Scanorama

2003–2006 m.

Festivalis prasidėjo kaip Šiaurės šalių kino forumas ir iš pradžių į kino teatrų sales traukė išskirtinai skandinaviško kino gerbėjus. „Scanorama“ siekė supažindinti lietuvius su sparčiai augančiu ir populiarėjančiu Šiaurės šalių kinu, parodyti, kad be pasaulinio garso režisierių Ingmaro Bergmano ir Aki Kaurismäkio, šiame regione yra ir kitų dėmesio vertų kūrėjų.[3]  

Idėja surengti Šiaurės šalių kino forumą Lietuvoje Gražinai Arlickaitei kilo viešint Norvegijoje, Tromsėje.[2] 2003 m. lapkričio 10–30 d. „Scanorama“ pirmą kartą įvyko trijuose Lietuvos miestuose – Vilniuje, Kaune ir Klaipėdoje. Festivalyje buvo pristatyti filmai iš Danijos, Suomijos, Norvegijos, Švedijos, Islandijos ir Farerų salų. Pirmąją „Scanoramą“ atidarė danų režisieriaus Larso von Triero juosta „Dogvilis“ (2003), o uždarė norvego Bento Hamerio filmas „Virtuvės istorijos“ (2003).
2004 m. antrąją „Scanoramą“ atvėrė norvegų režisieriaus Larso Gorano Petterssono filmas „Bazo“ (2003), kurį pristatė pats kūrėjas. Dramatiškoje juostoje pasakojama apie samių tautos kovą už išlikimą šių laikų kontekste. „Scanoramą“ užvėrė švedų režisierės Terezos Fabik filmas „Kečupo efektas“ (2004).
Užmezgusi stiprius draugystės ir bendradarbiavimo ryšius su svarbiausiais Europoje vykstančiais Šiaurės šalių kino festivaliais (Ruano kino festivaliu Prancūzijoje, Liubeko – Vokietijoje, Geteborgo – Švedijoje ir kt.), netrukus „Scanorama“ tapo didžiausiu Šiaurės šalių kino forumu Baltijos regione. Dar po trejų metų „Scanorama“ tapo tarptautinio Europos kino festivalių tinklo „Alliance of Central and East European Film festivals“ nare, o nuo 2006 metų pradėjo bendradarbiavimą su Austrijoje įsikūrusiu Tarptautiniu Linco kino festivaliu „Crossing Europe“.

2005 m. „Scanoramoje“ lankėsi ilgametis „Sources“ fondo vadovas Dickas Willemsenas, kuris mokė kino profesijų studentus ir absolventus kino dramaturgijos paslapčių. Festivalyje taip pat viešėjo žiūrimiausio festivalio metų filmo „Karališki žaidimai“ (Danija) prodiuserė Meta Louise Foldager, pasidalinusi savo patirtimi, kuriant aktualijomis paremtą politinį trilerį. Kiti tų metų festivalio svečiai – režisierius Bentas Hameris (Norvegija), režisierius Lukasas Moodyssonas ir jo prodiuseris Larsas Jönsonas (Švedija), prodiuseris Janas Erikas Holstas (Norvegija), prodiuseris Imantsas Mozersas (Latvija) ir kt.[4] Festivalio atidarymo filmas – Larso von Triero „Manderlay“ (2005, Danija, Švedija, Olandija), uždarymo filmas – Bento Hamerio „Factotum“ (2005, Norvegija, JAV).

2006 m. festivalio naujovės – trumpametražių filmų naktis „Šiaurės pašvaistė“ bei kartu su Linco kino festivaliu „Crossing Europe“ rengiama tęstinė programa „Kertant Europą“. Daug dėmesio skiriama jaunajai skandinavų kino režisierių kartai. Vienas „Scanoramos“ akcentų – antrasis norvegų režisieriaus Jenso Lieno ilgametražis filmas „Įkyruolis“, sėkmingai pristatytas Kanų kino festivalio „Kritikų savaitėje“ ir laimėjęs tris Norvegijos kino apdovanojimus.
„Scanoramą“ Vilniuje atvėrė ir užvėrė nauji dviejų skirtingų jaunosios kartos režisierių darbai: islando Baltasaro Kormákuro juosta „Trumpa kelionė į dangų“ (2005) ir suomio Aku Louhimieso „Sušalęs miestas“ (2005).

