google/wiki40b huggingface dataset:
Ni Xia Lian

2000 m. Sidnėjaus žaidynės

Ni Xia Lian pirmą kartą olimpinėse žaidynėse debiutavo 2000 m. vasaros olimpinėse žaidynėse Sidnėjuje. Sportininkė kartu su Peggy Regenwetter tapo pirmosiomis Liuksemburgo stalo tenisininkėmis dalyvavusiomis olimpinėse žaidynėse. Dėl aukšto reitingo Ni Xia Lian tiek vienetų, tiek dvejetų varžybose iš karto buvo deleguota į eliminavimo varžybų stadiją ir neturėjo rungtis kvalifikacinėse grupėse. Savo pirmoje kovoje dvejetų varžybose Liuksemburgo atstovės rezultatu 3:2 pralaimėjo savo Austrijos dvejetui ir galutinėje įskaitoje dalinosi devintąją vietą. Vienetų varžybose Ni Xia Lian pirmąjį savo susitikimą laimėjo rezultatu 3:2 laimėjo prieš Vengrijos atstovę Csilla Bátorfi, bet 3:0 pralaimėjo kinei Li Ju, kuri galutinėje įskaitoje pelnė sidabro medalį. Ni Xialian vienetų varžybose dalinosi devintąją vietą.

2008 m. Pekino žaidynės

Ni Xia Lian antrą kartą olimpinėse žaidynėse pasirodė 2008 m. vasaros olimpinėse žaidynėse Pekine. Tai taip pat buvo antras kartas kai Liuksemburgo stalo tenisininkai dalyvauja olimpinėse žaidynėse. Dėl aukšto reitingo Xia Lian iš karto buvo deleguota į eliminavimo stadijos antrąjį turą.Savo pirmąjį susitikimą sportininkė laimėjo rezultatu 4:1 prieš Kinų Taipėjaus atstovę Huang I-Hua. Trečiame eliminavimo varžybų rate Xian Lian kovojo su Nyderlandų atstove Jiao Li, bet pralaimėjo rezultatu 4:1 ir galutinėje įskaitoje dalinosi 17 vieta.

2012 m. Londono žaidynės

2011 m. gegužės 16 d. ITTF paskelbtame pasaulio reitinge, kuris lėmė 28 vietas 2012 m. vasaros olimpinėse žaidynėse iš kurių tik po dvi gali būti skirtos vienai šaliai, Ni Xia Lian kvalifikaciniame sąraše buvo įrašyta 25 numeriu ir užsitikrino savo dalyvavimą olimpiadoje be jokių atrankinių turnyrų.

Laimėjimai

1983 m. - 1985 m. sportininkė pasaulio čempionatuose atstovaudama Kinijai pelnė du aukso, viena sidabro ir viena bronxos medalį, laimėjo du sidabro medalius Azijos taurės varžybose.
1996 m. - 1998 m. jau atstovaudama Liuksemburgą iškovojo tris aukso medalius „Euro-Top 12“ varžybose, bei vėliau pelnė dar keturis sidabro ir bronzos medalius. Iš viso yra pelniusi septynis ProTour medalius iš kurių vienas auksinis. 1998 m. ir 2002 m. tapo Europos čempione.
BMW

Istorija

1913 m. Karlas Rapas įkūrė Rapp Motorenwerke GmbH. 
1917 m. balandžio mėn. Rapas pakeitė įmonės pavadinimą į BMW GmbH. Pradžioje įmonė gamino lėktuvų variklius. Iki šiol įmonės logotipe vaizduojamas propeleris, o mėlyna ir balta spalvos taip pat pasirinktos ne atsitiktinai – tai nacionalinės Bavarijos vėliavos spalvos.
1919 m. kompanija suprojektavo pirmąjį motociklo variklį, o 1924 m. – motociklą. 
1927 m. BMW įsigyjo tuometinį automobilių gamintoją Dixi ir išleido pirmąjį savo automobilį – BMW 3/15. 
Po Antrojo pasaulinio karo BMW gamykla Eizenache (VDR) taip pat gamino BMW automobilius iki 1951 m., vėliau jie buvo pervadinti EMW (vok. Eisenacher Motoren-Werke). Vakarų pusėje BMW 1948 m. išleido pirmąji savo pokarinį motociklą, o 1952 m. – pirmąjį pokarinį BMW automobilį.
1967 m. išleidžiamas 2 serijos automobilis – BMW 3 serijos pradininkas. 
1972 m. išleidžiamas pirmasis 5 serijos automobilis. 
1977 m. – pirmasis BMW 7 serijos automobilis.
Nuo 1970 m. iki 1993 m. įmonės apyvarta padidėjo 18 kartų, pagaminamų automobilių skaičius padidėjo keturis kartus, o motociklų – patrigubėjo.
1994 m. BMW koncernas įsigyjo britų „Rover“. Po ilgų bandymų įsitvirtinti Didžiosios Britanijos rinkoje ir didelių nuostolių „Rover“ 2000 m. parduodamas „Ford Motor Company“ kompanijai.
Venera 4

