google/wiki40b huggingface dataset:
Sipahiai

Sipahiai (persų kalba سپاهی, Sepâhi 'karys, raitelis') buvo elitiniai Osmanų imperijos kariuomenės raitelių daliniai.
Sipahio statusas atitiko viduramžių Europos riterio statusą. Sipahiai valdydavo feodą (tîmâr), kurį suteikdavo Osmanų sultonas, sipahiui priklausė visos to feodo pajamos, už kurias jis turėdavo atlikti karinę tarnybą.
Sipahių daliniai sukurti valdant Muradui I-ajam. Nors pradžioje sipahiai buvo renkami iš nemusulmonų, panašiai kaip janyčarai, tačiau nuo sultono Mehmedo I-ojo valdymo sipahiais tapdavo tik etniniai turkai, kurie valdė žemes imperijos teritorijoje. Sipahių daliniai ilgainiui tapo didžiausia Osmanų kavalerijos sudėtine dalimi. Jei Osmanų kariuomenė išsidėstydavo pusmėnuliu, sipahiai būdavo išdėstomi pusmėnulio smaigaliuose. Iš čia raiteliai turėjo spausti priešininką iš šonų link kariuomenės pagrindo, kur buvo išdėstomi pėstininkai, janyčarai. Į sipahių pareigas taip pat įėjo dalyvavimas paraduose kartu su sultonu, taip pat sultono asmeninė apsauga. Taikos metu sipahiai buvo atsakingi už mokesčių rinkimą.

Varžymasis su janyčarais

Kadangi sipahiai buvo vien iš turkų žemvaldžių sudaryta kavalerija, o janyčarus sudarė tiek turkai, tiek ne turkai, Osmanų imperijos kariniuose sluoksniuose buvo laikoma, kad sipahiai turi aukštesnį statusą už janyčarus. Apie XVI a. vidurį janyčarai darėsi svarbiausia kariuomenės dalimi, tačiau sipahiai išliko svarbiu faktoriumi imperijos ekonomikoje ir politikoje, taip pat turėjo svarbų disciplinuoto vadovavimo armijai vaidmenį. XVII a. sipahiai, kartu su savo varžovais janyčarais tapo de facto valstybės valdovais, ypač pirmaisiais sultono Murado IV valdymo metais. 1826 m. sipahiai atliko svarbų vaidmenį išformuojant janyčarus. Sukilusius janyčarus pavyko nuslopinti tik padedant lojaliems sipahių kavalerijos daliniams.
Po dvejų metų Mahmudas II atšaukė ir sipahių privilegijas bei išformavo jų dalinius taip bandydamas modernizuoti kariuomenės struktūrą. Skirtingai nuo riaušes ir maištą suorganizavusių janyčarų, sipahiai leidosi išformuojami taikiai ir garbingai, dalis jų įsiliejo į naujai suformuotas armijos struktūras.
JAV prezidento pareigų perėmimo linija

Jungtinių Valstijų prezidento pareigų parėmimo linija yra tvarka, pagal kurią Jungtinių Valstijų federalinės valdžios pareigūnai ne rinkimų būdu perima Jungtinių Amerikos Valstijų prezidento galias ir pareigas, jei pareigas einantis prezidentas savo ketverių metų kadencijos metu nebegali eiti prezidento pareigų, miršta, atsistatydina arba apkaltos proceso metu yra nušalinamas iš prezidento pareigų. Prezidento pareigų perėmimas JAV Konstitucijoje yra minimas keletą kartų. Antrasis Konstitucijos straipsnis įgaliojo JAV Kongresą priimti įstatymus, nustatančius JAV prezidento pareigų perėmimo liniją po JAV viceprezidento. Dabartinis Prezidento pareigų perėmimo aktas buvo priimtas 1947 metais, paskutinį kartą buvo taisytas 2006 metais. 
Perėmimo linija eina tokia tvarka: JAV viceprezidentas, JAV Atstovų rūmų pirmininkas, Senato pro tempore prezidentas ir tinkami eiti pareigas federalinių departamentų vadovai, sudarantis JAV prezidento kabinetą. Prezidento pareigų perėmimo akte akcentuojama, kad išskyrus viceprezidentą, pareigūnai eitų prezidento pareigas, tačiau netaptų prezidentais. Departamentų vadovai, kurie pagal JAV Konstituciją negali būti išrinkti į JAV prezidento postą, negali perimti JAV prezidento galių ir pareigų. Nuo 1789 metų viceprezidentai perėmė JAV prezidento pareigas 9 kartus – 8 kartus dėl pareigas einančio prezidento mirties, ir vieną kartą prezidentui atsistatydinus. Prezidento pareigų perėmimo linijoje niekas žemiau nei viceprezidentas nebuvo perėmęs JAV prezidento pareigų.
Gvianos srovė

