google/wiki40b huggingface dataset:
Janina Juškutė-Eivienė

Janina Juškutė-Eivienė (g. 1940 m. sausio 3 d. Šventupiuose, Akmenės rajonas) – Lietuvos choro dirigentė ir pedagogė.

Biografija

1956–1960 m. choro dirigavimo mokėsi Šiaulių muzikos mokykloje (dėst. Romanas Andriuškevičius). 1966–1969 m. choro dirigavimo studijas neakivaizdiniu būdu tęsė LSSR konservatorijoje (dėst. Liongino Abariaus klasė) ir 1974–1976 m. Klaipėdos fakultetuose (vyr. dėst. Romaldo Misiukevičiaus klasė).
1960–1962 m. Švenčionių vaikų muzikos mokyklos mokytoja, vaistažolių fabriko choro ir kitų meno mėgėjų būrelių vadovė. Vėliau vienus metus buvo Akmenės kultūros namų meno vadovė, vadovavo kultūros namų ir rajkoopsąjungos mišriesiems chorams. 1962–1969 m. Mažeikių vaikų muzikos mokyklos mokytoja ir jaunių choro (60-80 dalyvių) vadovė, kultūros namų mišriojo choro „Draugystė" chormeisterė ir kitų meno būrelių vadovė.
Nuo 1969 m. rudens Klaipėdos pedagoginės mokyklos muzikos dėstytoja, 1970–1976 m. merginų choro (100 dalyvių) meno vadovė ir dirigentė. 1972, 1974 ir 1976 m. respublikinėse moksleivių chorų apžiūrose ir 1975 m. respublikinės dainų šventės konkurse merginų choras pelnė pirmąsias vietas, dalyvavo 1973 m. respublikiniame moterų ir vyrų chorų sąskrydyje Šiauliuose, Klaipėdos miesto dainų šventėse ir kituose kultūros renginiuose, išmoko nemaža įvairių autorių kūrinių. 1976–1982 m. ŠPI Klaipėdos ikimokyklinio auklėjimo fakulteto dėstytoja ir merginų choro vadovė. Chore dainavo 70-80 būsimųjų mokytojų, kurios 1977 m. II Stasio Šimkaus chorų konkurse pelnė antrąją vietą, o 1980 m. respublikinės dainų šventės konkurse tapo laureatėmis, dalyvavo 1981 m. Baltijos respublikų studentų dainų šventėje „Gaudeamus-VIII" Rygoje, dažnai koncertuodavo.
Nuo 1982 m. šio choro chormeisterė, nuo 1992 m. Klaipėdos universiteto Pedagogikos fakulteto Meno pedagogikos katedros vyr. asistentė, merginų choro chormeisterė. Kartu su Česlovu Mikučiu chorą parengė 1994 m. I Pasaulio lietuvių dainų šventei Vilniuje. Pedagogė dirigavo rajonų ir Klaipėdos miesto dainų šventėse.
Atgal į ateitį

Turinys

Marčio MakFlajaus gyvenimas nekoks, jo šeima asociali, jo pamokų lankomumas mažas ir jo muzika, kurią jis mėgsta ir atlieka, yra per garsi. Jo vienintelė šviesa gyvenime yra mergina Dženė bei draugas daktaras Emetas Braunas. Martis susitinka daktarą ir pamato, kad pastarasis sukūrė laiko mašiną (Delorėja). Martis su šia mašina patenka į 1955 m. ir turi atkurti tvarką istorijoje.
Ansainiai

Istorija

XX a. pr. Ansainiai (Hanusevičiai) buvo okolica Babtų valsčiuje. Čia žemes valdė Butkevičiai, Dautartai, Gineikiai, Hanusaučiai, Ivanaičiai, Jagėlavičiai, Jusevičiai, Kšešanavičiai, Stecevičiai, Uginskiai, Vencevičiai.

