google/wiki40b huggingface dataset:
LKL 2013–2014 m. sezonas

LKL 2013–2014 metų sezonas – 21-as lygos sezonas, kuriame varžėsi 11 pajėgiausių šalies krepšinio klubų. Reguliarusis sezonas prasidėjo rugsėjo 26 d. ir tęsėsi iki balandžio 27 d. Jo nugalėtoju tapo Vilniaus „Lietuvos Ryto“ komanda. Atkrintamosios varžybos vyko balandžio 30 - birželio 11 dienomis. Čempionatą šešioliktąjį kartą laimėjo Kauno „Žalgirio“ ekipa, finale iki 4 pergalių įveikusi Klaipėdos „Neptūną“ rezultatu 4:2.

Klubų kaita

2013 m. vasarą NKL vicečempionė Alytaus „Dzūkija“ nusipirko Kauno „LSU-Baltų“ licenziją rungtyniauti LKL pirmenybėse. Mažeikių „Mažeikiai“, tapę NKL čempionais, nebuvo priimti į lygą, nes neturėjo LKL reikalavimus atitinkančios namų arenos. Praeitame sezone 12 pozicijoje likusi Palangos „Palanga“ taip pat prarado teisę rungtyniauti čempionate, nes per trejų metų laikotarpį neįsigijo reikalavimus atitinkančios arenos. Nebeturėdamas net teorinių šansų išsilaikyti LKL, Palangos klubas licenziją perleido tinkamą namų areną turinčiam Kauno „LSU-Baltų“ klubui, kuris savo licenziją anksčiau buvo pardavęs Alytaus „Dzūkijai“. Šie pokyčiai patvirtinti rugpjūčio pabaigoje vykusiame LKL valdybos posėdyje, kurio metu taip pat nuspręsta neleisti Vilniaus „Sakalų“ komandai dalyvauti 2013–2014 metų LKL čempionate dėl lygos kriterijų neatitikimo bei duoti vienerių metų terminą išspręsti klubo finansines problemas ir likviduoti skolas.

Sezono nutarimai

Dar birželio mėnesį buvo nutarta, kad šiame sezone LKL pirmenybės bus vykdomos 4 ratų sistema, tačiau Europos turnyruose rungtyniaujančios ekipos galės, pasinaudojusios išimtimi, žaisti tik 2 ratus. Reguliaraus sezono galutinė turnyrinė lentelė bus sudaroma pagal pergalių pralaimėjimų balansą. Aštuonios pajėgiausios reguliaraus sezono komandos pratęs kovą dėl čempiono vardo atkrintamosiose varžybose. Ketvirtfinaliai ir pusfinaliai žaidžiami iki dviejų, mažasis finalas iki trijų, o didysis finalas iki keturių pergalių. Namų aikštės pranašumas suteikiamas komandai, reguliariajame sezone užėmusiai aukštesnę vietą. Nutarimas buvo dar kartą pakartotas rugpjūčio pabaigoje vykusiame LKL valdybos posėdyje, kuriame patvirtinta, jog Kauno "Žalgiris, Vilniaus „Lietuvos Rytas“ ir Klaipėdos „Neptūnas“ varžysis dviejų (20 rungtynių), o likusios komandos – keturių ratų (34 rungtynės) sistema.
Inžinerinė mintis

Inžinerinė mintis – Lietuvos inžinierių sąjungos leidinys, ėjęs 1989 m. Vilniuje.

Istorija

Tiražas 2000 egz. Išėjo 7 numeriai.
Redaktorė M. Žilienė.
Elektroninis notaras

Elektroninis notaras (angl. eNotary, „virtualusis notaras“) – notarinės paslaugos (notariniai veiksmai) internetu; notaras, vykdantis savo profesinę veiklą virtualioje erdvėje (pvz., notarizuojantis dokumentus). Taip taupomas laikas, sumažėja popierizmo.
Kontraceptinis pleistras

