google/wiki40b huggingface dataset:
Saulius Liausa

Saulius Liausa (g. 1965 m. birželio 12 d. Panevėžyje) – choro dirigentas ir pedagogas.

Biografija

Pirmasis muzikos mokytojas buvo tėvas. 1980–1984 m. choro dirigavimo mokėsi Panevėžio J. Švedo pedagoginėje muzikos mokykloje (dėst. E. Kriščiūnaitė). 1984–1991 m. su pertrauka (1984–1986 m. tarnavo sovietinėje armijoje) choro dirigavimą studijavo Lietuvos valstybinėje konservatorijoje (prof. P. Vailionio klasė).
Dar studijų metais pradėjo vadovauti chorams. Kurį laiką buvo Vilniaus mergaičių choro „Liepaitės“ chormeisteris, vadovavo Lentvario kilimų fabriko chorui ir folkloro ansambliui. 1990–1994 m. buvo Valstybinio dainų ir šokių ansamblio „Lietuva“ chormeisteris. 1993 m. prie ansamblio subūrė mišrųjį chorą „Linas“, su kuriuo tarptautiniame chorų konkurse Austrijoje (Spittal) pelnė antrąją vietą. 1993–1994 m. Vilniaus vyrų choro „Varpas" meno vadovas ir dirigentas. Surengė keletą koncertų, 1994 I Pasaulio lietuvių dainų šventės konkurse Vilniuje laimėjo trečiąją vietą.
Nuo 1989 m. Vilniaus valstybinio pedagoginio instituto studentų mišriojo choro „Ave Vita“ chormeisteris – dirigentas, nuo 1992 m. Vilniaus pedagoginio universiteto Muzikos katedros fortepijono ir choro dirigavimo dėstytojas. Chorą išmokė daug sudėtingų kūrinių: G. Faurė „Requiem“, S. Moniuszkos „Aušros Vartų litaniją Nr. 1“, J. Haydno „Missa St. Bernardi von Offida“, V. Bartulio „Missa brevis“ ir kt. Chorui dirigavo koncertuose Lietuvoje, Latvijoje, Ukrainoje, Lenkijoje, Belgijoje, Vokietijoje, Italijoje, Šveicarijoje, Maltoje. Taip pat dirigavo tarptautiniuose konkursuose: 1995 m. Vokietijoje (Darmstadt) pirmoji vieta, 1995 m. X tarptautiniame Stasio Šimkaus chorų konkurse Klaipėdoje trečioji vieta, 1997 m. XI tarptautiniame Stasio Šimkaus chorų konkurse pirmoji vieta, 1995 m. Nyderlanduose (Heythuysen) – trys pirmosios vietos ir pagrindinis prizas, 1996 m. Slovėnijoje (Maribor), 1996 m. Maltoje (Valletta) trečioji vieta ir 1998 m. Šveicarijoje (Montreux); religinės muzikos festivaliuose Šiauliuose (1995) ir Loreto mieste Italijoje (1996), 1997 m. studentų chorų konkurse „Juventus“ Kaune ir 1997 m. tarptautiniame chorų festivalyje „Riga dimd" Latvijoje.
Nuo 1994 m. S. Liausa – Lietuvos liaudies kultūros centro Muzikos sektoriaus vyresnysis specialistas. Daug prisideda prie dainų švenčių (1998 m. II Pasaulio lietuvių dainų šventės Dainų dienos, 1998 m. I tarptautinio studentų chorų festivalio ir 1999 m. Baltijos studentų dainų šventės „Gaudeamus-XIII“ Vilniuje direktorus), festivalių, konkursų ir kitų kultūros renginių organizavimo, yra įvairių konkursų žiuri narys. Sudarė leidinius „Kūriniai liaudiškos muzikos kapeloms“ (1997), „Gimtinės dainos“ moksleivių chorams (1997), „Vasaros paukštis" jaunimo chorams (1998). Yra Lietuvos chorų sąjungos narys, nuo 1998 m. prezidiumo narys.