Aplinkinės gyvenvietės

Kruopiai – 2 km
Serbinai – 1,5 km
LABŪNAVA – 1 km
Pamėkliai – 1 km
Sičioniai – 1 km
Vokietijos turizmas

Vokietijos turizmas – Vokietijos ekonomikos šaka. Turizmas yra svarbi ūkio sritis Vokietijoje. Nuo 2009 iki 2014 metų nakvynių skaičius kasmet augo. 2014 metais jis augo 3 procentais ir siekė 424 mln. (iš jų 348,5 mln. Vokietijos gyventojų, 75,5 mln. – užsienio turistų). 2015 metais tikimasi augimo 2 procentais. 2004–2014 metais viešbučių ir maitinimo srityje apdraustųjų socialiniu draudimu (t. y. dirbančiųjų) skaičius išaugo 212 000 (t. y. 30 procentų). Didžiausios turistų grupės daugelį metų yra iš kaimyninių šalių, tai yra iš Nyderlandų, Prancūzijos ir Šveicarijos. Didelę grupę vis dar sudaro svečiai iš Didžiosios Britanijos ir JAV. Tačiau pastebimas turistų iš Kinijos, Taivano ir Persijos įlankos šalių augimas.
Nusikaltimas ir bausmė (2000 filmas)

Turinys

Rozana, mokyklos palaikymo komandos šokėja, draugauja su geriausiu mokyklos sportininku Džimiu. Nors jos gyvenimas atrodo laimingas, tačiau namuose jos laukia girtuoklis patėvis ir šio pakęsti negalinti motina. Galiausiai ši pabėga iš namų su juodaodžiu barmenu, o patėvis, sukėlęs skandalą, trumpam areštuojamas. Rozana tampa apkalbų ir pašaipų objektu, kurią palaiko vienintelis Džimis. Patėvis grįžta namo ir jiedu su Rozana kurį laiką gyvena dviese, kol vieną vakarą jis girtas merginą išprievartauja. Ši tyli apie nusiakaltimą, tačiau sugalvoja keršto planą – nužudyti patėvį ir taip išvaduoti ir save, ir motiną. Rozana įtikina jai padėti Džimį : po mokyklos komandos pergalės, kuomet visi švenčia, jiedu tyliai palieka vakarėlį, dviračiais nuvažiuoja į Rozanos namus ir nužudo patėvį. Po kelių valandų Džimis ją paveža iki namų, tačiau čia jau atvykusi policija: motina grįžo anksčiau už juos, iškvietė policiją ir tuo pačiu tapo pagrindine įtariamąja. Džimis vis labiau panikuoja ir Rozana turi pasirinkti: arba prisipažinti, arba leisti motinai ilgiems metams atsidurti kalėjime...
Kirsty Coventry

Kirsty Coventry (g. 1983 m. rugsėjo 16 d. Hararėje) – Zimbabvės plaukikė, olimpinių žaidynių čempionė ir prizininkė. Jai priklauso 7 iš aštuonių iš visos Zimbabvės sportininkų pelnytų olimpinių medalių. Pasaulio rekordininkė.
Nuo 2013 m. tarptautinio olimpinio komiteto narė, TOK sportininkų atstovų prezidentė.
Elvydas Pauliukėnas

Biografija

1978 m. baigė Vilniaus valstybinį pedagoginį institutą, matematikas. 1997–2000, 2000–2003 ir 2003–2007 m. Šakių rajono savivaldybės mero pavaduotojas.
Nuo 1996 m. Lietuvos centro sąjungos narys, nuo 2003 m. Liberalų ir centro sąjungos Šakių rajono skyriaus narys, skyriaus pirmininkas.
1997–2000 m., 2000–2003 m., 2003–2007 m. ir nuo 2007 m. Šakių rajono savivaldybės tarybos narys.
Šakių laisvalaikio ir pramogų centro vyrų ansamblio narys, Šakių vietos veiklos grupės pirmininkas. Sutuoktinė Liucija, vaikai Auksė, Gintarė.
Omerta

