google/wiki40b huggingface dataset:
Bachmano dvaras

Istorija

XV–XVI a. Bachmano žemė (vok. Backmansslandt) buvo didelis valdų kompleksas.
XVI a. šiame valdų komplekse pradėjo formuotis nedideli dvareliai.
1605 m. liepos 29 d. pagal legenda Bachmano žemės dvaro teritorijoje gimė lietuvių kilmės vokiečių rašytojas, Karaliaučiaus universiteto profesorius (1639 m.), rektorius (1656 m.) Simonas Dachas (1605–1659). Tačiau tvirtai užfiksuotų tokių istorinių duomenų nėra.
XVII a. I pusėje Memelio kunigo Joachimo Neresiaus ir valsčiaus raštininko Mertino Heinco (vok. Mertin Heintz) sklypai, atitekę Klaipėdos komendantui vyr. leitenantui Levinui von Nolde, buvo sujungti į vieną valdą. Ūkiui buvo suteiktas kilmingojo dvaro titulas.
XVII a. pab. – XVIII a. I p., kai dvarą valdė Rumbelių šeima, Bachmano dvaras vadintas Rummelshovu.
1778 m. tuometinis dvaro savininkas pulkininkas Wilhelmas Gerhardas von Koschkullis pastatė naujus mūrinius dvaro rūmus. Po jo mirties dvaras atiteko žmonai. Neturėjusi įpėdinių Sophia Ursula tuometinė von Goes testamentu visą savo turtą – Bachmano ir Lindenhofo dvarus, Lapiniškių mišką – užrašė Neturtingųjų berniukų auklėjimo įstaigai. 1847 m. buvo atidaryta prieglauda pavadinimu „V. Goes-Bachmano auklėjimo (ugdymo) institutu“. Čia buvo ir liaudies mokykla. Prieglauda išsilaikydavo iš jai priklausančio Bachmano dvaro nuompinigių. XX a. 3-iajame dešimtmetyje prieglauda buvo uždaryta. Jos pastatas naudotas Klaipėdos muzikos mokyklos (šiandieninė Stasio Šimkaus konservatorijos) bendrabučiui, įvairių Klaipėdos įstaigų bendrabučiams.
1930–1931 m. į šiaurę nuo dvaro centro pastatyta 75 lovų psichiatrijos ligoninė.
1939–1940 m. po „Susitarimo apie Memelio krašto perdavimo Trečiajam Reichui“ (vok. Wiedervereinigung des Memellandes mit dem Deutschen Reich) pasirašymo 1939 m. kovo 23 d. Klaipėdos krašte buvo įgyvendinama rasinės higienos sąvoka (vok. Rassenhygiene). 1939 m. balandžio mėn. visi Bachmano psichiatrijos ligoninės pacientai buvo perkelti į Tapiau psichiatrijos ligoninę (dabartinis Gvardeiskas). Žinoma, kad nuo 1940 m. Tapiau psichiatrijos ligoninė buvo naudojama kaip „priedangos punktas“ eutanazijos programos vykdyme, kai visi Rytų Prūsijos pacientai buvo nužudyti, o jų šeimos nariai negalėjo gauti jokių tikslių žinių apie jų buvimo vietą. Tikriausiai, tas pats likimas ištiko ir Bachmano psichiatrijos ligoninės pacientus.
Sovietmečiu čia įsikūrė Žemės ūkio technikumas, po nepriklausomybės atgavimo išparduotose Žemės ūkio technikumo žemėse – daržuose, soduose ir ganyklose – pradėjo dygti ištaigingų privačių namų kvartalas. Šiuo metu Bachmano dvaro sodybos ir ligoninės pastato kompleksas priklauso Klaipėdos verslo ir technologijų kolegijai, kuris įsikūrė buvusios psichiatrijos ligoninės pastate, bei privatiems asmenims.
Artūras Janušauskas