Gvianos srovė – šiltoji paviršinė srovė Atlanto vandenyne, srūva netoli šiaurės rytinių Pietų Amerikos krantų (Gvianos), Pietų Pasatų srovės atšaka. Temperatūra 26–28 °C, greitis 50–80 cm/s. Prasideda netoli San Rokės kyšulio (Brazilija) ir teka šiaurės vakarop, išilgai Pietų Amerikos krantų Karibų jūron. Ten susilieja su Šiaurės Pasatų srovės pietine atšaka.
Gvianos srovei priešinga kryptimi teka Antilų-Gvianos priešsrovė.
Austrijos Nyderlandai

Raida

1700 m. mirus Ispanijos karaliui Karoliui II, 1701–1713 m. Ispanija įsitraukė į Ispanijos įpėdinystės karą, po kurio ji visiškai pralaimėjo. 1713 m. Utrechto sutartimi jos valdoma teritorija Ispanijos Nyderlandai perėjo Habsburgų monarchijai ir tapo žinomi kaip Austrijos Nyderlandai. Tuo pat metu ši valda prarado ryčiausias savo teritorijas - didesniąją Gelderso kunigaikštystės dalį, kuri perėjo Prūsijai, Julichui ir Nyderlandams.
Austrijos ši valda pernelyg nedomino, nes Habsburgams buvo atiduota reikalaujant D. Britanijai ir Nyderlandams: šie tikėjosi, kad stiprios valstybės, kokia tuo metu buvo Habsburgų monarchija, pasirodymas regione padės atstatyti jėgų pusiausvyrą prieš stiprėjančią Prancūziją. Kadangi Nyderlandai buvo geografiškai nutolę, Šventoji Romos imperija siekė juos sukeisti, vietoj jų gaudama Bavariją. Tam tikru metu (1757 m.) ji netgi buvo sudariusi sąjungą su Prancūzija, ir sutiko duoti Pietų Nyderlandams nepriklausomybę už Prancūzijos pagalbą susigrąžinant Sileziją, tačiau vėliau sutartis buvo atšaukta.
Šventoji Romos imperija mažai rūpinosi šiuo kraštu, iškyrus keletą atvejų. Habsburgas Karolis VI nusprendė išnaudoti šį priėjimą prie jūros ir netgi turėjo ambicijų vykdyti kolonizaciją, įkurdamas nesėkmingą Ostendo kompaniją, veikusią 1717-1731 m. kitas Habsburgas, Imperatorius Juozapas II 1781 m. pradėjo konfliktą su Nyderlandais, pareikalaudamas sugrąžinti kai kurias teritorijas (generalines žemes) ir nutraukti Šeldės blokadą. Taip jis siekė pagerinti Antverpeno būklę: šio ekonomika nesivystė po to, kai Nyderlandai uždarė Šeldės upę ir Antverpeno priėjimą prie jūros. 1784 m. dėl to įvyko trumpas Virdulio karas, kuris taip žinomas dėl to, kad vienintelis jo metu iššautas šovinys pataikė į virdulį. Po konflikto Nyderlandai atsisakė atidaryti Šeldę, tačiau kompensavo Antverpeno netektį išmokėdami 2 mln. guldenų.
Juozapas II, veikiamas Švietimo epochos, siekė modernizuoti Pietinius Nyderlandus. Feodalines valstybėles jis norėjo pakeisti 9 moderniomis apskritimis, sekuliarizuoti švietimo sistemą, reorganizuoti religines bendruomenes. 1789 m. Brabante prasidėjo sukilimas, žinomas kaip Brabanto revoliucija, kurios metu Brabanto provincija paskelbta nepriklausoma. Jos pavyzdžiu pasekė kitos provincijos, išskyrus Liuksemburgą. 1790 m. jos bendrai sukūrė Jungtines Belgijos valstijas. Prie jų prisijungė ir Austrijos Nyderlandams nepriklausiusi Lježo vyskupystė.
Tais pačiais metais Juozapo įpėdinis imperatorius Leopoldas II įvedė armiją ir numalšino sukilimą. Šventoji Romos imperija kontroliavo Nyderlandus iki 1794 m., kol kraštą okupavo Prancūzija.
Letisijos konfliktas

