google/wiki40b huggingface dataset:
Irena Vorevičienė

Biografija

1976 m. baigė Kauno medicinos institutą, gydytoja.
VšĮ Naujosios Akmenės ligoninės vyr. gydytojo pavaduotoja konsultacijų poliklinikai, gydytoja dermatovenerologė.
1991 m. Lietuvos krikščionių demokratų partijos, 2006 m. Tėvynės sąjunga (konservatoriai, politiniai kaliniai ir tremtiniai, krikščioniškieji demokratai) narė. 2007–2011 m. Akmenės rajono savivaldybės tarybos narė.
Akmenės rajono Moterų katalikių draugijos pirmininkė. Sutuoktinis Petras, vaikai Audrius, Vaidas.
Spenglininkai

Aplinkinės gyvenvietės

Lieponys – 2 km
Germanas Titovas

Biografija

1953 m. baigė Nalobichos kaimo vidurinę mokyklą, 1955 m. – Kustanajaus karinės aviacijos pirminio lakūnų parengimo mokyklą, o 1957 m. – Novosibirsko karo lakūnų mokyklą. Tarnavo karinėse oro pajėgose Leningrade.
Nuo 1960 m. – kosmonautų būrio narys. Buvo pirmojo kosmonauto J.Gagarino skrydžio dubleris.
1961 m. rugpjūčio 6-7 d. kosminiu laivu „Vostok-2“ majoras G. Titovas per 25 valandas ir 18 minučių 17 kartų apskrido Žemę, nuskridęs virš 700 tūkstančių kilometrų ir sėkmingai nusileido Saratovo srityje.
Skrydžio metu G. Titovui dar nebuvo sukakę 26 metai. Jis iki šiol yra jauniausias į kosmosą skridęs žmogus.
1972-1973 m. dirbo TSRS Gynybos ministerijos Karinės paskirties kosminių aparatų valdymo centro viršininko pavaduotoju, vėliau iki 1991 m. buvo TSRS Gynybos ministerijos Vyriausiosios kosmoso valdybos viršininko pavaduotojas.
Išėjęs į atsargą vadovavo Rusijos kosmonautikos federacijai.
1962-1970 m. G.Titovas buvo TSRS Aukščiausiosios Tarybos deputatas, 1995-2000 m. – Rusijos Valstybės Dūmos deputatas nuo Komunistų partijos.
Palaidotas Novodevičės kapinėse Maskvoje.
G. Titovo vardu pavadintas krateris Mėnulyje, Rusijos karinių kosmoso pajėgų bandymų centras, licėjus Maskvos srities Krasnoznamensko mieste, sala Tonkino įlankoje, Barnaulo oro uostas bei aviakompanijos „Aeroflot“ keleivinis lėktuvas А-320.
Monjajus

Monjajus (gva. Moñái) – Pietų Amerikos indėnų gvaranių mitologinė būtybė, Blogio dvasios Tau ir gražiosios Marangatu dukros gvaranės Keranos trečiasis sūnus, gimęs pabaisa. Vienas iš 7 legendinių monstrų gvaranių mitologijoje. Būtybė yra panaši į didžiulę raguotą gyvatę.

Mitas

Monjajus yra laukų valdovas ir sergėtojas, gyvena atvirose vietovėse. Jis lengvai laipioja medžiais ir nušliuožia ant žemės, minta paukščiais. Turi hipnotizuojančių galių, kurias jam suteikia raguotą porinę išaugą primenančios jautrios antenos. Dėl jų dar vadinamas „Oro valdovu“. Mėgsta pavogtus daiktus slėpti savo oloje. Jo nuolatinis plėšikavimas kaimuose išprovokavo didelę nesantaiką tarp žmonių, kaltinančių vienas kitą dėl paslaptingai dingstančio jų turto. Miestiečiai prisijungė prie valstiečių, kad pagelbėti jiems padaryti galą Monjajaus ir jo brolių blogiems darbams. Gražuolė Porâsý pasisiūlė pagelbėti. Ji įtikino monstrą, kad yra jį įsimylėjusi ir norinti prieš judviejų vestuves susitikti su jo broliais. Monjajus paliko ją su vienu iš jų – Težu Žagua ir išvyko ieškoti kitų: Mboi Tuinio, Jasy Jaterėjaus, Kurupio, Ao Ao ir Luisono. Galiausiai visi susirinkę pradėjo švęsti vestuves, daug gėrė ir netrukus tapo visiškai girti. Tai buvo patogus momentas „nuotakai“ pasprukti iš olos, užremtos dideliu akmeniu, tačiau tai bandant padaryti, Monjajus ją grąžino atgal. Porâsý pradėjo šaukti, kad perspėtų žmones, kurie buvo lauke netoli olos. Ji paprašė jų uždegti olą kartu su ja. Kaip atpildą už šią Porâsý auką dievai jos dvasią iškėlė į aukštybes, paversdami mažu, bet stipriai šviečiančiu tašku. Nuo tada dievai lėmė šiai dvasiai įžiebti pašvaistę.
Olelkaičiai

