google/wiki40b huggingface dataset:
Tobolskas

Istorija

Miestas įkurtas 1587 m. Jermako vadovaujamų kazokų, vietoje totorių miesto Kašlyko. XVI–XIX a. Tobolskas buvo Sibiro sostine. Po Spalio revoliucijos miesto reikšmė sumenko.

Žymūs žmonės

Tobolske gimė žymus rusų chemikas Dmitrijus Mendelejevas bei dailininkas Vasilijus Perovas.
Beirutas

Paveldas

Miestas pasižymi skirtingų laikotarpių ir kultūrų architektūrinio paveldo gausa. Yra finikiečių šventovės, romėnų statinių (forumo, termų, šventyklos, kolonų) liekanos, bizantiškoji ai Omarijaus (buv. Šv. Jono Krikštytojo bažnyčia, XII a.; perstatyta 1291 m.), Rūmų (pradėta statyti XVI a. pr.) ir kitos mečetės. Iš naujų pastatų svarbiausi yra Teisingumo rūmai, bankas, viešbutis Finikija.
Beiruto planas netaisyklingas, yra al-Burdži, an-Nadžmos (su parlamento rūmais ir nacionalinė biblioteka) ir Ašūro aikštės. Nuo jų į pietus, pietryčius ir rytus eina plačios tiesios gatvės.

Istorija

Beirutas yra vienas seniausių tebegyvenamų miestų pasaulyje; vietovė apgyvendinta dar akmens amžiuje. Miestas finikiečių, egiptiečių raštuose minimas nuo XVIII–XV a. pr. m. e., tuomet kaip Beritas arba Beruta. Šis pavadinimas kildinamas nuo kanaaniečių žodžio be’erot, reiškiančio „šulinius“. Antikos laikais buvo didelis prekybos ir amatų centras, čia kaltos monetos. 635 m. prijungtas prie Arabų kalifato, XII-XIII a. buvo užimtas kryžininkų, 1291–1516 m. atiteko Egipto mameliukams, 1516–1918 m. priklausė Osmanų imperijai. Po I pasaulinio karo, atiteko Prancūzijai, 1943 m. tapo nepriklausomo Libano sostine. Beirutas smarkiai nukentėjo Libano pilietinio karo metu (1975–1991 m.)
Farafra

Istorija

Farafros oazė buvo sunkiausiai prieinama tiek faraonų, tiek kalifų, tiek karalių laikais ir visada gyveno savitą ir uždarą gyvenimą. Senais laikais oazė turėjo keletą drėgnų periodų − apie 9000, 6000 ir 4500 m. pr. m. e. Tuo metu, aplink oazę esančią dykumą sunkiai galima buvo vadinti dykuma. Neseniai atlikti archeologiniai kasinėjimai rodo, kad apie 7000−5000 m. pr. m. e. apylinkėse gyveno gyvulininkyste besivertusios gentys. Oazės gyventojų skaičius sumažėjo Mameliukų valdymo laikais. Kelis laikotarpius oazė visiškai ištuštėdavo. 1820 m. buvo užfiksuota, kad oazėje gyveno tik apie 180 žmonių. Šiuo metu oazė išgyvena intensyvaus vystymosi laikotarpį. Į oazę persikėlė daug naujų gyventojų, sukūrusių naujas bendruomenes, su naujomis mokyklomis, ligoninėmis ir mečetėmis. Pradėta vystyti pramonė, skatinamas turizmas. Netoli nuo Farafros oazės yra karštųjų versmių.
Įžymiausia Farafros vieta − Baltoji dykuma. Ji yra 45 km į šiaurę nuo Farafros.
Rimantas Vaitkus

