google/wiki40b huggingface dataset:
Siena (miestas)

Istorija

Laikoma, kad Sieną įkūrė etruskų sainos gentis. Antikoje dabartinio miesto vietoje buvo Saina Julija miestelis. Viduramžiais pro jį langobardai nutiesė vieną svarbiausių iš Apeninų kalnų pusės link Romos vedantį Francigenos kelią. Nuo XII a. mieste veikė Sienos respublikos komuna. Tuo metu buvo svarbus Toskanos centras, varžęsis su Florencija. XIII a. suklestėjo – buvo įkurtas universitetas, jame gyveno turtingiausi Europos pirkliai ir bankininkai. XIV a. išaugus popiežių įtakai, miestas nukentėjo nuo karų ir bado, dauguma gyventojų tapo popiežių šalininkais. 1555 m. miestą užėmė Ispanijos kariuomenė. Ispanijos karalius Pilypas II Habsburgas Sieną pardavė Toskanos didžiajai kunigaikštystei. 1860 m. Siena prijungta prie Italijos karalystės.

Sportas

Populiariausias Sienos sportas yra žirgų lenktynės. Jos visada vyksta Del Campo aikštėje. Mieste žaidžia AC Siena futbolo klubas, vienas stipriausių Italijos krepšinio klubų Sienos „Montepaschi“.
Falas

Falas – sustandėjusi, erekcijos būsenoje esanti vyro varpa. Falas vaizduojamas daugelyje senovės kultūrų (Indijoje, Graikijoje, Šumerijoje, Skandinavijoje ir kt.) – dažniausiai kaip jėgos ir vaisingumo simbolis.
Tautinys

Geografija

Prasideda piečiau Meškuičių, kur susilieja Dubija ir Tautinėlis. Teka į šiaurės rytus, sudaro plačius vingius. Įteka į Mūšą (142 km nuo jos žiočių) ties Jauniūnais ir Lydekiais. Tautinio ir Mūšos santakoje 1236 m. įvyko Saulės mūšis.
Intakai: Lukštynė (kairysis). Pagrindinės gyvenvietės Meškuičiai ir Jauniūnai.
Trasa Suzuka

Istorija

Trasa pastatyta 1962 kaip Honda korporacijos bandymų trasa. Architektas – John Hugenholtz (Nyderlandai). Nuo 1987 Formulės 1 Japonijos Grand Prix rengiamos tik šioje trasoje. Trasa turi labai gerą infrastruktūrą. Daugiausia Formulės 1 Japonijos Grand Prix pergalių (6) yra iškovojęs Michael Schumacher.

Adresas

7992 Ino - cho

Suzuka - shi

Mie - ken

510-0295

Japan
Grikių košė

Grikių košė – košė gaminama iš grikių kruopų. Dažniausiai pagardinama pakepintais svogūnais, sviestu, druska. Grikiai turi daug amino rūgsčių ir baltymų, todėl jie gali iš dalies atstoti mėsą. Juose taip pat gausu B grupės vitaminų ir vertingų mineralinių medžiagų.
Lietuviai žodį perėmė iš slavų kalbų. Slavai savo ruožtu šį augalą pavadino graikiškomis kruopomis (pvz., rus. греческая крупа, vėliau tiesiog гречка), kadangi kruopos slavų kraštuose paplito nuo VII a. jas atvežus iš Graikijos ir Bizantijos, nors gali būti, kad ir ir dėl to, jog graikų vienuoliai augino grikius savo vienuolynuose.
Daugiausiai grikių suvartojama Rusijoje, Ukrainoje. Vienam žmogui per metus tenka 15 kg ir 12 kg atitinkamai. Rusijoje sudaro penktadalį suvartojamų javų kiekio.
Fortūnatas Gorskis (1745)

Veikla

Lenkijos nacionalinės kavalerijos rotmistras.

Apdovanojimai

1791 m. apdovanotas Šventojo Stanislovo ordinu.
Katakombos (laikraštis)

Katakombos – pogrindinis literatūros laikraštis, ėjęs nuo 1978 m. spalio mėn. Kaune ir 1990–1991 m. Vilkijoje, Kauno rajonas.

Istorija

Kaune leido Petras Matkevičius (Don Pedro), Jonas Fabijanskas, Pranas Tuminas. Redagavo Pranas Mikalauskas-Antalkis. Spausdino originalius literatūros kūrinius (apsakymus, legendas), užsienio autorių legendas ir straipsnius, susijusius su religija. Tiražas 50-100 egz., daugintų „Era“. Išleista 17 numerių.
1990–1991 m. Vilkijoje leistas almanachinio pobūdžio leidinys. Rašė apie užmirštus pogrindinės spaudos žurnalistus, rašytojus bei leidėjus, skelbė jų pogrindyje parašytus originalius publicistikos, poezijos, prozos kūrinius bei vertimus. Leidėjas ir redaktorius Pranas Mikalauskas-Antalkis. Tiražas 100–300 egz. Išėjo 7 numeriai.
AB Neris

AB „Neris“ – buvęs žemės ūkio mašinų gamybinis susivienijimas, veikęs 1965–2002 m. 2600 darbuotojų (1980 m.).
Adresas: Pramonės g. 97, Vilnius (Naujoji Vilnia).

Istorija

Buvo gaminamos javų kūlimo mašinos „Neris“, įvairių modifikacijų žolės miltų gamybos agregatai, pašarų presavimo, granuliavimo įrengimai, pašarų ruošimo mašinos galvijų fermoms. Taip pat kita veikla buvo geležinkelio vagonų remontas ir modernizavimas, medienos pakrovimo ir pervežimo mašinų gamyba ir pardavimas, metalo konstrukcijų ir konstrukcinių detalių gamyba, ligoninių lovų ir kitų baldų, naudojamų medicinoje, chirurgijoje arba veterinarijoje ir jų dalių gamyba ir remontas.
Sudarė Vilniaus žemės ūkio mašinų gamykla „Neris“ (pagrindinė susvienijimo įmonė įkurta 1958 metais vietoj mechaninės gamyklos, įkurtos 1956 m.), Radviliškio, Rokiškio ir Paberžės žemės ūkio mašinų gamyklų. 1980 metais pagamino 1940 žolės miltų gamybos agregatų AVM 1,5, 100 birių pašarų įrengimų komplektų KORK 1501, 1600 žolės miltų granuliavimo įrengimų OGK 1,5, 1100 pašarų presavimo įrengimų OPK 2,0.
2002 m. įmonei iškelta bankroto byla.
Aleksandrijos biblioteka

Aleksandrijos biblioteka – buvusi biblioteka Egipte.

Istorija

III a. pr. m. e. Aleksandras Makedonietis užkariavo Egiptą. Nilo deltoje įkūrė miestą – Aleksandriją. Viena didžiausių šio miesto įžymybių buvo biblioteka. Iš didžiulės antikinio pasaulio bibliotekos neišliko nė vieno papirusų ar pergamento ritinio, net rankraščio skiautės, tačiau tai buvo tokia garsi biblioteka, kuri garsėjo to meto pasaulyje.
Aleksandrijos biblioteka buvo įkurta prie muziejaus – mūzų šventovės. Aplink ją buvo parkai ir sodai. Erdviose salėse stovėjo įžymių rašytojų bei mokslininkų statulos.
Ištisus šimtmečius Aleksandrijos bibliotekoje buvo kaupiami turtai. Jame buvo apie 700 000 rankraštinių knygų ir tekstų, tarp jų – didžiųjų graikų dramaturgų Eschilo, Sofoklio, Euripido, Aristofano, filosofų Platono, Aristotelio veikalų. Jame lankėsi žymiausi rašytojai bei mokslininkai, nes tokio didžiulio masto biblioteka buvo pasaulio kultūros centras.
Milžinišką, gerai tvarkomą biblioteką ištiko tragiškas likimas. Yra kelios versijos apie Aleksandrijos bibliotekos žūtį. Viena jų teigia, kad didžiąją bibliotekos dalį 47 m. pr. m. e. sudegino Julijaus Cezario kariai. Pagal kitą versiją biblioteka su muziejumi buvo sudegusi 273 m., po to vėl atstatyta ir galutinai sunykusi VII a., kai Egiptą užkariavo musulmonai arabai. Žinomi musulmonų kalifo Omaro žodžiai apie šią biblioteką: „Jeigu knygose pasakyta ne tai, kas parašyta korane, jas reikia sunaikinti, o jei pasakyta tas pats, tai jos nereikalingos“. Rankraščiai buvo sudeginti. Aleksandrijos biblioteka, vadinama vienu iš pasaulio stebuklų, išnyko amžiams, bet paliko nemirtingą šlovę.
Russell Crowe

Šeima

Krou tėvai, Jocelyn Yvonne (mergautinė pavardė Wemyss) ir John Alexander Crowe, abu dirbo filmavimo aikštelės maisto ir gėrimų tiekėjais; jo tėvas taip pat buvo viešbučio valdytojas. Krou senelis iš motinos pusės, Stan Wemyss, buvo kinematografas, kuriam buvo suteiktas Britų imperijos ordino nario titulas už Antrojo pasaulinio karo filmuotą medžiagą.
Kai Raselui buvo ketveri, jo šeima persikėlė gyventi į Sidnėjų, Naujojo Pietų Velso valstiją (Australija), kur tėvai toliau siekė karjeros. Raselui sukakus 14, šeima grįžo į Naująją Zelandiją, kur jis pradėjo lankyti Auckland Grammar School mokyklą. Sulaukęs 16, Raselas metė mokslus ir nutarė siekti aktoriaus karjeros.

Karjera

Patartas savo gero draugo Tom Sharplin, Krou karjerą XX a. 9-ąjį dešimtmetį pradėjo kaip muzikos atlikėjas, pasivadinęs Russ Le Roq sceniniu vardu. Jis išleido keletą singlų Naujojoje Zelandijoje, kaip kad „I Just Want To Be Like Marlon Brando“, „Pier 13“, „Shattered Glass“, tačiau nei vienas iš jų nepakliuvo į muzikos topus. Kiek vėliau jis su draugu Billy Dean Cochran subūrė roko grupę 30 Odd Foot Of Grunts.
Aktoriaus karjerą pradėjo Australijoje, vaidindamas įvairiuose teatro miuzikluose, televizijoje. Sulaukęs pasisekimo nutarė išbandyti jėgas JAV kine. Kartu su Denzeliu Vašingtonu vaidino filme „Virtuosity“. Vėliau sekė bene žymiausias jo vaidmuo filme „Gladiatorius“.
Krzysztof Wielicki

Kšyštofas Vielickis (Krzysztof Jerzy Wielicki, 1950 m. sausio 5) – lenkų alpinistas. Jis yra penktasis žmogus įkopęs į visas keturiolika aukštesnių nei 8000 m pasaulio viršūnių. Vielickis taip pat tapo pirmuoju žmogumi žiemą įkopusiu į Everestą (1980 m. vasario 17 d.), Kančendžangą (1986 m. sausio 11 d.) bei Lotsę (1988 m. gruodžio 31 d.).
Jasiretos hidroelektrinė

Jasiretos hidroelektrinė (isp. Represa de Yacyretá) – hidroelektrinės užtvanka Paranos slėnyje, tarp Argentinos (Korjenteso prov.) ir Paragvajaus (Itapua dep.). Užtvanka pastatyta prie Itusaingo (Argentina) ir Ajolaso (Paragvajus) miestų. Pavadinta pagal upėje buvusias, bet dabar 80 proc. užlietas Jasiretos ir visiškai užlietas Apipės salas.
Statybos darbai vyko 1983–1994 m., pilnu pajėgumu veikia nuo 1998 m. Tvenkinio plotas 1600 km². Upės lygis pakeltas 25 m. Tvenkinys kelia nemažai ekologinių problemų, tačiau apsaugo žemiau esančius miestus (ypač Korjentesą) nuo potvynių. Su užtvankos statyba susiję dideli korupcijos skandalai, todėl ji dar vadinama El Monumento a la corrupción („Korupcijos paminklas“).

Elektros energijos gamyba

Užtvankos ilgis 808 m, yra 20 turbinų (4050 MW galingumo). Per metus pagamina 19 080 GWh energijos, didžiausias vandens srautas 55 000 kub. metrų per sekundę.
Afleitdeikas

Afleitdeikas (ol. Afsluitdijk) – Nyderlanduose esanti 32 km ilgio damba, atitverianti Šiaurės jūros įlanką Zeiderzę, sauganti nuo potvynių. Apsauginis pylimas buvusią seklią jūros įlanką pavertė gėlavandeniu Eiselio ežeru, sujungė Šiaurės Olandijos ir Fryzijos provincijas. Dambos galuose įrengtos šliuzų sistemos praleisti laivams, nuleisti Eiselio ežero vandeniui į jūrą (ežerą maitina kelios upės), drenuoti polderiams. Viršuje nutiestas greitkelis A7, dviračių takas.

Duomenys

Damba įrengta 1927–1933 m. Jos plotis – 90 m, pradinis aukštis virš jūros lygio – 7,25 m. Į pylimą buvo supilta 23 mln. m³ grunto ir 13,5 mln. m³ riedulių. Statybose dalyvavo 4-5 tūkst. darbininkų.
Apušrotas (Radviliškis)

Aplinkinės gyvenvietės

Šiaulėnai - 6 km
Andžejus Firlejus (1649)

Biografija

Lenkijos bajorų Firlejų giminės atstovas, herbo „Lewart“ savininkas. Maologoščo ir Radomo kašteliono Anžejaus Firlejaus (m. 1609) ir Barboros Kozinskos sūnus, Karūnos didžiojo maršalkos ir Krokuvos vaivados Jano Firlejaus (1521–1574) anūkas.
Kalvinizmo sekėjas. 1611 minimas karaliaus rotmistro laipsnyje. 1640 metais Andžejus Firlejus gavo Belzo kašteliono pareigybę, o 1649 metais buvo paskirtas Sandomiro vaivada.
1649 metais Andžejus Firlejus Karūnos senato buvo paskirtas vienu iš trijų Lenkijos bajorų armijos regimentarijų (vadų) kovoje prieš sukilusius Ukrainos kazokus. Tais pačiais 1649 metais dalyvavo Zbaražo pilies, apgultos Bogdano Chmelnickio ir Krymo chano Islamo III Girejaus kazokų-totorių armijos, gynyboje.
Buvo vedęs du kartus, bet po savimi palikuonių nepaliko.
Meksiko nacionalinio autonominio universiteto centrinis universitetinis miestelis

Istorija

Centrinis universitetinis miestelis buvo statomas 1949-1952 m. ant 6–8 m storio sukietėjusios lavos sluoksnio, kurį paliko apie 100 m. išsiveržęs Xitle ugnikalnis. Susidariusi uoliena plačiai panaudota grindinių ir pastatų statybose. Miestelį kūrė architektai Mario Pani, Enrique del Moral ir kt. Šis užbaigtas statybų projektas Meksikoje buvo stambiausias nuo actekų laikų.

Struktūra

Universitetiniame miestelyje išsidėstę daugiau nei 40 fakultetų ir institutų, kultūros centras, centrinė biblioteka, keli muziejai. Universiteto administracijos ir centrinės bibliotekos pastatai dekoruoti garsių Meksikos monumentalistų David Alfaro Siqueiros ir Juan O'Gorman freskomis. Miestelio teritorijoje nuo 1952 m. stovi Olimpinis stadionas, prie kurio puošybos prisidėjo Diego Rivera. Stadione 1968 m. vyko vasaros olimpinės žaidynės ir XIII pasaulio futbolo čempionatas.
Miestelis yra svarbi Meksiko kultūrinio gyvenimo dalis. Daugelyje jo erdvių vyksta muzikos, teatro, meno renginiai ir parodos. Miestelis yra atviras ir populiarus tarp miestiečių sekmadieniais, kuomet galima apeiti objektus, parkus ir sodus pėsčiųjų takais, kurie apima per 1000 ha teritoriją.
Qwerty

Qwerty yra vadinamas rašomųjų mašinėlių ir kompiuterių klaviatūros simbolių išdėstymas, vartojamas angliškai kalbančiose šalyse, taip pat naudojamas ir kai kuriose kitomis kalbomis kalbančiose valstybėse (Lietuvoje taip pat dažnai naudojamos, nors egzistuoja ir ąžerty standartas). Taip pavadinta pagal pirmuosius šešis simbolius viršutinėje eiltutėje.
Qwerty klaviatūrose raidės išsidėščiusios šitaip:
Visų simbolių išsidėstymas, su | tarp klavišų, pirmas simbolis rodo mygtuko reikšmę be shift paspaudimo, o kitas – su juo:
|`~|1!|2@|3#|4$|5%|6^|7&|8*|9(|0)|=+|Backspace|

|Tab|qQ|wW|eE|rR|tT|yY|uU|iI|oO|pP|[{|]}|

|Caps Lock|aA|sS|dD|fF|gG|hH|jJ|kK|lL|;:|'"|Enter|

|Shift|zZ|xX|cC|vV|bB|nN|mM|,<|.>|/?|Shift|\||

|Ctrl|Win|Alt|Tarpas|Alt|Win|Meniu|Ctrl|
Virš šios klaviatūros gali būti funkciniai klavišai (nuo F1 iki F10 arba F12) ir Escape, o iš dešinės – rodyklės, navigacijos klavišai, bei atskira skaitinė klaviatūra. Pastarieji būna asmeninių kompiuterių klaviatūrose, bet rečiau nešiojamų kompiuterių.
Kornvaliso sala (Kanada)

Kornvaliso sala (angl. Cornwallis Island, pranc. L'île Cornwallis) – sala Kanados Arktiniame salyne, Karalienės Elžbietos salose, Nunavute. Yra tarp Devono salos rytuose (skiria Velingtono sąsiauris), Somerseto salos pietuose (skiria Pario sąsiauris) ir Batersto salos vakaruose (skiria Makdougalo sąsiauris). Plotas 6995 km². Salos ilgis iki 110 km. Aukščiausia vieta 359 m. Kornvaliso saloje gyvena 229 gyventojai (2006 m.). Vienintelė gyvenvietė – Rezoliutas.
Salą 1819 m. atrado arktinis keliautojas William Edward Parry ir pavadino karališkojo laivyno admirolo William Cornwallis garbei.
Miškinis lendrūnas

Ekologija

Auga šilagiriuose, sausagiriuose ir žaliagiriuose, retesniuose miškuose, pamiškėse, miško aikštelėse, kirtimuose. Mėgsta nekarbonatinius, derlingus dirvožemius.
Augalas – miškų piktžolė. Stelbia miško kultūras, dideli sąžalynai trukdo atželti medelynams.

Biologija

Tai daugiametis, 60-120 cm aukščio žolinis augalas. Sudaro tankius, stambius kerus. Stiebas lygus. Lapai linijiški, gana siauri, šiurkštūs. Makštys plikos, kartais plaukuotos. Liežuvėlis 2 mm ilgio, suskilęs. Lapalakštis 4-7 mm pločio, jo pagrindo kampai plaukuoti, viršutinė pusė plaukuota, apatinė – blizgi.
Miškinio lendrūno šluotelė siaura, iki 25 cm ilgio, jos šakelės, kaip ir stiebas prie žiedyno, šiurkščios. Varputės vienažiedės, 5–6 mm ilgio, gelsvai ar violetiškai žalsvos. Žiedažvyniai su ilgais laužtiniais akuotais.
Žydi birželio ir liepos mėnesiais. Vaisius – grūdas. Dauginasi vegetatyviškai šakniastiebiais ir sėklomis.

Savybės

Pašarinė miškinio lendrūno vertė menka, nes dar nežydintis jau būna kietas ir šiurkštus. Yra išvesta dekoratyvinių hibridų.
Povilas Vaitoška

Povilas Vaitoška (1943 m. gegužės 10 d. Šukionių k., Biržų r.), muzikos mokytojas ir chorvedys.

Biografija

Baigęs Vabalninko B. Sruogos vidurinę mokyklą, 1961–1966 choro dirigavimo mokėsi Panevėžio muzikos technikume (dėst. A. Liberis). 1971–1977 neakivaizdiniu būdu muziką studijavo Lietuvos valstybinėje konservatorijoje Klaipėdos fakultetuose (diriguoti mokė K. Kšanas).
Nuo 1966 rudens Vaitkūnų (Anykščių r.) kultūros namų meno vadovas, subūrė nedidelį mišrųjį chorą.
Nuo 1967 Žagarės (Joniškio r.) kultūros namų meno vadovas, suorganizavo mišrųjį chorą ir vokalinius ansamblius.
Nuo 1969 rudens N. Akmenės 2-osios vidurinės mokyklos muzikos mokytojas, vaikų ir vyresniųjų klasių moksleivių chorų vadovas. Mokyklos jaunučių chorą parengė 1977 respublikinei moksleivių dainų šventei, o vokalinius ansamblius ir solistus – „Dainų dainelės" zoniniams konkursams. P. Vaitoška taip pat vadovavo N. Akmenės cemento gamyklos kultūros rūmų mišriajam chorui, jį parengė 1970 respublikinei dainų šventei. Suorganizavo ir Akmenės rajono švietimo darbuotojų mišrųjį chorą, kuris 1975 respublikinės dainų šventės konkurse laimėjo trečiąją vietą.
Nuo 1977 rudens P. Vaitoška Rumšiškių (Kaišiadorių r.) vidurinės mokyklos muzikos mokytojas, vaikų ir vyresniųjų klasių moksleivių chorų vadovas. Skambus buvo mišrusis choras (60 dalyvių), kuris atlikdavo sudėtingesnes dainas, gražiai pasirodė 1979 mokyklų zoninėse varžybose. Mokytojas Rumšiškių liaudies buities muziejuje padėjo organizuoti etnografinių ir folklorinių ansamblių koncertus ir kitus renginius.
Nuo 1985 Vabalninko B. Sruogos vidurinės mokyklos muzikos mokytojas ir Šukionių kaimo kultūros namų meno vadovas – vadovauja vokaliniams ir instrumentiniams ansambliams. 1995 chorvedžiui suteikta vyresniojo muzikos mokytojo kvalifikacijos kategorija.
P. Vaitoška buvo Akmenės rajono dainų švenčių organizatorius ir vyr. dirigentas, dirigavo Joniškio ir Biržų rajonų dainų šventėse.

Šaltinis

Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999. Informacijos publikavimui gautas žodinis autoriaus leidimas.
Vilnius Dance Festival

Vilnius Dance Festival – kasmetinis pramoginių šokių festivalis Lietuvoje. Dalyvauja poros iš Europos, JAV, Honkongo, Australijos. Festivalyje šoka įvairaus amžiaus ir lygių šokėjai (medalininkai, mėgėjai, profesionalai, Pro-Am). Pramoginių šokių festivalis rengiamas Vilniuje nuo 2008 metų. 2011 metais Festivalyje dalyvavo per 100 šokėjų porų, kurios atstovavo 9 valstybėms. 2014 metais šokėjai atvyko iš 20 valstybių.

Rengėjai

Festivalio idėjos autorius ir iniciatorius yra šokėjas Arūnas Bižokas.
Organizatoriai: studija "Šokio harmonija", Lietuvos pramoginių šokių asociacija, Pasaulinės šokių tarybos mėgėjų lyga.
Rėkliai

Sportas

SK Rėkliai - futbolas.
Vanda Kravčionok

Biografija

1976–1984 m. mokėsi Mazuriškių aštuonmetėje mokykloje, 1984–1987 m. Vilniaus 11-oje vidurinėje mokykloje. 1987–1991 m. AB „Plasta“ informatikos tarnybos operatorė. 1991–1993 m. lankė lenkų kultūros studijas Balstogėje, įgijo mėgėjų teatro režisierės specialybę.
1994–1997 m. Lietuvos lenkų sąjungos sekretorė, 1999–2007 m. iždininkė. 2001–2004 m. Seimo nario Valdemaro Tomaševskio padėjėja-sekretorė. 2004–2012 m. Vilniaus rajono savivaldybės merės patarėja. 2006–2009 m. studijavo Lodzės humanitarinių mokslų ir ekonomikos akademijos Socialinės pedagogikos fakultete.
Lietuvos lenkų sąjungos narė, Lietuvos lenkų rinkimų akcijos (LLRA) Vilniaus miesto skyriaus narė, LLRA vyriausiosios tarybos narė, nuo 2004 m. LLRA atsakingoji sekretorė, nuo 2012 m. LLRA pirmininko pavaduotoja. 2007–2011 m. Vilniaus miesto savivaldybės tarybos narė. 2011–2012 m. su LLRA ir Rusų aljanso koalicija „Valdemaro Tomaševskio blokas“ – Vilniaus miesto savivaldybės tarybos narė. Nuo 2012 m. LR Seimo narė.  Laimėjo 2016 m. Lietuvos Respublikos Seimo rinkimuose.
Sutuoktinis Jevgenij, sūnūs Edvin ir Kamil.
Sodoma ir Gomora

Sodoma ir Gomora (hebr. סדום ir עמורה) yra du Biblijoje minimi miestai. Vardų reikšmė neaiški. Šiuose miestuose esą gyveno labai pasipūtę ir ištvirkę žmonės, todėl Dievas nepakęsdamas jų ištvirkavimų ir pasipūtimo, nušlavė šiuos du miestus nuo žemės paviršiaus, norėdamas parodyti, jog ištvirkavimas ir pasipūtimas veda į pražūtį. Dabar Sodoma ir Gomora yra pasipūtimo ir ištvirkavimo simbolis. Sodomitais dar iki šiol tebevadinami homoseksualai, juos siejant su Sodomos miesto ištvirkavimais.
Sodomos ir Gomoros istorija iki šiol spekuliuoja įvairūs pseudoistorikai. Viena žinomiausių yra Erich von Daniken teorija, kad šie miestai buvo sunaikinti senoviniais branduoliniais ginklais.
Manoma, kad buvusi Sodomos vieta tikriausiai yra Negyvosios jūros pietinės dalies dugne.
Mykolas Mikalojus Sapiega

Biografija

Lietuvos magnatų Sapiegų giminės, Ružanų linijos atstovas. Karaliaus rūmininko Mykolo Sapiegos (m. po 1554) ir Marijos Bistreckos sūnus. Brolis – Gardino pakamaris Leonas (уm. 1610).
Dalyvavo Livonijos kare su Rusijos valstybe 1567, 1579-1581 metais. 1574 metais Mykolas Sapiega minimas kaip karaliaus rūmininkas. 1576 metais palaikė Transilvanijos kunigaikščio Stepono Batoro išrinkimą į Lenkijos karaliaus sostą. 1582 metais gavo Gardino pakamario pareigybę. 1587 metais elekciniame seime palaikė Švedijos princo Zigmanto Vazos kandidatūrą į Lenkijos karaliaus sostą. 
1589 metais Mykolas Sapiega gavo Lietuvos didžiojo prievaizo pareigybę. Buvo renkamas pasiuntiniu į 1589, 1595, 1600 ir 1603 metų seimus, taip pat Lietuvos tribunolo deputatu 1590, 1596 ir 1601 metais.
Narevka (upė)

Pavadinimo kilmė

Upės pavadinimas kildinamas iš Indoeuropiečių prokalbės, kurioje upių pavadinimuose dominuoja raidės nr (palyginimui Narevas, Narva, Neretva, Neris, Neras ir Nužecas).

Istorija

Pirmą kartą upę žemėlapyje nubrėžė karališkasis tyrinėtojas Mykolas Polchovskis 1784 metais. Iš rašytinių šaltinių žinoma, kad 1409 m. šiose vietovėse medžiojo Lietuvos Didysis kunigaikštis ir Lenkijos karalius Jogaila.
Kruonis I

Aplinkinės gyvenvietės

KRUONIS – 3 km
Tres Riosas (Brazilija)

Istorija

Gyvenvietė pradėjo kurtis XIX a. pirmoje pusėje ir pradžioje vadinta Entre Riosu (Entre-Rios). 1861 m. vietovę pasiekė geležinkelis, ėmė augti gyvenvietė. 1938 m. Entre Riosas gavo savivaldą, o 1943 m. pavadinimas pakeistas į Tres Riosą („trys upės“), pagal apylinkėse tekančias Pietų Paraibos, Piabanijos ir Paraibunos upes.
TT-33

Istorija

XX a. 3-ią dešimtmetį Raudonoji Armija ieškojo savitaisio pistoleto modelio, kuris galėtų pakeisti pasenusį 1895 m. pavyzdžio Nagano revolverį ir naudotus įvairius užsieninius pistoletus. Vienas žinomiausių ir vertinamų pistoletų buvo ilgavamzdis Mauzeris C96, naudojęs galingą 7,63 mm šovinį. Buvo nutarta, kad naujasis pistoletas turi naudoti Mauzerio šovinius.
Buvo išbandyti keleto konstruktorių pistoletai, kol galų gale buvo pasirinktas konstruktoriaus Fiodoro Tokarevo modelis. 1930–1932 m. buvo pagaminti keli tūkstančiai šių pistoletų, ir lauko bandymai atskleidė nemažai trūkumų. F. Tokarevas juos ištaisė, ir 1934 m. pradžioje TT buvo priimtas į ginkluotę kaip TT-33. Iki 1941 m. birželio 22 d. (Vokietijos-TSRS karo pradžia) buvo pagaminta apie 600 000 TT pistoletų. Karo metais jų gamyba irgi nemažėjo.
1946 m. pistoletas TT buvo šiek tiek modernizuotas, kas sumažino jo gamybos kainą. TSRS TT gamyba buvo sustabdyta 1952 m. kai į ginkluotę buvo priimtas 9 mm Makarovo pistoletas PM. Tarybinėje Armijoje šiuos pistoletus naudojo iki 7-ojo dešimtmečio, o milicijoje – iki 8-ojo dešimtmečio.
TT pistoletus pagal licencijas gamino Kinijoje, KLDR, Vengrijoje, Lenkijoje, Rumunijoje, Jugoslavijoje. Daugelis jų naudojo 7,62 mm šovinius, nors kai kuriose šalyse gamino ir komercinius variantus su 9×19 mm Parabellum šoviniais.
TT iki šiol tebėra kai kurių šalių ginkluotėje. Rusijoje TT irgi tebėra populiarus. Jis laikomas kilerių ginklu, kadangi galingas TT šovinys pramuša žemesnių klasių neperšaunamas liemenes.

Konstrukcija

TT naudoja vamzdžio trumpos eigos atatranką. Nuleistuko mechanizmas neturi rankinio saugiklio. Taikiklis gamykloje prišaudytas 25 m nuotoliui.
Plieninė dėtuvė talpina 8 šovinius. Rankenos šoneliai yra plastikiniai, o karo metais gamintų TT – mediniai.