google/wiki40b huggingface dataset:
Slaptoji mongolų istorija

Slaptoji mongolų istorija (mong. Монголын нууц товчоо) – seniausia išlikusi mongolų kalba parašyta knyga. Ji buvo sukurta netrukus po Čingischano mirties. Autorius ar autoriai nežinomi. Originalas nėra išlikęs, spėjama, kad buvo parašytas mongolų raštu. Seniausios išlikusios versijos yra tik transkripcijos į kinų raštą ir datuojamos XIV a. pabaiga.

Reikšmė

„Slaptoji mongolų istorija“ yra vienas iš nedaugelio pačių mongolų rašytų istorinių šaltinių apie Mongolų imperiją. Dauguma kitų šaltinių yra užrašyti persų, arabų ar kinų, t. y. tuometinių mongolų imperijos priešų. Taip pat tai yra bene svarbiausias Čingischano biografijos šaltinis.
Lingvistams „Slaptoji mongolų istorija“ yra vienas svarbiausių ikiklasikinės ir viduriniosios mongolų kalbos šaltinių.
Knyga yra laikoma literatūros klasika.

Turinys

Kaip ir daugumoje kitų to meto raštų, „Slaptojoje mongolų istorijoje“ tikrų įvykių atpasakojimai supinti su legendomis ir pagražinimais. Ji pradedama nuo aiškiai mitologinio Čingischano giminės geneologijos nupasakojimo. Tuomet aprašoma, kaip Temudžino tėvas Jesugejus pagrobė jo motiną, bei paties Temudžino ankstyvasis gyvenimas iki kol jis įgijo Didžiojo Chano titulą. Vėliau nupasakojamos Čingischano ir Ugedejaus karinės kampanijos Eurazijoje. Knyga pabaigiama Ugedejaus apmąstymais apie tai, ką jis darė gerai ir ką blogai.
Daug ištraukų iš „Slaptosios mongolų istorijos“ yra aptinkamos XVII a. mongolų veikale „Auksinė santrauka“ (Altan Tobchi). Ištraukos ten yra dažniausiai papildytos ir paredaguotos.

Vertimai

Ne vėliau, kaip Mingų dinastijos laikais „Slaptoji mongolų istorija“ Kinijoje jau buvo plačiai žinoma knyga. Ji būdavo naudojama kaip priemonė mokytis mongolų kalbos, taip pat ir kaip šaltinis kinų istoriniuose veikaluose.
1915–1917 m. mongolų mokslininkas Tsend Gun pirmą syk išvertė knygą į šiuolaikinę mongolų kalbą.
Rusų sinologo Piotro Kafarovo publikacijos atkreipė į „Slaptąją mongolų istoriją“ Vakarų dėmesį. Jis pirmasis išvertė knygos ištraukas iš kinų kalbos. 1937 m. vokiečių sinologas Erich Haenisch išleido šią knygą rekonstruota senąja mongolų kalba, o 1941 m. – vertimą į vokiečių kalbą. 1962 m. Borisas Pankratovas išleido vertimą į rusų kalbą.
1964 m. Arthur Waley išleistame įvairių senovės raštų rinkinyje buvo ir kai kurių „Slaptosios mongolų istorijos“ ištraukų vertimai į anglų kalbą. Francis Woodman Cleaves pirmasis išleido pilną anglišką vertimą, tačiau specialiai naudodamas archaišką anglų kalbą siekiant atspindėti knygos senumą.
Italų istorikas Igor de Rachewiltz 1971–1985 m. palaipsniui išleido pilną knygos vertimą su išsamiais komentarais tiek apie mongolų istoriją ir kultūrą, tiek apie paties vertimo ypatybes.
Šiuo metu „Slaptoji mongolų istorija“ yra išleista daugiau nei trisdešimčia kalbų.
Arūnas Jasaitis

