google/wiki40b huggingface dataset:
Džidu Krišnamurtis

Biografija

Gimė didelėje telugų brahmanų šeimoje Mandapalyje. Vaikystėje susirgo maliarija, buvo vangus, lėtas, laikytas protiškai atsilikusiu, mokykloje būdavo mušamas. Vėliau Džidu Krišnamurčio tėvas įsidarbino Teosofų draugijos būstinėje Adjare. Ten vietos teosofai atkreipė dėmesį į neįprastą vaiką. Vienas iš judėjimo lyderių, Čarlzas Ledbiteris ėmėsi vaiko priežiūros ir mokymo. Ledbiteris ir kita įtakinga teosofė Anė Bezant buvo įsitikinę, esą Džidu Krišnamurtis yra tas asmuo, į kurį įsikūnys ateisiantis Pasaulio Mokytojas. Bezant tapo teisėta Krišnamurčio globėja, jį vežiojo po teosofų suvažiavimus. 1911 m. buvo įsteigta teosofų tarptautinė draugija, jos vadovu buvo paskirtas Džidu Krišnamurtis. Jis skaitė viešas paskaitas, publikavo straipsnius, knygas.
1922 m., lankydamasis Kalifornijoje (Ochajuje), Krišnamurtis patyrė, jo teigimu, mistinę sąjungą su dieviškumu, atbudimą. Tokios sąmonės netekimo ir kitonybės patyrimo būsenos vėliau nuolat kartojosi. 1925 m. mirus drauge su juo gyvenusiam broliui Nitjai, Džidu Krišnamurtis ėmė tolti nuo teosofų, kol 1929 m. suvažiavime Nyderlanduose paleido draugiją atsisakydamas jam priskirto mesianistinio vaidmens.
Įsikūręs Ochajuje, Džidu Krišnamurtis toliau keliavo, skaitė viešas paskaitas, rašė knygas. Susibučiuliavo su Oldosu Haksliu. Po II pasaulinio karo lankėsi Indijoje, kur jo pranešimo klausėsi ministras pirmininkas Džavaharlalis Nehru. 1984 ir 1985 m. skelbė pranešimus JTO būstinėje Niujorke.
1986 m. vasario 17 d. mirė nuo kasos vėžio.

Mokymas

Džidu Krišnamurtis teigė, kad nei priklausymas kokiai nors organizacijai, nei kokio nors tikėjimo ar dogmos išpažinimas, nei filosofinis pažinimas ar psichologinė technika neveda į tiesą ir kad ji gali būti suvokta tik perpratus savo proto turinį, o ne intelektiniu nagrinėjimu ar introspekcine analize. Pasak jo, visos problemos kyla todėl, kad žmogus, užuot išsivadavęs iš tradicijų ir aplinkos suformuoto sąmonės turinio ir išsiugdęs gebėjimą grynuoju suvokimu priimti gyvenimą, religiją, politiką, asmeniniais įvaizdžiais (simboliais, idėjomis, tikėjimu ir kitais) atsitveria savisaugos siena nuo pasaulio ir kitų žmonių. Pakeisti konfliktų apimtą pasaulį neįmanoma jokiomis politinėmis, socialinėmis ir ekonominėmis strategijomis, tik savižina galinti sugriauti baimių, autoritetų ir dogmų sieną.
Krišnamurčio bendraminčiai Indijoje, Didžiojoje Britanijoje ir Jungtinėse Amerikos Valstijose įkūrė keletą nepriklausomų mokyklų.
Benzinas

Benzinas (it. benzina, lot. bonzoë 'benzoinė derva') – lengvoji naftos distiliacijos frakcija, susidedanti iš angliavandenilių (alkanų, alkenų, arenų, naftenų).
Lakus, nuodingas, lengvai užsidegantis bespalvis skystis, gaunamas tiesiogiai distiliuojant naftą. Skirstomas į neetiliuotą (bešvinį) ir etiliuotą (su tetraetilšvinu, nuodingesnis), apibūdinamas oktaniniu skaičiumi, frakcine sudėtimi, gebėjimu oksiduotis, rūgštingumu, sieringumu, spalva.
Naudojamas kaip transporto priemonių degalai (automobilinis žieminis bei vasarinis, taip pat aviacinis benzinas), tirpiklis, cheminiam valymui, aliejaus rafinavimui.
Laigabaliai

