google/wiki40b huggingface dataset:
Mletas

Mletas (kroat. Mljet) – Kroatijos sala Adrijos jūroje, Dalmatijos salyne, tuoj į pietus nuo Pelješaco pusiasalio. Salos plotas 98 km², ilgis 37 km, plotis iki 3,2 km. Paviršius kalvotas, iškyla iki 513 m (Veli Grado kalnas). Sala susidariusi iš klinties, gausu karstinių darinių (urvų, poljų, dubių, ežerų). Rytinė Mleto pakrantė pasižymi smėlėtais paplūdimiais. Auga subtropiniai miškai ir krūmynai. Vakarinė salos dalis patenka į Mleto nacionalinį parką (įsteigtas 1960 m.).
2011 m. Mlete gyveno 1088 gyventojai. Sala administraciškai priklauso Dubrovniko–Neretvos apskričiai. Pagrindinės gyvenvietės: Babino Poljė (270 gyv.), Govedžarai, Ropa, Prožura, Polačė, Pomena, Sobra. Verčiamasi turizmu, žvejyba, miežių, daržovių, alyvmedžių, vynuogių auginimu. Viename Mleto ežere yra sala, kurioje stovi XII amžiaus benediktinų vienuolynas. Sala pasiekiama keltais iš Dubrovniko ir Stono (į Sobros uostą).
Antikiniuose šaltiniuose sala minima kaip lot. Melita. Vėliau dažnai dėl sąskambio sala painiojama su Malta. 1151 m. saloje įsikūrė benediktinai. Vėliau buvo pavaldi Ragūzos respublikai (itališkai vadinta Meleda).
Pedro de la Rosa

Karjeros pradžia

Kitaip, nei daugelis Formulės 1 lenktynininkų, de la Rosa savo karjerą pradėjo radijo bangomis kontroliuojamų automobilių čempionate. Jis nugalėjo šiame Europos čempionate du kartus tarp 1983 ir 1987 m. Būdamas 17 metų jis debiutavo Ispanijos kartingų čempionate. 1989 m. jis debiutavo Formulės Fiat Uno Ispanijos čempionate ir iš karto tapo čempionu.
1990 m. ispanas debiutavo Ispanijos Formula Ford 1600 varžybose ir vėl tapo čempionu iš pirmo karto. Dar du podiumus per šešerias lenktynes jis pelnė Didžiosios Britanijos Formula Renault 1600 čempionate. 1991 m. de la Rosa liko ketvirtas Ispanijos Formula Renault čempionate, o kitais metais nugalėjo Europos ir Britanijos Formula Renault varžybose. Po dvejų metų pertraukos jis vėl grįžo į įvairių šalių Formulės lenktynes. 1997 m. jis tapo Formula Nippon F3000 nugalėtoju.

Formulė 1

1998 m. ispanas debiutavo Formulėje 1 kaip Jordan ekipos pilotas bandytojas. Kitus du sezonus jis jau dalyvavo lenktynėse su Arrows ekipa, su kuria nesugebėjo parodyti geresnių rezultatų. Pirmąjį savo tašką jis pelnė pirmose savo karjeros lenktynėse Australijoje.
2001 ir 2002 m. sezonus ispanas praleido naujoje Jaguar ekipoje, tačiau jos automobiliai nebuvo pajėgūs kovoti dėl taškų.
Nuo 2003 m. jis dirba McLaren ekipoje pilotu bandytoju. 2005 m. susižeidus Juanui Pablo Montoyai ispanas debiutavo lenktynėse ir iš karto pelnė penktąją vietą bei nuvažiavo greičiausią ratą. 2006 m. sezono viduryje J. P. Montoya pranešė, kad pasitraukia iš Formulės 1 į NASCAR. Po to ekipa nusprendė, kad kolumbiečio vietą likusiam sezonui ekipoje užims de la Rosa. Šiuo laikotarpiu ispanas užėmė iki šiol geriausią savo karjeroje vietą – Vengrijos GP jis finišavo antras. Per aštuonias lenktynes de la Rosa pelnė 19 taškų.
Kituose sezonuose ispanas vėl grįžo į piloto bandytojo vietą.
2010 m. sausio 19 d. pasirašė sutartį su Sauber komanda. 2010 m. rugsėjo 23 d. tapo Pirelli kompanijos bandytoju.
2011 m. su Sauber ekipa ispanas dalyvavo tik vieneriose lenktynėse Kanadoje.
2012 m. sezoną de la Rosa atstovavo savo šalies HRT ekipai. Šiai ekipai pasitraukus iš Formulės 1 lenktynių po šio sezono, ispanas taip pat liko be vairuotojo vietos.
2013 m. sausio 16 d. de la Rosa buvo paskirtas Ferrari ekipos bandytojas.
Sokolanų valsčius