Biografija

1975 m. baigė Plungės 3–ąją vidurinę mokyklą, 1980 m. Vilniaus universiteto Chemijos fakultetą. 1992 m. gamtos mokslų (chemijos) daktaras, dviejų išradimų autorius. 1996 m. stažavosi Upsalos, 1997 m. Kreitono universitetuose.
1979–1984 m. Respublikinės jaunųjų technikų stoties būrelio vadovas, 1980–1992 m. „Fermento“ instituto mokslinis bendradarbis, 1990–1991 m. Vilniaus 44-osios vidurinės mokyklos chemijos mokytojas. 1992–1997 m. Vilniaus pedagoginio universiteto chemijos katedros dėstytojas asistentas, 1994 m. docentas, Chemijos ekspertų komisijos narys, 1997–2001 m. Švietimo ir mokslo ministerijos Mokslo ir studijų departamento skyriaus vedėjas, 2001–2004 m. ir 2012–2015 m. švietimo ir mokslo viceministras. 2005–2008 m. – Mykolo Romerio universiteto prorektorius. 2008–2012 m. – VU prorektorius.
2015–2016 m. Vyriausybės kancleris.
1988 m. Lietuvos Persitvarkymo Sąjūdžio aktyvistas. Nuo 1989 m. Lietuvos socialdemokratų partijos narys, 2000–2001 m. ir 2012–2013 m. Vilniaus skyriaus pirmininkas, 2001–2013 m. LSDP pirmininko pavaduotojas. Nuo 1995 m. LSDP tarybos narys.
1991–1995 m. Grigiškių apylinkės tarybos narys, 2000–2007 m. Vilniaus miesto savivaldybės tarybos narys.
Chemijos vadovėlių, pratybų sąsiuvinių, mokslinių straipsnių autorius ir bendraautoris. 1991–2001 m. vadovavo Lietuvos moksleivių komandoms tarptautinėse chemijos olimpiadose.

Visuomeninė veikla

Studijuodamas Rimantas Vaitkus buvo studentų profsąjungos pirmininkas.
Horodiščė (Palenkės Bialos apskritis)

Istorija

Nuo XIV a. iki 1616 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės, Bresto apskričiai. 1558-1870 m. turėjo miesto teises. 1867-1928 m. kaimas buvo Horodiščės valsčiaus centras. 1919 m. įkurta Horodiščės Švč. Jėzaus Širdies parapija. 1986-1990 m. kaime pastatyta mūrinė bažnyčia.
Abu Jusufas Jakubas

Istorija

Vadovauti Marinidams Abu Jusufas Jakubas pradėjo 1259 m. Po brolio Abu Jahijos Bakro mirties, valdžią Fese bandė užimti jo sūnus, bet nugalėjo jauniausias Abdal Chako I-ojo sūnus Abu Jusufas Jakubas. Jam jau buvo 40 metų ir kronikose rašoma, kad jis buvo rūstus karys bei religingas valdovas, – naktinis meldėsi ir skaitė šventus raštus. 1262 m. jis pirmą kartą išsiruošė žygiui į Marakešą, bet įnirtinga kova prie miesto sienų buvo nesėkminga. 1266 m. Abu Jusufas Jakubas vedė derybas su naujuoju Maroko kalifu Abdal Ula Alvasiu, bet šis sudarė sąjungą su Tlemseno valdovu Abu Jahija I-uoju (Abu Yahya I bin Zayyan). 1268 m. Abu Jusufas Jakubas nugalėjo Abu Jahijos I-ojo armiją prie Mulujos ir vėl patraukė link Marakešo, kurį užėmė 1269 m. spalio mėn. Abu Jusufas Jakubas pasiskelbė musulmonų emyru (amîr al – muslîmîn), kad nereikėtų vadintis kalifu, – religiniu musulmonu (amîr al – muminîn). 1272 m. antrą kartą nugalėjo Tlemseno valdovą prie Islio upės, bet paties Tlemseno užimti nepavyko. 1273 m. užėmė Seutą ir Tanžerį, kur pirma kartą panaudojo artileriją. 1275 m. Granados musulmonu prašymu, Abu Jusufas Jakubas persikėlė į Ispaniją ir Guadalkiviro žemupyje sutriuškino kastiliečių armiją. Abu Jusufui Jakubui padėti Granados musulmonams į Ispaniją teko sugrįžti dar 1277, 1282 ir 1285 m. 1286 m. kovą Abu Jusufas Jakubas mirė Alchesirase.
Vytautas Kanopa

Biografija

1983 m. baigė Kauno politechnikos institutą, inžinierius. UAB „Kepėjėlė“, Gerkonių žemės ūkio bendrovės direktorius.
SSKP narys, 1995 m. Lietuvos valstiečių partijos, 2004 m. Darbo partijos Rokiškio rajono skyriaus narys.
2007–2011 m. ir nuo 2011 m. Rokiškio rajono savivaldybės tarybos narys. 
Rotary klubo narys. Sutuoktinė Aldona, vaikai Eglė, Vaida.
Itanagaras

