google/wiki40b huggingface dataset:
Kleino butelis

Matematikoje Kleino butelis yra neorientuojamojo paviršiaus pavyzdys; tai dvimatė daugdara, kuriai neįmanoma apibrėžtai nustatyti normalės vektorių sistemos. Neformaliai, tai yra vienpusė plokštuma, kurią apeinant viena kryptimi stebėtojas apsiverčia ir vėl prieina išeities tašką. Kiti panašaus pobūdžio neorientuojamieji paviršiai yra Mėbijaus juosta ir realioji projekcinė plokštuma. Jei Mėbijaus juosta yra ribotas paviršius, tai Kleino butelis – beribis (palyginimui galima paminėti, kad sfera yra taip pat beribis, bet orientuojamasis paviršius).
Kleino butelį pirmą kartą 1882 metais aprašė vokiečių matematikas Feliksas Kleinas. Pradžioje šis darinys buvo vadinamas Kleinsche Fläche („Kleino paviršius“), bet vėliau, matyt klaidingai perrašant, jis buvo imtas vadinti Kleinsche Flasche („Kleino butelis“) ir galiausiai toks pavadinimas prigijo net vokiečių kalboje.
Drogheda FC

Istorija

1975 m. klubas prijungtas prie Drogheda United komandos.
Donatas Roda

Biografija

Nuo 1934 m. bendradarbiavo leidiniuose „Kuntaplis“, „Mūsų Vilnius“. 1940 m. dirbo dienraščio „Darbo Lietuva“ redakcijoje. 1940–1941 m. ir 1944–1945 m. dienraščio „Tarybų Lietuva“ literatūrinis darbuotojas, atsakingasis sekretorius, redaktorius. 1945–1950 m. „Kauno tiesa“ redaktorius. 1950–1953 m. laikraščio „Tiesa“ redaktoriaus pavaduotojas. 1953–1978 m. informacijos agentūros ELTA direktorius. 1955 m. baigė Neakivaizdinę aukštąją partinę mokyklą prie SSKP CK.
Parašė feljetonų ir pamfletų.
Joselis Kaganeumanas

Biografija

Gimė 1888 m. gegužės 13 d. Kuliuose. Vaikystėje mokėsi Plungės ješivoje pas rabiną Chaim Yitzchak Bloch Hacohen. Būdamas 14 metų pradėjo studijuoti Talmudą Telšių ješivoje pas rabiną Eliezer Gordon, kur mokėsi iki 20 metų. Vėliau išvyko mokytis į Naugarduko ješivą, kur praleido pusę metų. Vėliau trejus metus mokėsi Rodūnios ješivoje pas rabinus Yisrael Meir Kagan ir Naftoli Trop.
Vedė Vidžių miestelio rabino dukrą ir 1911 m. pats tapo miestelio rabinu, kai jo uošvis buvo paskirtas Ukmergės rabinu. Nuo 1916 m. vadovavo Gardino ješivai. 1919 m. jis buvo išrinktas Panevėžio rabinu ir tais pačiais metais įkūrė Panevėžio ješivą „Ochel Icchak“, kuri po Lietuvos nepriklausomybės paskelbimo tapo viena didžiausių Lietuvoje. Jo iniciatyva mieste pastatytos trys ješivos ir vaikų namai. 1923 m. buvo išrinktas į Lietuvos Antrąjį Seimą, kur priklausė žydų frakcijai.
1940 m. emigravo į Palestiną. Bene Berako mieste rinko lėšas naujai Panevėžio ješivai, kuri buvo įkurta 1944 m. ir virto ištisu mokomuoju kompleksu. Joje mokėsi daugiau kaip tūkstantis mokinių. Izraelyje ir dabar veikia garsi seminarija, pavadinta Panevėžio vardu, kuri laikoma pasaulyje viena iš didžiausių. Kahanemanas buvo ilgametis jos vadovas ir Izraelio Didžiųjų Toros žinovų tarybos narys. Mirė 1969 m. rugsėjo 3 d. Bene Berake.
Komunizmo žvaigždė

Komunizmo žvaigždė – Užvenčio rajono laikraštis, ėjęs nuo 1951 m. sausio 30 d. iki 1962 m. balandžio 25 d. Užventyje.

