google/wiki40b huggingface dataset:
Resident Evil 7: Biohazard

Apie žaidimą

„Resident Evil 7: biohazard“ yra vieno žaidėjo žaidžiamas žaidimas. Žaidėjo valdomas herojus Itanas atvyksta į pietinės JAV Luizianos valstijos nuošalią sodybą miške, į kurią jis buvo iškviestas netikėta žinute iš prieš trejus metus dingusios ir žuvusia laikytos žmonos Mijos. Prie sodybos jis užtinka apleistą mikroautobusą ir užtvertą teritoriją. Prasigavęs į sodybą Itanas name randa Miją, ir ji netikėtai jį užpuola.
Žaidimo veiksmas vyksta žaidėjui valdant herojų Itaną iš pirmojo asmens perspektyvos. Nuošalios sodybos pastatuose jis turi susikauti su sodyboje šeimininkaujančia Beikerių šeimynėle, kurios narių nužudyti neįmanoma, nes jų kūnai regeneruojasi. Taip pat sodyboje pasitaiko neaiškios kilmės monstrų, pavojingų mutavusių vabzdžių. Herojaus misija yra išsigelbėti iš sodybos kartu išgelbstint žmoną Miją ir Zoję Beiker, kuri jam padeda. Žaidimo eigoje sprendžiami galvosūkiai, kaip patekti į įvairias patalpas, ir randami vis galingesni ginklai. Rasdamas įvairius objektus herojus gali pasitobulinti ginklus, sumeistruoti efektyvesnius šovinius ir pasigaminti gydymo priemonių porcijas. Žaidimo priešistorės įvykiai atskleidžiami randamuose užrašuose ir videokasetėse.
Juozapas Ambrozevičius

Juozapas Ambrozevičius (1877 m. kovo 17 d. – 1959 m. birželio 25 d.) – lietuvių visuomenės veikėjas, knygnešys.

Biografija

J. Ambrozevičius priklausė slaptoms kaimo jaunimo organizacijoms: „Šienpjovių“ (įkurta 1898 m.) ir „Artojų“ draugijai (įkurta 1901 m.). Organizavo lietuviškos spaudos (knygų, laikraščių, atsišaukimų) platinimą. Kaip artistas dalyvaudavo draugijos rengiamuose vaidinimuose. Padėjo savo dėdei, knygnešiui, kunigui Adomui Grinevičiui – pranešdavo apie gresiamas kratas. Įtraukė į lietuviškos spaudos platinimą jaunąjį Mykolą Krupavičių.
Veikė Barzdos slapyvardžiu. Įkliuvo klijuojant atsišaukimus. 1902 m. įtrauktas į „Artojų“ draugijos narių bylą, kaltintas lietuviškos spaudos, gautos iš Vinco Bielskaus, platinimu, atsišaukimų klijavimu. Dėl 1904 m. caro manifesto byla nutraukta.
Aktyviai dalyvavo 1905 m. revoliucijoje. 1905 m. Didžiojo Vilniaus Seimo dalyvis. Areštuotas, kalėjo Kalvarijos kalėjime. 1905 m. trejiems metams ištremtas į Oloneco guberniją. Po caro manifesto grįžo į Lietuvą. Vengdamas persekiojimų, 1907 m. emigravo į Škotiją. 1908 m. apsigyveno Brukline, Niujorke (JAV). Vertėsi prekyba. Aktyviai dalyvavo lietuvių visuomeninėje veikloje, priklausė įvairioms draugijoms. 1909–1916 m. „Vienybės lietuvių“ administratorius. 1935 m. už nuopelnus Lietuvai apdovanotas LDK Gedimino trečiojo laipsnio ordinu.
Svanai

Svanai (gruz. სვანი, Svani, savivardis: შვანარ / mušiuan) – Kaukazo etninė grupė gyvenanti Svanetijoje, nedidelė dalis Abchazijoje, viso apie 35,000 žmonių. Iki 1930 m. per žmonių surašymus oficialiai jie buvo laikomi kaip atskira tautybė. Vėliau bandant asimiliuoti, jie buvo pradėti laikyti kaip gruzinų tautos etninė grupė ir taip yra iki šiol. Svanams, neturintiems savo valstybės, gresia rimta grėsmė prarasti savo kalbą, kultūrą ir išnykti jiems giminingų gruzinų tautybėje.

