google/wiki40b huggingface dataset:
Jonas Gudauskis

Išsilavinimas

Jonas Gudauskis mokėsi Kvėdarnos pradinėje mokykloje, baigė Telšių keturklasę miesto mokyklą. Peterburge gavo pradinės mokyklos mokytojo vardą. Mokytojavo Švendriškių ir Skaudvilės pradinėse mokyklose. Baigė Lietuvos universiteto Teisės fakultetą.

Veikla

Pirmojo pasaulinio karo metais tarnavo Rusijos kariuomenėje. 1918 m. buvo išrinktas į Laukuvos parapijos, vėliau Skaudvilės apskrities komitetą. 1922 m. pradėjo dirbti teisingumo ministerijoje, buvo Šiaulių tardytojas, Tauragės teisėjas, Panevėžio apygardos teismo narys ir skyriaus pirmininkas. Nuo 1935 m. Lietuvos teisininkų draugijos pirmininkas, 1919 m. – Raseinių apskrities viršininkas, XIX Vlado Mirono (1938 m. gruodžio 5 d. – 1939 m. kovo 28 d.) Ministrų kabineto teisingumo ministras. Nuo 1920 m. priklausė Lietuvių tautos pažangos partijai, vėliau – Lietuvių tautininkų sąjungai. 1940 m. tarybų valdžios buvo suimtas ir įkalintas.
Dmitri Nağıyev

Karjera

Žaidė Ukrainoje ir Austrijoje.
2018 m. antroje pusėje tapo Kauno „Stumbro“ nariu. Debiutavo rungtynėse prieš FK Atlantas 2018 m. rugsėjo 19 d.
Kreiceris

Kreiceris (vok. Kreuzer) – sidabrinė moneta ir piniginis vienetas, naudotas pietinėse Vokietijos valstybėse ir Austrijoje.

Ankstyvoji istorija

1559 m. pietinės Šventosios Romos imperijos valstybės nutarė priimti kreicerius, kur 60 kreicerių lygūs 1 guldenui. Tuo tarpu šiaurinės vokiečių valstybės atsisakė prisijungti ir vietoj kreicerių naudojo grašius (vok. Groschen). Kreiceris buvo lygus maždaug 4,2 pfenigo. Vienas auksinis guldenas buvo vertas 60 kreicerių arba 252 pfenigų. Vėliau buvo priimtas pinigų santykis 240 pfenigų = 60 kreicerių = 1 guldenas.

Pietų Vokietija (1837–1873 m.)

Pietų Vokietijos pinigų sąjunga 1837 m. naudojo sistemą, kur 60 kreicerių = 1 guldenas, o 1¾ guldeno = 1 taleris. Kreiceris buvo prilygintas senajam Kreuzer Landmünze. Tokie kreiceriai buvo apyvartoje iki decimalizacijos, įvykusios suvienijus Vokietiją.

Austrija–Vengrija (1857–1892 m.)

Austrijoje-Vengrijoje decimalizacija įvyko 1857 m., buvo priimta sistema, kur 100 kreicerių = 1 guldenas (kitaip dar Austrijos florinas, Vengrijos forintas). 1½ guldeno = 1 sąjunginis taleris (Vereinsthaler).
Šis kreiceris buvo vadinamas veng. krajczár (dabar veng. krajcár), ček. krejcar, svk. grajciar, rumun. creiţar, crăiţar.
Priešinė

Priešinė (arba priešininkė) – tradicinės žemaičių trobos patalpa, esanti prie gerosios priemenės. Priešinėje būdavo mūris su šildoma sienele, stalas, lova, keli krėslai, komoda, po apačia įrengtas rūsys daržovėms. Kartais iš priešinės būdavo praėjimas į kamarą.
Priešinėje paprastai gyvendavo pasenę tėvai, svečiai ar samdiniai.
Izaak Dembo