Istorija

LKP Užvenčio rajono komiteto ir Darbo žmonių deputatų tarybos leidinys, leistas du kartus per savaitę. Spausdino laikraščio spaustuvė, nuo 1960 m. Kelmės spaustuvės filialas. Tiražas 1951 m. – 750 egz., 1962 m. – 2610 egz. 
Laikraštis uždarytas Užvenčio rajono teritoriją padalijus Kelmės, Telšių ir Šiaulių rajonams. Teritorijoje platintas Kelmės rajono laikraštis „Komunistinis žodis“ ir Šiaulių rajono „Leninietis“.
Glapas

Biografija

Per 1260–1274 m. Didįjį prūsų sukilimą prieš Vokiečių ordiną varmių karo vadas. Iki 1264 m. su pagudėnų vadu Auktuma išvijo kryžiuočių įgulas iš keliolikos pilių, tarp jų iš Varmės vyskupo Brunsbergo (liet. Prūsa, dab. Branevas) ir Heilsbergo pilių. Kryžiuočiai pasitraukė į Elbingo pilį. 1266 m. staigiu puolimu sugriovė Brandenburgo pilį Notangoje.
Buvo išduotas priešui Sleinavo, kuris įkalbėjo jį apie 1273 m. pulti vokiečių pilaitę Aismarių pakrantėje, priešais Brandenburgą, o pats apie tai pranešė Karaliaučiaus komtūrui. Sutartu laiku kryžiuočiai iš pasalų išžudė varmius, o Glapą pristatė į Karaliaučių. Komtūro įsakymu jis pakartas ant kalvos į vakarus nuo pilies. Vėliau kalnas ilgai buvo vadinamas Glapo kalnu, vėliau – Rollberg. Po jo mirties sukilimas Varmėje baigėsi.
LNB 2007–2008 m. sezonas

2007–2008 m. LNB sezonas – 87-asis Prancūzijos krepšinio čempionato sezonas. Reguliariojo sezono nugalėtojais tapo Le Mano „Sarthe Basket“, po atkrintamųjų varžybų čempionu tapo Nansio SLUC klubo komanda.
Algis Kašėta

Biografija

1969–1972 m. mokėsi Mergežerio pradinėje mokykloje, 1972–1978 m. Varėnos 1-ojoje vidurinėje mokykloje. 1980 m. baigė Varėnos 2-ąją vidurinę mokyklą. 1980–1981 m. mokėsi Vilniaus 31-ojoje profesinėje technikos mokykloje. 1982–1984 m. tarnavo tarybinėje armijoje. 1991 m. baigė Vilniaus valstybinio universiteto Istorijos fakultetą ir įgijo istoriko specialybę.
1984–1988 m. Varėnos pūkų ir plunksnų fabriko „Merkys“ laboratorijos laborantas. 1988–1990 m. Varėnos rajono valdybos Švietimo, kultūros ir sporto skyriaus kultūros paminklų apsaugos vyr. metodininkas. 1990–1995 m. Kultūros paveldo inspekcijos, 1995–1996 m. Kultūros vertybių apsaugos departamento Alytaus teritorinio padalinio vyr. inspektorius. 1996–2015 m. Seimo narys. 2005 m. Liberalų ir centro frakcijos, Liberalų frakcijos seniūnas, 2006 m. seniūno pavaduotojas, Liberalų sąjūdžio frakcijos seniūno pavaduotojas.
Nuo 2015 m. Varėnos rajono meras, rajono savivaldybės tarybos narys.
Nuo 1988 m. aktyviai dalyvavo Sąjūdžio veikloje Varėnos rajone. 1994–1999 m. Lietuvos krikščionių demokratų partijos narys, partijos Valdybos narys, atsakingasis sekretorius. 2000–2003 m. Moderniųjų krikščionių demokratų sąjungos narys, pirmininko pavaduotojas. 2003–2005 m. Liberalų ir centro sąjungos narys, šios sąjungos Valdybos ir Tarybos narys. 2006–2018 m. Lietuvos liberalų sąjūdžio narys.
Tyrinėjo pokario metų istoriją. Knygos: „Partizaninis karas Lietuvoje 1944–1953 m.“, dokumentų rinkinių „Laisvės kovos 1944–1953 metais“ (Kaunas: Lietuvos politinių kalinių ir tremtinių sąjunga, 1996) (kartu su Dalia Kuodyte), „Lietuvos partizanų kovos ir jų slopinimas MVD-MGB dokumentuose 1944–1953 metais“ (Kaunas: Lietuvos politinių kalinių ir tremtinių sąjunga, 1996) (kartu su Nijole Gaškaite ir Juozu Starkausku) bendraautoris. Žmona Ramunė, vaikai Rokas, Motiejus, Saulė, Algirdas.
Magelano provincija

