Povilas Jegorovas

Biografija

Mokėsi Utenos rajono Jauniškių pradinėje mokykloje (1962–1964 m.),  Molėtų rajono Suginčių vidurinėje mokykloje (1964–1968 m.), Molėtų vidurinėje internatinėje mokykloje (1968–1973 m.). Vidurinę mokyklą baigė aukso medaliu. 1973–1978 m. studijavo Vilniaus universiteto Teisės fakultete, apgynė diplominį darbą Universaliosios esperantininkų asociacijos (UEA) tarptautinis teisinis statusas ir su pagyrimu baigęs studijas įgijo teisininko specialybę.
Moka lietuvių, esperanto, rusų, anglų kalbas.

Šeima

Tėvas Kazys Kunigėlis (1910–1986), motina Marija Jegorova (1916–1967), žmona Lilija Jegorovienė (1955) yra dantų technikė, duktė Neringa Žukauskienė (1980) – advokatė, anūkė Vasarė Žukauskaitė (2007).

Profesinė veikla

Nuo 1978 m. praktikuoja įvairiuose Kauno advokatų kontorose. 
1978–1991 m. Lietuvos advokatų kolegijos narys, Kauno juridinės konsultacijos advokatas, 
1988–1991 m. – Kauno advokatų kontoros vedėjo pavaduotojas,
1987–1995 m. – Lietuvos advokatų kolegijos prezidiumo narys ir Lietuvos advokatų tarybos narys,  
1995–1999 m. ir nuo 2008 m. – turi savo privačią kontorą.

