google/wiki40b huggingface dataset:
Mensa International

Mensa International yra didžiausia ir labiausiai žinoma žmonių su aukštu intelektu oficiali organizacija. Jos nariais gali tapti žmonės su aukštu intelekto koeficientu IQ (98 %; IQ 131 sd15, IQ 133 sd16), o jų, turinčių tokį aukštą intelekto koeficientą, pasaulyje tėra tik 2 % ir į Mensą jie priimami tik išlaikius specialų testą.

Bendra informacija

Roland Berrill, Australijos teisininkas, ir Dr. Lancelot Ware, Anglijos mokslininkas ir teisininkas įkūrė šią organizaciją Anglijoje 1946 m. Pagrindiniai tikslai buvo ir išliko tie patys: ne pelno organizacija, laisva nuo bet kokios diskriminacijos (rasės, religijos ir kitų požiūriu). Bendruomenė priima visus žmones, neatsižvelgiant į jų biografiją ir kurių IQ atitinka nustatytus kriterijus.

Struktūra

Mensa International nariais yra 50 šalių piliečiai.
Jeremy Bujakowski

Biografija

Gimė 1939 m. kovo 30 d. Druskininkuose keliautojų Stanislovo Bujakovskio ir Halina Korolec-Bujakowska šeimoje. Tėvai 1934–1936 motociklu keliavo iš Druskininkų į Šanchajų. II pasaulinio karo metu tėvai persikėlė gyventi į Jungtinę Karalystę, kur tėvas dirbo karinio oro uosto dirbtuvėse. Po karo, būdamas 7 metų, Džeremis kartu su tėvais išvyko gyventi į Indiją, kur mokėsi Dardžilingo mokykloje, vėliau Kalkutos koledže. Baigęs mokslus Indijoje, išvyko toliau mokytis ir gyventi į JAV.
Bujakovkis buvo pirmasis Indijos atstovas žiemos olimpinėse žaidynėse, kurios vyko 1964 m. Insbruke, Austrijoje. Žaidynių metu leidžiantis nuo kalno patyrė traumą ir varžybų nebaigė. 1968 m. antrą kartą dalyvavo olimpinėse žaidynėse Grenoblyje, Prancūzijoje, kur varžėsi nusileidimo kalnu, slalomo ir didžiojo slalomo rungtyse.
Kosto pilis

Kosto pilis (ček. hrad Kost) – Čekijos pilis Jičyno rajone.
Kosto pilis stovi Šiaurinėje Bohemijoje, regione, kuris vadinamas Čekijos Rojus. Pilis priklauso bajorų šeimai Kinský dal Borgo. Šiuo metu Kosto pilis gerai išsilaikiusi ir prižiūrima. Pilis žinoma savo garsiu Baltuoju Bokštu (ček. Bílá Věž).