Artimiausios tautos

Megrelai, lazai, gruzinai.

Kalba

Svanų kalba priklauso kartvelų kalbų šeimai, bet nuo visų kitų šeimos kalbų išlaikiusi daugiausia archajinių ypatybių bei nuo kitų kartvelų kalbų labai nutolusi su savita leksika. Gruzijoje gyvenantys svanai šalia savo kalbos, kalba ir gruzinų kalba.

Religija

Absoliuti svanų dauguma išpažįsta stačiatikybę, ir priklauso gruzinų stačiatikių bažnyčiai.

Gyvenimo būdas

Nuo seno svanai užsiiminėjo bitininkyste ir medžiokle. Viena mėgiamiausių sporto šakų – alpinizmas.

Genetika

Tarp svanų labiausiai paplitusi Y chromosomos G2a haplogrupė (90%), antroje vietoje Y chromosomos R1a haplogrupė (5%), trečioje vietoje Y chromosomos J2a1 haplogrupė (apie 3%). Tarp mitochondrinių haplogrupių, dažniausiais atvejais sutinkama H haplogrupė (17,9%), K haplogrupė (15,8%), W6 haplogrupė (13%), T haplogrupė (9,24%), U1 haplogrupė (7,61%), X2 haplogrupė (6,52%), U2 haplogrupė (5,98%).
Giruliai

Istorija

Prieš 200 metų dabartinių Girulių vietoje buvo smėlynai, kuriuos leista apželdinti pušų plantacijomis. XIX a. pabaigoje Prūsijos valdžia suteikė teisę Klaipėdos pirkliams čia įrengti jūros maudykles, o gyventojams – nuomoti vasarnamius. Apželdinus šias vietoves buvo sukurtas pasivaikščiojimo parkas, pasodinti ąžuolai, bukai, platanalapiai klevai ir kiti dekoratyviniai medžiai.
1946 m. gyvenvietė kartu su Melnrage buvo prijungta prie Klaipėdos miesto. 1947 m. lapkričio 12 d. tapo miesto tipo gyvenviete Klaipėdos administracinėse ribose. 1970 m. Giruliuose buvo 719 gyventojų. 1975 m. kovo 19 d. neteko atskiro administracinio vieneto statuso. 1993–2010 m. Klaipėdos mieste veikė Melnragės ir Girulių seniūnija.

Pavadinimo kilmė

Girulių pavadinimas, kaip spėjama, yra asmenvardinės kilmės, nuo pavardės Girulis daugiskaitos. Vokiečiai vietovę vadino Försterei (vok. „girininkija“), kas yra savotiškas Girulio pavardės vertinys.

Dotai

II pasaulinio karo išvakarėse Giruliuose buvo pradėti statyti dotai – karo gynybiniai įtvirtinimai pajūryje, skirti Baltijos jūros pakrančių apsaugai.
Giruliuose įkurdinti artilerijos bazės kariai ir karininkai, čia veikė artilerijos pajėgų sanatorija. Šiuo metu pakrančių apsaugos baterijos kompleksą sudaro 3 dotai (didžiausiojo plotas 500 m²).

Televizijos bokštas

200 m aukščio Klaipėdos radijo ir televizijos bokštas pastatytas 1961 m. Iš pradžių buvo retransliuojamos radijo stotys, vėliau – ir Lietuvos televizija.
AB Lietuvos radijo ir televizijos centrui priklausanti įstaiga Giruliuose dabar pervadinta į Klaipėdos siuntimo tarnybą. Atnaujintos techninės bazės dėka pradėtos retransliuoti skaitmeninio formato televizijos programos. Šalia pagrindinės funkcijos – visų Lietuvoje girdimų radijo ir matomų televizijos programų retransliacijų, – stotis teikia ir bevielio interneto paslaugas.
Natalja Fatkulina