Laigabaliaĩ (brus. Лейгабалі) – kaimas vakarų Baltarusijoje. Administraciškai priklauso Gardino srities Gardino rajono Kvasoukos valsčiui. Išsidėstęs 12 km į pietus nuo Gardino, prie kelio iš šio miesto į Adelską. Nuo 1984 m. – Novikų kaimo sudėtinė dalis.

Istorija

Kaimas žinomas nuo viduramžių, Jano Jakubovskio sudarytame XV a. žemėlapyje pažymėtas Hancevičių vardu. Rašytiniuose šaltiniuose minima, kad 1744 m. Laigabalių katalikai priklausė Gardino Švč. Mergelės Marijos Angeliškosios pranciškonų bažnyčiai. Nuo 1892 m. kaime stovėjo akmeninis kryžius, veikė kapinės.
Nuo 1924 m. Laigabaliai buvo priskirti Balstogės vaivadijos Sokulkos apskrities Kužnicos valsčiui. 1936 m. įkurta Kapčiaukos Švč. M. Marijos Dangun Ėmimo parapija, vėliau (dar prieš Antrąjį pasaulinį karą) už keturių km esančioje Kapčiaukoje pastatyta bažnyčia ir laigabaliečiai meldėsi joje. Tuo metu kaime gyveno 120 žmonių.

Šaltiniai

Makarczyk, Józef. „Parafia Wniebowzięcia NMP w Kopciówce w latach 1936-1945“. WARSZAWSKIE STUDIA PASTORALNE (16/2012), 151–188. Pasiektas 2018-03-24.
Nadine Beiler

2011 m. Eurovizija

Vasario 25 d. Nadine Beiler laimėjo Austrijos nacionalinę atranką į 2011 m. Euroviziją su daina „The Secret Is Love“ ir atstovavo savo tautai antrajame konkurso pusfinalyje. Sėkmingai įveikusi pusfinalį ji užėmė 18 vietą.
Anton Joore

Anton Joore (g. 1954 m. gruodžio 31 d.) – buvęs Nyderlandų futbolininkas, futbolo treneris.

Biografija

Žaidė vidurio gynėju NAC Breda (1977–1984) ir RKC Waalwijk (1984–1992) komandose.
2007 m. rugpjūtį–rugsėjį treniravo FBK Kaunas klubą.
Aršinas

Aršinas arba aršina – Rusijos senasis ilgio matavimo vienetas, Lietuvoje vartotas 1835–1920 m. Aršiną sudaro 16 verškių, arba 28 coliai (71,12 cm).
Aršinas šaltiniuose minimas nuo XVI a. Pavadinimas kilo iš tiurkų kalbų. Petro I laikais aršinas buvo prilygintas 28 angliškiems coliams.
Kronų auksas

Kronų auksas (angl. crown gold) – 22 karatų (91,667%) aukso lydinys, 1526 m., valdant Henrikui VIII, Anglijoje imtas naudoti aukso monetoms kaldinti ir naudojamas iki šiol.
Iki tol aukso monetas kaldino iš 23 karatų aukso, tačiau šis lydinys minkštesnis, todėl labiau dėvisi ir jo monetas patogiau dilinti, taip gaunant aukso drožles.

Aukso lydiniai Anglijoje ir Jungtinėje Karalystėje

Gaminant aukso lydinius Anglijoje tradiciškai naudojo varį. Tik kaldinant 1887 m. soverenus buvo pridedama 1,25% sidabro. Tais metais buvo karalienės Viktorijos aukso jubiliejus ir kaldino soverenus su karalienės atvaizdu. Norėta, kad šiose monetose karalienės atvaizdas būtų kuo ryškesnis.

Kronų auksas su variu D. Britanijoje iki šiol naudojamas soverenams kaldinti.

