Kurier Wileński“ vyr. redaktorius. 1990–1992 m. Lietuvos Aukščiausiosios Tarybos deputatas, priklausė Lenkų frakcijai. Piliečių teisių ir tautybių reikalų komisijos pirmininko pavaduotojas. 1995–1999 m. nepriklausomas žurnalistas. 1999–2000 m. UAB „Bavedra“ dienraščio „Gazeta Wileńska“ vyr. redaktorius. 2001 m. Vilniaus apskrities viršininko pavaduotojas.
1969–1989 m. TSKP narys. 1989–1990 m. savarankiškos LKP CK biuro narys. 1993 m. Lietuvos lenkų rinkimų akcijos dalyvis, 2000–2002 m. Lietuvos lenkų sąjungos Vyriausiosios valdybos pirmininko pavaduotojas, sąjungos Vilniaus skyriaus pirmininkas.
Sutuoktinė Česlava, sūnus Robertas.
Orka

Paplitimas

Plačiai paplitę Žemės šiaurės ir pietų pusrutuliuose bei visuose vandenynuose ir beveik visose jūrose (išskyrus keletą vidinių).

Apibūdinimas

Tai stambiausia delfinų rūšis, užauganti iki 9,5 m ilgio ir 9 tonų masės. Orkų patelės gerokai mažesnės (iki 8,5 m ilgio ir 5,5 tonų masės). Kūnas tvirtas. Turi aukštą nugarinį peleką, kuris patinų būna iki 1,8 m ilgio. Uodega su plačiomis skiautėmis, padedančiomis greitai plaukti. Dantys stambūs. Kūno spalva juodai balta.
Išskirtiniai orkos bruožai – aukštas nugarinis pelekas ir juodai balta kūno spalva.

Elgsena

Labai galingas, pavojingas bei protingas grobuonis. Dažniausiai medžioja grupėmis. Jų bandos puola ruonius, delfinus ir net stambius banginius. Dažnai su savo aukomis net žaidžia, mėtydamos virš vandens ar kitaip neįprastai su jomis elgiasi. Sveria net apie 8 tonas ir grobį gaudydama orka, iš vandens gali iššokti į 4,57 metrų aukštį. Išvysto iki 56 km/h greitį. Okeanariumuose pripranta prie žmogaus ir lengvai apmokoma. Patelės veisiasi iki 40 metų amžiaus.

Amžius

Patinai brandos sulaukia būdami 15 metų amžiaus, nors įprastai iki 21 metų dar nesiporuoja. Laisvėje patinai gyvena apie 29 metus, daugiausia iki 50–60 metų. Patelės laisvėje gyvena ilgiau – vidutiniškai apie 50 metų, o ilgiausiai iki 80–90 metų. Nelaisvėje išgyvena žymiai trumpiau – mažiau nei 25 metus, nors yra duomenų, kad kai kurie gyvūnai išgyveno iki 30 ir iki 40 metų.
Pilzenas (alus)

Pilzenas (vok. Pilsner, Pilsener ar tiesiog Pils) – tai šviesiojo lagero tipo alus, sukurtas XIX a. viduryje Pilzeno mieste (dabartinėje Čekijoje).
Pagal standartą LST 1394:2009 „Alaus pramonė. Aiškinamasis žodynas“ pilzenas yra šviesusis žemutinės fermentacijos nestiprus alus, pasižymintis aiškiai juntamu apynių kartumu ir aromatu.

Istorija

Iki XIX a. vidurio Čekijoje tradiciškai buvo gaminamas viršutinės fermentacijos alus elis, jis buvo tamsus ir drumstas. Tuo tarpu kai kurie Bavarijos aludariai savo alų, gamintą su apatinės fermentacijos mielėmis, saugodavo vėsiai, nuo ko alus tapdavo skaidresnis, gaivesnio skonio, ilgiau išsilaikydavo.
Pilzeno miesto alaus darykla „Mešťanský Pivovar“ (dabar vadinasi „Pilsner Urquell“) nusisamdė bavarą Josef Groll, kuris, panaudodamas bavarišką alaus išlaikymo (lagern) būdą ir naują šviesų salyklą, 1842 m. sukūrė pirmąjį pilzeno tipo alų (pilsner). Ši šviesiųjų apynių, minkšto Pilzeno apylinkių vandens, apynių ir bavariško brandinimų būdo kombinacija sukūrė skaidrų, auksinės spalvos alų, kuris sparčiai išplito po Europą. Šiam alui plisti po Centrinę Europą padėjo ir gerėjantis to metu susisiekimas, šis alaus gamybos būdas buvo plačiai imituojamas.

