google/wiki40b huggingface dataset:
Kickstarter

Istorija

Kickstarter veikla pradėta 2009 m. balandžio 28 d. Tinklalapio įkūrėjai Perry Chen, Yancey Strickler ir Charles Adler. Žurnalas „Time“ tinklalapį įvardijo kaip „vieną geriausių 2010 m. išradimų“ ir „geriausią 2011 m. tinklalapį“.
2013 m. vasario 14 d. buvo išleista iOS programėlė, skirta telefonams iPhone, pavadinimu Kickstarter.
Nuo 2012 m. spalio 31 d. Kickstarter projektus gali steigti gyventojai iš Jungtinės Karalystės.
Nuo 2013 m. rugsėjo 9 d. Kickstarter tapo prieinamas autoriams iš Kanados.
Nuo 2013 m. lapkričio 13 d. steigti projektus tinklalapyje Kickstarter gali ir Australijos bei Naujosios Zelandijos piliečiai. 2014 m. prie projekto prisijungė autoriai iš Nyderlandų, Danijos, Airijos, Norvegijos ir Švedijos, 2015 m. – Vokietijos, Prancūzijos, Ispanijos, Austrijos, Belgijos, Italijos, Šveicarijos, 2016 m. – Singapūro, Honkongo ir Meksikos bei 2017 m. – Japonijos. 2017 m. liepą pateikęs atsistatydinimo lapelį iš projekto pasitraukė vienas jo įkūrėjų Y.Strickler.

Aukojimo modelis

Kickstarter yra viena iš sutelktinio finansavimo internetu platformų, apeinanti tradicinius investavimo būdus. Projekto autoriai pasirenka galutinį terminą ir minimalią surinktų lėšų sumą. Jei šis tikslas nėra pasiekiamas iki numatyto termino, reiškia jokių lėšų nesurinkta – savotiška apsidraudimo sutartis. Aukotojų lėšos surenkamos per Amazon Payments. Platforma prieinama rėmėjams iš viso pasaulio ir projektų kūrėjams iš JAV, Jungtinės Karalystės, Kanados, Australijos ir Naujosios Zelandijos.
Kickstarter tenka 5 % nuo surinktų lėšų sumos. Amazon ima papildomus 3–5 %. Kitaip nei dauguma forumų, skirtų kapitalo pritraukimui ar investicijoms, Kickstarter nesiekia pasiglemžti projektų nuosavybės. Inicijuotų projektų internetiniai puslapiai archyvuojami ilgam ir yra prieinama visuomenei. Pasibaigus finansavimui, projektų ir patalpintų medijų nebegalima redaguoti ar pašalinti iš tinklalapio.
Nėra jokios garantijos, jog žmonės, talpinantys projektus Kickstarter tinklalapyje, įgyvendins savo projektus, panaudos surinktus pinigus savo projektų įgyvendinimui, ar, kad užbaigti projektai atitiktis aukotojų lūkesčius. Kickstarter pataria rėmėjams apsvarstyti prieš nusprendžiant remti projektą. Jie taip pat įspėja projektų vadovus, jog jie gali būti paduoti atsakomybėn dėl rėmėjų patirtos teisinės žalos jiems nesugebėjus ištesėti pažadų. Projektai gali žlugti net po sėkmingo lėšų surinkimo, jeigu autoriai neįvertintų reikiamo kiekio lėšų arba nesusidorotų su iškilusiais techniniais sunkumais.
Arterija

