google/wiki40b huggingface dataset:
Jojikiniai

Išvaizda

Vidutinio dydžio miško paukščiai (26-38 cm). Būdinga prie snapo pamato gana ryškios odos skiautės. Sparnas stipriai užapvalintas, uodega ilga, kojos ilgos, tvirtos.

Biologija

Gyvena tankiuose tiškuose. Monogamai.

Lizdas

Įsirengia medžiuose ant šakų plokščią purų lizdą. Lizdą stato iš šakelių ir žolių. Deda 2-3 pilkai rudus kiaušinius su tamsiomis dėmelėmis. Peri 20-21 d. Abu tėvai peri ir maitina išsiritusius jauniklius.

Mityba

Minta vabzdžiais.

Paplitimas

Paplitę Naujojoje Zelandijoje. Šeimoje trys endeminės monotipinės gentys su 3 rūšimis, tačiau iki šiol išlikusios tik dvi rūšys, vienai iš jų gresia išnykimas. Viena rūšis išnyko XX a. pr.
Margolino pistoletas

Konstrukcija

Pistoleto automatika pagrįsta laisvos spynos atatrankos principu. Smogiamasis nuleidžiamasis mechanizmas su atviru gaiduku. Nuleidžiamasis mechanizmas leidžia reguliuoti laisvą nuleistuko eigą (1–5 mm). Grąžinimo spyruoklė su stiebu po vamzdžiu. Vienaeilėje dėtuvėje telpa 10, 5 ar 6 šoviniai (kalibras .22 LR).
Mikrometrinis taikiklis reguliuojamas taikiklio plokštelę slankiojant horizontaliai, o kryptuką – vertikaliai. Tai leidžia pistoletą tiksliai prišaudyti.
Pistoleto komplekte gali būti žiotinis kompensatorius, papildomi svareliai balansuotei keisti, ortopediniai rankenos priedėliai.
Chvorošcianai

Istorija

Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. Po II pasaulinio karo kaimas galutinai atiteko Lenkijai 1947 metais. 1975-1998 m. priklausė Balstogės vaivadijai.
Kareivos (Pakražantis)

Istorija

Sovietmečiu Žalpikės upelis buvo užtvenktas, vėliau atitvenktas.
Laikas gyventi ir laikas mirti (filmas)

Turinys

Kapralas Ernstas Greberis grįžta trumpų atostogų iš fronto į tėvynę. Deja, karas jau ir čia paliko savo žymę, kasdien vyksta bombardavimai, jo tėvų namas sugriautas ir niekas nežino kur jie dabar yra. Beieškodamas artimųjų, Ernstas užklysta į gydytojo Kruzės namus. Pastarasis taip pat dingęs, tačiau bute gyvena jo duktė Elizabeta, su kuria jiedu buvo pažįstami vaikystėje. Per keletą dienų, kurias Ernstas praleidžia beieškodamas tėvų, tarp jo ir Elizabetos įsiplieskia meilė ir jiedu susituokia, tačiau atostogos baigiasi ir jis priverstas grįžti į frontą…
Palenkės Bialos apskritis

Istorija

Nuo V a. pr. m. e. iki VIII a. šiaurinėje dabartinės apskrities teritorijoje gyveno baltų gentis - jotvingiai, o pietinėje slavų gentys volynėnai ir dulebai. X a. pabaigoje šias žemes užėmė Kijevo Rusia. Žlugus Kijevo Rusios valstybei šios žemės atiteko Haličo-Volynės kunigaikštystei, kuriai žlungnat XIII-XIV a. dėl šių žemių kovojo LDK, Lenkijos karalystė ir kryžiuočiai. XIV a. pabaigoje šias žemes užėmė Lietuvos Didžioji kunigaikštystė ir prijungė prie Trakų vaivadijos, kur 1566 m. buvo įkurta Bresto vaivadija, egzistavusi iki 1795 metų.
Nuo 1795 m. iki 1809 m. šios žemės priklausė Austrijos karalystės Vakarų Galicijai. 1809–1816 m. priklausė Varšuvos kunigaikštystės Sedlcų departamentui.
1816–1837 m. priklausė Rusijos imperijos Lenkijos Kongreso karalystės Palenkės vaivadijai. 1837–1844 m. priklausė Palenkės gubernijai, kuri 1844 m. prijungta prie Liublino gubernijos. 1867 m. šios žemės prijungtos prie naujai sukurtos Sedlcų gubernijos, kurios jai priklausė iki 1912 metų. 1912-1915 m. priklausė Chelmo gubernijai.
1915–1919 m. priklausė Oberostui. 1919–1939 m. priklausė II Lenkijos Respublikos Liublino vaivadijai. 1939–1945 m. priklausė Trečiojo Reicho Generalgubernijai.
1945–1975 m. priklausė Lenkijos Liaudies Respublikos Liublino vaivadijai. 1975–1998 m. priklausė Palenkės Bialos vaivadijai. Dabartinė apskritis įkurta 1999 m. sausio 1 d. ir turi savo Palenkės Bialos apskrities herbą.
Vincentas Astasevičius

Vincentas Astasevičius (1885 m. sausio 23 d. Suvalkų Kalvarijoje – 1946 m. gegužės 1 d. Seinuose) – Romos katalikų prelatas, Lenkijos lietuvių teisių gynėjas.

Biografija

1899 m. baigė dviklasę Kalvarijos pradinę mokyklą ir dirbo miestelio vaistininko padėjėju. Kai 1893 m. mirė tėvas, liko vienas su motina, nes keturi broliai ir seserys buvo mirę prieš tai. 1909 m. eksternu baigė Marijampolės gimnaziją ir buvo priimtas į Seinų kunigų seminariją. 1914 m. įšventintas kunigu ir paskirtas Berglavo parapijos vikaru. 1915-18 metais vokiečių okupacinės valdžios kalintas lageriuose Vokietijoje. 1918-21 m. vikaravo Berglave. 1921-25 m. Augustavo mokyklos direktorius. Nuo 1925 m. iki mirties – Seinų bažnyčios klebonas.
Kunigavo Seinuose sudėtingu laikotarpiu, kai karinis konfliktas tarp Lietuvos ir Lenkijos tik buvo pasibaigęs. Lietuvių tikintieji reikalavo platesnių teisių bažnyčioje, net norėjo steigti atskirą lietuvišką Seinų parapiją, o Vincentas Astasevičius ieškojo kompromisų. 1927 m. prašė vyskupo pagelbėti areštuotiems Gyvojo rožančiaus būrelio vadovams ir šv. Kazimiero draugijos nariams – lietuviams. Savarankiškai išmoko lietuvių kalbą ir bažnyčioje pamokslus sakė lietuviškai. 1935 m. pašventino Vytautui Didžiajam skirtą kryžių Žagariuose. 1945 m. nesutiko nutraukti šv. Mišių aukojimą lietuvių kalba Seinų bažnyčioje.
Jamalo-Europos dujotiekis

Istorija

1992 m. viešai pradėti skelbti planai apie dujotiekio statymą. 1993 m. pasirašytas tarpvalstybinis susitarimas tarp Rusijos, Lenkijos ir Baltarusijos. 1994 m. pradėtas vokiško dujotiekio statymas, kuris turėjo susijungti su Jamalo-Europos dujotiekiu. 1997 m. dujotiekiu pradėtos tiekti tranzitinės dujos į Vokietiją. 1999 m. visiškai užbaigti dujotiekio statybos darbai. 2005 m. užbaigti kompresorių stočių projektai ir pasiektas 33 milijardų m³ per metus didžiausias išleidimas Jamalo-Europos dujotiekiu.
2005 m. paskelbti planai statyti antrą dujotiekio liniją, kuri iš Lenkijos dujas tiektų į Slovakiją ir Austriją. Vėliau planai atidėti dėl Nord Stream dujotiekio statymo, bet 2013 m. patvirtinta jog planai dėl Jamalo-Europos II dujotiekio atšakos statymo vis dar galioja. Atšakos projekto vertė – 5 milijardai $.
Mikališkiai (Kalvarija)

Aplinkinės gyvenvietės

Jusevičiai – 3 km
FK Vardar Negotino

Istorija

Klubo ištakos siekia 1938 m. Žaidė žemesniuose divizionuose. 
Tapo 2017/2018 m. Trečios lygos Centro regiono nugalėtojais ir pateko į Antrą lygą.
Liudas Ruginis

Biografija

1963 m. baigė Mažeikių darbo jaunimo vidurinę mokyklą. 1962–1964 m. dirbo Mažeikių elektrotechnikos gamyklos tekintoju, 1972–1991 m. – Plungės liaudies kūrybos įmonės „Minija“ medžio drožėju, etalonų kūrėju, dailininku.
Pagrindinė kūrybinės veiklos sritis – tautodailė. Svarbesnės sukurtos skulptūros: „Laivių žemei 500‘‘, „Reketė 500“, „Kretingos miškų urėdijai 90“ (Kretinga), „Žalgirio mūšiui 600“ (Kuniginė), „Rūpintojėlis“ (Palanga), Kryžius (Šatės), „Dainius“ (Salantai), „Angelas“ (knygnešiui A. Bendikui atminti, Salantai), „Švč. Marija Maloningoji" (Šatrijos Raganai atminti, Keturakiai), „Sodietis“ (Nasrėnai), Salantų miesto simbolis „Gaidys“ ir kt.
Dalyvavo konkursuose „Senovės Žemaičių bei Lietuvos dievai ir deivės“ (Šilalė, 2005 m.), „Aukso vainikai“ (kryždirbystė, Telšių aps., 2007, 2008 m.), „Užgavėnių kaukės“ (Plateliai, 2008 m.), respublikinėse, apskričių, rajoninėse ir kitų regionų tautodailės parodose.
Surengė autorines jubiliejines parodas Kretingos muziejuje (2003 m.), Salantų kultūros centre (2003 m.), Plungės kultūros centre (2008 m.).
Apdovanotas respublikinės liaudies dailės parodos-konkurso „Šlovė darbui“ diplomu (1977 m.), Lietuvos liaudies meno draugijos padėkos raštais (1977, 1982, 1983 m.), geriausio metų liaudies meistro „Aukso vainikas“ regioninio turo III (2007 m.) ir II vietos (2008 m.) laureatas.
Aktyvus visuomenininkas, Lietuvos tautodailininkų sąjungos narys, Plungės skyriaus pirmininko pavaduotojas, privataus meno kūrinių muziejaus Salantuose įkūrėjas (2010 m.).
Vaikaitė Rūta Ruginytė chorvedė, LMTA chorinio dirigavimo specialybės studentė.
Kazliškio pagrindinė mokykla

Istorija

1922 m. įsteigta pradinė mokykla, 1949–1959 m. vidurinė, 1959–1994 m. septynmetė, devynmetė, nuo 1994 m. Kazliškio pagrindinė mokykla. 2012 m. Kazliškio pagrindinė mokykla tapo Pandėlio pradinės mokyklos skyriumi.
Jamchadas

Raida

XIX a. pr. m. e. pabaigoje Jamchado karalystę įkūrė viena iš Sirijos amoritų genčių. Jamchado karalystės centru buvo Halabas (Alepas) ir Alalachas, išsidėstę tarp Amiko ežero ir Eufrato vingio. Jamchado karalystės pirmieji valdovai yra nežinomi.
XVIII a. pr. m. e. pradžioje Jamchado karalystės karalius buvo Sumuepuhas. Karalystė klestėjimo laikotarpiu jos teritorija tęsėsi nuo šiaurinės Sirijos ir Tauro kalnų iki vidurio Eufrato vingio ir Karchemišo, bei Katnos karalystės pietuose. Bet XVIII a. pr. m. e. viduryje Jamchado karalystę pradėjo puldinėti hetitai ir karalystė suskilo į miestus–valstybes. Hetitų karalius Labarnas II (Hatušilis I) užėmė Alalahą ir Jamchadas prarado priėjimą prie Viduržemio jūros.
XVII a. pr. m. e. pabaigoje Muršilis I užėmė ir Halabą, o vietos karalių padarė savo vasalu. Bet senosios hetitų karalystės klestėjimas regione silpo ir Jamchado priešais tapo huritai.
XVI a. pr. m. e. pabaigoje Halabo karalius Idrimis turėjo bėgti iš miesto ir pripažinti Mitanijos karaliaus Paršataro valdžią. Dar didesnę priklausomybę nuo Mitanijos karaliaus Šauštataro patyrė Idrimio sūnus Nikmelis II. Nikmelio II sūnus Ilimilimas II yra paskutinis žinomas Jamchado karalystės karalius. Manoma, kad po jo ši karalystė baigė savo egzistavimą.
Po Mitanijos ir hetitų viešpatavimo, XII a. pr. m. e. Jamhado vietoje susikūrė siro-hetitų valstybė Bit Agusi su sostine Arpade.
Panegialios FC

Istorija

Klubas įkurtas 1927 m. Ilgą laiką žaidė žemesniuose šalies divizionuose.
Namų rungtynes žaidžia Aigijaus miesto stadione.
Išmušto stiklo metafora

Išmušto stiklo metafora – metafora, kuria parodoma, kad katastrofos ir nelaimės negali paskatinti ūkio vystymosi, pasiūlyta 1850 m. ekonomisto Frederiko Bastiato veikale „Kas matoma ir kas nematoma“ (pranc. Ce qu'on voit et ce qu'on ne voit pas).

Iliustracija

Iš pradžių Bastiatas siūlo įsivaizduoti Gerąjį Žaką, kurio sūnus išmušė langą. Taip pat siūloma įsivaizduoti, kad įstiklinimas kainuos šešis frankus. Bastiatas pritaria, kad tie šeši frankai paskatina stiklo pramonę, bet pabrėžia, kad tai – tik matoma reikalo pusė.
Tuo tarpu nematomoji pusė, Bastiato teigimu, yra ta, jog Gerasis Žakas, išleidęs šešis frankus stiklui, jų nebegali išleisti kam nors kitam, pavyzdžiui, batams ar knygai.
Bastiato teigimu pramonė bendrai gauna tuos pačius šešis frankus abiem atvejais, o Gerasis Žakas išmušto lango atveju turi šešiais frankais mažiau, tad sumoje visuomenė dėl išdaužto lango praranda šešis frankus.
Apibendrindamas pavyzdį Bastiatas teigia, jog „Naikinimas neapsimoka.“.
Karališkių piliakalnis

Piliakalnis

Piliakalnis įrengtas Karklos upelio juosiamame kranto aukštumos kyšulyje, Karklos upelio dešiniajame krante. Iš rytų, pietų ir vakarų piliakalnį supa Karklos upelis ir gilus jo slėnis. Rytinis, pietinis ir vakarinis šlaitai statūs, 10-12 m aukščio. Viršuje yra 30 m ilgio šiaurės – pietų kryptimi ir 35 m pločio vakarų dalyje aikštelė, kurią šiauriniame gale nuo gretimų aukštumų saugo iš molio plūktas nežymaus puslankio formos 40 m ilgio, 0,8 m aukščio, 7 m pločio pylimas, kurio išorinis 1 m aukščio šlaitas leidžiasi į 6,5 m pločio terasą. Pastarosios išorinis 1,5 m aukščio šlaitas leidžiasi į dabar jau užlygintą griovį. Pylimo išoriniame šlaite, 1 m žemiau viršaus, yra iki 6 m pločio terasa, nusileidžianti į dabar jau užslinkusį griovį.
Piliakalnis apardytas arimų, jo šiaurinė dalis nuplauta Karklos upelio, pylimas ištisai iškasinėtas bulviarūsiais, jo šiaurinėje dalyje ir dabar tebėra rūsys. Apaugęs lapuočiais.

Gyvenvietė

Pietrytinėje ir šiaurės vakarų piliakalnio papėdėse, palyginti lygiame, sodybos pastatais užstatytame lauke, 1,5 ha plote yra papėdės gyvenvietė, tyrinėta 1994 m. Iki 50 cm storio I tūkstantmečio pirmosios pusės kultūriniame sluoksnyje rastas židinys, geležinio smeigtuko fragmentas, brūkšniuotos, lygios ir grublėtos keramikos, geležies gargažių, molio tinko.
Piliakalnio šiaurės rytų papėdėje yra dabar jau beveik užakęs šventu laikomas šaltinis. 250 m į pietus nuo piliakalnio buvo VI a. – VII a. pilkapynas (sunaikintas).

Aplinkiniai piliakalniai

Svobiškėlio piliakalnis 1 kmVitkūnų piliakalnis (Utena) 7 kmGaižiūnų piliakalnis 10 kmPakryžės piliakalnis 5 kmSuginčių piliakalnis 7 kmGaigalų piliakalnis 7 kmKampų piliakalnis 9 kmSližiškių piliakalnis 7 km
Pastaba:
Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną
Mobis Dikas

Siužetas

Romane pasakojama apie keliaujančio jūreivio Izmaelio nuotykius ir jo kelionę banginių medžioklės laive „Pekodas” (angl. Pequod), kuriam vadovauja kapitonas Achavas (Ahabas). Izmaelis netrukus sužino, kad Achavas ieško vieno konkretaus banginio - nuožmaus milžiniško baltojo kašaloto, praminto Mobiu Diku. Palyginti nedaug laivų žino apie Mobį Diką, o dar mažiau yra su juo susidūrę. Paskutinįsyk, banginis sunaikino Achavo laivą. Pats Achavas po susidūrimo su banginiu prarado koją. Achavas ketina atkeršyti.
Kuršo kolonijos

Istorija

1641 m. Kuržemės ir Žiemgalos kunigaikštystės valdovu tapo vokietis Jokūbas Ketleris. Jis išsiskyrė iš kitų kunigaikščių tuo, kad per jo valdymo laikotarpį kunigaikštystė pasiekė klestėjimo laikus.
Jokūbo Ketlerio vardas įrašytas istorijoje už jo pavykusias pastangas įkurti kolonijas užjūrio šalyse. 
1651 m. kunigaikštis nusiuntė laivyną į Gambijoje esančią salą, kad pastatytų Jakobo fortą. Fortas buvo pastatytas Džeimso saloje, kuri nutolusi nuo Gambijos upės žiočių 30 km atstumu. Tai - vadinamoji Kuršo Gambija.
1654 m. kunigaikštis sugebėjo įkurti dar vieną koloniją. Jis užkariavo Tobagą (dabartinio Trinidado ir Tobago dalis) tik su vienu dviejų aukštų laivu, kuriame buvo 45 patrankos, 25 pareigūnai, 124 kariai ir 80 kolonistų. Kolonija buvo pavadinta „Naująja Kuržeme“.
Kolonijos naudotos kaip prekybos bazės, kuriose apsistodavo kunigaikštystės prekybiniai laivai.
1658 m. Jokūbas Ketleris pateko į švedų nelaisvę. Tuo pasinaudojo olandai, kurie puolė abi kolonijas buvo užpultos o Ketlerio laivynai buvo sunaikinti. Po karo kunigaikštis dar buvo atstatęs laivynus, tačiau 1666 m. neteko Naujojo Kuršo, o 1668 - Gambijos. Šias kolonijas perėmė Jungtinės Nyderlandų provincijos ir Anglija.
Strannik

Strannik (liet. 'klajūnas') – Rusijos fantastinės literatūros premija. Teikiama nuo 1994 m. Premiją skiria žinomų rašytojų žiuri slaptu balsavimu (tuo skiriasi nuo kitos Rusijos fantastikos premijos Interpresskon, kur balsuoti gali kiekvienas akredituotas dalyvis). Pastovūs premijos žiuri nariai yra Sergejus Lukjanenka, Borisas Strugackis, Jevgenijus Lukinas, Michailas Uspenskis ir kiti.
Pakubeliai

Istorija

1950–1991 m. kaimas priklausė Ringuvos tarybiniam ūkiui.

Aplinkinės gyvenvietės

Mažučiai – 4 km
Pilkalnis – 2 km
Kubeliai – 0,6 km
Voreliai – 3 km
Pakšteliai – 4 km
Augučiai – 7 km
Kalviškiai – 2,5 km
KURŠĖNAI – 11 km
Šėkščiai – 3 km
Zastarčiai – 3 km 
ŠIAULIAI – 23 km
Amundseno jūra

Geografija ir klimatas

Ribojasi su Roso ir Belingshauzeno jūromis. Jūros plotas – 98 000 km², didžiausias gylis – 585 m. Vandens temperatūra jūros svyruoja nuo 0,2 °C; iki −1,8 °C. Druskingumas siekia 32–34‰. Jūroje daug fitoplanktono. Jūrą visus metus dengia ledai. Dėl vykstančio klimato atšilimo pastebėta, kad nuo Vakarų Antarktidos ledo skydo ledynų nuolat atskyla ir į Amundseno jūrą slenka dideli ledo gabalai.

Istorija

Jūra pavadinta garsaus norvegų keliautojo, poliarinių sričių tyrinėtojo Roaldo Amundseno vardu.
Arbūzas

Kilmė

Arbūzas yra kilęs iš Pietų Afrikos. Kalachario pusdykumėje iki šiol auga savaime.
Žydai ir arabai augino arbūzą dar 1500 m. pr. m. e. Vakarų Europoje jis atsirado tik XI-XII a. kryžiuočių riterių dėka.
Auginamas pietiniuose šalies rajonuose, nors dabar yra įvairių arbūzų veislių, pritaikytų auginti karštame Azijos klimate, pietiniuose ir pietrytiniuose Europos dalies regionuose, Tolimuosiuose Rytuose.
Arbūzų genčiai priklauso Tikrasis arbūzas (Citrullus vulgaris).
Gvantanamo įlanka

Gvantanamo įlanka (isp. Bahía de Guantánamo) – įlanka pietryčių Kuboje, Gvantanamo provincijoje, giliai įsiterpusi į salą ir apsupta stačių kalnų.
1903 m. JAV pagal Kubos-Amerikos sutartį prisiėmė kontroliuoti pietinę Gvantanamo įlankos teritoriją, kur nuo 1898 m. veikia JAV karinė jūrų bazė. Dabartinė Kubos vyriausybė skelbia, jog bazė yra nelegali, ir primygtinai teigia, kad Kubos-Amerikos sutartis pasirašyta, pažeidžiant tarptautinę teisę.
Įlankos pavadinimas kilo iš vietinių gyventojų tainų kalbos. Kristupas Kolumbas atkeliavęs 1494 m. ją pavadino Puerto Grande.
Santa Kruz das Florešas

Istorija

Gyvenvietė rašytiniuose šaltiniuose minima nuo 1548 m. Pirmoji bažnyčia pastatyta 1627 m., kiek vėliau Santa Kruz das Floreše įsikūrė pranciškonai. Ilgą laiką gyvenvietė buvo banginių medžioklės centras.
Paragių dvaras

Istorija

1684 m. Žemaičių žemės teismo raštuose minimas Jonas Ivanauskas iš Meškių dvaro.
Nikodemo Ivanausko (apie 1845–1931) tėvas Ksaveras Ivanauskas (?–1850) buvo paveldėjęs iš savo tėvo Meškių ir Paragių dvarus. 1837–1839 m. jis buvo policijos darbuotojas ypatingiems pavedimams. Yra išlikęs laiškas – prašymas Vilniaus gubernatoriui suteikti Ksaverui gubernijos sekretoriaus laipsnį.
Spėjama, jog ankstesni rūmai sudegę XIX a. pradžioje, tada pastatytas išlikęs pastatas.
Nikodemas vedė ir, 1867 m. rugsėjo 28 d. gimus dukrai Sofijai, išvyko į Miuncheną, kur baigė dailės akademiją. Po to gyveno Varšuvoje, Krokuvoje, Šiauliuose, kur 1872 m. birželio 1 d. gimė Marija.
Apie 1877 m. šeima sugrįžo į Paragių dvarą.
1891 m. Sofija Ivanauskaitė (1867–1926) ištekėjo už kaimynystėje gyvenusio beveik tėvo amžiaus Rapolo Pšibiliausko, tačiau santuoka nenusisekė.
Marija Ivanauskaitė (1872–1957) gyveno pas gimines Varšuvoje, paskui Peterburge, ištekėjo už baltarusių visuomenės veikėjo Vaclovo Lastauskio, tačiau ir jų santuoka iširo.
1940 m. dvaras nacionalizuotas ir priklausė Tryškių kolūkiui. 1966 m. ponų namuose įrengtas Lazdynų Pelėdos memorialinis muziejus.
Jaronio duobė

Jaronio duobė – karstinė smegduobė, valstybės saugomas geologinis gamtos paveldo objektas Kirdonėlių kaime (Pabiržės sen.), Biržų regioniniame parke.

Istorija

Įgriuva staiga atsivėrė 1957 m. kovo mėn. Pirmosiomis dienomis po įgriuvimo smegduobė buvo apie 10 – 12 m skersmens, didesnio kaip 14 m gylio savotiškas šulinys su beveik stačiomis rudo riedulingo priemolio sienomis, nusileidusiomis iki 8 – 9 m gylio, o žemiau matėsi 10 – 15 m skersmens ir apie 3 m aukščio ovališkas „rentinys“ iš suskeldėjųsių ir aptrupėjųsių viršutinių devoninių gipso, selenito bei dolomito sluoksnių. Duobė priminė didžiulį molio katilą su apskritu gipso piltuvu dugne. Ilgainiui, byrant statiems priemolingiems kraštams, naujoji smegduobė viršutinėje dalyje plėtėsi, mažėjo jos gylis. Praėjus vos keletui metų, nuo subyrėjusio grunto užsikimšo apačioje esantys požeminiai kanalai, ėmė kauptis paviršinis kritulių vanduo, ir įgriuva tapo ežeriuku. Pradiniame etape telkinyje vandens gylis buvo iki 10 m. Būta pora atvejų, kai iš šios smegduobės visas susitelkęs vanduo buvo išbėgęs per dugne atsinaujinusias kiaurymes, kurias po kiek laiko vėl sandariai užkimšo nuo stačių šlaitų suvirtęs molingas gruntas.

Geologija

Vertikalusis urvas su vandens poveikiui neatspariomis uolienomis buvo susidaręs dar ledynmetyje. Gipsą vėliau tirpino horizontaliai cirkuliavęs vanduo. Vandens lygiui laipsniškai žemėjant, tuštuma gilyn vis platėjo, kol pasidarė tokia didelė, kad apiręs gipso ir dolomito skliautas neišlaikė, nugarmėjo žemyn, o su juo ir visas 8 – 9 m storio priemolio sluoksnis. Jo vandens lygis šioje įduboje nebūna pastovus: pavasarinio polaidžio laikotarpiu vanduo netgi ne visada sutelpa, išsilieja per kraštus, o labiausiai jis nuslūgsta sausringiausiais metu tarpsniais.
Santa Katarina (Nuevo Leonas)

Istorija

Santa Katarina pradėjo kurtis kai 1577 m. čia pastatyti keliautojų namai. 1861 m. tapo miesteliu. Augti pradėjo XX a. antroje pusėje, plečiantis Monterėjui. 1977 m. suteiktos miesto teisės.
Kupa

Savybės

Plotis apie 5–8 m, gylis – vid. 0,3–0,8 m, vietomis net iki 3 m. Vidutinis nuolydis – 1,25 m/km, srovės greitis – 0,1–0,2 m/s.

Intakai

Upės intakai: Čiviškis, Juodupė, Račiupys, Serbentupis, Skodinys, Upelis, Dievo upelis, Vaga.

Pavadinimo kilmė

Kupos pavadinimas siejamas su lietuvių kalbos žodžiais kupana (kuokšta, sruoga), kupeta (didelė krūva), kupti (iškilti) arba latvių kalbos žodžiu kupt, reiškiančiu krešėti, rūgti, gižti.
Tarmiškai „kūpėti“ reiškia smarkiai bėgti, kunkuliuoti – srautinga Kupa smarkiai teka per pavasario polaidžius.
Mars Scout programa

Mars Scout programa – buvo NASA Marso tyrimų programa. Ši misija turėjo pasižymėti nebrangių, nedidelių kosminių aparatų siuntimu į planetą. Pirmoji misija, priklausanti šiai programai, buvo Phoenix Marso grunto bei atmosferos tyrimų zondo paleidimas 2007 rugpjūčio 3 d. Kiekviena šios programos misija turėjo kainuoti iki 485 milijonų dolerių.
2008 m. NASA paskelbė, kad antroji šios programos misija taps MAVEN palydovas. 2010 m. Mars Scout programa buvo uždaryta, o MAVEN misija atskirta (ją planuojama įgyvendinti 2013 m. antrąją pusę).
Circumvesuviana

Circumvesuviana (akronimas: SFSM, Strade Ferrate Secondarie Meridionali) siaurojo geležinkelio tinklas Neapolyje. Tai yra Neapolio metropoliteno dalis, kuri driekiasi aplink Vezuvijaus ugnikalnį ir jo apylinkes. Iš viso tinklas sudaro 138 km, o stotelių skaičius siekia 96. Didžiausias traukinių greitis siekia 90 km/val.
Entebė

Istorija

Miesto pavadinimas luganda kalba reiškia „sostas“, nes čia posėdžiaudavo bagandų karaliai. 1893 m. Entebė tapo britų administracijos centru. 1976 m. liepos 4 d. Entebės oro uoste įvyko pasaulinio atgarsio susilaukusi įkaitų išlaisvinimo operacija.
Veiksmas (filmas)

Turinys

Pradedantysis aktorius Bruno svajoja apie herojų vaidmenis, tačiau sulaukia tik pasiūlymo filmuotis pornografiniame filme. Priėmęs pasiūlymą, jis susipažįsta su aktore Doris, kuri yra apsėsta minties sukurti Ofelijos vaidmenį. Vieną dieną, susipykę su režisieriumi, jie pasprunka iš filmavimo aikštelės ir, susipažinę su kvaištelėjusiu anarchistu, laikančiu save Garibaldžiu, leidžiasi į kelionę po šalį, atsidurdami pačiose absurdiškiausiose situacijose...
Česlovas Malevskis

Biografija

1980 m. baigė Vilniaus pedagoginį institutą, įsigydamas filologo-istoriko specialybę.
1980-1991 m. Vilniaus 14-osios vidurinės mokyklos istorijos mokytojas, direktoriaus pavaduotojas, 1991-1995 m. – Vilniaus J. I. Kraševskio vidurinės mokyklos direktorius. 1995-1998 m. dienraščio „Kurier Wileński“ vyriausiasis redaktorius. Daugiausia rašo literatūros ir istorijos temomis.
Slaptas ratas

Siužetas

Po motinos žūties gaisre, jaunoji Kesi Bleik persikelia gyventi į Chance Harbor miestelį Vašingtono valstijoje, kur gyvena jos močiutė. Našlaitė bando atsigauti po nelaimės, o ja susidomėjimą pradeda rodyti penki mokyklos mokiniai: Adamas Konatas, Diana Meade, Fei Čemberlain, Melisa Glaser ir Nikas Amstrongas. Jie pasako esą raganomis ir raganiais, o ji tokia pati kaip ir jie. Kesi netiki iki kol Adamas jai tą įrodo. Netrukus Kesi randa savo motinos šešėlių knygą…
Valė (Latvija)

Istorija

1626 m. sausio 7 d. ties kaimu įvyko Valės mūšis tarp ATR ir Švedijos kariuomenių, kurį laimėjo švedai. Tarybiniais metais – kolūkio centrinė gyvenvietė.