Šiuolaikinis pilzenas

Išradus modernias šaldymo sistemas, alui gaminti lagero būdu nebebūtini šalti urvai ar rūsiai, kuriuose būtų laikomas alus. Kai kurios daryklos (pvz., Pilsner Urquell) dalį alaus saugo tradiciniu būdu.
Šiuolaikiniai pilzeno tipo alūs yra labai šviesios spalvos (nuo blyškiai gelsvos iki auksinės), aiškiai jaučiamas apynių kvapas ir skonis. Čekiški pilzenai (pvz., Pilsner Urquell ar Staropramen) paprastai būna švelnesnio skonio, o vokiški – kartesni, ypač Vokietijos šiaurinėje dalyje. Žinomos vokiško pilzeno rūšys – Flensburger, Beck's, Bitburger, Fürstenberg, Herrenhäuser, Jever, König, Krombacher, Radeberger, St Pauli Girl, Veltins, Wernesgrüner.
Pilzeno tipo alų gamino beveik visos didesniosios Lietuvos alaus daryklos. Lietuvoje pilzenais („pilsneris“) paprastai būna silpniausia daryklos gaminama šviesiojo alaus rūšis (pvz., Utenos ir Kalnapilio Pilsner, Tauro Pilzneris, Švyturio Gintarinis).
Arcachas

Geografija

Arcachas buvo kalnuotas kraštas, užimantis dalį Mažojo Kaukazo. Nuo Siuniko pietuose jį skyrė Hekerio upė. Lygumų kraštas šiaurėje ir šiaurės rytuose vadintas Utiku. Pietryčiuose už Arakso upės buvo Vaspurakanas, o šiaurės vakaruose buvo Gugarchas.
Kelno universitetas

Kelno universitetas (Universität zu Köln) – didžiausia aukštoji mokykla Vokietijoje (apie 42 000 studentų). Įkurtas 1388 gegužės 21 d.
Albertas Pipiras

Biografija

1976 m. baigė Anykščių Jono Biliūno vidurinę mokyklą. 1981 m. baigė Kauno politechnikos instituto Radioelektronikos fakultetą.
1981 m. Aukštojo sportinio meistriškumo mokyklos treneris – dėstytojas. 1983 m. AB „Anykščių vynas" inžinierius elektronikas, 1987 m. įmonės vyriausiasis energetikas, 1995 m. komercijos direktorius, 2001 m. pardavimų ir marketingo direktorius, 2002–2004 m. skyriaus viršininkas.
1990 m. Lietuvos demokratinės darbo partijos narys, 2002 m. Liberalų demokratų partijos narys.
1995–1997 m. Anykščių rajono savivaldybės tarybos narys (LDDP sąraše).
Radijomėgėjų sąjungos narys (šaukinys LY3BP/LY5R). Žmona Jurgita, vaikai Mantas, Matas, Dominykas.
Chardines de la Reinos salynas

Chardines de la Reinos salynas (isp. Archipiélago de los Jardines de la Reina – „karalienės sodų salynas“) – smulkių salų grupė Karibų jūroje, ties pietrytiniais Kubos krantais, priklauso Kamagvėjaus ir Sjego de Avilos provincijoms. Driekiasi tarp Anos Marijos įlankos vakaruose, Gvakanajabo įlankos rytuose ir Kabaljoneso sąsiaurio pietuose. Nusidriekusios šiaurės vakarų-pietryčių kryptimi 150 km, lygiagrečiai Kubos pakrantei.
Salyną sudaro ~600 salelių; didžiausios – Kaguamasas, Sinko Balas, Las Dose Leguas, Anklitasas, Algodon Grandė, Pingvesas, Granada ir kt. Chardines de la Reinos salynas užima 2170 km² teritoriją, jis paskelbtas nacionaliniu parku. Salos mėgiamos povandeninio nardymo, žvejybos entuziastų.
Salas atrado Kristupas Kolumbas ir pavadino karalienės Izabelės garbei.
Linda Scott

