google/wiki40b huggingface dataset:
Tiesioji siena

Tiesioji siena (lot. Rupes Recta, 22.1°S 7.8°W) – Mėnulio plutos lūžis, esantis Debesų jūros rytinėje dalyje.
Tiesioji siena (5, žr. schemą) yra į vakarų pusę nuo Tebito kraterių grupės (6), rytinėje Debesų jūros dalyje ir meta iš kosmoso matomą beveik tiesios linijos šešėlį. Jos ilgis apie 112 km. Tiesioji siena susidarė, kai dėl įtempių Mėnulio plutos gelmėse apie 300 metrų įsmuko dalis paviršiaus vakarinėje lūžio pusėje. Susidaręs skardis nėra visiškai status, o turi 10−15° kampą. Piečiau Tiesiosios sienos yra perpus jūros lava užlietas krateris. XVII a. olandų astronomas Kristijanas Heigensas, kuriam priskiriamas Tiesiosios sienos atradimas, dėl vaizdo palygino kraterį su kardo rankena, o lūžį − su ašmenimis.
Į vakarus nuo Tiesiosios sienos yra idealiai apskritas Birto krateris (17,7 km skersmens), pavadintas britų XIX a. astronomo Viljamo Birto garbei. Šalia jo yra mažesnis, 6,4 km skersmens Birto A krateris. Iškart į vakarus nuo Birto kraterio prasideda apie 45 km ilgio Birto raukšlė (Rima Birt).
Kyviškės

Geografija

Per Kyviškes teka Vilnios intakas Kyvė, telkšo Kyviškių tvenkinys, eina geležinkelis Vilnius–Minskas. Netoliese yra Kyviškių geležinkelio stoties gyvenvietė.
Konkurencijos teisė

Konkurencijos teisė - ūkinės teisės pošakis; visuma teisės normų, skirtų saugoti sąžiningos konkurencijos laisvę, reguliuoti konkurenciją ribojančią ar galinčią riboti viešojo administravimo subjektų bei ūkio subjektų veiklą ir nesąžiningos konkurencijos veiksmus, nustatyti šių subjektų teises, pareigas ir atsakomybę bei konkurencijos ribojimo ir nesąžiningos konkurencijos priežiūros teisinius pagrindus.
Konkurencijos teisės pagrindą sudaro teisės ir ekonomikos mokslų žinios. Ekonominių žinių poreikis ypač sustiprėjo pastaruoju metu, Europos Komisijai reformuojant konkurencijos teisę ir deklaruojant ekonominio požiūrio į konkurencijos teisės problemas poreikį.

Konkurencijos teisės mokslas

Leidinių apie Lietuvos konkurencijos teisę nėra daug. Tokį doktrinos trūkumą lemia iš esmės minėtas konkurencijos teisės specialistų trūkumas ir leidinių apie Europos Sąjungos konkurencijos teisę gausa. Kita vertus, leidinių apie Lietuvos konkurencijos teisę galima rasti kai kuriuose anglų kalba leidžiamuose leidiniuose:

Konkurencijos teisės praktika

Kompleksinių (teisės ir ekonomikos) žinių poreikis teisinių paslaugų sektoriuje sąlygoja situaciją, kad rinkose paprastai egzistuoja vos keletas advokatų kontorų, kurios ne tik deklaruoja, tačiau ir iš tiesų specializuojasi konkurencijos teisėje. Tai būdinga tiek Lietuvai, tiek kitoms Europos Sąjungos valstybėms narėms. Išimtį sudaro tik Londono ir Briuselio (Belgija) advokatų kontoros, kurios praktikuoja Europos Sąjungos teisę ir teikia paslaugas visoje Europos Sąjungoje. Kita vertus, net ir šioje rinkoje egzistuoja pirmaujančios advokatų kontoros, kurios laikomos pagrindiniais konkurencijos teisės konsultantais.
Lietuvoje, teisės žinyno „Legal 500“ duomenimis, konkurencijos teisėje pirmauja advokatų kontora „LAWIN“ (advokatai Marius Juonys, Karolis Kačerauskas, Laura Šlepaitė). Kitos kontoros „Bernotas & Dominas Glimstedt“ (R. Stanikūnas, A. Ivanauskas), „Baltic Legal Solutions Lithuania“, „Motieka & Audzevičius“, „RR Alliance“ (Irmantas Norkus, Eligijus Burgis), „Sorainen“ (Lauras Butkevičius), „Tark Grunte Sutkiene“ (Lina Darulienė).
Lietuvos čigonų organizacijos