Aukso lydiniai JAV

JAV iki 1834 m. aukso monetas kaldino iš kronų aukso. Nuo D. Britanijos kronų aukso šis lydinys skyrėsi tuo, kad turėdavo apie 6% sidabro.
1834 m. standartinio JAV monetų aukso grynis buvo sumažintas nuo 22 karatų (91,667%) iki 21,58 karato (89,92%), kad aukso monetas būtų sunkiau perlydyti. 1837 m. JAV aukso monetose nustojo naudoti sidabrą, dėl ko grynis padidėjo iki 900 prabos ((21,6 karato). Šis 90% aukso ir vario lydinys buvo naudotas aukso monetoms nuo 1837 m. iki 1933 m., kai aukso monetos buvo išimtos iš apyvartos.

Kronų auksas ir kaupiamosios monetos

Iki XX a. vidurio aukso monetos buvo apyvartinės monetos, todėl joms tiko patvarus 22 karatų kronų auksas. O kaupiamosios monetos neskirtos apyvartai, todėl dilimas joms nekenkia. Dėl to joms naudojamas minkštas grynas auksas, kurio grynis 99,9%, 99,99% ar net 99,999% (pvz., Kanados Klevo lapai).
1967 m. išleistas Pietų Afrikos respublikos kriugerandas buvo kaldinamas iš tradicinio 22 karatų kronų aukso (likęs metalas - varis), kadangi ketinta naudoti kriugerandus kaip apyvartines monetas. Dabar kriugerandai naudojami kaip kaupiamosios monetos, jų nominalas neatitinka monetų vertės.

Šiais laikais yra ir daugiau kaupiamųjų monetų, kurios nėra skirtos apyvartai, tačiau dėl istorinės tradicijos kaldinamos iš kronų aukso. Tokios kaupiamosios monetos yra D. Britanijos kaupiamieji soverenai, JAV aukso ereliai. Šie kaldinami iš kronų aukso, kuris turi 3% sidabro, todėl skiriasi nuo senojo JAV kronų aukso.
Čiževo miesto herbas

Čiževo miesto herbas (lenk. Herb Czyżewa) – Čiževo miesto heraldinis simbolis.
Kotiatė

Kotiatė (maor. kotiate) – maorių tradicinė smuikiška medinė ar kaulinė (iš banginio kaulo) kuoka. Tai viena iš patu rūšių. Ilgis apie 30 cm.
Spėjama, kad pavadinimas maor. kotiate reiškia 'perkertantis kepenis' ar galbūt 'perkirstos kepenys', nes šio ginklo forma kažkiek primena perkirstas kepenis. 
Turi daug pavadinimų: kotiate, kati, patu kakati, ate, kokoti, kakati, whakaate, kokotiate, mere kati, mere tipatipa.
Kotiatė neretai būdavo nešiojamasi kartu su ilgesniu ginklu. Pvz., kai kurie maoriai nešiodavosi tokią ginklų porą - tefatefą ir kotiatę.
Sigitas Kasparaitis

Biografija

1984 m. baigė Maskvos kooperacijos instituto Vilniaus neakivaizdinį skyrių, ekonomistas, 2003 m. baigė Kauno technologijos universitetą, viešojo administravimo magistras. 2003–2007 m. ir nuo 2007 m. Vilkaviškio rajono savivaldybės administracijos direktorius,
Lietuvos socialdemokratų partijos Vilkaviškio rajono skyriaus narys.
2007 m. Vilkaviškio rajono savivaldybės tarybos narys, mandato atsisakė.
Marijampolės Rotary klubo narys, Lietuvos medžiotojų ir žvejų draugijos narys. Sutuoktinė Sigita, vaikai Eglė, Greta, Indrė, Karolis.
2010 m. gruodžio 1 d. žuvo autoavarijoje, įvykusioje netoli Vilkaviškio.
Išimčė