Istorija

Itanagaras yra įsikūręs nišių tautos žemėse. Britų laikais tapo vietiniu administraciniu centru. Nuo 1987 m. sukurtos Arunačal Pradešo valstijos sostinė.
Mindučių akmuo

Mindučių akmuo – valstybinis gamtos paminklas, esantis Molėtų rajone, Čiulėnų sen., Mindučių kaime. Riedulys slūgso 1,2 km į vakarus nuo kelio  2805  Stacijava–Skudutiškis–Kaniūkai , 0,4 km į pietvakarius nuo Mindučių senųjų kapinių. Nuo kapinių miškelio horizonte matoma akmens viršūnė ir šalia augantis medis.
Akmenį sovietiniais metais atkasė melioratoriai. Anksčiau buvo matoma šio stambaus riedulio tik mažesnioji viršutinė dalis. Atkastąjį riedulį galvota nugabenti bent iki artimiausio vieškelio, tačiau, ir keliems traktoriams nepajėgus jo išjudinti, buvo paliktas pirmykštėje vietoje. Akmenį supa atviras, banguotas reljefas su melioruotomis pievomis ir ganyklomis. Jis guli nedideliame duburyje, kuris didžia dalimi susiformavo atkasant riedulį ir jį supusį gruntą paskleidžiant tolyn nuo riedulio. Palei pat stambųjį riedulį sumesti gulėjo šeši nedideli akmenys.
Anksčiau paminklinis riedulys buvo aptvertas spygliuota viela ant metro aukščio kuolų, kad apsauginės zonos netryptų gyvuliai, stovėjo paminklinė lentelė. 2017 m. duomenimis, privažiavimo, kelio nuorodų, apsauginės tvorelės nebuvo. Šalia akmens išaugęs medis, iškasta duobė su vandeniu gyvulių girdymui.
Mindučių akmuo paskelbtas valstybės saugomu Lietuvos TSR Valstybinio gamtos apsaugos komiteto 1984 m. gruodžio 24 d. įsakymu Nr. 100.
Meiko Kaji

Meiko Kaji (梶 芽衣子, g. 1947 m. kovo 24 d., tikras vardas Masako Ota) – japonų aktorė ir dainininkė, vaidinusi maždaug šimte filmų. Garsiausi jos vaidmenys yra aštuntojo dešimtmečio exploitation filmuose: „Lady Snowblood“ (Shurayukihime), Female convict Scorpion (Joshuu sasori) serijoje ir kituose.
Vakaruose Meiko Kaji išgarsėjo jos gerbėjui Quentin Tarantino išleidus filmą „Kill Bill“. Filmo garso takelyje buvo panaudotos dvi Meiko atliekamos dainos („Shura no Hana“ ir „Urami bushi“), kurios buvo naudojamos ir atitinkamai „Lady Snowblood“ bei „Female Convict Scorpion“ filmų garso takeliuose. „Kill Bill“ siužeto pagrindinis motyvas apie artimųjų nuskriaustą ir jiems keršijančią moterį (Uma Thurman) taip pat labai artimas daugumai Meiko Kaji pagrindinių vaidmenų. Atgijus žmonių susidomėjimui po Tarantino filmo, jos senos dainos buvo pirmą kartą išleistos kaip CD, o Meiko Kaji vėl atgaivino muzikinę karjerą, 2011 m. išleisdama pirmąjį savo albumą „Aitsu no suki-so-na burūsu“ po trisdešimties metų pertraukos. Taip pat gavo daug pasiūlymų filmuotis Holivude, tačiau atsisakė, manydama, kad svetima kalba negalės gerai vaidinti.

