google/wiki40b huggingface dataset:
Florinda Bolkan

Biografija

Būsimoji aktorė gimė 1941 m. Brazilijoje. Jos tėvui Jose Pedro tuo metu jau buvo daugiau kaip 60 metų. Našlys ir buvęs valstijos politikas buvo vedęs mažai raštingą 18-metę indėnę Maria Hosana, su kuria susilaukė 3 dukterų: Alinos, Jose Marijos ir Florindos. Tėvas mirė jai esant labai jaunai ir motina po keleto metų vėl ištekėjo. Jie persikėlė į Rio de Žaneirą, kur 14-os sulaukusi Florinda jau dirbo sekretore. Šeimoje gimė dar dvi dukterys, jie sunkiai vertėsi, tačiau tai nesutrukdė Florindai baigti mokyklos. Įsidarbinusi stiuardese šalies avialinijų kompanijoje „Varig Airlines“,  ji netrukus pramoko prancūziškai, angliškai ir portugališkai bei susižadėjo su lenku verslininku. Vis dėlto vedybos nebuvo Florindos prioritetas ir šis ryšys nutrūko. Siekdama naujų galimybių, 1963 m. ji su draugais išvyko į Europą bei pasiliko Paryžiuje 2 metus, kur studijavo prancūzų kalbą ir meno istoriją. Čia ji sulaukė pasiūlymo tapti modeliu, tačiau nusprendė kad tokia profesija jai netinka. Per keletą metų jai nepavyko įsikurti Paryžiuje ir Florinda nusprendė grįžti į Braziliją.
1967 m., viešėdama pas draugus Italijoje, ji susipažino su garsiu režisieriumi Luchino Visconti. Pastarasis įtikino ją galint tapti aktore ir pakvietė į kino bandymus. Šie pavyko ir ji gavo pirmąjį vaidmenį. Netrukus po to Florinda gavo pasirodė filme „Voleur de crimes“ su Jean-Louis Trintignant, tuo pradėdama sėkmingą karjerą. Europoje su suvaidino daugiau kaip pusšimtyje filmų su toliais aktoriais kaip Marlon Brando, Romi Schneider, Jane Birkin, Giuliano Gemma ir Kirk Douglas. Ji taip pat mėgino savo jėgas Holivude, tačiau jautėsi čia nepritapusi. 
Po sėkmingo etapo Florinda keletą metų nesifilmavo, daugiau dėmesio skirdama savo pomėgiams: jojimui, sportui ir kelionėms. Nusprendusi atnaujinti aktorės karjerą, ji įsikūrė netoli Romos ir netrukus sulaukė režisieriaus Damiano Damiani pasiūlymo vaidinti kriminaliniame seriale „Aštuonkojis“. Tais pačiais metais ji debiutavo ir teatro scenoje.
1991 m. Florinda išleido pirmąją kulinarinę knygą, o 1997 m. grįžo į Braziliją, kur pirmą kartą nusifilmavo kine gimtojoje šalyje.
2000 m. ji režisavo pirmąjį savo filmą „Eu nao conhecia Tururù“, kuriam pati parašė scenarijų. Ji taip pat įkūrė kino bei muzikos prodiusavimo kompaniją „Florinda Bolkan Produçoes“.
Aktorė nebuvo ištekėjusi, tačiau net 18 metų palaikė artimus ryšius su itale kino prodiusere Marina Cicogna.
Rimgaudas Pranas Misiūnas

Biografija

1973 m. baigė Lietuvos valstybinį kūno kultūros institutą, treneris, dėstytojas. 1990–2005 m. Panevėžio miesto sporto skyriaus vedėjas, vėliau pensininkas.
Lietuvos socialdemokratų partijos Panevėžio miesto skyriaus narys.
2007–2011 m. ir nuo 2011 m. Panevėžio miesto savivaldybės tarybos narys. 
Sutuoktinė Genuefa, vaikai Gintaras, Vytautas.
Pakistano liaudies partija

Pakistano liaudies partija (PPP, angl. Pakistan Peoples Party:) – didžiausia opozicinė Pakistano politinė partija.
Teisinė gynyba