Esperantinė veikla

P. Jegorovas yra esperantininkas nuo 1970 m,  Lietuvos esperantininkų sąjungos valdybos pirmininkas (nuo 1993 m., perrinktas 1998 m., 2003 m., 2008 m. ir 2013 m.), Pasaulinės esperantininkų sąjungos (UEA) vyriausiasis įgaliotinis Lietuvoje (nuo 1993 m.), Pasaulinės esperantininkų sąjungos komiteto narys (nuo 1989 m.), mecenatinės L. Zamenhofo draugijos (Nyderlandai) narys (nuo 1994 m.)
1974–1976 m. – Vilniaus jaunimo esperantininkų klubo Juneco pirmininkas. 
1975–1979 m. – neformalaus, neoficialaus ir nelegalaus TSRS jaunimo esperantininkų sąjūdžio (SEJM – Sovetia Esperantista Junulara Movado) sekretorius.
1979–1988 m. – Tarybinių esperantininkų asociacijos Lietuvos skyriaus valdybos pirmininko pirmasis pavaduotojas. 
1983–1988 m. – Tarybinių esperantininkų asociacijos (Asocio de sovetiaj esperantistoj – ASE) valdybos narys.
1988–1993 m. – Lietuvos esperantininkų sąjungos (LES) valdybos pirmininko pirmasis pavaduotojas.
1995–1998 m. – Pasaulinės esperantininkų sąjungos (UEA), turinčios konsultacinį statusą prie UNESCO, valdybos narys. 
1996–1999 m. – Tarptautinio L. Zamenhofo fondo (Lenkija) komiteto narys, 2006-2010 m. to paties fondo valdybos narys
1996–2002 m. – Tarptautinės teisininkų esperantininkų asociacijos (Esperanta Jura Asocio – EJA) valdybos narys.
2002–2005 m. – UEA rinkiminės komisijos narys.
P. Jegorovo iniciatyva ir pastangomis atkurta 1919–1940 m. veikusi Lietuvos esperantininkų sąjunga (1988 m.), Lietuvos Respublikos Vyriausybė 1991 m. perdavė Lietuvos esperantininkų sąjungai naudotis neribotam laikui istorinį pastatą Kaune (L. Zamenhofo g. 5), kuriame gyveno L. Zamenhofo uošvis Kauno verslininkas ir pirmasis esperantininkų sąjūdžio mecenatas Aleksandras Zilbernikas. Šiame pastate įsikūrė Lietuvos esperantininkų namai – Lietuvos esperantininkų sąjungos (LES) būstinė, literatūros esperanto kalba biblioteka, esperanto kalbos mokymo centras, susirinkimų ir posėdžių kambariai, turizmo agentūra, svečių kambariai, Lietuvos esperantininkų sąjunga tapo Pasaulinės esperantininkų sąjungos (UEA) kolektyvine nare (1989 m.), įsteigtas Lietuvos esperantininkų sąjungos Vilniaus skyrius (1999 m.).
1996–2008 m. P. Jegorovo dėka Lietuvoje lankėsi Pasaulinės esperantininkų sąjungos prezidentai: prof. Lee Chong-Yeong  (Pietų Korėja), prof. Renato Corsetti (Italija), generalinis direktorius Osmo Buller (Suomija). Jie susitiko su Lietuvos Respublikos prezidentais Algirdu Brazausku ir Valdu Aadamkumi, Seimo pirmininkais Česlovu Juršėnu ir Artūru Paulausku, tuometiniais užsienio reikalų, kultūros, švietimo ir mokslo ministrais ir kitais aukštais Lietuvos pareigūnais.
Savo nuoseklia ir kryptinga veikla P. Jegorovas pasiekė, kad 2005 m. Vilniuje būtų organizuotas 90-asis Pasaulinis esperantininkų kongresas, buvo šio kongreso organizacinio komiteto pirmininkas.
2008 m.  – Vilniuje organizavo pirmąjį Pasaulinį esperantininkų žurnalistų kongresą, buvo šio kongreso organizacinio komiteto pirmininkas.
Jis yra  65-ojo Tarptautinio SAT (Sennacieca Asocio Tutmonda) esperantininkų kongreso Kaune (1992 m.), 4-ojo NITOBE simpoziumo (tema – Kalbiniai-politiniai Europos sąjungos plėtros aspektai) Vilniuje (2005 m.). Nuo 1983 m. P. Jegorovas yra  tradicinių Baltijos esperantininkų dienų Lietuvoje, kuriose paprastai dalyvauja 200–500 asmenų iš 20–30 pasaulio šalių, organizatorius. 
Jis taip pat organizavo arba dalyvavo organizuojant ir kitus tarptautinius bei nacionalinius esperantininkų renginius: 8-ąją Tarptautinę esperantininkų medicinos konferenciją (Kaunas, 1991 m.), Tarptautinę konferenciją esperanto kalbos mokymo metodikos klausimais (Kaunas, 1994 m.), 2-ąjį Europos esperantininkų forumą (Kaunas, 1995 m.), 11-ąjį Tarptautinį ekumeninį esperantininkų kongresą (Kaunas, 1995 m.), 57-ąjį Tarptautinį esperantininkų katalikų kongresą (Kretinga, 2004 m.), 38-ąją Tarptautinę mokytojų esperantininkų konferenciją (Kaunas, 2005 m.), 71-ąjį Tarptautinį aklųjų esperantininkų kongresą (Vilnius, 2005 m.), 36-ąjį Vaikų esperantininkų kongresėlį (Vilnius, 2005 m.) ir kt.
2000–2005 m. organizavo esperanto kalbos kursus su dėstytojais iš  užsienio (Slovakijos, Lenkijos, Bulgarijos, Brazilijos, Australijos). Juos baigė per 2000 žmonių.
2000–2010 metais jo iniciatyva, jam koordinuojant ir organizuojant Lietuvoje įvairiose prestižinėse leidyklose buvo išleista per 100 fundamentalių knygų lietuvių ir esperanto kalbomis tarptautinės kalbos mokymo, esperantininkų veiklos istorijos, interlingvistikos, esperantologijos tematika, pažintinių knygų apie Lietuvą ir pan. (leidyklos Alma Littera, Baltos lankos, Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas ir kt.).
1978–2018 m.  P. Jegorovas dalyvavo 30-yje pasaulinių UEA organizuojamų kongresų įvairiose šalyse, taip pat daugelyje kitų tarptautinių ir nacionalinių esperantininkų renginių. Organizavo keletą grupinių Lietuvos esperantininkų kelionių į pasaulinius esperantininkų kongresus.
1974–1990 m. aktyviai ir nuolat bendradarbiavo esperantininkų leidiniuose, pvz., tarybiniu laikotarpiu nelegaliuose Aktuale, Kurte, legaliuose Informa bulteno de ASE, La Ondo de Esperanto, Horizonto de Soveta Litovio, Litovio hodiaŭ ir kt., organizavo beveik visų nelegalių tuometinėje Tarybų Sąjungoje leistų periodinių leidinių esperanto kalba spausdinimą Lietuvoje (Amikeco, Aktuale, Kurte ir kt.), taip pat kitų neperiodinių savilaidos („samizdatinių“) leidinių spausdinimą.
1974–1987 m. buvo leidinių Horizonto de Soveta Litovio (Tarybų Lietuvos horizontas) ir Litovio Hodiaŭ (Lietuva šiandien) sudarytojas ir redakcinės kolegijos narys.
Jo iniciatyva ir pastangomis 1991 m. buvo atkurtas 1918–1940 m. leistas Lietuvos esperantininkų sąjungos žurnalas esperanto kalba Litova Stelo (Lietuvos žvaigždė), buvo redakcinės kolegijos narys (1991–2005 m.).
Į esperanto kalbą išvertė A. Urbono, K. Trečiakausko knygą Neliksi vienišas (Por la homo, 1988 m.).
2003 m. kartu su Aloyzu Urbonu parašė ir išleido knygą Esu Esperanto eilinis.
1972 m. iš esperanto kalbos į lietuvių kalbą išvertė vietnamiečių rašytojo Nguyeno Sango apysaką Nebylio smuklė (La drinkejo de l‘ mutulo), kuri buvo atspausdinta Molėtų rajono laikraštyje Pirmyn. 
Yra daugiau nei 1000  straipsnių Lietuvos ir užsienio spaudoje esperantininkų veiklos temomis autorius, radijo ir televizijos laidų apie esperanto dalyvis.
P. Jegorovo vadovaujama Lietuvos esperantininkų sąjunga susilaukė tarptautinio pripažinimo. 2003 metais Lietuvos esperantininkų sąjunga buvo pripažinta kaip geriausiai veikianti nacionalinė esperantininkų organizacija pasauliniu mastu ir jai buvo įteiktas Trofeo Fyne tarptautinis apdovanojimas. 1995 metais  Lietuvos esperantininkų sąjungai buvo paskirta tarptautinė premija Cigno (Gulbė), 1997 metais – Grabowski fondo premija.