Kontraceptinis pleistras – gana nauja kontraceptinė priemonė moterims. Kontraceptinis pleistras kartą per savaitę klijuojamas ant kūno. Jis yra kūno spalvos, labai plonas, 4,5 cm ilgio ir pločio. Kontraceptinės medžiagos pro odą patenka tiesiai į kraujotakos sistemą, aplenkdamos virškinimo traktą ir kepenis. Naudojant pleistrą į organizmą išskiriamas vienodas kontraceptikų kiekis kasdien.
Pleistro sudėtyje yra dviejų tipų hormonai: etinilestradiolis ir norelgestrominas. Jie panašūs į moters organizmo gaminamus hormonus. Pleistrą užklijavus ant kūno, kontraceptinės medžiagos pro odą patenka į kraujotakos sistemą. Jis klijuojamas ant pilvo, žasto srityje, viršutinės liemens dalies (išskyrus krūtis), sėdmenų. Pleistras klijuojamas tą pačią savaitės dieną.
Operacija Alebarda

Operacija „Alebarda“ (angl. Operation Halberd) – Antrojo pasaulinio karo laikų D. Britanijos karinio laivyno operacija 1941 m. rugsėjo mėn., kurios tikslas buvo palydėti prekybinių laivų vilkstinę iš Gibraltaro į Maltą.
Devynių prekybinių laivų vilkstinė išplaukė 1941 m. rugsėjo 24 d., lydima artimos palydos, kuriai vadovavo kontradmirolas Harold Martin Burrough. Tolimąją palydą sudarė H junginys (Force H), vadovaujamas admirolo James Sommerville, kurį sudarė lėktuvnešis Ark Royal, trys linijiniai laivai Nelson, Rodney ir Prince of Wales bei penki kreiseriai ir 18 eskadrinių minininkų. Operacijos tikslas buvo apsaugoti vilkstinę nuo Italijos antvandeninių laivų.
Italijos karinis laivynas rugsėjo 26 d. bandė atakuoti vilkstinę, bet neaptiko jos ir pasuko atgal, kai sužinojo kad britų palydą sudaro keli linijiniai laivai ir lėktuvnešis. Linijinis laivas Prince of Wales, lydimas lėtesnio Rodney tuščiai bandė pasivyti italų laivyną. Rugsėjo 27 d. piečiau Sardinijos į Nelsono pirmagalį pataikė italų torpednešio torpeda. rimtai pažeisdama laivą. Rugsėjo 27 d. H junginys pasuko atgal į Gibraltarą.
Italijos aviacija prarado 21 lėktuvą, numuštą britų laivyno aviacijos ir laivų priešlėktuvinės artilerijos.
Į britų prekybinį laivą Imperial Star pataikė kita torpednešio aviacinė torpeda, ir laivą vėliau nuskandino atidarę kingstonus.
Rugsėjo 28 d. vilkstinė atvyko į Maltą ir pristatė 85 tūkst. tonų krovinių.
Uralo kalbos

Kalbų skirstymas

Tradiciškai Uralo kalbos skirtomis į dvi grupes – samodų ir finougrų. Pastaroji skirstoma į ugrų ir finų pogrupius. Kartais prie Uralo kalbų priskiriamos jukagyrų kalbos.
Sportiniai šokiai

Sportiniai šokiai – sporto šaka, kurioje šokėjai vertinami pagal atliekamus standartinius ir Lotynų Amerikos šokius.

Istorija

1909 m. įvyko pirmasis neoficialus pasaulio sportinių šokių čempionatas. 1950 m. įkurta pasaulio šokių taryba. 1957 m. įkurta pasaulio sportinių šokių federacija. 1997 m. tarptautinis olimpinis komitetas pripažino pasaulio sportinių šokių federaciją.

Sportiniai šokiai Lietuvoje

Sportinių šokių veiklą Lietuvoje kuruoja Lietuvos sportinių šokių federacija.
Julė Draudikienė-Vaišvilaitė

Julė Draudikienė-Vaišvilaitė (g. 1955 m. rugsėjo 20 d. Pocaičiuose, Mažeikių raj.) – muzikos mokytoja ir chorvedė.