Biografija

1980 m. baigė Alytaus 5–ąją vidurinę mokyklą, 1985 m. – Vilniaus universiteto Istorijos fakulteto žurnalistikos specialybę.
1985 m. Lietuvos radijo ir televizijos programų savaitraščio „Kalba Vilnius“ redakcijoje išleidėjas, nuo 1986 m. atsakingasis sekretorius, nuo 1991 m. – vyriausiojo redaktoriaus pavaduotojas, 1993–1996 m. – vyriausiasis redaktorius. Nuo 1996 m. – Lietuvos radijo ir televizijos Leidybos centro direktoriaus pavaduotojas. Rašė radijo ir televizijos veiklos, visuomenės gyvenimo ir kultūros temomis.
Mumijos sugrįžimas

Siužetas

Evelin ir Rikas betyrinėdami piramidę atranda kažkada labai galingo Skorpionų karaliaus apyrankę. Tačiau ją siekia gauti ir slapta Britų muziejaus egiptologų draugija, iš mirusiųjų prikėlusi Imotepą. Su jo pagalba jie nori nugalėti Skorpionų karalių ir įgyti nenugalimą Anubio demonų armiją. Jie pagrobia paslapčiomis apyrankę užsidėjusį Evelin ir Riko sūnų Aleksą. Apyrankės pagalba jis rodo kelią į auksinę Skorpionų karaliaus piramidę. Evelin, Rikas, Džonatanas ir medžajas Ardetas seka jiems iš paskos. Daugelį okultistų piramidės apylinkėse pražudo ją saugantys goblinai.
Piramidės prieigose Imotepo meilužė Anksunamun nužudo Evelin, tačiau vėliau ją Mirusiųjų knygos pagalba prikelia sūnus Aleksas. Anubis atsiunčia Riką, kad šis nugalėtų Imotepą, tačiau jiems besikaunant pasirodo Skorpionų karalius. Rikas jį nukauna auksine ietimi ir sustabdo prikeltą Anubio armiją. Imotepas įkrenta į mirusiųjų karalystę, Anksunamun – į skarabėjų srautą. Piramidė, kartu su ją supančiomis džiunglėmis susitraukia ir sugriūva, o žmonės išgelbėja juos pirmiau dirižabliu atgabenęs Izis.
Hugo Simberg

Hugas Simbergas (suom. Hugo Simberg, 1873–1917) – Suomijos tapytojas ir grafikas, simbolistas.

Biografija

Hugas Simbergas gimė 1874 m. birželio 24 d. Haminos mieste Suomijoje. Mokėsi Suomijos dailės draugijoje Helsinkyje, po to privačiai pas A. Galen-Kalelą. Jo patartas H. Simbergas 1896 m. išvyko į užsienį, lankėsi Londone, kur jam padarė įspūdį prerafaelitų dailė, viešėjo Paryžiuje. 1897−98 m. H. Simbergas lankėsi Italijoje, 1899 m. − Kaukaze. H. Simbergas tapė peizažus ir portretus simbolistiniu stiliumi. Jis rėmėsi suomių folkloru kurdamas įsivaizduojamus pasaulius su veikiančiais velniais ir angelais, Mirtimi ir Šalčiu. Jo paveikslams būdingas supaprastintas vaizdavimas, naivumas. Akselis Galen-Kalela rašė, kad H. Simbergas artimas XIII−XIV a. viduramžių menininkams. H. Simbergas kūrė mažo formato akvareles, piešinius, ofortus. 1905−1907 m. jis dirbo monumentaliosios dailės srityje, kūrė freskas ir vitražus naujai pastatytai Tamperės katedrai. Gyvenimo pabaigoje dailininkas sirgo ir mirė 1917 m. liepos 12 d. Ehtari miestelyje Suomijoje. Jo garsiausiu paveikslu minimas „Sužeistas angelas“. Daug H. Simbergo kūrinių sukaupta Helsinkio Ateneum dailės muziejuje.
Lietuvos sienos