Valdos ir įtaka

Pagrindinės Olelkaičių valdos buvo Slucko-Kopyliaus kunigaikštystė, paveldėta iš Aleksandro Olelkos tėvo Vladimiro Algirdaičio, vienintelė Abiejų Tautų Respublikoje išlikusi dalinė kunigaikštystė. Ji išlaikyta iki 1621 m., kol mirė paskutinioji giminės atstovė – Sofija Olelkaitė. Dėl šitos nuolatinės valdos jie dar buvo vadinami Sluckiais.
Olelkaičiai taip pat laikinai valdė vėliau gautas Kijevo, Pinsko kunigaikštystes. 1528 m. jų valdose buvo apie 7000 dūmų; pagal valdomą turtą tada jie užėmė 4 vietą tarp visų LDK giminių.
XV–XVI a. Olelkaičiai buvo LDK Ponų tarybos nariai; pretenduodami į Lietuvos didžiojo kunigaikščio sostą, XV a. jie ne kartą bandė įvykdyti valstybės perversmą ir už tai buvo baudžiami. Pasižymėjo kovose su totoriais.
Po Liublino unijos Olelkaičių įtaka valstybėje sumažėjo. XVII a. mirus paskutiniam šios giminės palikuoniui Jurgiui III, o jo dukrai Sofijai ištekėjus už Jonušo Radvilos, Slucko ir Kapyliaus kunigaikštystės atiteko Radviloms.
Moricsalos rezervatas

Moricsalos rezervatas (latv. Moricsalas rezervāts) – gamtos rezervatas Latvijos šiaurės vakaruose, Ventspilio savivaldybės teritorijoje, Usmos ežero vakarinėje dalyje, Slyterės nacionalinis parkas.

Rezervatas

Rezervatas įkurtas 1912 m., pirmasis Latvijos gamtos rezervatas. Plotas 8,18 km². Apima Usmos ežero Luzikertės įlanką, Moricsalos salą (0,83 km²), Lielalksnitės ir Alkšnu salas. Beveik visa sausuma apaugusi plačialapių miškais (ąžuolai, liepos, klevai), krūmais. Ežero akvatorija prijungta 1957 m.
Pirotolas

Pirotolas (angl. pyrotol) – sprogstamoji medžiaga, gaminta po Pirmojo pasaulinio karo iš perteklinių kordito ir kitų bedūmių parakų atsargų, pridedant natrio salietros.
Pirotolas buvo pigus sprogalas, todėl jis buvo pardavinėjamas fermeriams, kurie pirotolu sprogdindavo kelmus, riedulius ir valydavo griovius. Fermeriams pardavinėjamas pirotolas buvo supakuotas cilindro formos gabalais kaip ir dinamitas, bet pusantro karto galingesnis ir daugiau kaip dukart pigesnis.
DuPont kompanija pirotolo gamybą pradėjo 1924 m. rugsėjo 4 d.

