google/wiki40b huggingface dataset:
Klaipėdos autobusų parkas

UAB „Klaipėdos autobusų parkas“ – įmonė, kuri teikia keleivių vežimo ir aptarnavimo paslaugas autobusais miesto, priemiestiniais bei tolimojo susisiekimo ir tarptautiniais maršrutais. Įmonė aptarnauja viešojo transporto sistemą Klaipėdos mieste.

Istorija

Oficialia UAB „Klaipėdos autobusų parko” įkūrimo data laikoma 1955 metų lapkričio 5 diena, kai įregistruotas valstybinis „Autobusų-taksomotorinis autoūkis”.
1972 m. įmonė rekonstruota, darbuotojai bei autobusai persikėlė į naujas patalpas. Tuomet keleivius vežė 260 autobusų – „LAZ“ bei „Ikarus“ autobusai. Į miestą kasdien išriedėdavo apie 100 autobusų. Tarybiniais laikais parkas buvo nuolat atnaujinamas – kasmet jį papildydavo 20–30 naujų autobusų.
Po nepriklausomybės pasikeitusi santvarka sujaukė darnią Klaipėdos visuomeninio transporto sistemą. 1992 m. nuo įmonės atskirtas lengvųjų taksi parkas su 200 mašinų.
1995 m. vasarą Klaipėdos autobusų parkas tapo uždarąja akcine bendrove, kurios akcijos priklausė miesto Tarybai. 1999 m. Klaipėdos miestui Švedijos vyriausybė padovanojo 27 autobusus, o miesto vadovai juos atidavė Klaipėdos autobusų parkui.
2003 m. mieste įsikūrė viešoji įstaiga „Klaipėdos keleivinis transportas“, kuriai autobusų parkas perdavė bilietų platinimo ir keleivių kontrolės funkcijas. Naujoji įstaiga kontroliavo, kaip laikomasi važiavimo grafikų, bei įvedė vieningą apmokėjimo sistemą visiems didžiųjų autobusų vežėjams. Klaipėdos autobusų parkui atiteko apie 55 % miesto pervežimo rinkos, o kitą dalį maršrutų dalį pasidalino dvi privačios bendrovės.
2004 ir 2005 m. Klaipėdos miesto Taryba padidino autobusų parko įstatinį kapitalą, ir šie sprendimai leido bendrovei atnaujinti gerokai senstelėjusius autobusus. Įsigijus 45 „Mercedes” ir „Man” markių žemagrindžius autobusus, Klaipėda pirmoji Lietuvoje visiškai atsisveikino su „Ikarus“ markės autobusais.

Maršrutai

Klaipėdos viešojo transporto sistema yra itin logiška ir patogi keliaujantiems juo dėl miesto geografijos ypatumų, t. y., dėl to, kad miestas yra itin išplėstas iš šiaurės į pietus siaurame ruože (Klaipėdoje autobusų maršrutai driekiasi iki 25 km iš šiaurės į pietus ir vos 3 km iš rytų į vakarus).
Klaipėdoje itin populiarūs specialūs maršrutai (1, 1A, 12, 19), gabenantys darbuotojus į stambias uosto įmones, dažniausiai šie maršrutai intensyviai veža darbo dienomis anksti iš ryto ir po darbo piko metu.
Juzė Jazbutienė

Juzė Dzindziliauskaitė-Jazbutienė (g. 1908 m. spalio 31 d., Tbilisyje, tuometinėje Rusijos Imperijoje – 2005 m. gegužės 12 d. Sarasota, Florida, JAV) – Lietuvos krepšininkė, Europos vicečempionė.

