google/wiki40b huggingface dataset:
Girininkai (Kaunas)

Aplinkinės gyvenvietės

Rokų kaimasLINKSMAKALNISPurvininkai
Trelju

Istorija

Miestą 1886 m. įkūrė velsiečiai imigrantai. Pavadintas vieno iš kolonizatorių Luiso Džonso (Lewis Jones) garbei (Tre – velsiečių k. „miestas“, Lew – vardo Lewis trumpinys). Dėl didelio nedarbo miestas nuskurdo, jį supa villas miserias (lūšnynai).
Šalia miesto yra karinis Almirante Zar aerodromas. Čia bazuojami Argentinos karinių jūrų pajėgų lėktuvai P-3 Orion, kurie saugo Atlanto vandenyno pakrantės oro erdvę.

Ekonomika

Trelju – svarbiausias šalyje (90 % Argentinos produkcijos) vilnos apdirbimo ir eksporto centras.

Lankytinos vietos

Pueblo de Luis miesto muziejus ir Egidio Feruglio Patagonijos paleontologijos muziejus.
Ariergardas

Ariergardas kariniame laivyne

Kariniame jūrų laivyne ariergardu vadinama laivyno kovinės rikiuotės galinė eskadra ar eskadros – laivų grupė, kuri juda atsitraukusi nuo pagrindinių pajėgų ir dengia iš užnugario. Bendroje laivyno ar eskadros rikiuotėje ariergardas paprastai sudarydavo trečdalį galinių jėgų.
Nuo Antrojo pasaulinio karo laikų kariniai laivynai ariergardų nebenaudoja dėl pasikeitusių kovos jūroje būdų.
Lytinis nukrypimas

Lytinis nukrypimas (dar vadinama parafilija, parapatija, parerozija, lytine paresteze arba perversija) – tai lytinis elgesys, pasireiškiantis tam tikroje kultūroje ar visuomenėje nepriimtinais būdais, kitaip tariant, elgesys, išeinantis už seksualinio priimtinumo ribų visuomenėje. Lytinis nukrypimas, priešingai nei lytinis iškrypimas, nėra vertinamas kaip su sveikata susijusi patologija, tačiau yra kultūrinis reiškinys, atspindintis visuomenės priimtinumo ribas. Kai kurie seksologai nukrypimus apibrėžia kaip lytinius - erotinius sutrikimus, kuriems esant lytinis susijaudinimas ir orgazmas pasiekiami netipiškais būdais arba kultūroje nepriimtinomis formomis. Lytiniai nukrypimai nepalyginamai dažniau pasireiškia tarp vyrų nei tarp moterų.
Neretai lytiniu nukrypimu vadinamas bet koks nukrypimas nuo lytinio elgesio normų. Todėl vienokio ar kitokio lytinio elgesio traktavimas kaip nukrypimo priklauso nuo visuomenės normų, ir kinta laike. Pavyzdžiui, masturbacija, oralinis seksas ir homoseksualumas (kuris Amerikos Psichiatrų asociacijos buvo išbrauktas iš parafilijų sąrašo 1973 m.) tam tikru metu irgi buvo laikomi lytiniais nukrypimais, tuo tarpu kai kraujomaiša buvo pakenčiama mažesnėse populiacijose, siekiant išlikti ekstremaliomis sąlygomis. XX-XXI a. daugiausia ginčų sukelia homoseksualumas, ir nors daug kas vis dar laiko jį nukrypimu nuo normos, visgi nei Pasaulio sveikatos organizacijos Tarptautiniame Ligų Klasifikatoriuje (kurio F.66 skyriuje aiškiai pabrėžta, kad seksualinė orientacija pati savaime nėra laikoma jokiu sutrikimu), nei Amerikos psichiatrų asociacijos leidžiamame Diagnostiniame ir statistiniame psichinių sutrikimų vadove  homoseksualumas nėra priskiriamas prie parafilijų. Kartais lytiniams nukrypimams bandoma priskirti ir išprievartavimą, tačiau dažniausiai jis yra kitokio lytinio nukrypimo pasekmė (pvz., sadizmo).
Lytinio nukrypimo nepriimtinumas visuomenėje pasireiškia įvairiai – nuo pajuokos arba neapykantos iki bausmių pagal įstatymą. Lytinių nukrypimų priežastys nėra aiškios – kartais tai būna įgimti sutrikimai, organų pažeidimai, endokrininės sistemos pokyčiai, ligų pasekmės ir kt., tačiau nė viena iš teorijų nepajėgia visiškai paaiškinti lytinio sutrikimo atsiradimo priežasčių. Be to, neretai priežastys būna kelios, o ne viena.
Lytinių nukrypimų atsiradimą gali lemti sąlyginiai refleksai, atsirandantys lytinės brandos metu ar pradedant aktyvų lytinį gyvenimą. Tokiais atvejais ne visada galima nustatyti ribą tarp normos ir patologijos. Pavyzdžiui, koks nors specifinis kvapas, muzika ar drabužis gali būti susijęs su anksčiau patirtomis meilės akimirkomis, ir į jį neretai atsižvelgiama ieškant kito partnerio, tačiau jeigu ši sąlyga (pvz., aukštakulniai bateliai) yra esminė pasirenkant partnerį, tuomet beveik vienaprasmiškai galima teigti, kad tai yra nukrypimas.
Povilas Žadeikis