Biografija

Gimė 1863 m. Panevėžyje. Jaunystėje dirbo vaistininku, priklausė slaptai Liaudies valios organizacijai, dalyvavo nesėkmingame pasikėsinime į Aleksandrą III. Po pasikėsinimo slapstėsi, nuo 1884 m. dalyvavo slaptoje revoliucinėje veikloje Vilniuje. 1889 m. Ciuriche organizavo pasikėsinimą į Vilhelmą II, bet per bandymus su sprogmenimis stipriai susižeidė ir mirė ligoninėje.
Fitso dėsnis

Fitso dėsnis (angl. Fitts's law) – žmogaus ir kompiuterio sąveikos bei ergonomikos modelis, pagal kurį greito ir tikslaus judesio atlikimo trukmė (ir greitis) priklauso nuo taikinio dydžio (t. y. nuo norimo tikslumo laipsnio) ir atstumo iki taikinio. Dėsnį 1954 m. pasiūlė JAV psichologas Polas Fitsas (angl. Paul Fitts).
Baklažanas

Kilmė ir paplitimas

Augalo tėvynė – tropiniai Indijos rajonai. Iš čia prieš 2500 metų pateko į Kiniją, o XVI a. atvežtas į Europą, kur laikytas dekoratyviniu augalu. 
Europos tautos - senovės graikai ir romėnai - taip pat žinojo baklažanus, tačiau egzistavo prietaras, kad baklažanai gali privesti prie beprotystės, jie buvo vadinami "beprotybės obuoliais". Šis visiškai nepagrįstas prietaras gana ilgam laikui sustabdė baklažanų paplitimą Europoje.
Anglų sodininkai augindavo baklažanus tik dėl gražios formos ir spalvos vaisių, dėl savo formos jie buvo pavadinti "kiaušinio augalu" (egg plant). Tačiau tik atradus Pietų Ameriką, kurioje indėnai taip pat augino baklažanus, europiečiai sužinojo apie šią daržovę, pradėjo ją auginti maistui. Indėnai baklažanus vadindavo "badidžan", tikriausiai iš čia kilo rusiškas ir lietuviškas pavadinimas "baklažanas". 1870 m. baklažanas buvo pripažintas daržove. Dabar daug jų auginama Ispanijoje, Prancūzijoje, Kryme, Kaukaze, Vidurinėje Azijoje.

Sudėtis

Baklažanuose yra 0,9 % baltymų, apie 3,5 % cukraus, kalio druskų, karotino, 1,2 % ląstelienos, 0,3 % riebalų, 93,2 % vandens, vitaminų B1, B2, C, niacino. Vaisiuose taip pat dar gausu mineralinių junginių ir sausųjų medžiagų. Tai nekaloringa daržovė.

Mityba

Žali baklažanai maistui netinkami. Nesunokusiuose yra nuodingos medžiagos solanino. Tačiau kepti, taip pat ir ant grotelių, troškinti, virti, įdaryti, troškiniuose ar apkepuose  vieni ar su kitomis daržovėmis – pomidorais, paprika, svogūnais ir pan. – jie tinka įvairiausiems patiekalams. Minkštimas dera praktiškai su viskuo. Apkepą iš baklažanų ir maltos mėsos – musaką – nacionaliniu patiekalu laiko graikai ir turkai, pietų prancūzai be baklažanų neįsivaizduoja tradicinio troškinio ratatujos. Italai mėgsta gruzdintus baklažanus, su pomidorų padažu ir sūriu. Gerai žinoma iš rytų virtuvės mus pasiekę baklažanų „ikrai“ -  tyrė iš keptų baklažanų, gausiai pagardinta prieskoniais, valgoma kaip pagardas prie mėsos ar žuvies arba aptepas ant duonos.

Vaistinės augalo savybės

Baklažanai padeda aterosklerozės gydymui ir profilaktikai, nes šalina iš organizmo cholesteriną, mažina jo kiekį kraujyje bei kraujagyslių sienelėse. 
Dėl didelio kalio kiekio vertinami dietinėje mityboje. Kalis stiprina širdies darbą, padeda greičiau iš organizmo pašalinti skysčius. Rekomenduojama pagyvenusiems žmonėms, taip pat sergantiems širdies ir kraujagyslių ligomis, ypač kai atsiranda pabrinkimų, nusilpus širdies darbui.
Baklažanai naudingi nuo podagros, nes didina šlapimo rūgšties išsiskyrimą kartu su šlapimu.

