google/wiki40b huggingface dataset:
Orontidai

Istorija

Orontidai į valdžią Armėnijos kalnyne atėjo po Urartų valstybės žlugimo ir po to sekusios suirutės, kurios metu regione viešpatavo kimerai ir medai. Dinastijos pradžia nėra aiški, nors dažniausiai yra palaikoma jos iranėniškos kilmės teorija. Pvz. Strabonas ("Geografija", XI,14, 15) ją kildina iš iranėnų didiko Gidarno. Armėniškoji tradicija pateikia ankstyvųjų Jervandunių sąrašus nuo dinastijos įkūrėjo Ervando Sakavakiaco.
Nuo pat dinastijos įsikūrimo, Jervandidai buvo priversti pripažinti Achemenidų imperijos valdžią, todėl jie buvo tituluojami ne karaliais, o satrapais. Jų valdoma teritorija buvo Armėnijos satrapija. Jervandidai kontroliavo dideles armėniškai kalbančias sritis Armėnijos kalnyne - tiek Didžiąją Armėniją, tiek Mažają. Į šiaurę nuo jų buvo nepriklausoma Kaukazo Iberija, o pietuose jų teritorijos ribojosi su Medijos, Korduenos, Asirijos regionais, vakaruose - su Kilikija ir Kapadokija. 
331 m. pr. m. e. Gaugamelos mūšyje Ervandui II pavyko pasinaudoti Achemenidų dinastijos nusilpimu ir paskelbti nepriklausomybę. Taip buvo įkurta Jervandidų valdoma Armėnijos karalystė. Tiesa, ši karalystė ir toliau neturėjo visiško suvereniteto, nes buvo priversta pripažinti Makedonijos imperijos, vėliau Seleukidų imperijos valdžią. Greta paveldimos valdovų linijos buvo skiriami satrapai.
Ervandas III pastatydino naują sostinę Jervandašatą, į kurią perkėlė karalystės sostinę. Jam mirus 260 m. pr. m. e. Armėnijoje įsigalėjo kelios Jervandidų atšakos, kurių viena ir toliau rezidavo Jervandašate, o kita - Sofenoje. Dar vėliau atsiskyrė Komagenos Jervandidų atšaka. 200 m. pr. m. e. Sofenos ir Armėnijos dinastinės linijos buvo nutrauktos, ir čia tiesioginę kontrolę perėmė Seleukidai. Komagenoje Jervandidai valdžią išlaikė iki 72 m.
Eugenijus Aniulis

Biografija

Žmona Albina Aniulienė. 1961 m. baigė Lietuvos veterinarijos akademiją, 1981 m. veterinarijos mokslų kandidatas.
1961 –1963 m. dirbo veterinarijos gydytoju Ariogaloje, 1964–1970 m. Respublikinėje veterinarijos poliklinikoje. Nuo 1970 m. Lietuvos veterinarijos akademijos dėstytojas. 1982–1990 m. Akušerijos ir chirurgijos, 1991–2004 m. Akušerijos ir ginekologijos katedrų vedėjas; nuo 1983 m. docentas. Stažavo 1995 m. Švedijoje, 1997 m. Vokietijoje, 2000 m. Latvijoje.

Mokslinė veikla

Mokslinio darbo kryptis – veterinarijos medicina, veterinarijos akušerija ir ginekologija, tešmens ligos, fermentinių preparatų taikymas veterinarijos akušerijoje ir ginekologijoje. Paskelbė apie 110 mokslinių straipsnių. Išradimo, su kitais, autorius.
Rokiškio Šv. apaštalo evangelisto Mato bažnyčia

