google/wiki40b huggingface dataset:
MEZON

MEZON ryšys

MEZON interento ryšys teikiamas licencijuotu bangų spektru, todėl užtikrinamas geresnis ryšio greitis, kokybė bei saugumas nei teikiant ryšį nelicencijuotais bangų spektrais (kaip pvz.: dauguma WiFi taškų). MEZON interento ryšys teikiamas naudojant sumaniųjų antenų sistemą MIMO (Multiple-input and multiple-output). MIMO technologija remiasi tuo, kad tiek duomenų perdavimo siųstuvas, tiek duomenų perdavimo imtuvas turi daugiau nei po vieną anteną, todėl duomenys keliauja skirtingais kanalais ir žymiai greičiau pasiekia vartotoją. MIMO naudinga miesto vietovėse, kur yra daug trikdžių ir barjerų signalui gauti, tokių kaip tankiai apgyvendinti rajonai, aukšti pastatai, medžiai ar kiti ryšio trikdžiai. Naudojant MIMO, ryšio persijungimas tarp bazinių stočių beveik nejuntamas.

WiMAX technologija

Belaidžio interneto MEZON WiMAX technologija yra paremta IEEE802.16 standartu. Standartas yra atviras – kuriant šį standartą patirtimi dalinosi didžiausi pasaulyje informacinių technologijų plėtotojai. WiMAX licenciją turi dešimtys didžiausių pasaulyje elektroninės įrangos gamintojų (3G – vos keli), todėl ateityje bus didesnis įrangos pasirinkimas ir mažesnės jos kainos.
MEZON WiMAX ryšys yra paremtas OFDMA technologija, kuri yra 4G ateities technologijų pagrindas. Todėl WiMAX jau šiandien dirba 4G ryšio pagrindu, ir tai yra vienas iš esminių skirtumų lyginant su 3G technologijomis, paremtomis CDMA. OFDMA technologija išskaido signalą į kelias nepriklausomas dalis ir tik tada siunčia jį oru taip padidindama tinklo efektyvumą ir duomenų siuntimo greitį. Šie išskaidyti signalai prieš pasiekdami gavėją vėl susijungia į vieną. Net jei dalis signalo pasimeta duomenų gavimo procese, OFDMA technologija jį atkuria, neprarandant duomenų.

Standartai

MEZON internetas palaiko naujosios kartos duomenų apsaugos standartus DES3 ir AES. Šie standartai užtikrina efektyviausią duomenų kodavimą ir dekodavimą informacijos perdavimo procese.
Kęstutis Lukšas

Biografija

1974 m. baigė Šiaulių politechnikumą, technikas – statybininkas, 1993 m. baigė Kauno technologijos universitetą, inžinierius statybininkas.
1975–1994 m. statybos organizacijose dirbo meistru, darbų vykdytoju, vyr. inžinieriumi, direktoriaus pavaduotoju. Nuo 1994 m. UAB „Medingė“ konsultantas, direktorius, nuo 2011 m. Šiaulių rajono savivaldybės administracijos direktorius.
2002 m. Liberalų demokratų partijos, 2006 m. partijos Tvarka ir teisingumas (liberalai demokratai) narys.
2003–2005 m., 2007–2011 m. ir nuo 2011 m. Šiaulių rajono savivaldybės tarybos narys.  Šiaulių regiono plėtros tarybos narys.
Nuo 2002 m. Šiaulių rajono verslininkų asociacijos tarybos pirmininkas. Statybos inžinierių sąjungos narys. Sutuoktinė Zita, vaikai Gedas, Kęstutis.
Ilimo Železnogorskas

Istorija

1630 m. kazokai prie Ilimo upės įkūrė ostrogą, kuris išaugo į nedidelį miestą (nuo 1897 m.). Statant Ust Ilimsko HE, miestas 1974 m. buvo užlietas. XX a. vid. dabartinio miesto vietoje ėmė kurtis kalnakasių gyvenvietė (iki 1958 m. vadinta Koršunka, iki 1965 m. – Železnogorskas). 1965 m. pastatytas kalnakasybos kombinatas, suteiktas miesto statusas ir Ilimo Železnogorsko vardas.
Stanislovas Jurevičius

Stanislovas Jurevičius (1876 m. lapkričio 3 d. Šapnagių kaime, Šiaulių raj. – 1942 m. gegužės 25 d. Šiauliuose) – pedagogas, chemikas, provizorius.