Auginimas Lietuvoje

Lietuvoje auginamas soduose, dekoratyviniuose sklypuose. Sėklos sėjamos inspektuose kuo anksčiau pavasarį. Daigai persodinami, iki žydėjimo nuolat ir gausiai laistomi. Lietuvoje ant vieno augalo paprastai paliekami nokti ne daugiau nei trys vaisiai, kiti žiedai nuskabomi.
Red Ace Squadron

Siužetas

Veiksmas vyksta Pasaulinio karo metu. Galėsite valdyti tiek vokiečių tiek anglų lėktuvus.
Naujoji Džordžija

Naujoji Džordžija (angl. New Georgia) – didžiausia Naujosios Džordžijos salyno sala Saliamono Salų Vakarų provincijoje. Plotas siekia 2037 km², ilgis apie 85 km, plotis 41 km. Aukščiausia vieta – Meiso k. (Mace, 860 m). Sala vulkaninės kilmės, kalvota, apaugusi miškais. Vietomis plyti mangrovėmis apaugę pelkynai.
Antrojo pasaulinio karo metu, 1943 m., saloje vyko Naujosios Džordžijos kampanija.

Gyventojai

1999 m. saloje gyveno 19 312 žmonių. Didžioji dalis gyventojų susitelkę ties pietine pakrante. Pagrindinė gyvenvietė Munda yra šiaurės vakarinėje dalyje. Vietiniai užsiima žemdirbyste, žvejyba ir miško ruoša. Saloje yra oro uostas.
Burosas

Sportas

Mieste 1958 m. vyko VI pasaulio futbolo čempionato rungtynės.
FC Poltava

Istorija

Klubas įkurtas 2007 m. Tuo metu miesto vadovu buvo meras Andriy Matkovsky (2006-2010), kuris tapo šio klubo įkūrėju, šelpėju ir garbės prezidentu. 
Greitai FC Poltava tapo profesionaliu klubu. Debiutavo Pirmoje lygoje. 2017/2018 m. pirmenybėse iškovojo antrą vietą ir gavo teisę žaisti elito divizione.
2018 m. vasarą buvo nuspręsta komandą išformuoti, o klubą likviduoti. Klubo prezidentas netikėtą sprendimą pagrindė tuo, kad namų stadionas neatitinka licencijavimosi sąlygų, o kad atitiktų visus keliamus reikalavimus, reikėtų nemažai investuoti į stadioną. „Vorsklos“ stadionas nebūtų namų stadionu, nes jame žaidžia kita miesto komanda FK Vorskla Poltava ir todėl klubo vadovybė nusprendė likviduoti klubą.
Alfonsas Algimantas Mitrikas

Biografija

1939 m. pradėjo lankyti Vaidminių pradžios mokyklą, vėliau mokėsi Skaistgirio pradžios mokykloje, 1944 m. baigė šešias klases. 1945–1951 m. mokėsi Joniškio vidurinėje mokykloje. 1951–1956 m. studijavo Vilniaus universiteto (VU) Ekonomikos fakultete.
1956–1971 m. VU Politinės ekonomijos katedros dėstytojas, 1969 m. docentas. 1959–1960 m. tobulinosi visuomenės mokslų dėstytojų kvalifikacijos kėlimo kursuose prie Maskvos universiteto. 1966 m. apgynė ekonomikos mokslų kandidato disertaciją „Laiko ekonomija socialistinėje visuomenėje“.  1971–1980 m. LSSR valstybinio dailės instituto dėstytojas, Visuomenės mokslų katedros vedėjas. 1980–1985 m. Filosofijos, sociologijos ir teisės instituto socialinio planavimo, nuo 1985 m. socialistinio gyvenimo būdo problemų skyriaus vedėjas.  1983 m. stažavo Maskvos sociologinių tyrimų institute.
1990 m. ekonomikos mokslų daktaras, nuo 1993 m. VU profesorius. 1999–2004 m. Vilniaus pedagoginio universiteto, 2001–2002 m. Vytauto Didžiojo universiteto, nuo 2008 m. Mykolo Romerio universiteto dėstytojas. 2002–2008 m. dirbo Socialinių tyrimų instituto Demografinių tyrimų centre.