Biografija

Su tėvais grįžo į Lietuvą, 1930 m. baigė Kauno „Aušros“ mergaičių gimnaziją. 1930-34 m. Vytauto Didžiojo universitete studijavo ekonomiką, 1938 m. baigė Aukštuosius kūno kultūros kursus. Dirbo Kauno apygardos kūno kultūros instruktore, vadovavo tautinių šokių saviveiklininkams.
Priklausė Lietuvos fizinio lavinimosi sąjungai, vadovavo šios sąjungos moterų krepšinio komandai, kuri 1938 m. nugalėjo Pasaulio lietuvių tautinėje olimpiadoje. Tais pačiais metais Europos moterų krepšinio pirmenybėse Romoje, būdama Lietuvos moterų krepšinio rinktinės kapitone, su komanda užėmė antrąją vietą. Aktyviai ruošė III Europos vyrų krepšinio čempionatą Kaune – buvo organizacinio komiteto narė.
Per Antrąjį pasaulinį karą pasitraukė į Vokietiją, vėliau į Kolumbiją, kur vadovavo tautinių šokių rateliui, koledže dėstė kūno kultūrą. 1958 m. apsigyveno Floridoje (JAV).
Grafinių įtaisų sąsaja

Grafinių įtaisų sąsaja (angl. Graphics Device Interface; GDI) – viena Microsoft Windows operacinės sistemos branduolio dalių, naudojama atvaizduoti grafinius objektus (pvz., linijas, taškus, spalvas, tekstą) išvedimo įrenginiuose (pvz., monitoriuje, spausdintuve). Dažniausiai yra naudojamas piešti įvairius dvimačius objektus – langus, kitus paprastus interfeiso elementus. Kai piešimo greitis yra kritinis, naudojamos specialios bibliotekos (DirectX, OpenGL).
Venera (deivė)

Romėnų mitologijoje Venera (lot. Venus) – meilės, aistros ir sodų deivė. Amoro motina. Identifikuojama su graikų Afrodite, etruskų Turane, egiptiečių Izide, finikiečių Astarte, babiloniečių ir asirų Ištara.
Seniausia žinoma šventykla pastatyta 293 m. pr. m. e., rugpjūčio 18. Tą pačią dieną buvo švenčiama Vilia Rustica šventė, o balandžio 1 d. buvo švenčiama svarbiausia Venerai Vertikordijai skirta šventė Veneralija. 215 m. pr. m. e. pastatyta Veneros šventykla įamžinant romėnų pralaimėjimą Trasimenės upės mūšyje. Julijus Cezaris įvedė Veneros Genetriksės kultą, kur ji buvo motinystės ir šeimos deivė.
Europoje Renesanso epochos metu Venera tapo vienu populiariausių tapybos ir skulptūros objektų. Vaizduojama nuoga, natūrali. Dažnai gulinti ar stovinti ant kriauklės. Laikui bėgant žodis venera įgavo nuogos moters prasmę, visai nesiejant su romėnų deive (pvz., Venerinės ligos).
Venera vadinta Akidalija (lot. Acidalia), pagal Bojotijos šaltinį, kuriame maudydavosi jos palydovės gracijos.
FC Makhtaaral

Istorija

Klubas įkurtas 2013 m. tais pačiais metais debiutavo Pirmos lygos pirmenybėse, liko 16 vietoje. Kovojo dėl išlikimo ir laimėjo.
Call of Duty: Black Ops II

Vieno žaidėjo kampanija

Ankstesnės „Call of Duty“ dalys sulaukė daug priekaištų dėl vieno žaidėjo kampanijos, jos pasikartojimo bei vienodumo. Šioje dalyje kūrėjai nusprendė kampaniją padaryti lankstesnę, pridėjo keletą pasirinkimo galimybių, nuo kurių priklauso žaidimo eiga bei pabaiga. Be viso to, prieš pradedant kampaniją yra galimybė pasikeisti veikėjo inventorių (ginklus, sugebėjimus ir kita). Kampanijoje atsirado ir naujos Strike force misijos, kuriose daugelio žaidėjų žemėlapyje žaidėjas kartu su keliais karių, bei robotų daliniais turės tai sunaikinti, tai užgrobti, tai išsaugoti tam tikrus taškus. Be to, žaidėjas galės valdyti bet kurį komandos narį. Nuo šių misijų priklauso kampanijos eiga.

