google/wiki40b huggingface dataset:
Bendras žygis

Bendras žygis – Lietuvių aktyvistų sąjungos dvisavaitis laikraštis, leistas 1938–1939 m. Klaipėdoje.

Istorija

Pirmasis numeris išėjo 1938 m. gruodžio 12 d. pavadinimu „Žygis“, „Atviras ir tiesus naujos politikos laikraštis“. Leido Vajaus bendrovė, spausdino spaustuvė „Lituania“ bei A. Matzeit spaustuvės Klaipėdoje. Išleisti 5 numeriai. Vajaus bendrovė 1939 m. vasario 23 d. buvo likviduota, iškėlus bylą 33 asmenims.
Laikraščio pirmame numeryje redakcija aiškino, „Išleidžiame jį Klaipėdoje, kur Lietuvos gyvenimo tragizmas nepalyginti gyviau jaučiamas, kur šiuo metu jo nepasiekia VDV [Visuomeninio darbo vadybos] cenzūra, taip pat žymia dalimi - bent Klaipėdos krašto ribose - ir kitos dabartinio režimo prievartos priemonės.“ Straipsnyje, "Kas pasidaro, kai viena partija valdo", Tautininkų sąjunga peikiama, kad jai nesiseka sekti autoritarinių valstybių keliu, ji neturi plataus patarimo. "Toks nacionalsocializmas, pvz., į valdžią atėjo tiesiog legaliu būdu, vadinasi, pačios tautos daugumos apsisprendimo remiamas." Latvijos autoritarinė valstybė giriama, kadangi joje jokių partijų išvis nėra. Paskelbti "Lietuvos ateities santvarkos pagrindai dėl kurių sutaria visuomenės grupės". Pasisakoma už rinkimų rengimą ir veiklos sąlygos sudarymas ne vienai o visų krypčių partijom bei ideologinėm organizacijom. Užsienio politikoje visų pirma reikia susitarti su Vokietija "išsaugoti Klaipėdos Kraštą ir rasti būdą su to krašto žmonėmis sugyventi." Kariuomenė neturėtų būti naudojama policijos pareigoms. Kariuomenės administracija neturėtų teisti ar bausti civilinių piliečių. Laikraštis taip pat informavo apie universiteto studentų rengiamą streiką reikalauti naujos, konsolidacinės vyriausybės.
Laikraštis kritikavo tautininkų vykdomą vidaus ir užsienio politiką. Kritikavo Prezidentą Antaną Smetoną, kad nesitarė su Lenkiją dėl Vilniaus krašto nė su nacių Vokietija dėl Klaipėdos krašto kada tas dar buvo įmanoma. Siekė voldemarininkų, krikščionių demokratų, valstiečių liaudininkų bendro pasipriešinimo Prezidento Antano Smetonos ir tautininkų valdžiai. Bendradarbiavo Leonas Prapuolenis, Algirdas Sliesoraitis, Vladimiras Zubovas ir kt.
Redagavo komisija: Juozas Pajaujis-Javis, Stasys Puodžius, J. Štanpas. Ats. redaktoriai Pranas Gedvilas, Stasys Puodžius.
Aljansas (žurnalas)

Aljansas – mėnesinis teorinis ir praktinis žurnalas verslo žmonėms, ėjęs nuo 1991 m. spalio iki 1998 m. Vilniuje.
Manasči

Manasči − epinės poemos „Manas“, svarbiausios kirgizų literatūroje, tradicinis pasakotojas. Manasči yra gerbiami, nes epas, kurį jie pasakoja, susideda iš beveik pusės milijono eilučių. Jiems dažnai akompanuoja su komuzu (kirgizų muz. styginis instrumentas). Garsus manasči buvo Rysbekas Jumabaevas.
Vilius Aleliūnas

