google/wiki40b huggingface dataset:
Lietuvos miškininkų sąjunga

Lietuvos miškininkų sąjunga, Miškininkų sąjunga, Lietuvos miškininkų draugija – Lietuvos miškininkų visuomeninė organizacija. Būstinė Kaune, Akademijoje, Studentų g. 11 – Aleksandro Stulginskio universitetas, Miškų ir ekologijos fakultetas.

Istorija

Įkurta 1929 m. birželio 29-30 d. Kaune įvykusiame suvažiavime. Turėjo 300 narių. Kasmet šaukdavo suvažiavimus. 1929–1940 m. leido žurnalą „Mūsų girios“, nuo 1933 m. ir kalendorių. 1936 m. pavadinta Lietuvos miškininkų draugija.
1940 m. rudenį uždaryta. 1949 m. emigracijoje atsidūrę miškininkai įkūrė organizacinį komitetą, kuris 1950 m. Čikagoje sušaukė suvažiavimą, atkūrė sąjungą išeivijoje, priėmė įstatus ir veikė iki 1990 m. Sąjunga turėjo 100 narių, įgaliotinius  Australijoje, Kanadoje, Naujojoje Zelandijoje ir Vokietijoje, tęsė prieškario Lietuvos miškininkų tradicijas, rūpinosi lietuvybės palaikymu, išleido 26 „Girios aido“ numerius, Lietuvos miškininkų išeivių vardyną (1989 m.), šelpė vargo ištiktus miškininkus ir jų šeimas. Lietuvos miškininkų sąjunga atkurta 1990 m. Kaune. Sąjunga išeivijoje nutraukė veiklą 1994 m., kai įsijungė į Lietuvoje atkurtos sąjungos gretas.

Veikla

Lietuvos miškininkų sąjunga turi 1500 narių (2008 m.), 51 skyrių miškų urėdijose, nacionaliniuose parkuose, mokslo ir mokymo įstaigose. Lietuvos miškininkų sąjunga telkia miškininkystės specialistus ir dirbančius miškų ūkyje asmenis teoriniams ir praktiniams miškininkystės klausimams spręsti, padeda jiems keistis moksline informacija, rengia komisijas, pasitarimus, konkursus, norminių aktų projektus ir pataisas, palaiko ryšius su užsienio miškininkų organizacijomis. Globoja jaunuosius miško bičiulius, remia miškininkystės studentus, rengia miško dienas, profesines miškininkų šventes. Aukščiausia A institucija yra suvažiavimas, šaukiamas kas 2 metai. Jis renka prezidentą, prezidiumą ir tvirtina valdybą. Sąjunga nuo 1991 m. leidžia atkurtą žurnalą „Mūsų girios“.
Juozas Pilvelis

Biografija

1965 m. pradėjo lankyti Alytaus rajono Viešnagių pradinę mokyklą. 1969–1972 m. mokėsi Parėčėnų aštuonmetėje mokykloje. 1976 m. baigė Alytaus 5-ąją vidurinę mokyklą. 1981 m. baigė Lietuvos veterinarijos akademijos Zooinžinerijos fakultetą ir įgijo zooinžinieriaus specialybę.
1981 m. Alytaus rajono „Dainavos“ kolūkio zootechnikas organizatorius. 1981–1983 m. tarnavo armijoje. 1983–1984 m. Alytaus rajono Simno agroprekybinio tarybinio ūkio gyvulininkystės brigadininkas, 1984 m. Domantų paukštininkystės tarybinio ūkio vyr. zootechnikas, 1987 m. Alytaus rajono žemės ūkio valdybos vyr. zootechnikas, 1991 m. išrinktas Alytaus rajono Butrimonių valstybinio paukštyno generaliniu direktoriumi. 1993 m. reorganizavus Butrimonių valstybinį paukštyną į AB „Pilėnų paukštynas“, trumpai dirbo direktoriumi – valdybos pirmininku. 1996–2000 m. Seimo nario R. Ozolo padėjėjas – sekretorius. 2003–2007 m. Alytaus rajono savivaldybės mero patarėjas.
1997–2007 m. ir nuo 2016 m. Alytaus rajono savivaldybės tarybos narys.
1995 m. Lietuvos centro sąjungos narys, 2006 m. Lietuvos valstiečių liaudininkų sąjungos narys.
Žmona Aldona, vaikai Tomas, Algirdas, Justinas, Jurgita.
Borisas Markulis