Daugelio žaidėjų režimas

Naujovių buvo įdiegta ir šiame režime. Viena jų – taškų sistema paremtas inventorius. Inventorių susidėlioti galima nuo pagrindų, vietoje sugebėjimų galima pasirinkti ginklus su įvairiais patobulinimais ir pan. Kovos tapo labiau subalansuotos, skirstomos pagal žaidėjų pajėgumą.
Dziaji

Istorija

Pirmieji teritoriją apgyvendino hoanija aborigenai, regionas tuomet vadintas Tiroseno pavadinimu. Čingų dinastijos laikais miestas vadintas Kagee vardu, o valdant japonams – Kagi.
1906 m. miestą sukrėtė žemės drebėjimas, kuris sunaikino visą miestą, liko stovėti tik Rytiniai vartai. Japonų valdžia miestą atstatė. 1907 m. pradėti geležinkelio Ališano kalnų miškais tiesimo darbai. Juo gabentas cukrus iš plantacijų vakaruose ir mediena iš Ališano kalnų. Suklestėjo pramonė ir prekyba. Miesto reikšmė išaugo trečiajame dešimtmetyje, kai buvo užbaigti irigacijos sistemos Dzianano lygumoje darbai. 1930 m. tapo nepriklausomu miestu. 1945 m. Japonijai išsižadėjus teisių į Taivano teritoriją, Dziaji tapo provincijos miestu.
Choroščo Branickių rūmai

Istorija

Rūmai buvo pastatyti ant Horodniankos upės dešiniojo kranto. Parengiamieji rūmų statybos darbai prasidėjo 1725 metais. 1748-1750 m. buvo ruošiama parko vieta. Parko plano rengime dalyvavo ir etmono žmona, karliaus Stanislovo Augusto Poniatovskio sesuo - Izabela Poniatovska. Parke buvo kasami kanalai ir sodinami medžiai. Parko išdėstymas simetriškas, su mažais tiltukais virš kanalų. 1752 m. buvo užbaigti parko tvarkymo darbai. 1915 m. rūmuose buvo įkurta ligoninė, kuri veikė iki 1933 m., kai rūmai jau buvo taip sugriuvę, kad buvo nebetinkami naudoti. Po II pasaulinio karo buvo nuspręsta rūmus atstatyti. Šiuo metu rūmuose veikia Choroščo rūmų interjero muziejus. 1956 m. kovo 22 d. rūmai buvo įtraukti į Palenkės vaivadijos saugomų istorijos paminklų sąrašą.
Algirdas Juozas Grabauskas

Biografija

1995–1999 m. UAB „Travėja“ generalinis direktorius. 1999–2004 m. Vyriausybės atstovas Marijampolės apskričiai
Nuo 1990 m. Lietuvos demokratinės darbo partijos, nuo 1997 m. Lietuvos liberalų sąjungos, nuo 2004 m. Lietuvos socialdemokratų sąjungos Marijampolės skyriaus narys.
1995–1997 m. (LDDP sąraše), 1997–2000 m. (LLS sąraše) Marijampolės miesto savivaldybės tarybos, 2007–2010 m. (LSDS sąraše) Marijampolės savivaldybės tarybos narys.
Žmona Gražina, sūnūs Rytis, Algis.
Danielius Pivoriūnas

Danielius Pivoriūnas (g. 1965 m. liepos 24 d.) – gamtos mokslų daktaras.

Biografija

1988 m. baigęs Lietuvos Žemės ūkio akademiją (universitetą) dirbo vadovaujantį darbą Marijampolėje. Nuo 1989 m. tęsė savo darbinę ir mokslinę veiklą Lietuvos Mokslų Akademijos Botanikos institute, kuriame 1994 m. apgynė gamtos mokslų daktaro disertaciją. Pagal mokslinių mainų programas stažavosi Jungtinėje karalystėje, Jungtinėse Amerikos Valstijose Kornelio universitete, Žemės ūkio departamente pagal Fulbraito programą, Danijoje, Italijoje. Valstybės valdymo ir įstatymdavystės klausimais stažavosi Jungtinėse Amerikos Valstijose, Italijoje, Vokietijoje, Jungtinėje Karalystėje.
1995–2003 m. Lietuvos Respublikos Aplinkos ministerijos vyriausiasis specialistas, skyriaus vedėjas, Departamento direktoriaus pavaduotojas. Parengė ir dalyvavo rengiant daugiau kaip dešimt Lietuvos Respublikos įstatymų, politikos gairių bei nacionalinių aplinkosaugos programų. Parengė Lietuvos Respublikos Pajūrio juostos įstatymą bei jo įgyvendinimo priemones. Nuo 2001 m. FAO ekspertas. Nuo 2004 m. Europos Sąjungos Mokslinių tyrimų ir plėtros Direktorato projektų vertinimo ekspertas. 2003–2007 m. Europos Saugumo ir Bendradarbiavimo Organizacijos misijų Bosnijoje ir Herzegovinoje bei Turkmėnistane, patarėjas ekonomikai ir aplinkosaugai bei programos vadovas. Lietuvos Kraštovaizdžio ekologų draugijos prezidentas ir įkūrėjas. Danielius Pivoriūnas nuo 2008 m. iki savo mirties dirbo – Vašingtone. Mirė 2012 m. lapkričio 30 d. staiga sustojus širdžiai.
Paskelbė daugiau kaip 30 mokslinių straipsnių, redagavo per 12 mokslinių publikacijų bei straipsnių.
Užsienio kalbos: anglų, rusų, italų – laisvai, ispanų, serbų – vidutiniškai.
Ekologiškoji mada