Teisinė gynyba - veikla, skirta asmens teisėms bei teisėtiems interesams ginti; teisė į teisinę gynybą; teisinės veiklos sritis.
Stividoras

Stividoras (angl. Stevedore, iš isp. estibador 'krovėjas') – asmuo, atstovaujantis uosto administracijai ir darbų vykdytojui laive, esančiame prie krovininės krantinės. Stividoras yra laivų pakrovimo ir iškrovimo uostuose tvarkytojas: organizuoja laivų priėmimą, švartavimą, juose esančių įvairių krovinių iškrovimą ar pakrovimą, vadovauja krovos darbams, pildo laivo atplaukimo-išplaukimo ir krovinių dokumentaciją, krovos darbų paskyras.
Žodis „stividoras“ yra kilęs iš isp. estibador arba portug. estivador 'laivų krovikas', paplitusio per šių šalių jūreivius. Šios profesijos atstovai turi ir savus pavadinimus, priklausomai nuo šalies ir vietos: dockworker, docker („doko darbininkas, dokininkas“) D. Britanijoje, longshoreman („žmogus prie kranto“) JAV, Kanadoje. JAV stividorais laikyti krovėjai, dirbę laive su kėlimo kranais.
Tarp buriuotojų yra žinoma stividoro mazgo (stevedore knot) rišimo technika,

Pareigos

Stividoras yra susipažinęs su uosto ir jame dirbančių krovos įmonių struktūra, krovos įrenginiais, krovinių sandėliavimo taisyklėmis, laivų, geležinkelio vagonų ir autotransporto priemonių įranga. Jis yra atsakingas už pakrovimo–iškrovimo darbų technologiją, laivų aptarnavimo grafiko vykdymą, už neplanines laivų ir krovininių įrenginių prastovas, už uosto darbininkų užimtumą. Stividoras turi teisę sustabdyti darbą, jei nustatoma, kad yra pažeista darbų tvarka laive. Jis privalo iškilusias problemas suderinti su laivo kapitonu. Stividoras tvarko laivo stovėjimo laiko apskaitą, suderina įrašus su laivo kapitonu.

Stividoriniai darbai

Už perkraunamų ir sandėliuojamų uosto terminale krovinių saugumą ir kokybę atsakinga stividorinė kompanija. Kadangi uostas pirmiausia yra skirtas kroviniams perkrauti iš vienų transporto sistemų į kitas, todėl didžiausią įtaką uostų darbo efektyvumui ir vystymui turi stividorinės kompanijos. Laivo pakrovimui ir iškrovimui uosto krantinėje vadovauja stividoras. Stividoriniai darbai apima organizacinių ir techninių priemonių visumą uoste, kai užtikrinamas savalaikis laivų iškrovimas-pakrovimas. Prieš krovos darbų pradžią laive patikrinama krovininių patalpų ir perkrovimo priemonių būklė, o prieš pradedant iškrovimo darbus – krovinių išdėstymas ir būklė. Krovos darbai atliekami pagal sudarytą darbų planą, užtikrinantį našų uosto krovikų ir krovimo mechanizmų darbą, prisilaikant laivo technologinės aptarnavimo schemos. Tuo tikslu prie laivo borto laiku paduodami geležinkelio vagonai, automobilinio transporto priemonės, mechanizmai ir medžiagos tvirtinti kroviniui laive.
Joe Choong

Biografija

2010 m. Choong tapo pirmuoju britu, kuris laimėjo Europos jaunimo čempionato aukso medalį. 2014 m. pasaulio suaugusiųjų čempionate britas užėmė 14-ą vietą. 2015 m. Europos čempionate užimta 7-a vieta ir pelnytas olimpinis kelialapis.
2016 m. vasaros olimpiadoje Čungas užėmė dešimtą vietą. 2018 m. Europos čempionate pelnyta bronza individualioje rungtyje. Tais pačiais metais vykusiame 2018 m. pasaulio šiuolaikinės penkiakovės čempionate pelnytas vyrų komandinės penkiakovės sidabras.
2019 m. laimėjo pasaulio taurės finalą ir pelnė pakvietimą į 2020 m. vasaros olimpines žaidynes.
Irvingas

