Lenkų kalbos gramatika

Lenkų kalbos gramatika – taisyklių visuma apibrėžianti žodžių ir sakinių darybą lenkų kalboje.

Kietas ir minkštas kamiengaliai

Lenkų kalbos priebalsiai yra kieti, minkšti ir istoriškai minkštieji. Jei žodžio kamieno paskutinis priebalsis yra kietas, linksniuojama kietuoju linksniavimo variantu, jei minkštas ar istoriškai minkštas, linksniuojama minkštuoju.
Priebalsių b, p, w, f, m minkštiems variantams minkštumas pasireiškia tik prieš balsį (prieš priebalsį ir žodžio gale minkštumas išnykęs), todėl kai daiktavardžio kamiengalis yra vienas iš šių priebalsių, iš vyr. g. vienaskaitos vardininko neaišku ar tai bus minkštas, ar kietas variantas. Daugiausia šie priebalsiai yra kieti, pvz., dom, kl. -u – namas, dąb, kl. dębu – ąžuolas; sposób, -obu – priemonė. Rečiau yra minkšti, pvz., gołąb, gołębia – balandis; jastrząb, -ębia – vanagas; paw, -ia (viet.-šauk. -ie) – povas; cietrzew, -ewia [ˈtɕ͡ɛt.ʂɛf] / [ˈtɕ͡ɛtʂ.͡ʂɛf] – tetervinas; żółw [ʐuwf], żółwia – vėžlys, karp, -ia – karpis; jedwab, -ia – šilkas; Radom, -ia – Radomas, Wrocław, -ia – Wroclavas.

Priebalsio

Dalyje linksnių kieto priebalsio kamiengalio daiktavardžiams keičiasi kamiengalio priebalsis. Lentelėje tie linksniai pažymėti žvaigždele *, jie yra vyr. g. vn. viet.-šauk. galūnė -e, vyr. g. dg. vard. -i / -y, mot. g. vn. naud.-viet. -e, bevard. g. vn. viet. -e. Prieš besikeičiantį priebalsį einantiems priebalsiams kaita vyksta kai tie prieš esantys priebalsiai yra turbūt s, pvz., umysł – protas, viet.-šauk. umyśle. Kai, pvz., priebalsiui ł nevyksta, pvz., pełny – pilnas; neribotas; vyr. g. asm. reikšmės dg. vard. pełni.
Priebalsis ch prieš tuos keičiančiuosius linksnius kurie yra -e, keičiasi į sz, pvz., cecha – bruožas, ypatybė, mucha – musė, vn. naud.-viet.: cesze, musze. Prieš vyr. g. dg. vard. -i, priebalsis ch keičiasi į ś, pvz., Włoch – italas, Czech – čekas, dg. vard.: Włosi, Czesi.
Priebalsiai k, g keičiasi į atitinkamai c, dz. Vyr. g. daiktavardžiams vn. viet.-šauk. po k, g, ch / h įprastai yra -u. Pasitaiko k, g, taip pat ir c (vienintelis atvejis daiktavardžiams kai keičiasi istoriškai minkštasis priebalsis) kamiengalių žodžių kurių vn. šauk. gali būti ir -e, tada k, g, c keičiasi į cz, pvz., człowiek – žmogus, šauk. człowiecze; bóg – dievas, boże; szewc – siuvėjas, szewcze /-cu; starzec – senis, senelis, starcze; chłopiec – berniukas, vaikinas, chłopcze.
Pavyzdžiai: sąsiad – kaimynas, sąsiedzi (dź); turysta – turistas, turyści (ć); Norweg – norvegas, Norwedzy (dz); Polak – lenkas, Polacy (c); doktor – daktaras, doktorzy; gra – žaidimas, naud.-viet. grze; most – tiltas, viet.-šauk. moście; ir t. t.
Kaita taip pat vyksta vyriško asmens reikšmės būdvardžiui dg. vardininke (galūnė -i / -y) ir veiksmažodžio daugiskaitos būtojo laiko vyriško asmens reikšmės formai, pastarajai yra -li- (kai ne vyr. asmens formoms yra -ły-). Būdvardžiui, skirtingai nuo daiktavardžio, kaita vyksta ir dviejų istoriškai minkštųjų priebalsių ż, sz kamiengalio žodžiams (minkštų priebalsių atveju vyr. asm. vn. ir dg. vardininkai sutampa). Pavyzdžiai: duży – didelis, dg. vyr. g. asm. vard. duzi (ź); wasz – jūsų, jūsiškis, jūsas; wasi; chory – sergantis, chorzy; ir t. t.