Lietuvos čigonų organizacijos – čigonų organizacijos, atstovaujančios čigonų interesus bei užsiimančios įvairia, čigonų tautybės žmonėms naudinga veikla.

Apibūdinimas

Čigonai – viena iš nedaugelio neteritorinių mažumų Europoje, ir vienintelė tautinė mažuma, kuri niekada nekėlė teritorinių reikalavimų. 1989 m. Lietuvos gyventojų surašymo duomenimis, šalyje gyveno 2 718 čigonų tautybės žmonių

Istorija

Pirmoji visuomeninė čigonų tautybės žmonių organizacija susikūrė 1992 m. – Lietuvos čigonų bendrija; 1996 m. ji pagal Lietuvos Respublikos visuomeninių organizacijų įstatymą reorganizuota į Vilniaus čigonų bendriją. 1995 m. asmenys, gyvenantys Panevėžyje, Kaune, kitose šalies vietovėse, susibūrė į Lietuvos romų bendriją „Romano džijipe“, kurios skyriai vėliau įsikūrė Kaune, Panevėžyje, Ukmergėje. 1996 m. Pasvalyje pradėjo veikti vietos romų bendrija „Romano divs“, 1997-ais Vilniuje įkurta Lietuvos čigonų bendrija „Čigonų laužas“.

Veikla

Remiantis faktais, teigiama, kad daugiausiai praktinės naudos čigonų švietimo bei kultūros srityje davė nevyriausybinių organizacijų veikla. Šio dešimtmečio pradžioje Atviros Lietuvos fondas (ALF) kartu su Soroso romų fondu, kurio koordinatorė Lietuvoje yra Violeta Toleikienė, ėmėsi organizuoti pirmąją nevalstybinę čigonų mokyklą. Bendradarbiaujant su Lenkijoje veikiančiomis tarptautinėmis organizacijomis čigonų reikalams, nuo 1994-ųjų romų ir lietuvių kalbomis Lenkijoje leidžiamas žurnalas „Rrom p - o drom“, skirtas Lietuvos čigonams ir jų reikalais besidominčiai visuomenei.
1995 metais ALF bei Švietimo ir mokslo ministerijos tautinių mažumų sektoriaus pastangomis surengta pirmoji Lietuvos čigonų vaikų vasaros stovykla, o nuo 1997 m. rudens Tautybių departamento, Vilniaus švietimo skyriaus, ALF ir Lietuvos čigonų bendrijos „Romany Jagory“ iniciatyva Vilniaus 58-ojoje vidurinėje mokykloje pradėjo veikti pirmosios čigonų klasės valstybinėje mokykloje, kuriose vaikai mokosi pagal specialiai jiems pritaikytą programą.
1993 metų pabaigoje ALF pradėjo romų kultūrinės integracijos programą, nuo 1995 m. vykdomą kartu su bendrija „Romano džijipe“, Švietimo ir mokslo ministerijos tautinių mažumų padaliniu ir jaunimo iniciatyvine grupe „Transilvanija“. ALF, Budapešte įsikūrusio Atviros visuomenės instituto, Lietuvos čigonų bendrijos „Čigonų laužas“ ir Kauno čigonų bendrijos pastangomis, 1998 metų gegužę Kaune atidarytas Roma informacijos biuras, kuris rūpinasi čigonų švietimo, kultūros, socialiniais klausimais.
Populiarinant čigonų muzikinę kūrybą, Vilniaus rajone, Panevėžyje, Kaune ėmė veikti romų vokaliniai choreografiniai ansambliai – ši veikla susilaukė nemažos čigonų visuomenės iniciatyvos ir paramos.
Šeštasis kryžiaus žygis