Biografija ir karjera

Meiko Kaji gimė Kandos rajone Tokijuje ir 1965 m. baigusi Yakumo akademiją iškart pradėjo dirbti kine. 1969 m. suvaidinusi seriale „Nihon Zankyoden“ atkreipė režisieriaus Masahiro Makino dėmesį. Šis sugalvojo jai sceninį vardą Meiko Kaji ir padarė pagrindine aktore vėlesnėje savo filmų serijoje „Noraneko Rokku“. 1971 m. Masahiro pradėjus kurti erotinius filmus, nenorėdama juose vaidinti, Meiko persikėlė į Toei Company. Čia atliko pagrindinį vaidmenį režisieriaus Shunya Itō filmų serijoje „Female convict Scorpion“, taip pat Lady Snowblood ir Lady Snowblood 2: Love Song of Vengeance, režisieriaus Kinji Fukasaku „Jakudzos kapinės“ ir kituose. Už vaidmenį filme „Sonezaki Shinju“ keturių skirtingų japonų apdovanojimų šou pripažinta geriausia aktore.
Nuo 1980 m. Meiko Kaji dirbo televizijoje ir vaidino televizijos serialuose.
Vidurio Mašonalandas

Apžvalga

Provincijos administracinis centras – Bindura. 2002–2003 m. per lietingąjį sezoną šią ir dar kelias Zimbabvės provincijas buvo apsėmęs potvynis.

Rajonai

Provincija suskirstyta į septynis rajonus: Binduros, Sentenario, Guruvės, Maunt Darvino, Rašingos, Šamvos ir Mazovės.
Kanagavos prefektūra

Istorija

Viduramžiais, prefektūros vietoje buvo Sagamio ir Musašio žemės.
Kamakura, buvusi centrinėje Sagamio žemės dalyje, Kamakuros laikotarpio metu (1185–1333) buvo Japonijos sostinė.
Edo laikotarpiu, vakarinė Sagamio žemės dalis buvo valdoma Odavaros pilies daimjo, rytinė dalis – tiesiogiai Tokugavos šiogūnato.
Komodoras Metju Peris, atvykęs į Kanagavą 1853–1854 m. pasirašė Kanagavos konvenciją, kuri skelbė, kad Japonija privalo įleisti į Japonijos uostus atplaukiančius JAV laivus. Jokohama, didžiausias žemadugnis uostas Tokijo įlankoje, buvo atidarytas užsienio prekeiviams 1859 m. po kelerių metų užsienio valstybių spaudimo ir ilgainiui tapo pačiu didžiausiu prekybos uostu Japonijoje.
Jokohama, Kavasakis ir kiti didieji miestai buvo stipriai nuniokoti 1923 m. įvykusiame Didžiajame Kanto žemės drebėjime ir 1945 m. JAV bombardavimo metu.

Geografija

Kanagava – maža prefektūra, šiaurėje turinti sieną su Tokijo prefektūra, šiaurės vakaruose besiribojanti su Fudzijamos kalno prieškalne, pietuose turinti priėjimą prie Ramiojo vandenyno, rytuose – prie Tokijo įlankos. Rytinė prefektūros dalis yra tankiai apgyvendinta. Čia įsikūrę ir didžiausi miestai: Jokohama bei Kavasakis. Tačiau pietrytinė prefektūros dalis daug ramesnė, netoli Miuros pusiasalio, kur senoviškas Kamakuros miestas savo šventyklom ir šventovėm pritraukia daugybę turistų. Vakarinė prefektūros dalis kalnuotesnė. Joje taip pat klesti turizmas: čia įsikūrę žymieji Odavaros ir Hakonės miestai.

Turizmas

Kamakura žymi budistų šventyklomis ir šintoistų šventovėmis.
Jokohamos kinų kvartalas yra didžiausias kinų kvartalas Japonijoje ir vienas didžiausių pasaulyje.
Jokohamos stadionas

Istorija

1978 m. balandžio 4 d. stadionas oficialiai atidarytas.
1987 m. stadione koncertavo amerikiečių dainininkas Michael Jackson. Koncertų Jokohamos stadione metu parduota 240000 bilietų, o koncerto vaizdo įrašas išleistas VHS formatu. 1990 m. stadione koncertavo amerikiečių dainininkė Madonna. Koncerto Jokohamos stadione vaizdo įrašas išleistas VHS ir Laserdisc formatais. 
2014 m. stadione koncertavusi japonų grupė One Ok Rock surinko 60 000 žiūrovų publiką.
2020 m. vasaros olimpinių žaidynių metu stadione vyks beisbolo ir softbolo varžybos.
WKS Śląsk Wrocław