Biografija

Gimė 1987 m. spalio 19 d., Panevėžyje. Baigė Panevėžio Juozo Balčikonio gimnaziją. Orientavimosi sportu pradėjo užsiiminėti nuo 1999 m. pabaigos, paskatintas pirmojo ir dabartinio savo trenerio Algirdo Šalkausko iš Panevėžio kūno kultūros ir sporto centro. Nuo 2002 m. klubo „Alfta-Osa OK“ (Švedija) narys. Su šiuo klubu 2003 m. laimėjo U-tiomila. 2005 m. H-20 grupėje, Švedijos čempionate, estafetėse užėmė 2-ąją vietą. Nuo 2009 m. atstovauja Lietuvos orientavimosi sporto klubą Igtisa. Daugkartinis Lietuvos čempionatas.
2003 m. pirmą kartą startavo Lietuvos jaunučių rinktinės sudėtyje Lietuva-Latvija-Estija mače, Plungėje. Nuo to laiko nuolatinis Lietuvos jaunučių, jaunių, jaunimo rinktinių narys tiek žiemą tiek vasarą. 2007 m. pirmą kartą startavo Pasaulio suaugusiųjų orientavimosi sporto su slidėmis čempionate Rusijoje Lietuvos suaugusiųjų rinktinės sudėtyje. 2009 m. dar kartą startavo Pasaulio OSS čempionate, kuris vyko Japonijoje. Daug kartų atstovavo Lietuvos OSS rinktinę įvairiuose Europos čempionatuose bei Pasaulio taurės etapuose. Nuo 2008 m. atstovauja Lietuvos OS rinktinę pasaulio ir Europos čempionatuose.7 kartus dalyvavo Pasaulio kariškių čempionatuose. 2011 metais Pasaulio kariškių žaidynėse iškovojo bronzos medalį komandinėje rungtyje. Nuo 2009 m. vyriausias žurnalo “Orientavimosi sportas” redaktorius.
Lietuvos nacionalinio operos ir baleto teatro choras

Lietuvos nacionalinio operos ir baleto teatro choras – profesionalus Lietuvos choras, veikiantis nuo 1920 m.