Ekologiškoji mada (tvarioji mada) – dizainerius ir drabužių gamintojus vienijanti idėja, skatinanti vystyti aplinkai draugišką mados pramonę ir etišką požiūrį į darbą neaukojant stiliaus. Savo gyvavimo pradžioje dauguma tvariosios mados modelių atrodė labai radikaliai ir iššaukiamai. Tačiau dabar viskas pasikeitė – vadinamosios etiškos mados produktai, žiūrint plika akimi, niekuo nesiskiria nuo įprastinių. Skirtumas tas, kad visoje gamybos grandinėje naudojamos pažangiausios ir aplinkai draugiškos technologijos.

Eko elegancija

Pasaulio viešojoje erdvėje vis dažniau šmėžuoja angliškas terminas „Eco chic“. Tikslaus lietuviško termino neturime, bet jis galėtų būti verčiamas įvairiai – „ekologiška elegancija“, „ekologiška mada“. Kad ir kaip išverstume, jis reiškia ekologišką požiūrį į madingus dalykus. Nors buvo pradėtas vartoti mados industrijoje, dabar jo teritorija gerokai išsiplėtė. „Eco chic“ tapo ir galingu rinkodaros įrankiu, kuriuo demonstruojamas ir gamintojo, ir vartotojo požiūris, jų socialiai atsakingi požiūriai į supantį pasaulį.

Tekstilės pramonė – didelė teršėja

Dabar pasaulio tekstilės pramonė yra antra didžiausia gėlo vandens vartotoja po žemės ūkio. Be to, gamybos procesuose naudojama daugybė cheminių medžiagų, kurios vėliau viena ar kita forma išmetamos į aplinką. Tekstilės pramonė yra ir tarp didžiausių CO2 teršėjų. Pavyzdžiui, Kinijos, kuri tekstilės gaminiais yra užtvindžiusi visą pasaulį, tekstilės pramonė net ir ne „žaliajam“ turėtų sukelti košmarus. Ši pramonės šaka, taip pat ir mados industrija, susidūrė su rimtais iššūkiais tiek darbo jėgos, tiek ir resursų srityje. Todėl jos „žaliavimas“ nėra tik moralinį pasitenkinimą teikianti saujelės entuziastų užgaida, tai rimta pasaulinė problema.
Kartą Laukiniuose Vakaruose

Turinys

Džilė Makbein, prieš mėnesį ištekėjusi už fermerio Berto Makbeino, atvyksta iš Naujojo Orleano, ketindama kartu įsikurti jo rančoje, tačiau sužino, kad jį ir tris vaikus neseniai nužudė. Bertas atsisakė parduoti žemę, kurioje yra vienintelis apylinkėse vandens šaltinis vietiniam žemvaldžiui Mortonui, nusprendusiam per jo žemę tiesti geležinkelį. Mortonas, negalintis valdyti kojų,Bertui iškraustyti nusamdė žinomą galvažudį Frenką, tačiau šis tiesiog nužudė šį ir jo vaikus, specialiai palikdamas įkalčius, rodančius, kad tai padarė kitas banditas Šajenas.
Dabar, kai Berto nebėra, Mortonas įsitikinęs, kad jo žmona parduos žemę ir išvažiuos, tačiau Džilė, visų nuostabai, nusprendžia pasilikti ir dirbti vyro ūkyje. Tuo pat metu apylinkėse pasirodo paslaptingas valkata, kurio nei vardo, nei tikslų niekas nežino. Kadangi jis nuolat groja lūpine armonikėle, visi pradeda jį vadinti Armonika (angl. Harmonica). Jis turi savų sąskaitų su Frenku (pastarasis kažkada nužudė jo tėvą), Šajenas taip pat nepatenkintas, kad Frenkas jį pakišo, todėl pradeda saugoti Džilę nuo nemalonumų, o pats Frenkas, tarsi ir dirbatis Mortonui, taip pat turi savų planų. Artėja neišvengiamas trejeto vyrų susidūrimas...
Ashlyn Gere