Istorija

Irvingą 1903 m. įkūrė J.O. „Otto“ Schulze ir Otis Brown. Manoma, kad pavadintas rašytojo Vašingtono Irvingo garbei. 1914 m. suteiktas miestelio statusas, Otis Brown tapo pirmuoju meru.
1956 m. atidarytas Dalaso universitetas. XX a. 7-ajame dešimtmetyje miesto gyventojų skaičius pasiekė 45 000.
Eizenachas

Istorija

Eizenachas rašytiniuose šaltiniuose minimas nuo 1150 m., nors Vartburgo pilis žinoma jau anksčiau. XII a. miestas aptvertas siena. XII–XIII a. Eizenachas buvo Tiuringijos sostine (valdant Liudovingams). XIV a. miestą nuniokojo gaisrai ir maras. 1521–1522 m. mieste gyveno Martinas Liuteris ir parengė vokišką Biblijos vertimą. XVII a. Eizenache buvo įsikūrusi Bachų šeima, čia lankėsi žymūs to meto kompozitoriai. 1809 m. tapo Saksonijos-Veimaro-Eizenacho kunigaikštystės dalimi.
1869 m. Eizenache Augustas Bėbelis ir Vilhelmas Lybknechtas įkūrė Vokietijos socialdemokratų darbininkų partiją.
Muižė

Istorija

Viena seniausių pamario dvarviečių. 1820 m. Muižės dvarą nupirko Ernstas Vilhelmas Berbomas. Išpuoselėta gyvenvietė imta vadinti Mažąją Italija.

Žymūs žmonės

Kaimą išpuoselėjo dvarininkas Ernstas Vilhelmas Berbomas (1786–1865). Jis dirbo Klaipėdos burmistru, vėliau paskirtas Kuršių marių karališkuoju vyriausiuoju žvejybos meistru. Įvedė žvejų kaimų skiriamuosius ženklus – vėtrunges. Rinko lietuvių tautosaką, rašė eiles, tapė, vykdė archeologinius tyrinėjimus, nuo stogo stebėjo žvaigždes. Palaidotas Muižėje.
Ginučių piliakalnis

Istorija

Piliakalnyje rasta lipdytinės keramikos liekanų, taip pat ir IX–X a. arabų monetos. Manoma, kad IX–XII a. čia stovėjo medinė Linkmenų pilis, minima Hermano Vartbergės kronikoje 1373 m. Tų pačių metų vasario 14–21 d., Livonijos ordino žygio į Šiaurės Rytų Lietuvą metu, pilis buvo nuniokota. Spėjama, kad XIII a. viduryje pilį valdė Mindaugo seserėnas kunigaikštis Linkmenas kronikose minimas kaip Lengvenis. Vytautui visiškai sunaikinus Daugpilio pilį ir miestą, Vilniaus gynybinių pilių ruožas prarado buvusią reikšmę ir liko mažai ginamas. Menkai tegintą pilį 1433 m. sudegino Livonijos ordinas.
Ant piliakalnio mėgdavo lankytis Antanas Smetona, atvykdavęs pas buvusį Mintaujos gimnazijos klasioką Juozą Breivą Kirdeikių kleboną. Vieno iš piliakalnių viršūnėje seniau buvo prezidento A. Smetonos 1934 m. savo 60-mečio proga pasodintas ąžuolas, 1937 m. greta pastatytas paminklinis akmuo (pastatė pasienio policininkai). 1956 m. ąžuolas nukirstas, o akmuo 1962 m. nuridentas į Linkmeną. 1989 m. Vilniaus žygeivių klubo nariai surado akmenį ir užritino ant piliakalnio. 1997 m. atstatyta paminklinė lenta apie A. Smetonos viešnagę šioje vietoje. Atsodinti nudžiūvusį A. Smetonos ąžuoliuką ant Ginučių piliakalnio neleista, nes šis yra kultūros paveldo dalis, kasinėjimai ant piliakalnio negalimi. Du ąžuoliukus Ladakalnio šlaite 1997 m. spalio 4 d. pasodino prezidentas Algirdas Brazauskas – vieną A. Smetonai, kitą – sau.
Valentina Dagienė