Istorija

Lietuvos operos ir baleto teatro choras savo gyvavimą pradėjo kartu su šiuo teatru – 1920 m. Kaune, Operos vaidyklos pirmuoju spektakliu Giuseppe Verdi „Traviata“, ir tapo pirmuoju profesionaliu choru Lietuvoje. Pirmuoju Lietuvos operos choro vadovu buvo Julius Štarka. Šiuo metu Lietuvos nacionalinio operos ir baleto teatro operos chore dainuoja 81 dainininkas (43 moterų ir 38 vyrų balsai). Choras dalyvauja visuose operų pastatymuose, jo repertuare apie 80 operos partitūrų: Modesto Musorgskio „Borisas Godunovas“, Giuseppe Verdi „Kaukių balius“, „Aida“, „Don Karlas“, „Ernani“, „Otelas“, Georges Bizet „Karmen“, Vytauto Klovos „Pilėnai“, Richard’o Wagner’io „Skrajojantis Olandas“, „Lohengrinas“, Giacomo Puccini „Turandot“, „Bohema“, ir daugelis kitų. Operos choras yra paruošęs 18 simfoninio – vokalinio žanro veikalų, jų tarpe W. A. Mozart Requiem, Giuseppe Verdi Requiem, Antonin’o Dvorak’o Requiem (pirmasis atlikimas Lietuvoje), Giacomo Puccini Messa di Gloria, Johann Sebastian Bach Pasija pagal Morkų (pirmasis atlikimas Lietuvoje), Franz Schubert Stabat Mater, Sergejaus Rachmaninovo Nakties vigilija (pirmasis atlikimas Lietuvoje), Ludwig van Beethoven Missa solemnis, Hector Berlioz „Fausto pasmerkimas“, Requiem ir kt. Operos choras dalyvavo Joseph’o Haydn’o – F.Schubert’o festivalyje, bendrame Čikagos lietuvių operos ir LNOBT Amilcare Ponchielli operos „Lietuviai“ pastatyme. Dainuoja ir baletų pastatymuose: „Barbora Radvilaitė“, Maurice Ravel „Dafnis ir Chloja“, Mikio Theodoraki’o „Graikas Zorba“, Felix Mendelssohn „Vasarvidžio nakties sapnas“, Carl Orff „Carmina burana“, Giedriaus Kuprevičiaus „Čiurlionis“. LNOBT gastrolių metu Čikagoje ir Vokietijoje Operos choras surengė savarankiškus chorinės muzikos koncertus. Minėtini choro koncertai Pažaislio vienuolyne bei Vilniuje Katedros aikštėje, koncertinis G.Verdi operos „Nabucco“ atlikimas, G. Puccini „Turandot“ Trakų festivalyje, LNOBT 80-mečiui skirtas G. Verdi Requiem atlikimas, įrašytas į kompaktinę plokštelę, ir kt. Su LNOBT choras gastroliavo Vokietijoje, Nyderlanduose, JAV, Taivane, tarptautiniuose operos festivaliuose Suomijoje, Lenkijoje, Italijoje, Jungtinėje Karalystėje, Lietuvoje – Trakų, Pažaislio ir kituose festivaliuose. 2011 m. LNOBT choras dalyvavo 25-ajame tarptautiniame Makao muzikos festivalyje Kinijoje, kur dalyvavo festivalio statomoje Carl Maria von Weber operoje „Laisvasis šaulys“, Franz Liszt simfonijos „Faustas“ atlikime su Makao simfoniniu orkestru, surengė atskirą koncertą. 2012 m. rugsėjį LNOBT choras antrą kartą gastroliavo Kinijoje, Guangdžou menų festivalyje, kur Guangdžou operos teatre kartu su solistais Vytautu Juozapaičiu (Šarplesas), Laima Jonutyte (Suzuki), Arūnu Malikėnu (Jamadoris), Rafailu Karpiu (Goras), Egidijumi Daskurdžiu (Bonza) pristatė vieną gražiausių LNOBT pastatymų – G. Puccini operą „Madama Butterfly".
Sleda

Sleda (angl. Sledda) – Esekso karalystės valdovas, valdęs 571–604 metais.
Jis vedė Rikolą, Etelberto I seserį. 591 metais Sleda sutriuškino Kevliną, kuris patyrė pirmą pralaimėjimą savo gyvenime mūšyje prie Vodesbergo. 597 metais buvo sumuštas Keolas. Sledos dukra, Sigevisa, tapo Redvaldo žmona. 604 metais Sleda mirė ir karaliumi tapo Sabertas.
Kamanės

Skridimo ypatumai

Skrisdamos kamanės mosuoja sparnais apie 200–300 kartų per sekundę dažniu. Kamanės sparneliai yra lankstūs ir mosuojant pakreipiami bei užsukami, tai leidžia sumažinti pasipriešinimo jėgą juos keliant aukštyn. Sparnelių judėjimo trajektorija yra aštuoniukės formos, nes kiekvieno mosto metu sparneliai šiek tiek apverčiami: viršutinė sparnelio dalis būna nukreipta į viršų, kai sparnelis nuleidžiamas ir nukreipiama žemyn, kai sparnelis keliamas. Centrinė nervų sistema nesugeba kontroliuoti taip greit judančių sparnų. Kamanės sparnų judesius kontroliuoja pati raumenų sistema pilvelyje nepriklausomai nuo centrinės nervų sistemos. Raumenų susitraukimą stimuliuoja jų pačių išsitiesimas t. y. raumenys dirba poroje – kai vienas susitraukia, kitas išsitiesia. Kamanės taip pat padidina skridimo efektą suderindamos sparnelių darbą. Jų užpakaliniai sparneliai yra mažiukai ir priglausti prie priekinių.