Istorija

Pilis pastatyta iki 1349 m., nes šiais metais Benešas fon Vartenbergas (Beneš von Wartenberg) į šią pilį perkėlė savo rezidenciją. 1360 m. jis mirė, pilies savininku tapo jo sūnus Peteris fon Vartenbergas.
Pilies savininkai daug kartų keitėsi. Benešo fon Vartenbergo palikuonys pilį valdė iki 1414 m. Tais metais per santuoką pilis atiteko Mikulašui Zajicui fon Hasenburgui. 1456 m. Kosto, Troskų ir Uolinės pilių savininku tapo Janas Zajicas fon Hasenburgas, kuris vėliau dalyvavo sukilime prieš karalių Jurgį Podiebradietį. Po Jano Zajico mirties pilies savininku tapo Zdenekas Levas fon Rozentalis (Zdeniek Lev von Rosental, m. 1535 m.). Šis 1497 m. Kosto pilį pardavė Bohemijos karalystės aukščiausiajam kancleriui Janui iš Šelmberko (Schellenberg). Jo palikuonys pilį valdė iki 1524 m. 1524–1551 m. Kosto pilį valdė Biberšteinai (Bieberstein). Janas Biberšteinas prie pilies pristatė renesansinį sparną su erdvia virtuve. Jis neturėjo vaikų, tad po jo mirties pilis atiteko dukterėčiai ir jos vyrui Krištofui Popelui Lobkovicui, kurie prie pilies pastatė alaus daryklą ir keletą įtvirtintų ūkinių pastatų. Lobkovicai (Lobkowicz) buvo pilies savininkai iki 1634 m. Kurį laiką pilį valdė generalisimas Albrechtas Valenšteinas. Po jo 1634–1738 m. pilį valdė Černinai iš Chudenicų. Černinų valdymo laikais pilis nušiuro, ją naudojo kaip grūdų sandėlį.
1738–1769 m. pilį valdė karalystės maršalas Vaclavas Kazimiras Netolickis iš Eisenberko (Netoličtí z Eisenberka). Jam valdant Kostas ir apylinkės gavo fideikomiso (lot. fideicommissum) statusą. Jo sūnus neturėjo vaikų, tad pilies fideikomisą paveldėjo moteriškoji linija. Paveldėtojos prie pavardės pridėdavo antrą pavardę Netoličtí.
XIX a. pilį paveldėjo generolas feldmaršalas grafas Eugenijus Vratislavas iš Mitrovicų (m. 1867 m.), kuris irgi savo pavardę papildė sandu Netoličtí. 1879 m. pilis atiteko jo sūnėnams italams dal Borgo, kurie iš dėdės paveldėjo ne tik pavardę Netoličtí, bet ir jo grafo titulą. Dal Borgo Netolicki buvo pilies savininkai iki 1948 m., kai pilį konfiskavo tuometinė komunistinė Čekoslovakijos valdžia.
Socialistinės Čekoslovakijos laikais pilyje buvo įrengtas gotikinio ir renesansinio meno muziejus. 1992 m. Čekijos vyriausybė Kosto pilį ir gretimas žemes grąžino Džiovaniui Kinskiui dal Borgo, kuris yra paskutinės pilies valdytojos Anos Marijos dal Borgo Netolicki ir jos vyro Norberto Kinsky sūnus.
Kentauro proksima

Charakteristikos

Kaip ir visos raudonosios nykštukės, Kentauro Proksima yra per silpna, kad ją būtų galima pastebėti plika akimi. Vis dėlto ji yra artimiausia mūsų Saulei. Artimiausios žvaigždės yra Kentauro Alfa A ir B (už 0,21 šviesmečių), Saulė ir Barnardo žvaigždė (už 6,55 šviesmečių). Žiūrint iš Žemės, Proksima yra už 2° nuo Kentauro Alfos, tai yra maždaug už keturių pilnų Mėnulio skersmenų.
Kiek žinoma, Kentauro Proksima yra artimiausia Saulei jau apie 32 000 metų ir dar bus apie 33 000 ateinančių metų, kai ją pakeis Ross 248.
Pagal žvaigždės matmenis yra paskaičiuota, kad Proksima turėtų būti 1/7 Saulės spindulio bei masės, o tai atitinka 1,5 Jupiterio spindulio bei 150 jo masių.
Kentauro proksima nuo Kentauro Alfa yra nutolusi atstumu, beveik 1/20-ąja mažesniu nei nuo Saulės. Proksima galėtų būti orbitoje apie Alfa su apskriejimo periodu 500 000 metų ar daugiau. Dėl to Proksima dažnai vadinama Kentauro Alfa C.
Biratoris

Istorija

Biratorio kaimas kaip administracinis vienetas įkurtas 1923 m., 1954 m. reorganizuotas į miestelį. 1997 m. baigta užtvanka. 2003 m. rugpjūčio 9 d. miestelį nusiaubė „Etau“ uraganas – buvo apsemta 10 namų ūkių.

Geografija

Miestelis ribojasi su Obihiro, Hidaka, Niikappu, Mukava ir Šimukappu. Miestelio teritorijoje yra keletas kalnų, kurių aukščiausias – Poroširis (2 km), teka Saru, Nukabira, Nukibetsu upės.

Taryba

Miestelio tarybą sudaro 12 narių, 6 komitetai. Dabartinė kadencija darbą pradėjo 2015 m. gegužės 1 d., baigs 2019 m. birželio 30 d.