Istorija

Pirmoji bažnyčia pastatyta ir parapija įsteigta apie 1500 m. Nauja medinė bažnyčia pastatyta 1590 m. Jai priklausė 18 valakų žemės, sklypas miestelyje. 1664 m. prie bažnyčios pastatyta Rokiškio dvaro savininkų Krošinskių koplyčia. 1666 m. minima klebonija ir varpinė. Nuo 1691 m. rašytos metrikų knygos. Iki 1700 m. pastatytas priebažnytis. Nuo 1700 m. veikė parapinė mokykla. Bažnyčiai sudegus, 1713 m. kunigaikštienė Elena Krošinskienė-Tyzenhauzienė pastatė naują medinę. Ji 1778 m. buvo pakrypusi, begriūvanti. Bažnyčiai 1806 m. priklausė Bulvėniškio palivarkas su Zypolių kaimu.
1864 m. bažnyčia sudegė. Pamaldos laikytos kapinių koplyčioje. 1866 m. patvirtintas architekto Frydricho Gustavo fon Šachto mūrinės bažnyčios projektas. 1868–1877 m. pastatyta dabartinė bažnyčia. Jos fundatorius – Rokiškio grafas Reinholdas Tyzenhauzas. Architektas – Georgas Verneris iš Tirolio. Statyba rūpinosi klebonas Lionginas Rekstis, vėliau – klebonas Stanislovas Šimkevičius. Kartu buvo statomos ir Rokiškio Kalvarijos.
1879 m. po presbiterija įrengta ir pašventinta požemio koplyčia, altoriui Paryžiuje padaryta 12 skulptūrų, kurios Varšuvoje paauksuotos. Pagal architekto Georgo Vernerio projektą 1882 m. įrengtas didysis altorius, sakykla. 1883 m. pastatytas varpinės bokštas, įkelti 3 varpai. 1885 m. įrengti 24 registrų vargonai. Tais pačiais metais bažnyčią konsekravo vyskupas Mečislovas Paliulionis.
1883 m. dirbti vargonininku pakviestas čekas Rudolfas Lymanas. Iki 1903 m. jis vadovavo ir Tyzenhauzų dvare veikusiai muzikos mokyklai. 1901–1943 m. vargonininkavo Matas Milaknis. Jis subūrė chorą ir jam vadovavo. 1908 m. įsikūrė Lietuvių katalikų blaivybės draugijos, 1909 m. – „Saulės“ draugijos skyriai.
1919 m. lapkričio 29 d. Rokiškio kapinėse palaidotas Latvijoje bolševikų nužudytas kunigas Jonas Budrys. Klebono prelato Igno Labanausko rūpesčiu 1934 m. įsteigta altarija. Altarista Benediktas Šveikauskas (1884–1941) enkavedistų areštuotas ir 1941 m. birželio 24 m. sušaudytas. Palaidotas Rokiškio kapinėse. 1950 m. areštuotas kunigas Vladislovas Butvila (1896–1961), kalintas iki 1956 m.

Architektūra ir kultūrinės vertybės

Bažnyčia neogotikinė, mūrinė, stačiakampio plano (42,7 × 19,3 m), halinė, su pristatytu 56,5 m aukščio kvadratiniu varpinės bokštu. Vidus 3 navų. Jas dengia krištoliniai skliautai. Šventoriaus tvora akmenų mūro, viršuje – ažūrinės raudonų plytų grotos. Šventoriuje stovi Šv. Juozapo koplyčia. Po presbiterija įrengta fundatorių kripta, kurioje ilsisi kunigaikščiai Krošinskiai, grafai Tyzenhauzai ir Pšezdeckiai.
Bažnyčioje galima pasigrožėti labai vertingais medžio dirbiniais iš Belgijos, vitražais ir bronzinėmis skulptūromis iš Austrijos, bronziniu paauksuotu altoriumi iš Prancūzijos ir kitais dirbiniais.
SOFIA