Biografija

1982 m. baigė Užvenčio vidurinę mokyklą, 1983–1985 m. tarnavo armijoje. 1987 m. baigė Plungės statybos technikumą, statybininkas-technikas, 2009 m. baigė verslo vadybą Šiaulių universitete.
1987 m. Kelmės statybos valdybos darbų vykdytojas, 1992 m. ėmėsi privataus verslo. UAB „Bomarkus“ direktorius. 2004 m. Seimo nario Zenono Mikučio padėjėjas, 2008 m. Seimo nario K.Daukšio padėjėjas.
Darbo partijos Kelmės rajono skyriaus narys, Kelmės rajono skyriaus pirmininkas, DP ekonomikos komiteto narys. 2007–2011 m. ir nuo 2011 m. Kelmės rajono savivaldybės tarybos narys. 
Sutuoktinė Hilda-Laima, vaikai Emilis, Erika, Karolis.
Voliuntarizmas

Voliuntarizmas (lot. voluntas – „valia“) – idealistinės filosofijos srovė, kuri laiko valią pasaulio ir būties pradu. Voliuntarizmas – racionalizmo ir intelektualizmo priešybė. Augustino, Dunso Škoto filosofijoje esama voliuntarizmo pradmenų.
I. Kantas, pripažindamas praktinio proto pirmumą teorinio proto atžvilgiu, pabrėžė valios laisvės reikšmę doroviniam žmogaus elgesiui. J. Fichtės manymu, valia esanti asmenybės pagrindas, o valinga valia – absoliutus būties principas. Klasikinė vokiečių filosofija laikė, jog valia yra protingos prigimties. Savarankišką valios koncepciją sukūrė A. Šopenhaueris. Jo filosofijoje valios pirmumas intelekto ir būties atžvilgiu yra absoliutus. Valia laikoma neprotingu, betiksliu, aklu, chaotišku, iš esmės piktu pasaulio pradu, žmogaus elgsenos ir egzistencijos branduoliu. Intelektas tesąs valios įrankis, skirtas jos tikslams vykdyti. Šopenhauerio voliuntarizmas glaudžiai susijęs su pesimizmu, nes pasaulis, valdomas iracionalios valios, esąs beprasmiškas, iš esmės blogas, sunkiai pažįstamas ir valdomas.
Voliuntarizmą vystė E. Hartmanas, F. Nyčė, jis būdingas kai kurioms egzistencializmo atmainoms.
AS Cittadella

Istorija

A.S. Cittadella įkurtas 1973 m.
2016/2017 m. sezone Serie B užėmė 6 vietą ir kovojo atkrintamosiose varžybose dėl patekimo į Serie A.
Johannes Cornelisz Verspronck

Johanesas (ar Janas) Verspronkas (ol. Johannes Verspronck, apie 1606-09 m. – palaidotas 1662 m. birželio 30 d. Harleme) − XVII a. Nyderlandų tapytojas, portretistas.

Biografija

Johanesas Verspronkas gimė 1606 − 1609 m. laikotarpyje tikriausiai Harleme. Jis buvo Harlemo tapytojo Cornelis Engelsz. (apie 1575−1650) sūnus. Mokėsi tikriausiai pas tėvą ir galbūt pas F. Halsą. 1632 m. registruotas Harlemo Šv. Luko vardo tapytojų gildijoje. Verspronkas likusį gyvenimą praleido Harleme. Sukūrė apie 100 paveikslų, iš kurių buvo kelios žanrinės scenos, vienas natiurmortas, o likusi dauguma − portretai. Pirmieji Verspronko portretai datuojami atliktais apie 1634 m. ir artimai sekė F. Halso maniera, veikėjai buvo vaizduojami standartinėmis pozomis.
Tarp 1640 ir 1643 m. J. Verspronkas nutapė 2 grupinius portretus „Šv. Elžbietos ligoninės regentės“, „Našlaičių prieglaudos regentės“ (abu Franso Halso muziejuje Harleme) ir daugiau nei 20 individualių portretų. Garsiausiu jo paveikslu minima „Mergaitė mėlynais drabužiais“ (1641). Po 1650 m. J. Verspronkas paprastai vaizduodavo portretų modelius sėdinčiais. J. Verspronkas mirė Harleme, palaidotas 1662 m. birželio 30 d.
Basuto plynaukštė