Biografija

1990 m. baigė Klaipėdos 26-ą vidurinę mokyklą, 1995 m. Klaipėdos medicinos mokyklą, medicinos sesuo. 1995–2003 m. Klaipėdos jūrininkų ligoninės 2-ojo intensyviosios terapijos skyriaus anestezijos ir intensyviosios terapijos slaugytoja. 2001 m. baigė Klaipėdos universiteto Pedagogikos fakultetą, edukologijos bakalauras, suteikta vaikystės pedagogikos kvalifikacija. 2001–2003 m. Klaipėdos universiteto Sveikatos mokslų fakulteto (KU SvMF) administratorė. 2001–2006 m. KU SMF Reabilitacijos ir slaugos katedros asistentė. 2002 m. KU SMF – socialinio darbo magistrė. 2006–2008 m. KU SMF prodekanė tarptautiniams ryšiams ir plėtrai, Reabilitacijos ir slaugos katedros lektorė, jaunesnioji mokslo darbuotoja. 2008–2012 m. KU SMF Slaugos katedros lektorė, docentė, mokslo darbuotoja, plėtros koordinatorė. 2010 m. Europos Komisijos TAIEX programos ekspertė. 2011 m. Turku universiteto Medicinos fakultete – sveikatos mokslų daktarė. 
Klaipėdos apskrities nevaisingų šeimų bendrijos pirmininkė, Europos slaugos mokslo akademijos narė.
Nuo 2008 m. partijos Tvarka ir teisingumas Klaipėdos skyriaus narė. 2011–2015 m. Klaipėdos miesto savivaldybės tarybos narė. 2014 m. spalio 8 d. – 2016 m. buvo švietimo ir mokslo viceministrė. 
Nuo 2017 m. vasario mėnesio dirba Vilniaus universiteto Medicinos fakulteto profesore, sveikatos mokslų instituto direktorė.

Šeima

Sutuoktinis Valerijus, vaikai: Katerina, Arina.
HIFK Soccer Helsinki

Istorija

Klubo ištakos siekia 1897 m. Yra tapę šalies čempionais, bet tai jau istorinės pergalės. 
Pastaraisiais metais klubas balansuoja tarp elito ir antros pakopos.
Roterdamas

Istorija

Roterdamas minimas nuo 1282 metų.

Uostas

Roterdamo uostas įsikūrė maždaug XIX a.. Prieš maždaug 100 m. tai buvo nereikšmingas, upių uostas su nedidele apyvarta, Tačiau atsiradus vandens ryšiui su Šiaurės jūra, dideli jūriniai laivai galėjo Reino upe įplaukti toli į sausumą. Uostas labai svarbus dėl savo padėties, nes Reinas teka per kelias šalis ir tinka laivybai. Šiuo metu Roterdamo uostas yra pats didžiausias Europoje, jo plotis siekia 32,5 km, o metinė krovinių apyvarta per metus viršija 300 mln. tonų.
Scenografija

Scenografija (angl. scenography, scena + lot. graphia) – inscenizacijos erdvėse, patalpose mokslas ir menas. Naudojama teatre, filmuose ir parodose. Pasitelkiamos įvairiausios priemonės ir metodai. Performensai (pranc. Performance) ir instaliacijos – esminiai scenografiniai darbai, taip pat būdingi laisvųjų menų srityse. Profesija – scenografas. Scenografijos studijos Vokietijoje yra Karlrūhėje.
Antakis

Antakis – odos gumbas kaktos apačioje, ties viršutiniu akiduobės kraštu, apaugęs tankiais, trumpais, stangriais, palinkusiais plaukais. Antakius skiria lygi virš nosies esanti dalis – tarpantakis. Pagrindinė antakių paskirtis – sulaikyti dulkes, krislus bei per kaktą srūvantį prakaitą.
Taip pat antakiai drauge su kaktos raukšlėmis, judinant kaktos raumenis, ryškiai atskleidžia veido mimikas. Daliai žmonių plaukai užauga ir tarpantakyje, taip sudarydami vieną ištisą antakį – Vakaruose tarpantakio plaukai paprastai pašalinami, bet kai kuriuose kraštuose (pvz., Irane, Vidurinėje Azijoje, Artimuosiuose Rytuose) ištisas antakis (tiek vyrų, tiek moterų) laikomas esant gražus.
Zina Vedrickienė