Omerta, tylėjimo įstatymas – Sicilijos mafijos garbės kodekso norma, draudžianti bet kokį bendradarbiavimą su teisėsaugos struktūromis.
Yra žinomi atvejai, kai po pasikėsinimo į gyvybę išgyvenęs gangsteris atsisakydavo policijai identifikuoti į jį besikėsinusius priešus, net jei juos pažino. Garsiausias toks atvejis – Vito Genovese nurodymu pašautas mafijos bosas Frank Costello išgyveno ir vėliau teisme atsisakė liudyti prieš pasikėsinimą įvykdžiusį Vincent Gigante, ne tik jo „nepažindamas“, bet ir teigdamas, kad neturi supratimo kas ir kodėl galėjo norėti jo mirties. Gigante buvo išteisintas, o Costello, bijodamas pakartotinio pasikėsinimo, pasitraukė iš šeimos boso posto.
Mafijoje omertos sulaužymas baudžiamas mirtimi.

Istorija

XX a. 9-10 dešimtmečiuose JAV mafijoje omertos įstatymas pamažu prarado svarbą, vis daugiau įvairaus rango gangsterių siekdami sumažinti bausmės laiką bendradarbiaudavo su FTB ir policija, taip sukurdami tolimesnius precedentus. Kulminacija buvo liudyti sutikęs Bonanno šeimos bosas Joe Massino.
Sicilijoje omertos sulaužymai vis dar yra retos išimtys. Skirtingai nei JAV, čia yra įprasta už šį prasižengimą mirtimi bausti dar ir prasikaltusiojo gimines.
Nestlé

Istorija

Įmonę Farine Lactée Henri Nestlé S. A. 1867 įkūrė šveicarų vaistininkas Henri Nestlé, vokiečių imigrantas iš Frankfurto.
Viktoras Petkus