Basuto plynaukštė (angl. Basuto Plateau) – plynaukštė Pietų Afrikoje, Lesoto teritorijoje. Sudaryta iš smiltainio ir skalūnų, padengtų bazaltinės lavos sluoksniu. Būdingas aukštis 2300-3000 m, didžiausias – 3482 m. Išraižyta Oranžinės upės ir jos intakų. Būdinga aukštikalnių varpinių augalų ir krūmokšnių augmenija.
Reketės piliakalnis

Piliakalnis

Tai Blendžiavos dešiniojo kranto slėnyje stūksanti moreninė kalva, susiformavusi upei keičiant vagą ir plaunant aplinkines žemes. Ją iš pietų pusės juosia upė, o iš šiaurės – pelkėta pieva. 
Kalva pailga šiaurės – pietų kryptimi. Ilgis ties pagrindu – 23 m, plotis – 18 m. Šlaitai nuolaidūs, apie 5 m aukščio. Viršūnė pailga šiaurės – pietų kryptimi, apie 12 m ilgio, nuo 3 iki 6 m pločio, platesnė šiaurinėje pusėje. Gynybinių pylimų ir griovių požymių nesimato.
Teritorijos plotas – 1236 m².
1,3 km į vakarus yra Reketės kapinynas.

Istorija

Kalva natūralios kilmės, vadinama Pilale, rečiau – Pilaliu. Dėl tautosakoje paplitusių pasakojimų apie jos požemiuose paslėptus turtus, ne kartą buvusi kasinėta lobių ieškotojų. 
Kaip kultūros paveldo objektą Reketės pilalę 1940 m. išaiškino Vytauto Didžiojo kultūros muziejus.
1993 m. įrašyta į naujai išaiškinamų istorijos ir kultūros paminklų sąrašą kaip archeologinis objektas – Reketės piliakalnis, vad. Pilale (kodas IP2410A).
Vytautas Daugudis Reketės pilalę priskyrė prie miniatiūrinių Lietuvos piliakalnių, o Gintautas Zabiela – prie piliakalnių-slėptuvių, kuriose pavojaus metu slėpdavosi moterys su vaikais ir seniai. Ignas Jablonskis manė, kad tai esąs pilkapis.

Aplinkiniai piliakalniai

Mosėdžio piliakalnis 16 km
Laivių piliakalnis 8 km
Gintališkės piliakalnis 6,4 km
Imbarės piliakalnis 5,5 km
Sauserių piliakalnis 8,5 km 
Dauginčių piliakalnis 9,3 km 
 Martynaičių piliakalnis 12,5 km
Pakutuvėnų piliakalnis 12 km
Masira

Masiros sala (arabų kalba: مصيرة) yra sala Indijos vandenyne prie rytinių Omano krantų. Joje yra Omano oro bazė, žuvų perdirbimo fabrikas, keli maži miestai (Hilfas, Sur Masira). BBC čia turėjo retransliacijos stotį. Didžiąją salos dalį sudaro dykuma ir į ją galima patekti automobilių keltais ar Omano oro pajėgų Herkulių (RAFO) skrydžiais.
Į salos krantus sudužusios valtys gerai išsilaiko dėl stipraus karščio ir sūraus vandens.
Aplink salą vandenyno dugną sudaro beveik vien tik smėlis ir kitos uolos. Pro salą teka labai greita srovė su stipriu halokrinu, matomu vandenyno paviršiuje. Vandens gylis 10 m ir nepatogu iš šono naudotis sonarine paieška dėl seklumo ir banguotumo. Nepaisant skurdaus dugno, jūroje daug žuvų, o sunkūs objektai (statinės, varikliai) greitai kolonizuojami vietinės faunos.
2007 m. birželio 5 – 6 7000 žmonių turėjo laikinai palikti namus dėl audringų bangų, kurias sukėlė ciklonas Gonu, stipriausias Persijos įlankoje per pastaruosius 60 metų.
Devil May Cry (anime)