Šaltinis

Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999. Informacijos publikavimui gautas žodinis autoriaus leidimas.
Las Lachasas (Argentina)

Istorija

Las Lachasas įkurtas 1897 m. Argentinos karvedžio Enrique Godoy kaip karinis postas.
Einamoji sąskaita

Einamoji sąskaita, kitaip atsiskaitomoji sąskaita, neterminuotasis indėlis – banko sąskaita, dažniausiai naudojama operacijoms atlikti, joje saugomi pinigai bet kada prieinami klientui, jis gali laisvai disponuoti saugomomis lėšomis. Einamoji sąskaita – dažniausiai pasitaikantis sąskaitos tipas. Kartu su einamąją sąskaita paprastai išduodama ir banko kortelė. Su ja daug paprasčiau disponuoti lėšomis, išsiimti pinigų bankomatuose, atlikti pavedimus internetu. Banko kortelės skirstomos į debetines ir kreditines.
Kaatinga

Kaatinga (portug. Caatinga) – gamtinė sritis šiaurės rytų Brazilijoje, kuriai būdingi žemaūgiai, spygliuoti, lapus metantys medžiai ir krūmai. Regionas apima apie 10 % šalies teritorijos (0,7-1 mln. km²). Kaatinga būdinga Piaujo, Paraibos, Searos, Pernambuko, Šiaurės Rio Grandės, Seržipės, Bahijos valstijoms, daliai Minas Žeraiso. Ši gamtinė sritis užima tarpinę padėtį tarp drėgnųjų Atlanto miškų vakaruose ir Serado savanų rytuose. Taip pat Kaatingos inkliuzų yra ir drėgnųjų miškų srityse.
Pavadinimas kaatinga kilęs iš tupių-gvaranių kalbų: kaa reiškia mišką, augmeniją, tínga – baltą spalvą. Kaatingos augalija tai tropiniai plačialapiai, lapus metantys miškai ir krūmynai. Gausu kaktusų, kietalapių bromelijinių augalų. Kaatinga sužaliuoja ir sužydi drėgnuoju metų laiku, o sausros metu dauguma augalų numeta lapus, nudžiūsta. Būdingi augalai yra puošnioji atalė (Attalea speciosa), vaškinė kopernicija (Copernicia prunifera), paprastoji astrokarija (Astrocaryum vulgare), smailialapė slyvpalmė (Acrocomia aculeata), žaltinis karolmedis (Anadenanthera colubrina), zizifas (Ziziphus joazeiro), paprastasis rievonis (Amburana cearensis), astornis (Astronium), penkialapis balamedis (Tabebuia impetiginosa), nėrūnė (Schefflera morototoni) ir kt. Gyvūnija panaši kaip ir kitų tropinių Amerikos sričių, tačiau yra ir endeminių rūšių: mažoji hiacintinė ara (Anodorhynchus leari), žydroji ara (Cyanopsitta spixii), barzdotasis kardasnapis medlaipis (Xiphocolaptes falcirostris), Kaatingos tingiapaukštis (Nystalus maculatus), kaktusinė aratinga (Aratinga cactorum) ir kt.
Kaatingoje gyvena ~15 mln. žmonių, tai vienas skurdžiausių Brazilijos regionų. Verčiamasi žemdirbyste bei miškų kirtimu. Tokia veikla sausringose srityse sukelia didelę ekologinę žalą. Taip pat vystoma plantacinė drėkinamoji žemdirbystė bei intensyvioji gyvulininkystė.
Kakiris

Gyventojai

Ugandos statistikos biuras (UBOS), 2008 m. paskaičiavo, kad Kakiryje tuo metu buvo 5300 gyventojų.  2011 m. viduryje UBOS vertinimu mieste buvo 6000 gyventojų.
Ledi Frankenštein

