Robin Williams

Karjera

Robin'as trumpai studijavo politikos mokslus prieš įstodamas į Juilliard mokyklą studijuoti teatrą. Palikęs Juilliard jis pasirodydavo naktiniuose klubuose, kur buvo surastas „Mork, from Ork” vaidmeniui seriale „Happy Days” (1974 m.). Williams vaidino tokiose televizijos programose, kaip „The Richard Pryor Show”, „Laugh-In” ir „Eight Is Enough” prieš tapdamas plačiau žinomu Amerikos auditorijai, kaip ateivis Mork. Su šiuo vaidmeniu jis debiutavo televizijos seriale „Happy Days" prieš gaudamas savo šou „Mork & Mindy”. Williams'as vaidino kartu su Pam Dawber ekscentriškoje, mieloje situacijų komedijoje, kuri debiutavo 1978 m. ir išsilaikė keturis sezonus. Jo debiutas didžiajame ekrane buvo filme „Popeye“ (1980 m.), režisuotame Robert Altman ir vaidinant kartu su Shelley Duvall.
1988 m. pasirodė net trys filmai, kuriuose vaidino R. Viljamsas: „Barono Miunhauzeno nuotykiai“ (The Adventures of Baron Munchausen), „Kiškio ausys: Pekos Bil“ (Rabbit Ears: Pecos Bill) bei „Baltos santuokos portretas“ (Portrait of a White Marriage). Tačiau tik po metų Robin'as dar sykį patraukė skeptiškų kritikų dėmesį, kai suvaidino kitamanį mokytoją filme „Mirusių poetų draugija“ (Dead Poet’s Society) – už šį vaidmenį aktorius antrą kartą buvo nominuotas „Oskarui“.
1990 m. aktorius vaidino filmuose „Kadilakų pardavėjas“ (Cadillac Man), „Sugrįžimas į Niekados šalį“ (Back to Neverland) ir „Prabudimai“ (Awakenings). Vaidmuo pastarajame filme kartu su aktoriumi Robert De Niro iki šiol vadinamas nuoširdžiausiu ir labiausiai jaudinančiu Williams'o gyvenime.
Terry Gilliam „Karalius žvejys“ (The Fisher King) taip pat dažnai vadinamas geriausiu Williams'o filmu: už vaidmenį jis trečią kartą buvo nominuotas „Oskarui“. Steven Spielberg „Kablys“ (Hook), išleistas į ekranus tais pačiais metais, buvo visiškai priešingo žanro nei „Karalius žvejys“. Nors komerciškai filmas pavyko neblogai, kritikų nuomone, jis buvo pernelyg sentimentalus.
Disnėjaus kino kompanijos animacinis filmas „Aladinas“ (Aladdin) buvo pirmasis, kuriame Williams'as pademonstravo savo sugebėjimus kaip balso aktorius: įgarsindamas nuotaikingąjį Džiną aktorius visą laiką improvizavo ir visiškai nesekė teksto.
Filmai „Žaislai“ (Toys) ir „Būti žmogumi“ (Being Human) buvo ne tokie sėkmingi. Williams'o žmona Marša atrado filmo „Ponia Dautfajė“ (Mrs Doubtfire) scenarijų ir pasiūlė pagrindinį vaidmenį savo vyrui, o pati nusprendė tapti filmo prodiusere. „Ponia Dautfajė“ išgarsėjo visame pasaulyje, o Viljamsas už vaidmenį gavo dar vieną „Auksinį gaublį“.
Williams'as taip pat suvaidino filme „Devyni mėnesiai“ (NineMonths) ir vaikų pamėgtame „Džiumandži“ (Jumanji). Komedijoje „Narvelis“ (The Birdcage) aktoriui teko vaidinti gėjų klubo savininką, kurio sūnus nori vesti konservatyvaus senatoriaus dukterį. Po šio spalvingo vaidmens aktorius suvaidino vaiką, dėl genetinio sutrikimo atrodantį kaip 40 metų, Francis Ford Coppola režisuotame filme „Džekas“ (Jack). Nors Robino aktorinis darbas buvo puikus, filmas nesulaukė daug sėkmės.
Williams'as siekė paįvairinti savo amplua: jis pasirinko vaidinti „Hamlete“ (Hamlet), „Šnipų klube“ (The Secret Agent), Woody Allen filme „Benarstant Harį“ (Deconstructing Harry) ir Disnėjaus „Skraiduolyje“ (Flubber).
1997 m. Williams'o karjera pasiekė piką. Bendradarbiaudamas su jaunais aktoriais Matt Damon ir Ben Affleck, filme „Gerasis Vilas Hantingas“ (Good Will Hunting) aktorius suvaidino psichiatrą Šoną Magvairą. Šis darbas Viljamsui atnešė pirmąjį „Oskarą“ už geriausią antraplanį vaidmenį.
Vėliau buvo keli ne tokie reikšmingi vaidmenys. Galiausiai pirmą kartą Williams'as suvaidino blogiuką – filme „Nuotrauka per valandą“ (One Hour Photo). Fotolaboratorijos darbuotojo paveikslas sulaukė entuziastingų atsiliepimų.
Danny de Vitto režisuotas filmas „Mirtis geručiui“ (Death to Smoochy) buvo nesėkmingas, nepaisant stipraus aktorių dueto: kartu su Williams'u vaidino Edward Norton. Tais pačiais metais Williams'as surengė komiškų vakarų seriją Brodvėjaus scenoje.
Per kelerius kitus metus Williams'o filmų sąrašą papildė dar keli: „Kalėdos“ (Noel), „Praeities paslaptys“ (House of D), „Aristokratai“ (The Aristocrats), „Robotai“ (Robots), „Metų žmogus“ (Man of the Year), „Pabėgėlių atostogos“ (Runaway Vacation) ir kiti.
Filme „Nakties klausytojas“ (The Night Listener) Williams'as suvaidino gėjų radijo laidos vedėją, kuris tiesioginio eterio metu susidraugavo su 14-mečiu berniuku, tapusiu seksualinės prievartos auka. Šį vaidmenį Williams'as sutiko atlikti už tokio kalibro aktoriui gana menką honorarą – 65 tūkst. dolerių. Vėliau aktorius savo balsą „paskolino“ pingvinui animaciniame filme „Linksmosios pėdutės“ (Happy Feet) ir taip pat suvaidino komišką prezidento Theodore Roosevelt versiją filme „Naktis muziejuje“ (Night at the Museum“).