Istorija

Senoji kakčikelių istorija artimai susijusi su gretimų kičių istorija. Iki XIII–XV a. kakčikeliai buvo didelės kičių Kumarkacho valstybės vasalai.
Einant į pabaigą didžiojo Kumarkacho valdovo K’iq’ab' (~1435–~1475) valdymui, 1470 m. suiro ilgai trukusi kičių ir kakčikelių sąjunga. Kakčikeliai tapo nepriklausomi ir įkūrė Išimče miestą kaip savo valstybės sostinę. Valstybę valdydavo du valdovai, renkami iš keturių pagrindinių klanų. 1493 m. tarp keleto klanų įvyko pilietinis karas.
Išimčė ne kartą kovojo su kaimynais kičiais. Regione pasirodžius iš pradžių actekams, vėliau ispanams, kakčikeliai palaikydavo atėjūnų pusę kovoje su šiais savo kaimynais, kas garantavo ilgalaikį saugumą.
1524 m., po Meksikos užkariavimo, Pedro de Alvarado pasiekė kakčikelių teritoriją, buvo čia svetingai sutiktas ir prie Išimčės įkūrė naujosios Gvatemalos gubernijos sostinę. Kadangi taika netruko ilgai, 1526 m. ispanai sudegino Išimče, o dėl nuolatinių kačikelių atakų buvo priversti perkelti sostinę į naują vietą – Antigua Guatemala.
Robertas Mokrikas

Biografija

1971 m. baigė Vilniaus universitetą. 1990 m. geologijos ir mineralogijos mokslų daktaras.
1971–1972 m. Estijos mokslų akademijos Geologijos instituto inžinierius hidrogeologas, 1972–1999 m. – Lietuvos Geologijos instituto, 1989–1992 m. šio instituto Baltijos jūros monitoringo skyriaus vadovas, 1992–1994 m. – Hidrogeochemijos procesų tyrimų laboratorijos vadovas. Nuo 2000 m. Vilniaus universiteto dėstytojas, nuo 2006 m. Hidrogeologijos ir inžinerinės geologijos katedros vedėjas; nuo 2000 m. profesorius. 1991–2001 m. dar dėstė Tartu universitete (Estija).

Mokslinė veikla

Baltijos artezinio baseino pavyzdžiu sukūrė naujus platforminio tipo sedimentacinių baseinų hidrogeologijos klasifikavimo ir paleohidrogeologijos rekonstrukcijų principus, atliko Baltijos regiono geostruktūrinį hidrogeologijos rajonavimą, nagrinėjo hidrostratigrafijos unifikavimą, pateikė regioninę požeminio vandens hidrocheminę klasifikaciją ir požeminės hidrosferos evoliucijos modelį, stabiliųjų ir radioaktyviųjų izotopų tyrimais pagrindė artezinio baseino hidrogeochemijos izotopinį zoniškumą bei išryškino požeminio nuotėkio struktūrą.
Raištinės gyvatės

Mityba

Kaip ir visos gyvatės, raištinės gyvatės yra plėšrios. Minta beveik visais gyvūnais, kuriuos yra pajėgios įveikti: šliužais, kirmėlėmis, driežais, vabzdžiais, voragyviais, varliagyviais, graužikais, paukščiais, žuvimis.
Gentyje yra 28 rūšys.
Pavermenio dvaras

Istorija

Rašytiniuose šaltiniuose Pavermenio dvaras minimas nuo 1585 m. Jį valdė Truskauskai, Brunovai, Bružovskiai, Beriozovai. 1748 m. ėmė valdyti Brunovai, kilę iš Kuršo. XVIII a. pab. – XIX a. pr. Brunovai pastatė dvejus rūmus. Rūmai klasicistinio stiliaus. Dar yra klėtis, ledainė, sena liepų alėja. Pokario metais buvusio dvaro rūmuose įkurta mokykla, kuri veikė iki 1983 m. Dvaro teritorija dabar yra privati valda.
Nuleistukas

Nuleistukas – rankinio šaunamojo ginklo skeliamojo mechanizmo dalis, kurios išlenktą svirtelę spaudžiant pirštu gaunamas šūvis. Spaudžiant nuleistuką jis tiesiogiai ar per tarpines detales veikia griebtuvą, kuris paleidžia užvestą gaiduką ar skiltuvą, o šis smogia į kapsulę ir įvyksta šūvis.
Spaudžiamoji nuleistuko dalis būna išlenkto strypelio ar plokštelės su pusmėnuliška išpjova formos. Kai kurių pistoletų (pvz., Glock 17) nuleistuko svirtelė yra sujungta su saugikliu.
Nuleistuko svirtelę nuo atsitiktinio paspaudimo saugo nuleistuko lankelis.
Antanas Radzinskis