Miesto simboliai

Oficiali miesto gėlė yra paprastoji pakalnutė, medis – japoninis puošmedis, paukštis – didysis margasis genys.
Avitaminozė

Avitaminozė – liga, atsirandanti, organizmui ilgą laiką negaunant kurio nors vitamino.
Lietuvos futbolo taurė 1999–2000 m.

Lietuvos futbolo taurė 1999–2000 m. – 11-asis nepriklausomos Lietuvos futbolo taurės turnyras, vykęs nuo 1999 m. rugpjūčio iki 2000 m. gegužės. Priešingai nei šalies čempionatas, taurės turnyro sezono formatas nepakito – išliko sistema ruduo - pavasaris.
Dekarto koordinačių sistema

Dekarto koordinačių sistema – ortogonali koordinačių sistema, kurios visi taškai yra unikalūs ir apibūdinami pora koordinačių (jei tai plokštuma).
Šią koordinačių sistemą XVII a. pasiūlė Renė Dekartas.
Dekarto koordinatės yra analitinės geometrijos pagrindas, taip pat kitų matematikos šakų, pvz., tiesinės algebros, kompleksinės analizės, diferencialinės geometrijos, grupių teorijos ir t. t., geometrinės interpretacija. Be to, jos taikomos ir moksluose, kuriuose yra reikalinga geometrija, pvz., astronomija, fizika, inžinerija ir t. t.

Skaičių linija

Vienmatėje erdvėje Dekarto koordinačių sistema yra tiesė. Brėžiant tiesę svarbiausia yra pasirinktas 0 taškas, vieneto ilgis ir tiesės kryptis. Kryptis lemia, kuri viena tiesės pusė bus teigiama, o kita – neigiama.

Dekarto koordinatės 2-matėje erdvėje

Dvimatėje erdvėje Dekarto koordinačių sistema dar yra vadinama stačiakampe koordinačių sistema arba Dekarto plokštuma. Ją apibrėžia dvi nustatytos statmenos linijos (ašys), vieneto ilgis abejoms ašims ir abiejų ašių kryptis. Horizontali ašis yra vadinama x ašimi, o vertikali – y ašimi. Koordinatės yra rašomos poroje (x, y).
Taškas, kur kertasi abejos vadinamas pradžios tašku. Jis dažnai žymimas O, tada ašys atitinkamai vadinamos Ox ir Oy.
Žiulis Masnė

Biografija

1852-1863 m. su pertrauka Paryžiaus konservatorijoje studijavo kompoziciją, mokytojas Ambruazas Tomas. 1878-1896 m. Paryžiaus konservatorijos dėstytojas; nuo 1878 m. profesorius. 1864-1865 m. gyveno Italijoje. 1878 m. Prancūzijos instituto narys.
Mokiniai: Georgas Enesku, Šarlis Keklinas, Gustavas Šarpentjė, Ernestas Šosonas ir kiti. Jo įtakoje kūrė Klodas Debiusi, Rudžeras Leonkavalis, Pietras Maskanis, Džakomas Pučinis.
Lenkijos lietuvių etninės kultūros draugija

Lenkijos lietuvių etninės kultūros draugija (lenk. Stowarzyszenie Litewskiej Kultury Etnicznej w Polsce) – Lenkijos lietuvių kultūrinė ir visuomeninė organizacija, įkurta 1997 m., Lenkijos lietuvių bendruomenės konfederuota narė. Centras Punske.
Mena Suvari

Šeima

Mena Suvari gimė Niuporte, graikų kilmės medicinos darbuotojos Candice ir estų kilmės psichiatro Ando Süvari šeimoje. Turi tris vyresnius brolius, vienas kurių yra kariškis. Vardą Mena išrinko senelė, pagal Egipte esančio viešbučio pavadinimą.

Karjera

Pirmieji Menos Suvari epizodiniai vaidmenys buvo televizijos serialuose „Boy Meets World“ ir „Ligoninės priimamasis“. 1999 metai buvo itin sėkmingi: ji atliko vaidmenis Oskarą laimėjusioje juostoje „Amerikos grožybės“ bei didelio populiarumo sulaukusioje komedijoje jaunimui „Amerikietiškas pyragas“.
Kiti jos žymesni vaidmenys: Edie seriale „Šešios pėdos po žeme“ (ketvirtasis sezonas), Grace Seger filme „Atominis traukinys“.