Lėktuvas

Projektui naudojamas patobulintas Boeing 747SP plačiafuzeliažis lėktuvas. Raidės SP simbolizuoja „Special Performance“ – tai yra specialiai perdirbti Boeing 747 lėktuvai, galintys pasiekti didesnius greičius ir nuskristi didesnius atstumus. Tai yra dėl to, kad lėktuvo fuzeliažas yra sutrumpintas, išimtos tam tikros nenaudojamos vietos ir tokiu būdu sumažinus svorį. 747SP versijos lėktuvai yra greičiausi ir toliausiai nuskrendantys iš visų 747 lėktuvų versijų.
Pirmasis skrydis konkrečiam šiam lėktuvui įvyko 1977 m. balandžio 25 d. ir po poros savaičių šis orlaivis buvo perduotas Pan American World Airways kompanijai. Netrukus lėktuvas pradėjo savo reguliarius skrydžius šioje kompanijoje.
1986 m. vasario 13 d. šį lėktuvą įsigijo JAV United Airlines kompanija. Jis buvo naudojamas iki 1995 m. gruodžio, o po to kompanija jį laikė saugykloje netoli Las Vegaso.
1997 m. lėktuvą įsigijo Universitetinių kosmoso tyrimų asociacija (USRA) skraidančiai observatorijai. O po kelių mėnesių šį lėktuvą įsigijo NASA. Netrukus ši kompanija pradėjo bandomuosius lėktuvo skrydžius, atliko detalius įvairių sistemų patobulinimus. Siekiant patobulinimus atlikti kuo sėkmingiau kompanija įsigijo dalį kito tokio pačio orlaivio ir naudojo jį kaip butaforiją.
1998 m. lėktuvui buvo įtaisytos šoninės 5,5 m x 4,1 m dydžio durys, kurios galėjo atsidaryti skrydžio metu. Teleskopas įtaisytas galinėje fuzeliažo dalyje už heremetizuotos sienos. Lėktuvo centre yra įrengtas misijos kontrolės ir mokslo studijų centras, tuo tarpu lėktuvo priekyje yra mokymosi ir visuomenės sritims naudojamos vietos.
2012 m. lėktuvui buvo atlikti dar vieni patobulinimai.
Šiaulių apskrities vėliava

Šiaulių apskrities vėliava – viena iš Šiaulių apskrities heraldikos atributų. Vėliava herbo spalvų, laisvieji kraštai apvesti siaura sidabrine juostele.
Baladė apie Keiblą Hougą

Turinys

Keiblą Hougą du jo bičiuliai Tagartas ir Bovenas apgavo ir paliko vieną dykumoje mirti, tačiau klajodamas Keiblas netikėtai atrado vandens šaltinį, kuris padėjo jam išgyventi. Susitikęs pro šalį vykstantį diližansą, jis sužino, kad iki artimiausio miesto yra mažiausiai 20 mylių, o aplinkui – nei vieno vandens telkinio. Keiblas nuskuba į miestą ir už paskutinius pinigus įsigyja 2 akrus žemės prie atrasto šaltinio. Nors niekas netiki, kad dykumoje yra vandens, Keiblas, padedamas abejotinos reputacijos dvasininko Džošua, netrunka pasistatyti pakelės užeigos ir pardavinėti vandenį pro šalį vykstantiems keleiviams.
Praeina 3 metai ir pas Keiblą diližanu užklysta Tagartas su Bovenu. Keiblas apsimeta ant jų nepykstąs ir pasakoja kaip jam puikiai sekasi, suprasdamas, kad buvę jo bičiuliai būtinai sugrįš.
Andrius Bagdonas

Biografija

2006 m. baigė Nidos vidurinę mokyklą. 2008 m. baigė VšĮ Kauno paslaugų verslo darbuotojų profesinio rengimo centrą. 2009 m. baigė Tarptautinę Baltijos jūros akademiją, 2013 m. Klaipėdos universitetą.
VšĮ sporto klubo „Neringos kuršiai“ valdybos narys, 2006–2007 m. klubo prezidentas, 2007–2009 m. ir nuo 2009 m. iki 2014 m. komandos vadovas. 
2008–2011 m. ir nuo 2011 m. Neringos savivaldybės tarybos narys.  Nuo 2012 m. Lietuvos liberalų sąjūdžio Neringos skyriaus pirmininkas.  Nuo 2013 m. Politinės partijos Lietuvos Respublikos liberalų sąjūdžio valdybos narys.
Žmona Aistė, vaikai Andra, Augustė.
Zenonas Buivydas