Venera 4 tai SSRS kosminis aparatas, tyrinėjęs Venerą. Pagrindinė jo užduotis buvo tiesioginiai Veneros atmosferos tyrimai. Aparato masė be kuro buvo 1106 kg. Zondo, nuleisto į Veneros atmosferą, masė 377 kg. Paleistas jis buvo 1967 m. birželio 12 d., į Veneros atmosferą įskriejo 1967 m. spalio 18 d. Nuleidžiamasis aparatas turėjo kelis mokslinius prietaisus: barometrą, du termometrus, radio altimetrą, atmosferos tankio matuoklį, 11 dujų analizatorių, du radijo siųstuvus. Platforma, kuri atgabeno nuleidžiamąjį aparatą iki Veneros, turėjo magnetometrą, kosminių spindulių detektorių, Laimano-alfa spektrometrą. Nuleidžiamasis aparatas išskleidęs parašiutą leidosi Veneros atmosfera ir siuntė gaunamus duomenis į Žemę. Aparatas nustojo veikti likus 24,96 km iki paviršiaus.
Venera 4 buvo pirmasis sėkmingai veikęs aparatas, atlikęs tiesioginius kitos planetos aplinkos tyrimus. Jis atsiuntė duomenų apie cheminę Veneros atmosferos sudėtį, nustatė, kad Veneros atmosferos tankis yra daug didesnis nei buvo manoma anksčiau.
Bolidas

Bolidas (gr. bolis 'svaidomoji ietis') yra šviesus, didelės masės meteoras. Krentant bolidui matomas ugnies kamuolys bei ilgas dūmų pėdsakas. Dauguma jų sužimba 90 - 120 km aukštyje, o užgęsta 40 - 20 km aukštyje. Kartais jie sprogsta atmosferoje. Tik bolidai ar jų skeveldros gali pasiekti Žemę, nes jie nespėja išgaruoti kol praranda kosminį greitį maždaug 30 - 10 km aukštyje. Po to meteoroido likutis krenta kaip paprastas kūnas. Dideli (tūkstančių tonų) bolidai trenkiasi į Žemę dar nepraradę kosminio greičio.
Kimpina

Istorija

Kimpina seniau buvo vienas iš prekybinių centrų kelyje tarp Valakijos ir Transilvanijos. Nuo XIX a. pab. – XX a. pr. tapo svarbiu pramoniniu centru. 1897–1898 m. Kimpinos naftos perdirbimo gamykla buvo didžiausia Europoje.
Akmenos sentikių cerkvė

Istorija

Pirmoji Akmenos sentikių cerkvė pastatyta apie 1865 metus, tiesiant Sankt Peterburgo–Varšuvos geležinkelį. Kaimas rusiškai vadintas Акмяны. 1937 m. pastatyta nauja cerkvė ir įkurta parapija (iki tol Akmenos sentikiai priklausė Žemaitėlių parapijai). 1946 m. parapiją įregistravo sovietų valdžia. Paskui, po 2000 metų Akmenoje gyventojų labai sumažėjo, daug sentikių išsikraustė, tačiau cerkvė vis tiek turėjo kelis parapijiečius ir joje sekmadieniais bei per šventes vykdavo pamaldos.
Geriausias Lietuvos futbolininkas

Geriausias Lietuvos futbolininkas yra renkamas kasmet nuo 1965 metų. Iki 1990 m. juo tapdavo stipriausio šalies klubo – Vilniaus „Žalgirio“ žaidėjai.
Geriausio žaidėjo rinkimus suorganizavo Stasys Paberžis
Luojangas

Istorija

Miestas įkurtas 1108 metais pr. m. e. Buvo kinų dinastijų sostinė: Zhou 770–516 m. pr. m. e., vėlyvosios Han 25-220 metais ir kt. Yra neolito gyvenviečių liekanų Yin epochos gyvenvietės, Zhou ir Han laikotarpio kapai.
Vilniaus miesto savivaldybės taryba 1997–2000 m.