Turinys

Baronas Frankenšteinas kartu su pagalbininku daktaru Čarlzu Maršalu, anksčiau eksperimentavę su gyvūnų kūnais bei organų transplantavimu, nusprendžia, kad atėjo laikas eksperimentui ir su žmogaus kūnu. Barono duktė Tania, baigusi medicinos studijas, atvyksta į tėvo rūmus ir tampa naujojo eksperimento liudininke. Baronas su Maršalu pasinaudoja nusikaltėlio, kuriam išvakarėse įvykdoma mirties bausmė, kūnu, tačiau naujai prikeltas padaras nužudo baroną ir pasišalina iš rūmų. Netrukus apylinkėse pasklinda gandas apie didžiule jėga pasižymintį monstrą, žudantį kiekvieną, kuris pasitaiko jo kelyje. Tania ir Maršalas nori jį sustabdyti ir tam nusprendžia sukurti dar vieną monstrą, kuri būtų ne tik stiprus, bet ir sumanus. Tam, jų nuomone, idealiai tiktų fiziškai stipraus, tačiau protiškai atsilikusio tarno Tomo kūnas ir paties Maršalo smegenys...
Peterhead FC

Istorija

Klubas įkurtas 1891 m. Šiuo metu žaidžia Scottish League Two (ketvirtoje pakopoje).
Saeculum obscurum

Saeculum obscurum (lot. „tamsūs laikai”) – popiežystės laikotarpis X a. pradžioje. Pradžia laikomi 904 m., kai popiežius Sergijus III pradėjo vadovauti Šventajam Sostui. Saeculum obscurum tęsėsi 60 metų iki popiežiaus Jono XII mirties 964 m. Pirmą kartą terminas Saeculum obscurum buvo panaudotas XVI a. italų kardinolo ir istoriko Caesar Baronius veikale Annales Ecclesiastici.
Šis laikotarpis Bažnyčios istorikų pramintas „pornokratija“ (angl. pornocracy, vok. pornokratie, iš gr. pornokratiā, „prostitutės įstatymas”) arba Ištvirkėlių įstatymas (angl. Rule of the Harlots, vok. Hurenregiment). Istorikas Will Durant laikotarpį tarp 867 ir 1049 metų vadina „popiežystės nadyru“ (angl. nadir of the papacy).
IX–X a. popiežystė iš tikro išgyveno tikrai didelį nuosmukį. X a. pirmojoje pusėje ne vieną popiežių į sostą iškėlė palaido elgesio Romos matronos – Teodora ir jos duktė Marozija. Per savo valdomus vyrus tuo metu moterys realiai darė įtaką popiežystei.
Edvardas Armolaitis

Edvardas Armolaitis (1922 m. gruodžio 22 d. Mauliai, Pagirių valsčius – 1995 m. liepos 4 d. Babtai) – Lietuvos agronomas sodininkas, habilituotas biomedicinos mokslų daktaras nuo 1994 m.

Biografija

1950 m. baigė Lietuvos žemės ūkio akademiją. 1957–1995 m. dirbo Sodininkystės ir daržininkystės institute.

Mokslinė veikla

Surinko ir aprašė Lietuvos pietvakariuose auginamas vertingesnes obelų veisles, tyrė slyvų auginimą, vaismedžių genėjimą ir sodinimo atstumus. Parengė dvi obelų ir dvi slyvų auginimo technologijas.
Užmiškis

Istorija

Kaimo apylinkėse rastas archeologinis radinys – akmeninis kirvis siaurėjančia pentimi. Užmiškis šaltiniuose minimas nuo 1586 m. Tarybiniais metais priklausė Tiskūnų apylinkei.
Fotoaparatas

Fotoaparatas (gr. phos, kilm. photos 'šviesa' + lot. apparatus 'įrenginys') – tai optinis mechaninis arba optinis elektroninis prietaisas objektų atvaizdams gauti, erdvinį vaizdą fiksuojantis plokštumoje (šviesai jautriose medžiagose arba puslaidininkių matricoje).