Ūkinė nauda

Kamanės yra mėgiamos sodininkų, kadangi jos apdulkina net tuos augalus, kurių nesugeba apdulkinti bitės, be to, yra atsparesnės šalčiui ir dirba net apniukusiomis dienomis. Egzistuoja „naminių“ kamanių laikymas – kamanininkystė.
Europos treko čempionatas

Europos treko čempionatas – Europos šalių dviračių sporto uždarų patalpų treko varžybos. Varžybas rengia Europos dviračių sporto sąjunga. Nuo 2010 m. pradėti rengti saugusiųjų čempionatai. 2012 m. čempionatas vyko Panevėžyje.
Jonas (dalelė)

Jonas – krūvį turinti dalelė (atomas, molekulė).
Dalelė, prie kurios prisijungė elektronas arba keli elektronai, įgauna neigiamą krūvį ir yra vadinama anijonu.
Dalelė, praradusi elektroną ar kelis elektronus, įgauna teigiamą krūvį ir yra vadinama katijonu.
Tirpinant vandenyje druskas jų molekulės skyla į jonus. Toks tirpalas vadinamas elektrolitu, kadangi jis laidus elektrai. Tekant srovei anijonai juda link teigiamo elektrodo – anodo, katijonai juda link neigiamo elektrodo – katodo.
Ampervalandė

Ampervalandė (Ah) – elektros krūvio matavimo vienetas. Tai – elektros energijos šaltinio talpos vienetas, teorinis matmuo, leidžiantis sulyginti vienodos įtampos akumuliatorius ar galvaninius elementus. Dažniausiai ši reikšmė matuojama prie idealių iškrovos sąlygų. Kadangi maži šaltiniai, tokie kaip mobiliojo telefono akumuliatorius, turi dažnai net mažiau nei 1 Ah, naudojamas vienetas mAh (miliampervalandė). Tačiau talpa rašoma mAh ir ant elementų, kurių talpa didesnė nei 1 Ah. Tai daroma vien tik dėl reklamos, nes dideli skaičiai psichologiškai atrodo geriau.
Kiek tikslesnis ir informatyvesnis akumuliatorių žymėjimas yra naudojant vatvalandes, rodantis akumuliatoriaus ar elemento sukauptos energijos kiekį. Tai svarbu pasirenkant nešiojamojo kompiuterio akumuliatorių, nes šiuolaikiniai kompiuteriai gali dirbti ir su skirtingos įtampos akumuliatoriais.

1Wh = 1V × 1Ah.

1 ampervalandė atitinka 3600 kulonų.
Kruopeliai

Istorija

1792 m. kaime apsigyveno pirmieji sentikiai, yra jų kapinės. 1923 m. buvo 10 sodybų su 59 gyventojais, ištisai visi sentikiai. Iki 1950 m. priklausė Antalieptės valsčiui. Kaimas galutinai sunyko apie 1985 m.
Kleinikų valsčius

Istorija

Valsčius įkurtas 1952 m. liepos 1 d. Bielsko apskrityje, Balstogės vaivadijoje prijungus dalį kaimų iš Bielsko ir Narevo valsčių. 1954 m. sausio 1 d. dalis valsčiaus kaimų buvo prijungti prie Pasinkų valsčiaus ir pats valsčius priskirtas Hainuvkos apskričiai. 1954 m. rugsėjo 29 d. valsčius buvo panaikintas.
Laisvoji Lietuva (JAV)

Istorija

Įsteigtas 1946 m. rugpjūčio 1 d. Memingene (Vokietija). Leido ir redagavo Stepas Vykintas. 1948 m. gegužės 31 d. leidimą perėmė vietoje Lietuvių nacionalistų partijos įsteigtas Lietuvos atgimimo sąjūdis, kuris jį leido iki 1996 m. Vokietijoje rotatoriumi buvo leidžiamas iki 1950 m. gegužės 7 d. Stepui Vykintui susirgus, 1947 m. redagavo Simas Miglinas.
1950 m. gegužės 18 d. – 1952 m. rugpjūčio 19 d. buvo spausdinamas Toronte (Kanada). Leido S. Jakubickas.
Nuo 1953 m. rugpjūčio 17 d. buvo leidžiamas Čikagoje (JAV). Leidėjai Juozas Balčiūnas, Kazys Oželis, V. Kačinskas, K. Radvila, Valerijonas Šimkus. Tiražas 1985 m. – 2000 egz. Nuo 1982 m. vasario mėn. buvo leidžiamas mėnesinis priedas „Lietuvos pajūris“, skirtas Mažosios Lietuvos reikalams. Redaktorius Ansas Lymantas (Monrealis).
Berthe Morisot