Letisijos konfliktas – 1932–1934 m. Kolumbijos ir Peru karinis konfliktas dėl Kolumbijos Letisijos srities (apie 10 000 km², Amazonės upės aukštupio rajonas).

Istorija

Nesutarimai dėl šios Letisijos srities prasidėjo XIX a. pradžioje. 1922 m. sutartimi ji buvo pripažinta Kolumbijai. 1932 m. rugsėjo mėn., Kolumbijai nesutikus peržiūrėti šios sutarties, Peru kariuomenė užėmė Letisijos miestą; prasidėjo Kolumbijos–Peru karas. Per Letisijos konfliktą Didžioji Britanija parėmė Peru, JAV – Kolumbiją. Nė viena pusė neįgijo persvaros ir 1933 m. lapkričio mėn. kariniai veiksmai buvo nutraukti.
1934 m. gegužės 24 d. tarpininkaujant Tautų sąjungai buvo sudaryta taikos sutartis, ratifikuota 1935 m.; Letisija liko Kolumbijai.
Turgus (laikraštis)

Turgus – informacinis-reklaminis laikraštis, buvo leidžiamas 1991–1992 m. Šiauliuose.

Istorija

Įsteigė ir leido UAB „MM“. Spausdino nemokamus asmeniškus trumpus skelbimus, informaciją apie perkamas ir parduodamas prekes, teikiamas paslaugas, privačių asmenų ir valstybinių įmonių veiklą. Tiražas 1991 m. – 6900 egz., 1992 m. – 8400 egz. Vietoje „Turgaus“ pradėta leisti „Šiaulių reklama“.
Redagavo Vytautas Cimermonas.
Višnicės Senosios žydų kapinės

Višnicės Senosios žydų kapinės (lenk. Stary cmentarz żydowski w Wisznicach) – žydų kapinės Višnicės kaime, ul. Warszawskiej gatvėje. Tarpukariu kapinės buvo uždarytos ir žmonės pradėti laidoti Višnicės Naujosiose žydų kapinėse. Per II pasaulinį karą sunaikintos, paminklų neišlikę.
Romualdas Kondrotas

Romualdas Kondrotas (1951 m. lapkričio 18 d. Telšiuose) – muzikos mokytojas ir chorvedys.