Mokslinė veikla

Mokslinės veiklos pagrindinės kryptys: gyventojų laiko biudžetas, socialiniai pokyčiai. Paskelbė daugiau kaip 150 mokslinių straipsnių.
Kova (Šiauliai)

Kova – Šiaulių miesto darbininkų profesinės sąjungos valdybos laikraštis, išėjęs 1922 m. rugpjūtį Šiauliuose.

Istorija

Rašė apie darbininkų padėtį Lietuvoje ir užsienyje. Redaktorius Robertas Celinas.
Jasai (Rumunija)

Istorija

Pirmą kartą dokumentuose paminėtas 1408 m. laiške, skirtame Lvovo miesto lenkų kilmės pirkliams. 1564–1859 m. buvo Moldavijos kunigaikštystės sostinė. Jasuose veikė tokios iškilios asmenybės kaip Miron Costin (1633–1691) bei Dimitrie Cantemir (1673–1723), įnešę svarų indėlį į rumunų kultūrą ir politiką. 1641 m. gospodaris Bazilijus Lupu mieste įsteigė Valstybės mokyklą, o Šventųjų Trijų Hierarchų vienuolyne įsikūrė spaustuvė, kuri leido rumuniškas knygas. 1686 m. prie Jasų ATR kariuomenė susikovė su turkais (per 1683–1699 m. Lenkijos-Turkijos karą). 1859–1862 m. kartu su Bukareštu buvo jungtinės Moldavijos kunigaikštystės ir Valakijos sostinėmis, o 1916–1918 m. Jasai tapo Rumunijos karalystės sostine. 1941 m. mieste įvyko pogromas. Antrojo pasaulinio karo metu Jasai ir apylinkės tapo įnirtingų mūšių tarp Raudonosios armijos ir rumunų–vokiečių kariuomenių vietomis; 1944 m., vykstant Jasų–Kišiniovo operacijai, miestas dalinai buvo sugriautas.
Agostino Chigi

Biografija

Sienos Kjidžių giminė vertėsi bankininkyste nuo XIII a. Agostinas Kjidžis gimė 1466 m. lapkričio 9 d. (?) Sienoje. Jo praturtėjimą lėmė laivininkystė ir prekyba nekilnojamuoju turtu.  Kjidžių šeimos bankas išaugo iki vieno didžiausių Europos finansuotojų, kuris turėjo biurus nuo Londono iki Kairo. Agostinas Kjidžis daugiausiai gyveno Romoje, buvo pagrindiniu popiežių Aleksandro VI, Julijaus II ir Leono X finansuotoju. Kilęs iš Sienos Agostinas Kjidžis rėmė Sienos menininkus Baldasarę Perucį ir Sodomą. Romoje jo svarbiausiais užsakymais buvo Kjidži vila (vėliau Villa Farnesina) ir Kjidži koplyčia Santa Maria del Popolo bažnyčioje. Vilą suprojektavo B. Perucis ir jos statybos prasidėjo 1506 m. Ją dekoravo pats B. Perucis, Rafaelis, Sebastianas del Pjombas ir Rafaelio dirbtuvių pagalbininkai. Prabangią Kjidži koplyčią suprojektavo Rafaelis, kuris suplanavo ir jos dekorą. Koplyčios įrengimas prasidėjo 1512 m. Ji nebuvo baigta iki Agostino Kjidžio mirties 1520 m. ir jos dekoravimą XVII a. viduryje užbaigė Berninis.
Agostinas Kjidžis buvo pagarsėjęs iššaukiančiu elgesiu. Pasak istorijos, jis buvo surengęs puotą savo vilos lodžijoje ir serviravo svečius su sidabro ir aukso padėklais, kurie po to buvo išmesti į upę. Priblokštiems svečiams palikus puotą padėklus tarnai surinko nuo iš anksto upėje suleistų tinklų. Agostinas Kjidžis rėmė poetą Pietro Aretino. Agostinas Kjidžis mirė 1520 m. balandžio 11 d. Palaidotas giminės vardo koplyčioje Santa Maria del Popolo bažnyčioje Romoje. Jo palikuonis tapo popiežiumi Aleksandru VII 1655 metais.
Jan Krzysztof Bielecki