Biografija

Mokėsi Minionių pradžios mokykloje, kurią baigė 1940 m., vėliau lankė Raseinių gimnaziją. Kaip veiklus ateitininkas 1947 m. areštuotas. Nuteistas laisvės atėmimu penkeriems metams, už mėginimą pabėgti bausmė padidinta dar dešimčia metų. Po J. Stalino mirties 1953 m. paleistas anksčiau termino.
1954 m. eksternu išlaikė egzaminus ir baigė Raseinių darbo jaunimo vidurinę mokyklą. Tais pat metais ruošėsi stoti į Kauno kunigų seminariją, tačiau parapijos klebonas atsisakė duoti rekomendaciją. 1956 m. įstojo į Vilniaus universiteto (VU) Lietuvių kalbos ir literatūros fakultetą, bet netikėta liga – nespecifinis sąnarių uždegimas kuriam laikui prikaustė prie lovos. Draugams padedant gydėsi, bet studijos buvo nutrauktos.
1957 m. po Vėlinių Rasų kapinėse už aktyvią patriotinę veiklą studentų tarpe buvo areštuotas, nuteistas aštuoneriems metams. 1965 m. gruodžio 25 d. grįžęs į Lietuvą apsistojo Vilniuje, įsidarbino VU širdies ir kraujagyslių chirurgijos laboratorijoje prietaisų meistru. 1968 m. VU Medicinos fakulteto darbuotojams organizuota ekskursija į Rygą. Brolių kapuose, pasinaudodamas proga, ekskursantams tarė žodį, už kurį teko palikti universitetą. Perėjo dirbti buhalteriu į Liaudies meno draugiją, tačiau netrukus ir iš čia turėjo pasitraukti, o laikraštyje „Vakarinės naujienos“ pasirodė sarkastiškas straipsnis apie jį. Kurį laiką negavo jokio darbo. Įsidarbino zakristijonu Šv. Mikalojaus bažnyčioje, bet po metų įsakoma ir iš čia pasitraukti. 1975 m. įsidarbino Vilniaus miesto klinikinės ligoninės nefrologiniame skyriuje.
Vienas Lietuvos Helsinkio grupės steigėjų. 1976 m. gruodžio 1 d. jis, Eitanas Finkelšteinas, Tomas Venclova, kun. Karolis Garuckas ir Ona Lukauskaitė-Poškienė užsienio žurnalistams Maskvoje surengė spaudos konferenciją, kurioje paskelbė apie grupės įkūrimą bei tikslus. 1977 m. rugpjūčio 23 d. suimtas, bute padaryta krata, paimta rašomoji mašinėlė, nemažai grupės dokumentų, pogrindinės spaudos. 1978 m. liepos 10-14 d. buvo teisiamas. Paskirta sunki bausmė: trejus metus kalėti sustiprinto režimo kalėjime, septynis lageryje, penkis – tremtyje. Po teismo „Tiesa“ išspausdino melagingą straipsnį. Kalėjo Vladimiro, Čistopolio kalėjimuose , vėliau – lageryje Permės srityje.
1988 m. visuomenei reikalaujant, buvo paleistas iš tremties, grįžo į Lietuvą. Nuo 1989 m. Lietuvos žmogaus teisių asociacijos garbės pirmininkas, 1990–1991 m. Krikščionių demokratų sąjungos valdybos pirmininkas.  Nuo 1992 m. LR Seimo žmogaus ir piliečių teisių bei tautybių reikalų patarėjas, 1994–1997 m. Vyriausybės konsultantas žmogaus ir piliečių teisių klausimais.
V. Petkus leido tautinės katalikiškos minties savaitraštį „Nepriklausoma Lietuva“, redagavo Krikščionių demokratų sąjungos žurnalą „Tėvynės sargas“.  Knygų „Dominikonai Lietuvos kultūroje“, „Vilniaus vyskupas kunigaikštis Ignas Jokūbas Masalskis“, „Lietuvos Helsinkio grupė“, „Laiškai iš Intos“ ir kitų autorius. 2010 m. Mykolo Romerio universitetui padovanojo savo biblioteką – apie 5000 knygų ir rankraščių.  1993 m. apie jį sukurtas filmas „Viktoras Petkus: Esu toks, koks esu“, rež. Vytautas Damaševičius. Palaidotas Raseinių kapinėse.
Lietuvos konstitucinė teisė

Lietuvos konstitucinė teisė - Lietuvos Respublikos santvarkos teisė; visuma konstitucinių normų ir principų.
Ateitis (Kaunas)

Istorija

Pirmasis numeris išėjo kaip nemokamas žurnalo „Draugija“ priedas moksleiviams. Nuo 1913 m. „Ateitis“ tapo savarankišku literatūros, mokslo ir visuomenės laikraščiu moksleivijai, nuo 1935 m. – iliustruotu mėnesiniu moksleivių žurnalu. Leido Šv. Kazimiero draugija, nuo 1919 m. kovo – Moksleivių ateitininkų sąjunga.
Kaip krikščioniškosios orientacijos leidinys, nagrinėjo įvairių mokslo sričių klausimus krikščioniškųjų idealų požiūriu. Daug vietos skyrė religijos problematikai, polemizavo su pirmeiviška spauda, rašė apie moksleivių problemas, šelpimo organizacijų veiklą, spausdino lietuvių ir užsienio rašytojų kūrinius, recenzijas, moksleivių rašinius.
Leido priedus „Gamtos draugas“, „Žiedai“.