Geografija

Apima Pietų Amerikos pietinį pakraštį – šiaurėje ribojasi su Paskutinės Vilties provincija, rytuose su Argentina, pietuose ir pietvakariuose Magelano sąsiauris skiria nuo Ugnies Žemės ir Čilės Antarktidos provincijų. Į Magelano provinciją patenka Bransviko pusiasalis (su piečiausiu žemyno tašku – Frovardo kyšuliu), Munjoso-Gamero pusiasalis, Santa Inesos, Riesko, Dausono, Klarenso, Kap Arasenos, Desolasjono salos. Įsiterpia Otvėjaus užutėkis.
Malady kamunist

Malady kamunist (liet. Jaunasis komunistas) – Vakarų Baltarusijos komunistinės jaunimo sąjungos CK laikraštis, nelegaliai ėjęs 1924–1937 m. Vilniuje, Gardine ir Bialystoke baltarusių ir rusų kalbomis.

Istorija

Išleido pavienius numerius jidiš ir lenkų kalbomis.
Myslovicės

Istorija

Miesto istorija skaičiuojama nuo XII a. Gyvenvietė kūrėsi prie svarbaus Vroclavo–Krokuvos prekybos kelio. Po Vokietijos imperijos susikūrimo 1871 m. ši vieta pradėta vadinti Trijų imperijų kampu (vok. Dreikaisereck), nes čia kirtosi Vokietijos, Austrijos ir Rusijos imperijų sienos. Po I Pasaulinio karo įvykusio plebiscito 1922 m. Myslovicės ir dalis Aukštutinės Silezijos atiteko Antrajai Lenkijos Respublikai.
Elchovas

Istorija

Osmanų valdymo laikais buvo žinomas kaip Kızılağaç, taip pat reiškiantį 'alksnį'.
Bukiškio stačiatikių Kristaus Gimimo cerkvė

Istorija

Cerkvė pastatyta XIX a. 2-ojoje pusėje generolo Božerano iniciatyva.
Tuoj po I pasaulinio karo, kai Vilnius atiteko Lenkijai, Kalvarijose susirinko tikintieji lenkai katalikai tartis, kad Bukiškio cerkvė būtų atiduota katalikams kaip Kalvarijų parapijos koplyčia - filija, kur sekmadieniais ir švenčių dienomis apylinkių gyventojai galėtų rinktis į šv. Mišias.
Tuo metu bažnyčios, anksčiau paverstos cerkvėmis, vėl buvo grąžinamos katalikams, tačiau šią cerkvę Bukiškyje pastatė rusas - ortodoksas, tad teisininkai nutarė, jog jos negalima perdaryti į bažnyčią. Nesutiko cerkvės atiduoti ir Vilniaus ortodoksai.
II pasaulinio karo metu ji buvo labai apgriauta. Liko griuvėsiai ir rūsiai, kuriuose, kaip spėjama,  palaidota generolo Božerano šeima. Po Antrojo pasaulinio karo generolo duktė, būdama jau solidaus amžiaus, nesėkmingai prašė valdžios grąžinti šią šventovę Ortodoksų Bažnyčiai. Šio pastato likučiai ilgai buvo žemės ūkio mechanizatorių mokyklos sandėliu.
Apie 1990 metus buvo paruošti „Dievo Motinos globėjos“ („Pokrova Bogomateri“) cerkvės atstatymo brėžiniai. 2007 m. Bukiškyje, Sodų gatvėje, nedidelė šventovė atstatyta Kardinolo, Vilniaus arkivyskupo metropolito Audrio Juozo Bačkio ir Vilniaus ir Lietuvos metropolito Chrizostomo rūpesčiu.