Biografija

Baigusi Židikų vidurinę mokyklą, 1973–1980 m. (su pertrauka) choro dirigavimą studijavo Lietuvos valstybinės konservatorijos Klaipėdos fakultetuose (pedagogų Vytauto Blūšiaus, Remigijaus Songailos ir Onos Radzevičienės klasės). 1984 ir 1988 m. kvalifikaciją kėlė Lietuvos kultūros darbuotojų tobulinimosi institute Vilniuje.
Nuo 1980 m. Naujosios Akmenės vaikų muzikos mokyklos mokytoja ir jaunučių choro vadovė. 1982–1989 m. vadovavo vietiniam centrinės ligoninės moterų chorui.
Nuo 1976 m. N. Akmenės kultūros rūmų mišriojo choro chormeisterė, nuo 1979 m. meno vadovė ir dirigentė. Kolektyvą parengė 1980 ir 1985 m. respublikinėms dainų šventėms, 1990 m. Lietuvos tautinei dainų šventei, 1994 m. I ir 1998 m. II Pasaulio lietuvių dainų šventėms Vilniuje, 1995 ir 1997 m. Baltijos ir Šiaurės šalių chorų šventėms Rygoje (Latvija) ir Gotlande (Švedija). Choras dalyvauja koncertuose ir kituose rajono kultūros renginiuose. Taip pat chorvedė vadovavo įvairiems vokaliniams ansambliams.
Nuo 1990 m. N. Akmenės Šv. Dvasios bažnyčios jaunimo choro ir moterų vokalinio kvarteto vadovė. Mokytoja yra Akmenės ir Mažeikių rajonų dainų švenčių dirigentė.

Šaltinis

Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999. Informacijos publikavimui gautas žodinis autoriaus leidimas.
Vyborgo įlanka

Vyborgo įlanka (suom. Viipurinlahti, šved. Viborgska viken, rus. Выборгский залив) – įlanka Suomių įlankos šiaurinėje pakrantėje. Kanalu sujungta su Saimos ežeru. Įlanką skaido daug kyšulių ir salų. Į vakarus nuo įlankos Baltijos jūros pakrantėje prasideda šcherų juosta.
Įlankos gilumoje įsikūręs Vyborgas. Dideli laivai Vyborgo miesto nepasiekia, iškraunami prie Vysotskio salos (suom. uuransaari).
1790 m. įlankoje vyko vienas didžiausių visų laikų jūrų mūšių – mūšyje dėl Vyborgo įlankos dalyvavo 498 rusų ir švedų laivai.
Tautos rytas

Tautos rytas – JAV lietuvių Pilnųjų blaivininkų susivienijimo mėnesinis iliustruotas žurnalas, ėjęs 1915–1921 m. Bostone.

Istorija

Spausdino eilėraščius, straipsnius blaivybės klausimais, religinėmis temomis, informavo apie Pilnųjų blaivininką susivienijimo veiklą. 1919 m. rašė apie atsikuriančią Lietuvą. Iš viso išėjo 63 numeriai.
Bendradarbiai: Pranciškus Būčys, M. Cibulskis, P. Juras, S. Miliauskas, Vincas Mykolaitis-Putinas.
Jonas Rudamina-Dusetiškis

Biografija

Kartu su broliais Petru ir Kristupu augo Breslaujos vaiskio Jono Rudaminos-Dusetiškio šeimoje. Studijavo Vilniaus akademijoje, Ingolštato ir Augsburgo universitetuose. 1610 m. išrinktas Lietuvos Vyriausiojo tribūnolo deputatu. Nuo 1618 m. Vilkijos girininkas, 1619–1622 m. – Naugarduko pavaivadis, 1627–1636 m. – vėliavininkas. 1623–1635 m. buvo kelis kartus išrinktas į Seimą. 1636 m. paskirtas Naugarduko kaštelionu.
Dalyvavo 1600—1629 m. karuose su Švedija. Ypač pasižymėjo 1621 m. Chotyno mūšyje, kartu su savo vadovaujamais 720 raiteliais atlaikė gausesnių turkų pajėgų puolimą. Pats buvo sužeistas, šiose kautynėse prarado pusbrolį ir kitus bendražygius. Sugrįžo į namus ir Naugarduko Kristaus Atsimainymo bažnyčioje 1643 m. įrengė marmurinę lentą kovos draugų atminimui. Ji vaizduoja patį fundatorių, jo pusbrolį Jurgį ir kitus bendražygius: Veličką, Tališevskį, Bykovskį, Čudovskį, Mogilnickį, Vainą, Tiškevičių bei Osipovskį. Pastarieji devyni kariai akmenyje iškalti nukirstomis galvomis, su trykštančiu iš kaklų krauju. Šalia guli nukautų turkų kūnai. Tai vertingas barokinio meno kūrinys, išlikęs iki mūsų dienų.
Jam eiles skyrė poetas Motiejus Kazimieras Sarbievijus, o savo karinius išgyvenimus J. Rudamina-Dusetiškis aprašė 1640 m. išleistoje knygoje.
Laučių Mikelio Hofmano pagrindinė mokykla