Dantė

   Įgarsino Toshiyuki Morikawa
Pagrindinis anime veikėjas, pusiau demonas, pusiau žmogus, vienas Spardos sūnų. Veikia kaip samdinys, vykdantis užsakymus, kurie susiję su antgamtinėmis jėgomis. Jis dievina picą ir braškinius ledus, dažniausiai yra įsiskolinęs.

Triš

   Įgarsino Atsuko Tanaka
Munduso sukurta demonė, tapusi Dantės partnere po Munduso įveikimo. Vėliau nutarusi dirbti viena.

Panelė

   Įgarsino Fumiko Orikasa
Žmogaus prigimties demonų žudikė, turinti dvasininkės, kurios krauju Sparda pažymėjo vartus tarp žmonių ir demonų pasaulių.

Pati Lovel

   Įgarsino Misato Fukuen
Mergaitė, laikinai gyvenusi pas Dantę.

Morisonas

   Įgarsino Akio Otsuka
Dantės darbdavys, dažnai aplankantis Dantės ofisą.

Sidas

   Įgarsino Nachi Nozawa
Pirmąkart pasirodęs pirmajame epizode kaip silpnas demonas, filmo eigoje tapęs pagrindiniu antagonistu. Jo galutinis tikslas – įgyti Abigailo, demono, kuris kartą kovėsi prieš Mundusą ir sunaikino žmonių ir demonų pasaulius, galių.
Alytaus Šv. Brunono koplyčia

Istorija

Nuo 2000 m. Putinų mikrorajono tikintiesiems šv. Mišios sekmadieniais būdavo aukojamos Alytaus Panemunės vidurinėje mokykloje. 2006 m. būsimos parapijos reikalais Vilkaviškio vyskupo pavedimu pradėjo rūpintis Alytaus Švč. Mergelės Marijos Krikščionių Pagalbos parapijos vikaras kun. Valdas Simanaitis. 2009 m. atsirado galimybė tikinčiųjų reikmėms pritaikyti buvusio darželio patalpas Putinų gatvėje. Rekonstravus keletą mažesnių patalpų į salę, buvo įrengta koplyčia. Naujieji maldos namai pašventinti 2009 m. lapkričio 29 d. Šv. mišias aukojo Vilkaviškio vyskupas Rimantas Norvila. Kartu su koplyčia buvo pašventinta ir vyskupo dekretu įkurta naujoji Šv. Brunono Kverfurtiečio parapija. Pirmuoju parapijos klebonu paskirtas kun. V. Simanaitis.

Parapijos bažnyčios projektas

Bažnyčios poreikis yra didelis. Šiuo metu mišias lanko vis daugiau žmonių, o per didžiąsias šventes parapijiečiai nebetelpa į koplyčią, tad mišių jiems tenka klausytis už durų, stovint ant laiptų. Yra parengtas Šv. Brunono Kverfurtiečio bažnyčios maketas, renkamos aukos bažnyčios statybai.
Kompetencija (teisė)

Kompetencija – institucijos, pareigūno, kito oficialiai veikiančio asmens teisių ir pareigų visuma, įgaliojimai.
Kompetenciją nustato teisės normos, įtvirtina atitinkami teisės norminiai aktai – specialūs arba bendrieji, skirti nebūtinai atitinkamo subjekto teisiniam statusui reguliuoti.
Institucijos, pareigūnų kompetenciją apibrėžia atitinkamos organizacijos įstatai, taip pat nuostatai, pareigybinės instrukcijos. Apibrėžtumo ir aiškaus įvardijimo būtinybė kyla iš įgaliojimų delegavimo principo, kai tam tikras galias turintis teisės subjektas negali pats tiesiogiai vykdyti visų ar dalies galių, tačiau praktinis jų panaudojimas yra būtinas, užtikrinant kokią nors veiklą, organizacijos ar sistemos funkcionavimą ir siekiant teisinio tikrumo, kitų asmens teisių ir teisėtų interesų nepažeidimo. Pvz., valstybinės institucijos gali veikti tiek, kiek joms yra pavesta. Kompetencijos peržengimas gali būti laikomas pažeidimu (teisės pažeidimas).
Kamėja (kinas)