Biografija

1994 m. „Laisvės“ žemės ūkio bendrovės fermos vedėja, valdybos narė, 1999 m. Zarasų pašto skyriaus viršininkė.
1990 m. Lietuvos demokratinės darbo partijos, Zarsų rajono tarybos pirmininko pavaduotoja, 2001 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Zarasų rajono skyriaus narė.
1995–1997 m., 1997–2000 ir 2000–2003 m. (LDDP sąraše) Zarasų rajono savivaldybės tarybos narė.
Duktė Vaida.
Alfredas Laurinavičius

Biografija

1980 m. baigė Vilniaus inžinerinį statybos institutą. 1989 m. technikos mokslų kandidatas.
Nuo 1980 m. VISI (nuo 1996 m. Vilniaus Gedimino technikos universitetas) dėstytojas, nuo 1995 m. Aplinkos inžinerijos fakulteto Kelių katedros vedėjas; nuo 2002 m. profesorius. 1990–1991 m. stažavo Drezdeno aukštojoje mokykloje.

Mokslinė veikla

Mokslinių tyrimų sritys – kelių tiesimo medžiagos ir technologijos, geležinkelių tiesyba, naujų technologijų diegimas (asfaltbetonio mišiniai ypatingoms automobilių transporto apkrovoms), eismo saugumas, klimatologija. Dalyvavo 4 (dviem vadovavo) tarptautiniuose Europos Komisijos ir Europos Sąjungos projektuose: Lietuvos kelių ir geležinkelių konstrukcijų atitiktis Europos normatyvams, Vilniaus miesto pietinio aplinkkelio konstrukcijų technikos priežiūros konsultacijos, laboratoriniai tyrimai ir konstrukcijos įgyvendinant Europos komisijos ISPA transporto programą Lietuvos keliuose, taip pat pagal PHARE programą – Transporto infrastruktūtos įtaka Lietuvos–Lenkijos pasienio ūkiniam vystymui. Paskelbė daugiau kaip 150 mokslinių straipsnių, daugiausia užsienio spaudoje, daugiau kaip 50 mokslo populiarinamųjų straipsnių.
Urianchajai

Urianchajai (mong. Урианхай) – etnonimas, kuriuo mongolai apibūdino į šiaurę nuo jų gyvenusias tautas. Šis terminas keletą kartų minimas Slaptojoje mongolų istorijoje.
XIII a. persų istorikas Rašidas ad Dinas mini miškų urianchajus, gyvenančius beržo tošies palapinėse, medžiojančius su slidėmis ir besilaikančius atokiai taigoje nuo kitų tautų.
XVIII a. mongolai urianchajais vadino visas Sibiro tautas, tiek samojedų, tiek tiurkų, tiek mongolų kilmės. 1757 m. Čingų dinastija savo žemių šiaurėje įsteigė keletą urianchajų teritorijų. Tuvius mongolai vadino Mončag uriachajais, Altajuje gyvenusias tautas, susijusias su oiratais vadino Altajaus urianchajais.
Urianchajais kai kuriuose senuose šaltiniuose vadinami jakutai, taip pat XIX a. buvo toks kalmukų klanas.
Kaušėnų memorialas

Kaušėnų Holokausto aukų memorialas - Holokausto aukų memorialas, esantis Kaušėnuose, Plungės rajonas. Skirtas atminti sunaikintai  Plungės žydų bendruomenei.

Istorija

Kaušėnų kaimo kalnelyje 1941 metų liepos 12-13 dienomis buvo žiauriai nužudyta ir palaidota apie 1800 Plungės rajono žydų.  Iš pradžių jie 2 savaites buvo laikomi uždaryti Plungės sinagogoje be maisto, antisanitarinėmis sąlygomis. Kai kurie išprotėjo, kai kurie buvo nužudyti, viena moteris pagimdė kūdikį. Po to  paeiti galintys buvo varomi pėsčiomis apie 5 kilometrus mirties keliu į egzekucijos vietą. Nebegalintys paeiti buvo sumesti į sunkvežimius ir vežami atskiromis grupėmis. 
Pasmerktieji patys turėjo išsikasti duobes, nusirengti ir atsistoti prie jų krašto. Budeliai šaudė suaugusiuosius, o vaikams kulkų pagailėjo – kūdikius paėmę už kojų trenkdavo į medį. Kita atvežtoji aukų grupė turėdavo palaidoti mirusiuosius ir iškasti naują duobę sau.