Istorija

Laučių kaime pirmoji mokykla įkurta 1739 m. 1825 m. atleidus mokytoją, mokykla perkelta į Ramučių kaimą, mokymas vyko lietuvių kalba. Sustiprėjus vokietinimui ), Laučių k. 1899 m. įsteigta vokiška mokykla. 1901 m. pastatytas specialus pastatas. Iki Antrojo pasaulinio karo pabaigos veikė 4 klasių mokykla. Paskutinis šios mokyklos vedėjas buvo E. Schutzler (1887-1971 m.)
1945 m. rugsėjo mėn. pastate dar išdaužytais stiklais prasidėjo mokslo metai. 1955 m. įvedus privalomą septynmetį mokymą, mokykla pavadinta Jonaičių septynmete mokykla. Taip vadinosi kolūkis, kurio ribose ji buvo. 1958 m. išleista pirmoji septintokų laida. Padaugėjus mokinių, 1961 m. Laučių mokyklai ūkio direktoriaus Stasio Gečo ir mokyklos direktoriaus Vytauto Mizerio iniciatyva, pastatytas naujas pastatas su sporto sale. 1962 m. išleista pirmoji aštuntokų laida. Perėjus prie devynmečio mokymo, padaugėjo mokinių, todėl 1991 m. mokykla įsigijo šalia esantį vaikų darželį. Buvo įrengta valgykla. 1999 m. mokykla tapo dešimtmete.
1999 m. Jonaičių pagrindinė mokykla minėjo pirmos Laučių kaime įsteigtos mokyklos 260-metį. Ta proga, remiantis surinkta medžiaga, mokyklai suteiktas Mažosios Lietuvos lietuvių poeto Mikelio Hofmano (Ateivio) vardas.
2009 m. mokykla, reorganizuota prijungimo būdu prie Šilutės Pamario pagrindinės mokyklos, tapo Šilutės Pamario pagrindinės mokyklos Laučių Mikelio Hofmano skyriumi, kuris per kelerius metus dėl mokinių stokos likviduotas.

Mokiniai

Dainora Abukevičienė-Pociutė ir Birutė Jatautaitė apgynusios humanitarinių mokslų daktaro vardus
Viškuvas

Istorija

Pirmąkart Viškuvo kaimas dokumentuose paminėtas 1203 m. Miesto teisės jam suteiktos 1502 m. Antrojo Šiaurės karo metu, 1655–1660 m., miestas buvo sugriautas ir neteko svarbos regione. Pramonę imta plėtoti 1897 m., kai buvo nutiestas Pilavos–Tluščo–Ostrolenkos geležinkelis.
Omano geografija

Omanas yra šalis pietryčių Azijoje, besiribojanti su Arabijos jūra, Omano įlanka, Jemenu, Saudo Arabija ir Jungtiniais Arabų Eniratais.