Arterijų tipai

Aorta (žr.: aorta) – didžiausia kūno arterija. Ji prasideda kairiojo skilvelio viršuje, į ją išstumiamas kraujas per aortinį vožtuvą. Aortoje yra didžiausias kraujo slėgis, todėl jos raumeninis dangalas storiausias, tačiau jos sienelė elastinga – iš aortos sklindanti pulso banga sukelia kraujagyslių virpėjimą, kurio metu išsiplėsdamos ir susitraukdamos kraujagyslės sukuria tolygų kraujo tekėjimą (žr. toliau “Fizikiniai reiškiniai arterijoje”). Iš aortos išeinantis kraujas (toliau šakojantis kraujotakos sistemai) aprūpina deguonimi visą organizmą, apeina visus organus, išskyrus plaučius.
Arterijos šakojasi į arterioles – smulkias kraujagysles, kuriomis teka kraujas į kapiliarus. Jų vidurinį dangalą sudaro plona raumeninė plokštelė.
Arteriniai kapiliarai – mikroskopinės arterijų atšakos, nešiojančios arterinį kraują į visą organizmą ir prisidedančios prie arterinio kraujo virtimo veniniu. Arterinių kapiliarų galūnės susijungusios su veninias kapiliarais, kurie surenka deguonies netekusį kraują ir neša į venų sistemą.

Fizikiniai reiškiniai arterijoje

Po kiekvieno kairiojo širdies skilvelio susitraukimo į aortą, kurioje jau yra kraujo, patenka taip vadinamas “smūginis” kraujo tūris (apie 65 – 70 ml kraujo). Tada aortos vožtuvai užsidaro. Papildomas kraujo tūris, patekęs į aortą, joje padidina slėgį ir ištempia jos sieneles. Padidėjusio slėgio banga (vadinama sistoline) sukelia kraujagyslių sienelių virpėjimą, plintantį tamprios bangos pavidalu išilgai stambiųjų arterijų. Ši banga vadinama pulso banga. Jos greitis priklauso nuo sienelių tamprumo ir apytiksliai lygus 6 – 8 m/s.
Širdies atsipalaidavimo metu (vadinamo diastole) aortos sienelės palaipsniui traukiasi (iki pradinės padėties) ir stumia kraują į stambiąsias arterijas. Jų sienelės taip pat išsitempia ir po to susitraukia stumdamos kraują į tolimesnes kraujagysles. Šis efektas, kurį nulemia aortos ir stambių arterijų elastinės savybės, sąlygoja netolygios sistolinės kraujo tekmės aortoje virtimą tolygiu tekėjimu periferinėse arterijose. Todėl kraujo srautas tolygiai 0,3 – 0,5 m/s greičiu teka stambiomis kraujagyslėmis.
Esant tokiam kraujo tekėjimui tik dalis energijos, širdies raumenims susitraukiant, betarpiškai perduodama kraujo masei aortoje ir virsta kinetine energija. Visa likusi energijos dalis virsta stambių kraujagyslių (daugiausia aortos) elastinių sienelių tempimo deformacijos potencine energija. Po to širdies raumens atsipalaidavimo metu palaipsniui stambiosioms kraujagyslėms grįžtant į pradinę padėtį perduodama kraujo masei.
Vyriausybės įstaiga

Steigimas

Ministerijų funkcijoms nepriskirtiems klausimams spręsti Vyriausybė, nedidindama valstybės valdymui atitinkamų metų biudžete skirtų lėšų, gali steigti Vyriausybės įstaigas (departamentus, kontrolės ar apskaitos funkcijas vykdančias tarnybas, agentūras, inspekcijas ir kitas įstaigas).
Vyriausybės įstaigos uždaviniai, funkcijos ir teisės nustatomos jos nuostatuose.

Vadovavimas

Vyriausybės įstaigai vadovauja generalinis direktorius (direktorius, viršininkas). Vyriausybės įstaigos vadovas yra pavaldus Ministrui Pirmininkui.
Vyriausybės įstaigos vadovas sprendžia įstaigos kompetencijai priskirtus klausimus, taip pat vykdo kitas įstatymų ir Vyriausybės nutarimų nustatytas funkcijas. Vyriausybės įstaigos vadovas yra asmeniškai atsakingas, kad įstaiga spręstų jai pavestus uždavinius.
Vyriausybės įstaigos vadovas gali turėti pavaduotoją (pavaduotojų), kurį (kuriuos) jis skiria ir atleidžia iš pareigų.
Vyriausybės įstaigos vadovas leidžia įsakymus ir įsakymu patvirtintus kitus teisės aktus, tikrina, kaip jie vykdomi.
Vyriausybės įstaigos veikla organizuojama vadovaujantis Vyriausybės aprobuotais viešai paskelbtais strateginiais veiklos planais, rengiamais vadovaujantis Vyriausybės programa, kuriai Seimas pritaria, ir derinamais su Valstybės ilgalaikės raidos strategija.

