google/wiki40b huggingface dataset:
Lenkijos Senatas

Lenkijos Respublikos Senatas (lenk. Senat Rzeczypospolitej Polskiej) – Lenkijos parlamento aukštieji rūmai, kartu su Seimu sudarantys Nacionalinę asamblėją (lenk. Zgromadzenie Narodowe). Senate posėdžiauja 100 deputatų, renkamų visuotiniu balsavimu 4 metų kadencijai.
Šiuolaikinis Lenkijos Senatas įsteigtas 1989 m. „apskritojo stalo“ derybose dėl to susitarus komunistinės LLR valdžiai ir tuometinei opozicijai.
Senato statusą nustato 1997 m. Lenkijos Konstitucija. Rinkimai į Seimą ir Senatą vyksta tuo pačiu metu. Senatoriumi tampa daugiausia balsų rinkimų apygardoje surinkęs kandidatas.
Senatas gali vetuoti bet kurį Seimo priimtą įstatymą, tačiau savo ruožtu Seimas gali atmesti Senato veto dviem trečdaliais balsų.
Senato pirmininkas (maršalka, lenk. marszałek) laikomas trečiuoju pagal eilę Lenkijos pareigūnu, galinčiu vykdyti Lenkijos prezidento funkcijas (po paties prezidento ir Seimo pirmininko).

Senato sudėtis

Nuo 2005 m. daugumą Senate turi Piliečių platforma.
██ Piliečių platforma – 62 vietos
██ Teisė ir Teisingumas – 32 vietos
██ Lenkijos valstiečių partija – 2 vietos
██ Nepartiniai senatoriai – 4 vietos
.
Daina Zdanavičienė

Biografija

2007 m. baigė Vilniaus universitetą, socialinė darbuotoja.
Birštono pirminės sveikatos priežiūros centro vyr. slaugytoja, AB „Eglės“ sanatorijos vyresnioji slaugos administratorė. Nuo 2017 m. UAB „Namita“ vyr. slaugos administratorė.
2011–2018 m. ir nuo 2019 m. Birštono savivaldybės tarybos narė.
Iki 2018 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Birštono skyriaus narė, nuo 2018 m. Lietuvos socialdemokratų darbo partijos narė.
Visuomeninės organizacijos „Saulėgrąža“ narė. Sutuoktinis Žydrūnas, vaikai Karolis, Rokas.
Abliacija (glaciologija)

Abliacija glaciologijoje vadinamas reiškinys, kai ledynas praranda jo paviršiuje esantį ledą ar sniegą. Abliacijos priežastis gali būti ledo tirpimas ar sublimavimasis, paviršiumi tekančio vandens poveikis. Dėl abliacijos ledyno storis plonėja, jei nėra ją kompensuojančių veiksnių.
John William Waterhouse

Biografija

Džonas Viljamas Voterhausas gimė 1849 m. balandžio 6 d. Romoje, kur dirbo jo tėvas, menkai žinomas anglų dailininkas. 1870 m. Dž. V. Voterhausas įstojo mokytis į karališkąją dailės mokyklą Londone. Dž. V. Voterhausas pradėjo eksponuoti Britų dailininkų draugijos parodose nuo 1872 m. ir Karališkosios akademijos parodose nuo 1874 m. Dažnai lankėsi Italijoje. Jo ankstyvieji kūriniai buvo graikų ir romėnų mitologijos tematika, artimi paveikslams, kuriuos tapė Lorensas Alma-Tadema. Po 1880 m. jis pakeitė savo stilių, buvo įtakotas prerafaelitų, pradėjo tapyti literatūrinių siužetų temomis romantiškus sodrių tonų ir turtingų spalvų paveikslus.
Nuo 1890 m. Dž. V. Voterhausas kasmet eksponuodavo Britanijos karališkosios akademijos parodose. 1885 m. jis buvo išrinktas asocijuotu akademijos nariu, 1895 m. − tikruoju. Po 1900 m. jo stilius tapo kiek lengvesnių ir šviesesnių spalvų. Džonas Viljamas Voterhausas mirė 1917 m. vasario 10 d. Londone, palaidotas Kensal Green kapinėse. Būdingais jo kūrybos pavyzdžiais minimi paveikslai „Ledi Šalot“ (1888) ir „Hilas ir nimfos“ (1896).
SK Sturm Graz