Scanorama 2007

Vienas 2007 m. „Scanoramos“ akcentų – tais pačiais metais anapilin išėjusio žinomiausio skandinavų režisieriaus Ingmaro Bergmano garbei festivalyje paskirta speciali programa „Bergmano balsas“.[5]  

Festivalyje lankėsi filmo „Londonas – Braitonas“ prodiuseriai Alas Clarkas ir Kenas Marshalas, vokiečių režisieriai Pia Marais („Padugnės“, 2007), Emily Atef („Molės kelias“, 2005), Robertas Thalheimas („Tikroji vertė“, 2004), taip pat kroatas Ognjenas Svilicicius („Atsiprašau už kung fu“, 2004), slovėnas Janas Cvitkovicius („Nuo kapo prie kapo“, 2006), estė Kadri Kõusaar („Magnusas“, 2007).

Festivalio atidarymo filmas – Petterio Næsso „Moters nublokšti“ (2007, Norvegija), uždarymo – Baltasaro Kormákuro „Stiklinis miestas“ (2006, Islandija).

Scanorama 2008

2008 m. „Scanorama“ pradėjo organizuoti „Naujajį Baltijos kiną“, konkursinę programą, siekiančią atrasti perspektyviausius Lietuvos, Latvijos, Estijos jaunuosius talentus. Festivalyje vyko koprodukcijos forumas „Jaunoji kino karta“, kuriame dalyvavo filosofas Nerijus Milerius (Lietuva), filmų režisierius ir prodiuseris Thanos Anastopolous („Pataisa“, 2008, Graikija).[6]  

Septintojo festivalio atidarymo ir uždarymo filmai – Bårdo Breieno „Negatyvaus mąstymo menas“ (2006, Norvegija) ir Henriko Rubeno Genzo „Siaubingai laimingas“ (2008, Danija).

Scanorama 2009

Europos kultūros sostinės metais į Lietuvą pirmąsyk atkeliavo „Kylančios žvaigždės“ („Shooting Stars“)  – Europos kino plėtros (EFP) inicijuotas renginys, paprastai viešintis didžiausių Europos ir pasaulio festivalių scenose. „Scanoramoje“ tradiciškai vyko meistriškumo dirbtuvės kino profesionalams „Jaunoji kino karta“, kuriose svečiavosi vienas garsiausių Europos prodiuserių, ilgametis Europos kino akademijos (EFA) tarybos pirmininkas britas Nikas Powellas, taip pat lenkų režisierė Magda Piekorz („Mieguistumas“, 2008), serbas Vladimiras Paskaljevičius („Velnio miestas“, 2009), lenkų rašytojas ir kino dramaturgas Wojciechas Kuczokas („Mieguistumas“, 2008), britų prodiuseris Alastairas Clarkas („Nepaklotos lovos“, 2009).[7] Per „Scanoramą“ Lietuvoje pirmąsyk apsilankė britų režisierius, Oskaro laureatas Džeimsas Maršas (James Marsh), festivalyje parodytas jo filmas „Žmogus ant lyno“.

Vienas 2009 m. „Scanoramos“ akcentų – projektas „Žanos d'Ark aistra“. Šis nebylusis 1928 m. danų režisieriaus Carlo Theodoro Dreyerio kino šedevras parodytas Nacionaliniame operos ir baleto teatre Vilniuje, filmą gyvai įgarsinant Donato Katkaus diriguojamam Šv. Kristoforo kameriniam orkestrui. Muziką šiam filmui daugiau negu metus kūrė kompozitorius Bronius Kutavičius.

Festivalį atvėrė švedų režisieriaus Jano Troelio juosta „Amžinos akimirkos“ (2008). Uždarymo filmas – Joachimo Rønningo ir Espeno Sandbergo „Maksas Manusas“ (2008, Norvegija, Danija, Vokietija).

Sparčiai augdama, plėsdama savo geografinį lauką ir sulaukdama vis daugiau žiūrovų, 2009 m. „Scanorama“ tapo visos Europos šalių kino forumu. Nepaisant to, festivalis nepamiršta savo ištakų – ryšys su Šiaurės Europos šalimis, kurių filmai tapo reikšmingu impulsu formuojant festivalio tikslus ir vertybes, išlieka svarbiu „Scanoramos“ išskirtinumu.

Scanorama 2010

Europos šalių kino forumo atidarymą savo apsilankymu pagerbė rusų kino kritikas Sergėjus Lavrentievas, garsaus Norvegijos Kon Tiki muziejaus marketingo direktorius Halfdanas Tangenas, Janas Erikas Holstas (Norvegijos kino institutas), Islandijos aktorius Tomas Lemarquis („Albinosas Nojus“, „Gruodis“), serbų režisierius Vladimiras Perisičius („Paprasti žmonės“, 2009) ir kt. [8]

Festivalyje rodyta Wimo Wenderso filmų retrospektyva. Naujojo vokiečių kino režisierius žinomas dėl tokių filmų kaip „Paryžius, Teksasas“ (1984), „Dangus virš Berlyno“ (1987), „Pina“ (2011).