Biografija

Ešlė Gyr gimė Šiaurės Karolinos Čeri Pointo mieste 1967 m., nors kai kurie šaltiniai nurodo 1959 m. Nuo 3 metų jos šeima persikėlė į Las Vegą.
Mokykloje ir Nevados universitete, kuriame Ešlė baigė Teatro ir komunikacijų studijas, ji priklausė sporto komandų šokėjų trupėms.
Jos debiutas kine įvyko 1986 m. Iki 1990 m. ji atliko keletą nedidelių vaidmenų, dažniausiai siaubo filmuose, kol susipažino su žurnalo „Penthouse“ fotografu, o vėliau – režisieriumi Paul Thomas. Neilgai trukus ji sulaukė pasiūlymo vaidinti pornografiniame filme ir jį priėmė. Juosta vadinosi „The Last Resort“ ir joje Ešlė vaidino kartu su tuo metu populiaria aktore Selena Styl.
Nepaisant tokio sprendimo, ji ir toliau sulaukdavo nemažai pasiūlymų vaidinti kitokio žanro filmuose. 1992–1993 m. buvo jos populiarumo viršūnė: Ešlė gavo eilę apdovanojimų ir kartu su savo gera drauge Viktorija Peris buvo neabejotinai populiariausios aktorės. Skaičiuojama, kad jos vaidino apie 40 % pornografinių filmų, sukurtų tais metais.
1995–1996 m. sandūroje Ešlė padarė pertrauką, kurios metu keliavo po Šiaurės Amerikos klubus šokdama striptizą. Už šiuos pasirodymus, kuriuose neretai pasirodydavo ir Viktorija Peris, ji uždirbdavo apie 15000 dolerių per savaitę.
Galutinai iš pornografijos Ėšlė pasitraukė 2003 m., suvaidinusi daugiau kaip 140 juostų.

Kiti filmai

Ešlė yra viena iš nedaugelio aktorių, kurios pasirinko pornografiją po to, kai jau buvo vaidinusios kitokio žanro filmuose. Kartu su Traci Lords, Ginger Lynn bei Sasha Grey jas galima laikyti sėkmingiausiais pavyzdžiais, kuriuos pavyko pasiekti pornografinių filmų aktorėms. Negana to, Ešlė yra turbūt vienintelė aktorė, nuolat vaidinusi TV seriale („Space: Above and Beyond“ 1995–1996 m.) ir tuo pačiu neatsisakiusi vaidmenų pornografiniuose filmuose.
Ją taip pat galima išvysti tokiose juostoje kaip „Willard“ (2003 m.) ir „The One“ (2001 m.), kur ji vaidino kartu su Džeisonu Stethemu ir Džetu Li.
Vaidindama Holivudo filmuose ir serialuose, Ešlė naudojo kitus pseudonimus: Bonnie McRoberts seriale „X failai“ ar Kimberly Patton „Space: Above and Beyond“. Ji taip pat yra sukūrusi epizodinį vaidmenį jaunimui skirtame seriale „Beverly Hills, 90210“.
Taip pat keletą kartų Ešlė buvo garsių Holivudo aktorių dublerė ir vietoje jų filmavosi erotinėse scenose: 1992 m. ji pakeitė Šeron Stoun filme „Esminis instinktas“, o 1993 m. – Demi Mūr filme „Nepadorus pasiūlymas“.