Biografija

Baigęs Palangos progimnaziją, 1907 m. įstojo į Mintaujos gimnaziją. 1912 m. baigė Sankt Peterburgo universiteto Chemijos fakultetą.
Atliko karo prievolę, bet prasidėjus Pirmajam pasauliniam karui, vėl buvo mobilizuotas į Rusijos kariuomenę. Baigęs kursus tapo korpuso radijo ryšio viršininku Serpuchove. Vėliau nusprendė pasitraukti iš kariuomenės ir iki 1918 m. pabaigos dirbo Lietuvos Tarybos repatriacijos komiteto sekretoriumi Petrograde.
1918 m. grįžo į Lietuvą ir stojo į savanorius. Kaune organizavo elektrotechnikos batalioną. Po nepriklausomybės karų nuo 1919 m. rugpjūčio 21 d. laikinai ėjo IV ministrų kabineto krašto apsaugos ministro pareigas. Vėliau dirbo Lietuvos misijos nariu ir kariniu įgaliotiniu JAV (1920–1921). Vėliau buvo karinės misijos narys Prancūzijoje.
Nuo 1923 m. Lietuvos konsulas JAV. 1928 m. tapo Lietuvos valstybės konsulu Niujorke. 1935 m. paskirtas Lietuvos Respublikos nepaprastuoju pasiuntiniu ir įgaliotuoju ministru Vašingtone. Pareigose dirbo iki mirties. Brolis – Pranciškus Žadeikis.
Turėjo pulkininko leitenanto laipsnį. Yra parašęs keletą knygų.
Espirito Santas

Geografija

Rytinį valstijos pakraštį užima pajūrio žemuma, užsibaigianti smėlio paplūdimiais. Vakaruose paviršius kyla į Brazilijos plokščiakalnį. Espiritu Sante (Kaparao kalnuose) yra aukščiausia šio plokščiakalnio ir trečia pagal aukštį visos šalies vieta – Bandeiros kalnas (2890 m). Valstijos upės gan neilgos, tekančios iš kalnų link vandenyno (Dosė, San Mateušas, Itapemirinas). Upėse gausu slenksčių ir krioklių. Dosės slėnyje yra upinių ežerų grupė, iš jų didžiausias ežeras – Župarana.
Klimatas tropinis, jūrinis; būdingos lietingos vasaros ir sausos žiemos. Į šiaurę nuo Dosės slėnio klimatas karštesnis ir sausesnis. Kalnuose kritulių ir temperatūros pasiskirstymas įvairiuoja, bet ten vidutiniškai vėsiau negu pakrantėje.
Espirito Santo valstijai priklauso grupė nutolusių salų Atlanto vandenyne – Trindadas ir Martin Vazas.
Frederiktonas