Biografija

Mokėsi Telšių 4-ojoje vidurinėje mokykloje ir vaikų muzikos mokykloje. Baigęs vidurinę mokyklą, 1969–1973 m. muziką studijavo Vilniaus valstybiniame pedagoginiame institute (diriguoti chorui mokė B. Razauskienė, Z. Barauskienė ir A. Jozėnas).
Nuo 1973 m. rudens Varėnos vaikų muzikos mokyklos mokytojas, nuo 1979 m. Varėnos 2-osios vidurinės mokyklos muzikos ir dainavimo mokytojas. Čia vadovavo jaunių ir vyresniųjų klasių merginų chorui. Jaunių chorą parengė 1980 ir 1987 m. respublikinėms dainų šventėms, o vokalinius ansamblius ir solistus „Dainų dainelės“ konkursams. Mokykloje įrengė pavyzdingą muzikos kabinetą, siekė kuo daugiau berniukų įtraukti į chorą. Keletą metų vadovavo Varėnos rajoninių kultūros namų mišriajam chorui ir Miškų ūkio gamybinio susivienijimo vyrų vokaliniam ansambliui „Girių aidai“ – abu kolektyvus parengė 1985 m. respublikinei dainų šventei. R. Kondrotas buvo Varėnos rajono dainų švenčių organizatorius ir vyr. dirigentas.
Nuo 1987 m. Lietuvos mokslinio metodinio kultūros centro Muzikos skyriaus vyr. mokslinis bendradarbis ir Vilniaus miesto moterų choro „Eglė“ chormeisteris.
Nuo 1989 m. Respublikinio moksleivių estetikos metodinio mokslinio centro direktoriaus pavaduotojas meno reikalams. Sujungus Švietimo ir Kultūros ministerijas, buvo sujungti ir minėti centrai, R. Kondrotas tapo jungtinio kultūros centro organizacinio sektoriaus vadovu. Daug prisidėjo organizuojant J. Pakalnio jaunųjų pūtikų respublikinį konkursą, Balio Dvariono respublikinį ir tarptautinį pianistų ir smuikininkų konkursą, Stasio Vainiūno tarptautinį pianistų konkursą ir M. K. Čiurlionio tarptautinį pianistų ir vargonininkų konkursą Vilniuje.
Nuo 1994 m. R. Kondrotas – Vilniaus M. K. Čiurlionio menų gimnazijos direktorius, ypač rūpinasi gimnazijos materialine baze. Gimnazijoje vyksta įvairių meno renginių. Daug prisidėjo organizuojant „Dainų dainelės“ konkursus (yra žiuri narys) ir rengiant Lietuvos mokyklos 600 metų jubiliejinius renginius (buvo tarybos narys). Buvo 1997 m. Lietuvos moksleivių dainų šventės direktoriumi. Yra M. K. Čiurlionio pianistų ir vargonininkų konkursų direktorius.
R. Kondrotas su įvairiais meno kolektyvais lankėsi Kuboje, Vietname, Čekoslovakijoje, Lenkijoje ir kitose šalyse. 1987 m. jis apdovanotas Liaudies švietimo pirmūno ženkleliu.
Taujankai

Istorija

XIX a. pab. Taujankai buvo Sklodovskiams priklausęs kaimas. Tarpukariu Taujankus sudarė du palivarkai.
Kumpikų I senosios kapinės

Vieta

Įrengtos aukštumos šlaite, nuolaidėjančiame į pietvakarius. Nežymiai šiaurės–pietų kryptimi ištęsto ovalo plano, 26 m ilgio ir 23 m pločio, apjuostos 93 m ilgio, iki 1,5 m aukščio ir 1 m pločio krauta palaidų lauko akmenų tvora. Pietinėje dalyje paliktas tarpas vartams. Palei tvorą kapinėse auga aukšti lapuočiai medžiai. 
Kapinėse auga keletas medžių, o šiaurės rytinėje dalyje ant akmenų stovi 3 medinės, stačiakampės stačiasienės, vienkamarės koplytėlės. Kraštinių koplytėlių stogai trišlaičiai, o centrinės – keturšlaitis. Priešais koplytėles pastatytas monumentalus, ornamentuotas, žaliai dažytas kryžius su lieto metalo Nukryžiuotojo figūrėle. Už jo tarp koplytėlių stovi betoninis antkapinis kryžius, o į rytus – kaltinis, ažūrinis, ornamentuotas kryžius, perkelti iš Grūšlaukės kapinių. 
Teritorijos plotas – 1 318 m².
0,77 km į pietus-pietvakarius yra Kumpikų II senosios kapinės.