Istorija

Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų tauta – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. valsčius priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Valsčius nustojo egzistuoti prasidėjus II pasauliniam karui, po karo valsčius nebebuvo atkurtas ir dauguma valsčiaus kaimų buvo priskirti Sokulkos valsčiui.
Čatanuga

Istorija

Teritorija pirmiausiai apgyvendinta Šiaurės Amerikos indėnų. Pirmoji Chattanooga pavadinimo dalis kilusi iš muskogių kalbos žodžio cvto /cható/, reiškiančio 'akmuo'. Kita dalis gali būti kilusi iš regioninės galūnės -nunga, reiškiančios būstas arba gyvenamoji vieta.
Išvarius didžiąją dalį vietinių į Oklahomą, čia įsikūrė baltieji. Jie 1839 m. įkūrė Čatanugos miestą. Miestas sparčiai augo dėl upe vykdytos prekybos. Auginta medvilnė.
JAV pilietinio karo metu miesto apylinkėse vyko nemažai mūšių. Karui pasibaigus, miestas tapo svarbiu geležinkelio mazgu ir sunkiosios pramonės bei gamybos centru.
Miestas nekartą smarkiai nukentėjo nuo potvynių (1867 ir 1973 m.), todėl tai paskatino pastatyti užtvankas ant Tenesio upės ir taip sudaryti tvenkinius.
Tie patys kalnai, kurie Čatanugos miestui suteikė vaizdingą foną, taip pat užkirto kelią pramonės plėtrai atokiau nuo miesto centro. 1969 m. miesto oro tarša tapo tokio bloga, kad federalinė vyriausybė paskelbė Čatanugą užterščiausio oro miestu šalyje.
Juan Sebastián Elcano

Biografija

Gimė Gipuskojoje, Getarijos miestelyje. Kariavo Italijoje, 1509 m. dalyvavo ispanų karinėje ekspedicijoje į Alžyrą. Vėliau apsigyveno Sevilijoje, buvo prekybinio laivo kapitonu. Įsitraukęs į finansines aferas buvo nubaustas, vėliau Ispanijos karalius Karolis V jam suteikė malonę ir paskyrė dalyvauti Fernando Magelano ekspedicijoje, kur vadovavo laivui Concepción.
Magelano ekspedicija patyrė daug nuostolių dėl maištų, audrų ir ilgos kelionės po Ramųjį vandenyną. Pasiekę Filipinus, ekspedicijos dalyviai įsivėlė į konfliktą su nedidelės Maktano salos gyventojais, o mūšio metu žuvo pats Fernandas Magelanas. Likę gyvi keliautojai ilgai negalėjo išsirinkti naujo vado. Juo tapo Žuanas Lopesas Karvaljas, bet vėliau jūreivių tarpe išaugo Elkano autoritetas. Molukuose laivas „Trinidadas“ nebegalėjo tęsti keliones, ir Karvaljas su 52 jūreiviais pasiliko su laivu. Elkano vadovaujamas laivas „Viktorija“ su 17 europiečių keliautojų ir 4 azijiečiais patraukė link Ispanijos. 1522 m. rugsėjo 6 d. Chuanas Sebastianas Elkanas užbaigė ekspediciją, atvykdamas į Sanlukar de Baramedos uostą.
Karalius paskyrė Elkanui šeimos herbą ir kasmetinę 500 auksinių dukatų rentą. 1525 m. Elkanas drauge su Garsija Chofre de Loaisa išvyko į naują ekspediciją į Prieskonių salas, su tikslu jas paskelbti Ispanijos valda. Tačiau šioje nesėkmingoje kelionėje Elkanas, Loaisa ir daugelis kitų jūreivių mirė iš bado beplaukdami Ramiuoju vandenynu.
Vsevoložskas