Baigiantis po karo likusioms bedūmių parakų atsargoms pirotolo gamyba menkėjo ir vėliau buvo nutraukta. Viso DuPont gamykla pagamino apie 10,5 tūkst. tonų pirotolo.
Svieriai

Istorija

Svieriai įkurti XIII amžiuje. XVI a. priklausė Radviloms, XVII a. viduryje pastatyta pirmoji bažnyčia.
XIX amžiuje čia gyveno gana daug lietuvių. Miestelis priklausė Užnerio apskričiai. Ostlande įkurta Svyrių apskritis.
Raimondas Čiegis

Raimondas Čiegis (g. 1958 m. spalio 18 d. Kaune) – Lietuvos matematikas, habilituotas fizinių mokslų daktaras.

Biografija

Brolis Remigijus Čiegis. 1982 m. baigė Vilniaus universiteto Matematikos fakultetą. 1993 m. habilituotas fizinių mokslų daktaras.
1982–2000 m. dirbo Matematikos ir informatikos institute, nuo 2000 m. Vilniaus Gedimino technikos universiteto Fundamentaliųjų mokslų fakulteto Matematinio modeliavimo katedros vedėjas, nuo 1994 m. profesorius.

Mokslinė veikla

Svarbiausi darbai iš skaitinių metodų netiesinėms diferencinėms lygtims spręsti, lygiagrečiųjų algoritmų, matematinio modeliavimo. Sudarė ir ištyrė baigtinių skirtumų schemas, aproksimuojančias uždavinius su nelokaliomis kraštinėmis sąlygomis. Sukūrė bendrąją metodiką, pagrindžiančią daugelio netiesinių skirtuminių schemų konvergavimą. Sukūrė lygiagrečiuosius algoritmus, kurie taikomi tiesinių lygčių sistemoms spręsti, daugialypiams integralams skaičiuoti ir netiesiniams skysčių filtracijos uždaviniams spręsti.
Rugpjūtis

Astronomija

Saulė rugpjūtį pereina per Vėžio (liepos 21 – rugpjūčio 9) ir Liūto (rugpjūčio 10 – rugsėjo 15) žvaigždynus.
Brauktukas

Brauktukas, mediatorius arba plektras – mažas, dažniausiai plastikinis, įrankis groti gitara ar kitu styginiu instrumentu. Egzistuoja įvairių formų ir spalvų. Svarbi savybė – atsparumas lenkimui. Brauktukus gitaristai pasirenka pagal grojimo stilių. Solo gitaristai dažniausiai naudoja kietus brauktukus, o ritmo partijų grojimui renkasi minkštesnius.
Gražina Ligija Trimakaitė

Biografija

1969 m. baigė Kauno medicinos institutą, gydytoja.
Marijampolės PSPC vaikų poliklinikos, Kalvarijos PSPC darželio – mokyklos „Žiburėlis“, VšĮ Marijampolės ligoninės Konsultacinės poliklinikos, VšĮ Kalvarijos ligoninės Konsultacinės poliklinikos akių ligų gydytoja.
Nepriklausomybės partijos, nuo 1995 m. Tėvynės sąjungos Marijampolės skyriaus narė, skyriaus pirmininko pavaduotoja, tarybos narė.
2007–2011 m. ir nuo 2011 m. Marijampolės savivaldybės tarybos narė.  Administracinės komisijos pirmininkė.
Lietuvos Sąjūdžio Marijampolės skyriaus tarybos pirmininkė, laikraščio „XXI amžius“ bendradarbė.
Viekšnaliai

Istorija

1950–1963 m. buvo Viekšnalių apylinkės centras.
Acta Borussica

Acta Borussica (liet. Prūsistikos darbai) – tęstinis mokslo leidinys, leistas 1730–1732 m. Karaliaučiuje vokiečių ir lotynų kalbomis.

Istorija

Skirtas prūsų, Prūsijos valstybės ir Mažosios Lietuvos istorijai. Skelbė istorinius šaltinius, straipsnius prūsų, lietuvininkų, kuršių ir žiemgalių praeities, kalbos, religijos ir buities klausimais. Išėjo trys tomai. Redaktorius ir leidėjas Michaelis Lylientalis.
Vilna (Kanada)

Istorija

Gyvenvietė įkurta 1907 m., daugiausia imigrantų iš Centrinės Europos. 1919 m. nutiesus geležinkelį pradėjo sparčiau vystytis. 1920 m. pavadinta Vilna Lietuvos sostinės Vilniaus garbei, panašiai kaip ir Vilnas Ontarijo valstijoje.
1923 m. birželio 13 d. gavo kaimo teises. Vilnos įžymybė – metalinės gigantiškų grybų skulptūros.
1967 m. vasario 5 d. virš Vilnos įvyko meteoro sprogimas (spėjama galia 600 tonų trinitrotoluolo). Vėliau buvo rasti du labai maži meteoritai – 48 mg ir 94 mg masės. Dabar jie saugomi Albertos universitete Edmontone.