Istorija

Įrengtos XVI a. antroje pusėje, išskirsčius kaimą valakais. Veikė iki XVIII a. pabaigos. Laidoti Kumpikų gyventojai. Kapines 1795 m. uždarius ir pradėjus mirusiuosius laidoti parapinėse Grūšlaukės kapinėse, jose iki XX a. 2 deš. pabaigos be kunigo laidodavo savižudžius, negyvais gimusius ar nekrikštytais mirusius kūdikius, užkrečiamųjų ligų (šiltinės, dizenterijos) epidemijų aukas.
Senosios kapinės XIX a. buvo apjuostos akmenų tvora, kurioje tarp dviejų ąžuoliniai stulpų buvę įrengti gulsčių karčių varteliai. Mirusiems atminti pastatyti 4 monumentalūs ąžuoliniai kryžiai. Greta jų XIX a. pab. – XX a. pradžioje iškilo 3 medinės koplytėlės su šventųjų skulptūromis, o XX a. viduryje iš Grūšlaukės parvežta dar viena koplytėlė.
Kapinės vadinamos Kapeliais (žem. Kapālē), Maro kapeliais. Jose seniau gyventojai rinkdavosi per gegužines pamaldas, giedodavo Visų šventųjų litaniją. Nykstančius medinius kryžius ir koplytėles kaimo staliai nuolat remontuodavo, o jiems sunykus – statydavo naujus. Koplytėles 1956 m. remontavo Galdikas, 1983 m. naujai perstatė Jonas Kontrimas, o XXI a. pradžioje dvi naujas koplytėles pastatė Adolfas Riepšas.
1997 m. Kumpikų kaimo senosios kapinės registruotos Lietuvos Respublikos nekilnojamųjų kultūros vertybių registro laidojimo vietą sąraše (vertybės kodas L533), 2005 m. paskelbtos valstybės saugoma kultūros vertybe, kuriai 2016 m. pripažintas regioninio reikšmingumo lygmuo.
Windows Me

Apžvalga

Išleista po Windows 95 ir Windows 98 pasirodymo rinkoje, Windows Me buvo rinkoje pažymima kaip Windows 2000 (išleistos septyniais mėnesiais anksčiau) versijos „namų rinkai skirta versija“ (angl. home edition). Į ją įėjo Internet Explorer 5.5, Windows Media Player 7, ir pirmą kart pasirodžiusi Windows Movie Maker programinė įranga, kuri suteikė pagrindines video medžiagos montavimo ir karpymo galimybes ir buvo sukurta kaip intuityvi montavimo programa namų vartotojams. Microsoft taip pat šioje versijoje atnaujino grafinę vartotojo sąsają įskaitant tuos grafinės sąsajos atributus, kurie buvo šiek tiek anksčiau pristatyti Windows 2000 operacinėje sistemoje.
Kitaip nei Windows XP „Home edition“, kuri pakeitė po metų Windows Me, Windows Me nėra pagaminta Windows NT architektūros pagrindu. Windows Me yra MS-DOS (Windows 9x) grįsta versija kaip ir jos pirmtakai, tačiau turėjo „real mode“ MS-DOS (realiojo režimo MS-DOS sistemai) suvaržymus siekiant greitesnio sistemos užkrovimo laiko. Tai buvo vienas iš labiausiai aptarinėjamų pakeitimų Windows Me sistemoje, kadangi tos programos (tokios kaip senesnių diskų tvarkyklės), kurių veikimui reikėjo real mode DOS, nebeveikė Windows Me operacinėje sistemoje. 
Palyginus su kitomis versijomis, Windows Me buvo rinkoje labai trumpą laiką, nes ji netrukus buvo pakeista Windows XP operacine sistema, kuri buvo išleista 2001 m. spalio 25 d. 
2006 metais, PC World laikraštis paskelbė Windows Me ketvirtuoju „Blogiausiu visų laikų kompiuterijos produktu“ (Windows Me nusileido tik AOL, RealPlayer ir Syncronys SoftRAM) dėl įvairių techninių problemų ir aspektų.
Svahilių krantas

