google/wiki40b huggingface dataset:
Snieglentė

Snieglentė - speciali lenta, kuri yra pritaisyta prie batų specialiais apkaustais, naudojama snieglenčių sporte. Snieglentės dažniausiai būna nuo 140 iki 165 cm ilgio, 24 - 27 cm pločio. Jų dydį kiekvienas žmogus pasirenka pagal savo slidinėjimo lygį, ūgį, svorį, amžių, lytį ir slidinėjimo rūšį, kurios praktikuojamos snieglenčių sporte. Daugiausiai snieglenčių pagaminama iš medžio ir anglies pluošto. Medinės lentos yra populiariausios, jos yra tvirtos, kietos, jautrios, o anglies pluošto lentos yra minkštesnės, lankstesnės, tačiau mažiau jautrios nei medinės. Viršutinė snieglenčių dalis, kuri dažniausiai būna įvairiai dažyta, būna padengta akrilu.

Istorija

Pirmosios snieglentės kūrėju laikomas amerikietis Shermanas Poppenas, kuris 1965 m. suklijavo dvi slides, kad jo vaikai galėtų slidinėti nuo kalnų. Netrukus po to tas pats žmogus sukūrė pirmąją komerciniu būdu pardavinėtą snieglentę, kuri buvo vadinama "Snurfer".
2008 m. snieglenčių ir jų įrangos pardavimas pasaulyje siekė 487 milijonų $ sumą. Vidutiniškai kiekvienas žmogus visai įrangai išleisdavo 540$.

Lytis

Dauguma snieglenčių yra skirstomos ne tik pagal dydžius, bet ir į moteriškas ir vyriškas lentas. Taip yra todėl, kad moterų kojos trumpesnės bei jų pėdos mažesnės. Moterims dažniausiai siūlomos minkštesnės, lengvesnės, siauresnės arba trumpesnės lentos. Tokios pačios taisyklės taikomos ir vaikams.

Lankstumas

Pradedantiesiems arba mėgėjams važinėtis parkuose ar pusvamzdžiuose siūloma pasirinkti lankstesnę lentą. Minkštesnė lenta sukasi lėtesniu greičiu ir įveikia staigesnius posūkius. Minkštos lentos dreba ilgose, greitose trasose.
Kietesnė lenta tinka vietovėse, kuriose vyrauja dideli greičiai, nes su ja yra lengviau atlikti posūkius dideliu greičiu, tačiau tuo pačiu yra sunkiau ją valdyti lėtesnėse trasose.

Briaunos dydis

Briauna - ta snieglentės dalis, kuri liečiasi su sniegu. Kuo didesnė briauna, tuo snieglentė yra stabilesnė važinėjant dideliu greičiu. Kuo mažesnė briauna, tuo lengviau atlikinėti įvairius posūkius.

Apkaustai

Apkaustai yra svarbi snieglentės dalis. Jų pagalba prie lentos yra pritvirtinami snieglentininko batai. Dauguma apkaustų yra tvirtinami prie lentos keturiais varžtais.

Apkaustų rūšys

Yra keletas apkaustų rūšių - strap-in, step-in ir hibridiniai.
Daugiausiai naudojami apkaustai yra strap-in. Šiais apkaustais batas yra tvirtinamas dviem dirželiais - vienas jų batą laiko per viršų, kitas per kulkšnį. Step in tipo apkaustai neturi dirželių. Snieglentininko batas prilaikomas iš šonų. Be šių dviejų tipų būna ir kitų apkaustų, kurie savyje derina strap-in ir step-in apkaustų savybes.
Tikocino bernardinų vienuolynas