Kamėja (angl. cameo; cameo role; cameo appearance) – epizodinis žinomo žmogaus (režisieriaus, aktoriaus, politiko, sportininko, dainininko ir pan.) pasirodymas epizodiniame vaidmenyje kino filme, teatro spektaklyje, kompiuteriniame žaidime. Kartais jis vaidina pats save. Taip, pvz., Darius Kasparaitis trumpame epizode Rusijos filme „Brolis 2“ suvaidino pats save.
Režisieriai kartais suvaidino savo filme epizodinį vaidmenį. Taip darė Kventinas Tarantinas, Leonidas Gaidajus, Eldaras Riazanovas, Georgijus Danelija, Tintas Brasas, Alfredas Hičkokas, Čarlis Čaplinas, Nikita Michalkovas ir kt.
Kartais animaciniuose filmuose panaudojamas šaržuotas realaus asmens ar žinomo kino herojaus vaizdinys.
1925 m. tarybiniame filme „Šachmatų karštinė“ (Шахматная горячка) save suvaidino Kubos didmeistris, pasaulio šachmatų čempionas Chosė Raulis Kapablanka.
Milvokio Bucks

Istorija

Komanda buvo įkurta 1968 m., kai Milvokis gavo vietą NBA lygoje. 2013 m. komandą palikus lyderiams Brandon Jennings, Monta Ellis, bei daug kitų žaidėjų, Bucks sužaidė vieną prasčiausių sezonų NBA istorijoje.
Kleščelės sinagoga

Istorija

Per 1881 m. mieste siautusį gaisrą sudegė anksčiau šioje vietoje stovėjusi Kleščelės Senoji sinagoga. 1881 m. rugsėjo 30 d. sudegusios sinagogos vietoje buvo pradėta statyti nauja medinė sinagoga. Per II pasaulinį karą 1941 m. sinagoga buvo nugriauta ir jos statybinės medžiagos panaudotos šalia statomam gyvenamajam namui. Sinagoga buvo pastatyta ant stačiakampio formos pagrindo.
Marija Sasnauskienė

Marija Sasnauskienė (1920 m. gegužės 2 d. Berlyne – 1988 m. kovo 6 d. Panevėžyje), choro dirigentė ir pedagogė.

Biografija

1946 m. įstojo į Vilniaus muzikos mokyklą, o 1947 m. perkelta į Vilniaus konservatoriją. 1952 m. baigė Lietuvos valstybinę konservatoriją ir įgijo choro dirigentės specialybę (dėst. V. Žiliaus klasė).
1952–1956 m. Šiaulių mokytojų seminarijos ir 5-osios vidurinės mokyklos muzikos mokytoja ir merginų chorų vadovė. Chorus parengė 1955 m. respublikinei dainų šventei, seminarijos merginų choras (80 dalyvių) varžybose pelnė antrąją vietą. Taip pat vadovavo Rėkyvos elektrinės mišriajam chorui ir miesto milicijos darbuotojų vyrų chorui.
1956–1975 m. choro dirigavimo ir kitų disciplinų dėstytoja Panevėžio muzikos mokykloje, išugdė būrį jaunųjų chorvedžių. 1956–1963 m. vadovavo Panevėžio cukraus fabriko vyrų chorui, nuo 1958 m. buvo Panevėžio mėsos kombinato ir spirito fabriko mišriųjų chorų vadovė, nuo 1960 m. kurį laiką dirbo su „Lietkabelio" gamyklos mišriuoju choru. 1965–1970 m. Lietuvos aklųjų draugijos Panevėžio gamybinio mokymo kombinato mišriojo choro meno vadovė. Chorą parengė 1969 m. Baltijos respublikų Aklųjų draugijų meno mėgėjų festivaliui Rygoje ir 1970 m. respublikinei dainų šventei. Choras dalyvavo radijo laidose, koncertavo Panevėžyje, Vilniuje, Kaune, Klaipėdoje, Šiauliuose, Rygoje, Taline ir Pskove.
M. Sasnauskienė buvo respublikinių dainų švenčių konsultantė, Šiaulių ir Panevėžio miestų dainų švenčių dirigentė, Baltijos respublikų Aklųjų draugijų 1969 m. I festivalio Rygoje vyr. dirigentė.