Geografija

Svahilių krantas apima labai siaurą pajūrio ruožą ir pakrantės salas. Iš vakarų šį ruožą natūraliai riboja rečiau gyvenamos ir nederlingos dykumos bei savanos, kurios skyrė nuo žemyno gilumoje klestėjusių kultūrų – Etiopijos civilizacijos, Viktorijos ežero valstybių, Vidurinės Afrikos savanų valstybių.
Šiauriausia jo gyvenvietė – Mogadišas (dab. Somalis). Šiauriau prasideda Somalių krantas (senovės Barbara). Pietuose svahilių krantas driekėsi iki natūralios geografinės ribos – Korenteso kyšulio (dab. pietų Mozambikas), ties kuriuo susidaro sudėtingos srovės, yra daug povandeninių uolų, trukdančių praplaukti. Šis kyšulys buvo retai kada kertamas senovės jūrininkų, ir kraštas piečiau jo buvo menkai žinomas.
Teritorija apėmė ne tik pakrantes, bet ir smulkias salas prie pakrančių, tokias, kaip Zanzibaras, Mafija, Pemba, Komorų salos ir kitas.
Nathan Cummings

Vaikystė

Nathan Cummings yra pirmas vaikas Lietuvos žydų šeimoje. Jis gimė ir užaugo Kanadoje, nors jo tėvai emigruodami iš Lietuvos norėjo išlipti Niujorke, tačiau išsilaipino Kanadoje. Vėliau, suvokę savo klaidą, Cummings vis dėlto pateko į JAV, apsistojo Masačiusetso valstijoje, kur atidarė nedidelę batų parduotuvę. Verslas nesisekė, tad šeima vėl grįžo į Kanadą. Montrealyje apsistoję Nathan nepavyko pabaigti vidurinę mokyklą dėl Pirmojo pasaulinio karo. Tada Nathan įstojo į Dry Goods Economist Training School mokyklą Niujorke. Ją pabaigęs jis grįžo į Kanadą.

Karjera

1924 m. Cummings jau buvo įkūręs savo batų gamyklą bei parduotuvę. Tačiau dėl Didžiosios depresijos jam 1932 m. teko paskelbti savo verslo bankrotą.
Vėliau jis įsigijo biskvitų ir saldumynų kompaniją „McCormicks“. Kompanija suklestėjo ir 1939 m. jis pardavė kompaniją bendrovei „Weston“. Po šio įvykio jis vadovavo ir nuo 1941 m. nusipirko Baltimorėje įsikūrusiai kavos, arbatos ir cukraus verslo kompanijai „C. D. Kenny Company“. Ši sėkmė paskatino jį plėtoti gatavų maisto gaminių verslą ir netrukus Cummings 1945 m. įkurtą kompanija „Consolidated Foods Corporation“ (kurios būstinė buvo Čikagoje) pradėjo supirkinėti maisto gamyklas. „Time“ žurnalas Nathan Cummings pavadino „Duke of Groceries“ ('Bakalėjos kunigaikštis').
Jis puikiai suderino laikmečio konjunktūros sąlygotą pusfabrikačių gamybą ir tiekė Šiaurės Amerikai, o vėliau – ir visam pasauliui lengvai paruošiamus maisto produktus.
1954 m. kompanija persivadino į „Consolidated Foods Corporation“. 1985 m. kompanija įgijo dar vieną pavadinimą „Sara Lee Corporation“.
1968 m. Nathan atsistatydino iš vadovaujančio posto ir tapo garbės pirmininku iki savo mirties.

Meno kolekcija

Cummings nuo 1945 m. pradėjo rinkti įžymius paveikslus ir meno dirbinius. Pirmasis buvo Paryžiuje įsigytas Camille Pissarro paveikslas „Bountiful Harvest 1893“. Vėliau jis įsigijo tokių menininkų, kaip Henry Moore, Pablo Picasso, Marc Chagall, Georges Braque, Giacomo Manzù ir Alberto Giacometti, kūrinius. Taip pat jis su šiais menininkais draugavo.