Vilniaus miesto savivaldybės taryba – Vilniaus miesto savivaldybės atstovaujamoji institucija, išrinkta 1997 m. kovo 23 d. vadovaujantis 1996 m. gruodžio 23 d. pakeistu Savivaldybių tarybų rinkimų įstatymu. Taip pat buvo pakeista Konstitucija, tarybų kadencija prailginta iki 3 metų.

Veikla

Meru išrinktas Rolandas Paksas, 1999 m. jį paskyrus ministru pirmininku, išrinktas Juozas Imbrasas.
Gediminas Kontautas

Gediminas Kontautas (g. 1972 m. birželio 29 d.) – Lietuvos futbolininkas, treneris.

Biografija

Žaidė Vilniaus „Žalgirio“, Mažeikių ROMAR, Klaipėdos „Atlanto“, Kauno „Inkaro“, Rūdiškių „Vėtros“ klubų komandose gynėju. Nuo 2009 m. žaidžia SFL lygoje (LiCS Vilnius, Prelegentai Vilnius komandose).
Aleksander Meysztowicz

Biografija

Gimė 1864 m. gruodžio 8 d. Pajuostyje. Mokėsi Vilniaus gimnazijoje, kur jam teko mokytis su Juzefu Pilsudskiu. studijavo Krokuvos universitete. Baigęs Krokuvos universitetą, tarnavo Rusijos caro gvardijoje ir gavo caro rūmų kamerhero titulą. Buvo palankus rusų valdžiai. Dėl dalyvavimo Jekaterinos II paminklo Vilniuje atidaryme jo nemėgo lenkų patriotai. 1900–1904 m. jis buvo Kauno gubernijos žemės ūkio draugijos pirmininkas. Išleido satyros rinkinį ,,Lusterko“ ir 1906 m. monografiją apie Lietuvos bajorų Karpių giminę. 1908–1917 m. – Vilniaus žemės ūkio banko direktorius. 1909-1917 m. – Rusijos Valstybės Dūmos atstovas. 1918 m. grįžęs į Lietuvą vadovavo Lietuvos lenkams, siekusiems Lietuvą sujungti su Lenkija. Lietuvai išsikovojus nepriklausomybę pabėgo į lenkų okupuotą Vilnių, jo dvaras buvo konfiskuotas. 1921 m. lapkričio 21 m. Liucijaus Želigovskio paskirtas lenkų sukurtos Vidurinės Lietuvos valstybės Laikinosios valdančiosios komisijos pirmininku. Prijungus Vilnių prie Lenkijos vadovavo Vilniaus žemės kredito draugijai.
A. Meištavičius buvo vadinamų Vilniaus stumbrų (żubrów wileńskich) grupuotės faktiškas vadovas. Šis pavadinimas pabrėžė, kad jie yra nykstanti, bet saugotina padermė. Bet ji neapsiribojo vien „vilniečiais“: „stumbrų“, nykstančių Lietuvos girių galiūnų vardas buvo duotas tarpukario Lenkijos visuomenės grupei, kurią sudarė senojo Respublikos senatorių sluoksnio įpėdiniai – ne tik Lietuvos ponai, bet ir kiti dvarininkai, gyvenę Austrijos, Prūsijos ir Rusijos pasidalintos Respublikos žemėse. Jie laikėsi tradicinio hierarchinės visuomenės modelio idėjos, nes per amžius toje hierarchinėje visuomenėje turėjo vadovaujančią padėtį, kurią net ir tarpukaryje bandė išlaikyti. Šis visuomenės sluoksnis buvo Lietuvos-Lenkijos erdvės visuomenę vienijantis faktorius – jį siejo giminystės ryšiai ir ypač saugomos istorinės tradicijos. Jie daug prisidėjo prie visuomenės organizavimo – valdė daug žemių, rūpinosi organizuotu ūkio lygio jose kėlimu, leido laikraščius – Krokuvos Czas, Vilniaus Słowo. „Stumbrai“ dalyvavo Lenkijos vyriausybėse, valdžiusiose po 1926 m. perversmo.
Nuo 1926 m. spalio 2 d. iki 1928 m. gruodžio 22 d. Lenkijos teisingumo ministras J. Pilsudskio ir Kazimierz Bartel vyriausybėse. 1939 m. sovietams okupuojant Vilniaus kraštą, A. Meištavičius liko Vilniuje, iš kur jam teko bėgti per Lietuvos Respubliką į Romą ir apsigyventi pas sūnų kunigą Valerijoną Meištavičių. Italijai įstojus į karą, A. Meištavičius su visu Lenkijos ambasados prie Šv. Sosto personalu persikėlė į Vatikaną, kur ir mirė 1943 m. vasario 14 dieną.
Mirino lagūna