Gyventojai

2012 m. duomenimis Vilnoje gyveno 290 žmonių.
2011 m. Kanados surašymo duomenimis Vilnoje gyveno 249 žmonės, įsikūrę 111 namų (gyvenvietėje namų iš viso 135). Palyginus su 2006 m. gyvenusiais 274 žmonėmis gyventojų skaičius sumažėjo 9,1%.
Arvydas Šliogeris

Biografija

Gimė ir užaugo mokytojų šeimoje. Tėvas dėstė lotynų, vokiečių kalbas, mama – braižybą, geografiją. Šeima gyveno sodyboje miesto pakrašty, turėjo nedidelį ūkį, augino gyvulius.
Aukso medaliu baigė Panevėžio 2-ąją vidurinę mokyklą. 1962–1967 m. studijavo Kauno politechnikos instituto Cheminės technologijos fakultete.
1970 m. pradėjo dirbti Vilniaus universiteto Filosofijos katedroje, 1973–2012 m. dėstė filosofiją, 1979 m. docentas. 1987 m. filosofijos mokslų daktaras.  1990 m. vienas Lietuvos liberalų sąjungos steigėjų. 2003–2012 m. VU Filosofijos katedros vedėjas, nuo 2012 m. profesorius emeritas. Nuo 2007 m. LMA tikrasis narys (filosofija).

Filosofija

Vienas produktyviausių Lietuvos filosofų. Atgimimo metais aktyviai reiškėsi publicistikoje. Viešojoje erdvėje pagarsėjo aštriais, vaizdingais, neretai kontroversiškais pasisakymais. Šiam filosofui būdingas hierarchinės visuomenės struktūros vertinimas ir egalitarizmo (žmonių lygybės idėjos) kritika.  Pasisakė prieš referendumo procesą kaip neatitinkantį jo pažiūrų, nes jame balso vertė nepriklauso nuo žmogaus socialinės padėties. 
Arvydas Šliogeris yra išvertęs Karlo Poperio, Martino Haidegerio, Georgo Hėgelio, Artūro Šopenhauerio, Frydricho Nyčės, Hannah Arendt, Albero Kamiu, Karlo Markso veikalų.
Stalnioniškis

Istorija

1923 m. buvo 8 sodybos (41 gyventojas), 1984 m. - 6 gyventojai.Yra sentikių bendruomenė, įkurta 1742 m.veikia Stalnioniškio sentikių cerkvė. Slopindama 1863 m. sukilimą caro valdžia iš kaimo į Samaros guberniją ištrėmė Martyno Gobio, Juozapo Buitvydo, Rapolo Buitvydo ir Juozapo Putrimo šeimas. Jų sodybose apgyvendino iš Rygos atkeltas 4 sentikių šeimas.
Fast Ethernet

Fast Ethernet – kompiuterių tinklų technologija lokaliems tinklams (LAN), fiziniame lygmenyje perduodanti duomenis 100 Mbit/s sparta. Tai 1995 metais naujai standartizuota Ethernet technologija. Fast Ethernet tinklas turi CSMA/CD (tai metodas, kurio esmė ta, kad stotis pirma nustato, ar siuntimo terpė yra naudojama, jei taip, tai stotis atideda siuntimą vėlesniam laikui, priešingu atveju pradedamas siuntimas) priėjimą, kontroliuojantį kolizijas. Standartas naudoja žvaigždės topologiją – visi kabeliai jungiami prie koncentratoriaus.
Čungaros-Tambo Kemado perėja