Biografija

1908 m. baigė Maskvos universitetą, dirbo Jaltoje. 1922 m. grįžo į Lietuvą. Šiauliuose įsteigė chemijos – bakteriologijos kabinetą, o 1923 m. gavo mokytojo vietą Šiaulių valstybinėje gimnazijoje. Gimnazijos komercinėse klasėse dėstė prekių mokslą, paruošė vadovėlį aštuntai klasei. Nuo 1927 m. chemiją su laboratoriniais bandymais dėstė ir suaugusiųjų gimnazijoje, nuo 1928 m. Šiaulių mokytojų seminarijoje.
1935 m. išleido vadovėlį aukštosioms mokykloms „Organinė chemija“. Tai buvo pirmasis lietuviškas organinės chemijos vadovėlis.
Viktorija Daujotytė

Biografija

1968 m. baigė Vilniaus universitetą. Nuo 1972 m. – filologijos mokslų daktarė ir Vilniaus universiteto dėstytoja, 1983–1985 m. Lietuvių literatūros katedros vedėja, 1982 m. docentė, 1990 m. profesorė. 1988 m. habilituota mokslų daktarė.

Mokslinė veikla

Daugiausia tyrinėja poeziją, literatūrą interpretuoja egzistencinių problemų aspektu. Nagrinėja moterų rašytojų kūrybą. Parašė lietuvių literatūros vadovėlių mokyklai (1992 m., 1994 m., su Elena Bukeliene, 1989 m., 1990 m., 1995 m.), mokomųjų knygų studentams, esė.
Savo darbuose daug dėmesio skiria lietuvių rašytojų, poetų pasaulėvaizdžio tyrimams, jų kasdienių patirčių įprasminimu literatūroje. Ypač tyrinėjo Vinco Mykolaičio-Putino, Janinos Degutytės, Justino Marcinkevičiaus, Sigito Gedos, Salomėjos Nėries kūrybą ir biografijas. Literatūros kritikoje taiko fenomenologinę prieigą.
Viktorija Daujotytė į vartoseną įvedė „prigimtosios“ arba „prigimtinės kultūros“ sąvoką, išplečiančią liaudies arba etninės kultūros sampratą. Kertinės šios sąvokos dalys Daujotytei yra įsibuvimas, savumas, branginimas. Literatūrologei ypač svarbios vaikystės, namų, šeimos, gimtųjų vietų gamtos patirtys, atsispindinčios kūryboje. 2011 m. Viktorija Daujotytė su kitais lietuvių kultūros tyrinėtojais pradėjo rengti nuolatinius „Prigimtinės kultūros seminarus“.
Hugo Trefnerio gimnazija

Hugo Trefnerio gimnazija (est. Hugo Treffneri gümnaasium) – viena žymiausių mokyklų visoje Estijoje; gimnazija.
Adresas: Munga 12, Tartu.

Istorija

1883 m. gruodžio 7 d. estų pedagogas ir intelektualas Hugo Treffner (1845–1912) gavo leidimą steigti berniukų mokyklą.
1884 m. sausio 1 d. mokykla pradėjo veikti. Pradžioje dėstyta tik pirmosiose trijose gimnazijos klasėse. Dėstyta vokiečių kalba, tradicine švietimo kalba Estijoje.
1889 m. įvesta rusų kalba kaip rusifikacijos pasekmė.
1890 m. mokykla išplėsta iki 8 klasių.
1907 m. suteiktas Hugo Trefnerio vardas. Mokykla tapo privačia.
1912 m. (mirus Trefneriui), žmona perėmė mokyklos vadovavimą.
Atgavus Nepriklausomybę, nuo 1918 m. rudens įvesta estų kalba.
Sovietiniais metais buvo 4-oji vidurinė mokykla, nuo 1944 m. – 1-oji.
1954 m. įvesta koedukacija, mokykloje mokosi ir mergaitės.
1990 m. mokykla atgavo istorinį vardą.
Nuo 1998 m. dėstoma tik paskutinėm trim (10, 11 ir 12) klasėm iki abitūros baigimo.
1984-ieji