Istorija

Klubas įkurtas 1947 m. Dalyvauja elito diviziono kovose. Yra tapęs Ekstraklasa čempionais.
Sverre Kjelsberg

Biografija

Gimė 1946 m. spalio 18 d. Trumsėje, Norvegijoje.
1964–1967 metais buvo muzikinės grupės The Pussycats narys, su kuria išleido dešimt singlų ir du albumus.
1980 metais su Norvegijos atlikėju Mattis Hætta atstovavo Norvegijai 1980 m. „Eurovizijos“ dainų konkurse, kur su daina „Sámiid Ædnan“ užėmė 16 vietą. Daina tapo labai populiari Norvegijoje.
Andrus Värnik

Biografija

Värnik tarptautinę karjerą pradėjo 2000 m. įvykdydamas Olimpinių žaidynių normatyvą. Sidnėjaus žaidynėse sportininkas ietį nusviedė 81,34 m ir likęs aštuntas savo grupėje į finalą nepateko. Po dvejų metų metikas debiutavo 2002 m. Europos čempionate, kuriame pasirodė žymiai prasčiau ir į finalą nepateko. 2003 m. rugpjūčio 19 d. lengvaatletis pasiekė nacionalinė rekordą, įrankį nusviesdamas 87.83 m. Po mėnesio Värnik startavo 2003 m. Pasaulio čempionate, kur iškovojo savo pirmąjį sidabro medalį. lengvaatletis dar kartą atstovavo Estijai 2004 m. vasaros olimpinėse žaidynėse, kur užėmė aukštąją šeštą vietą. Siurprizu tapo metiko 2005 m. pasaulio čempionatas. Suomijoje vykusiose varžybose jis numetė ietį 87,17 m. ir iškovojo pirmąjį šalies aukso medalį. Po šio sezono sportininko rezultatai suprastėjo. 2007 m. Värnik itin nesėkmingai pasirodė 2007 m. pasaulio čempionate, kuriame galutinėje įskaitoje net nepateko į geriausiųjų dvidešimtuką. tai buvo paskutinės sportininko stambios varžybos.
Eterinė muzika

Eterinė muzika (angl. Ethereal music, Ethereal Wave) – tamsiosios (darkwave) muzikos požanris, artimas gotikinei, ambientinei muzikai. Būdinga atmosferiška gitarų kuriama garso erdvė, aido, garso atsilikimo efektai. Vokalas dažniausiai moteriškas, rečiau vyriškas; gilus, aukšto registro, daugiau kuriantis garsą, o ne išreiškiantis eiles. Neretai naudojami įvairių tautų liaudies instrumentai, elektroniniai, sintetiniai garsai. Kuriama siurrealistinė, nežemiška, gili atmosfera.
Stiliaus pradininkai Dead Can Dance ir Cocteau Twins (apie 1983–1984 m.). Vėliau iš eterinės muzikos išsivystė dreampop ir shoegazing stiliai.
Žymesni eterinės muzikos atlikėjai: Dead Can Dance, Lisa Gerrard, Cocteau Twins, Aenima, Irfan, Love Spirals Downwards, Lycia, Arcana, Azam Ali ir kt.
1991 m. Europos krepšinio čempionatas

XXVII Europos krepšinio čempionatas vyko 1991 m. Romoje (Italija). Čempionatą penktą ir paskutinį kartą laimėjo Jugoslavijos vyrų krepšinio rinktinė, finale rezultatu 88:73 laimėjusi prieš Italijos rinktinę. Rezultatyviausiu žaidėju čempionų komandoje buvo T. Kukočius, įmetęs 30 taškų. Jis taip pat tapo ir naudingiausiu (MVP) viso čempionato žaidėju.
Danny Grainger

Karjera

Karjerą pradėjo 2002 m. vasarą Gretnos klube. 2006 m. buvo paskolintas Brechin City. 2007 m. gruodžio 27 d. pasirašė trejų metų sutartį su Dundee United.
2011 m. liepos 15 d. pasirašė dvejų metų sutarti su St Johnstone.
2011 m. gegužės 25 d. paliko Perto St. Johnstone klubą ir kartu su John Sutton ir Jamie Hamill pasirašė dvejų metų sutartį su sostinės Hearts FC. Naujame klube, Ibrox stadione, debiutavo liepos 23 d. prieš Rangers FC.
Mačiūnų piliakalnis