Istorija

Miesto pradžia siejama su prancūzų gyvenviete Saint Anne’s Point (įkurta XVII a. trečiajame dešimtmetyje), kurios vietoje lojalistai apie 1783 m. įkūrė Frederiktono miestą. Pavadintas Didžiosios Britanijos karaliaus Jurgio III sūnaus Frederiko vardu. Nuo 1784 m. čia buvo D. Britanijos kariuomenės Š. Amerikoje vadovybės, o 1825–1859 m. kariuomenės įgulos būstinė.
1785 m. Frederiktonas tapo provincijos centru. 1848 m. gavo miesto teises. Netrukus po Antrojo pasaulinio karo, 1955 m. prie Frederiktono įrengta karinė bazė.
Varšuva

Istorija

Pirmosios įtvirtintos gyvenvietės dabartinės Varšuvos teritorijoje – Bródno (apie IX-X a.) ir Jazdów (XII-XIII a.). Po 1281 m. Plocko kunigaikščio Boleslovo II antpuolio prieš Jazdów panaši įtvirtinta gyvenvietė įkurta žvejų kaimelio Warszawa vietoje. XIV amžiuje toji gyvenvietė tapo viena iš Mazovijos valdovų rezidencijų, o 1413 m. – ir Mazovijos sostine.
Varšuva, kaip ir visa Mazovija, prie Lenkijos karalystės buvo prijungta tik XVI amžiaus I pusėje (1526 m.), tačiau jau 1529 m. čia posėdžiavo Lenkijos seimas, o 1573 m. Varšuva dėl patogios geografinės savo padėties (miestas yra beveik pusiaukelėje tarp Vilniaus ir Krokuvos) tapo pagrindine Abiejų Tautų Respublikos seimo rinkimosi vieta. Pagaliau 1596 m. miestas buvo paskelbtas oficialia Abiejų Tautų Respublikos sostine bei pagrindine Lenkijos ir Lietuvos valdovo rezidencija (vėliau savo rezidencijas čia buvo įsikūrę ir daugelis LDK didikų).
1807–1813 m. Varšuva buvo Napoleono valdomai Prancūzijai pavaldžios Varšuvos kunigaikštystės, 1815–1831 m. – Rusijai priklausiusios autonominės Lenkijos karalystės, nuo 1918 m. – nepriklausomos Lenkijos sostinė. XIX a. pabaigoje nutiestas Sankt Peterburgo – Varšuvos geležinkelis
Antrojo pasaulinio karo metu, ypač vykstant Varšuvos sukilimui, Varšuva buvo beveik sugriauta. Po karo naujai pastatytas senamiestis identiškas sugriautajam.

Ekonomika

Mieste yra upių uostas prie Vyslos, tarptautinis Šopeno oro uostas. Išvystyta mašinų pramonė, metalo apdirbimas, metalurgija, maisto, chemijos, parfumerijos, siuvimo, poligrafijos pramonės šakos.
Miesto įnašas į Lenkijos BVP sudaro apie 15 proc.
John Barth

Džonas Simonsas Bartas (angl. John Simmons Barth, g. 1930 m. gegužės 27 d. Kembridžas, Merilando valstija) – amerikiečių rašytojas.
Dargaičiai (Joniškis)

Istorija

Anksčiau kaimas priklausė Gruzdžių valsčiui.

Žymūs žmonės

Kaime Vincas Čepinskis (1871–1940), fizikas ir chemikas.
Abileiksas

Istorija

Tai gana senas miestas. Įkurtas XVIII amžiuje Vikonto de Vesči, netoli XII amžiuje įkurto cistercijų (bernardinų) vienuolyno esančio šalia Noro upės. Vėliau garsėjo savo audyklom, keli kilimai nuausti legendiniam Titanikui. Čia gimė žinomas skulptorius Launtas Tomsonas (1833–1894).
Insinuacija

Insinuãcija (lot. insinuatio – 'įsiteikimas') – šmeižikiškas prasimanymas; bandymas mėginimas sukelti įtarimą, primesti kaltę, nuplėšti garbę; piktavališkas sumanymas. Plačiąja prasme – šmeižtas.
Insinuacija yra užuominos rūšis, netiesiogiai juodinant, neigiamai apibūdinant žmogų. Tikslas – pakirsti klausytojų, skaitytojų, klientų (ir pan.) pasitikėjimą adresatu, priešininku (diskusijose, ginčuose ir kt.).
Politinio turinio užuominos, nukreiptos prieš politikus, valdžios ir valdymo institucijas, sudaro specifinę insinuacijų porūšį. Paprastais tokiais atvejais nėra neigiamo moralinio-etinio vertinimo siekiant išvengti galimų teisminių ir kitokių represijų iš atitinkamų asmenų pusės.