Ministerijų ir Vyriausybės įstaigų veiklos koordinavimas, jų priimamų teisės aktų teisėtumo priežiūra

Vyriausybė koordinuoja ministerijų veiklą per ministrus. Vyriausybė turi teisę panaikinti ministrų, Vyriausybės įstaigų ir įstaigų prie ministerijų teisės aktus, jeigu šie prieštarauja Konstitucijai, tarptautinėms sutartims, įstatymams ir kitiems Seimo priimtiems teisės aktams, Respublikos Prezidento dekretams, Vyriausybės nutarimams ar Ministro Pirmininko potvarkiams.
http://www.lrv.lt
Liepos 15

Vardadieniai

Enrikas – Gerimantė – Henrieta – Henrikas – Herkus – Mantas – Rozalija
Jonas Macijauskas (1900)

Biografija

1919 m. birželio mėn. už antivalstivalstybinę veiklą Lietuvos Respublikos teismo nuteistas 10 m. kalėti. 1921 m. keičiantis kaliniais išleistas į Sovietų Rusiją, kovojo su baltagvardiečiais. 1926–1940 m. Raudonosios armijos politinis darbuotojas. 1936 m. baigė Lenino politinę karo akademiją. 1936–1939 m. Čeliabinsko lakūnų mokyklos politinio skyriaus viršininko pavaduotojas. 1939 m. kurį laiką NKVD buvo suimtas, kalintas.
1940 m. birželio mėn. atsiųstas į sovietų okupuotą Lietuvą, 1940 m. liepos mėn. paskirtas vadinamosios Liaudies kariuomenės vyriausiuoju politiniu vadovu. Prisidėjo prie Lietuvos kariuomenės naikinimo, joje diegė sovietinę tvarką, persekiojo patriotinių pažiūrų kariškius, vadovavo jų represijoms. 1940 m. rugpjūčio mėn. – 1941 m. 29-ojo teritorinio šaulių korpuso politinio skyriaus viršininkas. 1942–1945 m. 16-osios lietuviškosios šaulių divizijos komisaras, divizijos vado pavaduotojas politiniams reikalams. 1943 m. daugiausia dėl jo kaltės pirmosiose divizijos kautynėse su Vokietijos kariuomene prie Aleksejevkos (Oriolo sritis) žuvo labai daug (kai kuriais duomenimis – daugiau kaip 50 %) divizijos karių. Pasižymėjo lietuvių tautos interesams priešiškomis stalinistinėmis pažiūromis.
1944 m. generolas majoras. 1946–1950 m. LSSR karinio komisariato politinio skyriaus viršininkas, 1950–1962 m. LSSR karinis komisaras. Nuo 1962 m. LSSR MT patarėjas. Nuo 1966 m. sovietinio karo veteranų komiteto Vilniaus sekcijos pirmininkas. Parašė tendencingų atsiminimų.
1941–1949 m. LKP(b) revizijos komisijos narys, 1949–1961 m. LKP CK narys. 1946–1958 m. SSRS AT, 1959–1963 m. LSSR AT deputatas.
Dalia Gaspariūnienė-Kremenskaitė

Dalia Gaspariūnienė-Kremenskaitė (g. 1958 m. vasario 13 d. Panevėžyje) – choro dirigentė ir pedagogė.