Mada

Prieš tapdama aktore, ji penkerius metus dirbo Niujorko agentūroje „Wilhelmina Agency“.
Mena Suvari yra kompanijos Lancôme kosmetikos veidas, jos nuotraukos buvo spausdintos žurnale Vogue. Bendadarbiaujant su Echo Design sukūrė šalikų kolekciją.

Asmeninis gyvenimas

2000 metų kovo 4 dieną Mena Suvari ištekėjo už septyniolika metų vyresnio vokiečių kinematografininko Roberto Brinkmanno. Pora oficialiai išsiskyrė 2005 metų gegužę. 2008 metais susižadėjo su italų kilmės kanadiečiu koncertų organizatoriumi Simone Sestito.
Mena Suvari taip pat žaidžia pokerį.
Voleai

Voleai – atolas, sudarytas iš 22 salelių. Jis yra Karolinų salose, Japo valstijoje, Mikronezijoje. Gyventojų - 975 (2000 m.). Beveik viso Antrojo pasaulinio karo metu atolas buvo naudojamas kaip Japonijos imperijos kariuomenės lauko aerodromas.
1913 m. misionierius Džonas Makmilanas Braunas Voleai atole atrado unikalų voleajų kalbos raštą.
Ungurys

Veisimasis

Ungurio veisimasis paaiškėjo tik XX a. pradžioje. Pavasarį arba rudenį, kai vanduo upėse pakilęs, suaugę unguriai keliauja neršti į jūras. Veisiasi vakarinėje Atlanto vandenyno dalyje – Sargaso jūros gelmėse.
Ungurių lervos anksčiau buvo laikomos atskira žuvų rūšimi Leptocephalus brevirostris. Jos Golfo srovės nešamos į šiaurės rytus. Trečiųjų gyvenimo metų rudenį lervos pasiekia Europos pakrantes. Čia užauga iki 6-7 cm ilgio unguriukai. Jie kyla upėmis ir pasiekia ežerus. Čia jų kūnas tampa gelsvas. Užaugę sidabrinės spalvos unguriai migruoja atgal į jūrą. Neršia tik kartą per gyvenimą, po to žūva.
Lietuvoje unguriai gyvena daugiausia Kuršių mariose, rečiau upėse ir ežeruose. Mėgsta dumblingas, užžėlusias vietas. Gėluose vandenyse gyvena 4-9 metus. Pamaryje žvejojami ir pardavinėjami daugiausia rūkyti.
Vermišeliai

Vermišeliai (it. vermicelli, 'kirmėlaitės') - ilgi, ploni, siūliniai makaronai, gaminami pramoniniu būdu. Apvalaus skerspjūvio, panašūs į spagečius. Jie storesni už itališkos virtuvės spagečius, bet šiek tiek plonesni Jungtinėse Valstijose. Vietname paplitę ypač ploni, vadinamieji „angelo plaukai“, arba capellini. Vermišeliais priimta apibūdinti įvairių rūšių plonuosius makaronus Azijos šalyse, kur vadinami įvairiai.
Vabala

Pavadinimas

Upėvardis kildinamas nuo gyvūno pavadinimas vabalas. Nuo Vabalos pavadinimo kilo ir miesto Vabalninkas pavadinimas.
Vabalos pavadinimas taip pat naudojamas organizacijų pavadinimuose, pavyzdžiui: Lukavičių ir Bernotų šeimų ansamblis „Vabala”, Panevėžio krašto vabalninkiečių klubas „Vabala“.
Čumbi

Gyventojai

Slėnio etninė grupė yra gromai, kurie beveik per pusę padalinti tarp Sikimo ir Kinijos. Jie kalba tibetiečių grupės kalba: gromų kalba. Manoma, kad šios etninės grupės atstovai apgyvendino Himalajų vidurines kalvas piečiau, ir iš jų palikuonių susiformavo bhutijų ir ngalopų etninės grupės. Kinijos tautinėje sistemoje gromai priskiriami tibetiečių tautai.
Gromai išpažįsta Tibeto budizmą, kultūriškai labai panašūs į tibetiečius.
Tiumenė