Pirmoji įvardinta rašytiniame šaltinyje Lietuvos siena yra Rusios ir Lietuvos siena, aprašyta  Kvedlinburgo metraštyje, mininčiame dvi lygiavertes valstybes ir 1009 m. kovo 9 d. įvykį jų pasienyje, kuomet šv. Brunonas Rusios ir Lietuvos pasienyje pagonių trenktas į galvą ir su 18 saviškių iškeliavo į dangų. Vėliau Lietuvos siena nustatinėta ne kartą, pavyzdžiui, XV a. pabaigoje su Vokiečių ordinu.
XV a. pradžioje Lietuvos valstybė užėmė didžiausią teritoriją – valstybę sudarė Žemaitija, tikroji Lietuva, o didžiausią teritorijos dalį sudarė rusėnų kunigaikštystės.
1422 m. rugsėjo 27 d. pasirašius Melno taiką, nustatyta vakarinė LDK sieną, išlikusi nepakitusi daugiau nei 500 metų. Pagal šią sutartį Klaipėdos kraštas iki 1923 m. priklausė vokiečių valstybėms.

Rusijos imperijoje

Po Abiejų Tautų Respublikos padalijimų visą LDK teritoriją pasidalino galingosios imperijos – Užnemunė atiteko Prūsijos karalystei, o likusi dalis – Rusijos imperijai. Iki 1796 m. didžioji dalis dabartinės Lietuvos teritorijos priklausė Vilniaus gubernijai, kuri 1796 m. sujungta su Slanimo gubernija, sudarant Lietuvos guberniją. 1801 m. Lietuvos gubernija padalinta į Lietuvos Vilniaus ir Lietuvos Gardino gubernijas.
Užnemunė nuo 1807 m. priklausė Napoleono sudarytai Varšuvos kunigaikštystei, o nuo 1815 m. buvo Rusijos imperijos Lenkijos karalystės Augustavo vaivadijoje (nuo 1837 m. – Augustavo gubernijoje).
1819 m. Palangos valsčius atiteko Kuršo gubernijai. 1843 m. nuo Vilniaus gubernijos atskirta Kauno gubernija, nuo 1867 m. Užnemunė priklausė Suvalkų gubernijai. 1867–1915 m. gubernijų ribos nekito.
Levuka

Istorija

Dabartinis miestas įkurtas 1820 europiečių prekeivių. Levuka – pirmasis Fidžio miestas. 1870 metais čia jau gyveno virš 800. Kai atsirado moderni Fidžio valstybė, Levukoje buvo karūnuotas pirmasis karalius Seru Epenisa Cakobau. Levuka sostine buvo iki 1877 metų, kai administracija persikėlė į Suvą.
Levukoje atsirado pirmosios Fidžio institucijos tokios kaip bankas, valstybinis paštas, mokykla, viešbutis, privatus klubas bei valdžios institucijos. Pirmasis Fidžio laukraštis Fiji Times, įkurtas 1869 metais, dar veikia iki šiol. Taip pat dar veikia pirmasis Okeanijos viešbutis Levuka’s Royal Hotel, įkurtas apie 1860 metus.
JPEG

JPG (arba JPEG, angl. Joint Photographic Experts Group) – fotografinių vaizdų išsaugojimo formatas (ir jų suspaudimo algoritmas).
JPG labai efektyviai suspaudžia fotografinius vaizdus. Nors dalis informacijos esant didesniam suspaudimo laipsniui prarandama, formato ypatybės tokios, jog šie praradimai yra labai sunkiai pastebimi. Prarasta informacija daug labiau matoma įvairiose schemose bei diagramose, kur daug plonų linijų bei vienaspalvių plotų. Vaizdo kokybę galima žymiai padidinti parenkant mažesnį suspaudimo laipsnį, bet tuomet didėja failo apimtis. Todėl schemoms bei diagramoms paprastai naudojami kiti formatai (GIF ir PNG). Nuotraukoms tinka ir PNG, tačiau šiuo formatu sukuriami nuotraukų failai būna gerokai didesni.