Piliakalnis

Piliakalnis įrengtas kalvoje, Morkūnupio kairiajame krante. Aikštelė keturkampė, orientuota pietvakarių – šiaurės rytų kryptimi, 5 m ilgio, 8 m pločio (1953 m. buvo 20x10 m). Jos šiaurės rytų krašte supiltas 1,2 m aukščio, 12 m pločio pylimas, pietvakarių krašte - 1 m aukščio, 8 m pločio. Į pietvakarius nuo jo yra 4 m pločio, 0,5 m gylio griovys ir supiltas antras 0,5 m aukščio, 9 m pločio pylimas. Šio pylimo 1,5 m aukščio išorinis šlaitas leidžiasi į 8 m ilgio, 6 m pločio trikampę terasą. Šlaitai statūs, 12 m aukščio.
Rytinė piliakalnio dalis apardyta statant pastatus, šiaurės rytų šlaitas - tiesiant Kauno – Prienų plentą. Šiaurės vakarų šlaitas nuslinkęs į upelį, dabar jo vietoje tvenkinys. Terasa apardyta apkasų, šiaurės rytų pylimas - duobės. Piliakalnis dirvonuoja, šiaurės vakarų šlaitas apaugęs mišriu mišku.
Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečiu - II tūkstantmečio pradžia. Lietuvos Respublikos kultūros ministro įsakymas dėl pripažinimo valstybės saugomu – 2005-04-29; Nr. ĮV-190. Paminklo teritorijos plotas 3 ha.

Aplinkiniai piliakalniai

Pačiudiškių piliakalnis 5 kmPajiesio piliakalnis 23 km
Sabalėnų piliakalnis 7 kmPašventupio piliakalnis 9 km
Pagaršvio piliakalnis 5 kmPrienlaukio piliakalnis 5 km
Naujasodžio piliakalnis 12 kmPelekonių I piliakalnis 11 km
Žarijų I piliakalnis 4 kmŠakališkių piliakalnis 20 km
Pašlavančio piliakalnis 13 kmNaravų piliakalnis 7 kmBirštono piliakalnis 7,5 km
Tarptautinė kampanija už branduolinių ginklų panaikinimą

Tarptautinė kampanija už branduolinių ginklų panaikinimą (angl. International Campaign to Abolish Nuclear Weapons, ICAN) – 2007 m. įsteigta pasaulinė organizacija, kurios būstinė yra Ženevoje, Šveicarijoje. Organizacija bendradarbiauja su 468 nevyriausybinėmis organizacijomis 101 šalyje.
Ši organizacija siekia sunaikinti branduolinius ginklus branduolinėse valstybėse. 2017 m. Spalio 6 d. gavo Nobelio taikos premiją.
Metinis organizacijos biudžetas siekia milijoną dolerių (850 tūkst. eurų), ją remia paskiri asmenys, taip pat gauna Europos Sąjungos, Norvegijos, Šveicarijos ir Vatikano finansinę paramą. Šios organizacijos siekius palaiko įtakingi pasaulio asmenys. Tarp jų yra Tibeto dvasinis vadovas Dalai Lama ir Nobelio taikos premijos laureatas Desmond Tutu.
122 šalys 2017 m. vasarą balsavo už Jungtinių Tautų Branduolinių ginklų uždraudimo sutartį. Lietuva kaip ir kitos NATO valstybės nepalaiko kampanijos, ES – palaiko.
Liunetė (fortifikacija)

Liunetė (pranc. lunette) – tai nedidelis pusmėnulio formos gynybinis įtvirtinimas priešais tvirtovę, paprastai su atvira gorža. Liunetė su pridengtu užnugariu, vadinama redutu, skirta žiedinei gynybai.
Reikšmingais pavyzdžiais fortifikacijos istorijoje laikomi prieš Borodino mūšį (1812 m.) Bagrationo kariuomenės atraminiame punkte įrengta liunečių sistema (флеши Багратиона),  taip pat liunečių su giliais gynybiniais grioviais panaudojimas Alamo mūšyje (1836 m.) tarp Meksikos ir Teksaso respublikos kariuomenių.
Čorbadžis