Istorija

Martynas Goštautas ir jo sesuo Aleksandra 1479 m. į miestą pakvietė bernardinų vienuolius. 1480 m. vasario 8 d. pagal popiežiaus Siksto IV bulę buvo įkurtas vienuolynas. 1483 m. buvo pastatyta prezbiterija, kurioje apsigyveno pirmieji vienuoliai. 1559 m. buvo pastatyta medinė Šv. Morkaus bažnyčia, į kurią persikėlė vienuoliai. 1630 m. Kristupas Viesiolovskis finansavo naujo altoriaus įrengimą. Naujojo vienuolyno statybos, pietinėje miesto dalyje, prasidėjo 1771 m., kurias finansavo etmonas Jonas Klemensas Branickis. 1791 m. užbaigta statyti rytinė vienuolyno dalis. 1837 m. pastatyta bažnyčia, o 1853 m. vienuolyno vartai. 1864 m. vienuolynas buvo uždarytas apkaltinus vienuolius, kad šie dalyvavo 1863 m. sukilime. Tuo metu vienuolyne gyveno 13 vienuolių. XX a. septintajame dešimtmetyje čia pradėjo gyventi savo tarnystę baigę kunigai ir vienuoliai. Nuo 1998 m. čia prižiūrimos moterys su psichine negalia, kuriomis rūpinasi Lomžos Caritas.
Audra Plepytė-Jara

Audra Plepytė (g. 1971 m. spalio 30 d. Vilniuje) – Lietuvos Respublikos diplomatė.

Biografija

1993 m. Vilniaus universitete igijo filosofijos studiju bakalauro laipsni, o 1995 m. tapo filosofijos magistre. 1992–1994 m. studijavo Vilniaus universiteto Tarptautinių santykių ir politikos mokslų institute, ir įgijo tarptautinių santykių diplomą.
Diplomatinę tarnybą Lietuvos užsienio reikalų ministerijoje pradėjo 1994 metais, buvo Daugiašalių santykių skyriaus III-oji, II-oji, I-oji sekretorė. 1996–1998 m. dirbo URM Amerikos šalių skyriaus I-oji sekretorė, ėjo skyriaus vedėjo pareigas. 1998–1999 m. vadovavo URM Šiaurės Europos šalių skyriui, o 1999 m. buvo URM sekretoriaus patarėja.
1999 m. buvo Lietuvos ambasados JAV patarėja, 1999-2002 m. buvo Lietuvos nuolatinės misijos Jungtinėse Tautose Niujorke vadovo pavaduotoja.
2002–2003 m. dirbo URM valstybės sekretoriaus patarėja, 2003–2004 m. vadovavo URM Žmogaus teisių ir NVO skyriui. Vėliau iki 2008 m. dirbo Lietuvos nuolatinėje atstovybėje prie Europos Sąjungos, kur ėjo atstovo Politikos ir saugumo komitete pavaduotojos pareigas.
2009–2010 m. buvo URM Personalo departamento direktorė. 2010–2014 m. – Lietuvos ambasadorė Ispanijoje. 2014–2017 m. URM Europos Sąjungos departamento direktorė. Nuo 2017 m. Lietuvos Respublikos nuolatine atstovė Jungtinėse Tautose.
Vytautas Levandauskas

Biografija

1967 m. baigė Kauno Politechnikos institutą (dabartinis Kauno technologijos universitetas). 1969–1973 m. – Statybos ir architektūros instituto aspirantas. 1975 m. apgynė mokslų kandidato disertacija „Mūro medžiagos ir jų panaudojimas Lietuvos XIII–XVII a. vidurio statybose” (specialybė „Mokslo ir technikos istorija”). 1975–1993 m. dirbo Architektūros ir statybos instituto Architektūros istorijos sektoriaus vyresniuoju moksliniu bendradarbiu. 1981 m. suteiktas vyresniojo mokslinio bendradarbio mokslo vardas (specialybė „Mokslo ir technikos istorija”). Nuo 1991 m. dirbo Vytauto Didžiojo universitete: 1991–1997 m. Menų fakulteto docentu, 1997–2000 m. – Menotyros katedros vedėju, 2000–2002 ir 2008–2010 m. – Menų fakulteto dekanu, 2002–2008 m. Menų instituto direktoriumi. 1994 m. suteiktas docento pedagoginis mokslo vardas (humanitariniai mokslai). 2000 m. habilituotas humanitarinių mokslų daktaras (menotyra). 2001 m. suteiktas profesoriaus (humanitariniai mokslai) vardas. Vienas ar su bendraautoriais parengė ir išleido 15 knygų, paskelbė daugiau kaip 200 straipsnių moksliniuose, profesiniuose, enciklopediniuose leidiniuose architektūros istorijos ir kultūros paveldo temomis.
Česlovas Grinys