Šaltinis

Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999. Informacijos publikavimui gautas žodinis autoriaus leidimas.
Logronjas

Istorija

Įkurtas dar iki romėnų laikų. 1173 m. jį užėmė Kastilija.
Kazimieras Berulis

Biografija

1925 m. baigė Seinų „Žiburio“ gimnaziją. Lietuvos universiteto Teologijos fakultete studijavo lietuvių ir vokiečių literatūrą.
1924–1925 m. redagavo pavasarininkų žurnalą „Jaunimo vadas“ ir leidinį „Pavasario sąjunga“. 1928–1931 m. dienraščio „Rytas“ redaktoriaus padėjėjas. 1931–1935 m. Telšiuose redagavo savaitraštį „Žemaičių prietelius“, buvo ateitininkų federacijos generalinis sekretorius. Bendradarbiavo leidiniuose „Ateitis“, „Tėvynės sargas“, „Židinys “, „Lietuvos mokykla“, „Mūsų Vilnius“, „Šaltinis“, „Naujoji vaidilutė“, „Dienovidis“. 
1936 m. parašė ,,Kun.Motiejus Gustaitis. Pedagogas ir švietėjas." 47 psl.
Kamarninkas

Kamarninkas (lenk. komornik) – XVI a. – XVIII a. pab. Lietuvos Didžiosios kunigaikštystės ir Lenkijos pareigūnas, dažniausiai bajoras, atsakingas už žemėvaldos ribų nustatymą arba XIX a. – XX a. pr. Lenkijos ir Lietuvos palivarkinio dvaro matininkas.

Pareigybė

Po 1564-1566 m. Lietuvos Didžiosios kunigaikštystės administracinių ir teismų reformų kamarninkai tapo apskrities (pavieto) pakamario padėjėjais. Pagal 1588 m. III Lietuvos Statutą pakamaris galėjo turėti vieną arba du bajorų kilmės kamarninkus, kurių užduotis buvo padėti pakamario teismo bylose dėl žemės ribų. Kartais mažiau svarbias bajorų žemės bylas kamarninkai sprendė patys. Nustatyti žemių ribas kamarninkams padėdavo ir kiti pakamario teismo valdininkai, matininkai, ežiaženklių kasėjai. Po Abiejų Tautų Respublikos panaikinimo XIX a. – XX a. pr. kamarninkais vadinti Lenkijos ir Lietuvos palivarkinio dvaro matininkai.
Algirdas Riepšas

Jonas Algirdas Riepšas (g. 1937 m. spalio 10 d. Latveliuose, Kretingos rajonas) – teisininkas, teisėjas, Lietuvos Aukščiausiojo Teismo Baudžiamųjų bylų skyriaus pirmininkas.