Biografija

1974–1978 m. mokėsi Mažeikių internatinėje mokykloje, 1985–1987 m. tarnavo TSRS kariuomenėje, 1993 m. baigė Šiaulių aukštesniąją technikos mokyklą, radiotechnikas, 2002 m. baigė Lietuvos teisės universitetą, teisininkas, bakalauras, 2007 m. baigė Mykolo Romerio universitetą, teisininkas, magistras.
1992–1997 m. UAB „Elitransas“ direktorius, 1998–2000 m. laikinai ėjo VĮ „Lietuvos krikščioniškojo fondo“ prezidento pareigas, 1997–2003 m. UAB „Aitura“ transporto direktorius, 2003 m. advokato padėjėjas, 2004 m. teisingumo ministro patarėjas, 2006-2010 m. Nacionalinės mokėjimo agentūros prie žemės ūkio ministerijos direktoriaus pavaduotojas.
2005-2008 m. Valstiečių ir Naujosios demokratijos partijų sąjungos, nuo 2008 m. Lietuvos valstiečių liaudininkų sąjungos narys.
2007–2011 m. Šiaulių miesto savivaldybės tarybos narys.
Organizacijos „Lietuvos krikščioniškas fondas“, visuomeninės organizacijos „Vaikų krikščioniško ugdymo fondas“ narys. Sutuoktinė Neringa, vaikai Rūta, Paulius, Dovydas, Daiva, Petras, Jonė, Luka.
Fuldos aktas

Fuldos aktas – du 1946 m. ir 1947 m. Mažosios Lietuvos tarybos pareiškimai, paskelbti Fuldoje (Heseno žemė, tuomet Vakarų Vokietijos amerikiečių okupacinė zona).

Pirmasis aktas

1946 m. lapkričio mėn. Vokietijoje atsikūrusi taryba pirmuoju aktu paskelbė Mažosios Lietuvos deklaraciją: 1919 m. Versalio taikos sutartimi tik iš dalies buvo patenkinti mažlietuvių reikalavimai – prie Lietuvos valstybės prijungtas tik Klaipėdos kraštas, už jos ribų liko Mažosios Lietuvos pagrindinė dalis – Karaliaučiaus kraštas. Reikalaujama TSRS administruojamą Karaliaučiaus kraštą prijungti prie atkurtos Lietuvos valstybės. Šis aktas, kaip Vyriausiojo Lietuvos išlaisvinimo komiteto memorandumo priedas, 1949 m. buvo įteiktas Didžiosios Britanijos, Prancūzijos vyriausybėms ir JAV Valstybės departamentui.

Antrasis aktas

1947 m. sausio 15 d. antruoju aktu „Mažosios Lietuvos lietuvių protestas“ mažlietuviai protestuoja dėl to, kad jų tėvynę Mažąją Lietuvą kolonizuoja rusai bei rusakalbiai. Prašoma Mažąją Lietuvą iki bus įgyvendintas reikalavimas sujungti su nepriklausoma Lietuvos valstybe pavesti valdyti Jungtinių Tautų komisijai. Aktą pasirašė Valteris Didžys.
Stanislovas Radvila V

Biografija

Kunigaikštis, kilęs iš Radvilų giminės Olykos- Nesvyžiaus linijos Dzieciolo-Berdyčevo šakos, tėvas Mikalojus Faustinas Radvila, motina Barbora Pranciška Zavišaitė-Kęsgailaitė. Broliai Albertas Radvila III, Udalrykas Kristupas Radvila, Jurgis Radvila V. Seserys Teresė Barbora del Campo-Pacienė, Ona Augustina Radvilaitė, Marija Gertrūda Radvilaitė, Brigita Petronėlė Sologub.

Šeima

Žmona Karolina iš Pociejų giminės. Vaikai Jurgis, Jeronimas ir Liudvikas mirė maži. Sūnus Mikalojus Radvila XII. Duktė Pranciška Teofilė Radvilaitė ištekėjo už Stanislovo Soltano. Duktės Onos Barboros (1762–1833) pirmasis vyras Augustas Pšezdeckis, po jo mirties 1782 m. ištekėjo antrąkart už politiko Tado Mostovskio. Ji žinoma kaip rašytoja Ana Olimpija Mostovska.
Paveldėjo Žirmūnus, žmona kraičio prijungė dar kelias valdas.