Istorija

Klubas įkurtas 1909 m.
Tadas Pranciškus Oginskis

Giminė ir dvarai

Kunigaikštis, kilęs iš Lietuvos kunigaikščių Oginskių giminės, tėvas Marcijonas Mykolas Oginskis, motina Tereza Bžostovska. Broliai Ignotas Oginskis (1698–1775 m.), Stanislovas Jurgis Oginskis (1710–1748 m.)

Šeima

1737 m. rugsėjo 2 d. vedė lietuvaitę Izabelę Radvilaitę (1711 m. vasario 12 d. – 1761 m. lapkričio 7 d. Maladečne), jos tėvas Mykolas Antanas Radvila, motina Marijona Daumantaitė – Siesicka.
Vaikai Andrius Ignotas Oginskis (1739–1787 m.), kompozitoriaus Mykolo Kleopo Oginskio tėvas ir Pranciškus Ksaveras Oginskis (1742–1814 m.).
Jam priklausė Maladečnas, kuri Oginskiai valdė jau 110 metų. Čia jis perstatė rūmus ir įkūrė savo rezidenciją. Rūmuose turėjo didelę ir vertingą biblioteką, paveikslų galeriją.
Mirus žmonai 1763 m. vedė antrą kartą. Jo žmona tapo Rietavo seniūno Kristupo (Kristoforo) Tiškevičiaus našlė Jadvyga, iš Zaluskių giminės. Kaip pasogą gavo Rietavo dvarą – taip Oginskiai atsirado dabartinio Plungės rajono teritorijoje.

Veikla

1738 m. Ašmenos seniūnas, nuo 1769 m. – Trakų vaivada. Pirmoji žmona Izabelė Radvilaitė Ašmenoje įsteigė keletą labdaringų organizacijų vargšams, kurios vadinosi Izabelijomis.
Antroji žmona Jadvyga taip pat garsėjo gerais darbais. Ji steigė ir išlaikė prieglaudas, buvo Vilniuje statomos ligoninės našlaičiams ir pamestinukams fundatorė. Pats Tadas Pranciškus buvo Šv. Jonų bažnyčios Vilniuje Oginskių koplyčios fundatorius.
Mirė 1783 m. Maladečinoje. Jo palaikai 1786 m. perkelti į Vilnių, palaidoti Šv. Jonų bažnyčios Oginskių koplyčioje.
Pocuolis