Biografija

Berta Morizo gimė 1841 m. sausio 14 d. Buržo mieste, išsilavinusių vidutinės padėties tėvų šeimoje. Jos tėvas buvo aukštas pareigas užimantis valdininkas. Pagal giminystės ryšius Berta Morizo buvo tapytojo Jean-Honoré Fragonard anūkė. Nuo pat mažens Berta pasirinko dailinkės kelią. Jaunystėje ji su dviem seserimis buvo nusiųsta į Paryžių, kur lankė piešimo pamokas pas Geoffroy Chocarne ir Joseph Guichard. 1858 m. ji su seserimi Edma užsiregistravo Luvro muziejuje kopijuotojomis. Greičiausiai ten susitiko su tapytojais Henri Fantin-Latour ir Félix Bracquemond, kurie ją supažindino su Achille Oudinot, kuris, savo ruožtu, buvo Kamilio Koro mokinys. 1862–68 m. laikotarpiu ji ėmė pamokas iš Kamilio Koro, pradėjo tapyti plenere. 1864 m. ji pirmąkart eksponavo Paryžiaus Salone. Tai buvo nemenkas pasiekimas vos 23 metų dailininkei-moteriai. Iki 1874 m. Berta Morizo nuolat eksponuodavo akademiniame Paryžiaus Salone. 1869 m. jos sesuo Edma ištekėjo, išvyko į Londoną ir metė dailininkės karjerą.
1868 m. Berta Morizo sutiko Eduarą Manė, kuris lemiamai paveikė jos dailę. Ji pozavo garsiam E. Manė paveikslui „Balkonas“ (1868–1869). 1874 m. Berta Morizo ištekėjo už Eduaro Manė brolio Eženo. Ji prisijungė prie impresionistų judėjimo Paryžiuje. Po 1874 m. įvykusios pirmosios impresionistų parodos ji niekuomet nebedalyvavo akademistiniame Paryžiaus Salone. Viso Berta Morizo sudalyvavo septyniose iš aštuonių impresionistų parodų iki 1886 m. Vienintelę parodą praleido 1879 m. dėl 1878 m. gimusios vienintelės duktės Žiuli. Jos paveikslai, kaip ir kitų impresionistų, buvo kritikų menkinami, jų pirkėjų beveik nebuvo. Bertos tėvų materialinė padėtis leido jai išvengti skurdo, kurį kentė publikos nesuprantami ir kritikų nepripažįstami kiti impresionistai, kaip Klodas Monė ar Kamilis Pisaro. Tapyboje ji neeksperimentavo kaip kiti impresionistai ir prisilaikė Eduaro Manė įtakos suformuotos manieros. Tapė peizažus, moteris, vaikus. Maždaug nuo 1887 m. jos kūryboje pradėjo ryškėti O. Renuaro įtaka. Ji buvo pažįstama su daugeliu to meto avangardinių Paryžiaus dailininkų ir literatų. Berta Morizo mirė 1895 m. kovo 2 d. Palaidota Pasi kapinėse prie anksčiau (1892 m.) mirusio vyro Eženo ir Eduaro Manė. 2013 m. jos vienas portretų buvo parduotas už 10,9 mln. JAV dolerių, tapdamas brangiausiu moters nutapytu paveikslu tuo metu, parduotu viešajame aukcione.
FK Interas Visaginas