Biografija

Mokėsi Panevėžio 2-ojoje vidurinėje mokykloje ir vaikų muzikos mokykloje (K. Klygienės smuiko klasė). 1973–1977 m. choro dirigavimo mokėsi Panevėžio J. Švedo pedagoginėje muzikos mokykloje (dėst. N. Afanasjeva). Mokyklą baigusi su pagyrimu, 1977–1983 m. choro dirigavimo studijas neakivaizdiniu būdu tęsė Lietuvos valstybinėje konservatorijoje (vyr. dėst. J. Barausko klasė).
1977–1986 m. Lietuvos aklųjų draugijos Panevėžio tarprajoninių kultūros namų mišriojo choro ir vokalinio ansamblio vadovė. Choras rengė koncertus Lietuvos aklųjų draugijos klubuose, dalyvavo miesto ir regiono dainų šventėse, propagavo lietuvių liaudies dainas. 1980 m. minėtuose kultūros namuose įkūrė vaikų muzikos studiją, kurioje vaikai buvo mokomi skambinti fortepijonu, groti akordeonu, solfedžiuoti ir dainuoti chore. Šis choras koncertavo Panevėžyje, Šiauliuose, Kaune ir kitur, dalyvavo vaikų šventėse. 1982–1986 m. Panevėžio J. Švedo pedagoginės muzikos mokyklos dėstytoja ir merginų choro „Obelėlė“ chormeisterė. Tuo metu dainavo ir Švietimo darbuotojų mišriajame chore „Nevėžis", buvo šio kolektyvo chormeisterė.
Nuo 1988 m. Panevėžio miesto savivaldybės Kultūros ir meno skyriaus vyr. specialistė.
Nuo 1987 m. Panevėžio akcinės bendrovės „Lietkabelis“ mišriojo choro „Čiūto“ meno vadovė ir dirigentė. Chorą išmokė daug lietuvių ir užsienio klasikų kūrinių, taip pat giesmių, kasmet su juo surengia po 10-15 koncertų, dalyvavo 1990 m. Lietuvos tautinėje dainų šventėje Vilniuje, 1994 m. I ir 1998 m. II Pasaulio lietuvių dainų šventėse Kaune ir Vilniuje, daugelyje kitų kultūros renginių: 1993 ir 1996 m. J. Bendoriaus mišriųjų chorų festivalyje Marijampolėje, 1997 m. Aukštaitijos dainų šventėje Zarasuose. Konkursuose bei festivaliuose choras pelnė ir prizinių vietų, padarė įrašų Lietuvos radijui. 1988 m. koncertavo Jugoslavijoje (Belgrade), 1989 m. Ukrainoje (Kijeve), 1993 m. Lenkijoje, Slovakijoje, Čekijoje ir Vengrijoje. „Čiūto" gieda bažnyčiose ir dalyvauja sakralinės muzikos renginiuose.
D. Gaspariunienė – įvairių kultūros renginių organizatorė, Panevėžio miesto dainų švenčių dirigentė, 1997 m. Aukštaitijos krašto dainų šventės Zarasuose dirigentė.
1986 m. pagimdė pirmagimį sūnų Domantą, 1989 m. – dukrą Karilę, 1991 m. – sūnų Vismantą.

Šaltinis

Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999. Informacijos publikavimui gautas žodinis autoriaus leidimas.
Napo provincija

Geografija

Vakarinį provincijos pakraštį užima Andų kalnai, su veikiančiais ir užgesusiais ugnikalniais – Antisana (5704 m), Kilindanja, Sumaku ir kt. Einant į rytus kalnai leidžiasi žemyn į Amazonės žemumą. Šlaituose auga rūko miškai, o žemumoje – Amazonijos džiunglės. Upės savo vandenis neša iš Andų link Amazonės: Napas, Kichosas, Ujakačis ir kt.
Provincijos gamta saugoma kelete rezervatų ir nacionalinių parkų: Ljanganateso, Sumako Napo-Galeraso, Kajambė Kokos, Antisanos.
Thomas von Danwitz

Thomas von Danwitz (g. 1962 m. gegužės 2 d. Bedburg/Erft, Vokietija) – vokiečių teisininkas, teisėtyrininkas europeistas, Europos Teisingumo Teismo teisėjas.