Balsio

Formose be galūnės, vyr. g. vn. vardininke, mot. ir bevard. g. dg. kilmininke (kai be galūnės) gali būti įterpiamas balsis e: sen – sapnas, vn. kl. snu; dzień – diena, dnia; chłopiec – berniukas, vaikinas, chłopca; mebel (arba dg. meble) – baldai, mebla; Węgier – vengras, Węgra; wieś mot. g. – kaimas, wsi; matka – motina, dg. kl. matek – motinų; (toliau pateikiamos formos yra vn. vard. ir dg. kl.) gra – žaidimas, gier; panna – panelė, mergina, panien; okazja – proga, okazji / okazyj; szczypce dg. – žnyplės, replės, szczypiec; okno – langas, okien; dno – dugnas, den; jabłko – obuolys, jabłek. Pvz., kur neįterpiama: państwo – valstybė, dg. kl. państw. Tai negalioja kai kuriems žodžiams iš kitų kalbų, pvz., komputer, kl. komputera, kai panašus arbiter, kl. arbitra.
Yra keli daiktavardžiai kur forma be galūnės turi galūnes turinčiose formose nesantį balsį (i)o, tai pasitaiko tik prieš ł: osioł – asilas, osła; kozioł – ožys, kozła; kocioł – katilas, kotła.
Balsiai a ir o / ó einantys prieš kietus n, t, d, s, z, r, ł, keičiasi į e ten, kur šie priebalsiai prieš juos keičiančiąsias linksniuojamas galūnes tampa minkštais ar istoriškai minkštais, pvz., su a: las (-u, -owi) – miškas, kwiat (-u, -owi /-u) – gėlė, žiedas, świat (-a, -u) – pasaulis, viet.-šauk.: lesie, kwiecie, świecie. Su o: kościół (-a) – bažnyčia, anioł – angelas, viet.-šauk.: kościele, aniele; ziele – žolė, žolynas, dg. vard. zioła; pióro (dg. vard. pióra) – plunksna; pierze – pūkai, plunksnos. Šitokia kaita minėtose padėtyse vyksta nebūtinai, daugiau atsitiktinai. Savotiško žodžio przyjaciel – draugas, bičiulis, dg. linksniai visi, išskyrus vard. przyjaciele, yra su o / ó, pvz., kl.-gal. przyjaciół, naud. przyjaciołom, įn. przyjaciółmi.
Priešpaskutinio skiemens balsiai o, ę keičiaisi į ó, ą, linksniuose kur tas skiemuo yra paskutiniojo padėtyje ir uždaras, t. y. baigiasi priebalsiu. Vyr. g. ir mot. g. priebalsinio kamieno daiktavardžiams vn. vard. kaita vyksta tik prieš priebalsius b, w, d, dz, z, ż / rz, dź, j, g, ł, kartais ir r, l, o mot. ir bevard. g. dg. kilmininke kaita vyksta prieš bet kurį priebalsį. Pavyzdžiai: róg, kl. rogu – kampas; ragas; dąb, dębu – ąžuolas; sól, soli – druska; gląb, glębi – giluma, gelmė (kai, pvz., prieš kitokį priebalsį: skręt (-u) – vingis; pasisukimas; węch (-u) – uoslė; ir t. t.); droga, dg. kl. dróg – kelias. Yra žodžių kur kaita nevyksta, pvz.: prąd, prądu – srovė; ból, bólu – skausmas; róża – rožė; pięta – kulnas, dg. kl. pięt. Balsius o, ę / ó, ą žodžiai turi nevien pagal skiemens atvirumą / uždarumą, pvz., piąty – penktas, pięć – penki.

Būdvardiniai

Yra daiktavardžių, kilusių iš sudaiktavardėjusio būdvardžio. Jie linksniuojamų taip pat kaip būdvardis, iš daiktavardinių linksnių gali būti vyr. g. dg. vard. -owie, mot. g. vn. šauk. -o. Pasitaiko bevard. g. vietovardžių su bevard įn.-viet -em.
Asmeniniai. Visi linksniai būdvardiniai: bliski (bliskiego; dg. vard. bliscy) – artimasis; znajomy – pažįstamas; žinomas; biegły – žinovas (< būdv. mitrus, greitas, apsukrus; nusimanantis); uczony – mokslininkas; chory – ligonis; dg. niektórzy – patikimi asmenys; dg. obecni – dalyviai, esantieji, dalyvaujantieji; bliźni (ret.) – dvynys (< toks pats, vienodas); służący psn. – tarnas; rozwiedziony – išsiskyręs; myśliwy – medžiotojas. Turintys dg. vard. -owie: chorąży – vėliavininkas (vedinys iš chorągiew, kl. -iewi – vėliava); podstarości – paseniūnis; podstoli – pastalininkis; rabbi – rabis; leśniczy – girininkas.
Vyr. g. gyvieji ir daiktiniai, dg. vard. -e: chodzony – lenkų liaudies šokis; niemiecki – vokiečių kalba (mokyklinis dalykas); luty – vasaris; niektóre. Bevardės giminės: młode – jauniklis (apie gyvūnus). Vn. įn.-viet. -em: Zakopane – miestas Mažosios Lenkijos vaivadijoje (>27 t. g.); Końskie – miestas Švento kryžiaus vaivadijoje (>20 t. g.); Białe – Lenkijos ežerų ir vietovių pavadinimas (liet. būtų turbūt Baltis /-ys). Moteriškos giminės: położna – akušerė; służąca psn. – tarnaitė. Vn. šauk. -o: majorowa – majoro žmona; królowa – karalienė (ir šachm.).