Istorija

Pocuolis prasidėjo kaip graikų kolonija, vadinama Dicearchija. Romėnų kolonija įkurta 194 m. pr. m. e. ir pavadinta Puteoli ("Maži šuliniai") pagal karštas versmes aplink miestą ir ypač Solfatą. Taip yra todėl, kad Pocuolis yra kalderos, vadinamos Flegrų laukais, centre.
Puteolio mieste vykdavo didelė prekyba Aleksandrijos javais, čia parduoti buvo atplukdomos prekės ir iš kitų kraštų. Tai taip pat buvo pagrindinis Kampanijos prekių eksporto punktas, įskaitant rudą stiklą, mozaikas, apdirbtą geležį ir marmurą. Romėnų laivyno bazė greta esančiame Miseno mieste turėjo didžiausią laivyną senovės pasaulyje.
Vietinis ugnikalnių smėlis buvo pirmo efektyvaus betono pagrindas, kai reaguodavo su vandeniu. Vietoj to, kad lėtai išgaruotų, vanduo sustiprindavo smėlį tiek, kad šis sugebėjo išlaikyti didelio svorio objektus. Jo dėka buvo pastatytas Pantenonas su pirmuoju kupolu pasaulyje.
Apaštalas Paulius čia išlipo kelyje į Romą, nuo kurios miestas yra nutolęs 170 mylių. Čia jis apsistojo septynias dienas (Acts 28:13, 14), o po to su pakeleiviais Apijaus keliu patraukė į Romą.
Puteolyje Kaligula sukūrė įspūdingą reginį 37 m., kai tapęs imperatoriumi įsakė sukurti plūduriuojantį tiltą iš laivų, besitęsiantį dvi mylias nuo miesto iki netoliese buvusio Bajų kurorto ir kuriuo jis sugebėjo joti žirgu, kad paneigtų astrologo pranašystę, jog jis turi "ne daugiau šansų tapti imperatoriumi nei joti žirgu per Bajų įlanką".
Šventas Prokulas Pocuolietis buvo nukankintas čia kartu su pasekėjais IV a. ir tapo miesto šventuoju globėju. Manoma, kad septynio erelių galvos miesto herbe simbolizuoja tuos septynis kankinius. Lapkričio 16 d. yra oficiali Šventojo Prokulo diena. Jis meiliai vadinamas 'u pisciasotto ("Sisiojantis į kelnes"), nes lapkričio 16 d. dažnai lyja. Miestiečiai taip pat švenčia jo dieną antrą gegužės sekmadienį.
Nuo 1982 m. rugpjūčio iki 1984 m. gruodžio mieste buvo jaučiamas seisminis aktyvumas, kuris pasiekė piką 1983 m. spalio 4 d. ir apgadino 8 tūkst. pastatų miesto centre, o 36 tūkst. gyventojų buvo perkelta, dauguma iš jų visam laikui. Po to jūros dugnas pakilo 2 m. ir Pocuolio įlanka tapo per sekli dideliems laivams.
Liepos 23

Šventės

(kol kas neįvestos)

Vardadieniai

Apolinaras – Romula – Tarvilas – Gilmina – Brigita – Roma
Anicetas Simutis

Biografija

1929 m. baigė Telšių Vyskupo Valančiaus gimnazijos 7 klases, 1930 m. Kauno „Aušros“ gimnaziją. 1931–1935 m. studijavo ekonomiką VDU, buvo vienas iš korporacijos „Ramovė“ steigėjų. Nuo 1931 m. dirbo Lietuvos užsienio reikalų ministerijoje, 1936 m. perkeltas dirbti Lietuvos generalinio konsulato Niujorke sekretoriumi. 1937–1940 m. studijas tęsė Kolumbijos universitete Niujorke ir čia apgynė magistro laipsnį. 1939 m. paskirtas konsuliniu atašė. Bendradarbiavo leidiniuose „Tautos ūkis“, „Lietuvos aidas“, „Darbininkas“, „Dirva“, „Lietuvių dienos“, „Vienybė“, angliškame žurnale „America“.
1940 m. sovietams uždarius Lietuvos diplomatines atstovybes, A. Simutis nepakluso reikalavimams ir Lietuvos generalinis konsulatas Niujorke tęsė veiklą. 1951 m. sausio mėn. jis paskirtas vicekonsulu. 1967 m. JAV valstybės departamentas pripažino A. Simutį Lietuvos generaliniu konsulu Niujorke. Šias pareigas ėjo iki pat Lietuvai atkuriant valstybingumą. 1991 m. paskirtas pirmuoju Lietuvos atstovu Jungtinėse Tautose. Juo dirbo iki 1994 m. 
Anicetas Simutis buvo aktyvus lietuvių išeivijos bendruomenės narys, daugelio straipsnių JAV lietuvių spaudoje autorius. Artimai bendradarbiavo su Bendru Amerikos lietuvių šalpos fondu (BALF), Vyriausiuoju Lietuvos išlaisvinimo komitetu (VLIK) ir Tautos fondu. Keliavo ir skaitė pranešimus lietuvių bendruomenėms JAV, Argentinoje, Brazilijoje, Urugvajuje ir Venesueloje, pristatė Lietuvą besidominčioms visuomenės grupėms bei spaudos atstovams, 1953 m. parengė ir išleido „Pasaulio lietuvių žinyną“. 2007 m. gegužės 22 d. perlaidotas Antakalnio kapinėse.  2009 m. apie jį išleista knyga „Anicetas Simutis: 60 metų Lietuvos diplomatinėje tarnyboje“ (sudarytojai Rimantas Morkvėnas ir A. Simučio vaikaitė rašytoja Laima Vincė Sruoginis).
Kunigo naudą velniai gaudo

Kunigo naudą velniai gaudo – 1981 m. Žemaitės apsakymų motyvais Lietuvos televizijoje sukurtas filmas. Tragikomedija.