Šeštąjį kryžiaus žygį 1227 m. paskelbė Šventosios Romos imperijos imperatorius Fridrichas II-asis, kuris tuo metu popiežiaus buvo ekskomunikuotas, tačiau tik kitais metais jis pradėtas rengti. Žygis buvo atidedamas dėl popiežiaus Grigaliaus IX-ojo paskelbtos ekskomunikacijos bei taikos misijos iš Egipto sultono. 1228 m. žygis pradėtas, tačiau nors ir remiamas Teutonų ordino, patyrė sunkumų, nes dėl paskelbtos ekskomunikacijos į jį įtariai žiūrėjo vietinės kikščionių pajėgos. Naudodamasis nesutarimais tarp musulmonų Fridrichas II-asis diplomatinėmis priemonėmis 1229 m. pasiekė, kad krikščionims būtų grąžinta Jeruzalė, Belemas, Nazaretas ir Sidonas sudarantys Jeruzalei koridorių į jūrą ir susitarta dėl 10 metų paliaubų. Karūnuotas Jeruzalės karaliumi, Fridrichas grįžo į Europą ir 1231 m. pasiekė ekskomunikacijos atšaukimo. Nepaisant šių sėkmių 1244 m. krikščionims pralaimėjus Gazoje Jeruzalė vėl buvo prarasta.
Pusiaujo Gvinėjos transportas

Geležinkeliai

Pusiaujo Gvinėjoje geležinkelių nėra.

Keliai

Pusiaujo Gvinėjoje, bendras kelių ilgis yra 2880 km. Pusiaujo Gvinėjos keliai yra blogos būklės, bet taisomi.

Oro uostai

Pusiaujo Gvinėjoje yra 6 oro uostai. Pagrindinis šalies − Malabo tarptautinis oro uostas. Kontinentinio regiono − Batos oro uostas.
I Love Techno

I Love Techno - vienas didžiausių techno muzikos renginių. Pirmą kartą muzikinis festivalis "I Love Techno" įvyko 1995 m. Gente (Belgija). Į jį susirinko apie 700 žmonių. Išpopuliarėjus šiam muzikiniam festivaliui, į jį ėmė rinktis daug elektroninės muzikos gerbėjų iš visos Europos.
"I Love Techno" vyksta konferencijų ir parodų rūmuose Flander Expo, esančiuose Gente, Belgijoje. Šiuose rūmuose būna įrengiama viena centrinė salė, sujungta su kitomis penkiomis: Raudonąja, Geltonąja, Mėlynąja, Oranžine ir Žaliąja.

I Love Techno 2007

2007 m. "I Love Techno" festivalis vėl vyko Gente, Belgijoje.
35000 žmonių galėjo linksmintis šešiose muzikos salėse: Geltonojoje salėje grojo kviestiniai svečiai Underworld, Oranžinėje - didžėjai pagal 80-ųjų metų punk funk stilių; Raudonojoje - David Clark. Mėlynoji salė buvo skirta Miss Kittin ir The Hacker. Žalioji salė buvo skirta techno muzikos mėgėjams, čia žvaigždė buvo Dj Rush. Centrinėje salėje galėjo pasirodyti gyvai grojančios muzikos grupės.
2007 m. renginyje taip pat dalyvavo Digitalism, Justice, Felix da housecat, Ellen Allien, Erol Alkan, Boys Noize ir daugelis kitų.
Kuklių piliakalnis (Zarasai)

Piliakalnis

Piliakalnis įrengtas atskiroje kalvelėje, pelkės pietiniame pakraštyje. Aikštelė apvali, 20 m skersmens, iškiliu viduriu. Joje buvo randama akmeninių kirvukų, lygios keramikos. Šlaitai nuolaidūs, 2-7 m aukščio. Piliakalnis žinomas ir Piliakalnio vardu.