2010 m. „Scanoramos“ atidarymo ir uždarymo filmai – Hanso Petterio Molando „Savaip sąžiningas žmogus“ (2010, Norvegija) ir Susanne Bier „Geresniame pasaulyje“ (2010, Danija, Švedija). S. Bier juosta buvo įvertinta „Oskaru“ kaip geriausias 2011 m. užsienio filmas.

Scanorama 2011

„Scanoramos 2011“ naujiena – pirmą kartą Lietuvoje vykstantis Baltijos jūros regiono šalių ir Japonijos koprodukcijos forumas, kurį vedė prodiuseris, ilgametis Europos kino akademijos (EFA) tarybos pirmininkas britas Nikas Powellas. Forumo lektoriai ir projektų vertintojai iš Japonijos – prodiuseris Hiroomi Fukuzawa, vienas iš kino studijos NDF įkūrėjų Michiyo Yoshizaki, Japonijos nacionalinės televizijos naujienų programų direktorius Takahiro Hamano. Svečiai iš Europos: prodiuserė Dagmar Jacobsen (Vokietija), dokumentinio kino režisierius Marcelis Łozińskis (Lenkija), prodiuserė Rasa Miškinytė (Lietuva).[9]

Festivalyje taip pat lankėsi FIPRESCI (Tarptautinės filmų kritikų federacijos) generalinis sekretorius Klausas Ederis, pirmininkavęs „Naujojo Baltijos kino“ žiuri, lenkų kino klasikas Krzysztofas Zanussi, islandų režisierius Daguras Kãris. „Scanorama 2011“ pristatė ne vienos asmenybės, o šalies – Nyderlandų – kino retrospektyvą „Nyderlandų kinas iš arčiau“, kuri buvo padalinta į dvi programas: „Naujienos iš Nyderlandų“ ir „Jauna Nyderlandų klasika“.

Trečiąsyk „Scanoramą“ atvėrė Larso von Triero režisuotas filmas („Melancholija“, 2011, Danija, Švedija, Prancūzija, Vokietija). Uždarymo filmas – Anne Sewitsky „Nesveikai laiminga“ (2010, Norvegija).

Scanorama 2012

„Scanoramos 2012“ atidarymo filmu tapo juosta „Bet kuriuo keliu“, kurią pristatė jos kūrėjai – islandų režisierius Hafsteinnas Gunnaras Sigurdssonas ir vienas pagrindinių filmo aktorių Hilmaras Gudjonssonas. Festivalyje taip pat lankėsi vokiečių dokumentinio kino kūrėja Ulrike Ottinger, prodiuseris Janas Erikas Holstas, režisieriai Umutas Dagas (Austrija), Filipas Marczewskis (Lenkija).

„Scanoramos“ uždarymą savo apsilankymu pagerbė norvegų aktorė, režisierė, I. Bergmano mūza Liv Ullmann.[10] Jos filmas „Neištikimi“ užvėrė jubiliejinę „Scanoramą“, festivalyje surengta ir L. Ullman filmų retrospektyva.

Scanorama 2013

„Scanoramoje 2013“ apsilankė režisieriai Natalija Merkulova ir Aleksėjus Čupovas („Intymios vietos“, 2013), Krzysztofas Zanussi (festivalio žiūrovai turėjo galimybę pamatyti dar nebaigtą autoriaus filmą „Svetimkūnis“), Tomas Shkolnikas („Komikas“, 2012), Goranas Paskaljevičius („Dienai brėkštant“, 2012), Marteinas Thorssonas („XL“, 2013), Antonio Piazza („Salvo“, 2013), J. Jackie Baier („Julija“, 2013), Matteo Oleotto („Zoranas, mano sūnėnas idiotas“, 2013), Vitaly Mansky („Vamzdis“, 2013), Jan Forrstrom („Egipto princesė“, 2013), aktorius Tomi Korpela („Viskas, ką darom dėl meilės“, 2013) ir kt.[11]  

Festivalyje rodytos prancūzų Naujosios bangos įkvėpėjo Roberto Bressono ir britų kino legendos Nicolo Roego filmų retrospektyvos.

2013 m. „Scanoramą“ atidarė švedų režisierės Mios Engberg juosta „Belvilio kūdikis“, kurios premjera vyko Berlyno kino festivalyje. Uždarymo filmas – Joachimo Rønningo ir Espeno Sandbergo „Kon-Tiki“ (2012, Norvegija).

Scanorama 2014

Festivalį atidarė švedų režisieriaus Roy Anderssono filmas „Balandis tupėjo ant šakos ir mąstė apie būtį“ (A Pigeon Sat on a Branch Reflecting on Existence, 2014), apdovanotas „Auksiniu liūtu“ Venecijos kino festivalyje.[12] Tarp „Scanoramos“ svečių: kroatų kilmės amerikiečių režisierius Frankas Pavičas („Jodorowsky’o kopa“, 2013), danų kūrėjas Nilsas Malmrosas („Skausmas ir džiaugsmas“, 2013), lenkai Lechas Majewskis („Šunų laukas“, 2014) ir Krzysztofas Zanussi („Svetimkūnis“, 2014).