Biografija

Baigė licėjų Gdanske, 1973 m. – Gdansko universiteto Transporto ekonomikos fakultetą Sopote. Dirbo Vandens transporto ekonomikos institute, vėliau – Mašinų gamybos ministerijos vadovaujančiųjų darbuotojų rengimo centre.
Susikūrus „Solidarumo“ organizacijai, buvo vienu jos ekonominės politikos kūrėjų, rengė pagrindus perėjimui nuo planinės prie rinkos ekonomikos. Už antikomunistinę veiklą buvo atleistas iš darbo. 1982 m. įkūrė kooperatyvą „Patarėjas“, kuriame dirbo persekiojami opozicijos veikėjai.
1989 m. kaip opozicijos atstovas išrinktas į Seimą, veikė Pilietinio parlamentinio klubo sudėtyje. Lechas Valensa, tapęs Lenkijos prezidentu, pavedė J.K.Beleckiui suformuoti vyriausybę, kuri prisiekė 1991 m. sausio 5 d. ir tęsė T.Mazoveckio vyriausybės pradėtų liberalių reformų kursą. Svarbų vaidmenį vyriausybėje turėjo vicepremjeras Lešekas Balcerovičius. Vyriausybė sumažino Lenkijos užsienio skolas, pasirašė asociacijos sutartį su Europos Sąjunga.
Buvo vienas Liberalų-demokratų kongreso kūrėjų, su šia partija 1991 m. rudenį išrinktas į Seimą. Po šių rinkimų 1991 m. gruodžio 5 d. J.K.Beleckio vyriausybė atsistatydino.
1993–1994 m. H.Suchockos vyriausybėje buvo Europos integracijos ministras. Nuo 1993 m. lapkričio mėn. buvo Lenkijos atstovas Europos rekonstrukcijos ir plėtros banke Londone. 2003–2009 m. vadovo bankui Pekao SA.
2010 m. kovo 9 d. Lenkijos Ministras pirmininkas Donaldas Tuskas paskyrė J.K. Beleckį vyriausybės Ekonominės tarybos pirmininku.
Paskelbęs daug straipsnių spaudoje, tame tarpe „The Wall Street Journal“, „Europe’s World“, „Rzeczpospolita“, „Gazeta Bankowa“, „Gazeta Wyborcza“, „Wprost“, „Tygodnik Powszechny“, „Die Welt“, knygos „Histoire de l’Europe“ bendraautoris.
Sumatrinis tigras

Aprašymas

Redžinaldas Pokokas buvo pirmasis, atskyręs šį porūšį nuo bengalinio ir javinio tigro, remdamasis tuo, kad sumatrinio tigro kailio spalva yra tamsesnė nei javinio.
Sumatrinis tigras yra vienas mažiausių tigrų, maždaug leopardo arba jaguaro dydžio. Patinai sveria nuo 100 iki 140 kg, yra nuo 2,2 iki 2,55 m ilgio. Patelės sveria nuo 75 iki 110 kg, yra nuo 2,15 iki 2,3 m ilgio.
Cinamonas