Padėtis

Omanas yra pietrytiniame Arabijos pusiasalio ketvirtyje. Jo plotas, pagal oficialius duomenis yra apie 300 tūkst. kvadratinių kilometrų, pagal užsienio duomenis – tik 212 tūkst. Šalies topografija įvairi: slėniai ir dykumos (pvz.: Vahibos smėlynai) sudaro 82 %, kalnai – 15 %, o pakrantės lyguma 3 %.
Sultonatas apsuptas Omano įlankos, Arabijos jūros, Rub el Chalio (esančio Saudo Arabijoje). Visa tai sąlygoja Omano izoliaciją. Istoriškai pagrindinis kelias ryšiams su pasauliu buvo jūra, kuri jungė ne tik šalį su išoriniu pasauliu, bet ir Omano pajūrio miestus. Rub el Chalis, kueį sunku įveikti net su moderniu transportu, buvo užtvara nuo kitų Arabijos regionų. Hadžaro kalnai sudaro juostą tarp dykumos ir pajūrio nuo Musandamo pusiasalio iki Suro, Omano labiausiai į rytus nutolusio taško. Šie barjerai saugojo Omaną nuo užsienio karinių įsiveržimų.

Klimatas

Išskyrus Dofaro regioną, turintį švelnų musoninį klimatą ir šaltus Indijos vandenyno vėjus, Omano klimatas yra labai karštas ir sausas visus metus.
Vasara prasideda balandžio mėnesio vidury ir trunka iki spalio. Aukščiausia temperatūra užregistruojama šalies vidinuose regionuose, kur 50° C šešėlyje yra įprasta. Batinos lygumoj temperatūra retai viršija 46° C, bet dėl mažo aukščio virš jūros lygio drėgnumas gali siekti 90 %. Vidutinė vasaros temperatūra Maskate yra 33° C, bet gharbi (vakarų vėjas) stiprus Rub el Chalio vėjas gali pakelti Omano pakrantės miestų temperatūrą 6-10° C. Žiemos temperatūra švelnesnė, 15° C – 23° C.
Krituliais svyruoja tarp 20 ir 100 mm ir daugiausia jų iškrenta antroje žiemos pusėje. Krituliai kalnuose, ypač Džabal al Akdare, yra gausesni ir gali siekti 700 mm.
Džabal al Akdaro lyguma yra akytas kalkakmenis, tad lietus greitai susigeria ir augmenija yra žymiai menkesnė, nei turėtų būti. Tačiau iš didelio požeminio vandens telkinio į žemesnes sritis teka daugybė šaltinių. Be to vadėmis vanduo nubėga į slėnius, tad esant gausiems krituliams žemės ūkis klesti.
Dofarą tarp birželio ir rugsėjo pasiekia pietvakarių musonai, tad jame iškrenta žymiai gausesni krituliai ir yra nuolatinės upės. Tai padarė šį regioną derlingiausiu Omane.
Omaną 2007 m. birželio 6 d. pasiekė ciklonas Gonu. Maskato gubernija buvo smarkiai nuniokota.
Moses Malone

Biografija

Moses Eugene Malone gimė 1955 m. kovo 3 d. Petersburge, Virdžinijoje. Krepšinį pradėjo žaisti gan vėlai, 13 metų. Petersburgo vidurinei mokyklai M. Malonas padėjo iškovoti 50 nenutrūkstamų pergalių per 2 sezonus. Tai sudomino apie 50 universitetų visoje šalyje, tačiau žaidėją pakvietė Merilando universitetas. Keletą dienų ėjęs į paskaitas M. Malonas sužinojo, kad buvo pašauktas 3 rate, 47 šaukimu Utah „Stars“ komandos ir pasirašė 3 mln. 5 metų kontraktą su komanda.
1975 m. gruodžio mėn. žlugus komandai, perėjo žaisti į Buffalo „Braves“ NBA lygoje. Sužaidęs dvi rungtynes buvo iškeistas Houston „Rockets“ komandai. 1981 m. rugsėjo 15 d. buvo iškeistas Philadelphia „76ers“ klubui. Prieš lygos finalo seriją, M. Malonas buvo traumuotas ir negalėjo padėti komandai finaluose, kuri juos pralaimėjo. 1986–1987 m. tarpsezonyje komanda iškeitė jį Washington „Bullets“ klubui. 1988–1989 m. sezone persikėlė į Atlanta „Hawks“ klubą. Jame išbuvęs du sezonus persikėlė į Milwaukee „Bucks“ klubą ir jame buvo pagrindinis vidurio puolėjas. 1992-93 m. sezono didžiają dalį praleido dėl nugaros traumos. 1993-94 m. sezone Philadelphia „76ers“ pasirašė sutartį su M. Malounu, norėdami, kad jis apmokytų naujoką vidurio puolėją Shawn Bradley. Jis pats tą sezoną 55 kartus išėjo į aikštelę. Paskutinį savo sezoną žaidė San Antonio „Spurs“ klube, tačiau patyrė traumą ir turėjo baigti karjerą.
2015 m. rugsėjo 13 d., būdamas 60 metų, mirė miegodamas savo namuose. Spėjama, kad jį ištiko širdies smūgis.
Mažoji Fatra