Istorija

Tiumenės miestas įkurtas 1586 m. liepos 29 d. prieš tai buvusios totorių gyvenvietės vietoje.
Antrojo pasaulinio karo metu į Tiumenę iš mauzoliejaus Maskvoje buvo pergabentas Lenino kūnas.
Ivanas Levickis

Biografija

1855 m. baigė Sankt Peterburgo statybos mokyklą (nuo 1882 m. – Sankt Peterburgo civilinių inžinierių institutas). Nuo 1857 m. dirbo Statybos ir kelių komisijoje Gardine, nuo 1861 m. – jaunesnysis architektas Vilniuje. 1872–1884 m. Vilniaus gubernijos inžinierius, t. p. Vilniaus švietimo apygardos architektas. 1885 m. Tambove vadovavo kareivinių statybai, nuo 1890 m. Astrachanės gubernijos inžinierius. Reiškėsi kaip fotografas; 1864–1868 m. Vilniuje veikė jo fotoateljė.
Vengrijos karalystė

Terminas

Terminas „Vengrijos karalystė“ naudojamas siekiant atskirti šį ilgalaikį politinį darinį nuo šiuolaikinės Vengrijos valstybės, kuri yra žymiai mažesnė ir etniškai homogeniška. Iki XIX a. imtinai „vengrais“ vadinti visi šios karalystės gyventojai, nepriklausomai nuo jų tautybės kaip mes ją suprantame dabar.
Mečislovas Litvinskis

Mečislovas Litvinskis (Mieczyslaw Eligiusz Litwinski) – lenkų kompozitorius ir muzikantas – multiinstrumentalistas.
1991–2000 m. gyveno Lietuvoje ir dalyvavo jos kultūriniame gyvenime. Dėstė Kauno Vytauto Didžiojo universitete. Rengė solo koncertus, grojo grupėse „Airija“, „Žuvys“ ir Jaro Ramūno grupėse.
Šiuo metu gyvena Lenkijoje. Su muzikante Saba Zuzanna Krasoczko yra sudaręs muzikinį duetą „Sol et Luna“.
Samcchė–Džavachetija

Demografija ir armėnų problema

54 % regiono gyventojų yra armėnai, daugiausia gyvenantys Achalkalakio ir Ninocmindos rajonuose. Greta gyvena graikai, osetinai ir gruzinai. Armėnai valdymo institucijose sudaro mažumą, nors pagal dalį gyventojų skaičiuje jų ten turėtų būti apie pusę. Gubernatoriaus komandoje armėnų yra tik 11 % (3 iš 26), mokesčių inspekcijoje – 19,5 % (16 iš 82) ir t. t.
Armėnai jaučiasi Gruzijos vyriausybės diskriminuojami ir atstumiami. Regione yra buvę demonstracijų, policijos žiaurumų malšinant neramumus. Daug armėnų mano, kad juos laiko antrarūšiais Gruzijos piliečiais. Vietinių armėnų organizacija Jungtinis Džavacho demokratinis susivienijimas (angl. United Javakhk Democratic Alliance) reikalauja vietinės autonomijos, kokia žadama abchazams ir osetinams.

Meschetinų deportacija

Gruzijos pasienyje su Turkija gyveno Meschetijos turkai (meschetinai). Jų gyvenama teritorija buvo vadinama Meschetija (dabar – Samcchė). 1944 m. lapkričio 15 d.- lapkričio 25 d. meschetinai buvo deportuoti į Kazachiją, Kirgiziją ir Uzbekiją. Manoma, kad iš 100 000 išvežtų gyvuliniuose vagonuose apie 10 000 žuvo.
Gideon Sundbäck

Biografija

Otas Fredrikas Gideonas Sundbekas gimė Edestugu (Ödestugu) parapijoje Jonšiopingo lėne, Smolande, Švedijoje pasiturinčių ūkininkų Jono Otto Magnusono Sundbeko ir Kristinos Karolinos Klasdoter šeimoje. Baigęs mokslus Švedijoje išvyko į Vokietiją, kur mokėsi politechnikos koledže Bingene prie Reino, o 1903 m. išlaikė inžinieriaus egzaminą. 1905 m. emigravo į JAV, kur sukūrė šeimą ir gyveno iki mirties 1954 m.