Siužetas

Satyrinio pasakojimo veiksmas vyksta totalitarinės supervalstybės Okeanijos mieste Londone. Okeanija – viena iš trijų pasaulio supervalstybių, jungianti Ameriką, Airiją, Didžiąją Britaniją, Australiją, Naująją Zelandiją, Papua Naująją Gvinėją ir pietinę Afrikos dalį, žemiau Kongo upės. Vinstonas Smitas (Winston Smith) dirba vienoje iš keturių ministerijų – Teisybės. Jo darbas – Registrų skyriuje perrašinėti praeitį taip, kad ji atitiktų Partijos poreikius, kartu su Didžiuoju broliu stebinčios ir valdančios visuomenę. Visas gyvenimas – absoliutaus paklusnumo Partijai ir Didžiajam broliui propagavimas.
Tačiau ilgainiui Vinstonas nejučiomis pradeda įžvelgti kuriamą iliuziją ir jai priešintis. Maištingai siekdamas tiesos ir laisvės, jis užmezga uždraustą romaną su darbo kolege Džuljeta. Tačiau po kurio laiko juos sugauna Minčių policija ir įkalina Meilės ministerijoje. Tai įstaiga, kurioje kankinami ir nužudomi režimo priešininkai. Čia Vinstonas ir Džuljeta kankinimais galų gale perauklėjami paklusti Partijai ir Didžiajam broliui, juos pamilti.

Ekranizacija ir kt.

Pagal romaną buvo pastatyti du kino filmai: 1984 (1956 m.), Nineteen Eighty-Four (1984 m.). Trečią filmo versiją buvo žadama pastatyti iki 2009 m. 1953 m. JAV ir 1954 m. Jungtinėje Karalystėje novelė buvo adaptuota ir televizijai.
2005 m. kovo 3 d. Londone įvyko kompozitoriaus Lorin Maazel operos „1984“, paremtos romano pasakojimu, premjera.
Tulžies pūslės uždegimas

Tulžies pūslės uždegimas, cholecistitas (lot. cholecystitis<gr. chole – tulžis+kystis – pūslė) - tai ūminis arba lėtinis bakterijų sukeltas uždegimas. Tulžies pūslės uždegimas prasideda, kai sutrinka tulžies nutekėjimas iš tulžies pūslės arba kai į tulžies pūslę patenka bakterijų iš kraujo, limfos ar dvylikapirštės žarnos. Tulžies pūslės sienelėje atsiranda uždegiminių pokyčių, kuriems progresuojant tulžies pūslėje susikaupia pūlių, ji gangrenuoja ar prakiūra.

Priežastys

Tulžies nutekėjimą gali sutrikdyti nereguliarus maitinimasis, persivalgymas, nutukimas, nejudrumas, nėštumas. Labai dažnai tulžies pūslės uždegimas išsivysto tulžies pūslės akmenlige sergantiems žmonėms. Akmenukai iš dalies ar visiškai sutrikdo normalų tulžies nutekėjimą iš pūslės, įstrigęs akmuo trikdo tulžies pūslės kraujotaką ir sukelia nekrozinius pokyčių, ir taip sudaromos palankios sąlygos prasidėti bakteriniam uždegimui. Kartais tulžies pūslės uždegimas gali išsivystyti po operacijų, nudegimų, pilvo traumų, dėl sepsio, sergant vidurių šiltine, brucelioze, leptospiroze. Cholecistitu dažniau serga vidutinio ir vyresnio amžiaus moterys.