Leben

Po abitūros nuo 1981 m. iki 1986 m. Bonos, Ženevos ir Paryžiaus universitetuose studijavo teisės, politikos mokslus ir naujesniąją istoriją; išlaikė valstybinį teisės egzaminą (pirmąjį – 1986 m. ir antrąjį – 1992 m.). Apgynė teisės mokslų disertaciją, teisės mokslų daktaras (Bonos universitetas, 1988 m.). Nuo 1989 iki 1990 m. studijavo Nacionalinės administravimo mokykloje (École nationale d’administration), įgijo tarptautinį viešojo administravimo diplomą, Diplôme International d’Administration Publique (1990 m.), habilituotas daktaras (Bonos universitetas, 1996 m.).
Nuo 1992 m. Bonos universiteto mokslinis asistentas, Rūro universiteto teisės fakulteto Vokietijos viešosios teisės ir Europos teisės katedros vedėjas, profesorius ir Vokietijos bei Europos aplinkos teisės instituto direktorius (Bochumas, 1996–2003 m.), nuo 1998 m. iki 2001 m. Kalnakasybos ir energijos teisės instituto vykdantysis direktorius, im Studienjahr 2001/2002 m. m. Teisės fakulteto dekanas.
Nuo 2003 m. iki 2006 m. Vokietijos viešosios teisės ir Europos teisės katedros vedėjas ir dėstytojas prie Medijų ir komunikacijos teisės instituto (Kelno universitetas; Viešosios teisės, Europos teisės, ūkinės konstitucinės ir ūkio valdymo teisės katedros vedėjas, Viešosios teisės ir administracinių mokslų instituto direktorius (2006 m. balandžio 1 d.); kviestinis dėstytojas François Rabelais universitete (Tours, 2001–2006 m.) ir Paris I Panthéon-Sorbonne universitete, (2005 2006 m.), 2000/2001 m. m. žiemos semestro metu kviestinis tarptautinės teisės profesorius (Fletcher School of Law and Diplomacy der Tufts University/ Medford, MA) JAV; nuo 2008 m. gegužės Vokietijos-Prancūzijos teisės magistro programos (Köln/Paris I) įgaliotinis.
Europos Teisingumo Teismo teisėjas nuo 2006 m. spalio 7 d., nuo 2008 m. spalio mėn. EBTT 8-osios kolegijos pirmininkas
Vakarų tiurkų kaganatas

Istorija

Kaganatas susiformavo dėl Tiurkų kaganate kilusio įpėdinystės karo, kurio metu atskilo vakarinės teritorijos. Šių teritorijų sostine tapo Sujabas (dab. Kirgizijoje, 60 km nuo Biškeko), ir jis valdė didžiules teritorijas Kazachų stepėje ir Ponto stepėje. Vietiniai kaganai sudarė sąjungą su Bizantija, kovodami su Sasanidais, atkūrė seniau pasislinkusias sienas Vidurinėje Azijoje. Vėliau tiurkai, susivieniję su chazarais, įsiveržė į Pietų Kaukazą, paimdami Tbilisį. Tik 630 m., po Tung Yabğu mirties, tiurkai atsitraukė iš Užkaukazės.
Kaganatas buvo daugybės skirtingų genčių konfederacija. Jame buvo išskiriamos 10 pagrindinių valdančių genčių, kurios dalijosi į rytines (kinų šaltiniuose jos vadinamos Duoliu) ir vakarines (jos vadinamos Nušibi). Po Išbara-kagano (634–639) reformų, Vakarų kaganatas tapo žinomas kaip Onoq, t. y. „Dešimt strėlių“, kurios buvo išdalintos pagrindiniams genčių vadams. Tai sukėlė valstybės skilinėjimą.
VII a. kaganatas silpo, ir jo vienybė menko. Rytines sritis ir sostinę 657 m. nusiaubė Tangų Kinija. Vakarinėse srityse atskirą konfederaciją konsolidavo bolgarai, Ponto stepėje įsitvirtino chazarai. VII a. II pusėje kaganatas nustojo egzistuoti, mat jį padalino daugybė smulkių genčių, tokių, kaip tiurgešai, ogūzai, kimakai, karlukai ir kt.
Medragiai

Istorija

1950–1962 m. Kuršėnų rajono, 1962–1995 m. Šiaulių rajono Raudėnų apylinkės kaimas. 1950–1991 m. kaimas priklausė Paežerių tarybiniam ūkiui.