Užtrauktuko išradimas

G. Sundbeko 1917 m. išduoto patento dokumentu kopijos yra čia:
America's Next Top Model (20 sezonas)

Prizai

Šio sezono prizai: modelio kontraktas su NEXT Model Management, straipsnis žurnale Nylon ir US$100,000 vertės kampanija su GUESS.
Šiame seone panaikinti prizai: modelio kontraktas su LA Models & NY Model Management, America’s Next Top Model kvepalų „Dream Come True“ veidas ir kampanija su Nine West ir Smashbox Cosmetics.
Meghadūta

Meghadūta (skr. मेघदूत = Debesis–pasiuntinys) – žymi indiška poema, parašyta garsaus klasikinio sanskrito poeto Kalidasos.
Tai 111 posmų (šlokų) tekstas, suskirstytas į dvi dalis (Purvamegha ir Uttaramegha). Kūrinyje pasakojama apie dievui Kuberai pavaldų jakšą, kuris už savo pareigų neatlikimą buvo metams ištremtas į Vidurio Indiją (Ramagirio kalną). Jis įkalba praplaukiantį debesį jį nunešti pas savo žmoną į Alaką (Himalajuose, prie Kailašo kalno). Kūrinyje vaizdžiai aprašomi reginiai nuo debesies, gausu gamtos vaizdinių.
„Meghadūta“ parašyta mandakranta metru, turi daug panašumų su vėlesniu Vedantos Dešikos kūriniu Haṃsasandeśa („žąsies pranešimas“). Pirmasis „Meghadūtą“ į anglų kalbą išvertė britas Horace Hayman Wilson (1816 m.). Vėliau išversta ir į kitas Europos bei Indijos kalbas.
Vilniaus Barboros Radvilaitės progimnazija

Istorija

Naujosios Vilnios septynmetė mokykla atidaryta 1957 m. mokėsi 64 mokiniai. 1965 m. ji tapo Vilniaus 24-oji vidurinė mokykla, nuo 1997 m. kovo 25 d. vadinosi Vilniaus Naujosios Vilnios vidurinė mokykla. 2001 m. mokykla renovuota. 2002 m. renovuotas sporto aikštynas, kuriame aktyviai sportuoja visa Naujosios Vilnios bendruomenė. 2002 m. kovo 19 d. mokykla reorganizuota į Naujosios Vilnios pagrindinę mokyklą. 2004 m. rugsėjo 7 d. mokyklai suteiktas Barboros Radvilaitės vardas.
Jomantų piliakalnis

Piliakalnis

Piliakalnis, dar vadinamas Pilimi, yra Ašvos ir Telšinos upelių santakoje. Jį iš pietvakarių ir šiaurės juosia Telšinos, iš pietų - Ašvos slėnis, rytuose yra 40–50 m pločio dauba. Šlaitai statūs, 7 m aukščio. Aikštelė pailga, 86x25 m dydžio, su kultūriniu sluoksniu, jos rytinį, pietinį ir pietvakarinį kraštą juosia apie 130 m ilgio ir 1–2 m aukščio pylimas. Rytiniame pakraštyje, už daubos esančioje aukštumėlėje, yra senovės gyvenvietė, kurioje rasta lipdytos grublėtu paviršiumi keramikos.
Rytinėje papėdėje, 1 ha plote yra papėdės gyvenvietė, kurioje rasta grublėtos keramikos. 100 m į rytus nuo papėdės gyvenvietės piliakalnio yra Jurgaičių kapinynas, tyrinėtas 1967 m.

Aplinkiniai piliakalniai

Dovilų piliakalnis 22 km
Stankaičių piliakalnis 7 kmMockaičių piliakalnis 8 km
Skomantų piliakalnis 7 kmLekių piliakalnis 9 km
Šiūparių piliakalnis 8 kmPavilnučio piliakalnis 3 km
Padievaičio piliakalnis 27 kmŠilutė 17 km
Ventės ragas 28 kmEidaičių piliakalnis 7 km
Venckų piliakalnis 17 kmPaulaičių piliakalnis 3,3 km
Žakainių piliakalnis 11 km
Baltasis erelis (laikraštis)

Baltasis erelis – politikos, mažažemių ir bežemių laikraštis, leistas 1897 m., 1911–1912 m.