Architektūra

Cerkvė istoristinio stiliaus, stačiakampio plano su prieangiu, apside, centriniu ir keturiais šoniniais kupolais, kurių šalmai aštuonkampiai. Pamatas su tašyto akmens blokų mūro cokoliu, sienos - plytų mūro tipas. Šventorius aptvertas kaltine tvora. Įrašyta į Kultūros vertybių registrą 2009 m. (u.k.32784).
Keleivis be bilieto

Keleivis be bilieto, šnek. „zuikis“ – keleivis, nesumokantis už savo kelionę transporto priemonėje (autobuse, traukinyje, laive, lėktuve ir kt.). Keleiviai už važiavimą be bilieto paprastai baudžiami įvairaus dydžio piniginėmis baudomis. Dėl keleiviniu transportu nelegaliai keliaujančių asmenų įvairių kraštų vežėjai patiria milijoninius nuostolius.
Nelegalūs keleiviai rizikuoja savo gyvybėmis, jei bando keliauti ne įprastu būdu, o pakibę virš transporto priemonių ar įsitaisę krovinių konteineriuose ir pan. Pasitaiko bandančių slapta keliauti net orlaivio važiuoklėje. 1947–2007 m. pasaulyje iš 74 bandymų keliauti po lėktuvo ratais, tik 14 iš 74 žmonių išgyveno.

Keleivių be bilieto skaičius

Važiuojančių be bilieto keleivių skaičius Europos šalyse yra apylygis. Europos „zuikių“ vidurkis – 4,2 proc. Lietuva šioje srityje pernelyg neišsiskiria – manoma, jog be bilieto čia važinėjasi apie 3-4 proc. keleivių. Daugiausia „zuikių“ sugaunama Italijoje – 5,4 proc. Dažniausiai be bilieto šioje šalyje važinėjasi jaunuoliai iki 30 metų, kilę iš Pietų Italijos. Antrąją vietą Europoje pagal be bilieto važiuojančiųjų skaičių užima Prancūzija, o labiausiai disciplinuoti keleiviai – Madride, Kopenhagoje bei Porte.

Kontrolė

Keleivių be bilieto kontrolę vykdo mobiliosios kontrolierių brigados, privačios saugos tarnybos. Tokių keleivių skaičių siekiama sumažinti įvairiomis priemonėmis, pvz., įlipti į viešąjį transportą numatomos tik vienerios, priekinės durys. Įdiegus elektroninių bilietų sistemą, beveik nebelieka vadinamųjų „budėtojų“ – keleivių, laukiančių, kol galės pasižymėti bilietą įlipus kontrolieriams, nes transporto priemonės vairuotojas blokuoja komposterius. Naudojant išmaniąsias technologijas, daviklių pagalba gali būti stebimas kiekvienas įlipęs ir išlipęs keleivis (tai nėra sudėtinga, kai tėra vienerios durys). Ši sistema tuo pačiu siunčia informaciją apie kiekvieną įvairaus tipo bilieto pardavimą ir jo pažymėjimą ir įspėja, jei nesutampa keleivių srautų ir pažymėtų bilietų skaičiai.
Kira Katerina Daujotaitė

Biografija

Nuo 1921 m. gyveno Kaune. Baigė Kauno „Aušros“ mergaičių gimnaziją. 1939–1940 m. Vytauto Didžiojo universitete studijavo prancūzų filologiją. 1939–1944 m. mokėsi Danutės Nasvytytės išraiškos šokio studijoje, po to dėstė šokį Juozo Miltinio dramos studijoje. 1941 m. birželio 14 d. susituokė su Lietuvos kariuomenės karininku Petru Paliuliu. 1945 m. P. Paliulis buvo nuteistas 10 metų ir kalintas Norilsko lageriuose.
1944 m. įkūrė išraiškos šokio kolektyvą, kuris nuo 1947 m. priklausė Kauno profsąjungų kultūros rūmams. 1946–1948 m. dėstė fizinį lavinimą Kauno taikomosios ir dekoratyvinės dailės institute. 1948 m. Lietuvos kūno kultūros institute baigė meninę gimnastiką. 1948–1954 m. dėstė fizinį lavinimą Kauno medicinos institute, 1952–1954 m. scenos judesį ir šokį – Kauno jaunojo žiūrovo teatre. 1954 m. savanoriškai išvyko pas ištremtą vyrą P. Paliulį į Norilską, iki 1957 m. dirbo choreografe Norilsko metalurgų klube. 1957 m. šeima grįžo į Lietuvą.
1969–1984 m. su 1954–1957 m. pertrauka vadovavo išraiškos šokio kolektyvui „Sonata“. 1968 m. ir 1976 m. stažavo Gretos Paluccos tarptautiniuose modernaus šokio vasaros kursuose Drezdene. 1969 m. jos vadovaujamam šokėjų kolektyvui „Sonata“ suteiktas pavyzdinio išraiškos šokio kolektyvo vardas. 1984 m. išleista į pensiją. 2010 m. įteikta Kauno miesto savivaldybės kultūros ir meno premija.  Palaidota Romainių kapinėse. 
Dukros: pianistė Rima Paliulytė (g. 1942 m.), aktorė Inesa Paliulytė (g. 1957 m.). Mokiniai: Birutė Letukaitė, Aira Naginevičiūtė ir kt.