Mirino lagūna (portug. Lagoa Mirim, isp. Laguna Merín) – antroji pagal plotą Pietų Amerikos lagūna (po Patos ežero). Lagūnos ilgis apie 190 km, plotis 48 km, plotas apie 3 994 km². Nuo Atlanto vandenyno ją skiria pelkėta 17-40 km pločio smėlio juosta.
Mirimo vandens baseiną (apie 60 000 km²) sudaro žemos, drėgnos lygumos, pievos, šlapžemiai. Vidutinis metinis kritulių kiekis siekia 1 200–1 500 mm.
Pietinė Mirimo lagūnos dalis priklauso Urugvajui (Treinta i Treso departamentas), šiaurinė – Brazilijos Pietų Rio Grandės provincijai. Su šiauriau plytinčia Patoso lagūna jungiasi San Gonsalo kanalu (port. Canal do São Gonçalo).
Per pastaruosius 20 metų lagūnos apylinkėse greta tradicinės ganyklinės gyvulininkystės pradėta auginti daug ryžių, ir su tuo susiję irigacijos darbai kelia pavojų natūralioms ekosistemoms. Jungtinės Tautos Mirimo regioną paskelbė biosferos rezervatu.
Kodenio Šv. Dvasios bažnyčia

Istorija

Šventovė pastatyta 1530–1540 m., statybas finansavo Kodenio miesto valdytojas Povilas Ivanovičius Sapiega. Iki XIX a. šventovė tarnavo kaip Sapiegų rūmų koplyčia. Šventovės architektūroje akivaizdus Sapiegų kultūrinis ir religinis virsmas – stačiatikių maldos namai jau turi lotyniškos stilistikos elementų. 1805 m. dėl pastato avarinės būklės šventovėje nutrauktos pamaldos. Tarpukariu šventovė buvo atrestauruota ir priklausė neounitų Kodenio Šv. Archangelo Mykolo parapijai. 1945 m. šventovė atiteko katalikams, XX a. 6 dešimtmetyje buvo restauruota. 1956 m. balandžio 14 d. bažnyčia buvo įtraukta į Liublino vaivadijos saugomų istorijos paminklų sąrašą.
FK Ogre

Istorija

Klubas įkurtas 2011 m. Uogrėje.
2011, 2012, 2013 m. žaidė II-os lygos pirmenybėse.
2014 m. debiutavo Pirmos lygos pirmenybėse. 2014 užėmė 8 poziciją. Tai geriausias komandos pasiekimas klubo istorijoje.
2015 m. liko 10, o 2016 m. 12 pozicijoje.
2017 m. klubas licencijavosi Pirmos lygos pirmenybėms.  2017 m. liepos 14 d. Latvijos Futbolo Federacija informavo, kad iš Pirmos lygos pirmenybių yra šalinamos FK Ogre iš (Uogrės) ir FK Jėkabpilis/JSC iš (FK Jėkabpilio). Priežastis, kaip įtariama, šių dviejų komandų žaidėjai įtakojo rungtynių rezultatus ir dėl garbingo ir sąžiningo žaidimo principų pažeidimus abu klubai buvo pašalinti iš visų LFF organizuojamų pirmenybių.   Visi šių ekipų (FK Ogre ir FK Jėkabpilis/JSC) pasiekti rezultatai, pergalės, lygiosios, pralaimėjimai, įmušti, praleisti įvarčiai ir iškovoti taškai buvo anuliuoti. Pirmenybėse liko 12 ekipų.
Raimundas Katilius