Retorika

Retorikoje insinuacija yra retorikos priemonė, siekiant ką nors įteigti nepastebimai, vengiant klausytojų nepasitenkinimo, kuris galėtų kilti, atsisakant užuominos formos, o mintį išsakant tiesiogiai.

Civilinė teisė

Insinuacijos sąvoka žinoma nuo Bizantijos laikų. Įvedė imperatorius Justinianas. Insinuacija buvo teisminis dovanojimo tvirtinimas, buvo viršijama nustatyta suma. Tikslas – apriboti išlaidumą.
Siseras

Istorija

Sisero miestelis įkurtas 1857 m. Nuo 1869 m. – miestas. Pradžioje Sisero plotas buvo 93 km². 1900-1910 m. Oak Parko ir Bervyno miesteliai atsiskyrė nuo Sisero. Kitos žemės buvo priskirtos Čikagai ir Stickney miesteliui. Dabartinis Sisero plotas yra 15,2 km². Sisere buvo pastatyta daug pramonės įmonių, pvz., Western Electric kompanijos Hawthorne Works telefonų ir kitos įrangos fabrikas.
XX a. daug lietuvių apsigyveno Sisere. 
Jie aktyviai dalyvavo Šv. Antano katalikiškos parapijos, kurioje dirbo lietuvių kunigai ir vienuolės, veikloje. Sisero Šv. Antano mokyklos patalpuose veikė Cicero Aukštesnioji Lituanistikos Mokykla. Jai vadovavo Juozas Kreivėnas ir direktorius Česlovas Grincevičius. Nors pastaruoju metu daug lietuvių persikėlė gyventi į kitas vietas, tačiau Šv. Antano bažnyčioje kiekvieną sekmadienį laikomos vienerios mišios lietuvių kalba. Šiuo metu Sisere gyvena daug meksikiečių.
Anksčiau Sisere veikė du hipodromai: Hawthorne Race Course (Stickneyje ir Sisere) ir Sportsmans Park (Sisere, šiauriau Hawthorne). Sportsmans Park vėliau paverstas Chicago Motor Speedway stadionu, kuris šiuo metu griaunamas.
Sisere gyveno lietuvių kilmės arkivyskupas Paulius Marcinkus, gangsteris Al Kaponė.
Diskusija

Diskusija (lot. discutio, -cussi (quatio)) – dviejų ar daugiau žmonių ar jų grupių (diskutantų) pokalbis kuria nors tema, bendravimo rūšis.
Ji gali būti pasirinkta arba paskirta (pvz., akademinė diskusija universitete arba mokykloje pamokų metu). Diskusijos metu išsakomos nuomonės bei jas paremiantys, pagrindžiantys argumentai, pozicijos. Pagal pobūdį gali būti privati arba vieša diskusija (pvz., vad. podiumo diskusija).
Albinas Venčkauskas

Biografija

1995–1999 m. Alytaus rajono žemės ūkio valdybos viršininkas. 1999–2001 m. UAB „Dainavos juga“ direktoriaus pavaduotojas. 2001–2003 m. J. Juso individualios įmonės vyr. vadybininkas. 2003–2005 m. Alytaus rajono savivaldybės administracijos direktorius. Nuo 2005 m. Finansų skyriaus vedėjas.
Nuo 1992 m. Lietuvos socialdemokratų partijos narys. 1999–2005 m. Alytaus rajono skyriaus pirmininkas, LSDP tarybos narys.
1990–1995 m. Alytaus rajono tarybos deputatas, 1995–1997 m., 1997–2000 m., 2000–2003 m., ir 2003 m. kovo – balandžio mėn. Alytaus rajono savivaldybės tarybos narys.
Valerijus Kuzliakinas

Valerijus Kuzliakinas (g. 1951 m. rugsėjo 2 d.) – Klaipėdos „Varpo“ gimnazijos direktorius, istorijos mokytojas metodininkas.