Asmeninis gyvenimas

Nuo 1988 m. Ešlė yra ištekėjusi už režisieriaus Layne Parker.
Nuo 2005 m. gyvena Teksase ir verčiasi nekilnojamojo turto prekyba.

Apdovanojimai

Ešlė Gyr priklauso AVN ir XRCO Šlovės galerijoms.
El Vjechas

Istorija

El Vjechas įkurtas 1673 m.
Vytautas Kairiūkštis (1890)

Vytautas Kairiūkštis (1890 m. lapkričio 14 d. Seinai – 1961 m. birželio 13 d. Vilnius, palaidotas Bernardinų kapinėse) – Lietuvos tapytojas, pedagogas, dailėtyrininkas.

Biografija

Motina Julija Vichert - Kairiūkštienė, tėvas Juozas Kairiūkštis, sesuo Halina Kairiūkštytė-Jacinienė, brolis Jonas Kairiūkštis. 1910–1912 m. mokėsi Vilniaus piešimo mokykloje. 1912–1913 m. Maskvoje lankė Konstantino Juono tapybos studiją. 1913–1916 m. Maskvos universitete studijavo teisę. Dailės studijas 1917–1918 m. tęsė Maskvos tapybos, skulptūros ir architektūros mokykloje pas Nikolajų Kasatkiną ir 1920–1921 m. Aukštosiose meno ir technikos dirbtuvėse Maskvoje pas Pavelą Kuznecovą. 1931 m. eksternu baigė Vilniaus universitetą.
1918–1919 m. Voronežo liaudies švietimo skyriaus vaizduojamojo meno instruktorius, 1919 m. mobilizuotas į bolševikų kariuomenę, Irkutske tarnavo 5-osios armijos štabo kultūros skyriuje. 1921 m. grįžęs į Lietuvą vadovavo savo įsteigtai Vilniaus lietuvių piešimo studijai, mokytojavo Vilniaus gimnazijoje, nuo 1932 m. – Panevėžio gimnazijoje, nuo 1937 m. mokytojavo Kaune. 1940–1944 m. buvo Kauno kultūros muziejaus Meno skyriaus vedėjas. 1944–1951 m. dėstė Kauno taikomosios ir dekoratyvinės dailės institute, nuo 1947 m. docentas. 1952 m. išėjęs į pensiją, persikėlė į Vilnių.

Kūryba

Nuo 1921 m. dalyvavo ir rengė parodas Lietuvoje ir Lenkijoje. Nuo 1924 m. Vilniaus lenkų dailininkų grupuotės „Blok“ narys. 1925–1929 m. keliavo po Vakarų Europą. Aplankyta Prancūzija, Vokietija, Danija, Italija, susipažinta su naujausiomis dailės kryptimis.
Nutapė figūrinių kompozicijų („Koncertai kavinėje“ 1921 m., „Pliažas“ 1928 m., ciklas „Moterys paplūdimyje“ 1928–1943 m.), portretų („Jonas Basanavičius“, 1922 m., „Kubistinis portretas“ 1923 m., motina, 1945 m.), peizažų („Vakaras Irkutske“ 1920 m., „Vasara prie Anykštos ežero“, 1938 m., „Pievos vasarą“ 1940 m., „Neris ties Vilniumi“, 1956 m.), natiurmortų („Natiurmortas su geltona vaza“, 1921 m.). Sukūrė pastelių, piešinių, koliažų.
Ankstyvieji kūriniai, figūrinės kompozicijos, turi konstruktyvizmo, kubizmo, peizažai – impresionizmo bruožų. Paveiksluose natūros formos abstrahuotos, išryškinta geometrinė formų ritmika, siekiama vaizdo aiškumo, racionalios harmoningos kompozicijos. Antrojo ir trečiojo dešimtmečio paveiksluose ypač ryšku kubistinis formos ir erdvės traktavimas, pabrėžiamos laužytos linijos, geometriškai suskaidytos formos, kontrastinių spalvų deriniai („Kompozicija“, 1922 m., „Suprematistinė kompozicija“, 1922–1923 m.). Vėlyvuosiuose paveiksluose vyrauja realistinė plastika, būdinga subtili formų modeliuotė, niuansuotų, švelnių spalvų deriniai („Debesuota vasaros diena“, 1952 m.). Jo kūryba išsiskiria intelektualumu, eksperimentų drąsa, novatoriškumu, grynos formos siekiu, ji padarė didelę įtaką moderniosios lietuvių dailės plėtotei.
Apvalinimas