Čungaros-Tambo Kemado perėja (isp. Paso Chungará-Tambo Quemado) – Andų kalnų perėja, esanti ties Čilės (Parinakotos provincija) ir Bolivijos (La Paso departamentas) siena. Šalia telkšo Čungaros ežeras ir Kotakotanio lagūnos, stūkso Pajačatos ugnikalniai, įsteigti Laukos nacionalinis parkas ir Sachamos nacionalinis parkas. Aukštis – 4680 m.
Pro Čungaros-Tambo Kemado perėją eina kelias tarp La Paso ir Arikos (pagrindinis kelias tarp Čilės ir Bolivijos). Jis yra žemyninės trasos Santosas–Arika/Ikikė dalimi. Perėja pravažiuojama ištisus metus, kelias asfaltuotas.
Tetiaroa

Tetiaroa – koralinis atolas Prancūzų Polinezijoje, Draugijos salose (Priešvėjinėse salose), 59 km į šiaurę nuo Taičio. Įeina į Arue komuną. Plotas 6 km². Gyvena 50 gyventojų (2002 m.). Gyventojų tankumas – 8 žm./km².
Salą sudaro 13 mažų salelių. Lagūnos ilgis 7 km, gylis – 30 m. Aukštis iki 17 m.
Sala 1965 m. išnuomuota JAV aktoriaus Marlono Brando šeimai 99 metams. Manoma, kad M. Brando, kuris mirė 2004 m., dalį salos paskyrė savo draugui Maiklui Džeksonui.
Dauglaukio kapinynas

Kapinynas

Kapinyną 1983 m. tyrė Jonas Balčiūnas, 1984–1995 m. (su pertrauka 1987 m.) Eugenijus Jovaiša, 2000 m. Arvydas Malonaitis. Rasti 128 vyrų, moterų ir vaikų kapai. I–III a. datuojami 127 nedegintų mirusiųjų kapai ir vienas X–XI a. Čia rastas sudeginto mirusiojo kapas su vikinginiu kalaviju, balnakilpėmis ir ietigaliu.
Mirusieji orientuoti Šiaurinės žvaigždės kryptimi. Rasta Romos imperatorių – Antoninas Pijus (86-161 m.), Faustina I Vyresnioji (105–141 m.), Markas Aurelijus (121–180 m.), Komodas (161–192 m.), Gordianas III (238–241 m.) – monetų. Kapuose gausu įkapių – papuošalų, ūkio, įvairių buities ir karybos reikmenų.

Gyvenvietė

50–70 m į rytus nuo kapinyno yra senovės gyvenvietė. Nuo 1990 m. ją tyrinėjo A. Malonaitis. Apie 2 m gylyje aptiktas 0,60-1,0 m storio kultūrinis sluoksnis su I–IV a. lipdyta keramika ir degėsiais, kaulų fragmentais, žalvario ir geležies šlako gabalais.

Šventvietė

1991 m. archeologinio komplekso rytinėje dalyje aptikta šventvietė – stambių akmenų grupė, laužavietės, kelios stulpavietės, vadinamojo erdvinio orientavimosi vieta. 1991–1995 m. ir 1997 m. ją tyrė A. Malonaitis. Radinius saugo Lietuvos nacionalinis muziejus ir Vytauto Didžiojo karo muziejus.
Antroji Lenkijos Respublika

Politinė sistema

Lenkija nuo 1919 m. iki 1926 m. buvo parlamentinė demokratija, prezidentas turėjo ribotas galias. Rinkimų teisę turėjo 25 m. sulaukę Lenkijos piliečiai. 1918 m. lapkričio 28 d. dekretu maršalas Juzefas Pilsudskis suteikė moterims teisę balsuoti. 
Po 1926 m. karinio perversmo Lenkija tapo autoritarine valstybe, o faktinis vadovas J. Pilsudkis įgijo neribotas galias. 1928 m. Lenkijoje vyko paskutiniai demokratiniai rinkimai, kuriuos vis dėlto laimėjo propilsudskinės jėgos. Šalies vadovui mirus 1935 m., šalis išliko nedemokratinė, pablogėjo Lenkijoje gyvenančių tautinių mažumų (lietuvių ir ypač žydų) padėtis.