Biografija

1958–1961 m. mokėsi Katunsko pradinėje mokykloje, 1961–1969 m. – Kapsuko 2-ojoje vidurinėje mokykloje. 1978 m. baigė Vilniaus pedagoginį institutą.
1968–1971 m. – Kapsuko BGAK darbuotojas, 1972–1973 m. – KPI laborantas, 1975 m. – VPI Pedagogikos katedros laborantas, 1975–1978 m. – TSRS istorijos katedros laborantas, 1978–1984 m. – Klaipėdos J. Kupčinsko medicinos mokyklos dėstytojas, 1984–1985 m. – Klaipėdos 5-osios vakarinės vidurinės mokyklos direktoriaus pavaduotojas, 1985–1989 m. – Klaipėdos miesto liaudies švietimo skyriaus mokyklų inspektorius, 1989–1993 m. – Klaipėdos 27-osios vidurinės mokyklos direktorius, nuo 1993 m. – Klaipėdos „Varpo“ vidurinės mokyklos direktorius.
Priklauso Lietuvos socialdemokratų partijai.
Aivaras Anužis

Biografija

1996 m. baigė Kauno Jono Basanavičiaus vidurinę mokyklą, 2000 m. baigė Vytauto Didžiojo universiteto Humanitarinių mokslų fakultetą, kur studijavo filosofijos grupėje.
Kauno paslaugų verslo darbuotojų profesinio rengimo centro Kurorto verslo skyriaus vedėjas. Nuo 2010 m. yra katalikiškos nevalstybinės Šv. Ignaco Lojolos kolegijos Kaune direktorius.
Mineralinės medžiagos

Mineralinės medžiagos – cheminiai elementai, būtini organizmo gyvybinių funkcijų palaikymui.
Mineralinės medžiagos palaiko šarmų-rūgščių pusiausvyrą, dalyvauja susitraukiant raumenims, dujų apykaitoje, nervų sistemos veikloje, krešant kraujui, greitina augimo ir atsistatymo procesus, išskiria energiją iš maistingųjų medžiagų ir padeda susidaryti naujiems audiniams. Organizme jos kaip statybinė medžiaga (kalcis, fosforas), kaip elektrolitai vandens druskų pusiausvyrai palaikyti, įeina į kai kurių fermentų struktūrą ir reguliuoja organizmo medžiagų apykaitą, įeina į organizmo organinių junginių (geležis) ir hemoglobino sudėtį.
Organizme esančios mineralinės medžiagos sudaro apie 4.5 % kūno svorio (pvz., 2,8 kg, jei žmogus sveria 70 kilogramų). Iš jų didžioji dalis, 5/6, įeina į kaulų sudėtį. Apie 50 % šio kiekio sudaro kalcis, 25 % - fosforas, kiti 5 makroelementai (magnis, natris, chloras, kalis ir siera) bei 14 mikroelementų (geležis, cinkas, varis, jodas, manganas, fluoras, molibdenas, kobaltas, selenas, chromas, alavas, nikelis, vanadis ir silicis) - likusius 25 proc. Makroelementų organizme yra daugiau nei 5 gramai, o mikroelementų - mažiau nei 5 gramai. Jos organizme atlieka dvejopas funkcijas: statybines (pvz., kalcis kauluose) ir reguliacines (pvz., jodas, įeinantis į skydliaukės hormonus, kalcis ir magnis reguliuoja raumenų kontrakciją ir atsipalaidavimą).
Sveikam žmogui svarbiausi yra 12 mineralinių elementų: kalcis, kalis, fosforas, magnis, geležis, cinkas, jodas, varis, manganas, fluoras, selenas, molibdenas ir 3 elektrolitai: natris, kalis, chloras.
Mineralinės medžiagos matuojamos gramais, miligramais arba mikrogramais.
Gruzijos civilinis kodeksas