Atminimas

Paskutinis Plungės žydas Jakovas Bunka,  Antrojo pasaulinio karo veteranas, už kovinius nuopelnus apdovanotas ordinais ir medaliais, su antifašistinės koalicijos armija pasiekęs net  Berlyną, per karą praradęs senelius, mažiausią sesutę, tėvą ir brolį, visą likusį savo gyvenimą paskyrė nužudytų Plungės žydų atminimo įamžinimui ir saugojimui. Jakovas Bunka - liaudies menininkas, medžio skulptūrų meistras - kartu su savo draugais medžio drožėjais lietuviais įkūrė Kaušėnų memorialą. Ąžuoliniai paminklai sukurti nuo 1986 iki 1989 metų.
2011 m. atidengta Atminties siena, skirta 1800 nužudytų Plungės žydų. Ši siena sumūryta iš 1800 plytų, paimtų iš nugriautos didžiosios Plungės sinagogos. 
Kiekvieną vasarą, trečiąjį liepos sekmadienį, Kaušėnuose vyksta nužudytų Plungės žydų prisiminimo ir pagerbimo ceremonija (organizuoja Jakovas Bunka).
Memorialą nuolat prižiūri ir tvarko Plungės Saulės gimnazijos Tolerancijos ugdymo centras.
Sagamio žemė

Sagamis (相模国; Sagami no kuni) – senoji Japonijos žemė, kurios vietoje dabar yra Kanagavos prefektūra, neskaitant jai priklausančių Jokohamos ir Kavasakio miestų. Sagamis ribojosi su Idzu, Kajaus, Musašio ir Surugos žemėmis.
Senoji žemės sostinė buvo įsikūrusi netoli dabartinio Hiracukos miesto.
Imperatorius Henrikas VII

Biografija

Kilęs iš Liuksemburgiečių dinastijos. Tėvas Henrikas VI Liuksemburgietis. Motina Beatričė Avesnietė.

Valdymas

Išrinktas karaliumi remiant broliui, Trento arkivyskupui ir kitiems kurfiustams dvasininkams. 1310 m. pabaigoje išžygiavo į Italiją karūnuotis imperatoriumi. Jį entuziastingai sutiko gibelinai, tarp jų ir Dantė, jam pakluso Pjemonto ir Lombardijos miestai. Florencijai ir jos sąjungininkams imperijos priešininkams gvelfams Toskanoje ir Romanijoje užtvėrus kelią, jūra nuplaukė į Romą. 1312 m. įžengė į Romą ir popiežiaus paskirtų kardinolų karūnuotas imperatoriumi. Tai buvo pirmoji imperatoriaus karūnacija nuo Frydricho II laikų. Mirė nuo šiltinės per 1313 m. žygį prieš Neapolio karalių.
Lietuvių ir vokiečių teisininkų draugija

Lietuvių ir vokiečių teisininkų draugija (vok. Litauisch - Deutscher Juristenverein, LDJV) – asociacija, vienijanti Lietuvos ir Vokietijos (VFR) teisininkus, kitus suinteresuotus asmenis (pvz., teisės vertėjus), besidominčius VFR ir LR teisinėmis sistemomis.
Nariai – advokatai Frank Heemann, LL.M. Theis Klauberg, LL.M. (Western Cape), Artūrs Krauklis ir kiti. Renginiai – teisės bei verslo temomis (pvz., konferencija apie nemokumą Vilniuje 2010 m. gegužės 20-21 d. ir kt.). Draugijos tinklavietėje skelbiamos kai kurios Lietuvos verslo teisės naujienos.
Buveinės adresas: Teatro g. 3, Vilnius, LT-03107.
Venecijos grosas