Linda Scott (tikroji pavardė Linda Joy Sampson; g. 1945 m. birželio 1 d. Niujorke, JAV) – amerikiečių dainininkė. 1961 m. tapo viena populiariausių Amerikos dainininkių. Per kelerius metus perdainavo žinomiausias 3–4 deš. dainas. Karjerą baigė anksti – apie 1964 metus.
Gimė Kvinse, Niujorke. 1963 m. baigė Teneko vidurinę mokyklą Naujajame Džersyje. Nuo 1959 m. dalyvavo CBS radijo vedėjo Artūro Godfrėjaus laidose. Dalyvaudama laidoje kartu su kitais jaunais dainininkais „Epic Records“ studijoje atliko pirmąją dainą „In–Between Teen“. 1961 m. pasirašė sutartį su „Canadian–American Records“ įrašų kompanija. Tais pačiais metais pasirinko Lindos Skot slapyvardį ir perdainavo 1932 m. kūrinį „I've Told Every Little Star“.
1970–ųjų pradžioje galutinai pasitraukė iš pramogų verslo. Kelerius metus dirbo karinėje medicinos laboratorijoje Fort Sem Hiustone, Teksase. Kingsvėjaus kolegijoje apgynė teologijos daktaro disertaciją. 1973 m. išsiskyrė, turi vieną vaiką.
Kuršių nerijos nacionalinis parkas (Rusija)

Gamta

Kuršių nerijoje yra šokantis miškas – pušynas, pasižymintis neįprastai susirangiusiomis ir išsiraičiusiomis pušimis.

Gyvūnijos pasaulis

Kuršių nerijos teritorijoje priskaičiuojamos 46 žinduolių rūšys. Čia gyvena: briedis, stirna, šernas, lapė, miškinė kiaunė, usūrinis šuo, barsukas, pilkasis kiškis, paprastoji voverė, bebras. Paukščių priskaičiuojamos 262 rūšys, iš kurių 100 – nuolat gyvenančios, kitos – praskrendančios. Dažniausiai sutinkamas kikilis, ankstyvoji pečialinda, raiboji devynbalsė, pilkoji devynbalsė, varnėnas.
Kęstutis Matelis

Kęstutis Matelis – humoristas, žinomas kaip Raimundėlis iš humoro grupės „Ambrozija“.

Biografija

Verslininkas (apgyvendinimo srityje).
Vedė būdamas 19 metų. Žmona Irena. Dukros Marija ir Miglė.
Gyvena Rokiškyje.
Studijavo Vilniaus statybos ir dizaino kolegijoje Fotografijos technologijų specialybę. Laisvalaikiu fotografuoja, filmuoja.
Al-Taawoun FC

Istorija

Klubas įkurtas 1956 m.
ÍR Reykjavík

Istorija

Klubo ištakos siekia 1907 m. kovo 11 d. Užsiima rankiniu, krepšiniu ir futbolu.
Futbolo komanda negali pasigirti aukštais rezultatais ir pasiekimais. Balansuoja tarp antros ir trečios pakopos pirmenybių.
Nijolė Ema Kelpšienė

Nijolė Ema Kelpšienė (g. 1948 m. sausio 18 d. Krakėse, Kėdainių raj.) – Lietuvos pedagogė, Šiaulių miesto visuomenės veikėja.

Biografija

1965 m. baigė Pandėlio vidurinę mokyklą. 1971 m. baigė Vilniaus Valstybinį pedagoginį institutą, fizikos mokytoja.
1971–1973 m. Leninsko vidurinės mokyklos (Chabarovsko kraštas) fizikos mokytoja. 1973–1977 m. Karinės inžinerinės V. Kuibyševo vardo akademijos (Maskva) techninių mokymo priemonių inžinierė. 1977–1980 m. Gusevo profesinės technikos mokyklos (Karaliaučiaus sritis) mokytoja. 1987–1990 m. Adažių (Rygos rajonas, Latvija) vidurinės mokyklos fizikos mokytoja. Nuo 1990 m. Šiaulių 3-osios vidurinės mokyklos fizikos mokytoja, nuo 1992 m. mokyklos direktoriaus pavaduotoja ugdymui, pakeitus mokyklos pavadinimą – Šiaulių Santarvės vidurinės mokyklos direktoriaus pavaduotoja ugdymui, fizikos mokytoja metodininkė, nuo 2006 m. mokyklos direktorė.
Vidas Živila

Biografija

Ūkininkas.
Lietuvos valstiečių liaudininkų sąjungos Kalvarijos skyriaus narys. Nuo 2011 m. Kalvarijos savivaldybės tarybos narys. 
Jungėnų kaimo bendruomenės narys. Žmona Angelė, vaikai Vytautas, Sigita.
Jegeva