Antanas Radzinskis-Radžiūnas (1849 m.-1903 m. gegužės 9 d. Varėnoje, palaidotas Miroslave) – Romos katalikų kunigas, Seinų kunigų seminarijos profesorius, Seinų dekanato dekanas.
Kunigavo Krokialaukio Kristaus Atsimainymo bažnyčioje. Nuo 1891 m. Miroslavo Švč. Trejybės bažnyčios klebonas. Jo rūpesčiu pastaroji šventovė perstatyta ir atremontuota.
Il Divo

Il Divo – tarptautinė operinės pop muzikos grupė. Il Divo sudaro: Carlos Marín (ispanas), Urs Bühler (šveicaras), David Miller (amerikietis) ir Sébastien Izambard (prancūzas).

Istorija

Idėja sudaryti grupę Simon Cowell kilo po Andrea Bocelli ir Sarah Brightman dueto pasirodymo. Baritono ir 3 tenorų grupė 2004 m. susirinko į Il Divo projektą. Jau pirmosios jų atliktos dainos susilaukė didelės sėkmės (perdainuota Toni Braxton daina „Unbreak My Heart (Regresa A Mi)“ ir Frank Sinatra „My Way (Mi Manera)“). Grupė atlieka dainas italų, anglų, ispanų, prancūzų ir lotynų kalbomis. Pirmasis albumas „Il Divo“ užėmė pirmąsias vietas daugelio pasaulio šalių reitinguose (JK, Argentinoje, Australijoje, Švedijoje, Meksikoje, Kanadoje, Nyderlanduose). 2005 m. išleistas albumas „Ancora“ taip pat užėmė aukščiausias vietas Europos ir Lotynų Amerikos šalių reitinguose. Il Divo dalyvavo 2006 m. pasaulio futbolo čempionato muzikinėje programoje. Taip pat pasiekė Gineso rekordą kaip sėkmingiausia tarptautinė grupė.
Edvardas Tamulevičius

Karjera

Karjerą pradėjo FK Ekranas. Vėliau bandė įsitvirtinti Sūduvoje. Perėjo į FK Šiauliai. Šiam klubui nutraukus veiklą persikėlė į FK Panevėžys, kuris tuo metu žaidė Pirmoje lygoje.
Futbolininkas į profesionalų futbolą grįžo, kai į A lygos pirmenybes pateko Panevėžio ekipa.
Juozas Skyrius

Biografija

Iki 1920 m. spalio 1 d. ūkininkavo. Vėliau tarnavo Lietuvos kariuomenėje.
1922 m. kovo 21 d. – 1922 m. lapkričio 13 d. Steigiamojo Seimo atstovas. Priklausė Lietuvos ūkininkų sąjungos frakcijai, įėjusiai į Lietuvos krikščionių demokratų partijos bloką. 1922 m. lapkričio 13 d. – 1923 m. kovo 13 d. Pirmojo Seimo, 1923 m. birželio 5 d. – 1926 m. birželio 2 d. Antrojo Seimo atstovas.
Po 1926 m. ūkininkavo savo ūkyje Batakių apylinkėse. 1941 m. birželio 14 d. suimtas ir ištremtas į Komijos ATSR. 1960 m. paleistas į Lietuvą.
Kauno technologijos universiteto Architektūros ir statybos institutas

Architektūros ir statybos institutas – valstybinė mokslo įstaiga Kaune, Tunelio g. 60.

Istorija

Įsteigtas 1956 m. perorganizavus 1952–1956 m. Kaune veikusį Fizikos ir technikos institutą. Iki 1963 m. priklausė SSRS mokslų akademijai, iki 1991 m. Lietuvos statybos ir architektūros institutas, nuo 2003 m. Kauno technologijos universiteto Architektūros ir statybos institutas.