Aplinkiniai piliakalniai

Sviliškių piliakalnis 7 kmSuvieko piliakalnis 6 kmArajų piliakalnis 18 km
Apšių piliakalnis 20 kmPakačinių piliakalnis 11 kmAntaniškių piliakalnis 2,4 kmPetraučiznos piliakalnis 4 kmAvilių piliakalnis 6 kmGolubiškių piliakalnis 3 km
Pastaba:
Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną
Skaistgirys

Pavadinimo kilmė

Miestelio vardas kilęs nuo žodžių skaisti („šviesi, graži, ryški“) + giria („didelis miškas“). Pasakojama, kad vardas kilęs nuo gražaus pušyno, augusio dabartinės bažnyčios vietoje ir vadinto Skaisčia giria. Iki 1930 m. oficiali forma buvo Skaisgirys, vėliau – Skaisgiris , o XX a. 2-ojoje pusėje nusistovėjo Skaistgirys.

Šnekta

Apie Skaistgirį yra įdomi vakarų aukštaičių šiauliškių šnekta, kurioje sumišę priebalsiai š, ž, č, dž ir s, z, c, dz. Didžiojoje šnektos dalyje visai nėra š, ž, č, dž. Taip, tariama ązuols („ąžuolas“), pradze („pradžia“), bet krūmš („krūmas“), lažda („lazda“).

Gamta ir geografija

Vakariniame miestelio pakraštyje teka Vilkijos upelis. Yra Vilkijos hidrografinis draustinis.
Skaistgiryje 1963 m. įkurtas pirmasis respublikoje 10 ha miestelio parkas, jame amfiteatras – vasaros estrada. Parkas vadinamas jo įkūrėjo buvusio kolūkio pirmininko Jono Viliūno vardu. Gilios aplinkos grožio puoselėjimo tradicijos; 1965 m. skaistgiriečiai pirmieji Respublikoje apdovanoti už tvarkingą ir gražią aplinką.
Miestelis garsėja dolomitais (yra dolomito telkinys, Skaistgirio dolomito karjeras), Uolyno kalnu, švaraus vandens karjeru.
Koriskas

Koriskas (isp. Corisco) arba Madžijis - maža Pusiaujo Gvinėjai priklausanti sala Atlanto vandenyne. Plotas 15 km². Aukštis iki 35 m.

Pavadinimo kilmė

Salos pavadinimas portugalų kalboje reiškia žaibas.

Istorija

Pirmiausia ši sala priklausė Benga gyventojams. Po Juan José Lerena y Barry ir Benga karaliaus Bonkoro I derybų, ši sala atiteko Ispanijai.
Magerė

Magerė arba magerka (lenk. magierka, balt. мавгерка) – į viršų užlenktomis prigludusiomis atbrailomis vyriška skrybėlė.

Istorija

Žieminė vyrų galvos apdanga magerė, kartais pavadinama ir batorovka ar vengerka, Lietuvos Didžiojoje Kunigaikštystėje yra žinoma nuo Stepono Batoro valdymo laikų. Pavadinimas, kilęs nuo žodžio „Magyar“ (vengr. Vengrija), kaip ir pati skrybėlė į Lietuvą atkeliavo iš šios šalies. Pradėjo nešioti bajorai, kurie puošdavosi aksomo ar iš kito audinio magerėmis, vėliau paplito tarp valstiečių, kurie ją siūdavosi iš pirmos eriuko vilnos kruopščiai suvelto nedažyto veltinio. Buvo juodos ar rudos, retkarčiais pilkos spalvos, su prisiūtomis atbrailomis ir papuošta plunksna. Mažojoje Lietuvoje, kaip pažymi Teodoras Lepneris, ją lietuvininkai taip pat nešiojo, bet XVII a. ji buvo beišeinanti iš mados, o Lietuvoje išliko iki pat XIX a. antrosos pusės. Vėliau magerę išstūmė bendraeuropinė veltinė skrybėlė tiesiomis atbrailomis.
Ignotas Žagelis