Valstybės tarnyba

1752 m. Lietuvos didysis raikytojas, 1759–1779 m. Lietuvos didysis pakamaris, Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės kariuomenės generolas leitenantas.
1757 m. rugpjūčio 3 d. apdovanotas Baltojo erelio ordinu.
ROMAR Mažeikiai

Istorija

Mažeikiuose dar nuo XX a. vidurio buvo komanda (FK Atmosfera (1973)), nuolat žaisdavusi aukščiausiojoje lygoje. Ji buvo suburta prie Mažeikių elektrotechnikos gamyklos (įkurta 1959 m., priklausė Vilniaus „Elfos“ gamybiniam susivienijimui). 
Po nepriklausomybės atkūrimo FK Atmosferos pagrindu sukurtas klubas „Jovaras“, 1992 m. trumpam pervadintas į FK Mažeikiai. Ieškodami finansinės paramos FK Mažeikiai kreipėsi į Romą Marcinkevičių.

1992 m. ROMAR įkūrimas

1992 m. rudenį buvo įkurtas naujas klubas ir pavadintas pagrindinio rėmėjo, verslininko Romo Marcinkevičiaus garbei ROMAR. 
Klubas ėmė pirkti aukšto lygio žaidėjus  ir ėmė kilti – 1993 m. užėmė 6-ąją, o 1994 m. tapo šalies čempionu. Su Vilniaus „Žalgiriu“ viso čempionato metu virė atkakli kova dėl čempionų vardo. Lemiamas rungtynes Mažeikiuose stebėjo apie 5000 žiūrovų. Čempionto finiše vieno taško persvarą susikrovę mažeikiškiai iškovojo aukso medalius. 
1994/95 m. sezone klubas finišavo trečias.
1995 m. vasarą prasidėjus naujam sezonui vasarą žaidėjai jau nebegaudavo algų. (Į JAV išvyko R. Marcinkevičius ir klubą ištiko finansinė krizė). Galiausiai, komanda iširo. Tai nutiko 1995 m. rugpjūtį. O geriausi žaidėjai perėjo į kitus klubus. ROMAR buvo pašalintas iš aukščiausiosios lygos, o klubas likviduotas.
Nelikus ROMAR, mažeikiškiai atgaivino veiklos nevykdžiusį FK Mažeikiai.
Kauno apygardos administracinis teismas

Kauno apygardos administracinis teismas - vienas iš penkių apygardos administracinių teismų Lietuvoje. Kauno apygardos administracinis teismas įkurtas 1999 m. (kaip ir visi Lietuvos administraciniai teismai). 10 teisėjų.
Adresas - A. Mickevičiaus g. 8 A, LT-44312 Kaunas.
Udo Di Fabio

Udo Di Fabio (g. 1954 m. kovo 26 d. Valzume, dab. Duisburgas, Vokietija) – vokiečių teisininkas, nuo 1999 m. Vokietijos Konstitucinio Teismo teisėjas, profesorius, teisės mokslų habilituotas, socialinių mokslų daktaras.

Biografija

1985 m. išlaikė II valstybinį egzaminą. 1987 m. Bonos universitete apgynė disertaciją tema „Teisinė gynyba parlamentinio tyrimo proceso metu“ (Rechtsschutz im parlamentarischen Untersuchungsverfahren), teisės mokslų daktaras. 1990 m. Duisburge – tema „Viešasis diskursas ir uždaros sistemos“ (Offener Diskurs und geschlossene Systeme), socialinių mokslų daktaras.
Nuo 1970 iki 1980 m. viduriniojo lygio administracinis tarnautojas Dinslakene. Nuo 1985 iki 1986 m. Duisburgo socialinio teismo teisėjas. 1986 iki 1990 m. Bonos universiteto Viešosios teisės instituto mokslo darbuotojas, nuo 1990 iki 1993 m. Instituto mokslo asistentas. 1993 m. apgynė habilitaciją tema „Rizikingi sprendimai teisinėje valstybėje“ (vok. Risikoentscheidungen im Rechtsstaat). Nuo 1993 m. gegužės Miunsterio universiteto, nuo lapkričio – Tryro universiteto profesorius.
Vedęs, turi 4 vaikus. Su šeima gyvena Bonoje.
Robertas Emilis Feldmanis

Robertas Emilis Feldmanis (latv. Roberts Emīls Feldmanis; 1910 m. rugpjūčio 4 d. Vilniuje – 2002 m. gegužės 28 d. Rygoje, palaidotas Katlakalno bažnyčios šventoriuje) – liuteronų dvasininkas, Latvijos universiteto profesorius ir bažnyčios istorikas.