Biografija

Nuo 1990 m. Lietuvos demokratinės darbo partijos, nuo 2001 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Širvintų rajono skyriaus narys, tarybos narys.
1990–1995 m. Širvintų tarybos deputatas, 1995–2000 m. (LDDP sąraše) ir nuo 2003 m. balandžio mėn. (LSDP) Širvintų rajono savivaldybės tarybos narys. Kontrolės komiteto pirmininkas.
Paplakos piliakalnis

Aplinkiniai piliakalniai

Vartajos piliakalnis 9 km
Brūverių piliakalnis 3,2 kmGravos Sudmalių piliakalnis 12 kmPurmsačių piliakalnis 7,5 kmTreknių piliakalnis 11 km
Gramzdos piliakalnis 10 km
Sebastian Karpiniuk

Biografija

Gdansko universiteto Teisės ir administravimo fakultete baigė teisę.
Kolobžego miesto mero patarėjas, 2004–2005 m. Kolobžego viceprezidentas. 2005 m. rugsėjo 25 d. išrinktas į Lenkijos Seimą, partijos „Platforma Obywatelska“ narys.
2010 m. žuvo Smolensko aviakatastrofos metu Rusijoje.
Allaert van Everdingen

Alartas van Everdingenas (ol. Allaert van Everdingen, 1621 m. birželio 18 d., Alkmaras, Nyderlandai – 1675 m. lapkričio 8 d., Amsterdamas) – XVII a. Nyderlandų tapytojas-peizažistas, grafikas.

Biografija

Alartas van Everdingenas 1621 m. birželio 18 d., Alkmare, jo brolis Caesar van Everdingen buvo tai pat tapytojas. Alartas van Everdingenas mokėsi pas Roelandt Savery Utrechte ir pas Pieter de Molyn Harleme (pasak Houbraken), kurių abiejų įtaka ryški Everdingeno ankstyvojoje kūryboje. Ankstyviausi dailininko paveikslai nuo 1640 m. rodo, kad tapytojo kelią jis pradėjo kaip jūrinių peizažų kūrėjas. 1644 m. Everdingenas keliavo į Švediją ir Norvegiją. Po šių kelionių dailininkas pradėjo kurti paveikslus skandinaviškų peizažų tematika. 1645 m. dailininkas grįžo į Nyderlandus ir vasario 21 d. vedė Janneke Cornelisdr Brouwers Harleme. 1645 m. jis prisijungė prie menonitų religinės bendruomenės Harleme ir 1646 m. įstojo į vietos Šv. Luko vardo tapytojų gildiją. 1648 m. paminėtas tarp Harlemo civilinės sargybos narių. 1646 − 1651 m. Harleme gimė 4 Alarto vaikai. 1652 m. dailininkas persikėlė į Amsterdamą, kur jam gimė dar 4 vaikai. 1657 m. Alartas van Everdingenas gavo Amsterdamo piliečio teises. 1660 m. dailininkas aplankė Ardėnus. Gali būti, kad jis vėl galbūt pabuvojo Švedijoje ryšium su užsakymu iš Trip giminės Trip namo durų dekoracijoms Amsterdame (išlikusios).
Po 1660 m. Everdingeno peizažų daugumą pradėjo sudaryti skandinaviškų krioklių vaizdai. Šį vaizdavimą perėmė Jakobas van Reisdalis, kuris pats niekuomet nebuvo Skandinavijoje. 1661 m. Alartas van Everdingenas paminėtas Jan Porcellis paveikslo autorystės nustatyme. Kartu paminėti tapytojai Jakobas van Reisdalis, Meindertas Hobema ir Vilemas Kalfas. Išparduodant Everdingeno našlės turtą minimi įvairių dailininkų paveikslai, kas rodo, kad dailininkas tikriausiai užsiėmė paveikslų prekyba. Dailininkas mirė 1675 m. lapkričio 8 d. Amsterdame. Vieninteliu Alarto van Everdingeno žinomu mokiniu buvo marinistas Ludolf Bakhuizen. Be paveikslų dailininkas paliko apie 500 peizažų piešinių ir virš 160 grafikos kūrinių.
Suražo Senoji sinagoga

Istorija

Mūrinė sinagoga buvo pastatyta 1910-1911 metais. Per I pasaulinį karą 1914 m. sinagoga buvo sugriauta ir po karo nebeatstatyta.
Anykščių miškai

Anykščių miškai – miškai Anykščių rajono savivaldybės teritorijoje į pietvakarius nuo Anykščių, abipus Šventosios.