Biografija

1964 m. baigė M. K. Čiurlionio meno mokyklą, kur mokėsi pas Emiliją Armonienę ir Aleksandrą Livontą. 1970 m. baigė Maskvos konservatorijos Igorio Bezrodno klasę, 1972 m. jos aspirantūrą. 1971–1975 m. griežė smuiku Maskvos filharmonijos styginių kvartete. Nuo 1975 m. LSSR konservatorijos dėstytojas, 1984 m. docentas, nuo 1989 m. profesorius.
Išugdė apie 60 mokinių, tarp kurių – Jelena Alymova, Martynas Švėgžda von Bekkeris, Irma Belickaitė, Leonidas Binderis, Džeraldas Bidva, Darius Dikšaitis, Zbignievas Levickis, Aidas Strimaitis, Dalia Suraučiūtė, Rasa Vosiliūtė ir kt.
2000 m. balandžio 4 d. mirė scenoje, grieždamas Moriso Ravelio Sonatą smuikui ir fortepijonui koncerte Bad Kissingene (Vokietija). Palaidotas Antakalnio kapinėse.

Kūryba

Repertuarą sudarė klasikinė ir XX a. muzika. Pirmasis atliko ir redagavo kai kuriuos kūrinius smuikui, kuriuos parašė Feliksas Bajoras, Eduardas Balsys, Julius Juzeliūnas, Osvaldas Balakauskas, Vytautas Barkauskas, Justinas Bašinskas, Povilas Dikčius, Vytautas Jurgutis, Vytautas Laurušas, kiti kompozitoriai. Eduardas Balsys kūrė R. Katiliui skirtą III koncertą smuikui solo (autorius mirė nebaigęs šio kūrinio; galutinė redakcija – R. Katiliaus). Smuikavimas emocingas, virtuoziškas, ugningas.
Koncertavo kaip solistas ir kamerinių ansamblių artistas. 1971–1975 m. griežė Maskvos konservatorijos aspirantų styginių kvartete. Daugiausia koncertų surengė su ilgamete kūrybinė partnere pianiste Larisa Lobkova. Koncertavo su pianistais Leonidu Dorfmanu, Golda Vainberg-Tatz, Petru Geniušu, LSSR filharmonijos simfoniniu, Lietuvos kameriniu, kitais simfoniniais ir kameriniais orkestrais Europos, Amerikos, Azijos, Afrikos šalyse. Dalyvavo žymiausiuose tarptautiniuose muzikos festivaliuose. 1975–1999 m. griežė savo mokytojo Aleksandro Livonto, 1999–2000 m. smuikininko Eugenijaus Paulausko (manoma, pagamintu Antonijaus Stradivarijaus) smuiku. Paskelbė atsiminimų apie lietuvių muzikus. 
2006 m. sukurtas dokumentinis kino filmas „Nepasiekiamas horizontas“, režisierius Jonas Urbonavičius.
Pasandravys

Istorija

XIX a. minimas Pasandravio dvaras.

Pavadinimo kilmė

Kaimas pavadintas pagal šiaurės vakaruose pratekantį upelį – Sandravą (Luknės dešinysis intakas).

Aplinkinės gyvenvietės

Žaiginys – 7 km
Bernotai – 1 km
Skirmantiškė – 2 km 
 BETYGALA – 10 km
Petras Luomanas