Biografija

Gimė valstiečių šeimoje. 1949 m. baigė Mončių pradinę mokyklą, 1952 m. – Grūšlaukio septynmetę mokyklą, 1957 m. – Klaipėdos pedagoginę mokyklą. Dirbdamas mokytoju, Vilniaus universiteto Teisės fakulteto Neakivaizdiniame skyriuje studijavo teisę, 1970 m. įgijo teisininko kvalifikaciją. 1998 m. stažavosi Prancūzijos Kasaciniame Teisme Paryžiuje (Prancūzija).
Pradėjo dirbti dar besimokydamas Klaipėdoje – buvo Peldžių, Papievių ir Stirbaičių pradinių mokyklų (Salantų rajonas) mokytojas. Nuo 1959 m. iki 1962 m. atliko būtinąją karinę tarnybą sovietinėje armijoje. Grįžęs mokytojavo Žemaičių Kalvarijos aštuonmetėje mokykloje (Plungės rajonas), vėliau – Alsėdžių vidurinėje mokykloje.
Nuo 1967 m. Plungės rajono teismo teisėjas, nuo 1970 m. – Varėnos rajono teismo pirmininkas, nuo 1974 m. Lietuvos TSR Lietuvos Aukščiausiojo Teismo teisėjas. Lietuvos Respublikos Aukščiausiosios Tarybos – Atkuriamojo Seimo 1990 m. birželio 21 d. nutarimu Nr. I-315 buvo išrinktas Lietuvos Respublikos Aukščiausiojo teismo teisėju, Lietuvos Respublikos Seimo 1994 m. lapkričio 24 d. nutarimu Nr. I-673 pakartotinai paskirtas Lietuvos Aukščiausiojo Teismo teisėju. Nuo 2003 m. sausio 28 d. iki 2007 m. rugsėjo 24 d. LAT Baudžiamųjų bylų skyriaus pirmininkas
Nuo 1995 m. iki 1997 m. Lietuvos atstovas Europos Taryboje (Strasbūre) darbo grupėje rengiant rekomendacijos projektą. Po Lietuvos Nepriklausomybės atkūrimo buvo darbo grupių, rengusių naujų LR Baudžiamojo ir Baudžiamojo proceso kodeksų projektus, taip pat kitų įstatymų projektus. Dirbdamas Lietuvos Aukščiausiajame Teisme, straipsnių teisine tematika autorius bendraautoris, knygų recenzentas.
Vedęs. Žmona Violeta (g. 1955 m.), teisininkė, LR generalinės prokuratūros skyriaus prokurorė. Dukra Jūratė, Teismo medicinos ekspertizės instituto ekspertė.
Futbolo taisyklės

Futbolo taisyklės yra taisyklės skirtos futbolui, kurias nustato International Football Association Board.

Istorija

Pirmosios taisyklės buvo pasiūlytos Ebenezer Cobb Morley. 1863 m. gruodžio 5 d. buvo išspausdintos Bell's Life laikraštyje ir tų pačių metų gruodžio 8 d. buvo patvirtintos Futbolo Acociacijos.
CAD Elvas

Istorija

Klubas įkurtas, kai 1947 m. susijungė SL Elvas ir SC Elvas klubai. Tada radosi naujas klubas O Elvas Clube Alentejano de Desportos.
Tris sezonus žaidė Primeira Liga, tačiau joje neįsitvirtino ir iškrito į žemesnius divizionus.
Tonybet

„TonyBet Lietuva“

„TonyBet“ veikia pagal Lietuvos Respublikos lošimų įstatymus ir yra prižiūrima Lietuvos lošimų priežiūros komisijos.
Lažybų bendrovė taip pat turi vieną didžiausių lažybų punktų tinklų didžiausiuose Lietuvos miestuose: Vilniuje, Kaune, Klaipėdoje, Panevėžyje, Šiauliuose, Alytuje ir Marijampolėje.

Produktai

„TonyBet“ teikia sporto lažybų, tiesioginių internetinių žaidimų, lažybų gyvai internetu bei lažybų punktuose paslaugas. Internetinėje svetainėje taip pat yra galimybė žaisti tiesioginius žaidimus, kurių metu žaidėjai gali gyvai statyti už loterijų, kazino, pokerio, bei kitų išskirtinių žaidimų baigtis.
2015 m. balandžio mėnesį „TonyBet“ lažybų bendrovė savo vartotojams pristatė sporto transliacijų internetu paslaugą.

Sporto rėmimas

„TonyBet“ lažybų bendrovė nuo 2010 metų yra viena pagrindinių Lietuvos vyrų krepšinio rinktinės rėmėjų. Bendrovė taip pat remia Lietuvos mėgėjų futbolo bei moterų krepšinio čempionatus, didžiausius šalies krepšinio klubus, auto lenktynininkus bei jaunuosius tinklininkus ir irkluotojus.
Hipertonija

Hipertonija (gr. hyper - virš, aukščiau, anapus + gr. tonos - įtempimas) - viršutinių motorinių neuronų disfunkcijos sukeltas padidėjęs raumenų sutraukimas, dėl ko raumenys sunkiau išsitempia. Hipertonija paprastai siejama su tam tikrų raumenų polinkiu į mėšlungį. Būdinga cerebraliniam paralyžiui. Su raumenų mėšlungiu nesusijusi hipertonijos forma, būdinga demencijai, vadinama paratonija. Arterijų hipertonija nulemia hipertenziją.
Priešinga hipertonijai yra hipotonija, kuri pasireiškia susilpnėjusia raumenų jėga.
Emilija Šeduikytė

Emilija Šeduikytė (1948 m. gruodžio 24 d. Mikališkio k., Zarasų r.), choro dirigentė ir pedagogė.