Veikla

Atlieka statybos ir architektūros mokslų fundamentaliuosius ir taikomuosius tyrimus. Mokslinės veiklos pagrindinės kryptys: architektūros ir urbanistikos istorija; kraštotvarka ir teritorijų planavimas; pastatų šildymo optimizavimas, tobulesnių energetikos sistemų kūrimas, statybinių konstrukcijų stiprumo, patikimumo, atsparumo klimato poveikiui tyrimai bei normavimas; vietinių žaliavų ir gamybos atliekų perdirbimo į statybines medžiagas bei gaminius technologijų kūrimas.
1974 m. institutas parengė Alytaus eksperimentinio namų statybos kombinato surenkamųjų namų projektų, nacionalinių parkų schemų (iš jų 1976 m. – Kuršių nerijos nacionalinio parko bendrąjį planą), vykdo nacionalines programas „Būstas“, „Turizmo plėtojimas“, „Energijos efektyvumo didinimas“ ir kt. Bendradarbiauja su kitomis Lietuvos ir Lenkijos mokslo įstaigomis, dalyvauja 7 tarptautinių organizacijų (iš jų Tarptautinės statybos tyrimų ir investicijų organizacijos) veikloje. Atlieka technines ir ekonomines ekspertizes, nekilnojamojo turto vertinimų, statybinių gaminių kokybės tyrimus. 
Turi 6 sektorius bei laboratorijas, dirba 80 mokslo darbuotojų, iš jų 6 habilituoti daktarai.
Keberkščiai

Istorija

Sovietmečiu Keberkščiai buvo „Pajūrio“ tarybinio ūkio pagalbinė gyvenvietė.
Bešoniai

Istorija

XIX a. kaimas priklausė Pakruojo dvarui.
KS Albpetrol Patos

Istorija

Klubas įkurtas 1947 m.
Bubastis

Istorija

Bubastis įkurtas III tūkstantmečio pr. m. e. pradžioje. Miestas tapo 18-ojo Žemutinio Egipto nomo sostine Naujosios karalystės laikais. Valdant XXII dinastijos faraonui Šošenkui I Bubastis tapo karališkąja rezidencija. Valdant XXIII libiškųjų (Bubastidų) dinastijai (945-730 m. pr. m. e.) miestas buvo Egipto sostine. Bubastis žlugo 525 m. pr. m. e. Kambizui užkariavus Egiptą. Miestas dar egzistavo romėnų laikais, bet vėliau išnyko visai.
Bubastis žymus tuo, jog buvo kačių deivės Bastos kulto centras. Mieste buvo Bastos orakulas, rengtos kasmetinės religinės procesijos. Graikai Bastą sutapatino su Artemide.
Rimantas Velykis

Biografija

Mokėsi Nakvosų pradinėje ir Vaškų vidurinėje mokyklose. 1978 m. baigė Lietuvos Žemės ūkio akademiją, agronomas.
1994–1999 m. žemės ūkio bendrovės „Dviragis“ valdybos pirmininkas. 1999 m. Salų pagrindinės mokyklos kiemsargis. 2000–2003 m. Rokiškio rajono savivaldybės Panemunėlio seniūnijos seniūnas, 2003–2007 m. Rokiškio rajono savivaldybės mero pavaduotojas, Panevėžio regiono plėtros tarybos narys, 2007–2008 m. Rokiškio rajono savivaldybės meras. 2008 m. UAB „Rokiškio vandenys“ direktoriaus pavaduotojas.
Nuo 1990 m. Lietuvos demokratinės darbo partijos, nuo 2000 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Rokiškio rajono skyriaus narys, 2001–2005 m. skyriaus pirmininko pavaduotojas, LSDP tarybos narys, 2005-2008 m. skyriaus pirmininkas, Rokiškio skyriaus prezidiumo narys.
1990–1995 m. Rokiškio rajono tarybos deputatas, 1995–1997 m., 1997–2000 m., 2000–2003 m., 2003–2007 m., 2007–2011 m. ir nuo 2011 m. Rokiškio rajono savivaldybės tarybos narys. 
Sutuoktinė Vilija, vaikai Jurgita, Darius.
Lama