Kūryba

Sukūrė daugiau kaip 200 šokio kompozicijų, svarbesnės: „Moterys“ (pagal J. S. Bacho muziką), Polonezas A-dur, Valsas C-moll (pagal F. F. Šopeną), „Zodiako ženklai“ (pagal M. K. Čiurlionio muziką ir paveikslus), „Mėnesienos sonata. Appassionato“ (pagal L. van Bethoveno muziką), „Amžinasis judėjimas“ (pagal M. K. Čiurlionio muziką), „Kambariai“ (pagal Aleksandro Skriabino muziką), „Mirties šokis“ (pagal Ferenco Listo muz.), „Žydroji rapsodija“ (pagal Dž. Geršvino muziką), „De profundis“ (pagal Vidmanto Bartulio muziką).
Ūkininkas (Jonava)

Ūkininkas – mėnesinis žurnalas kaimui ir miestui, leistas nuo 1989 m. gruodžio mėn. Jonavoje.

Istorija

Iki 1995 m. – žurnalas Lietuvos žemdirbiams, ūkininkams, leistas kaip 1890–1905 m. Tilžėje ėjusio žurnalo tradicijų tęsėjas. Steigėja ir leidėja UAB „Dobilo“ leidykla. Tiražas 1989 m. – 36 000 egz., 1993 m. – 2000-3800 egz., 1997 m. – 1000 egz.
Rašė įvairiais žemės ūkio, Lietuvos istorijos, kultūros, švietimo klausimais, spausdina praktinius patarimus.
Redakcijoje dirbo P. Fedaravičienė, B. Juršė, R. Konovalovienė, A. Markevičienė, V. Semionova, R. Šileika, S. Zienius, D. Zigmantavičienė, B. Zubrickaitė, K. Zuikauskas.
Vyriausiasis redaktorius Felicijonas Konstantinas Fedaravičius.
Žirmūnų ąžuolas

Žirmūnų ąžuolas – išskirtinis ąžuolas, augantis Vilniuje, Žirmūnų pakraštyje, šalia Neries upės kranto, prie Neries pėsčiųjų gatvės, netoli Verkių regioninio parko.
Medis – paprastasis ąžuolas. Jo aukštis 30 m, kamieno apimtis 4,70 m, amžius – 150–200 metų.
Arabų pavasaris

Pasekmės

Neramumų metu Tunise ir Egipte atstatydinti prezidentai Zinas Al Abidinas Ben Ali ir Hosnis Mubarakas, paleisti politiniai kaliniai, likviduotos politinės policijos ir buvusios valdančiosios partijos. Libijoje per pilietinį karą žuvo tūkstančiai žmonių, nuverstas ir nužudytas Libijos lyderis Muammar al-Gaddafi. Įkurta Libijos nacionalinė taryba. Jemene kilus neramumams Ali Abdullah Saleh pasitraukė į tremtį. Sirijoje prasidėjo pilietinis karas per kurį žuvo tūkstančiai žmonių. Jordanijos karalius paleido ministrų kabinetą. Omane ir Saudo Arabijoje įvestos ekonominės pertvarkos. Maroke vykdytas referendumas dėl konstitucijos pataisų. Bahreine paleisti politiniai kaliniai, įvykdytos ekonominės reformos.

Kita informacija

Tautų pavasaris
KF Vicianumi

Istorija

Įkurtas ? m., klubas dalyvauja Antros futbolo lygos pirmenybėse.