Biografija

Gimė 1826 m. vasario 14 d. Pavirinčiuose. Tėvas buvo dvarininkas kunigaikštis, teisėjas. Brolis Adomas Eduardas Maksimilijonas Žagelis buvo teisininkas, kraštotyrininkas. Iki 1843 m. mokėsi Ukmergėje. 1845–1850 m. studijavo Kijevo universiteto Medicinos fakultete, įgijo gydytojo išsilavinimą. 1850–1852 m. I. Žagelis dirbo gydytoju Odesoje. 1852–1856 m. jis išvyko į mokslinę kelionę po Europą, tobulinosi Berlyne, Drezdene, Prahoje ir Vienoje. Nuo 1856 m. jis studijavo Paryžiaus universitete, paskui tęsė ir baigė studijas Londone, kur 1859 m. gavo medicinos daktaro mokslinį laipsnį.
1859 m. I. Žagelis dirbo gydytoju Londone, paskui tobulinosi Sorbonoje ir Oksforde, išgarsėjo kaip okulistas. Gyvendamas didmiesčiuose, jis lankė muziejus, mokslo centrus, bendravo su mokslininkais, buvo išrinktas Oksfordo universiteto garbės nariu. 1859–1863 m. jis buvo Jungtinės Karalystės kariuomenės gydytojas Madrase (Indija). 1863–1870 m. I. Žagelis gyveno Egipte, kur buvo vicekaraliaus rūmų okulistas, 1870–1876 m. tarnavo pas Maroko sultoną Abdul Azizą.
1860–1861 m. jis dalyvavo archeologiniuose tyrinėjimuose Karnako šventyklos ir Tėbų griuvėsiuose. 1863–1876 m. keliavo po Šiaurės Afriką ir Sacharą, Abisiniją, Turkiją, lankėsi Ceilone, Javoje, Sumatroje, Madagaskare. Kartu su M. Tiškevičiumi jis tyrinėjo Arabijos regioną ir Egiptą. Jis laikomas pirmuoju europiečiu, atradusiu Nilo ištakas. I. Žagelis keliavo Nilu nuo pat jo ištakų iki žiočių, surinko daug eksponatų, kuriuos pasiuntė Europos muziejams.
Nuo 1871 m. jis buvo Imperatoriškosios Vilniaus medicinos draugijos narys. 1876 m. sugrįžęs į Lietuvą ir apsigyvenęs Vilniuje, I. Žagelis 1876–1881 m. dirbo Vilniaus miesto tarybos sanitarinės komisijos pirmininku. Gyvendamas Vilniuje parašė apie 20 knygų ir straipsnių medicinos, istorijos, geografijos, geologijos, klimatologijos ir kitais klausimais lenkų, prancūzų ir anglų kalbomis.
Architektūros paveldas

Architektūros paveldas – pasaulio kultūros paveldo dalis, apimanti architektūros statinius bei urbanizuotas vietoves, turinčias išskirtinę istorinę, meninę bei kitokią kultūrinę vertę.

Istorija

Architektūros paveldo apsaugos pradmenų buvo jau antikoje. V a. Romoje buvo išleistas ediktas dėl imperijos senovės statinių neliečiamumo. XV a. Romos popiežiai paskelbė dokumentą apie meno objektų saugojimą. Valstybinės paminklosaugos pradžia laikomi 1795 m., kai Prancūzijos Nacionalinis konventas priėmė dokumentą apie vertingų istorijos ir kultūros objektų saugojimą. 1830 m. Prancūzijoje įsteigta Paminklų inspekcija. XIX a. paminklų apsauga imta rūpintis visoje Europoje. Mokslinių principų taikymo stilistiniam restauravimui pradininku laikomas prancūzas E. Violet le Ducas.
Po Pirmojo pasaulinio karo Europoje, ypač Italijoje intensyviai restauruoti pastatai. 1931 m. Tarptautinėje muziejų konferencijoje (IMO) buvo priimtas pirmasis pasaulyje paminklosaugos dokumentas „Atėnų chartija“, kurioje išdėstyti architektūros paveldo apsaugos ir restauravimo bei architektūros paminklo su jo aplinka saugojimo pagrindiniai principai.
Po Antrojo pasaulinio karo architektūros paveldo apsaugą koordinuoja UNESCO. Jos iniciatyva 1954 m. paskelbta „Hagos konvencija“ dėl kultūros vertybių apsaugos karo metu, 1972 m. priimta Pasaulio kultūros ir gamtos paveldo konvencija bei valstybinės paminklosaugos rekomendacijos, pradėtas sudarinėti Pasaulio kultūros ir gamtos paminklų sąrašas. 2001 m. sąraše buvo įrašyta 690 objektų iš 122 pasaulio valstybių, tarp jų 2 Lietuvos – nuo 1994 m. Vilniaus senamiestis ir nuo 2000 m. Kuršių nerija. 1964 m. priimta „Venecijos chartija“ apie architektūros paminklų konservavimą ir restauravimą, įkurta paminklosaugos specialistų ir restauratorių tarptautinė organizacija ICOMOS, kuri 1987 m. priėmė Istorinių miestų apsaugos chartiją. 1985 m. Europos Taryba paskelbė architektūros paveldo tarptautinę konvenciją, 1996 m. paskelbta Helsinkio deklaracija apie naudojamo architektūros paveldo saugojimą.
Žvalgybininkas