Simptomai

Ūmininis tulžies pūslės uždegimas pasireiškia aštriu, spaudžiančiu ir veriančiu pilvo skausmu, kartais jis užeina priepuoliais. Dažniausiai skauda dešinėje pašonėje, kartais skausmas išplinta po visą pilvą, pereina į nugarą, dešinį petį, mentę, kaklą ar net širdį. Skausmo stiprumas priklauso nuo uždegimo stiprumo. Pakyla temperatūra, ypač aukšta ji būna sergant pūliniu cholecistitu. Atsiranda pykinimas, vėmimas, kartumas burnoje, po poros dienų gali pagelsti akys, oda, patamsėti šlapimas.
Lėtinis cholecistitas prasideda, kartojantis ūminiam tulžies pūslės uždegimui, ypač kai tulžies pūslėje yra akmenų. Jis dažniausiai būna katarinio pobūdžio. Ligoniui maudžia, tempia dešinėje pašonėje, pykina, būna kartu burnoje. Šie simptomai ypač išryškėja gausiai ir riebiai pavalgius.

Gydymas

Įtarus ūminį cholecistitą būtina kreiptis į gydytoją. Tokiems ligoniams skiriami antibiotikai, lašinių skysčių infuzijos, atitinkama dieta, vaistai nuo skausmo, pykinimo. Jei uždegimas progresuoja ir gresia komplikacijos gali tekti pašalinti tulžies pūslę.
Providenija

Istorija

Po to, kai 1660 m. Providenijos užutėkį atrado Kurbatas Ivanovas, čia ėmė kurtis prekybininkų ir banginių medžiotojų žiemavietės. XX a. pr. veikė anglių papildymo bazė. 1937 m. pradėta uosto ir gyvenvietės statyba. 1946 m. oficialiai įkurta Providenijos gyvenvietė. Buvo parengtas planas Provideniją paversti miestu, kuriame gyventų 20 tūkst. gyventojų, bet dėl ekonominių aplinkybių tai neįvyko.
Algirdas Kurauskas

Algirdas Kurauskas (1923 m. liepos 13 d. Kaunas – 1986 m. rugsėjo 30 d. Čikaga) – Lietuvos grafikas dizaineris.

Biografija

Nuo 1941 m. studijavo Kauno taikomosios dailės institute. Pasitraukęs iš Lietuvos, 1946–1950 m. studijavo Dailės ir amatų mokykloje Freiburge, 1950–1951 m. Dailės mokykloje ir Juliano akademijoje Paryžiuje, 1951–1955 m. dizainą – Ilinojaus Technologijos institute Čikagoje. Čikagos dailės centre įkūrė privačią grafikos studiją. 1953–1963 m. dirbo įvairiose bendrovėse Čikagoje.

Kūryba

Sukūrė estampų linoraižinio, kartono raižinio, medžio raižinio, mišria technika („Pieta“ 1944 m., „Kompozicija“ 1950 m., „Rungtynės“ 1961 m., „Šv. Pranciškus I Daina saulei“ 1964 m.), ekslibrisų („Inos ir Algirdo Kurauskų“, 1978 m.), iliustravo ir apipavidalino knygų (Henrikas Nagys. Mėlynas sniegas 1960 m., Marius Katiliškis. Šventadienis už miesto, 1963 m., Vincas Mykolaitis-Putinas. Vivos Plango 1968 m.). Kūriniai abstraktūs ir figūriniai, ryškių, kontrastingų spalvų. Dėstė dailę mokyklose, skaitė paskaitas, dirbo Lietuvių fotoarchyve. Dalyvavo parodose JAV, Vokietijoje, Prancūzijoje, Šveicarijoje, Kanadoje. Individualios parodos surengtos Čikagoje (1964 m., 1991 m.), Lietuvoje (1990–1992 m.). Kūrinių turi Lietuvos dailės muziejus.
Rūgpienis