Pasiekimai

Negali pasigirti pasiekimais. Dalyvauja Antroje lygoje ir šalies futbolo taurės turnyruose.
Gintautas Macevičius

Biografija

1982 m. baigė Kauno medicinos institutą, gydytojas.
Šilalės rajono ligoninės Neurologijos skyriaus vedėjas, 2003 m. bendrosios terapijos skyriaus vedėjas, gydytojas neurologas.
1995 m. Lietuvos centro sąjungos, 2003 m. Liberalų ir centro sąjungos Šilalės rajono skyriaus narys.
2003–2007 m., 2007–2011 m. ir nuo 2011 m. Šilalės rajono savivaldybės tarybos narys. 
Sutuoktinė Vida, vaikai Algirdas, Viktorija.
Byloto sala

Byloto sala (pranc. Île Bylot, angl. Bylot Island) – paskutinė Kanados Arktininio salyno sala, kurios plotas didesnis nei 10 000 km². Sala priklauso Kanadai, Nunavuto teritorijai.
Salos plotas – 11 067 km², tai 71-a pagal dydį sala pasaulyje ir 17-a Kanadoje. Sala nėra apgyvendinta. Salos pietuose didžiausia salyno sala – Bafino Žemė, kita didelė Devono sala yra šiaurės vakaruose. Saloje įsikūręs Sirmiliko nacionalinis parkas.
Konstantinas Surblys

Biografija

1950–1951 m. LLKJS Rietavo apskrities, vėliau rajono komiteto I-asis sekretorius. 1954 m. baigė Centrinę komjaunimo mokyklą prie VLKJS CK, 1958 m. – Vilniaus pedagoginį institutą, 1962 m. – Visuomeninių mokslų akademiją prie TSKP CK. 1974 m. istorijos mokslų daktaras.
1957–1959 m. LKP CK instruktorius. 1962–1963 m. LKP CK lektorių grupės vadovas. 1963–1990 m. dirbo Partijos istorijos institute; 1969–1983 m. partinės statybos sektoriaus vedėjas, 1983–1990 m. direktoriaus pavaduotojas mokslo reikalams. 1963–1990 m. dėstė Vilniaus pedagoginiame institute. 1976 m. profesorius. 1978–1990 m. leidinio „Kraštotyra“ vyriausiasis redaktorius.
1990–1991 m. Socialinių ir politinių tyrimų instituto direktorius; taip pat dirbo laikraštyje „Tarybų Lietuva“.
Šeras (departamentas)

Šeras (18) (pranc. le Cher) – Prancūzijos departamentas šalies centrinėje dalyje, Centro regione, vadinamas Šero upės vardu. Administracinis centras – Buržas (Bourges). Generalinės tarybos pirmininkas Alenas Referstenas (Alain Rafesthain).
Departamente 3 apskritys, 35 kantonai, 20 municipalinių susivienijimų ir 290 komunų. Plotas – 7 235 km². 1999 m. – 314 428 gyventojas, 43 gyv./km².

Istorija

Įsteigtas pagal Didžiosios Prancūzijos revoliucijos 1789 m. gruodžio 22 d. įstatymą nuo 1790 m. kovo 4 d. kartu su kitais 82 departamentais Beri provincijos dalyje.

Geografija

Šero departamentas ribojasi su Endro, Luaros ir Šero, Luarėss, Nievro, Aljė ir Krezo departamentais. Aukščiausia vieta Magnu kalnas – 504 m.

Klimatas

Klimatas kontinentinis, su šaltomis žiemomis ir karštomis vasaromis.

Kalba

Departamento pietuose kalbama Langedoko oksitanų kalba, šiaurėje – Langedoilio prancūzų kalba.

Ekonomika

Pagrindinė ekonomikos šaka – žemės ūkis ir vynuogininkystė. Gaminami daugelis Luaros slėnio vyno rūšių.

Turizmas

Departamente yra kelios senovinės pilys, vynuogynų ir vyno rūsių, kuriuose galima paragauti šviežio ir išlaikyto vyno.

Politika

Šero departamentui Prancūzijos senate atstovauja Remi Puantero ir Seržas Vensonas, Atstovų rūmuose – 3 deputatai. Generalinę tarybą sudaro 34 nariai, kurių po pusę renkami kas trejus metus šešerių metų kadencijai.
Dalia Bernatonytė

Biografija

Tėvas inžinierius Juozas Bernatonis, brolis politikas Juozas Bernatonis. 1974 m. baigė Kauno politechnikos instituto Inžinerinės ekonomikos fakultetą. 1986 m. ekonomikos mokslų kandidatė.
1975–1979 m. Kauno pieno kombinato inžinierė–programuotoja. Nuo 1979 m. Kauno politechnikos instituto (nuo 1990 m. Kauno technologijos universitetas) dėstytoja, nuo 2008 m. profesorė.