Filantropija

Nuo 1950-ųjų metų Cummings tapo įvairių ligoninių], universitetų, meno organizacijų ir žydų kultūros rėmėju. Jis įkūrė Nathan Cummings Arts Center menų centrą Stanfordo universitete. Taip pat įkūrė Joanne and Nathan Cummings Art Center menų centrą Konektikuto koledže. 1949 m. jis įkūrė labdaros fondą pavadinimu Nathan Cummings Foundation, kuris naudojasi daugiau nei 200 milijonų JAV dolerių lėšomis.

Šeima

1919 m. jis vedė Ruth Kellert ir per šešerius metus susilaukė trijų vaikų: Beatrice, Herbert ir Alan.
SoccerProject

SoccerProject – nemokamas futbolo menedžeris internete, išleistas 2004 metais. Žaidime dalyvauja tūkstančiai žaidėjų (vadovų) iš įvairių pasaulio šalių. Žaidimui reikia tik standartinės interneto naršyklės. Tampama klubo vadovu, atsakant už savo darbuotojus, žaidėjus, stadioną, rungtynes, žaidėjų pirkimą - pardavimą, finansus ir kt. Tikslas – sukurti žymiausią futbolo klubą, nugalėti kitus varžovus.
Žaidimas valdomas per interneto naršyklę, o viskas kas vyksta žaidime – vyksta realiu laiku. Be paties žaidimo yra ir papildomi priedai, kurie padeda analizuoti savo komandą išjungus internetą.
Taip pat yra sukurta lietuvių bendruomenė apjungianti lietuviškus klubus, padedanti naujai įsikūrusiems lietuvių klubams savo patarimais, forumu, IRC ir kitais naudingais priedais. Lietuvių bendruomenė turi ir savo lygą.
SoccerProject yra keturios rungtynių rūšys - Lyga, Taurė, draugiškos rungtynės ir draugiškas turnyras. Lygos rungtynės vyksta pirmadienį - penktadienį, Taurės - trečiadienį, o draugiškos ir draugiški turnyrai - savaitgaliais.

SoccerProject Futbolo Asociacija (SPFA)

SoccerProject Futbolo Asociacijos (SPFA) nariai turi daugiau funkcijų, nei paprasti nariai. Jais galima tapti parėmus žaidimą, ir padėjus išlaikyti visą projektą. Užsakyti SPFA galima ir kitam vartotojui. SPFA nariai galės mėgautis: be reklaminių skydelių (banerių) apačioje, geresne statistikos sistema, didesnėmis draugiškų turnyrų organizacijomis (galės dalyvauti 32 komandos), nikų (pravardžių) uždėjimais žaidėjams, galimybe matyti trofėjus bei SPFA nario numerius, atostogomis trunkančiom 2 kartus ilgiau, rungtynių ataskaitomis, kurios bus atsiunčiamos el. paštu, favoritų sąrašu, geresniu dalyvavimu draugiškose rungtynėse (bus galima dalyvauti 9 draugiškose rungtynėse), geresne rinktinių sistema (bus galima sudaryti 4 rinktines), žaidėjų numeracija, galimybe rašyti pranešimus spaudai bei svečiams (svečiai galės matyti pranešimus, aplankę klubą), priminimais apie naują simuliaciją, bei galimybe gauti informaciją apie kitus SPFA narius.