Biografija

Gimė Vilniaus geležinkelio valdybos apskaitininko šeimoje. Pirmojo pasaulinio karo metais latvių Feldmanių šeima pasitraukė į Rusijos imperijos gilumą. 1919 m. tėvai su sūnumis Edvinu ir Robertu grįžo į Lietuvą ir apsigyveno lenkų valdomame Lentvaryje. 1922 m. Feldmaniai persikėlė gyventi į gimtąją Latviją – Jelgavos miestą.
Po pradinės mokyklos baigimo, nuo 1925 m. R.Feldmanis mokėsi Jelgavos mokytojų institute. Sunki materialinė padėtis neleido jam šios mokyklos pabaigti. Dirbdamas geležinkelio raštininku jis savarankiškai pasiruošė ir įstojo į Latvijos universiteto Teologijos fakultetą. Studijuodamas aktyviai dalyvavo Krikščioniškosios studentų bendrijos veikloje. 1935 m. baigė Universitetą ir tų pačių metų rugsėjo 22 d. Alūksnės evangelikų liuteronų bažnyčioje ordinuotas kunigu. Kurį laiką tarnavo vikaru įvairiose Latvijos parapijose.
1936 m. Latvijos evangelikų liuteronų bažnyčios vadovybė paskyrė jį atsakingu už misionierišką veiklą užsienyje. Daug keliavo po pasaulį, Indijoje aplankė žinomą latvių misionierę Anną Irbę, koordinavo latviško misijų centro veiklą Tamilnade. Tuo pačiu metu R.Feldmanis gilinosi į teologijos mokslus, jam suteiktas licenciato laipsnis. Vėliau prasidėjo Antrasis pasaulinis karas, Latvijoje įsigalėjo tarybinė santvarka. 1950 m. balandžio 29 d. saugumo organai R.Feldmanį suėmė ir už tariamai antitarybinę veiklą nuteisė dešimčiai metų tremties Rusijos Federacijos Archangelsko srityje. 1954 m. jam leista pirma laiko grįžti į Latviją. Kunigavo Katlakalno (dab. Rygos miesto dalis), Uolainės ir Rygos Mežaparko parapijose.
Prasidėjus šalyje tautiniam atgimimui R.Feldmanis aktyviai įsijungė į Latvijos evangelikų bažnyčios atstatomąjį darbą: pradėjo dėstyti bažnyčios istoriją Latvijos universiteto Teologijos fakultete, prisidėjo atkuriant Liuterio akademiją Rygoje.
Sesuo Emanuelė

turinys

Norėdama atsikratyti savo nuodėmingos praeities ir išpirkti kaltes, Emanuelė tampa vienuole. Į tą patį vienuolyną atvyksta Monika, laisvamanė turtingo barono duktė, kuri ne tik dalinasi prisiminimais apie savo seksualinę patirtį, bet ir toliau ieško pažinčių su vyrais, provokuodama Emanuelę ir kitas seseris...
Vilniaus specialieji vaikų auklėjimo ir globos namai

Istorija

1960 m. rugpjūčio 11 d. Lietuvos TSR Vidaus reikalų ministerijos įsakymu įsteigta Vilniaus vaikų auklėjimo kolonija mergaitėms, mokymo istaiga, pavaldi Vidaus reikalų ministerijai. Pirmaisiais metais veikė septynmetė mokykla, kurioje gyveno ir mokėsi 10 moksleivių, vėliau aštuonmetė, kurią nuolat papildydavo vis kitos moksleivės. Kartu pradėta mokyti profesijos. 1964 m. rugsėjo 25 d. Lietuvos TSRS Ministrų Tarybos nutarimu Vilniaus nepilnamečių auklėjimo kolonija perorganizuota į Specialiąją profesinę technikos mokyklą Nr. 2, pavaldžią Lietuvos TSR Profesinio techninio mokymo komitetui. Buvo teikiamas aštuonmetis ir vidurinis išsilavinimas. Išplėsta gamybinė veikla: veikė 3 gamybinio mokymo cechai. Mokykloje gyveno ir mokėsi apie 140 mergaičių. Mokykloje veikė daug būrelių.
1991 m. rugsėjo 4 d. Vilniaus specialioji profesine technikos mokykla perorganizuota į Vilniaus Specialiuosius globos namus, kurie tapo pavaldūs LR Kultūros ir švietimo ministerijai.
Grafinis dizainas