Turizmas

Mažosios Fatros kalnuose nuo 1988 m. yra įsteigtas Nacionalinis parkas, kuriame yra daug išskirtinių gamtos paminklų, pažymėtų turistinių takų, įrengtų stovyklaviečių, veikia kalnų slidinėjimo centrai, lankomos viduramžių pilys.
Saulės laikrodžio aikštė

Saulės laikrodžio aikštė – saulės laikrodžio pavidalo aikštė Šiauliuose, esanti šalia Talkšos ir Šiaulių kapinių. Aikštė įrengta 1986 m. minint 750-ąsias Šiaulių vardo paminėjimo metines (architektai Algimantas Černiauskas, Remigijus Jurėla ir Algis Vyšniūnas). Aikštėje stovi 18 m aukščio kolona su paauksuota Stanislovo Kuzmos skulptūra „Šaulys“, aikštės grindinyje įlieti skaičiai, žymintys saulės laikrodžio valandas: 3, 6 ir 12.

Istorija

1981 m. buvo paskelbtas konkursas 750-osioms Šiaulių vardo metinėms paminėti, kurį laimėjo trys architektai šiauliečiai – A. Černiauskas, R. Jurėla ir A. Vyšniūnas. Projektas pradėtas įgyvendinti 1985 m., o 1986 m. rudenį Saulės laikrodžio aikštė buvo įrengta automobilių techninės apžiūros aikštelės vietoje. 1988 m. Saulės laikrodžio aikštės autoriams paskirtas TSRS Dailės akademijos aukso medalis.
2008 m. buvo planuojama aikštę remontuoti, įrengti kioskus, gėlių turgelį bei automobilių stovėjimo aikštelę. Dėl 2007 m. finansinės krizės planas nebuvo įgyvendintas.
2013 m. balandžio 23 d. skulptūra buvo išgabenta aukso sluoksnio restauracijai, kadangi buvo pažeista oro sąlygų ir paukščių. Restauravimą atliko Arvydas Paulionis, kuris skulptūros dengimą auksu atliko ir 1986 m. Restauravimui prireikė 63 g aukso. Tų pačių metų rugpjūčio 28 d. skulptūra grąžinta ant postamento.

Skulptūra

Skulptūra „Šaulys“ yra beveik 4 m aukščio, sveria 700 kg. Ji pastatyta ant kolonos iš šešių cilindrinių betoninių segmentų. 1993 m. „Šaulys“ įtrauktas į Kultūros vertybių registrą (unikalus kodas 15786).
Aloyzas Kruopys

Biografija

1978 m. baigė Telšių rajono Nerimdaičių aštuonmetę mokyklą, 1981 m. – Telšių 5-ąją vidurinę mokyklą. 1986 m. Vilniaus universiteto (VU) Teisės fakultete – teisę, įgijo teisininko kvalifikaciją.
Nuo 1986 m. rugsėjo iki 1990 m. birželio Jurbarko rajono Juodaičių kolūkio tarpūkinis juriskonsultas, nuo 1990 m. liepos iki 1994 m. gruodžio Šilutės rajono apylinkės teismo, nuo 1995 m. Klaipėdos apygardos teismo, nuo 2002 m. rugsėjo iki 2003 m. gruodžio mėn. Lietuvos vyriausiojo administracinio teismo, nuo 2004 m. Lietuvos apeliacinio teismo Baudžiamųjų bylų skyriaus teisėjas.
Moka vokiečių,, rusų kalbas.
Viktor Abaškin