Trenirtuotės

Treniruotės yra svarbios, norint ugdyti ir palaikyti savo žaidėją. Treniravimui reikalingas treneris, kuris ugdys žaidėjus. Juos ugdyti gali treneris, arba pats vadovas. Yra keturi žaidėjų tipai (vartininkai, gynėjai, vidurio žaidėjai ir puolėjai) ir jie treniruojami skirtingais būdais. Tai yra, jei vienas žaidėjų tipas gali išsitreniruoti vieną funkciją, kitas, galbūt - ne.
Didžioji zylė

Paplitimas

Paplitusi Eurazijoje nuo Atlanto vandenyno iki Ochotsko jūros. Šiaurėje arealas siekia Kolos pusiasalį, Baltąją jūrą, Pečioros aukštupį, Obės ir Jenisėjaus vidurupį, Stano kalnyną. Pietuose arealo riba eina Amūro vidurupiu, Mongolija, šiaurės Kazachstanu, Iranu, Artimaisiais Rytais, Viduržemio jūros regionu.
Lietuvoje labai dažna rūšis, aptinkama ištisus metus. Čia peri, žiemoja. Dalis individų žiemą migruoja piečiau. Lietuvoje gyvena porūšis Parus major major.

Išvaizda

Viršugalvis, gerklė ir pagurklis juodi, melsvo atspalvio spindesio. Nugarinė dalis gelsvai žalia. Skruostai balti. Pakaušyje balta dėmė. Sparnai melsvai pilki su šviesia skersine juostele. Kūno apatinė pusė geltona, tik gerklė, juostelė per krūtinės ir pilvo vidurį ir pauodegys juodi. Patelės kūno apatinė pusė gelsva, o ant krūtinės juoda juostelė ne tokia ryški. Sveria 16-17 g.

Elgsena

Gyvena įvairiuose miškuose, priemiesčiuose, sodybose, pavieniuose medžiuose. Peri inkiluose arba uoksuose. Labai judri, aktyvi šviesiu paros metu. Žiemą skraido būriais po 5-10 individų. Vasarą patelės nakvoja lizduose, patinai – medžių šakose; žiemą – inkiluose, uoksuose, įvairiose angose.
Lizdą pradeda sukti balandžio antrojoje pusėje iš žaliųjų samanų, šerių, vilnos. Kiaušinius deda balandžio pabaigoje – gegužės pradžioje. Dėtį sudaro 8-12 ovalūs, balti ar balsvi su rudomis dėmelėmis kiaušiniai. Patelė peri 13-15 dienų. Išsiritusių jauniklių galva ir nugara apaugusi pūkų kuokštais. Lizdą jaunikliai palieka per 16-19 dienų. Apie 60 % didžiųjų zylių per metus veda dvi vadas.

Mityba

Maistą renka medžių lajoje, ant žemės. Minta daugiausia vabzdžiais, taip pat augaliniu maistu. Žiemą labai dažnai lankosi lesyklose, kur minta trupiniais, lašiniais, grūdais, sėklomis. Didžioji zylė – naudingas sodo paukštis, naikinantis kenkėjus.
Kardas (Čikaga)

Istorija

Išleistas vietoj humoro ir satyros žurnalo „Šakė“. Nr. 1 išėjo 1916 m. balandžio mėn. Vusteryje. 1917 m. leido „Kardo“ bendrovės komitetas, kurio pirmininkas buvo A. F. Miliauskas, sekretorius Jonas Repšys, iždininkas N. J. Kudarauskas ir administratorius J. Navickas. 1917 m. balandžio mėn. buvo perkeltas į Bostoną, kur jo leidimą perėmė grupė „Laisvės draugai“. Jie išleido 16 numerių. 1918 m. (nuo Nr. 8) perkeltas į Čikagą ir perduotas Lietuvių laisvamanių federacijai. Čia ėjo iki 1926 m., kai vietoj žurnalo „Kardas“ vėl pradėtas leisti žurnalas „Šakė“.
Rearviewmirror (Greatest Hits 1991–2003)

Albumo detalės

Albume esančios dainos „Alive“, „Once“ ir „Black“ buvo iš naujo sumiksuotos grupės prodiuserio Brendan O’Brien. Taip pat albume turėjo pasirodyti ir Victoria Williams dainos „Crazy Mary“ koveris, tačiau prieš pat išleidimą buvo pakeistas dainos „Man of the Hour“. Tai – paskutinis grupės albumas, išleistas „Epic Records“ leidykloje.