Istorija

Nuo XVIII a. vietovė žinoma kaip dvarininko Riabovo rūmų valda. Nuo XVIII a. pab. žemės priklausė kunigaikščiams Vsevoložskiams, kurių vardų vietovė ir pavadinta. XIX a. tiesiant geležinkelį ir vykdant durpių gavybą gyvenvietė ėmė augti. 1930 m. Vsevoložskaja paskelbta miesto tipo gyvenviete, bet netrukus buvo prijungta prie Leningrado (iki 1936 m.). Leningrado apgulties metu per gyvenvietę ėjo vadinamasis „gyvybės kelias“, per kurį vokiečių apgultam miestui buvo tiekiamas maistas ir kuras. 1963 m. Vsevoložskui suteiktas miesto statusas. Miestas sparčiai plečiasi kaip Sankt Peterburgo priemiestis.
Bonapartai

Bonapartai (pranc. Bonaparte, it. Buonaparte) – italų bajorų giminė, 1804–1815 m. valdžiusi daugelį Europos šalių.
AC Oulu

Istorija

Įkurtas klubas 2002 m. Pastaraisiais metais žaidė antroje pakopoje.
Lietuvos sveikatos mokslų universiteto gimnazija

Istorija

Lietuvos sveikatos mokslų universiteto vidurinė mokykla juridiškai įsteigta 2013 m. kovo 6 d. Mokykla buvo atidaryta 2013 m. rugsėjo 1 d. Nuo 2015 m. rugpjūčio 3 d. patvirtinta mokyklos vidurinio ugdymo programos vykdymo akreditacija ir Lietuvos sveikatos mokslų universiteto vidurinė mokykla perorganizuota į Lietuvos sveikatos mokslų universiteto gimnaziją.
Dainava (Alytus)

Istorija

Tai pirmasis Alytaus gyvenamasis rajonas – pradėtas statyti apie 1960 m. Tada daugiausiai buvo statomi 5 aukštų namai. Nuo 1977 m. pradėti statyti 5, 9 aukštų blokiniai ir 12 aukštų plytiniai daugiabučiai. Mikrorajone 1982 metais pasodintas Jaunimo parkas. Stovi 2 vidurinės mokyklos ir 3 vaikų darželiai. 2009 m. iš ES struktūrinių fondų gauti 13 mln. litų šiam gyvenamajam rajonui atnaujinti. Bus remontuojami daugiabučių namų kiemai, šaligatviai. Bus platinama Naujoji gatvė iki 6 eismo juostų, pastatyti keli automobilių žiedai.
Broliai Makdonaldai

Richard „Dick“ McDonald (Dikas Makdonaldas; 1909 m. vasario 16 d. – 1998 m. liepos 14 d.) ir Maurice „Mac“ McDonald (Mekas Makdonaldas; 1902 m. lapkričio 26 d. – 1971 m. gruodžio 11 d.) – broliai, vieni pirmųjų greito maisto restoranų kūrėjų.
Jų restoranas, įkurtas 1940 m. ir pavadintas „McDonald's“ buvo nedidelė įvažiuojama (drive – in) užkandinė San Bernardino miestelyje (Kalifornija), daugiausiai žinoma dėl savo pieno kokteilių. 1955 m. prie brolių prisidėjęs verslininkas Rėjus Krokas (Ray Kroc) mažą franšizės restoranėlį Des Pleinse pavertė didžiuliu restoranu tinklu, vėliau tapusiu McDonald’s korporacija.
Mekas Makdonaldas mirė 1971 m. nuo vėžio, Ričardas Makdonaldas mirė 1998 m. Mančesteryje (Naujasis Hampšyras).
Čikos kalnagūbris