Gruzijos civilinis kodeksas - Gruzijos privatinės teisės „Konstitucija“, pagrindinis civilinės teisės šaltinis, Civilinis kodeksas. Tai kodifikuotas įstatymas, sudarytas iš 6 knygų. Priimtas 1997 m. birželio 26 d. (paskelbtas: Parlamentis uzkebeb; Sakanonmdeblo damateba 1997, Nr. 31).
Martynonys

Istorija

Kaimas minimas nuo 1744 m.
LTSR metais – „Tarybinės žemės“ kolūkio centrinė gyvenvietė. Veikė felčerių ir akušerių punktas, biblioteka, kultūros namai.
XXI a. pr. Martynonims priskirta Lailūnų kaimo dalis.
Petras Mikelionis

Biografija

1950 m. baigė Smarliūnų pradinę, 1957 m. Veisiejų vidurinę mokyklą. 1958–1963 m. studijavo Lietuvos žemės ūkio akademijos Agronomijos fakultete, mokslinis agronomas.
1963–1965 m. Panevėžiuko tarybinio ūkio vyr. agronomas. 1965–1973 m. Pagynės paukštininkystės tarybinio ūkio direktorius. 1973–1985 m. Kauno rajono LDT Vykdomojo komiteto pirmininkas. 1979 m. baigė Leningrado aukštąją partinę mokyklą. 1985–1990 m. LKP Kauno rajono komiteto I-asis sekretorius. Nuo 1986 m. LKP CK narys. 
1992–1995 m. AB „Statyba“ gen. direktoriaus pavaduotojas. 1995–1997 m. Kauno apskrities valdytojas.  1997–2000 m. UAB „Songailai“ direktoriaus pavaduotojas. 2000–2003 m. Kauno rajono savivaldybės meras, Lietuvos savivaldybių asociacijos valdybos narys. 2003–2007 m. Valstybinės lošimų priežiūros komisijos narys.  2007–2015 m. Kauno rajono savivaldybės mero pavaduotojas.
1990–1993 m. Kauno rajono tarybos deputatas, 1990–1992 m. Kauno rajono deputatų tarybos pirmininkas. 2000–2017 m. Kauno rajono savivaldybės tarybos narys. 
Nuo 1964 m. SSKP, nuo 1990 m. LDDP, nuo 2001 m. LSDP Kauno rajono skyriaus narys.
1997–2000 m. Lietuvos verslo darbdavių konfederacijos viceprezidentas. Nuo 2003 m. Lietuvos krepšinio federacijos viceprezidentas.  Nuo 2003 m. „Žalgirio“ klubo valdybos narys. Sutuoktinė Gražina, vaikai Nerijus, Eglė.
Lepšynė

Istorija

XX a. pr. Lepšynė buvo Stankevičių dvaras Kėdainių valsčiuje.
Jūra Marija Baužytė

Biografija

1951 m. baigė Panevėžio 2-ąją vidurinę mokyklą, 1956 m. Vilniaus universiteto Istorijos-filologijos fakultete – žurnalistikos specialybę.
1956 m. „Valstiečių laikraščio“, 1957–1960 m. laikraščio „Komjaunimo tiesa“ korespondentė. 1960–1992 m. „Tiesos“ korespondentė, skyriaus vedėja. 1992–1995 m. įmonės Lietuvos geležinkeliai laikraščio „Geležinkelininkas“ korespondentė. Daugiausia rašė dorovinio auklėjimo klausimais. Rašinius spausdino įvairiuose leidiniuose.  Kelerius metus vadovavo Lietuvos žurnalistų sąjungos publicistikos sekcijai.
Parašė ir parengė skyrių apie žuvusius 1991 m. sausio 13 d. prie Televizijos bokšto bei radijo ir televizijos pastatų, parašė keletą apybraižų knygai „Lietuva, 1991 m. sausio 13“. Redagavo buvusio LR Seimo pirmininko ir švietimo ministro Konstantino Šakenio prisiminimų dvitomį „Vaizdai ir mintys nelaisvėje“.
Palaidota Saltoniškių kapinėse. Sesuo televizijos žurnalistė Nijolė Baužytė (g. 1938 m.).
Povilas Šarūnas