Lietuvoje

LR institucijų žvalgybos tarnautojai be generalinio prokuroro sutikimo negali būti patraukti baudžiamojon atsakomybėn, sulaikyti, negali būti atliekama šių asmenų krata, jie negali būti atvesdinti, negali būti kratomos ir apžiūrimos jų gyvenamosios ir tarnybinės patalpos, asmeninės ar tarnybinės transporto priemonės. Šios garantijos netaikomos tais atvejais, kai žvalgybos tarnautojai sulaikomi darant nusikaltimą arba administracinį teisės pažeidimą.
Tokiais atvejais apie žvalgybos tarnautojų sulaikymą per 24 valandas turi būti pranešta generaliniam prokurorui ir atitinkamos tarnybos direktoriui.
Valerija Rudžinskienė

Biografija

Valerija yra rašytojo Leono Zaleckio sesuo.
Lietuvos tautodailininkų sąjungos (LTS) narė nuo 1981 m. Lietuvos tautodailės kūrėjų asociacijos (LTKA) narė nuo 2006 m. Parodose dalyvauja nuo 1978 m.

Kūryba

Audžia tautinius rūbus, kilimus, gobelenus ir kitus audinius, pina juostas.
Dalyvavo 38 grupinėse ir surengė 22 personalines parodas Panevėžyje, Kėdainiuose, Anykščiuose, Plungėje, Naujamiestyje.
Dalyvavo parodose Rusijoje (Sankt-Peterburge, Maskvoje), Suomijoje.
Jos darbų yra Anglijoje, Australijoje, JAV, Vokietijoje, Suomijoje, Šveicarijoje.
Stasys Butkus (1897)

Biografija

Spaudoje bendradarbiavo nuo 1910 m., rašė į leidinius „Viltis“, „Šaltinėlis“, „Rygos garsas“, „Vadas“.  1917 m. paimtas Rusijos imperijos kariuomenėn, pateko į Murmansko sritį. Po Vasario revoliucijos Petrapilyje įstojo į Lietuvių karių sąjungą.
Nuo 1918 m. gruodžio 13 d. Lietuvos kariuomenės savanoris, oficialiai pripažintas pirmuoju savanoriu eiliniu. 1919 m. sausio 1 d. dalyvavo pirmą kartą iškeliant Lietuvos vėliavą Gedimino pilies bokšte Vilniuje. Nepriklausomybės kovų dalyvis. Pasižymėjo kautynėse su Raudonąja armija, bermontininkais ir Lenkijos kariuomenės daliniais ties Strošiūnais, Kietaviškėmis, Dauguvos fronte.
Nuo 1920 m. bendradarbiavo žurnale „Trimitas“. 1920–1940 m. Kaune ir 1941–1944 m. Vilniuje dirbo žurnalo „Karys“ redakcijoje. Lietuvos kariuomenės kūrėjų savanorių sąjungos veikėjas, centro valdybos sekretorius, vicepirmininkas. 1940 m. dirbo laikraščių „Karių tiesa“ bei „Raudonarmietis“ redakcijose Kaune.
1944 m. pasitraukė į Vokietiją. 1944–1945 m. laikraščių „Ateitis“ Tilžėje ir „Lietuviai“ Berlyne, žurnalo „Karys“ redakcijų Vokietijoje narys. 1946–1947 m. Tolko stovykloje (Šlėzvigas-Holšteinas) redagavo laikraštį „Nemuno aidas“ ir skautų leidinį „Šarūno kelias“. 1948 m. persikėlė į JAV. 1950–1952 m. ir nuo 1954 m. dirbo žurnalo „Karys“ redakcijoje, buvo redaktoriaus pavaduotojas.
Kadruotoji divizija