Geografija

Anykščių miškai priklauso Anykščių miškų urėdijos Anykščių girininkijai (1050 ha). Visas miškas iki Šventosios kairiojo intako Virintos įeina į Anykščių regioninio parko teritoriją. Sudaro Anykščių šilelis, Anykščių, Puntuko, Peslių ir Didžiašilio miškai.
Paviršius kalvotas, išraižytas, ypač Šventosios kairiajame krante, stačiašlaičių griovų ir vasarą išdžiūstančių upelių. Yra nedidelių pelkių, iš jų garsiausia, minima padavimuose – Karalienės liūnas. Plotas 1330 ha, mišku apaugę 983 ha. Valstybinės reikšmės miškų plotas 457 ha.
Anykščių miškai – viena gražiausių rytų Lietuvos vietų. Yra labai vaizdingų medynų (Anykščių šilelis) ir reginių į Šventosios slėnius. 1960 A paskelbti kraštovaizdžio draustiniu. Puntuko miške yra vienas didžiausių Lietuvos riedulių – Puntukas, Šventosios dešiniajame krante – Puntuko brolis. Anykščių šilelį galima apžvelgti nuo pažintinio medžių lajų tako.

Medynai

Augavietės nederlingos ir derlingos normalaus drėgnumo. 79 % miškų yra ekosistemų apsaugos ir rekreaciniai, 21 % – ūkiniai. Kultūros kilmės medynų 24 %, pušynų 83 %, eglynų 4 %, baltalksnynų 7 %, Beržynų 6 %. Jaunuolynai sudaro 4 %, pusamžiai medynai 65 %, pribręstantys 14 %, brandūs 17 %. Medynų vidutinis amžius 68 m., bonitetas 1,5, skalsumas 0,77, tūris 272 m³/ha. Našiausių medynų tūris 320 m³/ha. Kasmet priauga 6,0 m³/ha medienos. Daug stirnų, lapių, barsukų, kiaunių, usūrinių šunų. Šventojoje yra ūdrų, kanadinių audinių, bebrų, ondatrų, daug ančių ir kitų vandens paukščių.

Istorija

Sovietinės okupacijos metais Anykščių šilelyje, nedideliame miško masyve, esančiame šalia Anykščių miesto, trumpam apsistodavo Lietuvos Algimanto apygardos partizanai.
Išlakioji araukarija

Paplitimas

Naujosios Kaledonijos ir keleto aplinkinių salų endeminė medžių rūšis. Introdukuota kitose pasaulio vietose – Havajuose, Australijoje (Kvinslande), Šiaurės Naujojoje Zelandijoje, Meksikoje.

Augimvietės

Auga 0-50 m aukščio altitudėse ir drėgnuose miškuose.

Medžio matmenys

Užauga iki 50, rečiau iki 60 m aukščio. Stambiausių medžių kamieno skersmuo iki 1,5 m. Ulupalakua (Havajai) yra žinomas medis pasiekęs 48,8 m aukštį ir su 1,20 m skersmens kamienu (pagal Robert Van Pelt, 1998.03.18 duomenis).

Apibūdinimas

Kūgio pavidalo su tiesiu kamienu aukštas, amžinai žaliuojantis medis. Moteriški kankorėžiai 10-15 cm ir 7-11 cm apimties, vyriški kankorėžiai mažesni – 5-10 cm ir 1,5-2,2 cm skersmens.

Panaudojimas

Plačiai sodinamas gatvėse kaip dekoratyvinis medis šilto klimato šalyse. Taip pat kaip dekoratyvinis medis sodinamas soduose, botanikos soduose.
Skuodo žodis

Skuodo žodis – Lietuvos Persitvarkymo Sąjūdžio Skuodo rajono mėnesinis laikraštis, ėjęs 1989–1992 m.