Biografija

Nuo 2003 m. žaidė vakarų Lietuvos komandose (GMT-83 Gargždai, Atlantas Klaipėda, FK Šilutė, FC Klaipėda). 2009 m. su Panevėžio „Ekranu“ laimėjo Lietuvos pirmenybes. 2004–2005 m. žaidė Lietuvos U-21 rinktinėje. 2011 m. perėjo į Levadia Tallinn klubą.
Vašingtonas

Istorija

Miestas įkurtas 1790 m. ir pavadintas pirmojo JAV prezidento Džordžo Vašingtono garbei. JAV sostinė – nuo 1800 metų.
Kiterlandas

Kiterlandas (angl. Kitterland; men. Famman Kitterland 'uolėtos salos uodega') – salelė Kafo sąsiauryje tarp Meno salos ir Kaf of Meno salos (Airijos jūra), priklausanti Meno Salai. Salos plotas mažiau kaip 4 ha.

Ši negyvenama sala administraciškai priklauso Rushen parapijai.
Kiterlandas dabar priklauso Manx National Trust, jame gausu paukščių ir jūros gyvūnų.
Rietavo dvaras

Istorija

1892 m. balandžio 17 d. per Velykas Rietavo dvare ir bažnyčioje įžiebtos pirmosios Lietuvoje elektros lemputės.
1909 m. Rietavo rūmuose kilo gaisras ir daug vertybių sudegė. Rūmų niokojimas tęsėsi Pirmojo pasaulinio karo metais, kai daug vertingų daiktų, muzikos instrumentų, meno kūrinių iš rūmų buvo išvežta į Vokietiją. Buvo nuplėštas ir varinis rūmų stogas, iššaudytos parke gyvenusios gulbės ir fazanai.
1924 m. dvaro centrą nusavino valstybė, dvaras buvo išparceliuotas, rūmai perduoti lietuvių katalikių moterų draugijai, kuri 1926 m. juos pardavė iš varžytinių. Naujasis savininkas Povilas Jurgaitis rūmus nugriovė, o iš plytų statėsi naujus namus.
Sovietmečiu dvarvietėje įkurtas tarybinis ūkis-technikumas.

Dabartis

Iki šių laikų išliko Rietavo parkas, kuris paskutiniuoju laiku vis geriau prižiūrimas. Rytinę jo dalį juosia Jūros upė, o vakarinėje dalyje – tvenkinys. Iš senųjų dvaro pastatų išliko muzikos mokykla, kurios pastate įsikūrė Rietavo istorijos muziejus, muzikantų bendrabutis, vandens bokštas, keli ūkiniai pastatai, sargo namelis, dalis tvoros, dveji vartai. Paskutiniuoju laiku atkasti rūmų pamatai.
Dvarvietės pakraštyje, prie kelio į Plungę, tebestovi Oginskių šeimos koplyčia. Čia ilsisi Bogdano Oginskio ir jo brolio Mykolo palaikai, o šalia jos akmeninis paminklas žymi jų tėvo Irenėjaus kapą.
Charitonas Laptevas

Biografija

Charitonas Laptevas gimė metais anksčiau, nei jo pusbrolis Dmitrijus Laptevas gretimame Bolotovo kaime. Ch. Laptevas pradėjo tarnauti Rusijos kariniame jūrų laivyne kadetu 1718 m. 1730 m. jis jau vadovavo laivui ir 1734 m. dalyvavo Gdansko apsiaustyje. 1739–1742 m. dalyvavo kaip vienas iš vadovų antrojoje Kamčiatkos ekspedicijoje – Didžiojoje Šiaurės ekspedicijoje.

Veikla

Keliaudamas Ch. Laptevas aprašė tada dar nežinomą Taimyro pusiasalį nuo Chatangos iki Piasinos upių žiočių, be to, atrado šiame rajone keletą salų. Po Šiaurės ekspedicijos Ch. Laptevas nubraižė Sibiro ir Kamčiatkos pakrančių žemėlapį, toliau tęsė tarnybą karo laivyne. 1758 m. pakeltas į I rango kapitonus, vadovavo 66 patrankas turinčiam laivui.