Čikos kalnagūbris (isp. Sierra Chica) yra Argentinoje, Kordobos provincijos šiaurės vakaruose, Kordobos kalnagūbrių sistemoje. Rytuose pereina į Pampas, vakaruose leidžiasi į Puniljos slėnį. Šiaurėje palaipsniui pereina į Ambargastos, pietuose – į Komečingoneso kalnagūbrius. Aukščiausia vieta – Uritorco k., 1979 m (šiaurėje, netoli Kapilja del Montės miesto). Rytiniai šlaitai daug nuožulnesni nei vakariniai. Kalnagūbryje įsikūrusios Chesus Marijos ir Alta Grasijos miestai.
Aukštutinės Paranos departamentas

Geografija

Aukštutinė Parana išsidėsčiusi Rytų Paragvajuje (Paranenjoje). Šiaurėje ribojasi su Kanindeju, vakaruose su Kaguasu ir Kasapa, pietuose – su Itapuja. Paranos upė rytuose skiria nuo Brazilijos ir Argentinos. Didžiąją departamento dalį užima aukštumos ir kalvagūbriai (driekiasi palei Paraną). Svarbiausi masyvai: San Rafaelio, Itapujos, San Chuano Nepomuko ir Kasapos kordiljeros. Svarbiausia upė – Parana, sudaranti rytinę departamento ribą. Į ją teka šie intakai: Itambėjus, Limojus, Yguasu, Akarajus, Mondajus, Jakuji Guasu, Ipeti ir Njakundajus bei įvairūs upeliai. Paranos ir Akarajaus upės naudojamos hidroenergijos reikmėms (tarp jų viena galingiausių pasaulyje Itaipu HE). Didelių ežerų nėra, tačiau gausu tvenkinių, iš kurių didžiausias – Akarajaus tvenkinys. Klimatas šiltas ir drėgnas. Vidutinė metinė temperatūra 23 °C, per metus svyruoja tarp 19-29 °C. Per metus iškrenta 1900 mm kritulių. Aukštas oro drėgnumas. Nemažą Aukštutinės Paranos dalį dengia miškai.

Gyventojai

Aukštutinėje Paranoje gyvena virš 560 tūkst. gyventojų, kas sudaro 8,6 % šalies gyventojų. 2/3 departamento gyventojų gyvena miestuose, pagrinde Siudad del Estėje. Teritorijoje gyvena ~5000 indėnų. Raštingumo lygis 90 %. Vidutinis gyventojų skaičius, tenkantis namui – 5 žmonės.

Ekonomika

Aukštutinė Parana – svarbus energetinis, pramoninis ir žemdirbystės centras. Departamento hidroelektrinės tiekia didžiąją šalies elektros energijos dalį. Svarbiausia auginama žemės ūkio kultūra – sojos. 2002 m. jų išauginta virš 1,356 mln. tonų. Kitos kultūros (2002 m., tūkst. t): kukurūzai (269), kviečiai (218), cukranendrės (23), medvilnė (12), ryžiai (0,9), tabakas (0,4). Gyvulininkystė (2002 m. tūkst. vnt.): galvijai (392), kiaulės (218), avys (10), arkliai (10), ožkos (6,5). Medienos kirtimas. Turizmas (Itaipu HE, Mondajaus krioklys, Moisés Bertoni monumentas).
Žvikeliai (Punskas)

Istorija

Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. 1642 m. minimi 26 valakai Žvikelių kaime. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. Pagal 1921 m. lenkų valdžios atliktą gyventojų surašymą kaime gyveno 294 žmonės, iš kurių 62 lenkai, 1 rusas ir 231 lietuvis.
Tarpukaryje veikė lietuviškų organizacijų padaliniai. Vytauto Didžiojo 500-osioms gimimo metinėms paminėti Šv. Kazimiero draugijos rūpesčiu 1930 m. pastatytas paminklas – kryžius. 1934 m. buvo 342 gyventojai, o 1944 m. – 361, iš jų 19 lenkų. 1958 m. kovo 12 d. įsikūrė Lenkijos visuomeninės kultūros draugijos padalinys, 1956-1978 metais veikė lietuviška mokykla. Į Žvikelių sudėtį įjungtas buvęs Jurizdiko kaimelis. 1975-1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.
Nacionalinės žvalgybos direktorius

Nacionalinės žvalgybos direktorius (angl. Director of National Intelligence, DNI) – JAV institucinė pareigybė, turinti (Vyriausybės) kabineto nario statusą.
Zavitinskas