Venecijos grosas, kitaip Venecijos grašis (it. grosso) – sidabro moneta, pradėta kaldinti Venecijoje 1193 m. valdant dožui Enrico Dandolo. Tada Venecijos grosas svėrė 2,18 g, buvo kaldinamas iš 98,5% grynumo sidabro ir buvo lygus 26 denarams.
Pavadinimas kilęs iš it. denaro grosso 'didysis denaras'. Tos pačios kilmės grašių pavadinimai vok. groschen ir angl. groat. Kitas Venecijos groso pavadinimas - matapanas, pagal Matapano kyšulį Graikijoje.
Pradžioje groso kursas kitų Venecijos monetų atžvilgiu buvo plaukiojantis, kol 1332 m., kai buvo įvestas soldas, buvo fiksuotas. 1 grosas prilygintas 4 soldams) arba 48 denarams.
Rukla

Pavadinimo kilmė

Legendoje pasakojama, kad čia didingame dvare kadaise gyvenęs Mindaugo sūnus – kunigaikštis Ruklys. Nors gyvenimas dvare ir apylinkėse sekėsi gerai, tačiau numirė jo žmona. Likusios dvi dukros be mamos meilės sunkiai augo.
Sykį kunigaikštis medžiodamas miške sutiko neregėto grožio mergelę, kuri buvusi girių laumė. Jis greitai ją vedė, o vietos gyventojai kunigaikščio žmoną pavadino Rukla.
Ji engė savo podukras, barė jas, o mergaitės eidavo išsiverkti dvaro pievelėn, kur iš jų ašarų pasidarė upelis Ruklelė. Sykį, išgirdusi upelio čiurlenimą, pamotė susigraudeno ir daugiau nebeskriaudė mergaičių, pasidarė labai meili ir dora. Todėl žmonės vietovę, kur stovėjo dvaras, ir pavadino Rukla.

Geografija

Stūkso Ruklos piliakalnis. Netoli miestelio įsikūręs ir Ruklos kaimas.

Aplinkinės gyvenvietės

JONAVA – 10 km
Gaižiūnai – 4 km
Gegužinė – 10 km 
 Palomenė – 19 km
Berznyko žydų kapinės

Berznyko žydų kapinės (lenk. Cmentarz żydowski w Berżnikach) – žydų kapinės Berznyko kaime. Kapinių teritorija 0,29 ha. Kapinės neaptvertos, antkapių neišlikę. Per II pasaulinį karą kapinės buvo sunaikintos.
Vilniaus Maironio progimnazija

Istorija

1979 m. baigta statyti dvikalbė lietuvių-rusų 48-oji vidurinė mokykla Šeškinėje. 1980 m. įsteigus 49-ąją rusų vidurinę mokyklą, Šeškinės vidurinė mokykla tapo lietuviška. 1990 m. trūkstant patalpų dalis moksleivių ir mokytojų perėjo į 65-ąją vidurinę mokyklą. 1994 m. 48-oji vidurinė mokykla pervadinta į Šeškinės vidurinę mokyklą. 2015 m. Vilniaus miesto savivaldybės tarybos ir mokyklos bendruomenės sprendimu Vilniaus Šeškinės vidurinė mokykla nuo rugsėjo 1 d. reorganizuota į Vilniaus Maironio progimnaziją.
Ežeras

Tektoniniai ežerai

Tektoniniai ežerai susidarę anksčiau už ledyninius. Tai paprastai gilūs, dažnai sūrūs ežerai. Jiems būdinga linijinė orientacija. Tai susiję su linijine tektoninių lūžių prigimtimi. Geras tokio ežero pavyzdys galėtų būti Baikalas. Kai kurių mokslininkų nuomone, ežerai, esantys riftinėje zonoje, laikui bėgant virsta okeanais.

Upiniai ežerai

Tai palyginti nedideli ežerai, susidarantys upių slėniuose. Vykstant šoninei upės erozijai, upė formuoja įvairias meandras, kurios laikui bėgant atsiskiria ir tampa senvagėmis, o dar vėliau ir ežerais. Šiems ežerams būdinga pasagos forma.