JPEG formato patentai

2002 metais Forgent Networks bandė ginčytis, jog vienas Amerikoje registruotų jų patentų (4,698,672) naudojamas išsaugant vaizdus JPEG formatu. Formatus pasiūlęs JPEG komitetas šias pretenzijas išnagrinėjo ir laikosi nuomonės, jog minėtas patentas jų algoritme nenaudojamas. Dėl šio patento su Forgent Networks bylinėjosi ir Microsoft. 2005 m. liepos mėnesį galutinis teismo sprendimas vis dar nebuvo žinomas. Nepaisant to, Forgent Networks pavyko surinkti apie $90 milijonų dolerių už apie 30 kompanijų oficialiai suteiktus leidimus naudoti šį patentą. 2006 metais šio patento galiojimo laikas baigiasi.
Vienas aiškiai deklaruojamų tiesioginių JPEG formato autorių (Joint Photographic Experts Group) tikslų yra sukurti formatą, už kurio naudojimą nereikėtų mokėti jokių licencijos mokesčių.
Čilės vėliava

Čilės vėliava – stačiakampis padalintas į dvi vienodo aukščio horizontalias juostas: viršutinė balta, apatinė raudona. Baltojoje, flagštoko pusėje, tokio paties aukščio kaip juosta, mėlynas kvadratas, kuriame balta penkiakampė žvaigždė.
Žvaigždė simbolizuoja siekius ir progresą, mėlyna spalva – dangų. Balta spalva reiškia sniegą, padengusį Andų viršūkalnes, raudona – kraują, pralietą už valstybės nepriklausomybę.
Vėliava įteisinta 1817 m. spalio 18 d.
Vėliavą Čilės gyventojai privalo iškelti per Čilės nepriklausomybės dieną – rugsėjo 18 d.
Nyderlandų Antilų vėliava

Nyderlandų Antilų vėliava yra baltos spalvos, su horizontalia mėlyna juostele einančia per centrą, ir raudona juostelė einanti per centrą vertikaliai. Mėlynos juostos centre apskritimu išdėstytos penkios penkiakampės žvaigždės.
Penkias žvaigždes sudaro penkios pagrindinės salos: Boneras, Kiurasao, Saba, Sint Eustatijus ir Sint Martenas.
Penkiakampė žvaigždė – apsaugos, saugumo simbolis, spėjama, atsiradęs Artimuosiuose Rytuose, naudojama kaip karinės galios ir karo simbolis.
2010 m. išformavus Nyderlandų Antilus vėliava nebenaudojama.
Beitingo protektoratas

Raida

Iki kinų nukariavimo, Džungariją kontroliavo įvairios tiurkų valstybės. Paskutinieji jų buvo gaoče ir goktiurkai. Įtaką Džungarijoje kinai įgijo VII a. viduryje, kuomet prisijungė piečiau buvusius Tarimo baseiną ir Turfano įdubą, o Džungarijoje pastatė naują įtvirtintą miestą – Tingdžou (dab. Jimsaro apskrities šiaurėje).
Formaliai Tingdžou priklausė Ansi protektoratui, tačiau 702 m. jis kartu su Kinijos kontroliuojamomis teritorijomis šiauriau Tianšanio paverstos atskiru administraciniu vienetu. Tai – Beitingo protektorato pradžia. 709 m. šis protektoratas pakeltas į aukštesnį lygmenį (pavadinime atsirado ženklas „didysis“). Protektoratas buvo valdomas dzimi sistemos pagrindu, įvedant laisvą kontrolę. Čia buvo skatinami gyventi etniniai kinai, gyventojai apdėti tokiais pat mokesčiais, kaip ir kitose Kinijos dalyse.
Formaliai protektoratui priklausė milžiniškos sritys ne tik Džungarijoje ir Hamio įduba (Yiwu), bet ir teritorijos į vakarus (iki pat Balchašo) bei šiaurę (iki Irtyšiaus). Tokiu būdu protektoratui formaliai buvo priskiriami gaoče, kirgizai bei kitos aplinkinės gentys. Administraciškai protektoratas buvo dalinamas į 3 prefektūras, 3 karines apygardas (džen) ir 16 apskričių
Protektorato kontrolė net artimuose Kinijai regionuose buvo sudėtinga, kadangi šias teritorijas nuolat puldinėjo stiprėjančio Tibeto armija. 788 m. Kinija atsisakė ambicijų išlaikyti valdžią Džungarijoje, ir protektoratą panaikino.
TOEFL

Anglų kaip užsienio kalbos testas (angl. Test of English as a Foreign Language, TOEFL) – standartizuotas kalbos testas, skirtas užsieniečiams, norintiems patekti į JAV aukštąsias mokyklas, kurio metu tikrinamos anglų kalbos žinios. Testą pripažįstą dauguma pasaulio universitetų, kuriuose yra dėstoma anglų kalba.
TOEFL, kartu su IELTS, yra pagrindiniai anglų kalbos lygio nustatymo testai, naudojami visame pasaulyje.
Alyvinis ibis

Išvaizda

Žymiai mažesnis už baltajį gandrą, kūno ilgis 65–67 cm.