Istorija

1906 m. įkurta Zavitajos gyvenvietė, 1914 m. atidaryta geležinkelio stotis. Nuo 1936 m. – miesto tipo gyvenvietė, nuo 1954 m. – miestas.
Sebastian Kurz

Biografija

Kurcas gimė inžinieriaus ir pedagogės šeimoje, mokėsi Vienos gimnazijoje. Po gimnazijos, 2004-2005 m. atliko karinę tarnybą, po to įstojo į  Vienos universiteto Teisės fakultetą.
2013 m. paskirtas Austrijos užsienio reikalų ministru, jauniausiu Europos Sąjungos šalyse. 2017 m. pirmalaikiuose šalies parlamento rinkimuose Kurco vadovaujama Liaudies partija užėmė pirmąją vietą. 2017 m. gruodžio 18 d. jis davė priesaiką kaip naujasis federalinis kancleris - tuo momentu jauniausias vyriausybės vadovas pasaulyje.
2019 m. gegužės 27 d. Austrijos parlamentas nubalsavo atleisti kanclerį Kurcą iš užimamų pareigų dėl korupcinio „Ibizageito“ (Ibiza-Affäre) skandalo . Sekančią dieną, gegužės 28 d., Kurcas padavė atsistatydinimo pareiškimą. Po šio skandalo Austrijos prezidentas Alexander Van der Bellen paskyrė Brigitte Bierlein eiti kanclerės pareigas iki sekančių eilinių parlamento rinkimų 2019 m. rugsėjo mėn.
Karauntuhilas

Karauntuhilas (air. Corrán Tuathail) – aukščiausia Airijos viršūnė, esanti Kerio grafystėje. Jo aukštis 1039 m, tai centrinė Macgillycuddy's Reeks kalnyno (arba Juodųjų viršūnių kalnyno air. Na Cruabha Dubha) viršūnė. Šiame kalnyne yra dar dvi viršūnės, viršijančios 1000 m ribą – Bynkerachas (Beenkeragh) ir Kacheris (Caher).
Išvertus iš airių kalbos, Corrán Tuathail reikštų Tuathalo dalgis.
Kalno viršuje pastatytas didžiulis metalinis kryžius.
Cugaru sąsiauris

Cugaru sąsiauris (津軽海峡 Tsugaru Kaikyō) yra sąsiauris tarp Honšiu ir Hokaido salų ir jungiantis Japonijos jūrą su Ramiuoju vandenynu. Jis pavadintas pagal Aomorio prefektūros vakarinę dalį. Seikano geležinkelio tunelis yra po sąsiausiu ties jo siauriausia vieta (19,5 km) tarp Tapi Misaki Cugaru pusiasalyje, Aomorio prefektūroje, Honšiu saloje ir Širakami Misaki Macumos pusiasalyje Hokaide.
Japonijos jūriniai vandenys tęsiasi tik 3 jūrmylias (5,6 km) nuo kranto šiame sąsiauryje vietoj įprastų 12 jūrmylių. Teigiama, kad tokiu būdu JAV atominius ginklus turintys laivai gali keliauti sąsiauriu nepažeisdami Japonijos draudimo laikyti atominį ginklą jos teritorijoje.
Cugaru sąsiauris turi Rytinį ir Vakarinį kaklą, abu apie 20 km pločio, o gylis atitinkamai 200 ir 140 m.
Anksčiau žmonės keldavosi per sąsiaurį keltais, tai užtrukdavo apie 4 val. Dabar daug kas keliasi Seikano geležinkelio tuneliu, nes jis dvigubai sumažina kelionės laiką, bet yra brangesnis. Kai Šinkansen traukiniai pasieks Hakodatę (planuojama 2015 m.), kelionė truks apie 50 min.
1954 m. žuvo 1172 keleiviai, kai nuskendo keltas Tōya Maru.
Gamtininkas Tomas Blakistonas pastebėjo, kad Hokaido žvėrys panašūs į Šiaurės Azijos, o Honšiu - į Pietų Azijos. Tad Cugaru sąsiauriu eina zoogeografinė riba vadinama Blakistono linija.
Romas Majauskas