Istorija

Fotoaparatas išsivystė iš „camera obscura“ pirmtako, žinomo jau Antikoje. VI a. pr. m. e. Aristotelis aprašė šį fenomeną stebint Saulės užtemimą. Apie 1500 metus Leonardo da Vinci ją naudojo objektams projektuoti į popierių, drobę, o 1515 m. aprašė „camera obscura“. 1550 m. Jerome Cordan vietoje skylutės panaudojo abipus iškilų lęšį. 1650 m. „camera obscura“ jau turėjo įvairaus židinio lęšių, ją naudojo dailininkai ekspozicijoms piešti. 1840 m. J. Petzvalis (Austrija) išrado foto objektyvą. 1816 m. Naiseforas Njepsas (Nicephore Niepce) bandė užfiksuoti „camera obscura“ sudaromą vaizdą. 1839 m. pirmąją išsilaikiusią „heliografiją“ padarė N. Njepsas. 1880 m. Didžiojoje Britanijoje pagamintas pirmasis 2 objektyvų fotoaparatas, kuriame atvaizdas buvo gaunamas plokštelėje. 1888 m. JAV pradėti gaminti Kodak fotoaparatai, naudojantys ritinines fotografines juostas, 1925 m. – siaurajuostes fot. juostas naudojanti Leica, 1928 m. veidrodinis 2 objektyvų Rolleyflex, 1936 m. – vieno objektyvo Exakta. Momentiniai fotoaparatai Polaroid sukurti 1972 m., diskiniai – 1988 m.

Veikimo principas

Kelių lęšių objektyvu, įtaisytu metaliniame arba plastikiniame įtvare, į fot. medžiagą projektuojamas vaizdas. Diafragma keičiant objektyvo angos skersmenį reguliuojamas pro objektyvą praeinantis šviesos srautas. Sklendė atveria objektyvo angą eksponavimui ir reguliuoja fot. medžiagos eksponavimo trukmę (išlaikymą). Vaizdo ieškikliu, kurio optinė sistema dažniausiai gali atlikti ir tolimačio funkciją, nustatomi fotografuojamo vaizdo rėmai (kadras) ir ryškumas. Eksponavimo trukmė nustatoma rankiniu būdu arba automatiškai naudojant eksponometrą arba lenteles (ji priklauso nuo fot. medžiagos jautrio ir apšvietos). Fot medžiagoje gaunamas neregimas fotografuojamo objekto atvaizdas .
Vaizdo ryškumas įvairiuose fotoaparatuose nustatomas nevienodai. Pastovaus židinio nuotolio fotoaparatuose jis priklauso nuo ryškumo zonos dydžio. Neveidrodiniai fotoaparatai turi tolimatinį vaizdo ieškiklį, veidrodinių fotoaparatų (jie būna 1 arba 2 objektyvų) vaizdo ryškumas nustatomas fokusavimu matiniame stikle, į kurį vaizdas nukreipiamas per objektyvą veidrodėliu, fotografuojant perstatomu į eksponavimu netrukdančią padėtį. Automatizuotuosiuose fotoaparatuose daugelis funkcijų (fokusavimas, eksponavimo trukmės nustatymas, blykstės įjungimas, filmo persukimas ir kt.) atliekama automatiškai. Mėgėjiškieji fotoaparatai neturi fokusavimo ir eksponavimo trukmės nustatymo įtaisų. Momentiniais fotoaparatais Polaroid nuotraukos padaromos per kelias minutes pačiame fotoaparate; jame naudojamas difuzinio ryškumo fot. komplektas – filmas su dviem emulsijos sluoksniais (negatyviniu ir pozityviniu) ir su ryškinimo bei fiksavimo kapsulėmis.
Zenonas Jokimas

Biografija

Zenono Jokimo sodyboje Pagausančio kaime buvo Vaidoto rinktinės štabo bunkeris. 1948 m. sausio 16 d., jį aptikus vietiniams stribams, žuvo Vaidoto rinktinės vadas Juozas Čeponis-Tauragis, Budrys, jo pavaduotojas Vincas Žitkauskas-Svajūnas, Ilguvis ir rinktinės štabo ryšininkas Antanas Mileris-Drąsutis. 1948 m. sausio 23 d. suimti Zenonas Jokimas, jo žmona Rozalija ir dukra Stefanija Jokimaitė-Eglė. Visi nuteisti dešimčiai metų lagerio. Zenonas Jokimas mirė vagone, vežamas į Steplago, Karagandos lagerį, jo kūnas išmestas Akmolinsko stotyje.
Brolis Antanas Jokimas.
Čiulymai

Istorija

Čiulymų etnosas susiformavo XVII–XVIII a., kai susiliejo dalis į rytus pasitraukusių buvusio Sibiro chanato tiurkų, dalis teleutų ir Jenisiejaus kirgizų, smulkios selkupų ir ketų grupelė. Vėliau dauguma čiulymų asimiliavosi su chakasais ir rusais.
Juozas Medeikis

Juozas Medeikis (1871 m. rugsėjo 11 d. Kuosėnuose, Kupiškio valsčius – mirė po 1934 m., palaidojimo vieta nežinoma) – knygnešys.