Čorbadžis (turk. çorbaci; angl. kartais chorbaji, chorbadzhi, tschorbadji) – janyčarų karinis laipsnis, apytiksliai lygus pulkininkui. Čorbadžiai vadovaudavo janyčarų pulkams (ortoms).
Dabartinių Makedonijos ir Bulgarijos teritorijoje Osmanų imperijos laikais čorbadžiais (makedoniškai чорбаџи; bulgariškai чорбаджия) vadino kaimo vietovių elitą – kaimų ir kitų kaimiškų bendruomenių seniūnus bei turtingus valstiečius. Osmanai juos įdarbindavo kaip mokesčių rinkėjus bei teismuose. Bulgarijai atgavus nepriklausomybę šis žodis tapo pasenusiu.
Liaudiškoje turkų kalboje žodis çorbaci reiškia 'viršininkas'.
Bulgarų, turkų, ukrainiečių tarpe šis žodis būna ir pavarde, pvz., Odesos srities vicegubernatorius yra Ivanas Čorbadžis (Иван Чорбаджи).
Mozė

Mozė (hebr. מֹשֶׁה – tar. Mošė, arab.  Musa) Penkiaknygėje minimas pranašas, išvadavęs izraelitus iš Egipto vergovės ir atvedęs juos per dykumą iki Kanaano sienos.
Istoriniuose šaltiniuose Mozė nėra žinomas. Jeigu tai buvo istorinė asmenybė, jis galėjo gyventi apie XIII a. pr. m. e. – XII a. pr. m. e. pradžioje. Manoma, kad jis bus parašęs pirmąsias 5 Biblijos knygas (Penkiaknygė). Kaip pranašą jį pripažįsta krikščionybė, judaizmas ir islamas.

Mozės istorijos interpretacijos

Psichoanalitikas Zigmundas Froidas rašė, kad Mozė galėjo būti Egipto didikas, Echnatono monoteistinės reformos pasekėjas. Paslaptingą Mozės mirtį Froidas aiškino taip: būsimieji izraelitai dykumoje jį nužudę. Šis įvykis užtraukęs kolektyvinį kaltės dėl tėvažudystės jausmą, kuris iki mūsų dienų glūdi pačioje judaizmo širdyje. „Judaizmas, – rašo Froidas, – buvo tėvo religija. Krikščionybė atsirado kaip sūnaus religija“.

Mozė Naujajame Testamente

Naujajame Testamente rašoma, kad apaštalai, Jėzaus Atsimainymo įvykio metu matė šalia jo Mozę ir Eliją – du labiausiai gerbiamus Senojo Testamento pranašus. Jie kalbėjosi su Jėzumi apie artėjančią pastarojo mirtį.

Mozė mene

Kaip ir kitos Biblijos istorijos bei veikėjai, Mozės asmenybė įkvėpė ne vieną garsų menininką. Bene žymiausia yra Mikelandželo skulptūra Mozė. Čia jis vaizduojamas kaip tikras herojus: tvirtas, stiprus, užsigrūdinęs, rūstus. Mikelandželo Mozė ryškiai išsiskyrė iš kitų tuometinių sušventintų, sudvasintų šio herojaus atvaizdavimų būtent realistiškumu.
Esperanto raktas

Istorija

Šiuos „raktus“ 1905 metais sugalvojo vokiečių kilmės esperanto propagandininkas Herbert F. Höveler. Jo idėja buvo ta, jog adresantas rašydamas į svetimą šalį, kurios kalbos jis nesupranta, rašytų esperantiškai bei pridėtų šį „raktą“. Ši idėja daugelyje vietų pritraukė daugybę esperanto kalbos pionierių.

Ši knygelė darė itin didelę įtaką prieš Pirmąjį pasaulinį karą. Tarpukario metais šis leidinys labiausiai praversdavo tais atvejais, kai rašoma mažos, egzotiškos kalbos atstovui, kuomet „raktas“ tapdavo pirmuoju rimtu žingsniu į Esperanto. Šie leidiniai dažniausiai sudaryti iš dviejų dalių: trumpa gramatika ir žodynas (Esperanto - vietinė kalba arba atvirkščiai). Buvo leidžiamos ir truputį modifikuotos šių leidinių versijos, pvz., 1916 metais olandiškas „raktas“, tik be gramatikos, o su žodynėliu.