Biografija

1972 m. baigė Vladimiro statybos technikumą, pramoninės ir civilinės statybos technikas. 2004 m. baigė Pasaulinį technikos universitetą, ekonomikos magistras. 
1972–1986 m. Sosnovyj Boro Šiaurės statybos valdybos meistras, viršininko pavaduotojas. 1986–1991 m. Sniečkaus Vakarų statybos valdybos 15-osios statybos ir montavimo valdybos viršininko pavaduotojas. 1991–1995 m. Visagino valstybinės energetikos statybos įmonės Gamybos skyriaus viršininkas. Nuo 1995 m. UAB „Visagino tiekimas ir statyba“ direktorius.
2000–2003 m. ir 2007–2011 m. Visagino savivaldybės tarybos narys.
1999–2011 m. Naujosios sąjungos Visagino skyriaus narys, 2005 m. Visagino skyriaus pirmininkas.
Sutuoktinė Natalija, vaikai Jelena, Anastasija.
Musonas

Musonas (arab. موسم = mawsim – „sezonas“) − vėjas, susiformuojantis kontinento ir jūros riboje ir keičiantis savo kryptį du kartus per metus į priešingas puses − žiemos (sausas kontinentinis musonas) ir vasaros (drėgnas okeaninis musonas). Tai sezoninis vėjas, žiemą pučiantis nuo sausumos į vandenyną, o vasarą – nuo vandenyno į žemyną
Žinomiausi musonai pučia Indijoje, kur žiemą vyrauja šiaurės vėjai, o vasarą − pietų. Pietų sraute labai daug vandens garų, todėl vasarą būna smarkios liūtys. Musonus sukelia nevienodai įšilusi sausuma ir jūra. Pavyzdžiui, sausi vėjai pučia per Indiją iš Sibiro šaltos aukšto slėgio srities. Vasarą sausuma greit įšyla, ir ties Šiaurės vakarų Indija susidaro žemo slėgio sritis. Į ją plūstantis oras įtraukia ir drėgnus liūtingus Pietų pusrutulio pasatus.
Steponas Nekrošius

Biografija

Nuo 1955 m. tarnavo sovietinėje armijoje. Baigė Riazanės karo mokyklą, 1968 m. M. Frunzės karo akademiją, 1976 m. SSRS ginkluotųjų pajėgų Generalinio štabo karo akademiją. 1971–1973 m. pulko vadas. 1973–1974 m. divizijos štabo viršininkas, 1976–1980 m. divizijos vadas. 1980–1983 m. Tolimųjų Rytų karo apygardos štabo viršininko pavaduotojas.
1983 m. grįžo į Lietuvą, LSSR civilinės gynybos štabo viršininkas, LSSR civilinės gynybos viršininko pavaduotojas. Nuo 1986 m. kandidatas į LKP CK narius. Nuo 1985 m. LSSR AT deputatas. 1986 m. LTSR nusipelnęs kultūros veikėjas. 
Po 1991 m. panaikinus civilinės gynybos štabą, kurį laiką dirbo Krašto apsaugos departamento patarėju, teikė Lietuvos vadovybei pasiūlymus, kaip reikia organizuoti krašto gynybą, dalyvavo viešose diskusijose šiuo klausimu. Išėjęs į pensiją kurį laiką dirbo vadovaujantį darbą privačiose įmonėse.
Barbora Didžiokienė

Barbora Didžiokienė (1896 m. gruodžio 12 d. Sankt Peterburgas – 1976 m. rugpjūčio 18 d. Dovainonys, Kaišiadorių raj.) – Lietuvos tapytoja, scenografė.

Biografija

Vyras tapytojas Vladas Didžiokas. 1914–1915 m. Mokėsi Dailei skatinti draugijos, 1917 m. Štiglico techninio piešimo mokyklose Sankt Peterburge, lankė privačias dailės mokyklas (mokėsi pas V. Didžioką) ir studijas. 1918–1919 m. mokėsi Proletkulto mokykloje Smolenske.
Nuo 1921 m. gyveno Lietuvoje. Nuo 1923 m. dalyvavo parodose, 1932 m. Kaune surengė individualią šaržų parodą. 1946–1954 m. dirbo piešimo mokytoja Rumšiškių vidurinėje mokykloje.