Festivalyje lankėsi ir Joanna Hogg, viena įdomiausių šiuolaikinio britų kino kūrėjų. „Scanoramos“ surengtoje režisierės filmų retrospektyvoje parodyti žymiausi jos darbai: „Svetimi“ (2008), „Archipelagas“ (2010), „Paroda“ (2013). Joanna Hogg dalyvavo ir festivalyje pirmą kartą surengtame „Pokalbyje su režisieriumi“ („Director’s Talk“). Kitas „Scanoramos 2014“ akcentas – graikų režisieriaus Theodoro Angelopoulo filmų retrospektyva.

Festivalio uždarymo ceremonijoje Gražina Arlickaitė apdovanota Norvegijos Karališkojo ordino „Už nuopelnus“ Karininko kryžiumi už ilgamečius nuopelnus Norvegijos kultūrai.[12] Festivalį užvėrė Bento Hamerio „1001 gramas“ (2014, Norvegija).

Renginiai

Nuo pirmųjų savo gyvavimo metų „Scanorama“ organizuoja renginius kino profesionalams, pradedantiesiems kūrėjams, kino specialybių studentams bei absolventams.

„Scanoramos kryptys“

Industrijos forumas „Scanoramos kryptys“ skirtas kino kūrėjų, prodiuserių, pardavimų agentų ir kitų kino profesionalų bendradarbiavimui tarp skirtingų šalių ir regionų skatinti. Koprodukcijos forume dalyvavo ir paskaitas skaitė tokie pasaulinio garso kino profesionalai kaip Krzysztofas Zanussi, Nikas Powellas, Michyo Yoshizaki, Yves Pasquier ir kt.

2013 m. „Scanoramos kryptys“ pristatė unikalų renginį – „Work in Progress“, kuriame parodyti dar nebaigtų filmų projektai. Savo work in progress filmą „Svetimkūnis“ pristatė ištikimas festivalio bičiulis, lenkų kino grandas Krzysztofas Zanussi bei kiti režisieriai: Giedrė Žickytė („Meistras ir Tatjana“), Mantas Kvedaravičius („Stasis“), Mykolas Vildžiūnas („Nesamasis laikas”), Lietuvoje gyvenantis ir kuriantis danas Allanas van O. T. Andersenas („Pabėgimas iš Saulės miesto“).

Atsižvelgdama į ilgametę darbo su regiono kino industrija patirtį ir rinkos stebėjimo rezultatus, „Scanoramos“ komanda kuria kino talentų ugdymo programą. 2015 metais startuojanti „Scanoramos“ talentų laboratorija sieks užpildyti kino edukacijos spragą tarp kino mokyklų suteikiamo išsilavinimo ir patirties, įgyjamos per ilgametį praktinį darbą. Pradedantiesiems profesionalams skirta programa skatins kylančių kūrėjų ir jau įsitvirtinusių profesionalų bendradarbiavimą kino finansavimo, gamybos ir platinimo srityse.

„Pokalbis su režisieriumi“

2014 m. „Scanorama“ pirmą kartą surengė „Pokalbį su režisieriumi“ („Director’s Talk“). Renginyje su pradedančiaisiais kūrėjais ir profesionalais savo patirtimi ir įžvalgomis dalinosi Joanna Hogg, viena įdomiausių šiuolaikinių britų kino režisierių.

„Scanorama Shortcut“

„Scanorama Shortcut“ yra tarptautinių kūrybinių dirbtuvių ciklas, kurį „Scanorama“ organizuoja kartu su Tarptautiniu Reikjaviko kino festivaliu. Dirbtuvės vyksta Lietuvoje ir Islandijoje, jose kviečiami dalyvauti trumpametražių filmų kūrėjai (režisieriai, prodiuseriai, scenaristai ir kt.)

Kūrybinės dirbtuvės „Scanorama Shortcut“ per dvi intensyvias savaites kino naujokus supažindina su verslumo principais, kuriuos perprasti praktikoje truktų ne vienerius metus, ir suteikia nuorodas, kurios kino debiutantams turėtų padėti sutrumpinti kelią į sėkmę. 2014 m. projekto dalyviais tapo dešimt jaunų kino kūrėjų: penki lietuviai ir penki islandai mokėsi naujai pažvelgti į trumpametražių filmų kūrimą, finansavimo ir platinimo galimybes, dalinosi tarptautine patirtimi sprendžiant kūrybinius iššūkius.