Istorija

Tiražas 1989 m. – 2900 egz., 1992 m. – 1000 egz.
Nuo dūmo

Nuo dūmo – mokestis, imamas nuo kiekvieno gyvenamojo namo, vėliau dūmo.
Mokesčio dydis priklausė nuo namo dydžio ir miesto. Ji turėjo mokėti visi miestiečiai, didikai ir valstiečiai. Tai labai paveikė to meto architektūrą.

Istorija

Įvestas XV amžiuje. 1775 m. pradėtas imti nuo kaminų. XVIII a., žlugus Abiejų Tautų Respublikai, buvo panaikintas.
Ūstis prie Orlicės

Istorija

XIII a. valdant Otokarui II-ajam, 1241 m. miestą įkurtė Wilhelm von Dürnholz. Tuo metu buvo žinomas kaip Wildenschwert. Kaip miestas, rašytiniuose šaltiniuose pirmą kartą paminėtas 1544 m. 1795 m. suteiktos savivaldos teisės. 1845 m. nutiesus geležinkelio liniją, suklestėjo tekstilės gamyba. 1850 m. tapo svarbus geležinkelio mazgas.
Iki 1918 m. buvo Austrijos-Vengrijos sudėtyje, vėliau atiteko Čekoslovakijai.
Karolis Gumbaragis

Karolis Gumbaragis (1885 m. lapkričio 4 d. Ramoniškėje, dab. Ukmergės rajonas – 1957 m. gruodžio 9 d. Adutiškyje, dab. Švenčionių rajonas) – Romos katalikų kunigas, liaudies švietėjas.

Biografija

Mokėsi Vilniaus kunigų seminarijoje, 1910 m. įšventintas kunigu. Buvo paskirtas vikaru į Dysnos (1910 m.) , Eišiškių (1911 m.)
, Širvintų (1912 m.), Kalvarijų (1913 m.)
, Giedraičių (1914 m.) bažnyčias. 1915–1920 m. tarnavo klebonu Sužionių Šv. Felikso Valua, 1920–1925 m. – Lazūnų Šv. Apaštalų Simono ir Judo, 1925–1939 m. – Mielagėnų Šv. Jono Krikštytojo bažnyčiose. 1941 m. kun. K. Gumbaragio pastangomis įkurta Gedžiūnėlių Švč. Mergelės Marijos Sopulingosios parapijinė bažnyčia (iki tol buvo filija). Po Antrojo pasaulinio karo sovietinių organų areštuotas, kartu su kitais kunigais Vladu Mironu, Feliksu Kemešiu, Kazimieru Pukėnu  kalėjo Lukiškių kalėjime. Vėliau nuteistas, bausmę atliko Sibire. Apie 1955 m. paliegęs grįžo į Lietuvą, paskirtas Adutiškio Švč. Mergelės Marijos Škaplierinės bažnyčios altaristu. Palaidotas šios bažnyčios šventoriuje.
K.Gumbaragis didelį dėmesį skyrė liaudies švietimui. Klebonaudamas Lazūnuose važinėjo po apylinkes, mokė valstiečius lietuviškų dainų, giesmių ir maldų. Jam padėjo vilniečiai gimnazistai Vincas Uždavinys ir Jonas Jučionis. Viename iš parapijos kaimų – Pasaliuose – įsteigė lietuvišką mokyklą, kuri po pusantrų metų veiklos buvo uždaryta. Skatino krašto jaunuolius mokytis Vilniaus Vytauto Didžiojo gimnazijoje. Pervažiavęs į Mielagėnus, šiame miestelyje 1926 m. įkūrė Vilniaus krašto Šv. Kazimiero draugijos skyrių, platino lietuvišką spaudą. Tuometinės valdžios buvo persekiotas ir kalintas. 1940 m. išrinktas į Lietuvių švietimo draugijos „Rytas“ valdybą, buvo atsakingas už bibliotekos veiklą.
Paskutinis suolas

Paskutinis suolas – Palangos miesto moksleivių ir jaunimo mėnesinis laikraštis, ėjęs nuo 1994 m. gruodžio mėn. iki 1998 m. Palangoje.