Biografija

Tėvas Antanas Šeduikis (1909 liepos 13 d. – 1987 m. gruodžio 28 d.) buvo vargonininkas, apie 25 metus vargonininkavo ir vadovavo chorui Krosnos (Lazdijų r.) parapijoje.
Emilija 1967–1971 choro dirigavimo mokėsi Kauno J. Gruodžio aukštesniojoje muzikos mokykloje (dėst. I. Kuzmienė), 1971–1976 choro dirigavimo studijas tęsė Lietuvos valstybinėje konservatorijoje (vyr. dėst. P. Gylio klasė).
Nuo 1976 rudens Panevėžio J. Švedo pedagoginės muzikos mokyklos (konservatorijos) choro dirigavimo ir kitų disciplinų dėstytoja, būsimuosius dirigentus gerai paruošė respublikiniams jaunųjų atlikėjų konkursams, per 20 darbo metų parengė daugiau kaip 40 jaunųjų chorvedžių, dalyvauja mokslinėse konferencijose.
1976–1982 Panevėžio moterų choro „Volungė“ chormeisterė ir solistė, nuo 1982 kamerinio moterų choro „Volungė" chormeisterė ir dirigentė. Choro meno vadovei ir dirigentei G. Viržonienei padėjo parengti koncertines ir konkursines programas, sėkmingai pasirodyti tiek Lietuvoje, tiek užsienyje. 1986 pedagogė apdovanota Kultūros žymūno ženklu.
Jos brolis Alvydas Šeduikis (1941 m. balandžio 13 d. – 1987 m. sausio 24 d.) buvo vargonininkas ir vargonų meistras. Dirbo Skuode, Šiluvoje, Žemaičių Kalvarijoje ir Telšiuose.

Šaltinis

Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999. Informacijos publikavimui gautas žodinis autoriaus leidimas.
Mončetundra

Mončetundra (rus. Мончетундра) – kalnų masyvas Rusijoje, Murmansko srityje, Kolos pusiasalio vakaruose, greta vakarinio Imandros ežero kranto. Driekiasi iš pietryčių į šiaurės vakarus 30 km. Būdingas aukštis 600–1000 m, didžiausias – iki 1114 m. Šiaurėje ribojasi su Čunatundros masyvu. Papėdėje gausu ežerų. Yra vario, nikelio rūdų telkiniai. Mončetundros šlaituose plyti kalnų tundra.
Mončetundros papėdėje yra Mončegorsko miestas. Masyvas įeina į Laplandijos draustinį. Pavadinimas samių kalba reiškia „gražus kalnas“.
2009 m. Abu Dabio Grand Prix

Penktadienio treniruotės

Greičiausias pirmose penktadienio treniruotėse Abu Dabio trasoje buvo britas Lewis Hamiltonas (1:43.939 min.). Nedaug nuo jo atsiliko tautietis Jensonas Buttonas (1:44.035). Trečias liko vokietis Sebastianas Vettelis (1:44.153).
Antrose treniruotėse vėl žibėjo McLaren ekipos lenktynininkai - pirmas buvo suomis Heikki Kovalainenas (1:41.307), antras - L. Hamiltonas (1:41.504). Trečias liko J. Buttonas (1:41.541).

Šeštadienio treniruotės

Šeštadienio treniruotėje lyderiu tapo sezono nugalėtojas Jensonas Buttonas (1:40.625). Jo ekipos draugas Rubensas Barrichello liko trečias (1:40.907), o tarp jų įsispraudė britas L. Hamiltonas (1:40.627).