Rūgpienis, raugintas pienas – grynomis pieno rūgšties streptokokų kultūromis raugintas pienas, pasižymintis tiršta konsistencija. Tai rūgštoko arba saldžiarūgščio skonio, pieniškai baltos arba kreminės spalvos, standžios konsistencijos, be oro burbuliukų rūgusis pienas. Tai rauginto pieno gaminys.
Rūgpienis paprastai susidaro savaime šviežiam pienui rūgstant šiltoje patalpoje, pieną raugina piene esančios bakterijos. Tačiau šių bakterijų sudėtis gali labai įvairuoti, todėl tokio savaiminio rūgpienio skonis gali smarkiai skirtis. Pramoninėje gamyboje į paruoštą žaliavą dedamas parinktų bakterijų raugas.
Lietuvoje rūgpienis valgomas nuo seno. Žemaičiai pasninko metu į rūgpienį dėdavo keptas silkes. Rūgpienis valgomas su koše, virtomis ir keptomis bulvėmis, duona, sklindžiais, iš jo daroma varškė, spaudžiamas sūris.
Per Gavėnią valstiečiai darydavo piltinį arba sampilinį, nugriebę grietinę ir nupylę išrūgas, rūgpienį supildavo į kubiliuką, uždengdavo ir laikydavo per žiemą. Iki I pasaulinio karo piltinį pieną valgydavo ankstyvą pavasarį ir per vasaros darbymetį.
Superkompiuteris

Superkompiuteris – kompiuteris, sukurtas atlikti skaičiavimus taip greitai, kaip tik leidžia tuo metu esančios technologijos.
Superkompiuteriai naudojami kuriant automobilius, lėktuvus, taip pat vaistų gamyboje, meteorologijoje (numatant orų pasikeitimus) ir kitose sferose. Bioinformatikoje jie taikomi nustatant trimates baltymų struktūras iš aminorūgščių sekos.
Superkompiuteriai naudojami taip pat ir filmų kūrime, dirbtinai sukuriant įvairius vaizdus. „Žiedų valdove“ taip buvo sukurtas keistai atrodantis personažas Golumas. Pritaikomi ir įvairiose kitose srityse, kur reikalingi intensyvūs skaičiavimai.
Šiuolaikiniuose superkompiuteriuose paprastai naudojami lygiagretūs skaičiavimo algoritmai, kuomet tą patį uždavinį vienu metu sprendžia daugelis procesorių. Atskiras procesorius nėra greitesnis už paprastą kompiuterį, tačiau superkompiuteryje jų būna nuo kelių šimtų iki keleto tūkstančių.
Pirmieji superkompiuteriai buvo pristatyti 1960 m.
Greičiausias pasaulyje superkompiuteris Jaguar (susidedantis iš 224 162 procesorių) turi 175 900 TFLOPS galią , palyginimui PlayStation 3 turi 218 GFLOPS galią (be vaizdo plokštės, kuri turi apie 200 GFLOPS galią).
Vilniaus universiteto superkompiuteris yra didžiausias superkompiuteris Lietuvoje.
Jei Muro dėsnis, pagal kurį procesorių sparta kas 18 mėnesių padidėja 2 kartus, veiks toliau, tai 2020 m. kompiuterio galia prilygs žmogaus smegenų galiai, o 2060 m. kompiuterio galia prilygs visų Žemėje gyvenančių žmonių smegenų galiai.
Poringumas

Poringumas ir filtracijos koeficientas

Poringumas ir filtracijos koeficientas turi netiesioginį ryšį. Smėliams - kuo didesnis poringumas tuo didesnis filtracijos koeficientas. Tačiau moliniams gruntams tai netaikoma. Molinių gruntų poringumas yra ganėtinai didelis, tačiau porose esantis vanduo surištas ir jo tėkmė apsunkinta.
Matiškiai

Istorija

Pimiausia Matiškių apylinkėse atsirado dvaras. XVII a. viduryje jis priklausė Gorodeckiui. 1792 m. minimas Mažonų Matiškių dvarelis priklausęs Urbanavičiams. Dvaras nebuvo didelis – tik apie 90 ha. XIX a. jame šeimininkavo Juškevičiai, vėliau – XX a. Pilypai, Globiai. Keli dvaro pastatai sulaukė XXI amžiaus, bet nebuvo išsaugoti.

Aplinkinės gyvenvietės

Pagramantis - 4 kmSungailiškiai - 3 kmJociai - 3 kmLengveniai – 7 kmMažonai - 4 km
Jonas Viesulas

Jonas Viesulas (g. 1952 m. liepos 10 d. Mažeikiuose) – buvęs Lietuvos šachmatų sporto veikėjas, Lietuvos šachmatų federacijos (LŠF) prezidentas (2011-2012 m.).