Siužetas

Į kunigo laidotuves suvažiavę giminaičiai taip pradeda dalintis jo turtą, kad net užmiršta mirusįjį. Nuo jų neatsilieka ir parapijiečiai, kurie mano, kad reikia susigrąžinti savo aukas…
FK Baldininkas Ukmergė

Istorija

Komanda įkurta prie Ukmergės baldų fabriko. 1967 m. prijungtas prie „Vienybės“ komandos. Nors klubas pateko į 1968 m. taurės turnyro pusfinalį, kur 1:0 nugalėjo Vilniaus „Pažangą“, tačiau pastaroji rezultatą užprotestavo, nuspręsta rungtynes peržaisti, bet į antrąjį susitikimą Ukmergės komanda neatvyko ir jai įskaitytas techninis pralaimėjimas.
Laima Kerniūtė

Biografija

Vyras Vytautas Kancleris, sūnus Žilvinas Andrius Kancleris. 1942-1944 m. Šiaulių miesto teatro aktorė, 1942 m. baigė šio teatro vaidybos studiją. 1944-1945 m. studijavo dainavimą Kauno konservatorijoje. 1945-1982 m. Klaipėdos dramos teatro aktorė. Sukūrė dramatinių ir komedinių vaidmenų.
Feliksas Vizbaras

Biografija

1908 m. baigė Rygos politechnikos institutą. 1909–1918 m. gyveno ir dirbo Ukrainoje. 1918 m. grįžo į Lietuvą. 1922–1925 m. Kauno miesto inžinierius ir statybos skyriaus vedėjas. LR susisiekimo ministerijos vyresnysis inspektorius, tiltų statybos vadovas (Alytus, Aukštoji Panemunė, Prienai), vyresnysis inspektorius, Klaipėdos uosto krantinės ir Šventosios uosto įrengimo vadovas. 1940 m. išvyko į Vokietiją.
Eurolygos 2009–2010 m. sezonas

2009-2010 metų Eurolygos sezonas – 53-asis pajėgiausio tarptautinio Europos krepšinio klubų turnyro sezonas.
Pirmosios sezono atidarymo rungtynės įvyko 2009 m. spalio 15 dieną, o čempionato pabaiga - gegužės 9 d., pasibaigus Finalinio ketverto varžybomis Paryžiuje.

Formatas

Pagal priimtą naują 2009-12 m. Eurolygos strateginį planą, šį sezoną atsirado kvalifikaciniai etapai.

Atkrintamieji etapai

Atkrintamieji etapai yra sudaryti iš dviejų grupių, iš aštuonių komandų, kurios kovojo dėl dviejų vietų reguliariajame sezone. Komandos žaidžia dvi rungtynes namuose ir svečiuose. Dvi geriausios komandos iš kiekvienos grupės patenka į kitą etapą, o jame jos susikauna su kitų dviejų grupių nugalėtojais. Šešios komandos pralaimėjusios atkrintamuosiuose etapuose patenka į Europos taurę.

Reguliarusis sezonas

Pirmoji Eurolygos dalis yra reguliarusis sezonas, kuriame susitinka 24 komandos padalintos į 4 grupes po 6 komandas. Kiekviena komanda žaidžia po dvejas rungtynes tarpusavyje išvykoje ir namuose, tad kiekvienai komandai komandai reguliariajame sezone reikia sužaisti po 10 rungtynių. Geriausiai pasirodžiusios keturios kiekvienos grupės komandos patenka į Top-16. Rungtynės reguliariajame sezone vyko nuo 2009 spalio 15 iki 2010 sausio 14.