Biografija

1983 m. baigė Vilniaus valstybinį universitetą, gydytojas.
Ukmergės pirminės sveikatos priežiūros centro, Ukmergės ligoninės ir A. Jasaičio gydytojo kabineto gydytojas, vaikų poliklinikos vedėjas, vaikų ligų gydytojas.
Nuo 1999 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Ukmergės rajono skyriaus narys, 2001–2005 m. skyriaus pirmininko pavaduotojas, nuo 2005 m. skyriaus pirmininkas, LSDP tarybos narys.
2003–2007 m., 2007–2011 m. ir nuo 2011 m. Ukmergės rajono savivaldybės tarybos narys. 
Lietuvos gydytojų sąjungos narys, Ukmergės skyriaus pirmininkas, Lietuvos pediatru mokslinės draugijos valdybos narys. Sutuoktinė Regina, vaikai Rokas, Arnas.
Voicechas Baranovskis

Biografija

Lenkijos bajorų Baranovskių giminės atstovas, herbo „Jastrzemb“ savininkas. Niekur nesimokė, bet visko pasiekė savarankiško mokymosi keliu.
1581 buvo įšventintas į dvasininkus. Iš pradžių tarnavo karaliaus Stepono Batoro sekretoriumi. Visur lydėjo karalių, tame tarpe, Pskovo apgulties metu 1581–1582 metais ir Jam-Zapolskio taikos sudaryme su Rusijos valstybe.
1581 m. Steponas Batoras paskyrė jį Karūnos didžiuoju sekretoriumi.
1584 m. tapo Peremyšlio vyskupu.
1585 – vėl pašauktas į valstybės tarnybą – Karūnos pakancleris. Senatorius.
1587 m. senato vardu sveikini naujai išrinktą Lenkijos karalių Zigmantą III Vazą. Primygtinai reikalavo karalių pasirašyti pažadėtą prie ATR teritorijos prijungti Estiją.
1590 m. paskirtas Plocko vyskupu, kitais metais atsistatydino iš Karūnos pakanclerio posto.
1595–1596 m. – siunčiamas pasiuntiniu pas Romos popiežių Klemensą VIII.
1608 m. kurį laiką buvo Kujavijos vyskupu, tačiau neturkus buvo paskirtas Gniezno arkivyskupu (su Lenkijos primo titulu).
Istorikai pažymi, kad Voicechas Baranovskis buvo didelis muzikos mylėtojas ir globojo talentingus kompozitorius ir muzikantus. 1594 metais savo lėšomis organizavo dvasinę seminariją Pultuske, kuri veikė iki 1865 metų.
Mirė Lovičiuje. Jis buvo palaidotas Gniezno katedros koplyčioje specialiai jam pastatytoje.
Santa Krus de la Siera

Istorija

Miestas įkurtas 1561 m. vasario 26 d. Iš pradžių jis buvo 220 km į rytus nuo dabartinės vietovės, į kurią persikėlė 1592 metais.

Pavadinimo kilmė

Miesto įkūrėjas Ñuflo de Chávez miestą pavadino savo gimtojo miesto Estremaduroje (Ispanija) garbei Santa Cruz de la Sierra („Kalvų šventasis kryžius“).
Aguonpienis

Aguonpienis – iš aguonų, virinto atšaldyto vandens ir cukraus gaminamas nealkoholinis gėrimas, kūčiukų užpilas, skirtas Kūčių stalui. Aguonpienis yra tarsi dvasių gėrimas, dvasių palikimas. Kartu su kviečiais, pupelės žirniais jis įeina į kūčios, specialiai gaminamos dvasioms (protėvių vėlėms), sudėtį.

Paruošimas ir valgymas

Aguonos gerai išmirkomos (gali būti paliekamos per naktį), nukošiamos ir kelis kartus sumalamos mėsmale, kad išsiskirtų kuo daugiau aguonų pieno. Tada maltos aguonos sumaišomos su cukrumi ir vandeniu taip, kad nebūtų per tiršta. Šis patiekalas valgomas su kūčiukais; jie suberiami į sriubą arba valgomi atskirai.
Čičiharas

Istorija

Čičiharas – vienas seniausių regiono miestų, nuo seno buvo apgyvendintas daūrų ir vadintas Bukuju (kin. 卜奎). 1691 m. kinai čia pastatė tvirtovę, skirtą gintis nuo mongolų antpuolių ir rusų ekspansijos. Kraštas palaipsniui apgyvendintas hanių, o 1903 m. nutiesus geležinkelį, tapo svarbiu prekybiniu centru.
Kotlis

Istorija

1947–1948 m. Kotlį buvo užėmusi Indijos armija (Kašmyro karas).
Drūtasis vijukas

Biologija ir ekologija

Moliuskas gyvena eutrofinių ežerėlių liūnuose su aukštaisiais hidrofitiniais augalais, taip pat didelių ežerų nendrynuose (Phragmitetum communis ir Thelypteridi–Phragmitetum) ir didžiuosiuose viksvynuose (ajerynai Aceretum calami). Drūtasis vijukas aptinkamas ant nendrių, viksvų, viksvameldžių stiebų (maždaug iki 60 cm aukščio). Taip pat randamas tarp minėtų augalų atliekų prie žemės, kur labai drėgna ar net  telkšo vanduo. Aktyvus lyjant lietui ir po lietaus – tuomet lipa augalų stiebais ir lapais. Ant vieno stiebo galima surasti iki 4–5 individų. Minta mikroflora – bakterijomis ir grybais. Žiemoja arti žemės, tarp augalų lapų.
Drūtojo vijuko kriauklė yra 2,2-2,7 mm aukščio ir 1,3-1,6 mm pločio, kiaušiniškos formos, blizgi, nuo tamsiai rusvos iki gelsvos spalvos, 4 vijų. Kriauklės landoje 4 dantukai, kurių mažesnių gali būti ir daugiau, skirtų sutrukdyti patekti plėšrūnams, pvz., grobuoniškų vabzdžių lervoms.
KF Gryka

Istorija

Kosovui tapus nepriklausoma valstybe, klubas dalyvauja šalies futbolo pirmenybėse.
2017/2018 m. sezone žaidė Liga 2 pirmenybėse, jose užėmė pirmą vietą ir pateko į Pirmą lygą. (Antra pakopa.)
Las Raíces tunelis

Las Raíces tunelis (isp. Túnel Las Raíces) – 1939 m. atidarytas pirmas pagal ilgį (nuo 2006 m. – antras) tunelis Pietų Amerikoje. Yra apie 700 km į pietus nuo Santjago. Tunelis yra dalis 181-ojo kelio, jungiančio Temuką su Pino Hačado perėja (isp. Paso Pino Hachado), vedančia link Argentinos. 1010 m aukštyje virš jūros lygio esančio tunelio ilgis 4528 m. Tunelio plotis 4,2 m, aukštis – 5,6 m.

Tuneliu einantis kelias yra dalis trasos Lebu (Čilė) – Bahija Blanka (Argentina), jungiančios Ramųjį vandenyną su Atlantu.
Tuneliu vyksta tik vienpusis eismas, kurį reguliuoja pravažiavimo mokesčio (maždaug 1 doleris už automobilį) rinkimo postas. Per parą pravažiuoja vidutiniškai 450 automobilių, dalis jų sunkieji benzinvežiai iš Argentinos.
Tunelio alternatyva yra senas vaizdingas šiauriau einantis žvyrkelis Cuesta de Las Raíces, kurio galai yra 5 į šiaurę nuo vakarinės tunelio angos ir 11 km nuo rytinės.
Povilas Sapiega

Biografija

Sapiegų giminės, herbo „Lapė“ atstovas, Ivano Sapiegos ir Anos Sanguškos sūnus.
Nuo 1560 metų valdė Liubečiaus pasienio tvirtovę, skirtą kovai su totorių reidais. 1566 metų kovą tapo Kijevo kaštelionu. 1569 metais pagal Liublino unijos sąlygas Kijevo vaivadija atiteko Lenkijai, Povilas Sapiega tapo senatoriumi, tačiau jis ir toliau veikė LDK interesams. 1569 metais, dar prieš Žygimanto Augusto mirtį, vedė derybas su Prancūzijos pasiuntiniais dėl Braclavo, Kijevo, ir Voluinės vaivadijų grąžinimo į LDK sudėtį, jei karaliumi bus išrinktas Henrikas Valua.
Jis dalyvavo Livonijos kare su Rusija. Mirė 1580 metų gruodžio pradžioje.

Šeima

Vedybose su Ana Chodkevičiūte (vedė iki 1562 m.) turėjo sūnus: Joną ir Povilą, taip pat dukteris: Sofiją, Elžbietą ir Aną.
Palangos pajūris

Palangos pajūrys – vietos informacinis iliustruotas kurortinis laikraštis, leistas 1931 m., 1933 m., 1935 m. Palangoje kurorto sezono metu.

Istorija

Leido Kostas Gasiūnas, redakcijos adresas Vytauto g. 91. Spausdino spaustuvė „Lituania“ Klaipėdoje. Išėjo 11 numerių. 1935 m. Nr. 1 išėjo Kretingoje.
Informavo apie įvykius pajūrio vietovėse, spausdino patarimus, skelbimus poilsiaujantiems, pasakojo apie Palangos, Kretingos praeitį.
Redagavo Tomas Dambrauskas (1899 m. – po 1941 m.).
Airėnų pagrindinė mokykla

Istorija

Mokykla įkurta 1923 m. Geisiškėse. Pono Zavadzkio valdose stovėjo vietinio dvasininko Jackevičiaus gyvenamasis pastatas, kur po jo mirties ir įsikūrė mokykla. Tai buvo medinis krosnimis apkūrenamas pastatas, gana erdvus ir tiko to laikmečio mokyklai. Vėliau pastatytas mūrinis priestatas, kuriame įrengti lietuvių ir lenkų kalbų kabinetai, pradinės klasės, technologijų dirbtuvė, kompiuterinė, biblioteka. Šalia mokyklos įrengtos futbolo, krepšinio, tinklinio aikštelės, lengvos atletikos takai. 2003/2004 m. mokyklą lankė 70 moksleivių.
Pranas Juozas Žilinskas

Biografija

Gimė 1942 m. lapkričio 11 d. Buenos Airėse, Argentinoje, tarpukario Lietuvos emigrantų Prano ir Juzefos Žilinskų šeimoje. Iki 1955 m. mokėsi Buenos Airėse Mariano Moreno vardo mokykloje Nr. 2. 1955 m. su tėvais atvyko į Lietuvą ir 1961 m. baigė Kauno A. Mickevičiaus vid. mokyklą. 1961–1966 m. studijavo radijo inžineriją Kauno politechnikos institute ir dalyvavo Kauno politechnikos instituto dainų ir šokių ansamblyje „Nemunas“, 1969–1972 m. – Vilniaus universiteto aspirantūroje (specialybė – matavimo technika). 1972 m. Kauno politechnikos institute apgynė technikos mokslų kandidato (dabar – daktaro) disertaciją „Holo efekto didelės varžos puslaidininkiuose matavimo aparatūros komplekso tyrimas“ (vadovai – Aloyzas Sakalas ir Jurgis Viščakas), o 1994 m. (jau Kauno technologijos universitete – KTU) – habilituoto technologijos mokslų daktaro (elektros ir elektronikos inžinerijos krypties) disertaciją „Elektroninių ir optoelektroninių keitiklių projektavimo principai“.
Nuo 1966 m. Vilniaus universitete (VU) dirba mokslinį ir pedagoginį darbą. Nuo 1988 m. – docentas, nuo 1996 m. – VU Fizikos fakulteto Kietojo kūno elektronikos katedros profesorius. Nuo 2014 m. VU senatas suteikė afiliuotojo profesoriaus vardą.
Buvo mokslinio žurnalo „Matavimai“ (KTU Metrologijos institutas, ISSN 1392–1223) redakcijos kolegijos narys.
Žmona Vida Žilinskienė (humanitarinių mokslų daktarė, docentė), Mykolo Romerio universitetas, vaikai: dukra Egidija (finansų magistrė), sūnus Justinas Žilinskas (socialinių mokslų daktaras (HP), Mykolo Romerio universiteto profesorius), rašytojas.

Mokslinė veikla

Mokslinės veiklos kryptys – elektroniniai ir optoelektroniniai keitikliai, matavimo technika, metrologija, fizikos terminologija, terminografija.
Virš 70 mokslinių straipsnių ir 29 išradimų (TSRS) autorius.
Muzika (JAV)

Muzika – mėnesinis JAV lietuvių muzikos žurnalas su natų priedu, ėjęs 1916 m. Filadelfijoje.

Žurnalas

Rašė lietuviškų chorų reikalais, kėlė lietuviškų dainų grožį. Skelbė JAV lietuvių muzikinio gyvenimo žinias, muzikos teorijos pradmenis, muzikos terminų žodynėlį. Išspausdino Č. Sasnausko nekrologą. Išėjo 2 numeriai. Leido, redagavo ir daugiausia rašė Stasys Šimkus.
Kaizerslauternas

Istorija

Priešistorinės vietovės atsekamos nuo 800 metų prieš Kristų. Buvo atrasti keltų kapai už 28 km į vakarus nuo miesto. Iškasti daiktai eksponuojami Speyer miesto muziejuje.

Vietovės ir pastatai

Šiandienis Kaizerslauternas yra modernus informacinių technologijų centras, miestas taip pat turi keletą universitetų bei tyrimų institutų.
Merija (rotušė) yra vienas iš aukščiausių pastatų miesto centre. Iš paskutiniame aukšte įrengtų baro ir kavinės atsiveria puikūs panoraminiai miesto ir jo apylinkių vaizdai. Pats aukščiausias pastatas centre yra katalikų Marijos bažnyčia (Marienkirche).

Kultūra ir sportas

Rekonstruotas „Fritz-Walter-Stadion“, kuriame 2006 m. vyko XVIII pasaulio futbolo čempionatas, talpina 48 500 futbolo sirgalių. Šiame stadione bundeslygos varžybose rungtyniauja miesto komanda FC Kaiserslautern, kurie yra tapę Vokietijos čempionais 4 kartus.
Padargupiai

Aplinkinės gyvenvietės

Negirva – 2,5 km
ARIOGALA – 4 km
Gožiai – 2 km
Gėluva – 3 km
Zetos lyguma

Zetos lyguma – derlinga žemuma Juodkalnijoje, besitęsianti nuo Podgoricos į pietus iki Skadaro ežero. Tai didžiausia Juodkalnijos lyguma. Jos vidutinis aukštis yra 40 m virš jūros lygio.
Zertos lyguma yra viena tankiausiai gyvenamų Juodkalnijos dalių. Didžiausia gyvenvietė yra Golubovcai (juodkal. Golubovci/Голубовци) – Golubovcų miesto opštinos, užimančios didelę lygumos dalį, sostinė. Lygumoje yra Plantažės vynuogynai, kuriuose gaminami elitiniai Juodkalnijos vynai. Lyguma puikiai tinka Viduržemio jūros regiono vaisiams ir daržovėms auginti.
Zeto lygumoje yra Podgoricos oro uostas ir Podgoricos aliuminio gamykla, kuri laikoma didžiausiu teršalų šaltiniu lygumoje.

Pavadinimas

Pavadinimas juodkal. Zeta kilęs iš senos šaknies, reiškiančios 'derlius; grūdai', Dabar šias prasmes perduoda žodžiai žetva ir žito.
Per Zetos lygumą neteka Zetos upė. Palei Zetos upė yra Bjelopavličių lyguma.
Neuroekonomika

Neuroekonomika (angl. neuroeconomics) – tarpdisciplinininė neuromokslų bei ekonomikos sritis, tirianti, kaip yra priimami ekonominiai sprendimai. Kiti mokslai kaip (neuro)psichologija, kognityviniai mokslai yra fakultatyvinės tyrimų disciplinos, papildančios ir padedančios interpretuoti gautus rezultatus.
Viena iš neuroekonomikos tyrimo sričių – reklama ir su ja susiję sprendimai; tai tiria neurorinkodara.
VFK Logika Šiauliai

Istorija

Komanda po 1994 m. rudens sezono prisijungė prie Klevas Šiauliai klubo. Vėliau klubas atkurtas kaip veteranų komanda, kuri nuo 2009 m. žaidžia salės futbolo ir mažojo futbolo turnyruose.
Heinrich Camerarius

Heinrich Camerarius (Henricus Camerarius, 1547 m. Braunšveige, dab. Žemutinė Saksonija, kaip Heinrich Kemmer – 1601 m. vasario 11 d. Gieseritze, Vokietija) – vokiečių savivaldos teisininkas, teisėtyrininkas, Rostoko universiteto profesorius, rektorius.
Tėvas Hans Kemmer († 1549 m.), Braunšveigo pirklys. Motina Kunigunde Pelt.

Biografija

Mokėsi Braunšveige (mokytojas Joachim Mörlin). Nuo 1566 m. studijavo Vitenbergo, po 2 mėn. – Rostoko universitete. 1570 m. teisių magistras, 1574 m. teisių licenciatas (apgynė atitinkamas disertacijas).
Hanzos miesto Rostoko (Šiaurės Vokietija) sindikas, nuo 1578 m. universiteto teisių ordinarinis profesorius. 1579 m. rugpjūčio 13 d. apgynė disertaciją, teisių mokslų daktaras. Skaitė paskaitas (Liūbeko teisė ir jos modifikacijos Rostoke). Savo darbuose iš romėnų teisės atstovavo Jacques Cujas pozicijoms. 1583, 1589 ir 1595 m. Rostoko universiteto rektorius.
1587 m. Rostoko miesto pasiųstas į Švediją, į Hanzos parlamentą, vad. „Hanzos dienas“ (vok. Hansetag) į Liūbeką ir Meklenburgo hercogystės landtagus. Hercogo Ulricho fon Meklenburgo, kitų hercogų, kunigaikščių patarėjas. 1588 m. gautą kvietimą tapti Braunšveigo sindiku atmetė, tačiau 1600 m. spalio mėn. dalyvavo taikant miestą ir hercogą Heinrich Julius von Braunschweig-Wolfenbüttel.
1575 m. vedė Margarete Dobbin (1554–1626). Dukra Margarethe ištekėjo už teisėtyrininko Martin Chemnitz (1561–1627).
1601 m. mirė kelionės metu grįždamas iš Salzwedel į Rostoką, netoli Gieseritz, palaidotas Rostoke.
Aleksejus Širovas

Karjera

1988 metais A. Širovas laimėjo pasaulio jaunių iki 16 metų čempionatą, o po dvejų metų tapo pasaulio jaunimo iki 20 metų vicečempionu. Tais pačiais metais jis gavo didmeistrio titulą. Širovas laimėjo kelis tarptautinius turnyrus: Bylyje 1991, Madride 1997 (dalijosi 1-ąją vietą su Veselinu Topalovu), Ter Apelyje 1997 m., Monte Karle 1998, Meridoje 2000, du kartus laimėjo Kereso memorialo turnyrą Taline (2004 m. ir 2005 m.) ir 2005 m. Kanados atvirąjį čempionatą.
1998 metaisŠirovas pagal reitingą buvo ketvirtas pasaulyje. Jis buvo pakviestas kautis dešimties partijų mače su Vladimiru Kramniku. Laimėtojas turėjo žaisti su Gariu Kasparovu dėl pasaulio čempiono titulo. Širovas laimėjo mačą be pralaimėjimų, su dviejomis pegalėmis ir septyneriomis lygiosioms. Tačiau neatsirado pakankamai finansinių remėjų, tad mačą su Kasparovu žaidė Kramnikas. Kai Kasparovas žaidė su Kramniku dėl pasaulio čempiono titulo, Širovas sakė, jog ten turėjo žaisti jis.
2000-aisiais Širovas pasiekė FIDE pasaulio čempionate finalą, bet pralošė Višvanatanui Anandui.
2007 m. gegužės-birželio mėnesiais Širovas dalyvavo Kandidatų mačuose dėl patekimo į FIDE pasaulio čempionato turnyrą. Širovas laimėjo pirmojo rato mačą prieš Maiklą Adamsą (+1, -1, =4, laimėjo po papildomų partijų), bet buvo eliminuotas antrame rate, kai pralošė Levonui Aronianui (+0, -1, =5).
2007 m. lapkričio-gruodžio mėnesiais Širovas žaidė 2007-ųjų šachmatų pasaulio taurės varžybose. Jis pasiekė finalą, bet pralošė rezultatu 1,5-2,5 Gatai Kamskiui.
2009 m. gegužės mėnesį Širovas pasiekė didžiausią pergalę savo karjeroje. Jis nugalėjo 2009-ųjų M-Tel Masters turnyre, kuriame kiekvienas žaidėjas su savo priešininku susitiko po du kartus. Turnyras vyko Sofijoje. Jis buvo nenugalėtas, surinkęs 6,5 taško iš 10 – septynerios lygiosios ir trys pergalės, dvi prieš Vasilijų Ivančiuką ir vieną prieš Magnusą Karlseną paskutiniame raunde. Su šiuo rezultatu jis žais Grand Slam šachmatų turnyre 2009-aisais Bilbao. Jo priešininkai bus Veselinas Topalovas (Nanjing 2008 nugalėtojas), Sergejus Karjakinas (Koruso turnyro 2009 nugalėtojas) ir Aleksandras Grisčiukas (Linareso turnyro 2009 laimėtojas).

Asmeninis gyvenimas

1994-aisiais metais Širovas vedė argentinietę Verónica Alvarez, persikėlė į Taragoną ir tapo Ispanijos piliečiu. Nors dar žaidžia už Ispaniją, bet šiuo metu gyvena Latvijoje. 2001-aisiais vedė Lietuvos moterų didmeistrę Viktoriją Čmilytę, bet 2008-aisiais išsiskyrė.
Fantanelės-Kodžalako vėjo ferma

Istorija

Projektą pirmieji pasiūlė JAV energetikos įmonių grupė, kurie vėjo fermas pasiūlė statyti Rumunijoje, Bulgarijoje, Lenkijoje, Naujojoje Zelandijoje ir Australijoje. 2008 m. jie sutiko parduoti 600 MW vėjo fermos projektą čekų įmonei ČEZ Group.
2008 m. pradėtos statybos. Pirmoji vėjo jėgainė pastatyta 2009 m. rugpjūtį. Pirmoji projekto dalis – 139 jėgainės Fantanellės fermoje buvo užbaigta 2010 m. gruodį, o 101 jėgainė Kodžalako fermoje baigtos statyti 2012 m. lapkritį.

Konstrukcija

Fantanelės-Kodžalako vėjo fermos galingumas yra 600 MW. Fermą iš viso sudaro 240 General Electric vėjo 2.5xl jėgainių. Vėjo ferma įrengta 17 km nuo Juodosios jūros ir yra didžiausio galingumo žemyninė vėjo ferma Europoje.
Šulcava

Istorija

Iki XX a. vid. buvo Šolcavos palivarkas.

Aplinkinės gyvenvietės

Zembiškis – 2 km
Skirgailinė – 1 km
Lepšiškė – 2 km
Pašušvys – 4 km
Ročiai – 2 km
Inkstų akmenligė

Inkstų akmenligė – liga, kuria sergant inkstų geldelėje susidaro akmenys. Taip atsitinka sutrikus medžiagų apykaitai, susilaikius šlapimui, valgant per daug mėsos, rūgštynių, šokolado, kakavos, mažai vartojant skysčių arba geriant kietą, daug kalcio turintį vandenį. Taip pat akmenys gali susidaryti geriant per daug pieno. Dažniausias ligos požymis – maudžiantis arba labai stiprus, duriantis skausmas ties juosmeniu. Gali prasidėti inkstų uždegimas.
Mažino linija

Mažino linija (pranc. Ligne Maginot) – Prancūzijos gynybinė linija, pastatyta Tarpukariu prie sienų su Vokietija ir Italija. Pavadinimas kilęs nuo Prancūzijos karo ministro Andre Mažino pavardės. Kartais šis pavadinimas naudojamas tik įtvirtinimams prie Vokietijos sienos, vadinant įtvirtinimus prie Italijos sienos Alpių linija.
Pasibaigus Pirmajam pasauliniam karui, 1922 m. buvo įkurta Sienų gynybos komisija (pranc. Commission de Défense des Frontières). Ji parengė pirmuosius gynybinės linijos planus. 1927 m. ją pakeitė Įtvirtintų rajonų organizavimo komisija (pranc. Commission d'Organisation des Régions Fortifiées, sutrumpintai CORF). 1928 m. prasidėjo statyba. 1930 m. sausio 14 d. Prancūzijos senatas, paragintas Andre Mažino, patvirtino projektui finansavimą (274 balsais prieš 26). 1936 m. sausio 1 d. CORF baigė darbą, bet įvairių įtvirtinimų statybos tęsėsi iki pat Mūšio dėl Prancūzijos.
Giulio Andreotti

Biografija

Andreotti studijavo teisę Romoje. Pirmuosius savo politikos karjeros metus jis glaudžiai bendravo su Kirkščionių demokratų partijos lyderiu Alcide de Gasperi. Dirbti parlamente Andreotti pradėjo 1946 m., kai jis buvo išrinktas į Konstitucinės asamblėjos narius. Nuo to laiko jis visuose rinkimuose būdavo išrenkamas į parlamento deputatų rūmus. 1991 m. Italijos prezidentas Francesco Cossiga paskyrė Giulio senatoriumi visam gyvenimui.
Andreotti buvo paskutinis krikščionių demokratų partijos ministras pirmininkas. Paskutinė jo kadencija, nuo 1989 iki 1992 m., buvo pažymėta korupcijos skandalais, kurie praktiškai sugriovė visą partiją. 1993 m. Andreotti buvo įtariamas ryšiais su mafija. Kitais metais partija, su kuria politikas pradėjo savo politinę karjerą, visiškai išnyko iš Italijos politikos.
Eidamas užsienio reikalų ministro pareigas 1986 m. balandžio 14 d. Andreotti atskleidė JAV planus bombarduoti Libiją šios šalies užsienio reikalų ministrui. Tokiu būdu JAV atsakė į neseniai įvykusį teroro aktą Berlyne, kurio kaltininkais buvo paskelbti nusikaltėliai iš Libijos. Dėka Andreotti Libija spėjo pasiruošti JAV atakoms.
Antanas Navickas

Biografija

Baigė Lietuvos veterinarijos akademiją, zootechnikas. Iki 1978 m. dirbo vyr. zootechniku „Pergalės“ kolūkyje, vėliau LKP Jurbarko rajono komiteto instruktorius. 1983–1988 m. Jurbarko rajono Vykdomojo komiteto Žemės ūkio valdybos, vėliau agropramoninio susivienijimo vyr. zootechnikas, „Aušros“ kolūkio pirmininko pavaduotojas gamybai. 1991–1993 m. LR Vyriausybės Centrinės privatizavimo komisijos konsultantas. LR Seimo narių Laimos Andrikienės ir Antano Račo padėjėjas. 1997–2013 m. Jurbarko rajono savivaldybės administracijos Žemės ūkio skyriaus vedėjas.
1993 m. Tėvynės sąjungos narys, Jurbarko skyriaus pirmininkas. 1995–1997 m., 1997–2000 m., 2000–2002 m., 2003 m. ir 2007 m. (dėl užimamų pareigų atsisakė mandato) Jurbarko rajono savivaldybės tarybos narys. 
Sutuoktinė Vida, dukros Sigita ir Eglė.
Ivanas Kožedubas

Ivanas Nikitovičius Kožedubas (Иван Никитович Кожедуб, 1920 m. birželio 8 d. – 1991 m. rugpjūčio 8 d.) – SSRS aviacijos maršalas, tris kartus Sovietų Sąjungos didvyris (1944, 1944, 1945).
Joe Pass

Joe Pass (Joseph Anthony Passalacqua, 1929 m. sausio 13 d. Naujajame Brunsvike, Naujasis Džersis, JAV – 1994 m. gegužės 23 d. Los Andžele, Kalifornija) – džiazo gitaristas.
Vitalijus Cololo

Vitalijus Cololo (g. 1974 m. rugpjūčio 3 d. Druskininkuose) – graikų kilmės lietuvių humoristas, renginių vedėjas, pedagogas.
Naujosios Biržų žinios

Naujosios Biržų žinios – savaitinis (kelis pirmuosius mėnesius – dvisavaitis) visuomenės, politikos ir literatūros Biržų apskrities laikraštis, leistas 1941–1944 m. Biržuose.

Istorija

Leido Lietuvių aktyvistų frontas. Ėjo kaip 1922–1933 m. leisto laikraščio „Biržų žinios“ tęsinys.
Redagavo Jonas Mekas (1941–1942 m.), Julius Petronis, vyriausiasis redaktorius Stasys Lipniūnas.