Paplitimas

Aptinkamas Kamerūne, Kongo Respublikoje, Kongo Demokratinėje Respublikoje, Kamerūne, Dambio Kaulo Krante, Gabone, Ganoje, Kenijoje, Liberijoje, San Tomėje ir Prinsipėje, Siera Leonėje, Tanzanijoje. Populiacijoje 3000-45000 suaugusių individų.

Biologija

Biotopas –tankūs miškai. Ilsisi brandžių, negyvų medžių viršūnėse. Maisto ieško miško aikštelėse, pelkėse, upelių ir upių pakrantėse, mangrovėse. Sėslus paukštis. Veisiasi pavienėmis poromis, o maitinasi pavieniai, poromis ar 5 – 12 individų grupėse. Minta vabalais, kirmėlėmis, sraigėmis ir gyvatėmis. Lizdą krauna iš šakų, 7,5 m aukštyje.
Pakampiškiai

Istorija

Iki 1954 m. – Pakampiškių apylinkės centras.
Ultimatumas

Ultimatumas – dokumentu arba žodžiu vienos arba kelių valstybių kitai valstybei pareikštas reikalavimas, kuriame yra grasinama imtis tam tikrų sankcijų arba kitokių priemonių, jeigu išsakytas reikalavimas bus per tam tikrą numatytą laikotarpį neįvykdytas.
Taip pat šis terminas naudojamas ir kitose gyvenimo srityse tiesiog norint įvardinti kokį reikalavimą, kuris pateikiamas su grasinimu imtis priemonių.
Panevėžio savaitė

Panevėžio savaitė – savaitinis laikraštis, ėjęs nuo 1991 m. spalio 19 d. iki 1992 m. rugsėjo 1 d. Panevėžyje.

Istorija

Įsteigė ir redagavo Vladas Kalvėnas. Pirmaisiais metais ėjo kaip Panevėžio pramoninikų asociacijos remiamas savaitraštis. Leido UAB „Panevėžio savaitė“. Tiražas 1991 ir 1992 m. – 10 000 egz.
1992 m. rugsėjo 1 d. susijungė su laikraščiu „Aukštaitijos rytas“ ir pradėtas leisti dienraštis „Panevėžio rytas“.
Julius Štarka

Julius Štarka (1884 m. spalio 4 d. Lėliuose, Ukmergės apskritis, Rusijos imperija – 1960 m. JAV) – kompozitorius, choro dirigentas, pedagogas, Valstybės teatro vyr. chormeisteris.