Bendradarbiai

Žurnale bendradarbiavo Bernardas Brazdžionis, Kazys Bradūnas, Bronė Buivydaitė, Leonas Bistras, Kazys Bizauskas, A. Čepaitė, Pranas Dovydaitis, Juozas Eretas, Adomas Jakštas, Kleopas Jurgelionis, Jonas Ilgūnas, Faustas Kirša, Motiejus Gustaitis, Antanas Miškinis, Eugenijus Matuzevičius, Vincas Mykolaitis-Putinas, Henrikas Nagys, Salomėja Nėris, Stasys Šalkauskis, Kazys Žirgulis ir kt.
Jūrinė ūdra

Paplitimas ir apsauga

Gyvena Ramiojo vandenyno šiaurinės dalies pakraščiuose. Jūrinės ūdros, kurių skaičius kadaise siekė 150 000–300 000, buvo intensyviai medžiojamos dėl kailio 1741–1911 m., todėl populiacija sumažėjo iki 1000–2000 individų, gerokai susitraukė paplitimo arealas.  Vėlesni veiksmai, tokie kaip tarptautinis jūrinių ūdrų medžioklės uždraudimas, rūšies išsaugojimo pastangos, reintrodukcijos programos, prisidėjo prie populiacijos atsigavimo – manoma, kad 2004–2007 m. jūrinių ūdrų populiacija siekė maždaug 106,8 tūkst . Šiuo metu jūrinės ūdros užima 2/3 buvusio arealo. Šis populiacijos atsikūrimas laikomas reikšmingu pasiekimu jūrinių rūšių apsaugoje. Vis dėlto pastaruoju metu jūrinių ūdrų populiacijos ties Aleutų salomis ir Kalifornija sumažėjo arba išliko praktiškai nepakitusios po patirto nuosmukio. Dėl šių priežasčių jūrinė ūdra klasifikuojama kaip pavojuje esanti rūšis. Medžioklė uždrausta.

Pagrindiniai duomenys

Jūrinė ūdra yra vienas mažiausių jūros žinduolių. Patinai sveria 22-45 kg, kūno ilgis 1,2-1,5 metrų. Patelės sveria 14-33 kg, kūno ilgis 1,0-1,4 m. Jūrinių ūdrų kailiai, kurių tankumas siekia iki 150 000 plaukų per 1 cm², yra storiausi pasaulyje. Jūrinių ūdrų uodega trumpa, stora, šiek tiek plokščia. Priekinės kojos trumpos. Priekinio pado oda šiurkšti.

Mityba

Jų mitybos dietoje apie 100, daugiausia jūrinių gyvūnų rūšių. Įskaitant minta jūrų ežiais, dvigeldžiais ir kitais moliuskais, sraigėmis, krabais ir net aštuonkojais.

Kita

Labai vertingas kailinis žvėris.
Vokietijos vidaus reikalų ministerija

Vokietijos vidaus reikalų ministerija (vok. Bundesministerium des Innern, BMI) - Vokietijos federalinė ministerija, vidaus reikalų ministerija. 1 500 darbuotojų (2009 m.). Būstinė - Berlynas.
Juodieji sraigtasparniai

Juodieji sraigtasparniai yra sąmokslo teorijų dalis, ypač paplitusi JAV. Pasak jos, specialūs nežymėti juodi sraigtasparniai yra naudojami iliuminatų, vyrų juodais drabužiais ir (arba) Jungtinių Tautų, besiruošiančių perimti JAV, o vėliau ir viso pasaulio valdymą. Kartais nurodomi kiti tikslai.
XX a. aštuntajame dešimtmetyje Didžiojoje Britanijoje pradėjo plisti panaši sąmokslo teorija, ten ji vadinama sraigtasparniais – fantomais. Juodųjų sraigtasparnių teorija JAV buvo išpopuliarinta XX a. dešimtame dešimtmetyje.
Kai kur juodieji sraigtasparniai siejami su gyvulių sumaitojimu, tariamai pastebimi šių įvykių vietose.
Pagrįsti teorijai nepateikiama jokių įrodymų.
JAV kariuomenė iš tiesų turi specialios paskirties juodai ar tamsiai dažytų sraigtasparnių, naudojamų specialiosioms misijoms.
Carevecas

Carevec (bulg. Царевец) – viduramžių tvirtovė, esanti ant to paties pavadinimo kalvos, Veliko Tarnove, šiaurės Bulgarijoje. Careveco tvirtovė yra pakilusi 206 m virš jūros lygio. Tvirtovė naudota 1185–1393 m., Antrosios Bulgarijos imperijos laikais. Šiandien tai yra populiarus turistų traukos objektas.