Biografija

1978 m. baigė Kybartų Kristijono Donelaičio vidurinę mokyklą, vėliau mokėsi Vilkijos profesinėje technikos mokykloje, įgijo vairuotojo šaltkalvio specialybę. 1983 m. baigė Lietuvos žemės ūkio akademiją, inžinierius pedagogas.
1984 m. liko dirbti LŽŪA Mechanizacijos fakulteto Traktorių – automobilių katedroje asistentu. 1985 m. Pagynės paukštininkystės tarybinio ūkio garažo vedėjas. 1988–1991 m. Babtų vidurinės mokyklos mokytojas. Nuo 1991 m. pradėjo verstis žemės ūkiu, ūkininkavo Kauno rajone, Babtų seniūnijoje. Nuo 1998 m. UAB „Mevira“ direktorius, 2002 m. UAB „Raifagra“ direktorius.
Lietuvos valstiečių liaudininkų sąjungos narys, Kauno raj. skyriaus pirmininkas. 1990–1995 m. Babtų apylinkės tarybos pirmininkas. 2000–2003 m., 2003–2007 m., 2007–2011 m. ir nuo 2011 m. Kauno rajono savivaldybės tarybos narys. 
Sutuoktinė Vida, vaikai Vytenis, Mindaugas.
Kliukščionys

Istorija

1786 m. pastatyta bažnyčia (sudegė 2017 m.). XIII a. – XVIII a. priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei, nuo 1920 m. – Baltarusijai. Maždaug iki 1950 m. Kliukščionių parapijoje lietuviškai dar kalbėjo Kulbokiškės, Karklinės kaimų gyventojai, šiame krašte 1923–1934 m. veikė lietuviška pradžios mokykla.
Į pietus nuo Kliukščionių – 12 susisiejančių ežerų grandinė.
Zigmas Genutis

Zigmas Genutis (g. 1952 m. rugsėjo 12 d. Gorainiuose, Šilutės raj.) – choro dirigentas.

Biografija

1964–1970 m. choro dirigavimo mokėsi Vilniaus M. K. Čiurlionio vidurinėje meno mokykloje (prof. Konrado Kavecko klasė), 1970–1975 m. choro dirigavimo studijas tęsė Lietuvos valstybinėje konservatorijoje (vyr. dėst. Hermano Perelšteino klasė).
1972–1975 m. Vilniaus statybininkų kultūros rūmų moterų choro „Eglė“ chormeisteris, 1974–1975 m. Vilniaus miesto medicinos darbuotojų dainų ir šokių liaudies ansamblio „Rūta“ choro vadovas. 1975–1977 m. Kauno valstybinio choro chormeisteris, 1976–1978 m. Kauno politechnikos instituto studentų mišriojo choro „Jaunystė“ chormeisteris.
1978–1984 m. Lietuvos žemės ūkio akademijos studentų mišriojo choro „Daina“ meno vadovas ir dirigentas. Kolektyvą išmokė sudėtingesnių lietuvių ir užsienio kompozitorių kūrinių, su juo koncertavo Tartu, Jerevane, dalyvavo 1980 m. respublikinėje dainų šventėje, 1981 m. V Stasio Šimkaus chorų konkurse Klaipėdoje, 1981 m. respublikinėje studentų dainų ir šokių šventėje Marijampolėje, 1981 m. Baltijos respublikų studentų dainų šventėje „Gaudeamus-VIII“ Rygoje ir 1984 m. analogiškoje dainų šventėje „Gaudeamus-IX“ Taline. Kurį laiką buvo Kauno gamybinio susivienijimo „Drobė“ mišriojo choro vadovas – parengė 1990 m. Lietuvos tautinei dainų šventei.
Z. Genutis buvo Kauno rajono dainų švenčių, 1981 m. respublikinės studentų dainų šventės, 1981 m. Baltijos respublikų studentų dainų šventės „Gaudeamus-VIII“ Rygoje ir analogiškos 1984 m. dainų šventės „Gaudeamus-IX“ Taline dirigentas.

Šaltinis

Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999. Informacijos publikavimui gautas žodinis autoriaus leidimas.
Imperatorius Henrikas V

Biografija

Kilęs iš Salijų dinastijos, paskutinis dinastijos atstovas Šventosios Romos imperijos soste. Tėvas imperatorius Henrikas IV, motina Berta Savojietė. Žmona Anglijos karaliaus Henriko I duktė Matilda Anglė (1102–1167 m.), po jo mirties Anžu grafienė.