Top 16

Reguliariajame sezone išlikusios komandos padalinamos vėl į 4 grupes, bet šįkart kiekvienoje bus po 4 komandas, kurios tarpusavyje sužais po dvejas rungtynes namuose ir išvykoje, tad susidarys po 6 rungtynes kiekvienai komandai atskirai. Į ketvirtfinalius patenka po dvi geriausias kiekvienos grupės komandas. Rungtynės vyks nuo sausio 29 iki kovo 13.

Ketvirtfinaliai

Į ketvirtfinalius patekusios komandos yra atitinkama tvarka suporuojamos ir turi žaisti tarpusavyje tiek rungtynių kol viena iš komandų turės bent 3 pergales, tad kiekviena ketvirtfinalio pora gali susitikti nuo 3 iki 5 kartų. Ketvirtfinalių rungtynės bus žaidžiamos nuo kovo 23 iki balandžio 7.

Finalinis Ketvertas

Tai paskutinis Eurolygos etapas, kuriame 4 likusios komandos padalinamos į 2 poras, kurios sužaidžia po vienerias rungtynes ir jų laimėtojai susitinka finale, o pralaimėjusios komandos kovoja dėl 3 vietos. Finalinės kovos laimėtojas tampa Eurolygos čempionu. Finalinio ketverto rungtynės vyko nuo gegužės 7 iki gegužės 9 d.

Top 16

Top 16 etapas prasidėjo 2010 sausio 18 dieną ir baigėsi kovo 11 d.

Finalinis ketvertas

Finalinio ketverto (pusfinalių, finalo, rungtynių dėl 3-čiosios vietos) etapas prasidėjo 2010 gegužės 7 dieną, o baigėsi gegužės 9 d.
2014 m. pasaulio ledo ritulio čempionato I divizionas

Turnyro sistema

Kiekvienoje grupėje visos komandos sužaidžia tarpusavyje po vienerias rungtynes. Pirmąsias dvi vietas A grupėje užėmusios komandos patenka į 2015 m. pasaulio čempionatą, o paskutinioji grupės ekipa iškrenta į kitų metų I diviziono B grupės varžybas. Geriausia B grupės rinktinė kitais metais varžosi I diviziono A grupėje, o prasčiausiai pasirodžiusi komanda iškrenta į II diviziono A grupę. Jos vietą I diviziono B grupės varžybose kitais metais užima geriausia II diviziono A grupės rinktinė.

Dalyviai

Čempionate dalyvavo 10 rinktinių iš Europos ir 2 iš Azijos.
Juozapas Jonas Vandalinas Mnišekas

Biografija

Jo tėvas buvo Jonas Karolis Mnišekas 1716-1759, o motina Katerina Zamoiska (1722- 1771).
1780 metais apdovanotas Baltojo erelio ordinu, 1777 metais tapo Švento Stanislovo ordino kavalieriumi.
Sarės apskritis

Geografija

Salos kalvotos, į Baltijos jūrą leidžiasi glintu. Apskrities teritorija miškinga. Klimatas jūrinis. Metinė oro temperatūra 6 °C. Kritulių per metus iškrenta apie 509 mm.

Gyventojai

Apskritis užima 11 vietą Estijoje pagal gyventojų skaičių. Dauguma gyventojų gyvena Saremos salos pakrantėse. Dauguma gyventojų estai, tačiau yra švedų. Vienintelis miestas – Kuresarė.
Kauno apskrities vyriausiasis policijos komisariatas

Veiklos sritys

Kauno apskrities VPK užtikrina viešąją tvarką ir gyventojų saugumą, atskleidžia ir tiria nusikalstamas veikas, vykdo transporto eismo saugumo priežiūrą.
Serbijos administracinis suskirstymas

Teritorinė Serbijos organizacija, reglamentuojama teritorinės organizacijos įstatymo, priimto Serbijos parlamento 2007 m. gruodžio mėnesį. Pagal įstatymą, teritorinės organizacijos padaliniai yra: 211 savivaldybių, 29 apygardos, Belgradas ir dvi autonominės provincijos (Kosovas ir Voivodina). Serbija yra unitarinė valstybė.