Kadruotoji divizija (rus. кадрированная дивизия; angl. cadre division) - divizijų rūšis Rusijos Federacijos ginkluotosiose pajėgose.
Šios divizijos masiškai atsirado žlugus Tarybų Sąjungai. Kai kurių motorizuotų šaulių ir tankų divizijų personalas buvo labai sumažintas (dažnai iki maždaug 500 žmonių), sandėliuose išsaugant visą sunkiąją ir kitokią ginkluotę. Daug tokių divizijų buvo pavadintos ginkluotės ir technikos saugojimo bazėmis (rus. база хранения вооружения и техники; БХВТ. Jos turi visą pilnavertei tankų ar motorizuotų šaulių divizijai reikalingą techniką ir ginkluotę, tačiau personalo yra tik tiek, kad pakanka tą techniką prižiūrėti ir saugoti.
Numatyta, kad karo atveju tokias divizijas papildys iš atsargos pašaukti kareiviai ir karininkai (mobilizacija) ir jos įgis atitinkamą kovinę gebą. Taikos metu tokia divizija negali vykdyti jokių kovos veiksmų.
Kadruotieji daliniai egzistavo ir paskutiniais TSRS egzistavimo metais. Pvz., 150-oji motošaulių divizija (Užbaikalės karinė apygarda) 1972 m. kovo mėn. buvo performuota kaip kadruota. Tokia ji buvo iki 1976 m. guodžio, kai tapo mokomąja divizija. 1990 m. Telšiuose buvo dislokuotas kadruotas jūrų pėstininkų pulkas.
Klaipėdos geležinkelio stotis

Istorija

1872–1875 m. buvo nutiesta geležinkelio linija Tilžė–Klaipėda, Klaipėdoje iškilo geležinkelio stoties pastatas, priešais geležinkelio stotį suplanuota ir išgrįsta pirmoji miesto reprezentacinė aikštė (joje vykdavo garbingų svečių sutiktuvės ir palydos).
Traukinių linijos buvo nutiestos ir kartu įrengta visa būtinoji infrastruktūra už 5 800 000 Prūsijos talerių. Traukiniai pradėjo kursuoti 1878 m. Pirmieji reisai buvo krovininiai, buvo gabenama mediena bei žuvis Klaipėda–Šilutė, Klaipėda–Šilutė–Pagėgiai maršrutais. 
1897–1898 m. traukinių tvrkaraštis byloja, kad iš Klaipėdos į Tilžę keleiviniai traukiniai kursuodavo keturis kartus dienoje. Sąstatai buvo sudaryti iš keturių klasių vagonų, vakare pirmaklasis vagonas nebevažiuodavo. Kelionė trukdavo dvi su puse valandos, pirmas reisas iš Klaipėdos išvykdavo naktį 3 val. 37 min. Jei tuo pirmuoju traukiniu keliauti iki Įsručio ir, šioje stotyje palaukus nuo 7 val. 13 min. iki 10 val. 10 min., buvo galima įsėsti į traukinį „Courierzug 1“ ir pasiekti Berlyną (atvykimas 5 val. 30 min. ryte).  Nuo 1895 m. iš Įsručio keleiviai jau važiuodavo greituoju traukiniu D 1/2, tarpukariu kursavo tiesioginio susisiekimo vagonas Klaipėda–Berlynas (nukeliauti į Vokietijos sostinę jau buvo galima per 15 val.).   
2002 m., miesto jubiliejaus proga, aikštėje prie stoties buvo pastatyta skulptūra „Atsisveikinimas“, jos iniciatoriai – išeiviai iš Klaipėdos krašto.
Meivudas (Ilinojus)