Priemonės

Grafinio dizainerio užduotis – pateikti optimalius vizualinės komunikacijos problemos sprendimo būdus ir komercinėje, ir nekomercinėje srityje. Sprendimo būdai ir rezultatai tiesiogiai priklauso nuo kliento suformuluojamos užduoties. Komunikavimui paprastai naudojami statiniai elementai – žodžiai (tipografija), vaizdai ir kiti grafiniai elementai (vizualinė medžiaga). Tačiau šiuolaikiniame grafiniame dizaine jau naudojama ir vaizdo animacija bei garsas (pvz., internetinės svetainėse, kompanijų ar produktų animuotose prezentacijose). Grafikos dizainerio veiklos zona – vizualinė – verbalinė ekpresija. Populiariausi darbo įrankiai – Adobe Creative Suite ir CorelDraw programiniai paketai.

Lietuvos grafinio dizaino asociacija

Lietuvos grafinio dizaino profesionalus vienija 1996 m. įkurta Lietuvos grafinio dizaino asociacija, kuri 1999 m. tapo Tarptautinės dizaino asociacijų tarybos ico-D (buvusi ICOGRADA) nare. LGDA atstovauja grafinių dizainerių interesus valdžios institucijose, organizuoja konkursus, parodas, seminarus. 2011 m. LGDA iniciatyva Vilniuje įvyko tarptautinė ICOGRADA konferencija „Spring: ICOGRADA Design Week Vilnius“. LGDA nariai aktyviai dalyvauja viešoje kūrybinėje veikloje, pvz.: dizainerio Kęstučio Koiros sukurtas ženklas laimėjo 2011 m. Europos krepšinio čempionato logotipo konkursą.
Ona Kondratienė

Ona Kondratienė-Zinkevičiūtė (g. 1931 m. rugsėjo 25 d. Juodausiuose, Pabaisko valsčius) – Lietuvos geologė, habilituota fizinių mokslų daktarė.

Biografija

Brolis Zigmas Zinkevičius, vyras Alfonsas Kondratas. Mokėsi Ukmergės Antano Smetonos vardo, 1948–1950 m. Salomėjos Nėries vardo vidurinėje mokykloje. 1955 m. baigė Vilniaus universiteto Gamtos mokslų fakultetą. 1960 m. baigė Lietuvos mokslų akademijos Geologijos ir geografijos instituto aspirantūrą, geologijos ir mineralogijos mokslų kandidatė, 1993 m. nostrifikuota gamtos mokslų daktare. 1998 m. habilituota fizinių mokslų daktarė.
Nuo 1959 m. Geologijos ir geografijos instituto Kvartero geologijos ir geomorfologijos sektoriaus jaunesnioji mokslinė bendradarbė, nuo 1964 m. vyresnioji mokslo darbuotoja, nuo 1998 m. – vyriausioji mokslinė bendradarbė. Nuo 1990 m. Baltijos šalių stratigrafų asociacijos kvartero sekcijos pirmininkė. 1996 m. Lietuvos geologų sąjungos garbės narė.

Mokslinė veikla

Nustatė kvartero ir neogeno tam tikrų laikotarpių augalijos raidos dėsningumus. Pateikė kriterijus nuosėdų chronostratigrafijai nustatyti, pjūviams koreliuoti, riboms tarp stratonų (stratigrafinių padalinių) nubrėžti. Detalizavo Lietuvos pleistoceno stratigrafinį suskirstymą, išskyrė kelis naujus regioninius stratonus. Pirmoji nustatė Holšteino jūros (Butėnų tarpledynmečio) nuosėdas Sembos pusiasalyje ir kitose Kaliningrado srities vietose. Patikslino Šventosios slėnio kvarcinio smėlio amžių Duoburėlio, Šiaušupio, Siesarties ir kt. atodangose. 1992 m. sudarė Baltijos regiono kvartero stratotipų katalogą, 2002 m. rengė Lietuvos stratigrafijos vadovą.
Oldridžas

Istorija

Olridžas minimas nuo 1086 m. Ilgą laiką buvo mažas žemdirbių kaimelis, išaugo tik XIX a.
Bronius Klevinskas