Istorija

Įsteigė Palangos kultūros ir švietimo skyrius, leido Palangos moksleivių klubas. Tiražas 500 egz. Spausdintas miesto laikraštyje „Palangos tiltas“.
Rašė apie mokyklų organizuojamus renginius, lietuvių liaudies papročius ir tradicijas, moksleivių gyvenimą, visuomeninę veiklą, mokinių ir mokytojų bei tėvų santykius, spausdino moksleivių ir mokytojų kūrybą.
Heidi Klum

Heidi Klum (g. 1973 m. birželio 1 d. Bergiš Gladbachas, Vokietija) – vokiečių modelis, laidų vedėja ir televizijos prodiuserė.

Karjera

Heidi Klum karjeros pradžia – 1992 m. Model ’92 konkurse (Thomas Gottschalk surengtame Late-Night-Show) 19-metė mokinė įveikė 25 000 konkurenčių bei laimėjo 3 metų 300 000 JAV dolerių vertės fotomodelio sutartį (įteikė Thomas Zeumer, „Metropolitan Models New York“ vadovas, buvęs Heidi Klum, Claudia Schiffer, Eva Herzigová ir kitų vadybininkas). Po abitūros egzaminų atsisakė mados dizainerės profesijos Diuseldorfe, kad galėtų dirbti modeliu. Nuo 1993 m. Heidi Klum gyvena JAV.
Lincos

Lincos yra dirbtinė kalba (lietuviškai tarti Linkos, lotyniškas sutrumpinimas iš lingua cosmica arba kosminė kalba), 1960 metais sukurta matematikos profesoriaus Hans Freudenthal (Utrechto universitetas, Nyderlandai). Kalba remiasi matematikos principais ir skirta per matematiką išmokyti ateivius pagrindinių taisyklių ir taip su jais susišnekėti.

Veikimas

Mokinama skaičių, po to ženklų (=, +, -, *, /, >, < ir t. t.). Įvedami nežinomieji (x) ir taip aprašoma jų reikšmė. Signalų pavyzdžiai:

.. = ..
... = ...
.. + ... = . + ....
. + .... = . + . + .. + .. – .
.. + x = ...; x = .

Kita informacija

Lincos – straipsnis apie Lincos (anglų kalba)
Podliaskiai

Istorija

Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. Iki 1976 m. liepos 1 d. kaimas priklausė Suvalkų vaivadijos Berznyko valsčiui.  1975-1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.
Jonas Kietavičius

Biografija

1996 m. baigė Vilniaus pedagoginį universitetą (VPU), chemijos ir biologijos mokytojas. 1998 m. baigė VPU, gamtos mokslų magistras, 2002 m. VPU baigė anglų filologiją.
1996 m. Lentvario M. Šimelionio vidurinės mokyklos mokytojas, mokyklos profsąjungos pirmininkas, 2001 m. Vilniaus prekybos ir verslo mokyklos dėstytojas. 2004 m. Trakų rajono savivaldybės administracijos Lentvario seniūnijos seniūnas.
Nuo 1996 m. Lietuvos centro sąjungos narys, nuo 2003 m. Liberalų ir centro sąjungos Trakų rajono skyriaus narys. 
2007 m. (mandato atsisakė) ir nuo 2011 m. Trakų rajono savivaldybės tarybos narys. 
Nuo 2012 m. Lentvario Motiejaus Šimelionio gimnazijos direktorius, Lietuvos edukologijos universiteto lektorius.
Sutuoktinė Oksana, vaikas Ūla.
Stadion Gradski vrt

Istorija

Stadionas buvo pradėtas statyti 1949 m., bet atidarytas tik 1980 m., dar nepabaigus statybos darbų. Didžiausias žiūrovų skaičius (40 000) pasiektas 1982 m., futbolo rungtynėse tarp NK Osijek ir NK Dinamo Zagreb. Rungtynės baigėsi lygiosiomis 2–2.
Po 2005 m. renovacijos atitinka UEFA stadionų kriterijus. Vakarinėje tribūnoje sumontuotos VIP patalpos, atnaujinti bėgimo takeliai. Po 2010 m. renovacijos sunumeruotos sėdimos vietos. Tų pačių metų gegužės 23 d. buvo surengtos draugiškos rungtynės tarp Kroatijos ir Vengrijos rinktinių.
Lupenkos pradinio ugdymo skyrius