Biografija

1978 m. baigė Vilniaus universitetą. 1993 m. fizinių mokslų daktarė.
Nuo 1978 m. dirba Matematikos ir kibernetikos institute (nuo 1990 m. Matematikos ir informatikos institutas), nuo 2002 m. Informatikos metodologijos skyriaus vadovė; nuo 2005 m. vyriausioji mokslo darbuotoja. 1992–2002 m. Vilniaus pedagoginio universiteto, nuo 1998 m. Vilniaus universiteto dėstytoja; nuo 2007 m. profesorė.
Nuo 1993 m. Matematikos ir informatikos instituto Jaunųjų programuotojų mokyklos mokslinė vadovė, Lietuvos moksleivių informatikos olimpiados organizacinio komiteto pirmininkė, nuo 2004 m. Informatikos ir informacinių technologijų terminų komisijos pirmininkė, 1993–1996 m. Švietimo ir mokslo ministerijos Informatikos mokymo ekspertų komisijos pirmininkė.

Mokslinė veikla

Svarbiausios veiklos sritys: informatikos ir informacinių technologijų diegimo mokykloje krypčių formavimas, terminijos kūrimas ir sisteminimas, programavimo (algoritmavimo) mokymo technologijnės priemonės ir metodai, mokomosios ir mokymui taikomos programinės įrangos lokalizavimo mokslo tiriamieji ir eksperimentinės plėtros darbai.
Sukurta informatikos mokymo bendrojo lavinimo mokyklose struktūra, suformuotos plėtros kryptys, parengta mokomųjų priemonių. 2004 m. inicijavo informatikos ir kompiuterinio raštingumo tarptautinį konkursą „Bebras“. Vadovavo daugiau kaip 10 sulietuvintų (lokalizuotų) kompiuterinių programų paketų kūrimui, apie 30 eksperimentinės plėtros nacionalinių ir tarptautinių projektų. Paskelbė daugiau kaip 150 mokslinių straipsnių ir daugiau kaip 100 mokslo populiarinamųjų straipsnių švietimo, kompiuterių programų lietuvinimo klausimais. Parengė daugiau kaip 60 informatikos mokomųjų knygų (dalis su bendraautoriais), apie pusė iš jų – vadovėliai.
2002 m. tarptautinių žurnalų „Informatics in Education“ ir 2007 m. „Olympiads in Informatics“ steigimo iniciatorė ir redaktorė.
Bransko Kravcuvo sinagoga

Istorija

Mūrinė sinagoga buvo pastatyta 1909 m. šalia Bransko Senosios sinagogos, statybų iniciatoriai buvo siuvėjų cechas. Per 1939 m. rugsėjo 7 d. vykusį Vokietijos oro pajėgų antpuolį sinagoga visiškai sudegė.
Marvanas II

Biografija

Marvanas II buvo Muhamedo, kalifo Marvano I sūnaus, sūnus (Marvanas ibn Muhamedas). Jis 12 metų išbuvo  Armėnijos valdytoju, kur užsigrūdino kovose Kaukaze ir Azerbaidžane. Jo pajėgas sudarė maži, apmokami ir patyrusių vadų vadovaujami daliniai. 744 m. jis parėmė Jazidą III nuverčiant kalifą Validą II, tačiau tais pačiais metais mirus Jazidui III pareiškė savo pretenzijas tapti kalifu prieš Jazido III įpėdiniu patvirtintą Ibrahimą ibn Validą. Marvano pajėgos sumušė pagrindinio kito konkurento Suleimano ibn Hišamo (kalifo Hišamo sūnaus) pajėgas ir pačioje 744 m. pabaigoje Marvanas įžengė į Damaską. Ibrahimas ibn Validas ir Suleimanas ibn Hišamas pasitraukė į Palmyrą. Vienas pirmųjų tikslų, kurį įgyvendino Marvanas II, buvo sostinės perkėlimas iš Damasko į Haraną, kur buvo jam artimesni ir ištikimesni kaisitų klanai.
Kol Marvanas II kariavo Sirijoje ir Irake, 747 m. Chorasane iškilo nauji sukilėliai, vedami Abu Muslimo su šūkiu už Mahometo šeimos įpėdinius. Iš tikro tai buvo Abasidų organizuotas sukilimas, istorijoje žinomas „Abasidų revoliucijos“ pavadinimu, kurį Marvanas II įvertino per vėlai ir karas (Trečioji fitna) tarp Omejadų dėl sosto virto karu dėl visos dinastijos išlikimo. Abu Muslimo pajėgos sparčiai augo iš musulmonų persų, šiitų ir kitų, priešiškai nusiteikusių Omejadams. Chorasano valdytojas pabėgo ir sukilėliai užėmė Mervą. Po to Abu Muslimas sumušė tris Marvano II pasiųstas armijas. 750 m. Abu Muslimo pajėgos triumfališkai įžengė į Kufą ir vėliau tais metais sumušė Marvano II pajėgas lemiamame mūšyje prie Didžiojo Zabo upės. Marvanas II pabėgo į Siriją, o po to į Palestiną, bet nesulaukė paramos. Po to jis pasitraukė į Egiptą, kur buvo suimtas ir nužudytas tais pačiais 750 metais. Omejadai prarado valdžią kalifate ir naujas kalifas Abual Abasas as Safa pradėjo Abasidų dinastiją. Marvanas II taip pat buvo paskutinis kalifas, valdęs vientisą kalifatą, nes po Abasidų įsigalėjimo atskilo vakarinės kalifato dalys, kur pasitraukęs Omejadų atstovas Abdur Rahmanas I pratęsė dinastiją.
2010 m. Šilko kelio ralis