Biografija

Pirmąsias muzikos žinias gavo Juozo Naujalio vargonininkų kursuose Kaune. Su pagyrimu baigęs Vargonininkų mokyklą 1906 m. išvyko mokytis į Varšuvos muzikos institutą. Ten studijavo vargonavimą, chorvedybą bei kompoziciją, laisvalaikiu dalyvavo Varšuvos lietuvių bendruomenės veikloje. Konservatoriją baigė 1911 m., bet dar kurį laiką tobulinosi pas prof. Suržinskį. 1913 m. negavęs leidimo grįžti į Lietuvą, išvyko į Tbilisį, dirbo muzikos mokykloje, vargonininkavo. 1918 m. grįžo į Vilnių, 1919 m. persikėlė į Kauną. Dalyvavo Lietuvių meno kūrėjų draugijos veikloje, vadovavo savo suburtam chorui, kuris greit pasiekė gan aukštą meninį lygį. 1920 m. Julius Štarka paskirtas Lietuvių meno kūrėjų draugijos Operos vaidyklos chormeisteriu. Jo anksčiau suorganizuotas choras tapo Operos vaidyklos choro pagrindu ir buvo pirmuoju profesionaliu choru Lietuvoje. Su operos choru parengė per 70 operos veikalų: Giuseppe Verdi „Il Trovatore“, „Aida“, „Otello“, „La Traviata“, Richard Wagner „Lohengrinas“ ir „Tanhoizeris“, Giacomo Puccini „Tosca“, „La Boheme“, „Madama Butterfly“, Marc-Antoine Charpantier „Luiza“, Giacomo Meyerbeer „Hugenotai“, Piotro Čaikovskio „Pikų dama“ ir „Eugenijus Oneginas“, Georges Bizet „Carmen“, Jurgio Karnavičiaus „Gražina“ ir „Radvila Perkūnas“, Stasio Šimkaus „Pagirėnai“, Antano Račiūno „Trys talismanai“ ir kt. Kritikų teigimu, tuo metu tai buvo vienas pajėgiausių operos chorų Europoje. Choro repertuare taip pat buvo didelio meistriškumo reikalaujantys kūriniai: Ludwig van Beethoven IX simfonija, Missa Solemnis, Gioachino Rossini Stabat Mater, Česlovo Sasnausko, Stasio Šimkaus, Jurgio Karnavičiaus kantatos ir kiti stambios formos kūriniai.
Be darbo operoje, Julius Štarka dėstė Kauno muzikos mokykloje (vėliau – Kauno konservatorija), vadovavo chorvedybos klasei ir choro studijai. Paruošė nemažai chorvedžių, jų tarpe – Julius Gaidelis, Vladas Baltrušaitis, Jonas Dautartas.
Heinrich Hoeftman

Biografija

Gimė 1851 m. balandžio 2 d. Klaipėdoje. Baigęs mokyklą studijavo mediciną Leipcigo universitete. 1870-1871 m. savanoriškai dalyvavo Prancūzijos-Prūsijos kare. Po karo tęsė studijas Karaliaučiaus universitete, 1876 m. tapo mokslų daktaru, dirbo įvairiose Karaliaučiaus ligoninėse. 1882 m. Karaliaučiuje atidarė privačią ortopedijos kliniką, kuri ilgainiui tapo viena didžiausių visoje Rytų Prūsijoje. 1901 m. buvo vienas iš Vokietijos ortopedų asociacijos įkūrėjų. Mirė 1917 m. rugsėjo 17 d. Karaliaučiuje.
Skersinė moda

Skersinė moda yra elektromagnetinės spinduliuotės pluoštas, nusistovintis sužadinus metalinį bangolaidį, šviesolaidį, optinį rezonatorių arba metalo - dielektriko paviršių (plazmonai). Skersinėms modoms yra būdingas savitas intensyvumo skirstinys statmenoje bangos sklidimo krypčiai plokštumoje. Skersinės modos yra būdingos ne tik optinėms sistemoms, bet ir radijo bangoms, mikrobangoms.
Skersinė moda susidaro dėl kraštinių sąlygų, galiojančių plokščioms bangoms ties dviejų terpių riba. Pavyzdžiui, radijo banga tuščiaertmiame metaliniame bangolaidyje ties metalo paviršiumi privalo turėti lygią nuliui lygiagrečią bangolaidžio sienelei elektrinio lauko dedamąją. Dėl šios priežasties plokščios bangos gali sklisti tik tokiais kampais su bangolaidžio sienele, kuriais sklisdamos jos įtelpa į bangolaidžio ertmės skersinį pjūvį. Dėl konstruktyvios interferencijos tokios tam tikru kampu su bangolaidžio ašimi sklindančios bangos sudaro savitą intensyvumo skirstinį skersinėje sklidimui plokštumoje bei tokiu būdu suformuoja tam tikrą metalinio bangolaidžio modą. Plokščios bangos, sklindančios kitais kampais, dėl destruktyvios interferencijos bangolaidyje slopsta. Tokiu būdu, skersinės modos, palaikomos bangolaidžio yra diskrečios. Konkrečios modos išraiška bei skersinis bangos ilgis gali būti rasti išsprendus Maksvelo lygtis bei pritaikius duoto bangolaidžio kraštines sąlygas.
Balandžio 9