Aplinkinės gyvenvietės

Sauslaukė – 3 km
Rūdėnai – 3,3 km
Dirvonėnai – 1,7 km
Šeškiai – 2 km
KURŠĖNAI – 10 km 
ŠIAULIAI – 34 km
Paežeriai (Šiauliai) – 2,1 km
Girlaukė – 4,1 km
Pamockė – 2 km
Repšiai (Šiauliai) – 1,3 km
Mercedes-Benz Citaro

Mercedes Benz Citaro – vienas populiariasių miesto autobusų Europoje. Autobusas masiškai pradėtas gaminti 1997 m. ir pakeitė Mercedes-Benz O405/O405N seriją, gamintą iki 2001 m. Autobusas žemagrindis, tad juo patogiau naudotis neįgaliems keleiviams bei tėvams su vaikiškais vežimėliais. Šiuo metu 10 Citaro autobusų turi ir Vilniaus autobusai.
Gatvė

Gatvė – miestų, miestelių, kompaktiškesnių kaimo gyvenviečių kelias. Gatvės skirtomos į magistralines (tranzitinės arterijos, jungia miesto rajonus, transporto mazgus), vietines ir pėsčiųjų.
Miesto gatvių sudaromas tinklas gali būti radialinis, linijinis arba stačiakampis.

Istorija

Lietuvoje gatvės pradėjo formuotis iš vieškelių, ėjusių per giminės bendruomenės gyvenvietę (viešę). Pirmųjų miestų gatvės kūrėsi palei prekybinius kelius, todėl jų planas daugiausia radialinis (Vilnius). Nuo magistralinių gatvių atsišakodavo aklagatviai ir sudarydavo netaisyklingus kvartalus. Susijungdami jie sudarė skersgatvius. Kaune ir Klaipėdoje susiformavo taisyklingas stačiakampis gatvių tinklas. Po valakų reformos susikūrė gatviniai kaimai, kurie įgijo linijinį gatvių planą (Veiveriai, Viduklė). Gatvinių rėžinių kaimų gatvė paprastai tiesi, gatvinių išretėjusių – vingiuota. Padrikajame kaime būna viena ar keletas gatvių, jos netaisyklingos, plačios, ribojamos tvorų. Miesto pakraščių, miestelių gatvės mažai skyrėsi nuo kaimo gatvių.
XIII a. Vilniuje pradėti rengti ąžuoliniai ir pušiniai gatvių grindiniai, XV a. jau buvo akmenimis grįstų gatvių. XVIII a. pab. pradėtas rengti gatvių apšvietimas. Ilgas, plačias, gerai apžvelgiamas gatves pradėta vadinti prospektais. XX a. pradėta gatves asfaltuoti, įrengta lietaus kanalizacija, betoninių plytelių šaligatviai.
Aglinės piliakalnis

Eglinės piliakalnis (tarm. Aglinės piliakalnis, lenk. Góra zamkowa Jegliniec) – piliakalnis šiaurės Lenkijoje, prie Aglinės kaimo, Palenkės vaivadija, Suvalkų apskritis, Šipliškės valsčius.