Istorija

Seniausi įrodymai apie žmonių buvimą ant Careveco kalvos datuojami 2-ojo tūkstantmečio pr. m. e. Vietovėje įsikurta buvo IV a., o netoli esantis Bizantijos miestas buvo pastatytas V a. pabaigoje. Statyti Bulgarijos tvirtovę pradėta XII a. 1393 m. tvirtovę užpuolė Osmanų imperija ir po trijų mėnesių ją sudegino, tuo pažymėdama Bulgarų imperijos pabaigą.
Tvirtovė turi tris įėjimus. Pagrindinis įėjimas yra ryčiausioje kalvos pusėje. Centre – pilių kompleksas, apsuptas vidinės akmeninės sienos ir turintis du mūšio bokštus bei dar du įėjimus iš šiaurės ir pietų. Kompleksą sudaro sosto salė, pilies bažnyčia ir karaliaus apartamentai.
1930 m. pradėta restauruoti tvirtovę, darbai užbaigti 1981 m., Bulgarijos valstybės 1300-osioms metinėms paminėti. Tvirtovėje gyveno karaliai Petaras, Asenas, Kalojanas ir Ivanas Asenas Antrasis.
John Dewey

Džonas Diujis (John Dewey, 1859 spalio 20 d. – 1952 birželio 1 d.) – filosofas, psichologas, edukologas. Kolumbijos universiteto filosofijos profesorius, vienas žymiausių pragmatizmo filosofijos atstovų.

Diuji filosofija

Diuji manė, jog pragmatizmo teorija turi apimti ir loginę, ir etinę analizę. Jo idėjos buvo inspiruotos gamtos mokslų. Diujis buvo įsitikinęs, kad pastaruosius tris šimtmečius visa žmonijos pažanga buvo susijusi tik su gamtos mokslų ir technologijos laimėjimais. Per šiuos šimtmečius žmonija gerai pažino ir užkariavo gamtą.
Diuji svarstė, kodėl mokslo pažanga buvo tokia reikšminga ir sėkminga. Iš dalies todėl, kad padėjo žmonėms tapti savo aplinkos šeimininkais, pajusti pasaulyje kaip namuose. Kaip ir visi pragmatizmo filosofijos atstovai, Diujis laikė mokslą dinamišku procesu. Mokslas – tai ne įrodytų faktų sankaupa, o veikiau tam tikras metodas, leidžiantis paaiškinti naujus reiškinius ir faktus. Knygose „Patirtis ir gamta“ (Experience and Nature, 1925 m.) bei „Tikrumo ieškojimas“ (The Quest for Certainty, 1929 m.) Diujis atmetė pažinimo teoriją, aiškinančią, jog pasaulį pažįstantis žmogus esąs stebėtojas. Jo nuomone, pažinimo siekiantis žmogus yra biologinis organizmas, kovojantis dėl savo išlikimo. Diujo filosofija kartais vadinama instrumentalizmu. Jis sukūrė pažinimo teoriją, aiškinančią biologinių ir psichologinių pažinimo veiksnių vaidmenį žmogaus veikloje.
Bill Finger