Jūriniai ežerai

Jūriniai ežerai paprastai gana dideli. Jų vanduo sūrus. Susidaro dažniausiai dėl tektoninių žemės judesių, atskiriant dalį jūros sausuma. Didžiausi tokio tipo ežerai – Kaspijos jūra, Aralo jūra – kažkada egzistavusio Tetijos vandenyno liekanos. Palaipsniui, esant sausam klimatui tokie ežerai gali visiškai išnykti. Jų vietoje pasilieka tik dideli akmens druskos klodai.

Karstiniai ežerai

Šio tipo ežerai susidaro aktyvaus karsto rajonuose. Tai paprastai maži ežerai, kuriems būdinga apvali forma.

Vulkaniniai ežerai

Vulkaniniai ežerai susidaro užgesusių ar laikinai neveikiančių vulkanų krateriuose. Tai palyginti nedideli ežerai. Kai kurių tokio tipo ežerų vanduo ypatingai rūgštus, neretai greičiau primena sieros rūgšties tirpalą nei vandenį. Dažnai ežero vandenis šildo geoterminė energija, todėl vandens temperatūra gali būti labai aukšta.

Meteoritinių kraterių ežerai

Labai panašūs į vulkaninius ežerus yra meteoritinių kraterių (astroblemų) ežerai. Jų dubuo susidaro nukritus meteoritui.

Dirbtiniai ežerai

Dirbtiniai ežerai susidaro patvenkus upę ar iškasus dirbtinį duburį. Jie skirti elektros energijos gavybai, vandens tiekimui, taip pat žuvininkystei, įvairioms pramogoms ir kitiems tikslams.
Vytautas Bakula

Vytautas Bakula (g. 1951 m. lapkričio 12 d. Kudirkos Naumiestis) – lietuvių dainininkas (bosas).

Biografija

1982 m. baigė Lietuvos konservatoriją (Z. Paulausko klasę).
Nuo 1982 m. Lietuvos Operos ir baleto teatro solistas. 1979 m. tarprespublikinio A. Kalninio vokalistų konkurso Rygoje diplomantas, 1980 m. tarprespublikinio jaunųjų atlikėjų vokalistų konkurso Minske III premija.
Dainavo V. A. Mocarto „Requiem“, L. van Beethoveno „Atėnų griuvėsiai“, G. F. Hendelio kantatoje „Akidasis ir Galatėja“. Atliko daug lietuvių ir kitų Europos kompozitorių dainų, romansų, vokalinių ciklų. Gastroliavo Europoje.
Sirens FC

Istorija

Klubas įkurtas 1968 m. Dalyvauja žemesniųjų pakopų pirmenybėse, bei futbolo taurės turnyruose.
Dalia Tamulevičiūtė (1940)

Biografija

1971 m. baigė teatro režisūros studijas Lunačiarskio teatro meno institute Maskvoje. Nuo 1971 m. dėstė Lietuvos valstybinėje konservatorijoje. Lietuvos teatro ir muzikos akademijos profesorė. Per pedagoginio darbo metus nuo 1971 m. išleido aštuonias dramos teatro aktorių laidas. Buvo ištekėjusi už Stalino anūko Aleksandro Burdonskij.
1971–1973 m. Lietuvos valstybinio jaunimo, 1973–1974 m. Kauno valstybinio dramos teatro režisierė. 1975–1991 m. Lietuvos valstybinio jaunimo teatro vyriausioji režisierė. Per 18 darbo metų Jaunimo teatre režisierė sukūrė daugiau kaip 30 įvairaus žanro įsimintinų spektaklių. Statė spektaklius ir Kauno dramos bei Rusų dramos teatruose. 1978 m. LSSR nusipelniusi meno veikėja.  2003 m. įvertina Vyriausybės premija už Lietuvos menui ir kultūrai reikšmingus darbus.
D. Tamulevičiūtės sveikata sušlubavo 2005 m. rugsėjį po Jaunimo teatre įvykusios spektaklio „Ožka, arba Kas ta Silvija?“ premjeros. Režisierę ištiko insultas, vėliau jis pasikartojo. Palaidota Senosios Varėnos kapinėse.
Monako vėliava

Monako vėliava – stačiakampio formos audeklas padalintas į dvi vienodo aukščio horizontalias juostas: viršutinė – raudona, apatinė – balta.

Istorija

Monako kunigaikštystės raudonai baltos vėliavos žinomos nuo 1339 m. Tokį spalvinį derinį naudojo Grimaldžių giminė. XIV-XVIII a. vėliava buvo sudaryta iš raudonų ir baltų rombų arba baltame fone įkomponuotas herbas. XVIII a. pab. Monakas buvo prijungtas prie Prancūzijos. 1814 m. kunigaikštystė atgavo nepriklausomybę. Tuo metu ir atsirado dabartinė vėliava.
Galutinai tokia vėliava įteisinta 1881 m. balandžio 4 d.

Spalvos

        Pantone spalvų sistemoje: Pantone 186; RGB spalvų sistemoje: Raudona – 210, 16, 52.
        Pantone spalvų sistemoje: Balta – nėra; RGB spalvų sistemoje: Balta – 255, 255, 255.
Elniagrybis

Literatūra

Lietuvos grybų atlasas, Vincentas Urbonas, Kaunas, Lututė, 2007, ISBN 978-9955-692-59-1
Hans-Wolfgang Arndt

Biografija

Nuo 1964 m. iki 1968 m. studijavo teisės mokslus Tiubingene, Berlyne ir Bochume. Mainco Johannes Gutenberg universiteto teisės katedros mokslo asistentas (vadovas – W. Rudolf). 1972 m. Bochumo universiteto Teisės fakultete apgynė teisės mokslų disertaciją, 1977 m. – habilitaciją. Konstanco universiteto dėstytojas, nuo 1983 m. Manheimo universiteto profesorius, Viešosios teisės ir mokesčių teisės katedros vedėjas, nuo 2001 m. universiteto rektorius (pirmtakui Peteriui Frankenbergui tapus Badeno-Viurtembergo žemės mokslo ministru).
Frydricho Ėberto fondo docentas patikėtinis.
Europipe I

Istorija

1990 m. vykdyta galimybių studija. 1993 m. balandžio 20 d. pasirašytas oficialus susitarimas tarp Vokietijos ir Norvegijos. 1995 m. pradėta sistemos eksploatacija.
Ketverių metų seimas

Ketverių metų seimas – 1788–1792 m. veikęs Abiejų Tautų Respublikos seimas, kuris ruošė valstybės reformas ir naują valstybės konstituciją.

Seimo nutarimai

1791 m. gegužės 3 d. supaprastinta tvarka priimta Seimo konstitucija, pavadinta „Valdymo įstatymu“. Konstitucijai nepritarė reakcingi bajorai. Konstitucijoje buvo numatytos gyventojų luominės teisės ir pareigos bei valdžios sudarymo principai, pakeitę valstybės formą. Konstitucija garantavo bajorams visas privataus ir politinio gyvenimo teises ir prerogatyvas. Bajorų luomas apibrėžiamas kaip dvarininkų luomas.

Pasekmės

Rusija, nepatenkinta gresiančiomis ATR reformomis, inicijavo Targovicos konfederaciją, kuri su karine Maskvos pagalba panaikino Ketverių metų Seimo pasiekimus.
Ketverių metų seimo reformos (įskaitant ir konstituciją) buvo atšauktos Gardino seime.
Bombardyras

Bombardyras (rus. бомбардир) – karinis artileristų laipsnis Rusijos kariuomenėje. Tai buvo trečias laipsnis iš apačios, už jį jaunesnis buvo kanonierius, o pats jauniausias – handlangeris.
Laipsnis įvestas 1682 m. Petro I „pramoginiuose“ pulkuose artileristams.
Nuo XVIII a, pabaigos bombardyrų laipsnį turėdavo eiliniai artileristai, aptarnavę bombardiškus pabūklus – mortyras, haubicas, vienaragius.

Vėliau bombardyras ir jo variantai (bombardyras – taikytojas, bombardyras – laboratoristas, bombardyras – stebėtojas) buvo artilerijos karių laipsnis, prilygintas jefreitoriui.