Atminimo įamžinimas

Ch. Laptevo vardu vadinamas pakrantės ruožas Taimyre, taip pat – keli kiti šio pusiasalio, Čeliuskino kyšulio objektai, viena iš Arkties vandenyno jūrų (kartu įamžinant ir D. Laptevo vardą).
Didysis Vilniaus Seimas

Didysis Vilniaus Seimas – 1905 m. gruodžio 4 – gruodžio 5 d. vykęs lietuvių atstovų susirinkimas Vilniuje, suformulavęs politinės Lietuvos autonomijos reikalavimą.
Prasidėjus 1905 m. įvykiams socialdemokratai ir demokratai iškėlė idėją sušaukti visų politinių jėgų pasitarimą. Petras Vileišis šia idėja pasidalino su Jonu Basanavičiumi, kurio iniciatyva spalio 19 d. „Vilniaus žinių“ redakcijoje sušauktas pasitarimas išrinko 15 žmonių suvažiavimo organizavimo komitetą. 1905 m. lapkričio 11 d. „Vilniaus žiniose“ buvo paskelbtas J. Basanavičiaus parašytas atsišaukimas ir visoje Lietuvoje buvo pradėti rinkti atstovai į suvažiavimą.
Organizacinis komitetas neparengė tikslių atstovų rinkimų nuostatų, tad jie buvo renkami pagal valsčių nusistatytą tvarką. 1905 m. gruodžio 4-5 d. Vilniaus Miesto salėje susirinko apie 2000 lietuvių atstovų iš visos Lietuvos, Ukrainos, Latvijos, Lenkijos ir kitų šalių. Daugiausia buvo valstiečių, bet dalyvavo ir dvasininkai, dvarininkai bei inteligentai.
Suvažiavimo išvakarėse Pagirių geležinkelio klube buvo organizuotas vaidinimas su Miko Petrausko choru, po jo įvyko socialdemokratų mitingas, iš kurio išėjo kunigai ir dešinieji.
Didžiajame Vilniaus Seime pasireiškė ir išryškėjo visos pagrindinės lietuvių politinės srovės. Jau veikiančių partijų buvo dvi: Lietuvos socialdemokratų partija ir Lietuvos demokratų partija, tačiau Seime pradėjo organizuotis ir krikščionys demokratai ir tautiniai demokratai.
Pirmąją Seimo dieną socialdemokratai pareikalavo rinkti kolektyvinį prezidiumą, o ne iš J. Basanavičiaus pasiūlytų savų žmonių. Po dviejų valandų diskusijų į prezidiumą buvo išrinkti nepartinis J. Basanavičius, krikščionis demokratas Pranciškus Būčys, demokratas Antanas Smetona, ūkininkų atstovas karininkas Juozas Stankūnas ir socialdemokratas S. Kairys, praktiškai ir vedęs beveik visus posėdžius. Sekretoriais buvo išrinkti Juozas Gabrys-Paršaitis, Liudas Gira ir Jonas Kriaučiūnas. Posėdžiuose kalbėjo Andrius Domaševičius, Vladas Sirutavičius, Aleksandras Birinčikas, S. Kairys. Seimas suformulavo pagrindinius lietuvių reikalavimus caro valdžiai, iš kurių svarbiausias buvo autonomijos su seimu Vilniuje reikalavimas.
Antrąją posėdžio dieną didžiąją suvažiavusiųjų delegatų sudėtį sudarę valstiečiai paskelbė nutarimą, kuriame pranešė apie Valstiečių sąjungos įkūrimą. Nutarimo tekstas buvo įteiktas seimo prezidiumui ir išspausdintas pirmajame „Lietuvos ūkininko“ numeryje. Valstiečių sąjungos, kaip ir Didžiojo Vilniaus Seimo nutarimų svarbiausias akcentas buvo politinės Lietuvos autonomijos su Seimu Vilniuje reikalavimas. Rusijos imperija buvo skelbiama didžiausiu lietuvių tautos priešu, prieš kurį reikia jungtis su kitomis imperijos pavergtomis tautomis. Taip pat reikalauta vartoti lietuvių kalbą valsčiuose ir mokyklose. Ekonominių reikalavimų Seimo nutarimuose nebuvo keliama.