Biografija

1969–1973 m. mokėsi Rokiškio kultūros mokykloje. 1980 m. baigė Vilniaus valstybinė konservatorijos Klaipėdos fakultetą, kultūros darbuotojas, 2004 m. – Vilniaus pedagoginį universitetą, etikos mokytojas, 2006 m. – Vytauto Didžiojo universitetą, edukologijos magistras.
1973–1976 m. Obelių vidurinės mokyklos mokytojas, 1976–1977 m. Rokiškio vaikų muzikos mokyklos mokytojas. 1977–1980 m. Kėdainių rajono Lančiūnavos tarybinio ūkio-technikumo dėstytojas. 1980–1983 m. Rokiškio kultūros mokyklos dėstytojas, 1983–1997 m. Panevėžio J. Švedo pedagoginės muzikos mokyklos teorinių disciplinų dėstytojas. 2000–2002 m. Panevėžio Kazimiero Paltaroko vidurinės mokyklos direktoriaus pavaduotojas ugdymui. 2002–2003 m. Panevėžio 3-osios vidurinės mokyklos direktorius.
1995–2008 m. ir nuo 2015 m. Panevėžio miesto savivaldybės tarybos narys. 1997–2000 m., 2003–2008 m. ir 2015–2019 m. Panevėžio miesto savivaldybės mero pavaduotojas. 2008–2012 m. Seimo narys. ‎ 
Nuo 1993 m. Lietuvos krikščionių demokratų partijos, partijos Lietuvos krikščionys demokratai Panevėžio miesto skyriaus narys, nuo 1995 m. Panevėžio miesto skyriaus pirmininkas, partijos valdybos vicepirmininkas.
Sutuoktinė Vidmanta, vaikai Andrius, Adomas, Jonas.
Hokora

Hokora (jap. 祠 = hokora) – nedidelė šventykla (maldykla) šintoizmo religijoje. Dar gali būti vadinama šioši (jap. 小祠 = shōshi) arba šiodo (jap. 小堂 = shōdō).
Hokora dažniausiai yra atskira maža šventyklėlė pastatyta prie kelio, atrodanti kaip mažas namukas su stogu, kartais durimis. Tikima, kad joje yra praeivius, keliautojus, bendrai supančią aplinką saugančios dievybės. Retesniais atvejais kaip hokora įvardyjamas mažesnis pastatas didesnės šventyklos pastatų komplekse. Pastaruoju atveju hokora būna skirta dievybei, nesusijusiai su ta, kuri garbinama pagrindiniame šventyklos pastate.
Ankstesniais laikais hokora vadindavo šventyklai priklausantį sandėlį, tačiau ši reikšmė šiais laikais išnykusi. Dėl Japonijoje egzistuojančio šintoizmo ir budizmo sinkretizmo, kai kurios hokora šventyklėlės turi budistinės simbolikos.
Hokora gali būti panašios į nedideles šintoistines šventyklėles secumacušia, skirstomas į sešia ir mašia tipus. Pastarosios aptinkamos tik didesnių šventyklų teritorijose ir nebūna atskirai pastatytos pakelėse, kaip kad hokora.
Adolf Wach

Adolfas Vachas (vok. Adolf Wach, g. 1843 m. rugsėjo 11 d. Kulme prie Weichsel – 1926 m. balandžio 4 d. Leipcige) – vokiečių teisininkas, teisėtyrininkas procesualistas (civilinio proceso teisės mokslininkas), ilgametis Leipcigo universiteto profesorius.

Išsilavinimas, veikla

Adolfas Vachas studijavo teisę Berlyne, Heidelberge, Kionigsberge (1865 m. čia apgynė teisės mokslų daktaro disertaciją) ir Getingene. Apgynė habilituoto daktaro disertaciją iš bažnytinės teisės ir civilinio proceso teisės Kionigsberge 1868 m. Nuo 1869 m. Rostoko universiteto profesorius, 1871 m. – Tiūbingeno, 1872 m. Bonos ir 1875 m. Leipcigo universitetų profesorius (iki 1920 m.), dėstė civilinio proceso teisę. Nuo 1879 m. greta akademinės veiklos buvo Leipcigo žemės teismo pagalbinis teisėjas. Vachas taip pat buvo Saksonijos karališkosios slaptosios tarybos Saksonijos 1-osios kolegijos narys.
Rotatorius

Rotatorius arba mimeografas (lot. rotor 'suku') – dauginimo aparatas mašinraščio tekstams, brėžiniams, piešiniams dauginti nedideliais tiražais.

Istorija

Plokščiąjį mimeografą išrado Tomas Edisonas. Jo aparatą sudarė elektrinė plunksna, kuria rašant plona adata specialiame popieriuje buvo pramušamos mažos skylutės dažams nuo volelio patekti ant rašomojo popieriaus. Vėliau matrica buvo gaminama rašomąja mašinėle su nuimta dažančiąja juostele. Mašinėlės literos vaškuotame popieriuje pramuša raidės atspaudą, per kurį ant popieriaus ir patenka dažai.
Paprasčiausias mimeografas – tai trafaretas su išpjautomis raidėmis, kurios ant bet kurio paviršiaus atspaudžiamos dažais padengtu voleliu.