Cinamonas – prieskonis, gaunamas iš kai kurių cinamono (Cinnamomum) genties medžių žievės. Naudojamas daugiausia saldiems patiekalams pagardinti. Cinamono tėvynė yra Pietų ir Pietryčių Azija, tačiau iki pat XVI a. šio prieskonio kilmė europiečiams buvo nežinoma.
Pagrindinės rūšys, iš kurių gaunamas cinamonas yra ceiloninis cinamonas (Šri Lanka ir Indija), Burmano cinamonas (Indonezija), Saigono cinamonas (Vietnamas), kininis cinamonas (Kinija). Prieskonio gavybai naudojama tik retesnė ir plonesnė vidinė žievė. Kininio cinamono žievėje yra šiek tiek nuodingos medžiagos kumarino, o kitose rūšyse jo kiekis labai nežymus. Nulupta ir sudžiovinta cinamono žievė vėliau sumalama į miltelius, kurie ir naudojami kaip prieskonis.
Būdingą cinamono kvapą suteikia eteriniai aliejai, sudarantys 0,5–1 % žievės sandaros. Šiame aliejuje yra cinamoninio aldehido, etilo cinamato, eugenolio, beta kariofileno ir kt. Paties cinamono skonis yra kartokas.
Cinamonas daugiausia naudojamas konditerijos pramonėje, gardinant įvairius kepinius (ypač bandeles), šokoladą, desertus. Šio prieskonio taip pat gali būti dedama į arbatą, kakavą, likerį, juo apibarstomi vaisiai (ypač obuoliai). Gaminami cukraus-cinamono mišiniai, kuriais produktas kartu ir pasaldinamas, ir pagardinamas. Cinamono lapų aliejus vietomis naudojamas uodų atbaidymui.
Pavadinimas „cinamonas“ kilo iš hebrajų ir finikiečių kalbų, o Europoje paplito pagal graikų žodį kinnámōmon. Malajų salyne prieskonis vadinamas kayu manis („saldus medis“), Šri Lankoje – kurundu (කුරුඳු), pietų Indijoje – karuvapatta. Persai prieskonį vadina dar-čin (دارچین, „kinų medis“), o dalyje Europos kalbų vartojamas pavadinimas, kilęs iš lotyniško žodžio cannella („lazdelė“).
Cinamonas naudojamas nuo senovės laikų, II tūkstantmetyje pr. m. e. jis jau buvo naudojamas Senovės Egipte, ne kartą minimas Biblijoje. Senovės graikai ir romėnai cinamoną naudojo laidotuvių laužams, religinėms ceremonijoms (kaip smilkalus). Svarbiausiu cinamono prekybiniu centru buvo Aleksandrija, tačiau europiečiai nežinojo, kad ši brangi prekė atkeliaudavo iš Malabaro kranto. Viduramžiais prikurta visokių mitų apie cinamono kilmę – Žanas de Žuanvilis rašė, kad cinamonas žvejojamas ties Nilo ištakomis, dar pasakota legenda, kad Arabijoje milžiniški cinamono paukščiai iš nežinomų kraštų surinkdavę cinamoną ir iš jo kraudavę lizdus. Cinamoną iš Azijos šalių gabendavo arabai ir parduodavo venecijiečiams, tačiau iškilus Osmanų imperijai ši prekyba sutriko, ir europiečiai pradėjo ieškoti būdų patiems atrasti cinamono. XVI a. portugalai pasiekė Indiją ir Šri Lanką ir ėmė kontroliuoti cinamono prekybą. Tiesa, XVI a. konkistadorai Pietų Amerikoje taip pat ieškojo Cinamono slėnio, tačiau iš tiesų šie augalai ten neaugo. XVII a. pasaulinę prekybą cinamonu perėmė olandai, o po amžiaus – britai.
Dabar svarbiausi pasaulyje cinamono tiekėjai yra Šri Lanka, Indija (ypač Kerala), Bangladešas, Kinija, Indonezija, Vietnamas, Zanzibaras, Madagaskaras, Brazilija.
Tarptautinė sporto žurnalistų asociacija

Tarptautinė sporto žurnalistų asociacija (TSŽA; angl. International Sports Press Association, ISPA, pranc. Association internationale de la presse sportive) - tarptautinė sporto žurnalistus vienijanti nevyriausybinė organizacija; asociacija.
Labučių pagrindinė mokykla