Istorija

Mokykla įsteigta 1936 m. rugsėjo 1 d.
2008 m. rugsėjo 1 d. Lupenkos pagrindinė mokykla prijungta prie Turmanto pagrindinės mokyklos. 2012 m. mokykla uždaryta.
Bronius Laucevičius-Vargšas

Biografija

Mokėsi Kelmės pradinėje mokykloje, Lomžos gimnazijoje. Dirbo raštininku, vaistininko padėjėju. 1900–1904 m. gyvendamas Šiauliuose, įsitraukė į revoliucinę veiklą, persekiojamas 1905 m. išvyko į JAV. Čikagoje dirbo vaistinėse, spaustuvėje, rašė straipsnius Filadelfijoje leidžiamam Lietuvių socialistų sąjungos laikraščiui „Kova“. 1908 m. įkūrė Dramatišką ratelį, 1913 m. suorganizavo teatro mėgėjų trupę – „Veidrodžio bendrovė“, jos aktorius ir režisierius. 1909 m. redagavo laikraštį „Mūsų gyvenimas“, 1914–1915 m. redagavo ir leido teatrui skirtą mėnesinį žurnalą „Veidrodis“, kuriame paskelbė dramos veikalų, straipsnių apie režisūrą, vaidybą, dekoravimą.

Kūryba

Literatūros tikslu laikė revoliucinę kovą. Pjesėse atsispindi 1905–1907 revoliucijos įvykiai Lietuvoje. Apsakymams ir apysakoms būdinga dramatinė intriga, socialiai motyvuotų situacijų ir poetinės raiškos dermės paieškos.
Laikraščiuose „Kova“ ir „Lietuva“ išspausdino apsakymų, Mėgėjų teatro scenoje buvo statomos jo dramos „Paskutinė banga“, „Pirmieji žingsniai“, „Milijonai vandeny“, „Žmonės“, „Penktas įsakymas“, „Svetimas dievas“, „Gadynės žaizdos“.
Pridotkų piliakalnis

Piliakalnis

Piliakalnis įrengtas aukštumėlėje, Vajos dešiniajame krante. Išlikusi aikštelės dalis apvali, vos 2 m skersmens, iš visų pusių apjuosta 1,5 m aukščio, 6 m pločio pylimu, kuris šiaurės vakarų dalyje, kaip ir didžioji dalis aikštelės nuplautas. Piliakalnis apaugęs lapuočiais, pietrytinis šlaitas dirvonuoja.
Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečiu - II tūkstantmečio pradžia. Lietuvos Respublikos kultūros ministro įsakymas dėl pripažinimo valstybės saugomu – 2005-04-29; Nr. ĮV-190. Paminklo teritorijos plotas 7000 m².

Aplinkiniai piliakalniai

Maisiejūnų piliakalnis II 6 km
Bijautonių piliakalnis 6 km
Mūro Strėvininkų piliakalnis 10 km
Varkališkių II piliakalnis 11 km 
 Burčiakų piliakalnis 5 km
Balceriškių piliakalnis 10 km
Būtkiemio piliakalnis 5 km
Rokiškių piliakalnis 7 km
Buivydonių piliakalnis 3 km 
 Žuvyčių piliakalnis 18 km
KF Besëlidhja

Istorija

Klubas įkurtas 1956 m. Superliga pirmenybėse žaidė 2000/2001 m. sezone, bet iškirto. Dalyvavo Antros lygos pirmenybėse. 2016/2017 m. sezone „B“ grupėje liko 14 vietoje.