Vardadieniai

Aurimas – Dalė – Dalia – Dalius – Gitana – Gitanas – Kleopas – Maja – Paladijus
Genovaitė Ramoškienė

Biografija

Gimė 1945 m. gegužės 12 d. Daičiūnuose, Pasvalio rajone. 1965 m. tapo TSRS sporto meistre. 1966 m. baigė kūno kultūros institutą. 1988-2000 VU Kūno kultūros centro vyriausioji dėstytoja. 9 kartus Lietuvos vienvietės irklavimo čempionė (1965-68, 1970, 1974 - 2 k., 1975, 1977), 2 kartus Lietuvos spartakiadų vienvietės irklavimo varžybų laimėtoja (1974, 1978). 7 kartus TSRS irklavimo čempionė: vienvietės (1967, 1969, 1970, 1972, 1974, 1975), porinės dvivietės (1976), 5 kartus vicečempionė: porinių keturvietės (1965) ir dvivietės (1972, 1975, 1977), vienvietės (1973), TSRS čempionato vienvietės irklavimo bronzos medalininkė (1966). TSRS tautų spartakiados vienvietės irklavimo 1 vietos, dvivietės - 2 vietos laimėtoja (1975).
Irkluodama vienvietę dukart tapo Europos čempione (1969 m. Klagenfurtas, Austrija; 1973 m. Maskva, TSRS), Europos čempionatų dukart bronzos (1967 m. Viši, Prancūzija; 1970 m. Tata, Vengrija), pasaulio čempionatų sidabro (1974 m. Liucerna, Šveicarija) ir bronzos (1975 m. Notingamas, Didžioji Britanija) medalių laimėtoja.
1976 m. vasaros olimpinėse žaidynėse Monrealyje dvivietės irklavimo varžybose su Eleonora Kaminskaite) pelnė bronzos medalį. Pirmoji trenerė J. Aleksandravičienė (1962-66), E. Vaitkevičius (1966-77), E. Eisirotinskis (1975). Vilniaus miesto olimpiečių klubo narė (nuo 1991), pirmoji prezidentė (1991-96). Suteiktas KKSD aukso medalis Už nuopelnus Lietuvos sportui (2004), LTOK Olimpinė žvaigždė (2004), Vilniaus miesto savivaldybės 1 laipsnio medalis Už nuopelnus Vilniaus sportui (2004).
Dratharas

Išvaizda

Tai gana stambus, tvirtas, ištvermingas šuo. Ūgis iki 68 cm. Svoris iki 40 kg.
Kūno sudėjimu panašus į kurtsharą, bet plaukas ilgesnis, šiurkštesnis ir gana storas. Plauko ilgis 2-4 cm. Kailis pilkai rudas, kavinis, taškuotas ar dėmėtas rudomis dėmėmis. Ausys apvalios, nukarusios.
Akys dažniausiai tamsios spalvos. Žvilgsnis susikaupęs ir dėmesingas, judesiai energingi ir harmoningi.

Charakteris ir elgesys

Dratharas - ištvermingas ir labai energingas šuo. Skirtas medžioklei laukuose, miškuose ir vandenyje. Turi labai gerą uoslę. Gano aukšto intelekto. Labai prisiriša prie savo šeimininko ir jo šeimos narių, net gali pavydėti šeimininko kitiems gyvūnams. Bando parodyti dominavimą kitų šunų atžvilgiu, bet dažniausiai būna draugiškas.
Labai draugiškas ir žaismingas su vaikais.
Vėžaičių dvaras

Istorija

Minimas nuo 1567 m. Dvaras priklausė Volmerams, kurių vienas – Kazimieras – buvo Gardininko pilininkas. Volmerių dinastija Vėžaičių dvarą išlaikė iki XX a. 4-ojo dešimtmečio vidurio.
Serart