Biografija

1975 metais Leningrado kalnakasybos institute baigė studijas. Inžinierius-mechanikas. UAB "Kauno elektrinė" projekto administratorius.
Nuo 2011 metų birželio 4 dienos LŠF Tarybos narys; LŠF prezidentas, juo tapo kaip Kauno šachmatų federacijos iškeltas kandidatas (rinkimuose laimėjo prieš ligi tol šias pareigas ėjusį Joną Sidabrą). Tik pradėjęs veiklą, surado Lietuvos vyrų šachmatų rinktinei lėšų, kad kartu su šachmatininkėmis moterimis jie galėtų vykti į Europos komandinį čempionatą Porto Kare Graikijoje. Siekė sugrąžinti Dagnė Čiukšytę į Lietuvą. Pasak LŠF Tarybos, vadovaudamas federacijai, neteikė informacijos apie sudarytus sandorius ir federacijos lėšų panaudojimą, dėl to buvo neįmanoma patikrinti ir kontroliuoti prezidento pasirašomų sutarčių ir jo naudojamų LŠF lėšų teisėtumo ir pagrįstumo. 2012 metų kovo 25 dieną LŠF narių visuotinis susirinkimas pareiškė nepasitikėjimą Viesului už šiurkščius pažeidimus. Viesulas buvo atšauktas iš LŠF vadovo pareigų.
Išsiskyręs. Dukros Akvilė ir Lina.
Vargai

Vargas (angl. warg; iš sen. skand. vargr 'vilkas') – skandinavų mitologijoje vargais vadino vilką Fenrirą ir jo sūnus Skolą (Skoll) ir Hatį (Hati). Pasiremdamas tuo Dž. R. R. Tolkinas savo kūriniuose žodžiu warg (iš sen. anglų kalbos) vadino blogiui tarnaujančias vilkiškas būtybes.

Etimologija

Protogermanų *wargaz reiškia 'smaugikas' (žr. dabartinį vokišką würgen ir kartu 'piktadaris, nusikaltėlis, išgama'. Žodis šved. varg reiškia 'vilkas'. Artimas žodis yra sen.angl. warg 'didelis vilkas'. Olandų kalboje Warg kartais reiškia 'ernis'.

Skandinavų mitologijoje

Skandinavų mitologijoje vargais vadino mitinius vilkus Fenrirą, Skolą ir Hatį.
Vilkai taip pat buvo laikomi kai kurių humanoidų „žirgais“. Pvz., runų akmenyje šved. Rökstenen yra keningas Gunros žirgas (Gunra – viena iš valkirijų), reiškiantis 'vilkas'. Skandinavų poemoje Hyndluljóð 'Hyndlos baladė', velva Hyndla joja vilku, o į Baldro laidotuves milžinė Hyrokina (Hyrrokin) atvyko raita ant vilko.

Tolkino vargai

Tolkino knygose vargai (angl. wargs) yra spėjamai protingų būtybių, primenančių vilkus, rūšis. Jie sudarę sąjungą su orkais, kuriems kautynėse leidžia jodinėti ant savo nugarų. Galbūt jie buvo kilę iš Draugluino vilktakų ar Karcharoto. Kartais juos vaizdavo kaip dalinai protingus, turinčius savo kalbą, sąmoningai sudariusius sąjungą orkais, o ne laukinius, orkų prijaukintus gyvūnus.
Ant vilkų jojantys orkai pirmą kartą paminėti „Tinuvielės pasakoje“, ankstyvojoje Bereno ir Lutienos istorijos versijoje, kuri buvo parašyta 3-ią dešimtmetį ir paskelbta po mirties kaip „Viduržemio istorijos“ dalis.
„Hobite“ vargai pasirodė du kartus. Pirmą kartą jie su orkais (knygoje vadintais goblinais), medžiojo Bilbą Beginsą, Gandalfą ir dvarfus, kitą kartą juos sutiko Penkių armijų mūšyje.
„Žiedų valdove“ jie daugiausia minimi „Žiedo brolijos“ viduryje, kur vargų gauja Eregione be orkų užpuolė broliją. Žiedo karo metu (Trečiojo Amžiaus 3018-3019 m.) vargai slankiojo apie Bree sienas.
Jurgis Ignotas Liubomirskis