Istorija

Labučių pagrindinės mokyklos užuomazga – 1910-1916 m. Davongalio ir Bružių kaimuose veikusios daraktorinės mokyklos. Ten daug kuo rizikuodami ir aukodamiesi, daraktoriai žiebė pirmuosius mokslo žiburėlius. 1919 m. Dapšionių kaime įsikūrė trijų skyrių pradinė mokykla, vėliau perkelta į Beinoravą. 1939 m. Dapšionių kaime pastatyta tipinė pradinė mokykla. 1951-1952 m. įkurta Dapšionių septynmetė mokykla, 1962 m. ji perorganizuota į aštuonmetę, kurioje kasmet mokydavosi 116-180 mokinių. 1969 m. Beinoravos kaime pastatyta nauja tipinė aštuonmetė mokykla. Nuo 1986 m. ji veikė kaip devynmetė mokykla, nuo 1995 m. gavo pagrindinės dešimties klasių mokyklos statusą. Daugiausia vaikų mokyklą lankė 1972-1973 mokslo metais, net 188.
1985-1986 mokslo metais jaunieji gamtininkai ir mokinė Z. Šukytė bibliografinių žinių konkurse respublikoje buvo užėmę antrąsias vietas. 1994 m. mokinė Elena Kalvaitytė tapo respublikinio konkurso „Dainų dainelė“ diplomante. 1979-1980 mokslo metais mokykla pripažinta geriausia tarp rajono aštuonmečių mokyklų. Nuo 1992 m. mokykloje kas antri metai vyksta vaikų teatro festivaliai „Labas“. Leidžiamas mokyklos laikraštis „Plunksna“.
2009 metais rugpjūčio 31 d. mokykla reorganizuota  į Radviliškio rajono Sidabravo vidurinės mokyklos Labučių pradinio ugdymo skyrių.
Nuo 2013-09-01 Radviliškio r. Sidabravo vidurinės mokyklos Labučių pradinio ugdymo skyrius panaikintas.
Mūšis dėl Britanijos (filmas)

Turinys

1940–ieji metai. Nacistinė Vokietija viešpatauja visoje Europoje ir dabar jos žvilgsnis nukrypsta į Didžiąją Britaniją. Planuojama operacija „Jūrų liūtas“, kurios tikslas – vokiečių kariuomenės įsilaipinimas britų salose. Tam, kad numatyta operacija būtų sėkminga, vokiečiams būtina įgyti pranašumą ore. Prasideda didžiausias iki tol istorijoje oro mūšis...
Stirnių piliakalnis

Piliakalnis

Piliakalnis įrengtas Neries aukštutinės terasos kyšulio šiaurinėje dalyje, Saidės dešiniajame krante. Aikštelė netaisyklingo keturkampio formos, orientuota pietryčių – šiaurės vakarų kryptimi, kiek iškilusiu viduriu, 75x27 m dydžio. Šiaurės vakarų aikštelės gale supiltas 19 m ilgio, 0,5 m aukščio, 4 m pločio pylimas, kurio išorinis 1-2 m aukščio šlaitas leidžiasi į 5 m pločio, 0,2 m gylio griovį. Už jo supiltas antras 10 m ilgio, 0,2 m aukščio, 3 m pločio pylimas, kurio išorinis 2 m aukščio šlaitas leidžiasi į antrą 2 m pločio, 0,2 m gylio griovį. Šiaurinis šlaitas viršutinėje 2 m aukščio dalyje pastatintas. Jame 2 m žemiau aikštelės yra 3,5 m pločio terasa, galuose virstanti grioviu ir antruoju pylimu. Pietrytinėje aikštelės dalyje supiltas 23 m ilgio, 1,2 m aukščio, 8 m pločio pylimas, kurio išorinis 2 m aukščio šlaitas leidžiasi į 30 m ilgio, 2 m pločio terasą (užlygintas griovys), už kurio supiltas antras 5 m pločio, 0,2 m aukščio pylimas. Jame matyti iki 1,2 m skersmens akmenų. Už šio pylimo buvęs antras visiškai užlygintas griovys, ir supiltas trečias 16 m ilgio, 0,5 m aukščio, 6 m pločio pylimas, kurio 1 m aukščio išorinis šlaitas leidžiasi į trečią 10 m ilgio, 0,2 m gylio, 2 m pločio griovį, už kurio supiltas ketvirtas 7 m ilgio, 0,3 m aukščio, 3 m pločio pylimas 0,3 m aukščio išoriniu šlaitu. Šlaitai statūs, iki 24 m aukščio.
Piliakalnis apardytas arimų. Jis apaugęs smarkiai praretintais medžiais.