Ankstesnis gyvenimas ir karjera 

Bill Finger gimė Denveryje, Kolorade žydų šeimoje. Jo tėvas Louis Finger emigravo į JAV 1907 metais.  Motina Tessie taip pat pagimdė Bilo Fingero seses: Emily ir Gilda. Šeima persikelė į Bronksą, Niujorką, kur didžiosios ekonominės krizės metu Fingero tėvui teko uždaryti savo parduotuvėlę.
Fingeras baigė DeWitt Clinton gimnaziją Bronkse 1933 metais. Trokštantis būti rašytoju jis prisijungė prie Bobo Keino besiformuojančios studijos 1938 metais, po to kai būdamas šventėje susipažino su Keino kolega DeWitt Clinton. Kane vėliau jam pasiūlė vaiduoklio rašytojo darbą Rusty ir Clip Carson juostoje.
Po metų, kai „National Comics“ sukūrė sėkmingą superherojų Supermeną (Action Comics komiksų žurnale), kilo lenktynės dėl panašių superherojų sukūrimo. Reaguodamas į tai Keinas sugalvojo „The Bat-Man“ personažą. Fingeras patardamas Keinui personažui pasiūlė suteikti gobtuvą vietoj domino kaukės, apsiaustą vietoj sparnų, taip pat pridėti pirštines ir pašalinti raudoną spalvą iš originalaus kostiumo. Pasak pačio Fingero, vardas Briusas Veinas kilo iš Robert Bruce, Škotijos patrioto:
„Veinas buvo bajoras. Ieškojau pavardės kuri atspindėtų kolonializmą, bandžiau pavadinti Adamsu, Hankoku… Tada pagalvojau apie Mad Entoniu Veiną.“
Keinas po dešimtmečio savo autobiografijoje parašė: „Aš sukūriau Betmeną kaip superherojų-blogietį, o Bilas jį pavertė mokslininku-detektyvu.“

Betmeno piktadariai

1994 metais Keinas apdovanojo Fingerą už Betmeno piktadario Džokerio sukūrimą.
Pingvinas pasirodė Detective Comics #58 numeryje (1941 m. gruodį). Keinas jį nupiešė po to, kai buvo įkvėptas „Kool“ cigarečių, ant kurių pakelio buvo vaizduojamas pingvinas su kepure ir vytele.

Filmai

Kaip scenaristas Fingeras parašė, ar padėjo rašyti: Death Comes to Planet Aytin, The Green Slime, ir Track of the Moon Beast, taip pat padėjo rašyti televizijos serialą Hawaiian Eye ir 77 Sunset Strip. Taip pat prisidėjo prie dviejų dalių epizodo „The Clock King’s Crazy Crimes / The Clock King Gets Crowned“, bei prie antrojo Betmenas TV serialo sezono.

Asmeninis gyvenimas

Fingeras buvo vedęs du kartus. Pirmoji jo žmona Portia pagimdė jam sūnų – Fredą, kuris mirė 1992 metais.Po skyrybų Fingeras vedė Lyn Simmons 1960 m.
Vidas Urbonavičius

Biografija

Mokėsi Šiaulių 10-oje, 15-oje ir 18-oje vidurinėse mokyklose. 1998 m. baigė Šiaulių „Romuvos“ gimnaziją, 2003 m. – Mykolo Riomerio universitetą.
2003–2006 m. Lietuvos Respublikos aplinkos ministerijos Teisės ir personalo departamento Kontrolės skyriaus vyr. specialistas. 2006–2008 m. UAB „Bubbledeck Lithuania“ direktorius. 2006–2012 m. Tėvynės sąjungos vykdomojo sekretoriaus patarėjas teisės klausimais. 2009–2012 m. ūkio ministro patarėjas teisės klausimais.
2013–2014 m. UAB „Trakų vandenys“ juriskonsultantas, 2014 m. – direktoriaus pavaduotojas. 2014–2017 m. UAB „Trakų paslaugos“ direktorius. Nuo 2017 m. dirba UAB „LT respublikos vairavimo mokykla“.
2007–2018 m. Vilniaus miesto savivaldybės tarybos narys.
Nuo 2003 m. Tėvynės sąjungos-Lietuvos krikščionių demokratų Vilniaus miesto skyrių sueigos Senamiesčio skyriaus narys. Tėvynės Sąjungos-Lietuvos krikščionių demokratų Tarybos ir Priežiūros komiteto narys. Nuo 2007 m. Jaunųjų konservatorių lygos narys.
2009 m. vedė, žmona Kristina, duktė Elena-Julija.
Stanislovas Ferdinandas Rževuskis