Biografija

Gimė ūkininko šeimoje. Baigė pradžios mokyklą. Visą savo gyvenimą pašventė kovai su caro priespauda. Buvo darbštus ir gabus knygnešys bei draudžiamos lietuviškos spaudos platinimo organizatorius. Kupiškio apylinkėse buvo vienas iš žymesniųjų tautinio atgimimo veikėjų.
Aktyviai dalyvavo 1905 m. revoliuciniuose įvykiuose. Caro žandarų persekiotas, sugautas su draudžiama lietuviška spauda ir trejiems metams ištremtas į Archangelsko guberniją. Nuo 1934 m. liepos 1 d. paskirta nusipelniusio veikėjo-knygnešio – 25 Lt pensija.
Arema FC

Istorija

Klubo ištakos siekia 1987 m. Šalies čempionais tapo  2009–10 m. sezone
Brūkšninis kodas

Brūkšninis kodas (barkodas yra neteiktina svetimybė) – tai įvairaus pločio nevienodu atstumu išdėstytų lygiagrečių brūkšnelių seka, žyminti kodą. Spausdinamas ant įvairių gaminių bei jų etikečių. Juo naudojantis informacija apie gaminį greitai ir patikimai įvedama į kompiuterizuotą sistemą.
Brūkšninį kodą 1949 m. išrado amerikiečiai N. Woodland ir B. Silver.

Prekių numeravimo brūkšniniais kodais nauda

EAN prekių numeravimo sistema skirta automatizuoti atsiskaitymą mažmeninėje prekyboje. Manoma, kad ši sistema mažmeninėje prekyboje padarė ne mažesnį perversmą negu savitarna. Pagerėjo aptarnavimas, pagreitėjo atsiskaitymas, palengvėjo kasininko darbas. Lengvesnis ir prekybos proceso valdymas, nes bet kuriuo metu iš parduotuvės kompiuterinės sistemos galima gauti visą informaciją apie kiekvieno pavadinimo prekę. Parduotuvėje, kurioje naudojama prekių numeravimo sistema, pirkėjas garantuotas, kad kasininkas neapsirinka (tyčia ar netyčia) vertindamas jo pirkinį.
Tokioje parduotuvėje dauguma prekių (ne mažiau kaip 85 %) turi būti žymimos brūkšniniais kodais, todėl prekybininkai reikalauja, kad gamintojai prekes žymėtų gamybos metu. Tuos pačius numerius galima naudoti ir gamybos valdymo sistemoje, sudarant sandėrius, vykdant įvairias logistines operacijas. Taip pat palengvėjo prekių paklausos tyrimas bei prekybininkų darbo efektyvumo nustatymas.

Kaip registruoti prekes?

Įmonė, norinti numeruoti savo prekes turi įstoti į EAN Lietuva Asociaciją (EAN – European Article Numbering – Europos prekių numeravimas), atsakančią už prekių ir paslaugų numeravimo sistemas ir brūkšninį kodavimą. Ši tarptautinė numeravimo sistema pradėta naudoti 1973 m. JAV ir Kanadoje, nuo 1977 m. Europoje ir kituose žemynuose, o nuo 1994 m. ir Lietuvoje. Šiuo metu asociacijoje daugiau kaip 1000 šalies įmonių, ir šis skaičius didėja.
Prekių numeriai ant gaminio žymimi skaitmenimis ir juos atitinkančiu brūkšniniu kodu, kuriame kiekvienas skaitmuo žymimas dviem skirtingo pločio brūkšniais ir dviem tarpais. Kodai žymi šalį, pavadinimą, gamintoją, kainą. Informacija, reikalinga prekiniam čekiui atspausdinti, gaunama pagal šiuos prekių numerius iš kasos aparato, kompiuterinio terminalo ar serverio.