Aplinkiniai piliakalniai

Elniakampio piliakalnis 8 kmNaujosios Rėvos piliakalnis 2,5 kmAvižienių piliakalnis 8,5 kmPipiriškių piliakalnis 18 kmStaviškių piliakalnis 20 kmBražuolės piliakalnis 10 km
Trakų piliakalnis 11 km
Varnikų piliakalnis 10 kmSenųjų Trakų piliakalnis 13 kmNeravų piliakalnis 7,5 km
Vilkeliškių piliakalnis 10 km
Pastaba:
Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną
Vaškinė tauriabudė

Išvaizda

Kepurėlė 4 -8 cm skersmens, jaunų vaisiakūnių ji būna iškili, senų paplokščia, kartais viduryje net truputį įdubusi. Kepurėlės kraštai banguoti. Luobelė balta, jaunų vaisiakūnių padengta miltų pavidalo dulkelėmis (vaškine apnaša). Kotas 4 – 8 cm ilgio, laibas, cilindriškas lygus, ties pagrindu šiek tiek storėjantis, apžėlęs baltais mažyčiais švelniais pūkeliais. Lakšteliai balti tankūs, nelabai platūs, nuaugintiniai. Trama balta, jai būdingas suplėkusių miltų kvapas ir skonis. Sporos baltos spalvos.
Spalvos ir formos kaita: kepurėlės spalva įvairuoja nuo baltos iki gelsvos. Lakšteliai taip pat gali būti balti arba gelsvi. Kotas prie pagrindo kartais būna šiek tiek suplotas, apžėlęs švelniais pūkeliais.

Augavietė

Vaškinė tauriabudė auga daugiausiai mažomis grupėmis lapuočių ir spygliuočių miškuose.
Sezonas: rugpjūtis – spalis.
Panašios rūšys: Jį galima supainioti su balsvąja tauriabude ( Clitocybe dealbata), kuri yra visiškai balta ir pavojingai nuodinga, ir balsvąja kupstabude ( Lyophillum connatum), kuri yra valgoma, tačiau jos poveikis nėra žinomas.
Antarktidos ekonomika

Šiuo metu Antarktidos regione nevykdoma jokia ekonominė veikla, išskyrus žvejybą pakrantėse ir nedidelės apimties turistinę veiklą (abi šios veiklos vykdomos iš kitų šalių ir nesibazuoja Antarktidoje). Oficialiais duomenimis 1998–1999 (liepos 1- birželio 30) sugauta 119 898 tonos žuvies. Manoma, kad nelegalios (nereguliuojamos) žvejybos mastai apie 6 kartus viršija legalią. 1998 m. Prancūzija ir Australija už šią veiklą areštavo aštuonis žvejybinius laivus.
1998-1999 m. vasarą Antarktidoje lankėsi 10 013 turistų, šiek tiek daugiau nei praėjusiais metais (9 604). Beveik visi jie atvyko 16-oje komercinių (nevalstybinių) laivų ir keletu jachtų, kurie per vasarą atliko 116 reisų. Daugelis turistinių kelionių užtruko apie dvi savaites.
Nedidelės apimties turizmas Antarktidoje prasidėjo nuo 1957 m. Nuo 1969 m. čia pabuvojo virš 30 000 turistų. 2006 m. keletas laivų plukdo žmones aplankyti įspūdingiausių Antarktidos vietų. Anksčiau buvo vykdomi ir apžvalginiai skrydžiai iš Australijos ir Naujosios Zelandijos, tačiau jie nutrūko po Air New Zealand Flight 901 lėktuvo sudužimo netoli Erebuso kalno 1979 m.