Serart – eksperimentinio roko grupė, kurią sudaro du pripažinti alternatyviosios muzikos atlikėjai – jau išsiskyrusio alternative metal kolektyvo „System of a Down“ armėnų kilmės vokalistas Serj Tankian ir armėnų bei turkų kraujo turintis avangarde/folk atstovas Arto Tunçboyacıyan. Grupės pavadinimas sudarytas iš muzikantų vardų. Kol kas išleistas vienas albumas „Serart“. „Serart“ kūryboje susipina sunkaus roko, armėnų liaudies motyvų, relaksacinės, psichodelinės bei eksperimentinės muzikos elementai. Grupės dainose nėra tradicinės „posmas – priedainis – posmas – priedainis – pragrojimas – priedainis – priedainis“ grandies, muzika tai prasiveržia visu roko garsumu, tai staiga nutyla, tarsi kviečianti pasinerti į kitą erdvę.
Ambatas

Istorija

Ambatas įkurtas 1698 m. Miestas nekartą nukentėjo nuo žemės drebėjimų. 1949 m. rugpjūčio 5 d. Ambatas buvo sulygintas su žeme, žuvo ~6000 žmonių.
Bielsko miesto herbas

Bielsko miesto herbas (lenk. Herb Bielska Podlaskiego) – Bielsko miesto herbas, kurį XV a. pabaigoje arba XVI a. pradžioje suteikė karalius Aleksandras Jogailaitis.

Aprašas

Baltos užsklandos Skydo formos herbe vaizduojamas raudonos spalvos tauras.
Lietaus vandens naudojimo sistema

Lietaus vandens panaudojimas

Kasdien vanduo naudojamas įvairiems tikslams. Akivaizdu, kad didelę dalį šių poreikių gali patenkinti ir vanduo, neturintis tikrų higieniškumo garantijų. Lietaus vandeniu galima padengti apie pusę viso poreikio. Vandentiekio vanduo yra naudojamas tualeto bakelio papildymui ir skalbimo mašinai. Šie daug vandens suvartojantys prietaisai nereikalauja geriamo vandens kokybės. Čia gali puikiai pasitarnauti ir nemokamas lietaus vanduo, taip pat lietaus vanduo gali būti naudojamas vejos ir dekoratyvinių augalų laistymui. Neužterštas kalkėmis lietaus vanduo turi daug pranašumų prieš kietesnį vandentiekio vandenį. Naudojant minkštą lietaus vandenį taupomos ir skalbimo priemones, nes nereikia nei minkštiklių, nei nukalkinimo priemonių.

Veikimo principas

Sistemos veikimas labai paprastas. Lietaus vanduo lietvamzdžiais ir požeminiais vamzdynais per šachtoje sumontuotą tinklelinį filtrą ir nuraminimo indą patenka į požeminę talpyklą. Tinklelinis filtras išvalo vandenį nuo lapų ir kitų nešvarumų. Siurblys su integruotu slėgio davikliu įsijungia automatiškai kiekvieną kartą, kai atsukama vandens paėmimo sklendė. Lygio daviklis seka vandens lygį talpykloje. Nesant pakankamai lietaus vandens, valdiklis atidaro elektrinę sklendę ir papildo sistemą vandeniu. Tuo būdu yra užtikrinama, kad talpykloje visuomet bus pakankamai vandens. Vandens perteklius per sifoną išleidžiamas į kanalizaciją arba drenažą. Sifonas atskiria rezervuare esantį vandenį nuo vamzdyno ir neleidžia patekti blogiems kvapams. Per sifoną taip pat patikimai pašalinami vandens paviršiuje besikaupiantys lengvi nešvarumai.

Lietaus vandens kaupimas

Geriausias būdas – įrengti lietaus vandens naudojimo sistemą, su požemine vandens talpykla, kurią nuolat papildys lietus. Talpyklai pripildyti tereikia nuvesti vamzdį nuo lietaus, patenkančio ant pastatų stogų, latako. Kai talpykla persipildo, vandens perteklius nuvedamas į esamą drenažą arba į infiltracijos į gruntą įrenginį. Idealiausiai lietaus vandens kaupimui ir laikymui tinka požeminė polietileno talpykla, nes joje vanduo nepatiria neigiamos šilumos ir šviesos įtakos. Ištisus metus vandens temperatūra požeminėje talpykloje išlieka tarp 6 ir 8 °C. Tokiame šaltame vandenyje ir tamsoje nesivysto mikroorganizmai bei dumbliai, todėl yra užtikrinama stabiliai aukšta vandens kokybė.