Istorija

2006 m. sezone užėmęs 8 vietą I lygoje ir tapęs antrąja komanda, pretenduojančia į A lygą (kitos komandos nepretendavo, kadangi aukštesnes vietas užėmė 2006 m. I lygoje dar žaidę A lygos komandų dublerių klubai). „Interas“ tuomet žaidė pereinamąsias rungtynes su 9-ąją vietą A lygoje užėmusia FK Šilutės komanda, abejos rungtynės baigėsi lygiosiomis 1:1, o po 11 m baudinių pergalę rezultatu 4:3 šventė Visagino komanda. 
Klubas įvykdė LFF licencijavimo komisijos keliamus reikalavimus ir 2007 metų sezone žaidė A lygoje. Tačiau Visagino miesto stadionas neatitiko LFF reikalavimų, komandos vadovybė kaip alternatyvą pasirinko Vilniaus „Žalgirio“ stadioną.
2007 m. sezone A lygoje užėmė paskutiniąją 10 vietą. 
LFF nusprendė neleisti klubui 2008 m. dalyvauti A lygos varžybose. Klubas tais metais nežaidė jokioje lygoje, tačiau 2008–2009 m. susibūrę komandos veteranai ėmė žaisti III lygos Utenos zonoje. Imtas vartoti „Intero veteranų“ pavadinimas.
Apygardos teismas (Vokietija)

Apygardos teismas (vok. Landgericht, 'žemės teismas') – bendrosios kompetencijos teismas Vokietijoje; Vokietijos federalinės žemės teismas, antrosios (tarpinės) grandies teismas (pirmoji grandis - apylinkės teismas, aukštesnioji - aukštesnysis apygardos teismas); apygardos teismas. Veiklos teritorija apima kelių apylinkės teismų veiklos teritorijas. Tam tikrų kategorijų baudžiamąsias ir civilines bylas nagrinėja pirmąja bei antrąja instancija.
Vokietijoje iš viso yra 116 apygardos teismų.
Grafinis romanas

Grafinis romanas (dar vadinamas pieštiniu pasakojimu arba grafine novele) – tokia komiksų knyga, kurioje istorija yra pateikiama naudojant nuoseklaus meno formas, pvz., paveikslai, piešiniai. Grafiniai romanai yra išskiriami iš komiksų knygų, nes jie yra spausdinami kitaip, parduodami ne specializuotuose komiksų parduotuvėse, o knygynuose. Tokias knygas taip pat pripažįsta ir bibliotekos, kuriose komiksai dažnai yra ignoruojami.

Istorija

Nors grafinio romano apibrėžimas dar yra diskutuojamas, jo kilmė yra atvira interpretacijoms. Uolų piešiniai gali pasakoti istorijas, taip pat viduramžių dailininkai.
Pirmasis vakarų dailininkas, kuris į ilgus tekstus įtraukė specifinius paveikslėlius buvo William Blake (1757–1826). Viena jo istorijų buvo „Marriage of Heaven and Hell“.
Teksaso vokiečių kalba

Istorija

Vokiečių imigrantai Teksase apsigyveno XIX a. viduryje, įkūrė tokius miestus, kaip New Braunfels, Fredericksburg, Boerne, Schulenburg, Weimar, Walburg, Comfort. Daugelis vokiečių čia tebekalbėjo vokiškai savo namuose ir bendruomenėse. Ilgainiui jie perėjo prie anglų kalbos, vis mažiau jų perdavė gimtosios vokiečių kalbos žinias palikuonims.
Teksaso vokiečių kalba – anglų kalbos ir XIX a. vokiečių kalbos mišinys. Šios kalbos žodyne yra iki 6 procentų angliškų žodžių. Šią kalbą supranta kiekvienas bendrinės vokiečių kalbos naudotojas, nors joje įprasta vartoti amerikietiškus, nevokiškus matavimo vienetus ir teisinius terminus. Trūkstami vokiški žodžiai buvo sukurti arba angliški žodžiai buvo suvokietinti. Kai kuriais atvejais šie žodžiai šiuo metu egzistuoja ir bendrinėje vokiečių kalboje, tačiau gali turėti kitas reikšmes.
Jean Bart

Gyvenimo pradžia

Žanas Bartas gimė 1650 m. Diunkerke (Prancūzija) jūrininko šeimoje. Jo tėvas vienuose šaltiniuose vadinamas jūrininku žveju, kituose korsarų vadu. Jis, manoma, kalbėjo flamandiškai, kadangi ši kalba tuo metu buvo to regiono kalba. Jo tikroji pavardė, tikriausiai, buvo Jan Baert.