Piliakalnis

Piliakalnis įrengtas 20 m aukščio kalvoje. Piliakalnio 30 m ilgio, 20 m pločio aikštelės pietiniame krašte supiltas 6–8 m aukščio ir 4 m pločio pylimas. Papėdės pietinėje dalyje yra senovės gyvenvietės liekanų, rasta lipdytinės keramikos. 1990 m. piliakalnį tyrė Varšuvos archeologijos muziejaus Baltų sektoriaus archeologai, vadovaujami muziejaus direktoriaus dr. Jono Jaskonio, archeologė Ana Bitner-Vrublevska. Per tyrimus rasta apie 800 IX a.– XI a. radinių. 1 tūkstantmetyje – 2 tūkstantmečio pradžioje piliakalnyje ir gyvenvietėje gyveno jotvingiai.

Istorija

Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. piliakalnio apylinkėse gyveno lietuviams artima baltų tauta - jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. piliakalnis priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštijai. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį piliakalnis pateko į Lietuvos Respublikai priskirtą teritoriją.
Piliakalnyje kasmet vyksta Poezijos pavasaris, kurį organizuoja Punsko „Aušros“ leidykla ir Lenkijos lietuvių draugija.
Kristupas Garšvila

Biografija

1687 m. jėzuitas. 1697-1701 m. studijavo Vilniaus universitete. 1700 m. įšventintas kunigu. 1701-1717 m. Pinsko, Vilniaus, Daugpilio, Gardino, Varšuvos jėzuitų kolegijose ir Vilniaus universitete dėstė retoriką, hebrajų kalbą, filosofiją, teologiją ir kanonų teisę. 1717-1720 m. Polocko jėzuitų kolegijos, 1720-1721 m. Vilniaus universiteto rektorius.
Pagal jo scenarijus Vilniuje surengti spektakliai: „Išminčiaus tremtis“ (lot. Exilium sapientis) 1696 m., „Teisingo keršto atnaujinimo pelenai“ (Cineres ad instam vindictam animatis), „Pergalės ženklas“ (Znak zwycięski, abu 1702 m., šio autorystė spėjama). Išliko jo dėstyto filosofijos kurso užrašai.
Miškoatlis

Miškoatlis (nah. Mixcōhuātl – „debesų gyvatė“), Istak Miškoatlis („baltoji debesų gyvatė“) – žvaigždžių ir debesų dievas actekų mitologijoje, medžiotojų, karių globėjas. 400 Miškoatlio sūnų laikyti Paukščių Tako žvaigždėmis. Tarp jo sūnų – Uicilopočtlis ir Kecalkoatlis. Čičimekai Miškoatlį iš pradžių garbino kaip medžioklės dievą, jis turėjęs elnio pavidalą. Actekai šį dievą ėmė laikyti nahua protėviu, jis susietas su Uicilopočtlio ir Kecalkoatlio kultais.
Miškoatlis buvo actekų kalendoriaus mėnesio Kečolio (Quecholli), trunkančio 20 dienų, dievas globėjas. Šiuo periodu buvo gaminami ir taisomi ginklai, aukojami žmonės. Taip buvo siekiama užsitikrinti sėkmę kare.
Pasakojama, kad kartą saulės dievas Teskatlipoka pasivertęs Miškoatliu ir atradęs titnagą, pamokęs žmones kaip juo naudotis ugniai įskelti.
Buvo vaizduojamas rankose laikantis ietisvaidę ir akstis, taip pat krepšį su maistui sumedžiotu grobiu. Neretai buvo vaizduojamas su išilgai jo kūno einančiais raudonais ir baltais dryžiais, ilgais plaukais, juodomis akimis arba jas dengiančia juoda kauke, ant dievo galvos – plunksnų vainikas.
Born This Way

Įrašymas

2010 m. kovą Lady Gaga atskleidė, kad planuoja išleisti naują studijinį albumą, pavadinimu „Born This Way“. Praėjus keliems mėnesiams po paskelbimo atlikėja pranešė, kad ji baigė kurti albumo dainas. „Šis albumas atėjo taip greitai“, – socialiniame tinklalapyje pasiskelbė Lady Gaga. „Buvo smagu su juo dirbti kelis mėnesius“, – savo pranešime tęsė atlikėja.
Antanas Feliksas Orliukas