Istorija

Pirmasis nelegaliai išleistas laikraštis spaudos draudimo metais Lietuvoje. 1897 m. pirmąjį numerį išleido Jurgis Bielinis, pavadinęs tarptautišku politišku laikraščiu ir nurodęs, jog leidėjas Juozapas Baltasis Erelis Lietuvos Karalius. Spausdinta Lietuvos griuvėsiuose. Jam spausdinti iš Martyno Jankaus nusipirko ir parsigabeno rankinę spausdinimo mašiną. Visą tekstą parašė J. Bielinis, o išspausdino su rankine spausdinimo mašina Stasys Pavilonis (kituose šaltiniuose – Steponas Pavilionis iš Gripkelių). Išspausdintus 300 egz. J. Bielinis pats išplatino.
Panaikinus spaudos draudimą, J. Bielinis 1911 m. liepos 16 d. M. Jankaus spaustuvėje Tilžėje išspausdino antrąjį (pavadinęs Nr. 1) numerį – mėnesinį politikos, mažažemių ir bežemių laikraštį. Leidėjas ir redaktorius – Lietuvos Teokratas Juozapas Baltasis Erelis.
1912 m. liepos 16 d. išėjo trečiasis – paskutinis numeris. Rašyta apie valstiečių varganą padėtį, priekaištauta lietuvių kunigams ir pasaulietinei šviesuomenei, kad nesirūpina Lietuvos nepriklausomybės atgavimu.
Dinozaurų evoliucija

Dinozaurų evoliucija prasidėjo maždaug prieš 230  milijonų metų vidurinio ir vėlyvojo triaso periodu, apie 20 milijonų metų po permio-triaso masinio rūšių išnykimo, kurio metu išnyko apie 95 % visų Žemės organizmų rūšių. Apie tai sprendžiama iš radiologinių absoliutaus amžiaus nustatymo metodų, panaudotų tyrinėjant uolienas, kuriose randami ankstyvųjų dinozaurų genties eoraptorių fosilijos.
Vienas iš ankstyvųjų dinozaurų protėvių buvo didelis archozauras Saurosuchus, tačiau didžiausio tyrinėtojų susidomėjimo nusipelnė kitas gyvūnas. Lagosuchus, Argentinoje atrastas 30 cm ilgio gyvūnas, laikomas panašiausiu į dinozaurus archozauru. Ilgą laiką jis laikytas tiesioginiu visų dinozaurų protėviu. Nesutarimai šiuo klausimu tęsėsi iki 1994 m., kai Paul Sereno pakartotinai ištyrė Lagosuchus radinį. Sereno nustatė, kad pirmasis kaip Lagosuchus aprašytas skeleto fragmentas galėjo būti "chimera", t. y. kaulų fragmentai galėjo priklausyti skirtingiems gyvūnams. Dėl to kitas Lagosuchus radinys buvo pervadintas į Marasuchus. Dabartiniu paleontologų manymu eoraptorius yra bendras visų dinozaurų protėvis. Fosilijų analizė rodo, kad tai buvo nedideli dvikojai plėšrūnai.
Seniausiais tikraisiais dinozaurais laikomi keletas radinių iš vidurinio triaso (225 mln. metų senumo) sluoksnių Ischigualasto ir Santa Maria formacijose (Argentinoje ir Brazilijoje): Herrerasaurus, Staurikosaurus ir Eoraptor buvo vikrūs plėšrūnai, o Pisanosaurus - žolėdis. Tarp to laikotarpio gyvūnijos dinozaurai dar buvo reti ir anaiptol nedominuojanti grupė.
Situacija pasikeitė po kelių milijonų metų, perėjime iš Karnio į Norį, kai masiškai išmirė pirmykščiai ropliai ir amfibijos, kurie dar vadinami paleotetrapodais. Išmirė 42 proc. tetrapodų šeimų. Vadinamieji neotetrapodai, tarp jų ir dinozaurai, užėmė atsilaisvinusias ekologines nišas. Triaso - juros sandūroje prieš 202 mln. metų įvyko dar vienas masinis rūšių išmirimas, po kurio paleotetrapodai visiškai išnyko, o juros periodu praktiškai visi (žinomi) sausumos gyvūnai, didesni nei 1 m, buvo dinozaurai.
Kreidos periodo pabaigoje, masinio rūšių išnykimo laikotarpiu prieš maždaug 65 mln. metų, visos dinozaurų rūšys išnyko, išskyrus vieną šaką, iš kurios išsivystė pirmieji paukščiai. Kitos diapsida poklasio rūšys, susijusios su dinozaurais, taip pat pergyveno masinį rūšių išnykimo laikotarpį.
Trasa Valencia

