google/wiki40b huggingface dataset:
Žaislų muziejus

Žaislų muziejus – privačių asmenų iniciatyva įsteigtas muziejus yra įsikūręs Vilniaus miesto savivaldybei priklausančiose patalpose Šiltadaržio g. 2, Vilniuje.

Istorija

Viešoji įstaiga „Žaislų muziejus“ yra įsteigta 2010 m. kovo 8 dieną dviejų asmenų – dr. Povilo Blaževičiaus ir Indrės Jovaišaitės-Blaževičienės. Tai yra nuoseklus žingsnis, susijęs su moksliniais tyrimais ir jų rezultatų sklaida bei temos populiarinimu. Žaislų muziejaus įkūrimo pagrindu tapo pirmoji Lietuvoje archeologinių žaislų ir žaidimų temai skirta Povilo Blaževičiaus disertacija „Žaislai ir žaidimai Lietuvoje XIII – XVII amžiais remiantis archeologijos duomenimis“. 2012 metais gruodžio 7 dieną, Vilniaus miesto tarybai pritarus Šiltadaržio g. 2 esančias patalpas išnuomoti lengvatinėmis sąlygomis, Žaislų muziejus buvo fiziškai atidarytas visuomenei.
Nuo pat įkūrimo Žaislų muziejus siekia tapti moderniu kultūros sklaidai skirtu edukacijos centru, kuris būtų pritaikytas šeimai. Minėdami šeimą muziejaus kūrėjai suvokia ją kaip ypatingą iššūkį kiekvienam šios dienos muziejui – viena šeima – skirtingos amžiaus grupės – skirtingi pažinimo būdai – skirtingi pažinimo gebėjimai – temos pažinimas vienu metu.

Parodos ir įvertinimas

Muziejus yra surengęs tris parodas: su Lietuvoje reziduojančiomis ambasadomis „ŽAISLAMS NĖRA SIENŲ“, „SENIAUSIEJI LIETUVOS ŽAISLAI“ paroda Estijos Tartu Žaislų muziejuje, Tartu Žaislų muziejaus paroda Vilniuje „ESTIJOS NACIONALINIAI ŽAISLAI“. 2014 metais bendradarbiavo su Japonijos Hamada vaikų meno muziejumi rengiant piešinių parodą „MES ŽAIDŽIAME“. 2013 metais Žaislų muziejus tapo Lietuvos muziejų asociacijos tikruoju narių, o 2014 metais Europos muziejų akademijos ir tarptautinės vaikų muziejus vienijančios organizacijos HANDS ON Bolonijos knygų mugėje paskelbtas tarp dešimties stipriausių kultūros įstaigų edukacijas ir ekspozicijas pritaikęs vaikams iki 13 metų. Lietuvos archeologijos draugija vieną iš muziejaus steigėjų archeologą dr. Povilą Blaževičių 2013 metais apdovanojo už senovės žaislų ir žaidimų tyrimus ir jų rezultatų sklaidą. 2015 metų gruodį Žaislų muziejus buvo apdovanotas Lietuvos Respublikos kultūros ministerijos už edukacinę veiklą su vaikais ir jaunimu.
Ieva Dumbauskaitė

Ieva Dumbauskaitė (g. 1994 m. rugsėjo 7 d., Klaipėdoje) - Lietuvos tinklininkė. 2011 m. Europos jaunimo paplūdimio tinklinio čempionate, vykusiame Vilniuje, kartu su Monika Povilaityte iškovojo aukso medalius.
Druskininkų Saulės pagrindinė mokykla

Istorija

Druskininkų pradinė mokykla įsteigta 1999 m. gegužės 20 d. 1999–2000 m. mokykloje mokėsi 662 mokiniai. 2006 m. sausio 31 d. mokykla tapo pagrindine. 2006–2007 m. mokykloje buvo 36 klasių komplektai, mokėsi 785 mokiniai. 2009–2010 m. mokykla sumažėjo 5 klasių komplektais, mokėsi 765 mokiniai, dirbo 61 pedagogas.
Vojerizmas

Vojerizmas (pranc. voyeurisme) – lytinis nukrypimas, kurio metu asmuo seksualiai pasitenkina stebėdamas kitų lytinius organus arba sueitį. Tai yra vienintelė tokio žmogaus lytinio pasitenkinimo forma. Polinkis, noras stebėti kitų žmonių lytinius organus ar seksą stebimas pas daugelį žmonių, pradedant netgi ikimokykliniu amžiumi (tiesa, tarp nedaugelio vaikų).
Vojerizmo forma taip pat gali būti striptizas, erotinis šou ar erotinės nuotraukos. Vojerizmo elementų esama grožio konkursuose, kalendoriuose ir žurnaluose. Suklestėjus pornografijos verslui, pastaroji taip pat tenkina ir vojeristų poreikius (sukeldama ne tik erekciją, bet ir ejakuliaciją). Kartais vojeristas visaip stengiasi stebėti savo „aukas“ pro namų ar ligoninės langus, moterų bendrabučiuose ar paplūdimiuose, tualetuose.
Atkreiptinas dėmesys, kad iš esmės beveik kiekvienam suaugusiam žmogui yra būdingi vojerizmo elementai, tačiau jis nėra nukrypimas tol, kol netampa pagrindine, siekiama lytinio pasitenkinimo forma, užgožiančia įprastą seksą. Vojerizmas dažnesnis tarp asmenų, neturinčių pastovaus lytinio partnerio. Kartais išskiriamas oportunistinis vojerizmas – t. y. kai žmogus ima atidžiai slapčia stebėti kitų asmenų lytinius organus ar lytinius santykius tiesiog pasitaikius progai, bet ne sąmoningai ieškant tos progos.
Pistoletinė rankena

Šaunamieji ginklai

Daugelyje šaunamųjų ginklų pistoletinė rankena yra pagrindinė rankena, kuria ginklas ne tik laikomas ir nukreipiamas į taikinį. Be to, prie jos paprastai būna nuleistukas, kurį nuspaudžiant ginklas iššauna. Tokie ginklai yra įvairūs pistoletai, taip pat dalis nedidelių pistoletų kulkosvaidžių. Jų rankenos dažniausiai yra ir vieta, kur įstatoma dėtuvė.
Kitų ginklų pistoletinių rankenų nepakanka ginklui išlaikyti, jis prilaikomas ranka už apsodo lovelio ar už priekyje esančios papildomos pistoletinės rankenos. Tai būdinga daliai šautuvų, kulkosvaidžių, pistoletų kulkosvaidžių, granatsvaidžių. Taip pat ginklo priekis gali būti pastatomas ant kojelių.
Pistoletinė rankena gali būti sujungta su petine atrama (buože) ar būti neatskiriama jos dalis – nemažai šautuvų turi pistoletinės rankenos pavidalo buožės kaklelį.
Pistoletinės rankenos paviršius dažnai būna pašiurkštintas ar turi faktūrą, mažinančią slidumą.

Įrankiai

Pistoletines rankenas turi įvairūs įrankiai, nuo rankinių pjūklų iki fenų. Angliškai įrankiai su pistoletinėmis rankenomis dažnai pavadinami gun, pvz., glue gun ('klijų pistoletas'), caulking gun ('kamšymo pistoletas'), nail gun ('vinių pistoletas').
Priekines pistoletines rankenas turi ne tik kai kurie šaunamieji ginklai, bet ir įrankiai, pvz., gręžtuvai ar šlifuotuvai. Jos padeda geriau valdyti įrankį.
Hancavičai

Istorija

Hancavičai miesto statusą įgijo 1973 m.
Musica humana

Musica humana – Lietuvos nacionalinės filharmonijos kamerinės muzikos ansamblis, baroko orkestras.

Istorija

Ansamblį 1974 m. įkūrė ir iki šiol jam vadovauja Algirdas Vizgirda. Atlieka baroko ir XX a. kompozitorių kūrinius, propaguoja šiuolaikinių lietuvių kompozitorių kūrybą. Ansamblis vienas pirmųjų Lietuvoje įsiliejo į senosios muzikos autentiškos interpretacijos atgimimą Europoje, atkakliai ieškojo savo kūrybinio veido ir stiliaus. Stiprų impulsą muzikantams davė meno vadovo prof. Algirdo Vizgirdos studijos Paryžiaus Nacionalinėje konservatorijoje, ansamblio klavesinisto G. Kviklio studijos Čekijoje, padėjusios suformuoti raiškią, gyvybingą, kupiną vidinės ekspresijos atlikimo manierą.
Surengė daugiau kaip 2000 koncertų, teminių koncertų ciklų, tarp jų – „Senoji Europos šalių instrumentinė ir vokalinė muzika“ (16 koncertų ciklas, 1994–1997 m.), „Baroko kelias“ (10 koncertų, 1997–1999 m.). Dalyvavo tarptautiniuose festivaliuose Lietuvoje ir užsienyje. Nuo 1999 m. vienas festivalio „Kuršių nerija“ rengėjų.

Įvertinimas

Algirdui Vizgirdai už konceptualias koncertų ir įrašų programas, kūrybiškas iniciatyvas, „Kuršių nerijos“ festivalio įgyvendinimą skirta 2006 m. Lietuvos nacionalinė kultūros ir meno premija. Apie ansamblį sukurtas filmas „Keturi sugrįžimai”.
Elijas

Elijas, Elijus (hebr. אליהו, Elijahu) − Senajame Testamente minimas žydų pranašas, kilęs iš Tišbos miesto. Gyveno IX a. pr. m. e. Izraelyje karaliaus Ahabo valdymo metais. Uolus kovotojas su stabų garbinimu.

Gyvenimas

Ahabas ir jo svetimšalė žmona Jezabelė nusidėjo Dievui, žudydami Dievo pranašus. Todėl Elijas buvo pasiųstas pranešti Ahabui, kad Dievas užleis sausrą. Po to Elijas pasislėpė prie Karito upelio ir maitinosi tuo, ką jam atnešdavę varnai. Upeliui išdžiūvus, Elijas nuėjo į Sidoną ir apsistojo pas našlę Sareptoje. Anot Biblijos, Dievas neleidęs išsekti jos miltų ir aliejaus atsargoms iki tol, kol badas nesibaigė. Mirus našlės sūnui, Dievas išklausęs Elijo maldą ir grąžinęs mirusiajam gyvybę.
Trečiaisiais sausros metais Elijas grįžo pas Ahabą, kuris apkaltino pranašą dėl Izraelį ištikusių nelaimių. Biblijoje pasakojama, kaip Elijas surengė išbandymą Baalo pranašams – liepė sukrauti jiems aukurą ir ant jo padėti paskerstą jautį. Tą patį padarė ir pats Elijas. Žaibas turėjo sudeginti arba Baalo pranašų atnašą, arba Elijo. Baalo pranašai visą dieną šoko aplink aukurą, meldėsi, darė ritualinius įsipjovimus, tačiau tai nepadėjo. Ugnis sudegino Elijo auką ir taip parodė, jog tikrasis Dievas yra Jahvė. Baalo pranašai buvo išžudyti, sausra tą pačią dieną pasibaigė.
Elijas, gelbėdamasis nuo Jezabelės, kuri buvo ant jo supykusi dėl Baalo pranašų išžudymo, pabėgo į pietus, į dykumas. Elijas pasijutęs vienišas ir nedaug trūko, kad būtų puolęs į neviltį. Tačiau į Eliją prabilo Dievas ir pasakė, kad Elijas dar turi patepti naująjį karalių ir paruošti pranašo darbui Eliziejų.
Vėliau, kai Ahabas surengė Naboto nužudymą, norėdamas pasisavinti jo vynuogyną, Elijas perspėjo karalių, jog Dievas nubaus visą jo šeimą.
Kai pranašas atliko visas užduotis, buvo paimtas į dangų ugnies vežime. Pranašas Malachijas skelbė, jog Elijas sugrįš prieš ateinant Mesijui. Kartu su Moze Elijas buvo pasirodęs Jėzaus atsimainymo metu.

Vaizdavimas

Dailėje dažniausiai vaizduojamas esąs dykumoje, maitinamas varnų. Kiti variantai: Elijas kartu su angelu, laikančiu taurę arba kylantis ugnies vežimu į dangų.
Vienybietis

Vienybietis – Ukmergės gamyklos „Vienybė“ dvisavaitis laikraštis, ėjęs 1969–1991 m.

Istorija

Iki 1989 m. ėjo kaip sienlaikraštis. Tiražas 1989 m. – 2000 egz., 1991 m. – 100 egz.
Vancouver Whitecaps FC

Istorija

Įkurtas 2009 m., nuo tada kasmet rungtyniauja Major League Soccer.
Tarptautinė gimnastikos federacija

Tarptautinė gimnastikos federacija arba FIG (pranc. Fédération Internationale de Gymnastique) – pagrindinė pasaulio gimnastikos sportą prižiūrinti organizacija, kuri rengia pasaulio čempionatus ir atstovaują gimnastiką olimpinėse žaidynėse. Sąjungos būstinė yra įsikūrusi Lozanoje, Šveicarijoje.

Istorija

1881 m. liepos 23 d. įkurta tarptautinė gimnastikos federacija], kuri yra seniausia veikianti tarptautinė sportinė federacija, pradėjo reglamentuoti ir vykdyti gimnastikos veiklą. Pirmosios šalys narės - Belgija, Prancūzija ir Nyderlandai. 1903 m. įvykdytas pirmasis pasaulio čempionatas.
1921 m. prie federacijos pradėjo jungtis ir šalys už Europos ribų.
2016 m. FIG priklauso 148 šalys narės.
Rimantas Venckus

Biografija

1973 m. baigė Vilniaus universiteto filologijos fakultetą; 1978–1982 m. mokėsi Maskvos teatro meno institute.
Nuo 1975 m. dirbo VU Kiemo teatre režisieriumi ir scenos kalbos dėstytoju. Tačiau savo pirmąjį spektaklį „Erdvės vidury“ pagal Jono Meko poeziją pastatė 1972 m., dar būdamas VU studentas, V. Limanto vadovaujamos dramos studijos narys. R. Venckus vaidino Kiemo teatro spektakliuose, režisuotuose Vlado Limanto, Leono Ciunio, Juozo Pociaus. Didžiausią sėkmę atnešė pats pirmasis vaidmuo Sauliaus Šaltenio pjesėje „Giljotina“ – studentų teatrų apžiūroje pelnytas prizas „už aktorinį aistringumą“. Įsidėmėtinas buvo ir vaidilos Rainio vaidmuo Krėvės „Šarūne“ (šis L. Ciunio spektaklis buvo vaidinamas Trakų pilyje). 1990 m. Vilniaus univesite įkūrė alternatyvųjį kamerinį teatrą MINIMUM. Nuo 2006 m., susijungus Kiemo teatrui ir teatrui MINIMUM, R. Venckus vadovauja Vilniaus universiteto teatrui, turinčiam dvi trupes. Vienoje iš jų – MINIMUM – jis ir toliau režisuoja. R. Venckus yra parašęs keletą pjesių, kurios buvo pastatytos studentų teatruose. Didžiausio pasisekimo sulaukė „Hamleto sąvoka“, kurią pats režisavo.
Vadovauja Universitetų teatrų asociacijai, kurią jis įsteigė 1998 m. Yra Lietuvos teatro sąjungos narys, Tarptautinės universitetų teatrų asociacijos narys. 2007 m. Kultūros ministro įsakymu suteiktas meno kūrėjo statusas.

Profesinė, organizacinė, kūrybinė veikla

1975–1976 m. Vyriausiosios enciklopedijų redakcijos mokslinis redaktorius, 1976–2001 m. Lietuvos menininkų rūmų teatro renginių kuratorius, vedėjas, 2001–2002 m. Vilniaus rotušės teatro renginių kuratorius, vedėjas, 1975–1990 m. Vilniaus universiteto teatro sceninės kalbos pedagogas ir režisierius, 1990–2005 m. Vilniaus universiteto kamerinio teatro MINIMUM vadovas, režisierius. Nuo 2005 m. Vilniaus universiteto teatro meno vadovas.
1977–1983 m. teatro laidų Lietuvos televizijoje vedėjas, 1998 m. – Vilniaus radijo studijos laidų vedėjas.
Devynių tarptautinių teatrinių projektų vadovas. Trijų pjesių ir dešimties inscenizacijų, kurios buvo pastatytos Vilniaus universiteto ir kituose studentų teatruose, autorius. Per šimto straipsnių ir recenzijų literatūros ir teatro klausimais autorius

Narystė organizacijose

Nuo 1998 m. – Universitetų teatrų asociacijos Lietuvoje pirmininkas, Lietuvos teatro sąjungos narys, Tarptautinės universitetų teatrų asociacijos narys

Kūrybiniai laimėjimai ir veiklos įvertinimai

Sėkmingas dalyvavimas tarptautiniuose universitetų teatrų festivaliuose Prancūzijoje, Vokietijoje, Anglijoje, Austrijoje, Belgijoje, Kroatijoje, Ispanijoje, Meksikoje, Baltarusijoje ir Lietuvoje 1987 ir 2000 m. – prizai už originaliausias Šekspyro interpretacijas. 1985 m. Rašytojų sąjungos prizas už lietuvių poezijos teatrines interpretacijas.
Vilniaus universiteto Rektoriaus Padėkos raštai už svarbių tarptautinių universitetų teatrų forumų parengimą. Kultūrinis edukacinis projektas "Vilnius - tautų kultūrų kryžkelė" (2003 m.) laimėjo UNESCO Taikos miesto prizo konkursą. 2007 m. Kultūros ministro įsakymu suteiktas meno kūrėjo statusas.
Nuostabioji monstera

Dekoratyviniai augalai

Dažnai auginama patalpose.
Pasaulinė vegetarų diena

Pasaulinė vegetarų diena švenčiama spalio 1 d. nuo 1977 m. Šią dieną žmonės skatinami nevalgyti mėsos ir apskritai keisti savo maitinimosi įpročius. Įvairiose šalyse šią dieną organizuojami renginiai, specialios radijo ir TV programos, rengiami vegetariški pietūs.
Gediminas Rastenis

Biografija

1975 m. baigė studijas Vilniaus universitete. 
1976-1992 ir nuo 1995 metų Vilniaus šachmatų mokyklos treneris (auklėtinės GM Viktorija Čmilytė ir Kamilė Baginskaitė). 1992-1995 metais Vokigano Lake parko centro (Waukegan, Ilinojaus valstija, JAV) instruktorius.
Latvijos Televizija

Latvijos Televizija (latv. Latvijas Televīzija; LTV) – valstybinė televizija Latvijoje. Latvijos Televizija dalinai finansuojama valstybės (60 %), o likusį finansavimą gauna iš reklamos. Jos veiklą kontroliuoja Nacionalinė radijo ir televizijos taryba (latv. Nacionālā Radio un Televīzijas Padome). LTV priklauso du kanalai – LTV1 ir LTV7 (anksčiau LTV2). Abu šie kanalai prieinami per palydovinę televiziją kaip dalis Viasat paketo.

Istorija

LTV pradėjo transliuoti 1954 m. lapkričio 6 d.
1974 m. pradėta spalvota transliacija: iš pradžių SECAM, o nuo 1998 m. PAL sistemoje.

Narystė

Nuo 1993 m. priklauso Europos Transliuotojų Sąjungai.
Lao Army FC

Istorija

Klubas susietas su Laoso kariuomene.
Šalies čempionais tapo aštuonis kartus (1990, 1991, 1992, 1993, 1994, 1996, 1997, 2008 m.)
Internuncijus

Internuncijus (lot. internuntius) yra antrojo rango Popiežiaus pasiuntinys valstybėje, kurioje dėl esamos situacijos nereikalingas nuncijus.
Anksčiau taip pat buvo vadinamas Austrijos pasiuntinys Konstantinopolyje, kadangi Austrija ir Osmanų imperija buvo sudariusios paliaubas ir todėl turėjo tik vieną nepaprastąjį pasiuntinį.
Internuncijaus terminas šiuo metu vartojamas itin retai (diplomatijos istorijos kontekste).
Liudvikas XVIII

Biografija

Iš Burbonų dinastijos. Liudviko XVI brolis. Nuo 1791 m. pasitraukęs į Belgiją, joje telkė Prancūzijos kontrrevoliucines jėgas.1793 m. pasiskelbė Prancūzijos regentu, o 1795 m. ir Prancūzijos karaliumi, tačiau nebuvo pripažintas iki 1814 m. Tais metais, Napoleonui I atsisakius sosto, tapo karaliumi. Iki 1820 m. Liudviko XVIII politika buvo daugiausia nuosaiki, vėliau reakcinga (Šventosios sąjungos nurodymu Liudvikas XVIII malšino 1820–1823 m. Ispanijos revoliuciją.).
Bisas

Bisas (lot. bis = dukart) – papildomas vieno ar kelių kūrinių atlikimas, to reikalaujant žiūrovams. Bisas paprastai prasideda atlikėjams sugrįžus į sceną po užsitęsusių publikos plojimų arba šūksnių. Jo metu gali būti pakartojami tiek jau prieš tai atlikti, tiek ir su pagrindiniu koncertu nesusiję kūriniai. Nors atlikėjai kartais iš anksto planuoja, ką galėtų atlikti bisui, apie pasirinkimą nėra skelbiama renginio programoje.
Bisas kilo iš XVII a. atsiradusios praktikos, kada publika pasibaigus operos pasirodymui reikalaudavo pakartoti labiausiai patikusias arijas. Vėliau bisą pradėjo atlikti orkestrai, mažesni ansambliai, solistai, o nuo XX a. jis tapęs įprastu tarp popmuzikos, roko atlikėjų.
Teliakovskio užutėkis

Teliakovskio užutėkis (rus. Бухта Теляковского) – maža įlanka (plotas 1,57 km², kranto linijos ilgis – 4,1 km) vakariniame Japonijos jūros krante tarp Gamovo ir Teliakovskio kyšulių (Primorės kraštas, Rusija).
Teliakovskio užutėkio krantas yra dalis Gamovo pusiasalio kranto linijos. Gamovo pusiasalis įeina į Primorės krašto Chasano rajoną. Užutėkyje yra vietinė įžymybė – vaizdinga Besikamuojančios širdies sala (rus. остров Томящегося сердца). Užutėkio akvatorija įeina į vieną iš trijų Tolimųjų Rytų jūrų draustinio (Дальневосточный морской заповедник) sektorių. Draustinis leidžia turistams atvirai lankytis Teliakovskio užutėkyje.
Vasarą vaizdinga užutėkio pakrantė labai populiari Primorės miestų gyventojų poilsio vieta. Užutėkio krantai yra Juodųjų kalnų atšakos, apaugusios pušynais. Nors užutėkis nedidelis, jis gilus, siekia iki 38 m gylio. Vanduo švarus ir ramus. Dėl šių sąlygų užutėkyje gyvena daug ryklių. 4 jų rūšys čia gyvena nuolatos, o 10 rūšių atstovai čionai atvyksta vasarą. Vanduo užutėkyje šilčiausias pirmą rugpjūčio pusę.
2011 m. rugpjūčio 17 d. Teliakovskio užutėkis liūdnai pagarsėjo Rusijos žiniasklaidoje, nes jame 25 metų programuotojas iš Vladivostoko Denisas Udovenka buvo užpultas nežinomos rūšies ryklio ir prarado plaštakas.
Lietuva 2019 m. Eurovizijoje

„Eurovizijos“ dainų konkurso nacionalinė atranka

„Eurovizijos“ dainų konkurso nacionalinė atranka yra nacionalinio finalo formatas, sukurtas LRT, siekiant atrinkti Lietuvos dainą 2019 m. Eurovizijoje. Susipažinimas su visais atlikėjais apima keturių savaičių procesą, kuris prasidės nuo 2019 m. sausio 5 dienos ir kiekvieną savaitę atrenkama po 6 atlikėjus. Atrankos finalas vyks 2019 m. vasario 23 d. Konkursą ves Gabrielė Martirosianaitė  ir Giedrius Masalskis.
Laukagalių piliakalnis

Piliakalnis

Piliakalnis įrengtas Neries dešiniojo kranto aukštutinės terasos atragyje. Aikštelė ovali, pailga šiaurės – pietų kryptimi, 7x6 m dydžio. Jos šiauriniame krašte supiltas 1,5 m aukščio, 10,5 m pločio pylimas 3 m aukščio išoriniu šlaitu. Šlaitai statūs, 16 m aukščio. Piliakalnis smarkiai apardytas arimų, apkasų, rytinis šonas nuplautas bevardžio upelio. Piliakalnis apaugęs krūmais, vakarinio šlaito dalis dirvonuoja.
Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečiu - II tūkstantmečio pradžia. Lietuvos Respublikos Vyriausybės 1998 m. gegužės 19 d. nutarimu Nr.612 piliakalnis paskelbtas kultūros paminklu. Paminklo teritorijos plotas 8000 m². Išmatavimai: 110 m ilgio rytų – vakarų kryptimi ir iki 90 m pločio.

Aplinkiniai piliakalniai

Žeimių piliakalnis 12 kmPaberžės piliakalnis 5 km
Normainių piliakalnis 16 kmGudžionių piliakalnis 2 kmPiepalių piliakalnis 32 kmSližių piliakalnis 18 km
Dubių piliakalnis 16 kmMažųjų Žinėnų piliakalnis 18 km
Karmėlavos piliakalnis 19 kmBijautonių piliakalnis 28 km
Dovainonių piliakalnis 27 kmPadaigų piliakalnis 7,5 km
Ruklos piliakalnis 6 km
Amstrad PPC 512

Amstrad PPC512 ir Amstrad PPC640 buvo pirmieji su IBM PC suderinami nešiojami Amstrad kompiuteriai. Jie buvo sukurti pagal stalinių Amstrad PC1512 ir PC1640 modelių versijas. Kompiuteriai turėjo integruotą vienspalvį ekraną ir klaviatūrą, taip pat keičiamų elementų talpyklę tiems atvejams, kai pagrindinis ar 12 voltų automobilis maitinimas nebuvo prieinamas. Į kompiuterius buvo integruojamas viengubo ar dvigubo tankio dvipusis diskelių skaitymo įrenginys, PPC640 modelis taip pat turėjo modemą. Abu modeliai buvo parduodami su PPC Organiser programine įranga, PPC640 taip pat turėjo Mirror II komunikacijos programinę įrangą.

Programinė įranga

PPC kompiuteriuose buvo diegiama MS-DOS 3.3 operacinė sistema, Organizer programinė įranga, į kurią įėjo kartoteka, kalkuliatorius ir telefono numerio surinkėjas. Su PPC640 kompiuteriu buvo platinama Mirror II komunikacinės programinės įrangos paketas, skirtas darbui su integruotu modemu.
MS-DOS paleidimo diskelis taip pat turėjo programą, kuri galėjo perjungti vaizdą tarp išorinio ir vidinio monitoriaus, neperkraunant sistemos.

Amstrad PC20 / Sinclair PC200

1988 metų pabaigoje Amstrad sukūrė PPC modeliais paremtus stalinius kompiuterius. LCD pakeitė radijo dažnių modulatorius tam, kad būtų galima perduoti CGA vaizdą į televizorių, klaviatūra ir sisteminė plokštė buvo integruota į vieną korpusą, kuris buvo panašus į pirmųjų Atari ST ir Amiga 500 modelių korpusus. Vietoje antrojo diskelių įrenginio buvo įrengtos dvi ISA sąsajos, tačiau korpuso dizainas buvo toks, kad pilno aukščio plokštes buvo galima įstatyti tik su atidarytu viršutiniu dangčiu. PC200 turėjo juodą korpusą ir naudojo Sinclair vardą, PC20 buvo baltas ir naudojo Amstrad vardą. Visais kitais atžvilgiais jie buvo identiški.
Be MS-DOS 3.3 ir Organizer programinės įrangos dar buvo pridedama ir GEM grafinė operacinė aplinka ir keturi su CGA vaizdo režimu suderinami žaidimai.
Ribotos grafinės ir garso galimybės palyginus su kitais to meto asmeniniais kompiuteriais lėmė prastą šių kompiuterių komercinę sėkmę.
Lillestrøm SK

Istorija

Klubas įkurtas 1917 m.
Transfegerešanas

Istorija

Apie 90 km ilgio kelias buvo statomas nuo 1970 iki 1974 m. diktatoriaus Nicolae Ceauşescu priežiūra. Šis poelgis buvo atsakas į 1968 m. Tarybų Sąjungos karių įsiveržimo į Čekoslovakiją. Ceauşescu norėjo, kad sovietų įsiveržimo į Rumuniją atveju, vietiniai kariai galėtų greitai perkirsti kalnus. Kadangi kelią statė daugiausiai karinėmis priemonėmis, jam pastatyti buvo sunaudota beveik 6 milijonai kilogramų dinamito ir apie 40 karių žuvo statybų metu.

Kelias

Transfegerešano kelias pakyla į 2,034 m aukštį. Šis kelias yra didelis iššūkis alpinistams, motociklininkams, vairuotojams ir visiems juo važiuojantiems. Dėl 180 laipsnių posūkių ir aukščių skirtumo vidutinis greitis yra 40 km/val. Paprastai nuo spalio iki birželio mėnesio kelias būna uždarytas dėl sniego. Iš viso kelyje yra 5 tuneliai (didžiausias tunelių turintis kelias šalyje), iš kurių ilgiausias yra 884 m ilgio.
2009 m. rugsėjo mėnesį šiame kelyje savo laidą Top Gear filmavo BBC televizija. Šioje laidoje Transfegerešano kelią vedėjai pavadino geriausiu visame pasaulyje.
Dovre Forvaltning, UAB

Dovre Forvaltning, UAB yra norvegiško kapitalo nepriklausoma investicijų valdymo įmonė, įsikūrusi Vilniuje, Lietuvoje.

Teikiamos paslaugos

Dovre Forvaltning teikia finansinių priemonių portfelių valdymo paslaugas, taip pat valdo suderintąjį (UCITS) investicinį fondą Dovre Inside Nordic.
Kalio karbonatas

Kalio karbonatas (arba Potašas) – cheminė medžiaga (K₂CO₃) naudojama kalio druskoms gauti. Naudojama kaip trąša.
Stiprios šarminės reakcijos. Greitai drėksta, tirpsta. Vartojamas rūgščioms dirvoms ir chlorui jautriems augalams tręšti. Medžio pelenai turi ~ 14 % K₂O, cemento dulkės ~ 15 %.

Nauda augalams

Kalis reguliuoja augalų maitinimą, didina atsparumą ligoms, mažina nitratų susikaupimą, kalio jonai yra vieni iš pagrindinių jonų ląstelių biopotencialų susidaryme. Sudaro 1–2 % augalų sausos medžiagos. Daugiau jo jaunose augalo dalyse ir lapuose. Jis dalyvauja fotosintezės procese, t. y., susidarant cukrums ir krakmolui, taip pat greitina baltymų sintezę aktyvindamas fermentus, katalizuojančius pektidų susidarymą iš aminorūgščių. Kai dirvose pakanka kalio, stiebai išauga tvirtesni ir atsparesni išgulimui.

Naudojimas

Kalio trąšos paprastai į dirvą beriamos su fosforo arba azoto ir fosforo trąšomis. Efektyviausiai veikia durpiniuose, salpiniuose, prie smėlio ir lengvuose velėniniuose jauriniuose priemolio dirvožemiuose. Naudingos visiems augalams, o ypač bulvėms, cukriniams runkeliams, pašariniams šakniavaisiams, tabakui, linams, kanapėms, ankštiniams augalams, kukurūzams, žiemkenčiams, pašarinėms žolėms. Tręšiant jomis nuolat be kalkių priedo, didėja dirvožemių rūgštingumas. Žiemkenčiams kalio trąšos beriamos rudenį, prieš sėją, cukriniams ir pašariniams runkeliams dažniausiai t. p. iš rudens, dobilams ir ganykloms – anksti pavasarį. Kai dirvos tręšiamos nedidelėmis mėšlo normomis (20 t/ha), kalio trąšų normos mažinamos pusiau.