Biografija

1952–1952 m. mokėsi Varviškės pradinėje, 1956–1959 m. – Macevičių septynmetėje, 1959–1963 m. – Kapčiamiesčio vidurinėje mokyklose. 1963–1964 m. studijavo Vilniaus universiteto Fizikos ir matematikos fakultete. 1975 m. rugsėjo 28 d. apgynė daktaro disertaciją tema „Elektrinės savybės ir faziniai virsmai Sb₂S₃ tipo kristaluose“. 1995 m. apgynė habilituoto fizinių mokslų daktaro disertaciją tema „Elektrinės Ag⁺, Li⁺, Na⁺, H⁺, F⁻, VO·· superjonikų savybės ir faziniai virsmai“.

Mokslinė veikla

Svarbiausi darbai iš kietojo kūno jonikos. Daugiau, kaip 175 mokslo darbų autorius.
Undinėlė

Undinėlė (dan. Den lille Havfrue) yra danų rašytojo H. K. Anderseno pasakos "Undinėlė" pagrindinė veikėja. Pasaka remiasi mitologine undinės figūra ir tapo Antonino Dvoržako operos "Rusalka" libreto pagrindu.
Kopenhagos skulptoriaus Edvard Eriksen (1876-1959 m.) sukurta Undinėlės skulptūra tapo Kopenhagos simboliu. Undinėlės galvą jis sukūrė pagal baleriną Ellen Price (1878-1968 m.), kuri 1909 m. Kopenhagoje buvo labai mėgiama to paties pavadinimo baleto pagrindinė šokėja, o kūną pagal savo žmoną Eline (1881-1963 m.). Taip nutiko, nes Ellen Price nenorėjo pozuoti nuoga.
Užsakovu buvo mecenatas ir Kopenhagos alaus daryklos Carlsberg įkūrėjas Carl Jacobsen. 125 cm dydžio ir 175 kg svorio skulptūros kopija 1913 m. rugpjūčio 23 d. buvo pastatyta savo dabartinėje vietoje, šalia pakrantės promenados. Originalą Erikseno paveldėtojai saugo nežinomoje vietoje.
Skulptūra ne kartą buvo gadinama vandalų. 1964 ir 1998 m. buvo nupjauta skulptūros galva, vieną kartą jos ranka, o 2003 m., greičiausiai ne be sprogmenų pagalbos skulptūra numušta nuo savo uolos. 
Daugelio pasaulio miestų kraštovaizdį puošia nukopijuotos ar panašios undinėlės. 2015 m. sausio mėn. Klaipėdoje taip pat atidengta undinėlės skulptūra (autorius – skulpt. Klaudijus Pūdymas). 2,0 m ilgio skulptūrai išlieti sunaudota 140 kg bronzos. Ją miestui dovanojo Lietuvos aukštoji jūreivystės mokykla.
Linkaičių apylinkė

Istorija

Apylinkė įsteigta po 1940 m. lapkričio 12 d., LKP CK patvirtinus Lietuvos TSR Aukščiausiosios Tarybos Prezidiumo įsaką dėl vykdomųjų komitetų sudarymo. Iki 1941 m. birželio 22 d. dirbo laikinasis vykdomasis komitetas. 1945 m. sausio 26 d. Lietuvos TSR Aukščiausiosios Tarybos Prezidiumo įsaku „Dėl sudarymo vietinių valstybės valdžios organų Lietuvos TSR apskrityse, miestuose, valsčiuose, miesteliuose ir apylinkėse“ apylinkės vykdomojo komiteto veikla atkurta.
1947 m. prijungta Šimkūnų apylinkė, 1954 m. – dalis Maldenių apylinkės, o dalis Linkaičių apylinkės prijungta prie Jakiškių apylinkės ir Rudiškių apylinkės. 1963 m. sausio 12 d. Lietuvos TSR Aukščiausiosios Tarybos Prezidiumo įsaku „Dėl Lietuvos TSR apylinkių sustambinimo“ Linkaičių apylinkė prijungta prie Pociūnų apylinkės.