Skaičiaus reikšmės apvalinimas reiškia pakeitimą kita reikšme, kuri maždaug lygi, bet trumpesnė, paprastesnė arba daug aiškesnės išraiškos. Pavyzdžiui, pakeičiant 23,4476 € į 23,45 €, arba trupmeną 312/936 į 1/3 arba išraišką √2 į 1,414.
Apvalinimas dažniausiai daromas tam, kad gauti reikšmę, kurią yra lengviau užrašyti ir dirbti su ja negu su originalia reikšme. Galima kartu nurodyti suskaičiuoto skaičiaus tikslumą. Pavyzdžiui, kiekiui 123 456, kurio tikslumas žinomas tik tarp keleto šimtų, yra geriau sakyti „apie 123 500“.
Iš kitos pusės apvalinimas įveda apvalinimo klaidą rezultate. Apvalinimas yra beveik neišvengiamas daugelyje skaičiavimų – ypač kai dalinami du skaičiai į sveikąjį skaičių arba į slankiojo kablelio aritmetiką, kai skaičiuojamos matematinės funkcijos, tokios kaip kvadratinė šaknis, logaritmas ir sinusas arba, kai naudojamas slankiojo kablelio su fiksuotu skaičiumi reikšmingų skaitmenų. Skaičiavimų sekoje šios apvalinimo klaidos dažniausiai susideda ir tam tikrose sąlygose gali grąžinti nesąmoningą reikšmę.
Kata Tjuta

Kata Tjuta (Olgos kalnas) – didelė uolų grupė Australijos Uluru-Kata Tjuta nacionaliniame parke, 465 km į pietvakarius nuo Alice Springs miesto ir apie 25 km nuo Uluru (Ajerso uolos). Olgas kalnas yra sudarytas iš 36 kupolų, sujungtų įvairiomis uolomis, kurias supa skardžiai bei slėniai. Uolos užima apie 21,68 km² parko ploto. Olgos kalno viršūnė, siekianti 545,4 m yra aukčiausias taškas iškilęs virš lygumų. Skirtingai nei Uluru uolos, Kata Tjuta uolų sluoksniai yra beveik horizontalūs, dėl skirtingų abiejus gamtos paminklus veikiančių erozijos procesų. Abiejuose regionuose vyrauja lietaus ir temperatūros erozija.

Pavadinimo kilmė

Kata Tjuta vietinių Australijos gyventojų pitjantjajara kalba reiškia „daug galvų“. Kaip ir Uluru, Kata Tjuta jiems yra šventa vieta, apie kurią yra sukurta daug legendų. Čia buvo ir tebėra vykdomos įvairios ritualinės apeigos, ypatingai naktimis. Taip pat dar naudojamas pavadinimas Olgos kilęs nuo Olgos kalno, kuris 1872 m. tyrinėtojo Ernesto Gailso buvo pavadintas caro Nikolajaus dukros, Viurtembergo karalienės Olgos garbei; pastarasis gavo pavedimą iš vokiečių mokslininko Ferdinando von Miulerio, norėjusio išreikšti padėką karališkajai porai dėl barono titulo jam suteikimo. 1993 m. buvo oficialiai įteisintas dvejopas pavadinimas Kata Tjuta ir Olgos kalnas.
Gustavas Krupas

Gustavas Krupas (vok. Gustav Georg Friedrich Maria Krupp von Bohlen und Halbach, 1870 m. rugpjūčio 7 d. Hagoje – 1950 m. sausio 16 d. Zalcburge) – vokiečių pramonininkas ir finansininkas, teistas Niurnbergo tribunole už finansinę pagalbą nacių režimui.