Asmeninis gyvenimas

Kol jo karjera kilo, Williams susidūrė su daug asmeninių iššūkių. Jis įklimpo į alkoholio ir narkotikų liūną, kol vaidino situacijų komedijoj „Mork & Mindy” ir kovojo su priklausomybe daugiau, nei du dešimtmečius. Taip pat įsitraukė į pagarsėjusius santykius su moterimis; kol buvo vedęs aktorę Valerie Velardi įsitraukė į santykius su kita moterimi. Jie išsiskyrė 1988 m. Kitais metais aktorius vedė savo sūnaus auklę Marsha Garces Williams.
2006 m. vasarą Robin Williams atkrito į narkotikų liūną. Aktorius greitai atsigavo ir 2007 m. jis vaidino dvasininką komedijoje „License to Wed” su Mandy Moore ir John Krasinski. 2009 m. aktorius taip pat turėjo sveikatos problemų. Keli mėnesiai po greito turo, jam pradėjo trūkti oro. Dėl komplikacijų teko nutraukti turą ir operuoti širdį.
2011 m.aktorius vedė savo trečiąją žmoną Susan Schneider.
Metams bėgant, Williams biografija ir karjera išliko tokios pat įdomios gerbėjams. Dave Itzkoff 2018 m. gegužės mėn. leidimas „Robin” tapo bestseleriu, o, dviem mėnesiais vėliau, HBO pasiūlė komiko gyvenimą įprasminti filmu „Robin Williams: Come Inside My Mind”, kuriame būtų jo stand-up klipai, taip pat interviu su šeima ir draugais.