Autonominės sritys

Serbija turi dvi autonomines provincijas: Vojvodina (šiaurėje), kuri skirstoma į 39 savivaldybes ir 6 miestus, bei Kosovą ir Metohiją (pietuose), turinčią 28 savivaldybes ir 1 miestą. Nuo 1999 m. autonominė Kosovo ir Metohijos sritis buvo administruojama Jungtinių Tautų laikinosios administracinės misijos Kosove. 2008 metų vasarį Kosovo vyriausybė paskelbė apie savo nepriklausomybę. Nepriklausomybę pripažino 106 šalys (dauguma Europos Sąjungos šalių ir JAV). Serbija ir Jungtinės Tautos nepripažįsta Kosovo nepriklausomybės.
Vojvodinos sritis turi savo vyriausybę ir parlamentą. Autonomija sprendžia srities problemas atskirai nuo Serbijos. Pavyzdžiui, infrastruktūros, mokslo, švietimo ir kultūros srityse.
Kiauliena

Kiauliena – kiaulės (Sus domestica) mėsa. Kiauliena yra viena iš labiausiai naudojamų mėsos rūšių pasaulyje, o prijaukintų kiaulių egzistavimo įrodymai siekia 5000 m. pr. m. e.
Kiauliena valgoma įvairiai paruošta: virta, kepta, rūkyta, sūdyta. Iš kiaulienos gaminamos dešros, karbonadai bei daug kitų mėsiškų maisto patiekalų.
Islamo ir judaizmo religijos kiaulieną valgyti draudžia.

Istorija

Manoma, kad naminės kiaulės atsirado maždaug 5000 m. pr. m. e. Kinijoje arba Artimuosiuose Rytuose iš prijaukintų laukinių šernų. Jų prisitaikymas prie įvairių sąlygų ir buvimas visaėdžiais leido šiuos gyvūnus prijaukinti daug lengviau ir anksčiau, nei daugumą kitų (pvz., galvijus). Kiaulės daugiausiai būdavo naudojamos maistui, bet naudodavo ir jų odą (batams, skydams, diržams ir kt.), kaulus (ginklų gamybai). Taip pat kiaulės dėl geros savo uoslės naudojamos triufelių paieškai. Kadangi paprastai ėda žmonių atliekas, tam tikra prasme padėdavo palaikyti gyvenvietes švaresnėmis.
Iki XX a. kiauliena Europoje ir Šiaurės Amerikoje tradiciškai būdavo rudens valgis. Pavasarį ir vasarą paršiukai, kaip ir dauguma kitų naminių maistui auginamų gyvūnų, augdavo ir penėdavosi, o rudenį būdavo skerdžiami. Dėl šios priežasties daug kur su kiauliena (bei kita naminių gyvūnų mėsa, ypač žąsiena) būdavo valgomi ir obuoliai, taip pat renkami vasaros pabaigoje ir rudenį. Nuo XX a., kiaules pradėjus auginti masiškai ir pasikeitus jų auginimo būdams, kiauliena tapo prieinama ištisus metus.

Vartojimas

Kiauliena yra viena iš labiausiai naudojamų mėsos rūšių pasaulyje, iš jos vidutiniškai gaunama apie 38 % per dieną iš mėsos gaunamų baltymų. Tačiau kiaulienos vartojimas skirtingose vietose labai skiriasi, labiausiai ji valgoma vakarietiškoje civilizacijoje, o islamiškose šalyse draudžiama visai.
2006 m. kiaulienos visame pasaulyje buvo suvartota beveik šimtas milijonų tonų.
Dėl didėjančios urbanizacijos kiaulienos vartojimas ypač sparčiai auga Kinijoje, kur nuo 2002 m. iki 2006 m. padidėjo 20 %. Kiauliena yra populiarus ingredientas kinų virtuvėje.
Čolpon Ata

Istorija

Gyvenvietė įkurta 1922 m., jos pavadinimas reiškia „Veneros tėvas“. Miesto statusas suteiktas 1975 m.
Vladislovas Tiškevičius

Biografija

Kilęs iš Lietuvos didikų Tiškevičių giminės antrosios Biržų šakos. Tėvas Jonas Juozapas Tiškevičius. Motina Elžbieta Marija Krasinska.