Biografija

Gustavas von Bohlenas-Halbachas gimė dvarininko ir diplomato šeimoje. 1893 m. baigė Heidelbergo universiteto teisės fakultetą, dirbo Vokietijos diplomatinėse misijose Vašingtone, Pekine ir Vatikane.
1906 m. vedė Bertą Krupp. Kaizeriui Vilhelmui II-ajam leidus papildė pavardę ir įėjo į Krupp koncerno direktorių tarybą. Su žmona Berta išaugino aštuonis vaikus.
Po Pirmojo pasaulinio karo beveik pusė Krupp koncerno gamybinių pajėgumų buvo demontuota. G.Krupas priešinosi tam, dėl ko 1923 m. Prancūzijos karo tribunolo nuteistas 15 metų kalėti (kalėjime praleido 7 mėnesius). Per kitą dešimtmetį gamyklos pertvarkytos žemės ūkio, civilinės pramonės produkcijai gaminti, tačiau slapta mažomis partijomis Olandijoje ir Švedijoje gamino ir karinę produkciją. 1931–1933 m. G.Krupas buvo Vokietijos pramonininkų sąjungos (Reichsverband der Deutschen Industrie) prezidiumo pirmininkas.
Nacių judėjimo pradžioje buvo jų priešininku, tačiau po asmeninio susitikimo su A.Hitleriu 1933 m. vasario mėn. savo nuomonę pakeitė ir pradėjo finansiškai remti Vokietijos kariuomenės perginklavimo programą. 1933 m. gegužės mėn. paskirtas „Adolfo Hitlerio fondo“ prezidentu.
Krupp koncerno gamyklose buvo pagaminta dauguma vermachte naudotų tankų, artilerijos pabūklų ir kitos karinės technikos. Gamyklose dirbo virš 160 000 žmonių, tarp jų nemažai karo ir koncentracijos stovyklų belaisvių.
G. Krupas vadovavo pramoninei imperijai iki 1943 m. Karo pabaigoje jo sveikata sparčiai blogėjo, jis apkurto, po infarkto nebegalėjo judėti, kalbėti ir rašyti. Nepaisant to buvo įtrauktas į Niurnbergo tribunolo teisiamųjų už karo nusikaltimus tarpą, tačiau dėl amžiaus ir sveikatos būklės nuo bausmės atleistas.
Mirė Bliunbacho pilyje (prie Zalcburgo) 1950 m.
Akranesas

Istorija

Miestas įkurtas XIX amžiuje, kaip žvejų kaimelis.

Sportas

Miestelyje yra stipri futbolo komanda ÍA Akranes, kuri 18 kartų yra tapusi aukščiausios šalies futbolo lygos čempionais.
Klaipėdos Martyno Mažvydo progimnazija

Istorija

Buvusi Klaipėdos 19-oji vidurinė mokykla įkurta 1972 m.
1994 m. gruodžio 8 d. miesto Valdybos nutarimu mokykla pavadinta M. Mažvydo vardu. 2000 m. reorganizuota į pagrindinę mokyklą. Nuo 2011 m. progimnazija.
Aloyzas Juodis

Biografija

1975 m. baigė Kauno 29-ą vidurinę mokyklą, 1983 m. Kauno medicinos instituto Gydomąjį fakultetą. Nuo 1983 m. Radviliškio ligoninės gydytojas, nuo 2001 m. Radviliškio pirminės sveikatos priežiūros centro direktoriaus pavaduotojas medicinai.
1990 m. Lietuvos socialdemokratų partijos narys, 1994–1999 m. LSDP Radviliškio rajono skyriaus pirmininkas, 1995–1999 m. LSDP tarybos narys. Nuo 1999 m. partijos „Socialdemokratija – 2000“, nuo 2002 m. Lietuvos krikščionių demokratų partijos, nuo 2004 m. Tėvynės sąjungos narys.
1990–1995 m. Radviliškio rajono tarybos deputatas, 1995–1997 m., 1997–2000 m., 2000–2003 m., 2003–2007 m., 2007–2011 m. ir nuo 2011 m. Radviliškio rajono savivaldybės tarybos narys.  2003–2007 m. socialinių reikalų ir teisėsaugos komiteto pirmininkas.
2011 m. A. Juodžiui pateikti įtarimai dėl piktnaudžiavimo tarnyba, sukčiavimo ir dokumentų klastojimo. 
Sutuoktinė Palmira, duktė Elžbieta.
Didieji Pupojai

Istorija

Iki XX a. pab. – kaimas Mickūnų apylinkėje.