Istorija

Jegeva žinoma nuo 1599 metų. 1938 m. gavo miesto teises.
Zetos kunigaikštystė

Istorija

1355 m. mirus didžiausiam Serbijos imperijos valdovui Stefanui Dušanui, imperija ėmė byrėti. Ilgainiui čia susiformavo 6 atskiros valstybės, valdomos vietos dinastijų. Tuo pasinaudoję Zetoje į valdžią atėjo vietos didikai Balšičiai, kurie iš pradžių valdė kaip imperijos vasalai, bet nuo 1360 m. − kaip visiškai nepriklausomi. Taip įkurta Zetos kunigaikštystė. Valdant Balšičiams, krašte galutinai įsitvirtino ortodoksų tikėjimas. Iš pradžių Zeta valdė nemažas teritorijas Metohijoje bei dabartiniame Kosove, bet po Džuradžo I mirties 1378 m., šios teritorijos perėjo Brankovičiams.
1421 m. mirdamas paskutinysis Balšičius Balša III paliko kunigaikštystę savo motinos broliui, Serbijos despotui Stefanui Lazarevičiui, ir Zeta vėl pateko į Serbijos sudėtį. Kadangi despotai kovodami su Osmanais negalėjo skirti pakankamo dėmesio Juodkalnijai, jos teritorijos stipriai susitraukė. 1420-1448 m. visą pajūrį (vadinamąją Donja Zetą serb. Доња Зета) nuo Kotoro šiaurėje iki Ljeso (dab. Albanija) pietuose užvaldė Venecijos Respublika, kuri prijungė jį prie Jūrinės Venecijos (Venecijos Albanijos). Ji teritorijas prie Kotoro įlankos išlaikė iki pat XVIII a. Be to, ir kalnuotoji Zeta kurį laiką buvo valdoma Humo kunigaikštystės.
1451 m. čia įsigalėjo nauja vietinė dinastija − Crnojevičiai, valdę iki 1498 m. Jiems valdant kraštas jau tapo žinomas kaip Montenegro, kas, išvertus iš italų kalbos ir reiškia Juodkalnija. Crnojevičių valdos užėmė tik labai nedidelę dalį Juodkalnijos, ties sostine Cetinjė.
1498 m. Zetą nukariavo Osmanų imperija.
Pinebergas

Istorija

XIII a. įkurta Pinebergo pilis. 1370 m. ją užgrobė Šauenburgo grafas Adolfas VIII. Pinebergo pavadinimas pirmą kartą paminėtas 1397 m. Senosios pilies vietoje, 1472 m. pastatyta renesansinė pilis. XVII a. ji smarkiai apgriauta, o 1720 m. sunaikinta visiškai. 1767 m. pastatytas barokinės architektūros paminklas Drostėjus. 1875 m. Pinebergui suteiktas miesto statusas. Po antrojo pasaulinio karo čia atsikėlė daug migrantų iš Rytų Prūsijos. Iki 1949 m. čia veikė imigrantų iš Pabaltijo šalių įkurtas Pabaltijo universitetas.
Misterija

Misterija – dramos žanras, kuriame simboliniais, stilizuotais vaizdais sprendžiamos žmonijos, tautos, individo likimo problemos. Misterijoms būdingas iškilmingumas, sakralinis paslaptingumas, dvasingumas.
Žanras susikūrė viduramžiais, vaizdavo daugiausia Biblijos scenas. Tačiau draminės misterijos šaknys yra senovės graikų ir romėnų religinės misterijos.
Lietuvoje misterijų yra sukūręs Vydūnas („Šventa ugnis“, „Mūsų laimėjimas“, „Jūrų varpai“), Liudas Gira („Beauštanti aušrelė“, „Paparčio žiedas“), Vincas Mykolaitis-Putinas („Nuvainikuota vaidilutė“), Vytautas Pranas Bičiūnas („Amžių karžygys“ - 1930 m.), Vincas Krėvė („Likimo keliais“).
Nauru herbas

Nauru herbas sukurtas 1968 m., po nepriklausomybės paskelbimo. Oficialiai naudojamas nuo 1970 m.

Išvaizda

Nauru herbo skydas padalintas į 3 dalis. Viršutinėje dalyje vaizduojamas alcheminis fosforo simbolis auksiniame fone.
Sidabrinėje dalyje apačioje vaizduojama juoda fregata, tupinti virš mėlynų vandenyno bangų. Apačioje dešinėje pusėje mėlyname fone pavaizduotos Calophyllum žiedai. Aplinkui skydą yra virvės, palminių augalų lapai, fregatos plunksnos ir ryklio dantys. Žvaigždė centre virš skydo paimta iš Nauru vėliavos. Juosta viršuje - salos pavadinimas nauruietiškai: Naoero.