Biografija

Lenkų magnatų kilnios Rževuskių giminės atstovas, herbo „Kšivda“ savininkas. Vyresnysis Karūnos didžiojo etmono ir Krokuvos kašteliono Vaclovo Petro Rževuskio (1705–1779) ir Anos Liubomirskos (1714–1763) sūnus. Jaunesnieji broliai – Lietuvos armijos generolas-leitenantas Juzefas (1739–1816) ir Karūnos lauko etmonas Severinas Rževuskis (1743–1811).
Buvo renkamas pasiuntiniu į seimus. 1755 metais Stanislovas Ferdinandas Rževuskis tapo rotmistru, 1757 metais gavo Karūnos armijos generolo-majoro laipsnį. 1759 m. rugsėjo 24 d. Stanislovas Rževuskis gavo Lietuvos didžiojo pastalininko pareigybę, o 1760 m. gegužės 30 d. tapo Lietuvos didžiuoju vėliavininku.
1764 metais buvo išrinktas nuo Vilkmergės pavieto į konvokacinį seimą. 1764 metų gegužės 7 dieną pasirašė manifestą, kuriame pripažino neteisėtą Rusijos armijos buvimą Varšuvoje.
1760 metais tapo Baltojo erelio ordino kavalieriumi.
Sigitas Mičiulis

Biografija

1976 m. baigė Vilkaviškio S. Nėries vidurinę mokyklą.
1981 m. baigė Kauno politechnikos institutą, inžinierius-sistemotechnikas. 1992 m. IĮ „Bremena“ savininkas.
2003 m. Liberalų ir centro sąjungos Tauragės rajono skyriaus narys. Lietuvos Respublikos liberalų sąjūdžio Tauragės rajono skyriaus narys.
1990–1995 m. Tauragės rajono tarybos deputatas, 1997–2000 m. (Tėvynės sąjungos sąraše), 2007–2011 m. ir nuo 2011 m. Tauragės rajono savivaldybės tarybos narys.
1994 m. Tauragės „Bremenos“ krepšinio klubo įkūrėjas ir prezidentas. Tauragės Rotary klubo, Tauragės apskrities verslininkų asociacijos valdybos narys, Tauragės krepšinio federacijos valdybos narys. Nuo 2015 m. Tauragės rajono savivaldybės meras.
2015 m. tiesioginiuose merų rinkimuose išrinktas Tauragės rajono savivaldybės meru.
Žmona Regina, vaikai Šarūnas, Gintaras.
Organizacinė elgsena

Organizacinė elgsena yra sisteminiai veiksmų ir nuostatų, kurias žmonės demonstruoja organizacijose visuma; tokios elgsenos tyrimai.
Šilvienų piliakalnis

Piliakalnis

Piliakalnis įrengtas atskiroje kalvelėje Prūdupio ir Velniaravio upelių slėnyje, jų santakoje. Aikštelė ovali, pailga šiaurės rytų – pietvakarių kryptimi, 20x12 m dydžio. Šlaitai vidutinio statumo, 4-6 m aukščio, 2,5 m aukštyje nuo aikštelės statinti.
Piliakalnis apardytas arimų, apaugęs lapuočiais. Lietuvos Respublikos kultūros ministro įsakymas dėl pripažinimo valstybės saugomu – 2005-04-29; Nr. ĮV-190. Paminklo teritorijos plotas 3300 m².

Aplinkiniai piliakalniai

Plokščių piliakalnis 4 kmVeliuonos II piliakalnis 2 kmVeliuonos I piliakalnis 3 kmKukarskės piliakalnis 31 kmMisiūnų piliakalnis 3 kmKlepų piliakalnis 28 kmPilviškių piliakalnis 37 kmAltoniškių piliakalnis 24 km
Pastaba:
Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną