google/wiki40b huggingface dataset:
Polina Gagarina

Biografija

Polina Gagarina gimė 1987 m. kovo 27 d. Maskvoje, bet didžiąją savo vaikystės dalį mergina praleido Atėnuose, o grįžusi į Rusiją nusprendė studijuoti džiazo vokalą.
2003 metais Polina nugalėjo Rusijos Pirmojo kanalo muzikiniame projekte „Žvaigždžių fabrikas“ ir pradėjo bendradarbiauti su prodiuseriu Maksimu Fadejevu. 2005 metais atlikėja pasirašė sutartį su Igorio Krutojaus muzikos kompanija „APC Records“. Tais pačiais metais Jūrmaloje vykusiame konkurse „Naujoji banga“ užėmė trečiąją vietą. Vėliau išleido singlus „Kolybelnaya“, „Morning“, „Ya tvoya“, „Pomnyu“ ir „Ya tebya ne proshchu nikogda“. Jos debiutinis albumas „Poprosi u oblakov“ buvo išleistas 2007 metais.
2008 m. Polina kartu su Rusijos dainininke Irina Dubcova išleido singlą „Komu, zachem?“. 2010 m. kovo mėnesį pasirodė jos antrasis studijinis albumas „O sebe“. 2012 metais pradėjo dirbti su žinomu prodiuseriu Konstantinu Meladze, kuris sukūrė 2009 metais Rusijai atstovavusią dainą „Mamo“.
Atlikėja taip pat pelnė RU.TV „Metų atlikėjos“, MUZ-TV „Metų proveržio“ ir kelias „Auksinio gramofono“ apdovanojimų statulėles.
2015 m. kovo 9 d. paskelbta, kad 2015 m. „Eurovizijoje“ Rusijos garbę gins Polina Gagarina su daina „A Million Voices“ (Užėmė 2-ą vietą).
Karma (daina)

Vaizdo klipas

Klipas buvo nufilmuotas 1998 m. Klipe will.i.am atsidūręs ligoninėje dėl sužeisto peties ir ieško daktaro. Will beieškodamas daktaro mato, kaip žmogus pasikelia nuo invalido vežimėlio ir pasmaugia kitą ligonį. Kim Hill pastumia will.i.am eidama gelbėti ligonį. Kol will.i.am repuoja, Apl.de.ap stumia jau mirusį ligonį, o Taboo su kauke žiūri. Kai wil.i.am jau trečiąsyk grįžta kur pradėjo, pasileidžia bėgti iš ligoninės, tačiau jis negali ištrūkti. Taboo tada sako will.i.am, „You can’t run away“, tada plikas vyras dainuoja „One Way Or Another“ su Taboo. Will pargriūna, ir vaizdo klipas pasibaigia, kai seselės užlipa ant will.i.am.
Ferdinandas I (Aragonas)

Biografija

Ferdinandas I gimė Medina del Campo, buvo jaunesnis Jono I ir Eleonoros Aragonietės sūnus.
Mirus broliui Henrikui III, Ferdinandas atsisakė Kastilijos sosto ir su našle Katerina Lankastere valdė kaip regentas, kai jo sūnėnas Jonas II buvo nepilnametis. Jis pasižymėjo išmintingu valdymu.
Kare su musulmonišku Granados emyratu jis užėmė Antekveros miestą (1410 m.), tad kartais vadinamas Antekveriečiu.
Kai Ferdinando I dėdė Martynas Aragonietis mirė nepalikęs įpėdinio Kaspės kompromisu jis buvo išrinktas Aragono karaliumi 1412 m. Kai kitas kandidatas Urgelo grafas Jokūbas II sukilo, Ferdinandas panaikino jo grafystę 1413 m.
Ferdinandas sukūrė Gironos princo titulą Aragono sosto paveldėtojams 1416 m. vasario 19 d.
Didžiausias jo trumpo valdymo nuopelnas buvo sutikimas nuversti antipopiežių Benediktą XIII ir užbaigti Vakarų schizmą, kuri dalino Katalikų bažnyčią 40 metų, 1416 m.
Jis palaidotas Poblet vienuolyne, ankapį sukūrė Pere Oller sūnaus Alfonso V užsakymu 1417 m.
Laima Leipuvienė

Biografija

1970 m. baigė Tauragės vidurinę mokyklą, 1977 m. – teisę Vilniaus valstybinis V. Kapsuko universiteto Teisės fakultete, įgijo teisininko kvalifikaciją.
Nuo 1984 m. rugpjūčio mėn. Lietuvos komunistų partijos (LKP) Raseinių rajono komitetas, instruktorė, Bendrojo skyriaus vedėja, nuo 1990 m. vasario mėn. iki 1992 m. spalio mėn. Raseinių rajono Vykdomojo komiteto vyresn. juriskonsultė, nuo 1994 m. rugpjūčio mėn. iki 1999 m. balandžio mėn. Muitinės departamento prie LR finansų ministerijos vyr. juriskonsultė, skyriaus viršininkė, direktoriaus pavaduotoja, nuo 1999 m. birželio mėn. Vilniaus rajono apylinkės teismo teisėja, nuo 2009 m. liepos mėn. teismo pirmininkė.
Vieščiūnai

Aplinkinės gyvenvietės

BIRŽAI – 22 km
Šlėgeriškis – 2,3 km
PAPILYS – 10 km
Kupreliškis – 1,5 km
Diliai (Papilys) – 1,2 km
Mirgai – 3,2 km
Kurkliai (Biržai) – 2,1 km
Mikalaitiškiai – 0,7 km
Janos įlanka

Janos įlanka (rus. Янский залив) – Laptevų jūros įlanka, įsiterpianti į Jakutijos šiaurines pakrantes. Iš rytų riboja Ebeliacho užutėkis, iš vakarų – Buor Chajos kyšulys. Didžiąją dalį įlankos pakrantės sudaro Janos upės delta, kurios plotas 10 200 km². Netoli kranto yra keletas salų: Jarokas, Makaras, Šelonės salos. Pietryčiuose yra giliai į žemyną įsiterpęs Selenjacho užutėkis. Į Janos įlanką įteka Janos, Čondono, Selenjacho, Muksunuochos upės.
Įlanka laikosi užšalusi apie 9 mėnesius.
1712 m. rusų keliautojai Jakovas Permiakovas ir Merkurijus Vaginas šunų kinkiniu kirto užšalusią Janos įlanką (keliavo į Didžiąją Liachovo salą). 1892–1894 m. įlanką tyrinėjo Eduardas Tolis.
Pamela Prati

Biografija

Pamela Prati gimė Sasario provincijos Ozieri miestelyje šiaurinėje Sardinijos dalyje, italės ir ispano šeimoje. 18-os ji persikėlė į Romą, kur, gatvėje užkalbinta fotografo, sulaukė pasiūlymo dirbti modeliu. 1976 m. Pamela keletą kartų pasirodė statiste televizijos varjetė šou „La Sberla“, tačiau geriausiai tapo žinoma kaip žurnalo „Playboy modelis“, suvaidinusi daugiau kaip 30 šio TV kanalo kuriamų trumpametražių erotinių filmų epizodų, o 1979 m. itališkoje žurnalo versijoje pasirodė ir jos nuotraukų serija.
1980 m. Pamelos nuotrauka buvo panaudota populiaraus atlikėjo Adriano Celentano albumo „Un po' artista un po' no“ viršeliui ir tais pačiais metais ji sulaukė kvietimo vaidinti komedijoje „Alkana žmona ir karštas meilužis“. 1982 m. Pamelos nuotraukos atsidūrė kompanijos „Iveco“ išleistame kalendoriuje, o 1983 m. – ir žurnale „Penthouse“ .
1983 m. ji dalyvavo net 3 grožio konkursuose: „Mora più bella d'Italia“, „Miss Sardinia“ ir „Miss Universe“. Sulaukusi dėmesio bei naujų vaidmenų kine, Pamela ėmėsi mokytis dikcijos, šokio bei dainavimo. Dėka savo išvaizdos, ji tapo dažna viešnia televizijoje, kur įvairiuose TV šou dirbo asistente arba vedėja, bei „Bagaglino Company“ organizuojamų varjetė pasirodymų vienu pagrindiniu veidu.
1992 m. Prati 2 metus filmavosi TV šou „La sai l'ultima?“, o 2008 m. dalyvavo realybės šou „L'Isola dei Famosi 6“.
1996 m. ji išleido muzikos labumą „Il tango delle 11“, o vėliau, 1999 m. ir 2007 m. – po vieną singlą.
Romualdas Danielius

Biografija

1975 m. baigė Vilniaus universitetą. 1982 m. apgynė fizikos ir matematikos mokslų kandidato (dabar – fizinių mokslų daktaro) disertaciją tema „Fotosintezuojančių molekulinių kompleksų pikosekundinė spektroskopija naudojant parametrinius šviesos generatorius“ (vadovas Algis Petras Piskarskas). Stažavo Leideno (Olandija, 1986 m.), Bairoito (Vokietija, 1993 m.), Lundo (Švedija) ir Florencijos (Italija) universitetuose.
Nuo 1975 m. Vilniaus universiteto bendradarbis, Kvantinės elektronikos katedros vyresnysis mokslinis darbuotojas. Nuo 1995 m. yra UAB mokslinės-gamybinės firmos „Šviesos konversija“ mokslinis vadovas.

Mokslinė veikla

Darbai iš ultratrumpujų šviesos impulsų lazerių fizikos, netiesinės optikos, ultrasparčiosios spektroskopijos. Daugiau kaip 300 mokslo darbų autorius ir bendraautoris. Tolygiai derinamo bangos ilgio pikosekundinių ir femtosekundinių parametrinių lazerių vienas kūrėjų (1995 m.).
Bat Jamas

Istorija

Įkurtas 1926 m., miesto teises gavo 1958 m.
Sakramentas (Kalifornija)

Istorija

Miestą įkūrė John Sutter 1848 m. gruodį. Sakramentas išaugo iš Sutter’io forto, kurį Sutter’is įkūrė 1839 m., o dabar miestas yra sparčiai augantis metropolis. Aukso karštligės laikais Sakramentas buvo stambus distribucijos mazgas, prekybos ir žemdirbystės centras bei prekinių traukinių, pašto karietų, upėlaivių, telegrafo ir Pirmojo Tarpžemyninio Geležinkelio terminalas. Pačiame mieste gyvena apie 450 000 žmonių, tuo tarpu visame metropolitene (El Dorado, Placer, Sakramento, Sutter, Yolo apygardos) gyvena 2,5 milijono žmonių. Sakramento metropolija yra ketvirta didžiausia Kalifornijoje po Los Andželo – Orange apygardos, San Francisko įlankos teritorijos ir San Diego regiono. Penkios aukščiau paminėtos apygardos sudaro 28-ą pagal gyventojų skaičių metropoliją Jungtinėse Valstijose.
Sakramentas vadinamas daugeliu vardų. Populiariausi iš jų: „Sostinė“, „Upės miestas“ (kilęs iš dviejų stambių upių, tekančių per miestą) ir „Medžių miestas“. Tačiau dažniausiai vietos gyventojų vartojama pravardė yra tiesiog Sacto, Sactown arba Sac.
East Fife FC

Istorija

Klubas įkurtas 1903 m. Šiuo metu žaidžia mėgėjiškame lygmenyje.
Adolfas Jarulis

Biografija

Mokėsi Šiaulių Vinco Kudirkos, Juliaus Janonio vidurinėje, Didždvario neakivaizdinėje, 2-oje darbo pamaininėje vidurinėje mokykloje.
Dainavo Šiaulių kultūros namų liaudies dainų ir šokių ansamblyje, Stasio Jautako vadovaujamame chore. Nuo 1963 m. LSSR filharmonijos estradinių ansamblių „Nemuno žiburiai“, „Lietuvos estradinis orkestras“, „Estradinės melodijos“ solistas.
1971 m. persikėlė gyventi į Klaipėdą. Klaipėdos statybos tresto pavyzdinio estradinio ansamblio „Žėrutis“ (vadovas Teodoras Kareckas) solistas. 1975–1976 m. dainavo Valstybiniame pučiamųjų orkestre „Trimitas“ (vadovas Romualdas Balčiūnas). 
1975–1980 m. mokėsi Klaipėdos tarybiniame ūkyje technikume, įgijo techniko mechaniko specialybę. 1986–1991 m. mokėsi Klaipėdos konservatorijos fakultete, kultūrinio darbo metodininkas organizatorius. 1987–1988 m. Klaipėdos liaudies operos solistas. 1993 m. grįžo į Šiaulius, Šiaulių senjorų bigbendo artistas. UAB „Asta ir Liūtas“ saugos ir sveikatos tarnybos specialistas.  Palaidotas Ginkūnų kapinėse.
Kašiva

Istorija

1478 m. buvo minima vietovė, kai šiose vietose įvyko mūšis tarp dviejų kariuomenių. Ōta Dōkan vadovaujama kariuomenė kovėsi su priešininkais. 
1896 m. kaimą sujungė geležinkelis su Tokijumi ir jis pradėjo sparčiai augti.
Vidurio Irano kalnai

Vidurio Irano kalnai – Irano kalnyno vidurinėje dalyje esantis kalnų masyvas. Ilgis iš šiaurės vakarų į pietryčius apie 1000 km, plotis iki 300 km. Aukščiausia vieta – Hazarano kalnas (4420 m, Kuhrudo kalnagūbrio pietryčiuose). Vyraujantis aukštis 2000–2500 m. Sudaryti iš vulkaninių ir nuosėdinių uolienų. Būdingi kalnų dykumų, pusdykumių, stepių kraštovaizdžiai.
Mūravotas Tiltas

Istorija

Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų tauta – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. 1975-1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.
Tartusas

Istorija

Miesto istorija prasideda 2 tūkstantmetyje pr. m. e., kai buvo įkurta finikiečių kolonija Aradas, o priešais ją – Antiaradas (t. y. dabartinis Tartusas). Valdant Konstantinui I čia suklestėjo Mergelės Marijos kultas, III a. pastatyta koplyčia. 636 m. miestą užėmė arabai.
Miestas buvo užimtas I-ojo kryžiaus žygio metu Raimundo IV ir pavadintas Tortosa, netoliese įkurta Markabo pilis. 1123 m. kryžininkai pastatė Tortosos Mergelės bažnyčią, į miestą patraukė daug piligrimų. 1152 m. tamplieriai miestą įtvirtino, pastatė tvirtovę. 1188 m. Saladinas atkovojo Tartusą, tačiau tamplieriai sugebėjo ji susigrąžinti ir išlaikyti iki 1219 m. Tai buvo paskutinė kryžininkų tvirtovė žemyninėje Sirijoje (Arvadas išsilaikė dar ilgiau).
Antašavos Šv. Hiacinto (Jackaus) bažnyčia

Istorija

Papyvesyje (taip iki XVIII a. pab. buvo vadinama Antašava) Antašavo dvaro savininkas Jackus Antašauskis kapinėse 1793 m. pastatė medinę bažnyčią. Jo rūpesčiu pastatyta mūrinė klebonija (archit. Mykolas Šulcas). Pradėtos naujos bažnyčios statybą sutrukdė 1812 m. prasidėjęs Rusijos ir Prancūzijos karas. Klebono Albino Rubavičiaus iniciatyva 1862 m. pastatyta nauja medinė bažnyčia (buvo Vabalninko filija). 1870 m. – mūrinė varpinė. 1905 m. pristatyta zakristija. 1906 m. įkurta parapija.
1927 m. bažnyčia gavo 8 ha žemės Salamiesčio dvaro sodyboje, vėliau buvo sukeista – gauti 8 ha prie Antašavos. 1928–1940 m. klebonavęs Juozapas Čepėnas (1880–1976) atnaujino ir išdažė bažnyčios vidų.

Architektūra

Bažnyčia netradicinių formų (stogo kampuose stiebiasi du masyvūs bokštai), stačiakampio plano (20 × 10 m), vienanavė. Šventoriuje yra mūrinė varpinė, senos kapinės.
Žemaičių tiesa

Žemaičių tiesa – Kretingos apskrities laikraštis, ėjęs 1944–1951 m.

Istorija

1944 m. gruodžio 28 d. pradėtas leisti Lietuvos komunistų partijos (bolševikų) Kretingos apskrities komiteto ir apskrities darbo žmonių deputatų tarybos vykdomojo komiteto laikraštis, ėjęs 5000 egz. tiražu. Jo spausdinimui naudoti Pranciškonų spaustuvės įrengimai. Iš pradžių spaustuvė veikė Vytauto gatvės ir Tarybų (dabar – Rotušės) aikštės kampe esančiame pastate, vėliau buvo perkelta į Tarybų aikštę, o 1948 m. grąžinta į pirmines patalpas Vilniaus g. 6.
Po administracinio-teritorinio suskirstymo reformų „Žemaičių tiesą“ 1951 m. sausio 7 d. pakeitė Kretingos rajono laikraštis „Stalinietis“. „Žemaičių tiesa“ laikoma dabartinio Kretingos rajono laikraščio Švyturys pirmtaku.
Ginklo metai

Turinys

1978 m., Roma. Italijoje vyksta politiniai neramumai, kuriuos kursto nuolat teroristų „Raudonųjų brigadų“ vykdomi išpuoliai. Amerikietis Deividas Reibornas atvyksta į miestą dirbti žurnalistu su vietinį anglišką laikraštį. Čia gyvena jo žmona Lija, buvusi italo pramoninko žmona, su kuria jis vėl atnaujina nutrūkusius santykius. Deividas slapta rašo romaną apie „Raudonąsias brigadas“, kurio centre – įtakingo politiko pagrobimas. Jis susipažįsta su Elison King – amerikiete fotografe, kuri įtaria, kad Deividas turi ryšių tarp teroristų. Praleidusi naktį su Deividu, ryte ji apieško jo namus ir randa romano rankraštį. Apie tai ji papasakoja profesoriui Bjankiui, kuris seniai pažįsta Deividą. Deja, profesorius pats yra teroristų informatorius, ir teroristai pradeda manyti, kad jų organizacijoje yra išdavikas – mat „Raudonosios brigados“ iš tiesų planuoja pagribti buvusį šalies premjerą Aldo Moro. Jie pradeda Deivido ir Elison medžioklę ir šie kreipiasi pagalbos į Liją. Pastaroji pasirodo taip pat susijusi su teroristais ir juos išduoda...
Amderma

Istorija

Gyvenvietės pavadinimas nencų kalba reiškia „vėplių gulykla“. Gyvenvietė įkurta 1933 m., pradėjus fluorito gavybą. 1936 m. suteiktas miesto tipo gyvenvietės statusas. Po karo fluorito gavyba sustabdyta, tačiau įkurta Arkties tyrimų bazė, meteorologijos stotis, veikė karinė bazė. 1989 m. Amdermoje gyveno 5100 žmonių. Žlugus TSRS, gyvenvietė patyrė nuosmukį. Karinė bazė likviduota, Arkties stotis uždaryta, dauguma gyventojų išsikėlė. 2004 m. Amdermai grąžintas kaimo gyvenvietės statusas.
Velso Princo kyšulys

Velso Princo kyšulys (angl. Cape Prince of Wales) – kyšulys vakarų Aliaskoje (JAV), Siuardo pusiasalyje, išsikišęs į Beringo jūrą. Jame yra toliausiai į vakarus nutolusi Šiaurės Amerikos žemyno vieta. Kyšulys skiria Beringo ir Čiukčių jūras, o tuo pačiu – Ramųjį ir Atlanto vandenynus. Už 82 km į vakarus yra ryčiausias Azijos taškas – Dežiniovo kyšulys.
Šalia kyšulio yra Velso gyvenvietė.
Šilalės rajono savivaldybės taryba 2011–2015 m.

Šilalės rajono savivaldybės taryba – Lietuvos Respublikos Šilalės rajono savivaldybės atstovaujamoji institucija, išrinkta ketveriems metams savivaldybių rinkimuose, vykusiuose 2011 m. vasario 27 d. 1994 m. liepos 7 d. Lietuvos Respublikos savivaldybių tarybų rinkimų įstatymo Nr. I-532 2010 m. liepos 20 d. redakcijos nustatyta tvarka daugiamandatėje rinkimų apygardoje, remiantis visuotine ir lygia rinkimų teise, slaptu balsavimu proporcine rinkimų sistema, pagal Lietuvos Respublikoje registruotų politinių partijų pateiktus kandidatų sąrašus.

Veikla

Pirmasis savivaldybės tarybos posėdis įvyko 2011 m. balandžio 14 d. Koaliciją sudarė konservatoriai, liberalcentristai, Šilališkių koalicija ir vienas Krikščionių partijos atstovas. Savivaldybės meru 13 balsų išrinktas Jonas Gudauskas. Buvęs meras Albinas Ežerskis gavo 12 balsų. Mero pavaduotoju 14 balsų paskirtas Raimundas Vaitiekus. Šilalės rajono savivaldybės administracijos direktoriumi paskirtas Valdemaras Jasevičius, jo pavaduotoja – Vera Macienė.
Antropometrija

Antropometrija (gr. άνθρωπος 'žmogus' + gr. μέτρον 'matuoti') – fizinės antropologijos šaka, tirianti žmogaus kūno išmatavimus ir proporcijas, siekiant suprasti žmonių fizinę įvairovę. Šiandien antropometrija labai svarbi daiktų dizaino industrijai, rūbų dizainui, net architektūrai, kur statistiniai duomenys apie kūno išmatavimus naudojami siekiant pagaminti kuo patogesnius produktus. Pakitęs gyvenimo būdas lemia ir fizinius pokyčius (pvz., vis labiau plintantis nutukimas), todėl antropometriniai duomenys turi būti nuolat atnaujinami.

Antropometrija ir rasizmas

XIX a. pabaigoje ir XX a. pradžioje antropometrija buvo dažnai taikoma antropologų, kurie siekė parodyti skirtumus tarp rasių ir taip vienas iškelti virš kitų.
Taip pat buvo mėginama atpažinti nusikaltėlius vien iš jų veido struktūrų. Cesare Lombroso 1895 m. išleido knygą Criminal Anthropology, kurioje teigė, kad žudikai turi atsikišusius smakrus, o kišenvagiai – mažus. 1940 m. William Sheldon, įkvėptas šios knygos, taip pat mėgino surasti paraleles tarp fizinių ir psichologinių charakteristikų.
Antropometrija buvo taikoma nacių vykdant holokaustą. Remdamiesi kūno išmatavimais jie pabrėždavo kaip arijai skiriasi nuo žydų.

Moderni antropometrija ir biometrika

Šiandien antropometriniai tyrimai atliekami dėl įvairių priežasčių. Antropologai tiria kūno proporcijų reikšmę evoliucijai ir prisitaikymui prie skirtingų gyvenimo sąlygų. Pagal Bergmano taisyklę, žmonės prie įvairaus klimato prisitaikė panašiai, kaip ir kiti dideli žinduoliai; gyvenantys šaltame klimate paprastai turi didesnę kūno masę, nei gyvenantys šiltame. Aleno taisyklė papildo šį teiginį, kad žinduoliai, gyvenantys šaltame klimate, turi trumpesnes, kresnas galūnes, o gyvenantys šiltame – ilgas ir plonas.
Mokslininkai dirbantys privačiose kompanijose antropometrinius duomenis naudoja siekdami nustatyti, kokių išmatavimų drabužiai, avalynė ar daiktai turi būti gaminami. Antropometrinis suskirstymas į tris kūno tipus: endomorfinį, ektomorfinį ir mezomorfinį šiuo metu populiarus tarp žmonių, užsiimančių sunkumų kilnojimu.
Dabar kūno matavimas atliekamas nebe pasenusiais ir netiksliais instrumentais, o trijų matmenų skeneriais. Toks duomenų gavimo būdas yra kur kas tikslesnis ir greitesnis.
Darbininkų balsas (savaitraštis)

Istorija

Leido Klaipėdos krašto darbininkų, amatininkų ir mažažemių susivienijimo centro valdyba. Pirmasis numeris pasirodė 1931 m. sausio 30 d. Ėjo du kartus per mėnesį, nuo rugsėjo – savaitraštis. Spausdino „Ryto“ spaustuvė Klaipėdoje. Uždarytas Lietuvos vyriausybei Klaipėdą atidavus naciams.
Skelbė darbininkų organizacijos dokumentus, informavo apie visuomeninių organizacijų veiklą, darbininkų darbo sąlygas, jų švietimą, ekonominio, kultūrinio ir politinio gyvenimo įvykius Klaipėdos krašte. Turėjo darbo jaunimui skirtą puslapį „Kultūros židinys“. „Dar­bi­nin­kų bal­są“ Di­džio­jo­je Lie­tu­vo­je dėl jo re­vo­liu­cin­go to­no pla­tin­ti bu­vo drau­džia­ma.
Redagavo Petras Gintalas, J. Jackevičius, V. Šukys, S. Vai­no­ras.
Kuleše Košcelnė

Istorija

1438 m. įkurta Kuleše Košcelnės Šv. Apaštalo Bartalomiejaus parapija. Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei. 1827 m. kaime buvo 8 namai ir 33 gyventojai. 1874 m. pastatyta klebonija. 1915-1919 m. kaime vikaru dirbo kunigas Vaclovas Budrevičius. 1918-1926 m. pastatyta Kuleše Košcelnės Šv. Apaštalo Bartalomiejaus bažnyčia. 1921 m. kaime buvo 42 namai ir 278 gyventojai, iš kurių 185 žydai, 93 lenkai ir 1 rusas.
Viktoras Ruokis

Biografija

1898–1902 m. mokėsi Švenčionių miesto mokykloje, baigęs ją išvažiavo į Vilnių, privačiai mokėsi lotynų ir lenkų kalbų. 1904 m. įstojo į Vilniaus kunigų seminariją, bet po metų ją metė. Eksternu baigė gimnaziją Peterburge. 1912 m. I laipsnio chemijos specialybės diplomu baigė Odesos universitetą, 1914 m. baigė Maskvos žemės ūkio institutą.
1915–1917 m. tarnavo Rusijos imperijos kariuomenėje. Grįžęs į Lietuvą 1919 m. suorganizavo Dotnuvos vidurinę žemės ir miškų ūkio mokyklą. 1923 metų sausio mėnesį suoganizavo 23 Dotnuvos vidurinės žemės ir miškų ūkio mokyklos moksleivius- savanorius dalyvauti Klaipėdos užėmimo operacijoje, kuri įvyko 1923 metų sausio 10-15 dienomis.  1924–1941 m. Žemės ūkio akademijos dėstytojas, agrochemijos ir geognozijos katedros vedėjas, nuo 1931 m. ekstraordinatorinis profesorius.
1930 m. paskelbė Lietuvos dirvožemių klasifikaciją, parengė Pietų Lietuvos dirvožemių žemėlapį. Mokslo reikalais apkeliavo daugelį Europos šalių, lankėsi Tunise, Alžyre. Vokiečių okupacijos metais nušalintas nuo darbo Žemės ūko akademijoje; į darbą sugrįžo 1944 m., iki 1963 m. Lietuvos žemės ūkio akademijos Dirvožemio katedros vedėjas. 1945 m. suteiktas profesoriaus vardas. 1946–1949 m. vadovavo Lietuvos dirvožemių tyrimo ekspedicijai. 
Propagavo sveiką gyvenimo būdą, apie tai buvo sukurtas dokumentinis kino filmas. 1964 m. prof. V. Ruokio iniciatyva pradėti organizuoti bėgimai Kačerginė–LŽŪA jo taurei laimėti.

Atminimas

1974 m. Lietuvos vadovybės nutarimu prof. V. Ruokio vardu buvo pavadinta viena Kėdainių rajono Dotnuvos–Akademijos gyvenvietės gatvė, 1990 m. – ir gatvė Kaišiadoryse. Namas Kaišiadoryse, Gedimino g. 68, kuriame 1957–1971 m. gyveno prof. V.Ruokis, buvo įtrauktas į Nekilnojamų kultūros vertybių registrą, tačiau 2008 m. nugriautas.
Borisas Geicenas

Biografija

1972 m. baigė Kauno medicinos institutą, gydytojas chirurgas.
VšĮ Kaišiadorių ligoninės chirurgijos skyriaus vedėjas, 2003 m. VŠĮ Kaišiadorių pirminės sveikatos priežiūros centro direktorius.
Lietuvos socialdemokratų partijos Kaišiadorių rajono skyriaus narys. 2003–2004 m., 2007 m. ir 2011 m. (atsisakė mandato) Kaišiadorių rajono savivaldybės tarybos narys. 
Sutuoktinė Aldona, vaikai Miglė, Giedrė.
Dalnegorskas

Istorija

Kalnakasių gyvenvietė Tetiuche Rudnajos upės slėnyje kūrėsi nuo 1897 m., atradus švino, alavo ir cinko rūdos telkinius. 1930 m. įgijo darbininkų gyvenvietės, 1989 m. – miesto statusą.

Pramonė

Dalnogorske veikia stambios kalnakasybos, polimetalų sodrinimo, perdirbimo ir gamybos įmonės, šalia kasamas didžiulis chemijos kombinato karjeras. Veikianti chemijos pramonė kelia ekologinių problemų .
Nionoksa

Istorija

Nionoksą ~1397 m. įkūrė pomorai. Tai buvo svarbus druskos gavybos centras.
1954 m. apylinkėse atidarytas raketų bandymų poligonas. 2015 m. Nionoksoje nukrito raketos skeveldra, sukėlusi gaisrą. 2019 m. rugpjūčio 8 d. po branduolinių bandymų pastebėtas radiacinės spinduliuotės nuotėkis, Nionoksos gyventojai buvo evakuoti.
Vaclovas Volkovas

Biografija

1989–1990 m. LKP Šiaulių miesto komiteto pirmasis sekretorius. 1995–1997 ir nuo 2003 m. Lietuvos Respublikos Vyriausybės atstovas Šiaulių apskrityje. 1997–2002 m. individualios įmonės savininkas. 2002 m. balandžio mėn.– 2003 m. ir 2003 m. balandžio – liepos mėn. Šiaulių miesto savivaldybės meras.
Nuo 1990 m. Lietuvos demokratinės darbo partijos, nuo 2001 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Šiaulių skyriaus narys, 2001–2003 m. skyriaus tarybos narys.
1997–2000 m., 2000–2003 m. (LDDP sąraše) ir 2003 m. balandžio – gruodžio mėn. (LSDP) Šiaulių miesto savivaldybės tarybos narys.
1995 m. šiauliečių sporto veteranų klubo steigėjas ir pirmininkas.
Kišiniovas

Istorija

Miesto pradžia – 1436 m. įkurtas Moldovos kunigaikštystės vienuolynas. Nuo 1511 m. užgrobtas Osmanų imperijos. XIX a. pradžioje tai buvo nedidelis kaimelis, 1812 m. užimtas Rusijos, nuo 1818 m. tapo Besarabijos gubernijos sostine. Miestas augo: 1862 m. jau buvo 92 000 gyventojų, 1900 m. – 125 787. Miestas buvo svarbus strateginis centras 1877–1878 m. Rusijos-Turkijos karo metu. XIX a. pabaigoje Lenkijoje ir Rusijoje kilus antisemitizmo bangai, į Kišiniovą plūstelėjo žydų banga (sudarė iki 43% miesto gyventojų 1900 m.). Mieste buvo dideli „pogromai“ prieš žydus – 1903 m. balandžio 6-7 d. bei 1905 m. spalio 19-20 d.
Nuo 1918 iki 1940 m. miestas priklausė Rumunijai, po to įėjo buvo užgrobtas TSRS (tapo Moldavijos TSR sostinė).

Ekonomika

Kišiniovas – pagrindinis šalies pramonės miestas. Pagrindinės pramonės ir ūkio šakos: buitinės ir elektros prekės, statybinės medžiagos, mašinų gamyba, plastmasė, kaučiukas, tekstilės pramonė.

Transportas

Tarptautinis oro uostas, tarptautinis geležinkelio terminalas, dvi autobusų stotys.

Švietimas

Mieste veikia Moldovos Mokslų Akademija.