Biografija

Lenkijos žymios magnatų Liubomirskių giminės atstovas, herbo „Družina“ savininkas. Karūnos didžiojo etmono ir Krokuvos kašteliono Jeronimo Augustino Liubomirskio (1647–1706) ir Konstancijos Bokum (m. 1704) vyresnysis sūnus. Jaunesnieji broliai – Bolemovo seniūnas Jonas Kazimieras (m. 1736/1737) ir Karūnos didysis ginklininkas Aleksandras Jokūbas (1695–1772).
Bærum SK

Istorija

Klubas įkurtas 1910 m. kovo 26 d. «Grane Fotballklubb» pavadinimu. Klubą įkūrė Haraldas Julsrudas ir Hansas Larsenas.
Nuo 2011 m. klubas blaškosi tarp Pirmojo ir Antrojo diviziono. Pakilęs į Pirmą divizioną nesugeba jame įsitvirtinti ir iškrenta į Antrąjį divizioną.
Semeliškių gimnazija

Istorija

Tarpukario metais Semeliškėse veikė pradinė mokykla. Tuomet ji glaudėsi parapijos patalpose. 1932–1936 m. buvo pastatyta nauja, tuo metu moderni pradinė mokykla. Ji buvo pastatyta pagal specialiai pasienio zonai skirtą projektą. Tokia pati mokykla tuo pačiu metu buvo pastatya ir Aukštadvaryje. Taip buvo daroma siekiant stiprinti lietuvybę pasienio zonoje, kurioje tuomet buvo labai daug lenkų tautybės gyventojų. Tuo metu mokyklai vadovavo A. Palionis. 1941 m. birželį jis buvo išvežtas į Sibirą ir nuo to laiko jo likimas liko neaiškus. Vokietijos okupacijos metais mokykla veikė, tačiau papildomai buvo pradėta dėstyti vokiečių kalba. 1944 m. mokykla buvo atkurta jau naujais sovietiniais pagrindais. Nuo 1945 iki 1949 m. ji buvo progimnazija, iki 1951 m. – septynemtė mokykla. Tais pačiais metais jai buvo suteiktas vidurinės mokyklos statusas. 1955 m. išleista pirmoji abiturientų laida. Tuo metu buvo įrengtos chemijos ir fizikos laboratorijos. 1963 m. mokyklos pastate pritrūkus vietos buvo pastatytas naujas 8 klasių priestatas. Pradėjus veikti vidurinei mokyklai šalia buvo pastatytas bendrabutis. 1974 m. šalia mokyklos buvo pastatytas aštuonių butų namas mokytojams.
1990 m. atkūrus Lietuvos nepriklausomybę buvo pradėtas naujos mokyklos statybos projektas. 1996 m. šis projektas buvo baigtas ir tais metais baigtas statyti naujas mokyklos pastatas.
2011 m. mokykloje išleista 56-ta abiturientų laida. 2012 m. vidurinė mokykla minėjo 80-ąsias metines.
2014 m. gruodžio 30 d. Elektrėnų savivaldybės tarybos sprendimu mokyklos statusas pakeistas į gimnaziją.
Šul-pa-e

Šul-pa-e – antraeilė dievybė šumerų mitologijoje. Šio dievo funkcijos nėra aiškios. Vienoje šumerų poemoje Šul-pa-e siejamas su požemio pasauliu, o vėlesniais laikais buvo laikomas vienu iš demonų. Teigiama, kad turėjęs ir karo dievybės bruožų. Nipūro mieste šio dievo sutuoktinė buvo Deivė Motina Ninhursag, su kuria jis susilaukė trijų vaikų – Ašgi, Lisinės ir Lil. Kaip ir jo sutuoktinė, Šul-pa-e buvo siejamas su laukiniais stepės gyvūnais. Senosios Babilonijos karalystės laikotarpiu sutapatintas su Jupiterio planeta (Šul-pa-e buvo vienas iš daugelio šios planetos pavadinimų), o sutuoktine laikyta akadų Deivė Motina Belet-Ili.
Šul-pa-e yra ankstyva dievybė, žinios apie jo kultą siekia ankstyvąjį dinastinį laikotarpį (minimas Faros įrašuose). Šul-pa-e vardas neretai aptinkamas Trečiosios Ūro dinastijos laikotarpio asmenvardžiuose. Dievybės vardas šumerų kalba reiškia „spindintis jaunuolis“.
Rita Tamašunienė