Dvarai

Valdė Tarnavatkos dvarus Liublino vaivadijoje.
Mečislovas Pšemeneckas

Mečislovas Pšemeneckas, lenk. Mieczysław Przemieniecki (1894 m. gruodžio 8 d. Jonavoje – (?)) – Romos katalikų kunigas, bažnyčių statytojas.

Biografija

Dokumentuose ir bendraujant su žmonėmis fiksuodavo, kad esąs lietuvis. 1913 m. įstojo mokytis į Vilniaus kunigų seminariją. Pirmasis pasaulinis karas sutrukdė mokslams, todėl seminariją baigė ir kunigu įšventintas tik 1920 m. Paskirtas kunigauti į Nočios parapiją. 1921–1923 m. tarnavo vikaru Dieveniškių Švč. Mergelės Marijos Rožančinės bažnyčioje, vėliau dirbo prefektu (auklėtoju) Vilniaus Vytauto Didžiojo gimnazijoje. 1924 m. paskirtas kurti naują parapiją lietuvių gyvenamoje Pelesoje ir pradėjo šiame kaime statyti naują Šv.Lino bažnyčią. 1925–1928 m. klebonavo tautiniu atžvilgiu mišrioje Lazūnų Šv. Apaštalų Simono ir Judo (Tado) bažnyčioje. Kartu kūrė naują parapiją Bokštuose, kurių aplinkiniuose kaimuose gyveno ir lietuviai. 1934 m. šiame kaime pašventinta nauja Šv. Huberto bažnyčia, Antrojo pasaulinio karo metu ji buvo sudeginta.
1928 m. paskirtas klebonu į Zabžėzės Švč.Trejybės prapiją prie Valažino, 1929 m. – į Ceikinių Švč. Mergelės Marijos Vardo bažnyčią. 1932 m. tarnavo Dobžineve prie Balstogės, kiek vėliau nukreiptas Gardino Švč. Mergelės Marijos bažnyčios (ji dar vad. Vytauto prarapijine) klebonu. 1935 m. klebono pareigose dirbo sielovados darbą Linkmenų Švč. Trejybės bažnyčioje, po metų – Varėnos Šv. arkangelo Mykolo bažnyčioje. 1938 m.siunčiamas vikaru į lietuvišką Gervėčių Šv. Trejybės parapiją. Po metų tarnavo vikaru Kužnicoje, kur M.Pšemenecką užklupo prasidėjęs Antrasis pasaulinis karas. 1940 m. jį areštavo sovietiniai organai ir išvežė į Rusijos gilumą, spėjama į Archangelsko sritį. Tolimesnis likimas nežinomas.
Kun. Mečislovas Pšemeneckas pasižymėjo didele tautine tolerancija, vienodai lygiai bendravo su lietuviais, lenkais ir baltarusiais. Iš vaikų prieglaudos buvo paėmęs auginti našlaitę Zina Baravykaitę, kurios likimas taip pat nežinomas.
Ain Džaluto mūšis

Ain Džaluto mūšis – 1260 m. rugsėjo 3 d. įvykęs mūšis Palestinoje (dab. Vakarų krante prie Nabluso) tarp Egipto mameliukų ir mongolų užkariautojų, kurį laimėjo Egipto mameliukai. Tai buvo pirmasis kartas, kai mongolai nuo Čingischano pradėtų užkariavimų buvo sustabdyti.