Nacionalinis moto

Po herbu esančioje juostoje yra Nauru nacionalinis šūkis: God's Will First (liet. Pirmiausia Dievas).

Simbolizavimas

Fregata simbolizuoja Nauru gyvūniją, alcheminis fosforo simbolis - fosfatų kasimą.
XVII amžiaus 5-as dešimtmetis

XVII amžiaus penktasis dešimtmetis prasidėjo 1641 m. ir baigėsi 1650 m.
Tūkstantmečiai: 1 tūkstantmetis – 2 tūkstantmetis – 3 tūkstantmetis
Amžiai: XVI amžius – XVII amžius – XVIII amžius
Dešimtmečiai: 10-as 1-as 2-as 3-as 4-as - 5-as - 6-as 7-as 8-as 9-as 10-as
Metai: 1641 1642 1643 1644 1645 1646 1647 1648 1649 1650
Jonas Kiriliauskas

Biografija

1985 m. baigė Šiaulių K. Didžiulio politechnikumą, metalo apdorojimo pjaunant technologas, 1996 m. baigė istoriją Vilniaus universitete.
1992 m. Kuršėnų politechnikos mokyklos, 2003 m. Kuršėnų politechnikos mokyklos direktoriaus pavaduotojas, 2006 m. Šiaulių rajono savivaldybės administracijos vyriausiasis specialistas.
Nuo 1995 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Šiaulių skyriaus narys, 1997–1999 m. Šiaulių rajono skyriaus pirmininko pavaduotojas, 1999–2001 m. skyriaus pirmininkas, nuo 2001 m. pirmininko pavaduotojas, LSDP tarybos narys. Nuo 2015 metų LSDP šiaulių rajono skyriaus pirmininkas, LSDP Tarybos narys.
2003–2007 m., 2007 m. ir 2011 m. (mandato atsisakė) Šiaulių rajono savivaldybės tarybos narys. 
Šiaulių raj. Lions klubo narys, 2016-2017 m. sezono klubo prezidentas, Raudonojo Kryžiaus draugijos narys, Kuršėnų seniūnijos visuomeninės tarybos narys.
Sutuoktinė Janina, vaikai Žygimantas, Urtė.
FF Giza/FC Hoyvík

Istorija

Klubas įkurtas 2012 m., kai susijungė du klubai (FF Giza ir FC Hoyvík).
Namų rungtynes žaidžia „Gundadalur“ stadione, (Torshavno mikrorajone).
Lekiai

Geografija

Šiauriniame pakraštyje teka Šalpė (Veiviržo kair. intakas), iš pietų prieina Šiuraičių miškas. Lekių kaimas ribojosi su Šiūparių, Jokšų, Slabados (visi Švėkšnos sen.), Šiuraičių ir Raukų (abu Veiviržėnų sen.) kaimais.

Gyventojai

1923 m. Lekių kaime buvo 3 ūkiai ir 26 gyventojai, 1991 m. – 1 ūkis ir 1 gyventojas.

Žymūs žmonės

Lekių kaime gimė kunigas tremtinys Stanislovas Būdvytis (1896–1961), jo brolis, paskutinis šio kaimo gyventojas Juozas Būdvytis (1923–1991), plėšikų nukankintas savo namuose, jų tėvas Jokūbas Būdvytis (1883-1960) buvo šio kaimo vadinamasis maršalka. Remiantis Švėkšnos parapijos maršalkų protokolais, jis yra buvęs jų pirmininkas.
Albinas Slavinskis

Biografija

1982 m. baigė Lietuvos žemės ūkio akademiją, inžinierius mechanikas. Telšių rajono savivaldybės administracijos Žemės ūkio skyriaus vedėjas.
Lietuvos valstiečių partijos, Valstiečių ir Naujosios demokratijos partijų sąjungos, Lietuvos valstiečių liaudininkų sąjungos Telšių rajono skyriaus narys.
2007 m. Telšių rajono savivaldybės tarybos narys, mandato atsisakė.
Ūkininkų sąjungos tarybos, Kredito unijos „Germanto lobis“ paskolų komiteto narys. Sutuoktinė Bronė, vaikai Remigijus, Aurelijus, Eugenijus.
Žoinvilis