Kariuomenė

Tarpukario Lenkijos kariuomenė buvo santykinai didelė, ją sudarė apie 950 tūkst. kareivių: 37 pėstininkų divizijos, 11 kavalerijos brigadų, 2 šarvuotos brigados bei artilerija. Dar 700 tūkst. piliečių buvo įtraukti į kariuomenės rezervą. Antrojo pasaulinio karo pradžioje Lenkiją gynė beveik milijonas karių, turėta 1280 tankų ir 745 lėktuvų .
Karių paruošimas buvo nuodugniai apgalvotas ir vykdomas, juos rengė kompetentingi kareiviai, turintys ekspertines žinias ir pasižymintys kilniais idealais. Vyresni ir jaunesni karininkai nuolat naujino savo žinias tiek tuometines technines naujoves pristatančiose paskaitose, tiek praktiniuose užsiėmimuose. Lenkijos kariuomenės įranga buvo senesnė ir mažiau išvystyta nei nacių Vokietijos turima įranga, jos atnaujinimą sulėtino pasitikėjimas Vakarų Europos šalių karine pagalba ir biudžetiniai sunkumai.

Aukštasis mokslas

Pirmaisiais akademiniais metais po Lenkijos nepriklausomybės atkūrimo (1918-1919) jos teritorijoje veikė 7 universitetai. Jų skaičius augo - buvo steigiamos tiek valstybinės, tiek privačios aukštosios mokyklos, ir jau 1932-1933 metais jų buvo 24, o 1937-1938 - 32. Juose studijavo apie 49,3 tūkst. studentų, 28% sudarė moterys - tai antroji pagal dydį studijuojančių moterų dalis tuometinėje Europoje. Lenkijos studentai koncentruodavosi Varšuvoje (42%), Lvove (19%), Krokuvoje (15,6%) ir Vilniuje (7,2%). Populiariausia studijų sritis - teisė. Ją pasirinkdavo daugiau nei 20% studentų.

Religijos

Tarpukario Lenkijoje buvo daugelio religijų tauta. 1921 m., 16 057 229 piliečių (apie 62.5%) buvo katalikai, 3 031 057 (apie 11.8%) - unitai ir armėnų katalikai, 2 815 817 (apie 10,95%) - stačiatikiai, 2 771 949 (apie 10,8%.) - žydai, o 940 232 (apie 3,7%.) buvo protestantai (daugiausia liuteronai).
1931 m. Lenkijoje buvo antroji pagal dydį žydų populiacija pasaulyje, sudaranti vieną penktadalį visos pasaulio diasporos (apie 3 136 000 gyventojų).
Moana Pozzi