Spausdinimas

Užsakant pakuotę ar etiketes prekėms, kurioms suteikti EAN prekių numeriai, būtina nustatyti simbolio dydį, spalvas ir vietą. Tai turėtų daryti pakuotę ar etiketę projektuojantis kvalifikuotas specialistas – dizaineris, tačiau nesudėtingus projektus gali daryti ir patys gamintojai.
BBL 2012–2013 m. sezonas

BBL 2012–2013 metų sezonas – 9-as lygos sezonas, kuriame dalyvauja 23 klubai.
Aloyzas Sakalas

Biografija

1938–1943 m. mokėsi Kauno 35-oje pradžios mokykloje, 1943–1945 m. – „Aušros“ berniukų gimnazijoje, 1945–1949 m. ir 1954–1955 m. – Kauno Komjaunimo vidurinėje mokykloje. Baigiamojoje klasėje suimtas, 1949–1954 m. kalintas už antisovietinę veiklą. 1955 m. baigė vidurinę mokyklą aukso medaliu.
1960 m. su pagyrimu baigė Kauno Politechnikos institutą. 1969 m. Vilniaus valstybiniame universitete apgynė fizikos ir matematikos mokslų kandidato (dabar – mokslų daktaro) disertaciją tema „Holo efektas nepusiausvyrinėse sąlygose“ (vadovas Jurgis Viščakas), o 1976 m. – fizikos ir matematikos mokslų daktaro (dabar – habilituoto daktaro) disertaciją tema „n - ir p - tipo kadmio selenido elektrinės ir fotoelektrinės savybės“.

Profesinė veikla

1957–1960 m. – Kauno Medicinos instituto laborantas, 1960–1963 m. – Elektrografijos mokslinio tyrimo instituto inžinierius, 1960–1965 m. – Vilniaus klinikinės ligoninės inžinierius, 1965–1975 m. – Vilniaus medicinos technikos dirbtuvių elektromechanikas, 1963–1969 m. – VU Puslaidininkių fizikos probleminės laboratorijos vyr. inžinierius, 1969–1971 m. – Puslaidininkių fizikos katedros vyr. dėstytojas, 1971–1978 m. – docentas, nuo 1978 m. – profesorius. Monografijos apie puslaidininkių fiziką ir apie 250 mokslinių darbų, 16 išradimų ir 2 atradimų autorius.

Politinė veikla

1988 m. – Sąjūdžio iniciatyvinės grupės narys, 1988–1990 m. – Vilniaus tarybos pirmininkas, Sąjūdžio seimo narys.
1989 m. – LSDP iniciatyvinės grupės narys, 1989–1991 m. – LSDP Vilniaus skyriaus pirmininkas, 1991–1999 m. – LSDP pirmininkas, vėliau Garbės pirmininkas, 2001 m. – nuo LSDP ir LDDP Jungtinio suvažiavimo LSDP tarybos narys.
1990–1992 m. – LR AT deputatas, prezidiumo narys, Nepriklausomos valstybės atkūrimo akto signataras, 1992–2004 m. – Lietuvos Respublikos Seimo narys, 1992–1996 m. – Seimo pirmininko pavaduotojas, 2001 m. – Teisės ir teisėtvarkos komiteto pirmininkas.
Nuo 2004 m. – Europos parlamento narys.

Visuomeninė veikla

Nuo 1996 m. – organizacijos „Gelbėkit vaikus“ pirmininkas.
Gramzdos piliakalnis

Aplinkiniai piliakalniai

Purmsačių piliakalnis 10 km
Gramzdos I piliakalnis 537 mKaltės piliakalnis 4,6 kmGravos Sudmalių piliakalnis 6,1 km
Treknių piliakalnis 2,6 kmKrūtės piliakalnis 12 kmDidždamos piliakalnis 7,6 kmKubiliškės piliakalnis 14 kmUžluobės piliakalnis 12 kmAizvikių piliakalnis 6 km
Straujeniekų piliakalnis 6,5 km
Savivaldybės įmonė

Lietuvoje

Savivaldybės įmonė Lietuvoje yra iš savivaldybės turto įsteigta arba įstatymų nustatyta tvarka savivaldybei perduota įmonė, kuri nuosavybės teise priklauso savivaldybei ir jai perduotą ir jos įgytą turtą valdo, naudoja bei juo disponuoja patikėjimo teise. Savivaldybės įmonės tikslas – teikti viešąsias paslaugas, gaminti produkciją ir vykdyti kitą veiklą siekiant tenkinti viešuosius interesus.
Įmonė yra ribotos civilinės atsakomybės viešasis juridinis asmuo. Savivaldybės įmonės pavadinime turi būti jos teisinę formą nusakantys žodžiai „Savivaldybės įmonė“ arba šių žodžių santrumpa „SĮ“.
Įmonė privalo turėti bent vieną sąskaitą banke. Įmonės buveinė turi būti Lietuvos Respublikoje. Įmonė savo veikloje vadovaujasi LR civiliniu kodeksu, LR valstybės ir savivaldybės įmonių įstatymu, kitais teisės aktais bei savo įstatais.
SĮ pavyzdžiai - SĮ „Susisiekimo paslaugos" (teikia viešojo transporto paslaugas, valdo autobusų ir troleibusų parkus), SĮ „Vilniaus planas“ (Vilnius), taip pat SĮ „Santakos butų ūkis“, Kauno savivaldybės įmonė „Kapinių priežiūra“ (Kaune) ir kt.
Danijos sąsiauriai

Danijos sąsiauriai – sąsiaurių tinklas, esantis tarp Skandinavijos ir Jutlandijos pusiasalių, jungiantis Baltijos ir Šiaurės jūras. Skagerako ir Kategato sąsiauriais juosia šiaurinę Jutlandijos dalį, o toliau rytuose suskyla į daug nedidelių sąsiaurių, skiriančių Danijos salas: Eresundą, Didįjį Beltą, Mažąjį Beltą, Femarbeltą, Sturštriomą, Langelandbeltą ir kt. Pro Danijos sąsiaurius vyksta intensyvi laivyba. Nors sąsiauriai yra Danijos teritoriniuose vandenyse, jiems suteiktas tarptautinių vandenų statusas.
MKS Chojniczanka Chojnice

Istorija

Įkurtas 1930 metais.
Rokai

Pavadinimo kilmė

Rokų pavadinimo kilmė aiškinama įvairiai, tarp kitų:
1. Atsirado iš vardo Rokas, kurio kilmė germaniška. Pavadinimas galėjo atsirasti vėliau, po krikšto, pripratus prie krikščioniškų vardų ir pradėjus jais krikštytis, nebūtinai šventojo garbei: žmogus, vardu Rokas, galėjo būti Rokų žemių savininkas.

2. Atsirado iš pravardinės pavardės Rakauskai. Anksčiau prie Jiesios būdavę gausu gėlo švaraus vandens mėgėjų vėžių, ir Rakauskų Rokų apylinkėse kiekvienam kaime buvo bent po kelis.
Geltonas namas

Apie paveikslą

Paveikslą „Geltonas namas“ V. van Gogas nutapė 1888 m. rugsėjį Arlyje. Geltonu namu vadinamas namo, buvusio Lamartino aikštės Nr. 2, dešinysis sparnas (paveikslo centre). Jį Vincentas van Gogas išsinuomojo 1888 m. gegužės mėnesį. Dailininkas svajojo, kad jame įsikurs tapytojų kolonija, kuri gyvens ir kurs kartu. Langas su praviromis langinėmis kampe rodo svečių kambarį, kuriame buvo apsistojęs Polis Gogenas. Kairiau jo langas su viena praverta langine − Van Gogo miegamasis. Pačioje paveikslo kairėje pavaizduotas šviesiai rožinis namas už medžio − restoranas, kuriame valgydavo Van Gogas. Paveikslo dešinėje pavaizduotas aveniu, praeinantis po dviem geležinkelio tiltais. Laiške broliui Vincentas rašė, kad saulės nušviestų geltonų namų ir mėlyno dangaus tema yra sunki ir viliojanti. Antrojo pasaulinio karo metu namas buvo pažeistas sąjungininkų bombardavimų ir jo likučiai vėliau nugriauti. Paveikslas niekuomet nepaliko Van Gogų šeimos nuosavybės ir dabar yra Van Gogo muziejuje Amsterdame. Pats Van Gogas jį vadino pavadinimu „Gatvė“.
Čado transportas

Čado transportas.