Biografija

1958 m. baigė Marijampolės 2-ąją vidurinę mokyklą, 1962 m. – Lietuvos valstybinės konservatorijos Teatrinį fakultetą ir įgijo dramos teatro aktoriaus kvalifikaciją.
1963 m. Lietuvos valstybinės konservatorijos aktoriaus meistriškumo katedros dėstytojas, 1964 m. – Lietuvos televizijos pranešėjas. 1965–1970 m. TV programų vyriausiosios redakcijos režisierius, 1970–1974 m. – TV laidų vaikams ir jaunimui vyriausiosios redakcijos „Jaunystė“ vyriausiasis režisierius, nuo 1974 m. – TV literatūros ir meno laidų vyriausiosios redakcijos vyriausiasis režisierius, Programų ruošimo kino juostoje vyriausiosios redakcijos („Telefilmas“) vyriausias redaktorius. 1991 m. TV komercijos direktoriaus pavaduotojas. Nuo 1992 m. – Lietuvos televizijos Naujienų direktoriaus pavaduotojas.
Režisavo daug TV publicistinių ir meninių pastatyminių laidų, sukūrė scenarijų dokumentiniams filmams „Sėkmės formulė“, „Estafetė“, „Keltas“, „Iš vienų rankų“, TV apybraižoms „Mosėdis“, „Anykščiai“, „Širvintos“, dviejų serijų meniniam filmui „Chameleonas“.
Nuo 1962 m. Lietuvos teatro veikėjų sąjungos, nuo 1986 m. Lietuvos žurnalistų sąjungos narys.
Grote Nederlandse Larousse Encyclopedie

Grote Nederlandse Larousse Encyclopedie, GNLE – 1972–1979 išleista 25 tomų olandiška enciklopedija, dar kitaip vadinama Grand Larousse Encyclopédique.

Apimtis

Paaiškinta apie 500 000 terminų, 1 066 rubrikų, padalintų į 20 disciplinų, 8 000 literatūros citatų, 52 000 iliustracijų, 1 200 geografinių ir tematinių žemėlapių, per 40 000 literatūros nuorodų ir šaltinių.
Olimpinės sporto šakos

Vasaros ir žiemos olimpinėse žaidynėse yra įrašytos 26 olimpinės sporto šakos. 2016 m. vasaros olimpinėse žaidynėse bus pridėtos 2 sporto šakos.
Norint, kad sporto šaka taptų olimpine, ji turi atitikti olimpinę chartiją, būti populiari pasaulyje (praktikuojama 75 šalyse, moterų sporto šakos – 50 šalių) bei atitikti tam tikrus reikalavimus. Nauja sporto šaka į olimpinių žaidynių sąrašą įtraukiama ne vėliau kaip 7 metai prieš olimpinių žaidynių pradžią olimpinio komiteto sesijos metu.
Alexander MacKenzie

Biografija

A. Makenzis gimė Stornovėjuje (Liojo saloje, Išoriniuose Hebriduose), Škotijoje. 1774 m., po motinos mirties, su tėvu išvyko gyventi į Niujorką, o vykstant JAV nepriklausomybės karui persikėlė į Monrealį Kanadoje.
1788 m. prie Atabaskos ežero Makenzis įkūrė prekybinę faktoriją.
1789 m. A. Makenzis ištyrė Didįjį Vergų ežerą, atrado Makenzio upę (nuo ištakų iki žiočių), Makenzio ir Franklino kalnus.
1792–1793 m. Makenzis perėjo skersai Šiaurės Ameriką nuo Šv. Lauryno įlankos iki Ramiojo vandenyno. Šios kelionės metu jis plaukė Pys Riverio upe aukštyn, o vėliau perėjo Uolinius kalnus. Šią kelionę Makenzis 1801 m. aprašė dviejų tomų veikale.
1812 m. Makenzis vedė ir grįžo į Škotiją.
1820 m. Makenzis mirė nuo inkstų ligos. Jis palaidotas Avoche (Juodojoje saloje), Škotijoje.
1972 m. buvo išleisti Makenzio dienoraščiai ir laiškai. Jo vardu pavadinta daug mokyklų Kanadoje.