Valdymas

1104 m. kilus konfliktui tarp tėvo ir Romos popiežiaus jis parėmė Bažnyčią, paėmė tėvą į nelaisvę ir privertė jį atsisakyti sosto. Tačiau popiežius Paskalis II atsisakė suteikti jam investitūros teisę.
Žygiais 1108 m. į Vengriją, 1109 m. į Lenkiją, 1110 m. į Bohemiją sustiprino savo padėtį šalyje. 1110 m. nužygiavo į Romą, privertė Paskalį II pripažinti jo teisę į investitūrą.
Vidaus politikoje rėmėsi ministerialais, dėl to kilo Vokietijos kunigaikščių nepasitenkinimas. Jų reikalavimu 1122 m. su popiežiumi Kalikstu II pasirašė kompromisinį Vormso konkordatą, kuriuo pripažino Bažnytinės investitūros, t. y. popiežiaus pirmumą. Imperatoriui pripažinta sprendžiamojo balso teisė, jei balsai pasiskirsto po lygiai.
Brutal Planet

2001 koncertinio turo leidimo papildomos dainos

12. "It's the Little Things (live)" – 5:19
13. "Wicked Young Man (live)" – 3:32
14. "Poison (live)" - 4:52
15. "My Generation (live)" – 1:32
16. "Total Rock Rockumentary" – 35:48

Daina "Can't Sleep the Clowns Will Eat Me" turėjo būti įtraukta į albumą, tačiau Cooperis nutarė, kad ji netinka prie kitų kurinių ir jos atsisakė. Vėliau ji buvo įtraukta kaip papildoma daina Japonijos ir Australijos rinkoms skirtose albumo versijose, bei 2002 metais pasirodžiusioje Dragontown specialiame leidime.
Sigitas Urbonas

Biografija

1959 m. baigė Simno vidurinę mokyklą. 1965 m. Kauno politechnikos institute įgijo inžinieriaus kelininko specialybę.
1966–1967 m. Zarasų autokelių valdybos darbų vykdytojas. 1967–1980 m. Prienų automobilių kelių valdybos vyriausiasis inžinierius. 1980–1994 m. Lietuvos kelių statybos valdybos Sibire (Tiumenės sr., Kogalyme) objekto viršininkas. 1994 m. grįžo į Lietuvą.
Nuo 1994 m. Tėvynės sąjungos (Lietuvos konservatorių) narys.
1995–1996 m. Prienų rajono savivaldybės tarybos narys ir rajono meras. 1996–2000 m. Seimo narys.
Žmona Nijolė – teisininkė, sūnūs Geraldas ir Karolis.
Jonas Ansarijus Čapskis

Biografija

Lenkijos bajorų Huten-Čapskių giminės atstovas, herbo „Leliva“ savininkas. Kulmo kašteliono Petro Aleksandro Čapskio (m. 1717) ir Terezės Kosaitės sūnus.
Mokėsi jėzuitų kolegiume Torunėje arba Grudziondze, 1713 metais mokėsi Branevo gimnazijoje. Dėka santuokos su Zamoiskių giminės atstove gavo valdyti keletą seniūnijų, tame tarpe Bratiano ir Lakorsko.
1720 metais Jonas Ansarijus Čapskis pradėjo savo politinę veiklą, buvo išrinktas Iždo Tribunolo komisaru nuo Kulmo vaivadijos, Radome. 1732 metais už Augusto III kandidatūros palaikymą gavo Karūnos didžiojo medžioklio ir Kulmo vaivados pareigybes. Buvo apdovanotas Baltojo erelio ordinu. 1734 m. rugsėjo 19 d. kaip karaliaus legatas prisiekė ištikimybę karūnai nuo Torunės. 1735–1736 metais buvo Karūnos Tribunolo maršalka.
1738 metais Jonas Ansarijus Čapskis buvo paskirtas Karūnos didžiuoju iždininku. Ėmėsi priemonių didinant ATR reguliarią armiją. Buvo pagrindiniu Augusto III patarėju Karališkos Prūsijos reikaluose. Buvo žydų bendrijos privilegijuotos padėties ATR apribojimo šalininkas.
Vienas iš stambiausių Karališkos Prūsijos magnatų (jam priklausė 48 gyvenvietės Kulmo vaivadijoje). Atstatė rūmus Varšuvoje ir Gninoje, taip pat išplėtė rūmus Naujoje Vsi Šliachetskoje.