Istorija

Trasa pastatyta 2000 m. Joje telpa 120 000 žiūrovų (60 000 sėdimų vietų). Bandymams trasa naudojama dėl švelnaus žiemos klimato. Čia vyksta Moto GP lenktynės.

Adresas

Autovia A-3

Valencia-Madrid

salida 334 / Apdo. de Correos 101

46380 Cheste

Valencia

España
Povilas Kemėšis

Povilas Kemėšis (1921 m. lapkričio 9 d. Kilėviškiai, Leliūnų valsčius – 2008 m. lapkričio 21 d. Kaunas) – Lietuvos inžinierius elektrotechnikas, habilituotas technologijos mokslų daktaras.

Biografija

1940 m. baigė Utenos gimnaziją, 1947 m. baigė Kauno universitetą. 1957 m. Kauno politechnikos institute apsigynė technikos mokslų kandidato disertaciją „Ferodinaminis polinių koordinačių vektormetras su dviem laisvumo laipsniais“. 1967 m. ten pat apsigynė daktaro disertaciją „Vektorinių matavimo sistemų teorijos ir taikymo klausimai“, technikos mokslų daktaras, 1993 m. nostrifikuotas habilituotas technologijos mokslų, informatikos inžinerijos daktaras.
1947–1949 m. Kauno elektrinės budintis inžinierius elektrikas, 1948–1951 m. Kauno žemės ūkio technikumo dėstytojas. Nuo 1951 m. Kauno technologijos universiteto (nuo 1990 m. Kauno technologijos universitetas) dėstytojas, 1968–1972 m. Gamybos automatizavimo katedros vedėjas, nuo 1976 m. Kalbos tyrimo laboratorijos mokslinis vadovas, 1961 m. docentas, nuo 1968 m. profesorius. Nuo 2001 m. rugsėjo 26 d. profesorius emeritas.

Mokslinė veikla

Tyrimų sritis – vektorinių matavimo prietaisų teorija ir naudojimas, automatinė kontrolė, kalbos automatinis atpažinimas. 40 išradimų iš kalbos signalų analizės ir atpažinimo autorius.
1941 m. Lietuvos šachmatų čempionatas

1941 m. Lietuvos šachmatų čempionatas – tai 10-asis Lietuvos vyrų šachmatų čempionatas. Jis vyko Kaune, 1941 m. vasario 25 – kovo 16 d.
Čempionate žaidė 13 dalyvių: trys vilniečiai, devyni kauniečiai, ir vienas žaidėjas iš Tauragės. Tarp jų – septyni 1938 m. Lietuvos čempionato žaidėjai: Povilas Vaitonis, Romanas Arlauskas, Simonas Disleris, Leonardas Abramavičius, V. Skibiniauskas, Povilas Tautvaišas, Gutmanas.
Nuo 1941 m. Lietuvos čempionui išaiškinti nebebuvo rengiami pirmenybių nugalėtojo mačai su čempiono vardą ginančiu šachmatininku – Lietuvos čempionu tapdavo čempionato turnyrą laimėjęs dalyvis. 
Pagal šią tvarką 1941 m. Lietuvos čempionu tapo Isakas Vistaneckis, surinkęs 10,5 taško iš 12 galimų, antras liko Povilas Vaitonis – 10 taškų, trečias – Romanas Arlauskas – 7,5 taško.