Šių „raktų“ leidimą prižiūrėjo Pasaulinė Esperanto Asociacija (nuo 1935 iki 1933 m. - Tarptautinis Centrinis Komitetas). Pasak pastarojo duomenų, 1933 metais buvo išleistos 26 kalbų „raktos“ versijos. Kai kuriais atvejais šių „raktų“ spausdinimas buvo masinis, pvz., švedų k. iki 1933 metų buvo išleista 140 tūkst. ekzempliorių.

„Raktas“ Lietuvoje

Pirmasis „Esperanto raktas“ buvo išleistas 1929 metais. Jį sudarė Antanas Poška. Vėliau šis „raktas“ buvo perleistas 1969 ir 2003 metais.

Šis „raktas“ sudarytas iš gramatikos, esperanto - lietuvių kalbos žodynėlio, esperatno kalbos žodžių darymo paaiškinimo bei trijų mažų skaitinių. 2003 metų leidime, redaguotame Vytauto Šilo, pridėta ir trumpa A. Poškos biografija „Esperantiškas Antano Poškos fenomenas“.
Jonas Tamulis (1958)

Biografija

1981 m. baigė Vilniaus valstybinį universitetą, fizikas. 1981–1982 m. dirbo Lietuvos mokslų akademijos Fizikinių techninių energetikos problemų institute jaunesniuoju moksliniu bendradarbiu, 1982–1990 m. Vilniaus universitete moksliniu bendradarbiu.
1990–1992 m. LR Aukščiausiosios Tarybos-Atkuriamojo Seimo deputatas. 1992 m. kandidatavo į LR Seimą. Lietuvos liberalų sąjungos valdybos pirmininko pavaduotojas.
2000 m. apdovanotas Lietuvos nepriklausomybės medaliu.
Vedęs, turi sūnų ir dukrą.
Palūksčiai

Istorija

1950–1991 m. kaimas priklausė Ringuvos tarybiniam ūkiui.

Aplinkinės gyvenvietės

Pakšteliai – 3 km
Kušleikiai – 4,8 km
Žardeliai – 3,4 km
Romučiai – 5 km
Pakubeliai – 2,1 km
Užringuvis – 1,5 km
Kalviškiai – 0,7 km 
KURŠĖNAI – 9 km
ŠIAULIAI – 24 km
Neurobika

Neurobika (angl. neurobics iš lot. neuro ir angl. aerobic) – smegenų „aerobika“.
Tai reguliariai atliekami multisensoriniai pratimai, kuriais stimuliuojamos bei aktyvuojamos įvairios smegenų pusrutulių sritys.
Termino „neurobika“ autorius neuromokslininkas Lawrence Katz.

Pratimai

Pratimų tikslas – aktyvizuoti, įtraukti kuo daugiau jutimų (organų), koncentruoti dėmesį į pojūčius ir juos lavinti.
Tam tinka įvairios technikos: vietoj įprastinių veiksmų, anksčiau atliekamų tik viena kuria nors ranka, daroma kita (pvz., valgoma, rašoma, valomi dantys vietoj dešinės – kaire), regėtus vaizdinius stengiamasi išlaikyti atmintyje ir po to atvaizduoti popieriuje, susieti su garsais arba kvapais, pagal pažįstamų viet(ovi)ų garsus ir kvapus stengiamasi tiksliai atpažinti žinomą objektą, lokalizuoti buvimo vietą, atidžiai ištyrinėti egzotiškų vaisių kvapus, skonį, užsimerkus stengtis pajusti skirtumus lyginant su žinomais objektais.
Aliteracija

Aliteracija (lot. ad – prie, link + littera – raidė) – tikslingas tų pačių arba panašiai skambančių priebalsių kartojimas eilutėse, posmuose.
Vienas dažniausių instrumentuotės būdų. Sustiprina garsinį ir intonacinį teksto išraiškingumą, vaizdumą, padeda sukurti vientisą garsinės raiškos sistemą.