Šeima

Buvo vedęs Aną Terezę Zamoiskytę, Smolensko vaivados Mykolo Zamoiskio (apie 1679–1735) ir Anos Dzialinskaitės (m 1719) dukterį. Vaikai: Marija (Tomo Čapskio žmona), Ana ir Brigita.
Janina Akstinavičienė

Biografija

1978 m. baigė Vilniaus valstybinį V. Kapsuko universitetą, lietuvių kalbos ir literatūros specialybę.
1978–1983 m. Veprių profesinės technikos mokyklos dėstytoja. 1983–1992 m. – Veprių apylinkės seniūnė. 1992–1995 m. – Ukmergės rajono savivaldybės tarybos pirmininkė. 1995–1997 m. – Veprių agrarinės tarnybos viršininkė. 1997–2000 m. – Veprių seniūnijos seniūnė. 2000–2004 m. Ukmergės rajono savivaldybės merė.
Valstiečių ir Naujosios demokratijos partijų sąjungos narė, VNDS tarybos narė, Ukmergės skyriaus pirmininkė.
1990–1995 m. Ukmergės rajono savivaldybės tarybos deputatė, 1995–1997, 1997–2000, 2000–2003 ir 2003–2004 m. Ukmergės rajono savivaldybės tarybos narė.
Jan Grankowski

Biografija

Gimė 1898 m. liepos 13 d. Kuršėnuose. 1921 m. Lvove vykusiame Lenkijos lengvosios atletikos čempionate ieties metimo rungtyje laimėjo sidabrą, trišuolio rungtyje bronzą, rutulio stumimo rungtyje užėmė ketvirtą vietą. Priklausė Lechia Lwów sporto klubui. 1921 m. dalyvavo Silezijos sukilime, apdovanotas Lenkijos Drąsos kryžiumi. 1924-1931 m. dirbo Lenkijos pasienio apsaugos korpuse.
Rebeka Dremelj

Karjera

Rebeka gerai žinoma savo tėvynėje kaip grožio konkurso „Mis Slovėnija 2001“ nugalėtoja, taip pat 2003 m. dalyvavo „Mis Pasaulis“.
Tarptautiniame konkurse „Eurovizija 2008“ Rebeka Dremelj atstovavo savo šaliai su daina „Vrag naj vzame“. Pusfinalyje užėmė vienuoliktą vietą ir nepateko į finalą.
Kauno Jono Žemaičio-Vytauto mokykla-daugiafunkcis centras

Istorija

1934 m. Kareivių plente (dab. Radvilėnų plentas) pastytas dviejų aukštų medinis pastatas, kuriame įsikūrė 15-oji pradžios mokykla. Mokslas vyko dviem pamainomis, buvo įsteigti kursai beraščiams. 1949 m. pavadinta Kauno 4-ąja septynmete mokykla. 1961 m. perorganizuota į Kauno 4-ąją aštuonmetę mokyklą. 1971 m. pastatytas netipinis (400 vietų) priestatas, kuriame įsikūrė Kauno 31-oji vidurinė mokykla.
1993 m. mokyklai suteiktas Radvilėnų vardas. Nuo 1993 m. mokykla dalyvauja projekte „Sveika mokykla“, nuo 1996 m. vykdomas projektas „Gera pradžia“, nuo 1998 m. vykdomas profilinis mokymas. Be mokymo, mokyklos patalpos naudojamos rinkimų į vietines tarybas bei LR Seimą kampanijų metu. 2009 m. mokykla reorganizuota į Jono Žemaičio-Vytauto pagrindinę mokyklą. 2012 m. suteiktas progimnazijos statusas.
2015 m. mokymo įstaiga reorganizuota į Kauno Jono Žemaičio-Vytauto mokyklą-daugiafunkcį centrą.