Prizinis fondas

2010 m. rugpjūčio 9 dieną buvo paskelbtas lenktynių prizinis fondas - pirmose trijose vietose finišavę lenktynininkai gaus atitinkamai 10 000 $, 8 000 $ ir 6 000 $ prizus. Kiekvienas finišą pasiekęs ekipažas gaus po 5 000 $. Taip pat bus įsteigti specialūs apdovanojimai geriausio ruso lenktynininko, LADA bei UAZ kategorijose.

Dalyviai

Ralyje startavo 44 automobilių ekipažai ir 16 sunkvežimių ekipažų.

Rezultatai

Kaip ir pirmame Šilko kelio ralyje 2009 m. automobilių klasėje dominavo VW, o sunkvežimių - Kamaz komandos.
Antrus metus iš eilės nugalėtoju automobilių klasėje tapo ispanas Carlos Sainzas. Už savęs jis paliko kitus VW atstovus - katarietį Nasser Al-Attiyah ir amerikietį Marką Millerį.
Lietuvių ekipažas, kurį sudarė Benediktas Vanagas ir Saulius Jurgelėnas, galutinėje įskaitoje liko 8 vietoje.
Sunkvežimių klasėje favoritais buvo Rusijos atstovai - Eduard Nikolaev ekipažas pelnė pergalę. Antrą ir trečią vietas atitinkamai pelnė Vladimiras Čiaginas ir Firdausas Kabirovas.
Patašinė (Šakiai)

Istorija

XVIII a. pab. kaimas vadintas Srėbalais.
Mėmlaukiai

Aplinkinės gyvenvietės

Rėkyva – 4 km 
 Einoraičiai  – 2 km
ŠIAULIAI – 11 km
Širvučiai – 1 km
Pakalniškiai – 3 km
Giedriai 2 km, 
 Pakapė – 4,5 km
Tyruliai – 4,5 km
Kvantinis susiejimas

Kvantinis susiejimas (angl. entanglement), taip pat žinomas, kaip kvantinė pintis ir kvantinis neatskirtinumas, – tai fundamentali kvantinės mechanikos ypatybė nusakanti kvantinių dalelių (kvantų, elektronų, fotonų, neutrinų) pozicijos, inercijos momento, sūkio arba poliarizacijos koreliaciją. Pavyzdžiui, kai viena dalelė būna 0 būsenos, tai kita su ja susieta – 1, o kai pirmoji – 1, antroji – 0. Jei viena dalelė būna superpozicijoje, kur tikimybė stebėti jos būseną  yra 64%, o  – 36%, tai kita sąveikaujanti dalelė bus būsenoje, kur tikimybė stebėti  bus 64%, о  – 36%. Kitaip tariant, dviejų kvantiškai susietų dalelių sistemos būsenų suma yra lygi vienetui. Eksperimentiškai buvo pademonstruota, kad kvantinis susiejimas gali apibrėžti net molekulių ir mažųjų deimantų  savybes.