Pasiekimai

2000/2001 m. žaidė Superliga pirmenybėse.
Eternal Tears Of Sorrow

Biografija

Eternal Tears of Sorrow 1994 metais įkūrė Jarmo Puolakanaho, Altti Veteläinen bei Olli-Pekka Törrö. Tų pačių metų pavasarį grupė įrašė pirmąjį demo The Seven Goddesses of Frost.
1997 metais pasirodė Eternal Tears of Sorrow debiutinis albumas Sinner's Serenade. Jį išleisti padėjo maža Švedijos įrašų kompanija X-Treme Records.
Antrojo albumo Vilda Mánnu (1998) įrašymą ir išleidimą finansavo pati grupė. Iškart po to juos pastebėjo Spinefarm Records bei pasiūlė kontraktą, kurį Eternal Tears of Sorrow pasirašė.
Po trečiojo albumo Chaotic Beauty pasirodymo, grupė dalyvavo Europos koncertų turuose kartu su Nightwish ir Sinergy.
Ketvirtasis albumas A Virgin and a Whore pateko į Suomijos albumų Top 40. Netrukus po jo išleidimo grupė nutarė padaryti pertrauką, o 2003 metų sausį galutinai nutraukė veiklą.
2005 metų vasarį Eternal Tears of Sorrow atsikūrė ir tęsė karjerą. 2006 metų balandį buvo išleistas jų penktasis albumas Before the Bleeding Sun. Šis albumas taip pat pateko į Suomijos albumų Top 40, užimdamas 26 vietą.
2008 metais Jarmo Kylmänen tapo oficialus grupės narys. Netrukus po to grupę paliko ilgametis būgnininkas Petri Sankala. 2009 metų balandį buvo pranešta, kad gitaristas Risto Ruuth irgi palieka grupę. Jį pakeitė Mika Lammassaari.
Šeštasis Eternal Tears of Sorrow albumas Children of the Dark Waters pasirodė 2009 metų gegužės mėnesį. Jį išleido KHY Suomen Musiikki Oy Suomijoje, Massacre Records likusioje Europoje, Marquee/Avalon Azijoje. Albumas užėmė 19 vietą Suomijos albumų 40-uke.
Dzekceriškės

Aplinkinės gyvenvietės

ELEKTRĖNAI – 14,5 km
Beižionys – 3,5 km
SEMELIŠKĖS – 8 km
AUKŠTADVARIS – 11 km
Barboriškės - 1,5 km
Lietuvos futbolo varžybos 1948 m.

Pirmasis etapas

Iš pradžių komandos žaidė dviejose zonose vieno rato sistema.

Antrasis etapas

Pagal pasirodymus zonų turnyruose komandos suskirstytos į tris grupes pagal pajėgumą, kuriose žaidė vieno rato sistema.
Baltija (savaitraštis)

Baltija – Baltijos laivų statyklos savaitraštis, ėjęs 1969–1990 m. Klaipėdoje lietuvių ir rusų kalba.
Tiražas 1969 m. – po 1000 egz. lietuvių ir rusų k., 1990 m. – po 750 egz. lietuvių ir rusų k.
Giraitės piliakalnis

Piliakalnis

Piliakalnis įrengtas atskiroje kalvoje. Aikštelė ovali, pailga vakarų – rytų kryptimi, 21x17 m dydžio, iki 0,5 m aukštesne centrine dalimi ir iki 2 m žemesne rytine puse. Šlaitai statūs, 4-6 m aukščio.
Piliakalnis apardytas arimų, dabar apaugęs retomis pušimis. Lietuvos Respublikos Vyriausybės nutarimas dėl paskelbimo kultūros paminklu – 1998-05-19; Nr.612. Paminklo teritorijos plotas 5800 m².

Aplinkiniai piliakalniai

Verstaminų I piliakalnis 1,3 kmVerstaminų IV piliakalnis 1 kmPrelomčiškės piliakalnis 4,5 kmRudaminos piliakalnis 10 kmZaramciškių piliakalnis 16 kmBuniškių piliakalnis 11 kmKuklių piliakalnis 7 kmEžerėlių piliakalnis 6 km
Pastaba:
Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną
Ann-Arbor klasifikacija

Ann-Arbor klasifikacija yra naudojama medicinoje apibūdinant piktybines limfomas. Stadija suteikia esminę informaciją apie naviko išplitimą ir nulemia taikomo gydymo principus. Istoriškai ši klasifikacija buvo sukurta Hodžkino limfomai, tačiau vėliau pradėta taikyti beveik visoms piktybinėms limfomoms klasifikuoti. Pavadinimas kilo nuo An Arboro (angl. Ann Arbor) miesto Mičigano valstijoje, JAV.