Šiuolaikinis rotatorius

Būna rankinis ir su elektros varikliu. Turi sukamąjį cilindrą su trafaretu. Trafarete pramušami teksto raidžių kontūrai, pro juos dažai patenka ant popieriaus; našumas apie 1000 atspaudų per valandą.
Julius Aleksa

Julius Aleksa (1855 m. Kumetiškiai, Kalvarijos apskritis – 1891 m. lapkričio 22 d. Aleksotas, dab. Kauno dalis) – Lietuvos publicistas, gydytojas, varpininkas.

Biografija

Baigęs Marijampolės gimnaziją 1879 m. įstojo į Varšuvos universiteto Medicinos fakultetą, 1883 m. už ryšius su socialdemokratais ir Proletariato organizacija metams pašalintas, universitetą baigė 1885 m.
Dirbo gydytoju Jonavoje, Naumiestyje (dab. Kudirkos Naumiestis) ir Aleksote. Dalyvavo tautiniame lietuvių sąjūdyje. 1890–1891 m. rašė laikraščiams „Varpas“ ir „Vienybė lietuvninkų“. 1891 m. kalintas Varšuvoje.
Rinko lietuvių liaudies dainas ir jų melodijas. Sudarė lietuvių – lotynų kalbų botanikos žodyną (rankraštis dingo).
Kęstutis Bartkėnas

Kęstutis Bartkėnas (g. 1967 m. gruodžio 16 d. Kaune) – Lietuvos lengvaatletis, bėgikas, aklųjų ir silpnaregių pasaulio ir Europos bėgimo čempionas, Europos rekordininkas.

Biografija

Neprimato nuo vaikystės, paveldėjo mamos akių ligą – glaukomą. Baigęs Vilniaus aklųjų ir silpnaregių mokyklą, dirbo Kauno aklųjų ir silpnaregių kombinate ir kartu 1987 m. pradėjo treniruotis. Pirmasis treneris – Jonas Burakovas, vėliau – Alfonsas Buliuolis.
Žmona Diana Bartkėnienė 1999 m. dalyvavo Europos aklųjų ir silpnaregių čempionate Portugalijoje, kur šuolio į aukštį ir į tolį rungtyse iškovojo bronzos medalius.
Monotipas-XV

Monotipas-XV, kartais tiesiog XV – istorinė burinių ledrogių klasė, kai kuriose šalyse šiomis burinėmis jachtomis ant ledo lenktyniaujama iki šiol.

Konstrukcija

Įgulą sudaro 1–2 sportininkai, kurie sėdi už iškeltos burės (jos plotas 15 m²). Iš pušies medienos ir faneros pagamintas korpusas primena baidarę, pakeltą virš ledo ir judančią ant trijų pačiūžų. Konstrukcijos ilgis – 7,5 m; plotis – 4,2 m; o burinio stiebo aukštis – 7,2 m. Minimalus konstrukcijos svoris yra 205 kg. Tarp pačiūžų susidaro lygiašonis trikampis, kurio viršūnė yra ledrogių priekyje.

Istorija

Ledrogių klasės pavadinimas primena laikus po Pirmojo pasaulinio karo, kai varžybose jachtoms buvo keliami minimalūs reikalavimai – pvz., tik ribojamas burės plotas, o pati konstrukcija galėjo būti įvairiausia. Lenktynės tokiomis ledrogėmis daugiau panašėjo į konstruktorių konkursus nei į sporto varžybas. 1932 m., per Europos pirmenybes, visų dėmesį patraukė esto Eriko fon Holsto pagaminta jachta. Europos burinių ledrogių asociacija (EEU) nusprendė, kad ateityje čempionatuose galima bus varžytis tik šiomis vienodomis, monotipinėmis ledrogėmis XV.
Pačiam pasigaminti tokią jachtą nebuvo pigu (ledrogių fabrikų tarpukaryje nebuvo). Lietuvoje 1933 m. pirmas tai padarė F.V. Zybertas iš Kuršių ledo jachtklubo Klaipėdoje. Pokaryje vėl buvo organizuojamos varžybos išlikusiomis lebdrogėmis Monotipas-XV, 1946 m. ant Kyšo ežero ledo prie Rygos įvyko pirmosios TSRS pirmenybės. Vėliau ėmė populiarėti paprastesnės, iš Amerikos žemyno į Europą patekusios ledo jachtos International DN. Apie XX a. šešiasdešimtuosius metus pastarosios galutinai įsitvirtino žiemos sporto varžybose pasaulyje.
Visgi Šiaurės Europos ledo jachtininkai nebuvo linkę nusileisti. Jie ir toliau norėjo sportuoti greitesnėmis, vandens telkinių snieguotus paviršius lengviau įveikiančiomis jachtomis XV. Į tai, kad jos sunkesnės ir nelengvai transportuojamos sausuma, numojama ranka. 1993 m. Estijos, Latvijos, Rusijos ir Švedijos jachtininkai įkūrė Lenktynių Monotipinėmis Ledrogėmis Asociaciją (IM-XVIYRA), prezidentu išrinktas estas Sulev Küünarpuu. Nuo 1996 m. šiomis ledo jachtomis vėl rengiamos Europos pirmenybės.
Prognatija