Biografija

Moana, kurios vardas havajų kalba reiškia „Vandenynas“, gimė Genujoje, tačiau vėliau gyveno Kanadoje ir Brazilijoje, kur darbo reikalais vyko jos tėvas, branduolinių sistemų inžinierius. Į Italiją jie galutinai grįžo kai Moanai buvo 13. 1979 m., dar nesulaukusi 18, Moana susilaukė sūnaus Simone, kurį užaugino jos tėvai ir kuriam buvo sakoma, kad Moana yra jo sesuo (šitai oficialiai paskelbė pats Simone 2006 m.).
1980 m. šeima vėl persikėlė, dabar į Prancūziją, o Moana nusprendė likti Romoje. Ji išmėgino modelio darbą, studijavo aktorystę ir gavo keletą nedidelių vaidmenų kine bei reklamose. Taip pat ji ėmė vesti laidą vaikams televizijoje bei pasirodė keliuose kituos TV šou. 1981 m. kilo skandalas, kuomet pornografiniame filme „Valentina, ragazza in calore“ vaidinusi Linda Heveret buvo atpažinta kaip Moana. Tuo metu laidą vaikams „Tip Tap Club“ vedusi aktorė, nors viską ir neigė, buvo nušalina nuo darbo televizijoje, tačiau tai padėjo sulaukti didelio spaudos dėmesio.
1986 m. ji ėmė filmuotis pornografiniuose filmuose savo tikruoju vardu ir palaipsniui tapo tokia pat populiari, kaip ir kita šio žanro italė Cicciolina.
1991 m. Moana išleido autobiografiją „Moana’s Philosophy“, kurioje nuo 4 iki 9,5 balo įvertino savo garsius meilužius: aktorius Robert De Niro, Harvey Keitel, Roberto Benigni, futbolininkus Marco Tardelli ir Paulo Roberto Falcão. Kai kurių pavardės nebuvo atskleistos, tačiau manoma, kad po pseudonimu „politikas“ slėpėsi buvęs šalies ministras pirmininkas Bettino Craxi, su kuriuo ji palaikė ryšius 1981 m. (spėjama, kad būtent šis ryšys padėjo jai gauti darbą televizijoje).
1992 m. Moana su Cicciolina įkūrė Meilės partiją ir dalyvavo Romos mero rinkimuose, kuriuose surinko 1 proc. balsų. Tai dar labiau padidino jos populiarumą ir Moana tapo netgi animacinių filmų personažu. Nepaisant to, kad dirbo suaugusiems skirtoje industrijoje, ji buvo žinoma visoje šalyje ir nuolatos dėmesio centre.
1994 m. Moana ėmė dažnai sirgti, dėl nuolatinio vėmimo ji prarado daug svorio. Nusprendusi padaryti pertrauką ir daugiau laiko skirti poilsiui, ji kartu su vyru ir sūnumi išsiruošė kelionėn po Indiją, vėliau – Prancūziją. Rugsėjo 15 d. ji mirė Lione, oficiali priežastis – kepenų vėžys.
Netikėta mirtis ilgą laiką kurstė įvairius gandus – nuo žmogžudystės iki inscenizuotos mirties, siekiant pabėgti nuo viešumo. 2006 m. policija paviešino informaciją apie jos mirtį ir skrodimo rezultatus.

Šeima

1992 m. ji ištekėjo už Antonio Di Ciesco.
Jaunesnioji Moanos sesuo Maria Poci (g. 1963) taip pat kurį laiką vaidino pornografiniuose filmuose pseudonimu Baby Pozzi.

Kita

1999 m. buvo sukurtas filmas apie Moanos gyvenimą „Guardami“.
2009 m. pasirodė televizijos serialas „Moana”, kuriame pagrindinį vaidmenį atliko Violante Placido.
2010 m. jos buvęs vadybininkas sukūrė biografinį pornografinį filmą „I segreti di Moana“.
Tarybų Sąjungos komunistų partija

Ideologija

TSKP ideologija buvo marksizmas-leninizmas.

Centriniai valdymo organai

Pagal partijos įstatus, aukščiausias TSKP valdymo organas buvo TSKP suvažiavimas. TSKP suvažiavimas išrinkdavo Centro komitetą (TSKP CK), kuris pagal įstatus buvo aukščiausias partijos valdymo organas tarp suvažiavimų. Nuo 1919 m. TSKP CK išrinkdavo Politbiurą (1952–1966 m. vadintą Prezidiumu) ir Sekretoriatą, vadovaujamą Generalinio sekretoriaus (1919–1922 m. vadintą atsakinguoju sekretoriumi, 1953–1966 m. – Pirmuoju sekretoriumi), o iki 1952 m. – ir Orgbiurą.

Pirminės partinės organizacijos

Žemiausias TSKP struktūrinis lygmuo buvo pirminės partinės organizacijos. Jos buvo kuriamos gamyklose, kolūkiuose, kariniuose daliniuose, įstaigose, kuriose dirbo bent trys TSKP nariai. Pagal partijos įstatus, aukščiausias pirminės partinės organizacijos valdymo organas buvo susirinkimas, kuriame dalyvavo visi pirminės partinės organizacijos nariai.
Kočaris

Kočaris (arm. Քոչարի, azer. Köçəri, gr. Κότσαρι,  kurd. Koçerî, turk. Koçari) – armėnų ir azerbaidžaniečių grupinis liaudies šokis, kurį šiandien taip pat atlieka armėnai, asirai, azerbaidžaniečiai, kurdai, Ponto graikai ir turkai. Yra daug šokio atmainų, šokamas sustojus ratu ar grandine.