Biografija

1993 m. dirbo Kultūrinės veiklos centre prie Kultūros ir mokslo ministerijos meno vadove. 1994 m. baigė Vilniaus konservatoriją ir įgijo etninės kultūros pedagogės specialybę. 1994 m. Karvio pagrindinės mokyklos mokytoja. 
Nuo 1998 m. – Lietuvos lenkų sąjungos narė. 2002 m. baigė Vilniaus pedagoginio universiteto Pedagogikos ir psichologijos fakultetą ir įgijo edukologijos bakalauro kvalifikacinį laipsnį, 2003 m. šiame universitete baigė vokiečių filologiją. 2004 m. Pikeliškių pagrindinės mokyklos direktorė. 
2006 m. Mykolo Romerio universitete įgijo viešojo administravimo magistro kvalifikacinį laipsnį. 2006 m. Vilniaus rajono savivaldybės administracijos Kultūros, sporto ir turizmo skyriaus vedėjo pavaduotoja. 2007–2012 m. Vilniaus rajono savivaldybės administracijos direktoriaus pavaduotoja. Nuo 2007 m. Vilniaus rajono vietos veiklos grupės narė, nuo 2009 m. – šios grupės valdybos narė. Nuo 2008 m. Lietuvos lenkų rinkimų akcijos narė, vyriausiosios tarybos narė. 
Nuo 2012 m. Lietuvos Respublikos Seimo narė, o nuo 2019 m. – vidaus reikalų ministrė.
Sirvydiškės

Aplinkinės gyvenvietės

Puodžiūnai – 0,5 kmKalnabridžiai – 1 kmNaružlionys – 1 kmDailidėnai – 1 km
Tiesos žodis (Šiauliai)

Tiesos žodis – Šiaulių visos Evangelijos bažnyčios „Tiesos žodis“ laikraštis, ėjęs 1992–1996 m. Šiauliuose.

Istorija

Leistas du kartus per mėnesį. Tiražas 1992 m. – 1700 egz., 1997 m. – 1400 egz.
Redaktorės I. Urbonavičiūtė, V. Siniauskienė.
Goran Dragić

Karjera

G. Dragičius profesionalo karjerą pradėjo būdamas 17 metų ir žaisdamas Slovėnijos 2D lygoje Liublianos klube „Ilirija Ljubljana“. 2004 m. jis pasirašė sutartį su Slovėnijos aukščiausioje lygoje žaidžiančia komanda „KD Slovan“. Po dvejų metų jis persikėlė į Ispaniją, kur jis žaidė klubuose „ACB club Baskonia“ ir „CB Murcia“. 2007 m. grįžo į Slovėniją žaisti klube „Olimpija Ljubljana“, kuris tapo slovėnų čempionais 2008 m.
2010 m. rugsėjo 22 d. pasirašė sutartį su „Phoenix Suns“ komanda. 2011 m. vasario 24 d. „Suns“ iškeitę G. Dragičių į klubą „Houston Rockets“. Tačiau jis po metų nusprendė grįžti į „Suns“.
G. Dragičius pirmą kartą pakviestas į Slovėnijos vyrų krepšinio rinktinę 2006 m. pasaulio krepšinio čempionate ir tada per 2007 m. Europos krepšinio čempionatą. Jo įtaka rinktinėje pradėjo augti per 2009 m. Europos krepšinio čempionatą ir 2010 m. pasaulio krepšinio čempionatą. G. Dragičiaus ir jo brolio Zorano pastangomis Slovėnijos rinktinė pasiekė penktą vietą 2014 m. pasaulio krepšinio čempionate.
2017 m. kartu su Slovėnijos rinktine tapo Europos čempionais. Išrinktas čempionato MVP.