Keliai

2002 m. Čade buvo 33 440 km kelių, iš kurių 450 km buvo skirti vaikščioti. 1992 m. lengvųjų automobilių buvo 8720, o sunkvežimių 12 350. Čade nėra geležinkelių.

Upių transportas

Dauguma upių yra naudojamos laivybai, bet ne visus metus. Visi upių keliai sudaro 4800 km, o visus metus naudojamos laivybai 2000 km.

Oro transportas

Čadas turi 49 oro uostus iš kurių 7 yra su asfaltuotais takais. 1966 m. įsteigta „Air Chad“ oro linijų bendrovė, vykdžiusi vietinius skrydžius į 12 miestų, tačiau dėl kuro bei įrangos trūkumo savo veiklą nutraukė 1986 m. Tarptautinis oro uostas Ndžamenos mieste buvo apgadintas 1981 m. mūšiuose, bet dabar jame skrydžius vykdo kelios tarptautinių skrydžių oro linijų kompanijos. Dar vienas oro uostas, kuris yra Sarho mieste, naudojamas kariuomenės telkimui. 1997 m. Čado oro linijos aptarnavo 93 000 keleivių tarptautiniais ir vietiniais skrydžiais.
2023 m. pasaulio krepšinio čempionatas

Kandidatai

2017 m. gruodžio 9 d. FIBA paskelbė, jog 2023 m. pasaulio čempionatą rengs Filipinai, Japonija ir Indonezija. Finaliniame etape šių šalių paraiška nurungė Urugvajų ir Argentiną. Dėl teisės organizuoti 2023 m. pirmenybes iš pradžių varžėsi ir Turkija bei Rusija, tačiau šios šalys savo paraiškas vėliau atsiėmė.
Džahangyras

Biografija

Kilęs iš Timūridų Didžiųjų Mogolų dinastijos. Tėvas – imperatorius Akbaras. Sūnus – imperatorius Džahanšachas.

Valdymas

Jam valdant sustiprėjo atskirų sričių separatizmas. Džahangyras kariavo su Radžputų kunigaikštėmis ir 1614 m. jas pajungė, rengė karinius žygius į Ahmadnagarą. 1613 m. leido anglų Ost Indijos bendrovei steigti Surate prekybos faktoriją, kuri tapo pradiniu Anglijos, nuo 1707 m. Didžiosios Britanijos skverbimosi į Indiją atramos punktu. Džahangyro valdymui didelę įtaką darė persų kilmės žmona Nur Džahan. Kultūros, meno globėjas. Mirė keliaudamas iš Kašmyro į Lahorą.
Rokiškio kaimiškoji seniūnija

Geografija

Seniūnija apima įvairius kraštovaizdžius – pietinės dalies paviršius banguotas, pereinantis iš Vakarų Aukštaičių plynaukštės į Sėlių aukštumą. Tuo tarpu šiaurinė dalis žemesnė, miškinga, daug kur pelkėta. Beveik visa Rokiškio kaimiškoji seniūnija yra Nemunėlio baseine: teka pats Nemunėlis bei jo intakai Vyžuona, Laukupė, Vingerinė su Beržiena, Nereta. Rytiniais ir pietrytiniais pakraščiais teka Šventosios (Kriaunos ir Audros) baseino upeliai. Telkšo keletas gana nedidelių ežerų (Čedasas, Eikiniškio ežeras, Vyžuona, Alseta, Ignotiškio ežeras) ir tvenkinių (Žiobiškio, Vaidlėnų, Vengerinės). Pačioje šiaurėje, Latvijos pasienyje tyvuliuoja didelė pelkė Juodymai, taip pat Plunksnočių miške yra didoka Plunksnočių pelkė, o prie Nemunėlio ištakų – Natkuškių pelkė.
Didžiausi miškų masyvai: Plunksnočių, Apūniškio, Sacharos, Bajorų, Trako–Pempiškio.