Santuokos ir vaikai

1676 m. vasario 3 d. jis vedė 16-os metų Nicole Gontier. Iki jos mirties 1682 m. jie turėjo keturis vaikus. Vyriausias jų sūnus François-Cornil (g. 1676 m. birželio 17 d- ?) tapo viceadmirolu.
1689 m. spalio 13 d. jis vedė Jacoba Tugghe. Ji jam pagimdė 10 vaikų. Vedybų kontrakte jo pavardė yra Jan Baert.
Žanas Bartas mirė nuo pleurito. Palaidotas Diunkerke, Eglise Saint-Eloi.

Atminimas

Daug pasakojimų aprašo 2,04 m aukščio jūrininko narsą ir tiesumą. Bartas buvo tapęs populiariu Prancūzijos laivyno herojumi.
Jis užgrobė 386 laivus, o nuskandino ir sudegino dar daugiau laivų. Diunkerko miestas jam pastatė paminklą ir jo vardu pavadino miesto aikštę.
SK Tauras Šiauliai

Istorija

Klubo pavadinimas yra aliuzija į legendinį Šiaulių „Tauro“ klubą. XX a. 2-ojoje pusėje originalusis klubas „Tauras“ buvo viena stipriausių miesto komandų ir reprezentavo televizorių gamyklą.
Dabartinis sporto klubas Šiaulių apskrities futbolo federacijos (ŠAFF) III lygos pirmenybėse pradėjo dalyvauti 2009 metais. Tuo metu žaidė Šiaulių apskrities mažojo futbolo pirmenybėse. 
2010 m. klubas pateikė paraišką debiutuoti LFF taurės varžybose ir burtų keliu be kovos pateko į II turnyro etapą. 
Be to, klubas 2010 m. debiutavo III-os lygos Šiaulių zonoje.
Šredingerio katė

Šredingerio katė – tai mintinis eksperimentas, dažniau apibūdinamas kaip paradoksas, kurį 1935 m. pateikė Austrijos fizikas Erwin Schrödinger. Eksperimentas nagrinėja katę, kuri yra tuo pat metu ir gyva, ir mirusi dėl ankstesnio atsitiktinio įvykio.

Eksperimentas

Dėžėje patalpinama gyva katė, lėtai skylančios radioaktyvios medžiagos pavyzdys, Geigerio skaitiklis, galintis aptikti įvykusį radioaktyvaus atomo skilimą, ir su skaitikliu sujungtas įtaisas katei užmušti, jei skaitiklis tokį skilimą aptiko. Radioaktyvi medžiaga palyginus stabili, jos nedaug, todėl radioaktyvus skilimas per skirtą valandą gali įvykti, gali ir neįvykti. Tokiu būdu kvantinės atomo skilimo tikimybę aprašančios lygtys pradeda galioti makroskopiniam objektui (katei). Pagal šias lygtis interpretuojama, jog, kol dėžė neatidaryta, katė tuo pat metu yra ir gyva, ir mirusi, bei šie du stoviai sumaišyti tarpusavyje pagal skilimo tikimybės dėsnius. Paradoksu demonstruojami kvantinės mechanikos dėsnių ir įprastinės patirties skirtumai.
Pietų Italija

Pietų Italija apima mažiausiai keturis iš 20 šalies regionų: Bazilikatą, Kampaniją, Kalabriją ir Apuliją. Kartais jos dalimi taip pat laikomi Sicilija ir Sardinija (Italijos salos), Abrucio, Molizės regionai bei pietinė Lacijaus dalis (Latina ir Frozinonė), kurie kalbine, istorine ir kultūrine prasme yra susiję su Pietų Italija.