Armėnų šokis

Kočaris plačiai atliekamas visoje Armėnijoje per šventes, šeimos ceremonijas ir kituose renginiuose. Gali šokti visi dalyviai, nepriklausomai nuo amžiaus ar lyties. Nuo 2004 m. šokis įtrauktas į Armėnijos bendrojo lavinimo mokyklų programas.
Kiekvienas Armėnijos kalnyno regionas turėjo savo kočarį, pasižymintį unikaliu šokimu ir savita muzika. Šokis šokamas 2/4 ritmu. Šokėjai sudaro uždarą ratą, uždėdami rankas ant vienas kito pečių ar susikibę. Modernesnės kočario formos pridėjo „tremolo žingsnį“, kuris apima viso kūno judėjimą. Šokėjų atliekami judesiai ir figūros keičiami, vadovui davus ženklą skarelės mostelėjimu ar šūksniu. Šokį sudaro staigūs išėjimai į priekį ir atgal, žingsniai su pasišokimais, pereinantys į dinamiškus šuoliukus su posūkiais. 
2017 m. šokis buvo įtrauktas į Reprezentatyvųjį žmonijos nematerialaus kultūros paveldo sąrašą.

Azerbaidžaniečių šokis

Tai yra vienas iš plačiai paplitusių šokių, žinomų kaip Yalli (arba Halay) Azerbaidžane, ypač Nachičevanės autonominėje respublikoje ir aplinkinėse teritorijose. Kočarį sudaro lėta ir greita dalys, šokis yra trijų variantų. Vyrams ar moterims, sustojusiems eilėje vienas po kito, vadovauja šokėjas, rankoje laikantis lazdą.
Kočaris kartu su tenzere, kaip Yalli šokio versijos, 2018 m. lapkričio mėn. buvo įtraukti į UNESCO nematerialaus kultūros paveldo, kurį reikia skubiai apsaugoti, sąrašą.

Kurdų šokis

Tai kurdų šokių Dilan, Delîlo ar Şêxanî atmaina, dažniausiai atliekama tarp kurdų klajoklių. Kočaris (koçer) tiesiog reiškia „klajoklis“ kurdų kalba, taigi kurdai šį terminą vartoja jų šokamam šokiui vadinti. Tačiau tarp kurdų klajoklių tai ne vienintelis panašus šokis.

Ponto graikų šokis

Ponto graikai ir armėnai turi daug energingų karo šokių, tokių kaip kočaris. Kitaip nei dauguma Ponto šokių, kočario ritmas yra lygus (2/4), anksčiau buvo šokamas uždaru ratu. Šokis šiandien yra labai populiarus, tačiau dažnai šokamas kitaip nei seniau. Naudojami nuolatiniai, dvigubo šoktekėjimo elementai, vadinamieji tremolo. Šokis atliekamas ranką padėjus ant gretimo peties ir judama į dešinę. Tai šokis, kuris bando išgąsdinti žiūrovus. Pradžioje jį šoka ir vyrai, ir moterys. Tada vyrai eina į priekį ir atlieka savo judesius.
Jaunasis popiežius

Turinys

Jaunas kardinolas iš JAV, 47-erių Lenis Belardo, netikėtai išrenkamas popiežiumi ir pasirenka Pijaus XIII vardą. Taip nutinka dėl vidinių kardinolų intrigų, kuomet, jų nuomone, pasirenkamas jaunas neutralus kandidatas, kuriuo vėliau bus galima manipuliuoti. Netrukus paaiškėja, jaunasis popiežius nenusiteikęs kompromisams ir nuolaidoms, jam nerūpi aplinkinių žmonių ir žiniasklaidos nuomonė, visais klausimais jis turi savo nuomonę ir kardinolai suvokia, kad jų ramybės laikas baigėsi.
Vatikano valstybės sekretorius, intrigų meistras kardinolas Andželo Vuajela mėgina rasti kompromituojančios informacijos apie pontifiko praeitį, tačiau ir čia jam nieko nepavyksta. Lenis yra pamestinukas, kurį prieglaudoje užaugino vienuolė sesuo Merė. Pastaroji taip pat atvyksta į Vatikaną, kur padeda popiežiui šnipinėti patį Vuajelą.