Mirtis, depresija, Parkinsonas

Robinas Williams'as paskutinį kartą buvo pastebėtas sekmadienio vakarą savo namuose Tiburone, Kalifornijoje. Čia jis gyveno kartu su trečiąja žmona Susan Schneider. Kitą dieną, 11:55 pagalbos telefonu buvo gautas pranešimas apie nekvėpuojantį vyrą, tačiau po septynių minučių atvykę medikai tegalėjo nustatyti aktoriaus mirtį.
Teigiama, kad tiriant aktoriaus mirtį, buvo atlikti ir toksikologiniai tyrimai, mat jis pats ne kartą buvo užsiminęs apie kovą su priklausomybėmis nuo alkoholio ir kokaino, kurios R. Williams'ą kamavo 8-ojo dešimtmečio pradžioje. Nors komikas ir bandė saugotis, 2003-aisiais vėl griebėsi butelio. Jau 2006 m. jis turėjo gydytis reabilitacijos klinikoje. Sveikatos alinimas lėmė ir širdies problemų atsiradimą – 2009-aisiais aktoriui buvo pakeistas aortos vožtuvas.
Kai praėjusį mėnesį aktorius vėl pakliuvo į reabilitacijos kliniką, depresija jau buvo tokios sunkios formos, kad žmonės aplink jį jautė, jog atsigauti jam yra tiesiog „per vėlu“.
Žmonės patvirtina, kad jis nebuvo pradėjęs vėl gerti, stengėsi susikoncentruoti. „Buvo akivaizdu, kad jis taip ilgai nesigydė, jog buvo nuėjęs per toli“, – sakė vienas šaltinis.
Kitas šaltinis tvirtino, kad R.Williams'as stengėsi „slėpti savo viduje visą priklausomybės skausmą ir tai matė visi, kurie buvo šalia“.
Robin'as Williams'as buvo aiškaus proto, bet prieš numanomą savižudybę kentė nuo ankstyvos Parkinsono ligos stadijos ir sunkios depresijos bei nerimo, sakoma ketvirtadienį paskelbtame jo našlės pareiškime. Susan Schneider sakė, kad R.Williams'as „dar nebuvo pasirengęs viešai papasakoti“ apie savo kovą su parkinsonizmu – nepagydoma liga, kuri pažeidžia nervų sistemą ir sukelia drebulį bei judesių lėtumą.

Susan Schneider kalba apie savo vyrą

S. Schneider teigimu, jos vyras nusižudė ne dėl depresijos. Žurnalui „People“ viename pirmųjų jos interviu nusižudžius R.Williams‘ui, Susan minėjo, kad depresija buvo vienas iš daugelio simptomų ir ne pats svarbiausias. Vietoje to, ji sakė, jog tai buvo progresuojanti smegenų liga vadinama Lewy kūnelių demencija, kuri galbūt pastūmėjo R.Williams‘ą nusižudyti. Dažnai neteisingai diagnozuojama LBD yra antra dažniausia neurodegeneracinė demencija po Alzheimerio ligos sukelianti protinių gabumų svyravimus, haliucinacijas ir motorinių funkcijų sutrikimus.
Susan pasakojo „People“, kad šis sutrikimas lydėjo aktorių paskutinius jo gyvenimo metus simptomais, kurie blogino jo būklę iki pat mirties. Pirmajame savo televiziniame interviu ji teigė, kad Oskaro laimėtojas tiesiog „neįsiintegravo“ fiziškai ir protiškai paskutiniais savo gyvenimo mėnesiais. Williams‘ui 63 metų buvo diagnozuota Parkinsono liga likus trims mėnesiams iki jo mirties ir jis patyrė tokius simptomus, kaip įsitempimas, susmukusi eisena ir sumišimas (ABC‘s Good Morning America)
Per interviu su „Good Morning America“, Susan teigė, kad Williams‘as gerai žinojo, kad jis praranda protą ir stengėsi jį išlaikyti iki kol galutinai palūžo pasiekęs kritinį tašką. Ji pridėjo, kad jei būtų pasisekę, Robinas galėjo gyventi dar trejus metus ir jie nebūtų buvę lengvi. Viskas paaiškėjo tik atlikus autopsiją po jo mirties. Savaitę prieš nusižudant Williams‘as planavo iškęsti neurologinį testavimą. Aktorius taip pat turėjo problemų su priklausomybe nuo alkoholio ir narkotikų, bet Susan teigė, kad jis buvo „visiškai švarus ir blaivus“ aštuonerius metus iki mirties. Ji pastebėjo, kad aktoriaus depresija grįžo kartu su paranoja. Susan paskutinius metus praleido bandydama suprasti kas ir kodėl nutiko Robin‘ui. Vienas iš daktarų yra pasakęs, kad Robin‘as labai gerai suprato, kad jis serga ir nieko dėl to negali padaryti.