Mokslinė veikla

Mokslinių darbų svarbiausios kryptys: tarptautinė prekyba, Lietuvos užsienio prekyba, tarptautinio verslo ekonomika ir vadyba. Paskelbė daugiau kaip 70 mokslinių straipsnių. Vadovėlių ir mokymo priemonių aukštosioms mokykloms autorė ir bendraautorė.
FC Etzella

Istorija

Klubo ištakos siekia 1917 m.
FK Rostov

Istorija

Klubo ištakos siekia 1930 m.
Kauno šv. Kazimiero progimnazija

Istorija

1978 m. Sargėnų gyvenvietėje atidaryta mokykla, joje mokėsi 834 mokiniai, dirbo 39 mokytojai.
Mokyklos savivalda turi senas tradicijas: mokyklos taryba, kurią sudaro mokiniai, jų tėvai ir mokytojai, renkama nuo mokyklos įkūrimo. 1992 m. įkurtas 5-12 klasių Mokinių klubas. Pirmoji mokinių klubo prezidentė – G. Rukaitytė.
1993 m. mokykloje nuo 2-os klasės pradėta pagilintai mokyti anglų kalbos, vėliau pereita prie ankstyvojo anglų k. mokymo. 2000 m. įvestas profilinis mokymas: realinis (tiksliųjų, gamtos mokslų ir ekonominė pakraipos) ir humanitarinis (užsienio kalbų, socialinių mokslų ir kūno kultūros pakraipos) profiliai.
2010 m. gegužės 27 d. Kauno miesto savivaldybės taryba mokyklai suteikė šv. Kazimiero vardą.
Laukininkas

Laukininkas – ikivalstybinės Senovės Prūsijos visuomenės ir ankstyvojo Lietuvos Didžiosios kunigaikštystės laikotarpio kaimo bendruomenės, lauko narys.
Apie laukininkus duomenų yra XIV a. pabaigos - XV a. pradžios „Kryžiuočių karo kelių į Lietuvą aprašymuose“ (Lithauische Wegeberichte). Dirbamą žemę laukininkai buvo pasidaliję. Kiekviena sodyba savo dalį tvarkė kaip nuosavybę (žr. alodas), o pievos, miškai, vandenys naudoti bendrai. Kilus karui laukininkai bei kiti žemių gyventojai išsirinkdavo savo vadus, laukas sudarydavo karinį vienetą. Lietuvos Didžiojoje kunigaikštystėje nuo XIV a. pabaigos kuriantis valsčiams laukininkus imta vadinti valsčionimis, vėliau valstiečiais.
Mažojoje Lietuvoje terminas vartotas iki XX a. vidurio. Čia laukininkų bendruomeninių žemių nominalus savininkas buvo Vokiečių ordinas, nuo 1525 m. Prūsijos kunigaikštis. Tarp laukininkų sodžių įsiterpdavo ir vokiečių bajorų kaimų, kai nusigyvenęs laukininkas tapdavo praturtėjusiu kilmingojo baudžiauninku. Nuo XIV a. Prūsijoje plintant baudžiavai, tokių laukininkų tarp prūsų ir lietuvininkų daugėjo. Vokiečių ordinui, nuo 1525 m. Prūsijos kunigaikščio valdžiai nusipelnę vietos gyventojai laukininkai nuosavybėn pagal Kulmo teisę gaudavo žemės sklypą (apie 3 ūbus arba apie 45 ha) ir vadinosi kulmiškiais. XV a. viduryje Karaliaučiaus komtūrijoje buvo daugiau, kaip 700 prūsų laukininkų ūkių ir apie 2160 prūsų baudžiauninkų ūkių, Ragainės komtūrijoje apie 120 lietuvių laukininkų ir apie 160 lietuvių baudžiauninkų ūkių. XVII a. - XIX a. pradžioje Mažosios Lietuvos raštijoje baudžiauninkais tapę laukininkai buvo vadinami ir būrais. (Žr. Kristijonas Donelaitis. „Metai“). XIX a. - XX a. pirmoje pusėje Mažosios Lietuvos lietuvininkai laukininko terminą neretai vartojo ir kaip ūkininko sinonimą.
Vangelonys

Aplinkinės gyvenvietės

Nemunaitis – 3 km