Istorija

1258 m. Chulagu vadovaujama mongolų armija užėmė ir sudegino Bagdadą, 1260 m. mongolai, remiami krikščionių sąjungininkų ir kitų, įsiveržė į Siriją, sausį užėmė Alepą ir kovo 1 d. pergalingai įžygiavo į Damaską. Sekantis mongolų taikinys buvo mameliukų valdomas Egiptas. Jie nusiuntė pasiuntinius sultonui Kutuzui ragindami jį pasiduoti. Kutuzas liepė nužudyti pasiuntinius ir pats asmeniškai vadovavo atsakomajam žygiui, avangardui vadovavo Beibarsas. Tuo metu mirė didysis chanas Munkė ir Chulagu su pagrindinėmis pajėgomis išžygiavo į Mongoliją. Artimuosiuose Rytuose jis paliko savo armijos ariergardą, vadovaujamą turkų krikščionių generolo Kitbugos Nojono. Mameliukų pajėgos sumušė mongolų būrį prie Gazos ir susitiko su Kitbugos pajėgomis prie Ain Džaluto arba Galijoto šaltinio Palestinoje, taip pavadinto, nes manyta, kad toje vietoje biblijinis Dovydas nugalėjo filistinietį milžiną Galijotą.
Senovės šaltiniuose sutariama, kad mameliukų pajėgos gerokai viršijo mongolų, tačiau dažniausiai minimi skaičiai: 120 tūkst. egiptiečių prieš 10 tūkst. mongolų, tikriausiai yra gerokai perdėti. Mongolų gretose buvo krikščionių ir kitų rėmėjų, jų pajėgos vertinamos apie 20 tūkst. karių. Egiptiečių pajėgos galėjo būti nežymiai didesnės. Jiems galėjo padėti tai, kad Beibarsas pažinojo vietovę ir parinko sėkmingą taktiką. Mongolai tikriausiai pernelyg pasitikėjo savo nenugalimumu. Kitbuga pirmasis pradėjo puolimą ir jo pajėgos nustūmė mameliukų kairįjį sparną. Tačiau mameliukų armija išliko disciplinuota, jie apėjo mongolų atakuojančias pajėgas ir užpuolė ar iš sparno, ar iš užnugario tikriausiai įviliojus mongolus į iš anksto paruoštus spąstus, kuriuos naudodavo patys mongolai. Pasakojama, kad sultonas Kutuzas mūšio metu nusimetė šalmą ir paragino karius kovoti vardan islamo. Pasekoje mongolų armija buvo sutriuškinta, Kitbuga sugautas ir nukirsdintas. Išgirdęs žinias apie savo ariergardo pralaimėjimą įtūžęs Chulagu žadėjo nubausti Egiptą, tačiau grįžęs iš Mongolijos jis įsivėlė į tarpusavio mongolų kovas su į islamą atsivertusiu Ordos chanu Berke. Sakoma, kad Ain Džaluto mūšyje mongolų užkariavimai buvo sustabdyti, tačiau Chulagu pagrindinės pajėgos taip ir nesurengė atsakomojo žygio.
Felipe Ribeiro

Biografija

Karjerą pradėjo 1997 m., kai vadovavo jaunimų lygų komandoms.
Dirbo įvairiuose futbolo klubuose trenerio asistentu.
Pirmą kartą vyr. treneriu tapo 2010 m. Jo vadovaujama Matozinjoso „Leça“ žaidė trečioje pagal pajėgumą Portugalijos lygoje.
2013-2014 m. sezone treniravo Sercedo „Serzedo” ekipą. 
Vėliau prisijungė prie Gimarainso „V. Guimarães” ekipos trenerių štabo. šis klubas dalyvavo elito diviziono kovose, o Felipe buvo vyr. trenerio asistentu.
Vėliau F. Ribeiro perėjo į Pasos De Fereiros „Paços de Ferreira”. (Asistentu dirbo.)
Į Jonavą atvyko 2018 m. sausio 11 d. Prieš sezoną FK Jonava skelbė ambicingus tikslus, užsiminta, kad kovos dėl medalių, buvo sukviesti žinomi žaidėjai. Tačiau 2018-ųjų A lygos sezonas buvo nesėkmingas. Galiausiai, 2018 m. gegužės 15 d. pasiekė žinia, kad komandą palieka vyr. treneris. Tuo metu FK Jonava turnyro lentelėje buvo paskutinėje vietoje.