Geografija

Geografine (bet ne geologine) prasme, Pietų Italija yra pusiasalio „batas“, su aulu (Abrucis ir Molizė), nosimi (Kalabrija) ir kulnu (pietinė Apulijos dalis). Tarp pastarųjų įsiterpusi Taranto įlanka, pavadinta Taranto miesto, įsikūrusio tarp „kulno“ ir „pado“, vardu. Ji – Jonijos jūros dalis. Likusi pietinio Apeninų pusiasalio trečdalio dalis nusagstyta mažesnėmis įlankomis įlankėlėmis.
Rytiniame krante – garsioji žydroji Adrijos jūra, sujungta su Viduržemio jūra Otranto sąsiauriu (pavadintu didžiausio „kulno“ gale įsikūrusio miesto vardu). Vakaruose Pietų Italiją skalauja Tirėnų jūra su Salerno, Neapolio ir Gaetos įlankomis, pavadintomis didelių pakrantės miestų vardais. Šiaurinėje Salerno įlankos pakrantėje, Sorento pusiasalio pietuose driekiasi garsusis Amalfio krantas. Netoli pusiasalio galo taip pat yra visame pasaulyje garsi Kaprio sala.

Kultūra

Laikui bėgant regionas patyrė šiek tiek kitokią įtaką nei likusi pusiasalio dalis, ypač graikų įsikūrimą bei normanų įsiveržimą į Siciliją ir pietinę žemyninę dalį. Šie ir kiti faktoriai paliko žymę šiandieninėje Pietų Italijoje: pavyzdžiui, gyventojų tankumas čia žymiai mažesnis nei Šiaurės Italijoje, tačiau didelių miestų ir mažų kaimų santykis aukštesnis; turto ir išsilavinimo lygis čia žemesnis; be to, kasdieniniai gyventojų įpročiai daug labiau paveikti Viduržemio jūros regiono kultūros ir katalikybės, orientuoti į giminę, kaimietiškesni, nei labiau industrializuotje šiaurėje.
Pietų Italijai, kurioje daugiausia verčiamasi žemdirbyste (pajamos vienam gyventojui čia maždaug dvigubai mažesnės negu Šiaurės Italijoje), būdingas skurdas ir nusikalstamumas, todėl daug žmonių emigravo iš regiono į kitas šalis, daugiausia į JAV (dauguma italų kilmės amerikiečių kilę iš šio regiono), Kanadą ir Australiją. Taip pat daug pietiečių persikėlė į didelius Šiaurės Italijos miestus, pvz., Genują, Milaną ir Turiną.
Vladas Radziulis

Vladas Radziulis (1913 m. balandžio 24 d. Narsutiškėje, dab. Ignalinos raj. – 1986 m. rugsėjo 21 d. Vilniuje) – Vilniaus krašto lietuvių poetas ir prozininkas, pedagogas.

Biografija

Mokėsi Vilniaus Vytauto Didžiojo gimnazijoje, po jos baigimo 1935–39 m. studijavo teisę Stepono Batoro universitete Vilniuje. Dirbo pedagoginį darbą. 1963 m. baigė Vilniaus V.Kapsuko universiteto Istorijos ir filologijos fakultetą. 1944–73 m. buvo skiriamas Švenčionių gimnazijos direktoriumi, vėliau mokytojavo Vilniuje.
Nuo 1933 m. bendradarbiavo spaudoje, daug rašė pedagoginiais klausimais. Slapyvardžiais Vl. Diemedys, Lankutis, Anicetas Lapaitis dalyvavo literatūrinėje veikloje, išleido kelias poezijos ir prozos knygas. Vienkartinio leidinio „Kalėdų žvaigždė“ (1938 m.) redaktorius. Kūrybai būdingi Vilniaus krašto etnografiniai vaizdai, sodri kalba.