Paradoksas

Populiarusis kvantinio susiejimo paradoksas yra, kad atlikus vienos iš susietų dalelių stebėjimą, tai apibrėžia ir antrosios būseną. Nors informacija negali keliauti didesniu, nei šviesos greičiu, atlikus kvantiškai susietos dalelės stebėjimą, yra galima iš karto sužinoti informaciją apie jos antagonistės būseną, nepriklausomai nuo atstumo tarp jų. Vis dėlto, šiuo metu priimtinos kvantinės informacijos teoremos bei reliatyvumo teorijos taisyklės neleidžia kvantinio susiejimo būdu perduoti jokios informacijos.
Bronislavas Juozas Kuzmickas

Biografija

Mokėsi Prienų gimnazijoje, vidurinį mokslą įsigijo Kauno 14-oje vidurinėje mokykloje. 1960 m. baigė Vilniaus universiteto Istorijos-filologijos fakultetą. 1963–1966 m. SSRS mokslų akademijos Filosofijos instituto Maskvoje aspirantas. 1966 m. filosofijos mokslų kandidatas. 
1966–1969 m. dėstė filosofiją Kauno politechnikos instituto Vilniaus filiale, 1969–1973 m. Vilniaus inžineriniame statybos institute; 1968 m. docentas. 1973–1990 m. LSSR MA Filosofijos, sociologijos ir teisės instituto mokslinis bendradarbis, 1985–1990 m. Lietuvos filosofijos istorijos skyriaus vedėjas.  1984 m. filosofijos mokslų daktaras. 1987 m. profesorius. Stažavo Lenkijoje, Prancūzijoje, Italijoje, JAV.
1988–1990 m. Sąjūdžio iniciatyvinės grupės, Sąjūdžio Seimo tarybos narys. 1990–1992 m. LR Aukščiausiosios Tarybos-Atkuriamojo Seimo deputatas, signataras, Seimo pirmininko Vytauto Landsbergio pavaduotojas.  1993–1996 m. Filosofijos ir sociologijos instituto Filosofijos skyriaus vedėjas. 1994–2002 m. žurnalo „Revue Baltique“ redaktorius. 1995–1996 m. dėstė filosofiją Klaipėdos universitete. 1996–2000 m. LR Seimo narys.  Nuo 2000 m. Lietuvos teisės universiteto (nuo 2004 m. MRU) Strateginio valdymo ir politikos fakulteto Filosofijos katedros vedėjas, profesorius, nuo 2004 m. MRU Senato narys.
Nuo 1968 m. buvo SSKP, Atgimimo metais – LKP narys. 1989–1993 m. Lietuvos mokslininkų sąjungos prezidentas, diskusijų klubo „Tauta ir istorija“ narys. Nuo 1994 m. Tėvynės sąjungos (Lietuvos konservatoriai) narys, partijos senjorų bendruomenės pirmasis pirmininkas.
Buvo vedęs, žmona Leonarda Jekentaitė-Kuzmickienė (1946–2008), Vilniaus universiteto humanitarinių mokslų daktarė. Turi tris dukras. Moka anglų, lenkų, prancūzų, rusų, italų, ispanų kalbas.

Veikla

Virš 300 mokslinių ir publicistinių straipsnių autorius. Žurnalo „Problemos“ leidinių redkolegijos narys, priklausė Sąjūdžio laikraščio „Atgimimas“ redakcinei komandai. Rašė straipsnius lietuvių išeivijos spaudoje, pasivadindamas įvairiais slapyvardžiais: Juozas Bočas, Pranas Vytėnas ir kt. Kartu su Bronislovu Genzeliu, Romualdu Ozolu, Jokūbu Minkevičium ir kt. sudarė filosofijos chrestomatijos tomų seriją.
TSRS Aukščiausiosios Tarybos Sąjungos Taryba

TSRS Aukščiausiosios Tarybos Sąjungos Taryba (sutr. Sąjungos Taryba; rus. Совет Союза Верховного Совета СССР) - vieni iš dviejų TSRS Aukščiausiosios Tarybos (Sąjungos Taryba ir Tautybių Taryba) rūmų. Abeji rūmai turėjo vienodas teises.

Rinkimai

1-11 šaukimų Sąjungos taryba buvo renkama tiesioginiais, slaptais rinkimais vienmandatėse apygardose pagal mažoritarinę sistemą , formuojant „bendrą partinį komunistų ir nepartinių bloką" (t. y. pasirinkimo laisvės tokiuose rinkimuose nebuvo).

Pirmininkai

Sąjungos tarybos pirmininkais yra buvę Andrejus Andrejevas, Andrejus Ždanovas, Jevgenijus Primakovas ir kt.
Petras Kutka

Petras Kutka (1897 m. sausio 26 d. Ramuldavoje, prie Debeikių – 1965 m. gruodžio 22 d. Saint Charles, Ilinojus, palaidotas Šv. Kazimiero kapinėse Čikagoje) – Lietuvos karinis veikėjas, pulkininkas.

Biografija

1918 m. baigė Petrogrado statybos technikos mokyklą. Grįžęs į Lietuvą mobilizuotas į Lietuvos kariuomenę. 1919 m. gruodžio mėn. baigė Kauno karo mokyklą, tarnavo geležinkelių kuopoje (nuo 1920 m. Geležinkelių batalionas). 1920 m. liepos – gruodžio mėn. dalyvavo kovose su Lenkijos kariuomenės junginiais.
1926 m. baigė Aukštuosius karo technikos kursus. 1926–1932 m. tarnavo Technikos pulke. 1932–1934 m. Generalinio štabo Tarnybų skyriaus karininkas, geležinkelių karo komendantas, 1934–1940 m. Karo technikos valdybos štabo viršininkas, Generalinio štabo karininkų kursų lektorius. 1937 m. pulkininkas.
SSRS okupavus Lietuvą, 1940 m. liepos – gruodžio mėn. dėstė Aukštojoje karo mokykloje. 1940 m. gruodžio mėn. iš kariuomenės atleistas. 1944 m. pasitraukė į Vokietiją, gyveno Zelonceveno pabėgėlių stovykloje, dirbo Vyriausiojo Lietuvos išlaisvinimo komiteto suburtoje aukšto rango Lietuvos karininkų grupėje ryšiams su Lietuvos partizanų dalinių štabais palaikyti. 1945–1948 m. mokytojavo karo pabėgėlių stovyklose. 1949 m. išvyko į JAV .
Juozas Kaminskas (1906)

Biografija

1923-1925 m. mokėsi Kauno aukštesniosios technikos mokyklos Jūrininkų skyriuje. 1925-1929 m. plaukiojo jūreiviu vokiečių laivuose. 1932 m. baigė jūrų mokyklą Genujoje, Italija. Nuo 1937 m. iki 1940 m. garlaivių „Maistas“, „Šiauliai“, „Marijampolė“ kapitonas, persišaldęs mirė Liepojos ligoninėje.  1935 m. vienas žurnalo „Jūra“ steigėjų, redakcinės kolegijos narys.
Jo vardu 1995-2007 m. buvo pavadintas Lietuvos jūrų laivininkystės laivas (Statytas Chersono laivų statykloje, 1978-1995 m. „Kapitan Gudin“, „Kapitonas Gudin“, po 2007 m. – „IREEX“, Ukraina).
Kjell Magne Bondevik

Biografija

1975 baigė Norvegijos teologijos mokyklą. 1972–1973 m. buvo ministro pirmininko Larso Korvaldo vyriausybės valstybės sekretorius. Nuo 1973 m. iki 2005 m. – Stortingo (Norvegijos parlamento) narys nuo Krikščioniškosios liaudies partijos, ilgą laiką vadovavo partijos frakcijai parlamente. 1983–1995 m. buvo šios partijos vadovas.
1983–1986 m. K.M.Bondevikas buvo vicepremjeras bei švietimo ir bažnyčios reikalų ministras K.Vilocho, o 1989–1990 m. – užsienio reikalų ministras Jan P. Syse vyriausybėse.
1997–2000 m. K.M.Bondevikas vadovavo koalicinei vyriausybei, kurioje dalyvavo ir Centro bei Venstre (liberalų) partija. 2001–2005 m. jo vadovaujamoje vyriausybėje kartu su Krikščioniškąja liaudies partija dirbo Venstre bei konservatorių partijos.
Geltonoji pušis

Paplitimas

Paplitusi Šiaurės Amerikos žemyno vidurio vakaruose: arealas šiaurėje siekia Britų Kolumbiją, pietuose – Sonorą, rytuose – Šiaurės Dakotą, Teksasą. Tai komerciškai svarbiausia vakarų JAV pušis. Dėl kirtimų išnaikinti dideli augimviečių plotai.
Lietuvoje pradėta auginti nuo XX amžiaus pradžios.

Apibūdinimas

Geltonoji pušis, konkrečiau Ramiojo vandenyno geltonosios pušies (Pinus ponderosa subsp. critchfieldiana) porūšis, yra aukščiausi pušų (Pinus) gentyje medžiai, kuriems prilygsta tik saldžioji pušis, bet pagal masyvūmą antri po saldžiosios pušies.

Matmenys

Vidutinis aukštis nuo 18 m iki 39 m, aukštesnių kartais iki 72 m – priklausomai nuo porūšio ir augimo sąlygų. Grupė žmonių matuojančių aukščiausius medžius, vakarų Oregone 2011 spalio 13 dieną įkopė ir su liniuote išmatavo Ramiojo vandenyno geltonąją pušį (Pinus ponderosa subsp. critchfieldiana), jos aukštis siekė 81,77 m.
Kamienas iki 80-120 cm, labai stambių iki 250 cm, rekordiniai iki 280 cm skersmens. Kaip ir aukštis, taip ir kamieno skersmuo priklauso nuo augymo sąlygų ir porūšio. Augančios Kalifornijoje ir žinomos kaip „Mokelumne Giant“ vardu, kamieno skersmuo 265 cm. Visi didžiausio kamieno skersmens medžiai yra Ramiojo vandenyno geltonosios pušies (Pinus ponderosa subsp. critchfieldiana) porūšio, augančio švelniame klimate.
Stambiausias pagal tūrį yra Ramiojo vandenyno geltonosios pušies (Pinus ponderosa subsp. critchfieldiana) porūšio medis pastebėtas 2014 metais Kalifornijos Eldorado valstybiniame miške (Eldorado National Forest) – jis yra 152.9 m³ tūrio.

Kiti morfologiniai požymiai

Šių medžių kamienas status, laja plačiai kūgiška ar apskrita. Žievė rausvai ruda giliai sueižėjusi netaisyklingomis stačiakampėmis plokštelėmis. Spygliai 7-25 cm ilgio, 1,2-2 mm storio, susitelkę po 2-5. Vyriški kankorėžiai 1,5-3,5 cm ilgio, elipsiškai cilindriški. Moteriški Kankorėžiai kiaušiniški, rausvai rudi, 5-15 cm ilgio. Sėklos 4-9 mm ilgio, su 1,5-2,5 cm ilgio skristuku.

Amžius

Suskaičiavus kamieno skersinio pjūvio rieves, nustatytas Uolinių kalnų geltonosios pušies (Pinus ponderosa subsp. scopulorum) porūšio seniausias amžius – 1047 metai.

Arizoninė pušis (Pinus arizonica)

Kartais geltonajai pušiai taip pat priskiriama labai artima arizoninė pušis (Pinus arizonica), auganti šiaurės Meksikoje, kurios natūralaus paplitimos arealas šiek tiek į pietus nuo arizonos geltonosios pušies (Pinus ponderosa subsp. brachyptera) porūšio.
Preikapė

Aplinkinės gyvenvietės

Gožiai – 3 km
Pernarava – 4 km
Blandžiai – 2 km
Lesčiai – 2 km
Paaluonys – 2,5 km
Grafas (matematika)

Apibrėžimas

Grafu vadinsime porą G=(V, E), kur V – kokia nors aibė, o E – aibės V elementų porų aibė (paprastai porose elementų tvarka nesvarbi). Aibės V elementai vadinami grafo G viršūnėmis, o aibės E elementai - briaunomis. Plokštumoje grafo viršūnės dažnai vaizduojamos taškais, o briaunos - kreivėmis arba atkarpomis, jungiančiomis tuos taškus.