Prognatija (iš pro ir gr. gnathos – žandikaulis) – sąkandžio anomalija – viršutiniai priekiniai dantys išsikiša į priekį, o apatiniai dantys dažnai liečia gomurio gleivinę.
Prognatijos priežastys: įgimtos veido skeleto ypatybės, vaikų ligos, žalingi vaiko įpročiai, tokie kaip piršto čiulpimas, sutrikęs kvėpavimas per nosį, ankstyvas krūminių pieninių dantų netekimas, netaisyklingas dirbtinis kūdikio maitinimas.
Tergovištė

Istorija

Romėnų laikais netoliese buvo Missionis miestelis.
Tergovištė minima nuo 1573 m. kaip svarbus prekybos centras.

Pavadinimo kilmė

Miesto vardas kilęs nuo bulg. търговище – „turgaus aikštė, turgaus vieta“.
Lietuvos gyvenviečių herbai pagal heraldinius elementus

Lietuvos gyvenviečių herbai pagal heraldinius elementus
Dzūkų žinios

Dzūkų žinios – Lazdijų rajono laikraštis, einantis nuo 1945 m. kovo 26 d. Lazdijuose, Nepriklausomybės a. 4.

Istorija

Iki 1945 m. Nr. 6 Seinų apskrities, nuo 1945 m. Nr. 7 iki 1950 m. Nr. 78 – Lazdijų apskrities laikraštis, 1950–1990 m. – LKP Lazdijų rajono komiteto ir LDT leidinys, nuo 1990 m. – nepriklausomas rajono laikraštis. Steigėja ir leidėja laikraščio „Dzūkų žinios redakcija“.
Iki 1950 m. vadinosi „Dzūkų žinios“, 1950–1960 m. – „Raudonasis artojas“, 1961–1962 m. – „Tarybinis kelias“, 1962–1990 m. – „Darbo vėliava“, nuo 1990 m. kovo 24 d. – „Dzūkų žinios“.
1945–1948 m. ėjo vienąkart-dukart, 1950 m. – triskart, nuo 1990 m. – dukart per savaitę.
Tiražas 1945 m. – 3000 egz., 1987 m. – 10 000 egz., 1993 m. – 4500 egz., 1997 m. – 2300 egz., 2012 m. - 2000 egz.
Lesoto herbas

Lesoto herbas buvo priimtas po nepriklausomybės paskelbimo – 1966 spalio 4 d. Herbe vaizduojamas krokodilas ant basotų skydo. Tai basotų simbolis. Už skydo sukryžiuoti du ginklai iš XIX a. Kairėje ir dešinėje skydo pusėse, yra du basotų arkliai. Apačioje yra auksinis užrašas su nacionaliniu moto: Khotso, Pula, Nala (sesoto kalba), Peace, Rain, Prosperity (anglų kalba) – taika, lietus, gerovė.
Provas

Istorija

Gyvenvietę pavadinimu Fort Juta (Fort Utah) 1849 m. įkūrė mormonai, kilę iš Solt Leik Sičio. 1850 m. gyvenvietė buvo pervadinta į Provą prancūzų-kanadienių traperio Étienne Provost, kuris į šį regioną atvyko 1825 m. 1850 m. apylinkėse vyko Fort Jutos mūšis. Tais pačiais metais suteiktas miestelio statusas.