Istorija

Meivudas buvo įkurtas 1869 m.
Neuroleptikai

Neuroleptikai – psichotropinių vaistų grupė.
Veikia centrinę nervų sistemą, silpnina jos reakciją į išorinius dirgiklius, slopina psichomotorinį jaudinimą, šalina psichinės veiklos sutrikimus, tokius kaip baimės jausmas, kliedėjimas, haliucinacijos, agresyvumas. Manoma, jog didžioji dalis neuroleptikų laikinai užblokuoja smegenų kamieno retikulinės formacijos ir kai kurių hipotaliamo branduolių adrenoreceptorius, taip pat atitinkamų smegenų struktūrų dopaminerginius receptorius. Dėl šių psichotropinių vaistų poveikio pakinta noradrenalino ir dopamino biosintezė, jų kaupimasis atitinkamose smegenų struktūrose.
Neuroleptikams priklauso fonetiazino (pvz., aminazinas) ir butirofenono (pvz., rezerpinas) dariniai. Šie vaistai vartojami schizofrenijai ir kitoms psichikos ligoms gydyti.
Vaistus ilgiau vartojant, atsiranda ekstrapiramidinių sutrikimų, panašių į Parkinsono ligą (pakinta raumenų tonusas, dreba galūnės).
Griovinė našlaitė

Paplitimas ir augavietės

Natūraliai paplitusi Pietų Skandinavijoje, Vakarų, Vidurio ir Rytų Europoje, Vakarų ir Rytų Sibire. Lietuvoje aptikta Žuvinte,
Jauniūnuose, Bajoruose, Aukštadvaryje ir Bitėnuose. Priešpaskutinį kartą rūšis aptikta 2016 m. Žuvinto biosferos rezervate, o paskutinį kartą rasta vėl Rambyno regioniniame parke 2019 m. gegužėje, kur auga maždaug dešimties kvadratinių metrų plote, viksvyne ir žydėjo apie trisdešimt augalų.
Auga drėgnose ir užpelkėjusiose pievose, sekliose žemapelkėse, sekliuose užžėlusiuose grioviuose, jų pakrantėse. Dirvožemis turi bûti derlingas, kalkingas, nuolat drėgnas, rudenį ir ankstyvą pavasarį gali
būti užtvindytas. Pusiau šviesomėgis augalas, pakenčiantis nedidelį pavėsį. Auga pavieniui arba grupelėmis.

Biologija

Tai daugiametis, bet trumpaamžis,  10-30 cm aukščio, šliaužiančiu šakniastiebiu, šviesiai žalias augalas be pamatinių lapų skrotelės. Lapai strėlės antgalio formos, skersai 2-4 cm ilgio, 1-1,5 cm pločio.
Žydi birželio, liepos mėnesiais. Žiedai 10-15 mm, šviesiai mėlynos, baltos spalvos, bekvapiai. Žiedkočiai 10-16 mm ilgio. Plinta sėklomis. Sėklos 1,5-1,7 mm ilgio. Jos subręsta birželio-rugpjūčio mėnesiais. Dėžutėje vidutiniškai subręsta 18 sėklų. Jas išsvaido staigiai susisukančios išdžiūvusios dėžutės sąvaros, toliau išnešioja skruzdėlės. Sėklos sudygsta tik tose vietose, kur truputį pažeista velėna.

Apsauga

Griovinė našlaitė įrašyta į saugomų augalų sąrašą 1984 m. Saugomos radavietės yra Žuvinto biosferos rezervate, Aukštadvario bei Rambyno kraštovaizdžio draustiniuose. Būtina palaikyti augavietėse esamą drėgmės režimą ir periodiškai stebėti populiacijas. Augalas sparčiai nyksta sausinant bei kultūrinant pievas ir ganyklas, melioruojant žemapelkes, raunant krūmynus.