Kūryba

Nutapė portretų („Juozas Tumas-Vaižgantas“, 1925 m.), natiurmortų („Dvi kaukės“, „Ekrano gražuolė“ 1927 m., „Natiurmortas“ 1957 m.), peizažų, figūrinių kompozicijų. Sukūrė scenovaizdžių (Piotras Čaikovskis. Spragtukas, 1928 m.), kostiumų operos spektakliams (Otas Nicolajis. Vindzoro šmaikštuolės, 1928, Bedržichas Smetana. Parduotoji nuotaka, 1934 m.), iliustracijų knygoms, lėlių, šaržų, lošimo kortų. Kūriniai dekoratyvūs, manieringi, ekspresyvios tapysenos, turi primityvizmo bruožų, natiurmortai dažniausiai siužetiniai.
Skrundos savivaldybė

Istorija

Savivaldybė sudaryta 2009 m. reformos metu iš Kuldygos rajono dalies.
Leonidas Leimanis

Biografija

1927–1930 m. lankė Darbininkų teatro studiją Rygoje, 1927–1934 m. vaidino šiame teatre. 1934–1940 m. Latvijos dailės teatro Rygoje aktorius, 1940–1946 m., su pertrauka ir direktorius. Nuo 1947 m. Rygos kino studijos režisierius.

Kūryba

1933–1940 m. sukūrė dokumentinių filmų, vaidmenų pirmuosiuose latvių vaidybiniuose filmuose. Sukūrė latvių literatūros kūrinių ekranizacijų, šiuolaikinės tematikos filmų. Su kitais parašė savo filmų scenarijų.
Mosėdžio II akmuo su dubeniu

Apibūdinimas

Akmuo apskritas, stambaus grūdėtumo rusvo granito, girnapusės pavidalo, 33-39 cm aukščio. Viršutinė dalis 1,1-1,2 m skersmens, aptašytais šonais. Plokštumos viduryje yra nežymiai link dugno siaurėjantis netaisyklingo cilindro pavidalo 34 cm skersmens ir 4–5 cm gylio dubuo su plokščiadugniu dugnu.
Akmuo guli upės vagos ir senvagės juosiamos salos pietvakariniame pakraštyje. 25 m į šiaurės rytus stovi paminklas Kardo rinktinės partizanams, o 35 m ta pačia kryptimi stūkso Mosėdžio (Šerkšnių) akmuo su dubeniu.

Istorija

Seniau akmuo gulėjo Igariuose, netoli Rimkaus sodybos, senovės žemdirbystės laukų aplinkoje. Apie 1970 m. jį išaiškino ir į Mosėdžio unikalių akmenų muziejų perkėlė gydytojas Vaclovas Intas.
Manoma, kad akmuo ženklino pagoniška šventyklą, kuri senovėje veikė Šakalės dešiniajame krante. Senovės kulto vieta datuotina I tūkstantmečio antrąja puse – II tūkstantmečio II puse.
Sūduonia

Pavadinimas

Nuo Sūduonios (kitaip Sūduonės) vardo kildinamas Sūduvos krašto pavadinimas. Upėvardžio etimologija galimai sietina su sūduva – „klampynė, akis, garmala“. Dar plg. latv. sudeksis („gipsas“), vid. vok. žem. sudde („valka, bala“), isl. suddi („drėgmė“).
Sitro

Sitro (pranc. citron 'citrina', pagal pranc. limonade au citron) – gaivusis vaisinis gazuotas gėrimas, plačiai gamintas Tarybų Sąjungoje. Jis buvo tapęs bendriniu visų „limonadų“ pavadinimu.
TSRS sitro buvo sukurtas parinkus citrinos rūgšties, cukraus, aromatizatorių ir įvairių citrusinių vaisių sirupų derinį. Ekstra sitro gėrimo prieskoninę dalį sudaro apelsino, mandarino ir citrinos antpilai ir šiek tiek vanilino.
Sitro buvo vienas iš populiariųjų TSRS gaiviųjų gėrimų. Kiti panašiai populiarūs gėrimai buvo Buratinas, Diušes, Varpelis, Tarchunas, Sajanai, Baikalas.