Istorija

Žoinvilį 1851 m. įkūrė imigrantai iš Vokietijos, Norvegijos ir Šveicarijos. Pavadintas Žoinvilio princo Fransua garbei.
Virimas

Reiškinys

Skystyje yra ištirpusių dujų, kurios mažais burbulais kaupiasi ant indo dugno, sienelių, skystyje esančių dulkelių. Kaitinamas skystis pro burbulo sieneles garuoja į jo vidų. Burbulo tūris didėja, kartu didėja ir Archimedo jėga, kelianti jį aukštyn. Patekęs į šaltus viršutinius sluoksnius, burbulas susitraukia (nes mažėja garų slėgis) ir galiausiai visiškai pranyksta. Kai skystis sušyla, burbulas didėdamas iškyla į skysčio paviršių ir susprogsta.
Skystis pradeda virti, kai garų slėgis burbuluose susilygina su slėgiu skystyje. Slėgį skystyje sudaro oro slėgis skysčio paviršiuje (išorinis slėgis) ir hidrostatinis skysčio stulpelio slėgis. Šią sąlygą atitinkanti temperatūra vadinama skysčio virimo temperatūra.
Dick Butkus

Dick Butkus (tikras vardas Ričardas, g. 1942 m. gruodžio 9 d. Čikagoje, JAV) – lietuvių kilmės amerikietiškojo futbolo žaidėjas. Jo vardo (Butkus Award) taurė įteikiama kiekvienais metais geriausiam amerikietiškojo futbolo gynėjui.
Gimė ir augo devynių vaikų lietuvių imigrantų šeimoje pietinėje Čikagos dalyje. Mokėsi Chicago Vocational School mokykloje. Joje žaidė amerikietišką futbolą, o komandai vadovavo treneris Bernie O'Brien. 1962–1964 m. žaidė Ilinojaus universiteto komandoje. NFL debiutavo 1965 m., kur visą savo karjerą atstovavo Chicago Bears komandai (1965–1973 m.)
Bronius Vaškelis

Biografija

1944 m. pasitraukė iš Lietuvos. 1947 m. baigė Liubeko (Vokietija) lietuvių gimnaziją. Studijavo Toronto bei Pensilvanijos universitetuose. 1963 m. pradėjo dėstyti rusų literatūrą Lafayette College, kur 1966–1981 m. buvo Užsienio kalbų fakulteto dekanu. Nuo 1975 m. tapo profesoriumi. 1984–1992 m. dirbo Ilinojaus universiteto Lituanistikos katedros vedėju.
Grįžęs į Lietuvą 1992 m. ėjo VVDU Humanitarinių mokslų fakulteto dekano, prorektoriaus pareigas. 1993–1996 m. – buvo universiteto rektorius. 1997–2003 m. – Menų instituto Teatrologijos katedros įkūrėjas ir vedėjas, nuo 2009 m. – profesorius emeritas. Atkuriamojo Senato (1989–1996) ir Senato (1996–2010) narys.
B. Vaškelis ir jo žmona užsiima filantropine veikla nuo pat pirmųjų VDU atkūrimo dienų. 2011 m. B. Vaškelis įsteigė savo vardo stipendiją, taip norėdamas įvertinti ir motyvuoti jaunuosius meno ir humanitarinių mokslų tyrinėtojus siekti akademinių aukštumų.

Akademinė veikla

Paskelbė per 100 mokslinių straipsnių. Studijos publikuotos knygose: „Baltic Drama“ (1981), „Ethnic Teatre in the United States“ (1983), „Lietuvių egzodo literatūra 1945–1990“ (1992). Knygų „Lituanistikos instituto suvažiavimo darbai“ (1979), „Algirdas Jakševičius – teatro poetas“ (1999), „Teatrologijos eskizai“ (1 t. 2002, 2 t. 2004), „Žvilgsnis iš atokiau, I dalis“ (2004), „Žvilgsnis iš atokiau. Lietuviškoji scena Jungtinėse Amerikos Valstijose 1889–1990, II dalis“ (2006) sudarytojas ir redaktorius.
B. Vaškelis yra mokslinio žurnalo „Teatrologiniai eskizai“ redakcinės kolegijos pirmininkas, leidinių „Meno istorija ir kritika“, „Lietuvos scena“, „Lituanus“ redakcinių kolegijų, Lietuvos rašytojų sąjungos narys.