Dauginimasis

Lamų dauginimasis gana neįprastas. Pirma, lamų patelės nerujoja. Joms būdinga indukuota ovuliacija - kiaušinėlis išleidžiamas poravimosi metu. Be to, lamos poruojasi gulėdamos, ir poravimasis trunka ilgai - 20-45 minutes, kas yra labai neįprasta tarp stambių gyvūnų.
Nėštumas trunka 11,5 mėnesio. Gimdymas vyksta stovint. Lamos negali nulaižyti savo jauniklių, nes nesugeba iškišti liežuvio daugiau nei porą centimetrų.
Teisinis vertimas

Teisinis vertimas – vertimas tekstų, priskiriamų teisės sričiai ar naudojamų teisinėje komunikacijoje žmonių, kalbančių skirtingomis kalbomis; dalykinis vertimas. Kadangi teisė - dalykinė sritis, susijusi su socialiniais bei politiniais ar kultūriniais valstybės ypatumais, teisinis vertimas nėra lengva kalbinė užduotis.
Teisės vertimus dažnai atlieka teisės srityje besispecializuojantys kalbininkai (vertėjai) arba profesionalūs teisininkai. ES vertimų tarnyboje ES teisės aktus verčia juristai-lingvistai. Klaidos privačiuose santykiuose neretai gali sukelti žalą ir net privesti prie teisminio ieškinio.
Audra (almanachas)

Audra – literatūros almanachas, išėjęs 1928 m. Rygoje.

Istorija

Išspausdino Kazio Borutos, Vytauto Montvilos, Antano Venclovos kūrinių, Sergejaus Jesenino, Linardo Laiceno, V. Vitmano poezijos vertimų, straipsnių literatūros ir meno klausimais.
Redaktorius Kazys Boruta.
Alfonsas Pakeltis

Biografija

Baigė Ėriškių vidurinę mokyklą. Spaudoje pradėjo bendradarbiauti 1954 m. Dirbo laikraščių „Panevėžio tiesa“, „Biržiečių žodis“, „Komjaunimo tiesa“, „Valstiečių laikraštis“ redakcijose. Nuo 1978 m. žurnalo „Švyturys“ skyriaus redaktorius. 1996–1997 m. Vilniuje leido ir redagavo laikraštį „Pašilaičių žinios“. Rašė ūkio ir ekonomikos temomis.
Elena Morkūnienė

Biografija

Sutuoktinis Vitalis Morkūnas. 1952 m. Kaune baigė Lietuvos kūno kultūros institutą. 1972 m. istorijos mokslų kandidatė.
Nuo 1957 m. Vilniaus universiteto dėstytoja; nuo 1991 m. profesorė. 1957–1980 m. Vilniaus universiteto dainų ir šokių ansamblio vyr. baletmeisterė, nuo 1957 m. – Lietuvos dainų švenčių, Baltijos šalių studentų dainų švenčių „Gaudeamus“ vyr. baletmeisterė, režisierė.
Nuo 1979 m. konsultavo daugelį Lietuvos dainų ir Šokių ansamblių rengiant programas, ruošiantis dainų ir šokių šventėms. Konsultavo ir JAV tautinių šokių kolektyvus, dirbo choreografe konsultante Mongolijoje.
Sukūrė daugiau kaip 100 choreografijos kompozicijų ir šokių, dalis kūrybos išspausdinta autorinėse knygose.
Thorbjörn Fälldin

Biografija

1956 m. T. Feldinas su žmona įsigijo nedidelę apleistą fermą. Valdžiai neskyrus subsidijų, pradėjo kovą dėl jų ir įsijungė į politinę veiklą. 1958 m. išrinktas į Riksdagą nuo Centro partijos, 1969 m. išrinktas šios partijos vicepirmininku, o 1971 m. partijos pirmininku. 1971–1976 m. buvo opozicijos lyderiu parlamente.
1976 m. rinkimai į Riksdagą tapo sensacija, nes Švedijos socialdemokratų darbininkų partija po 40-ties metų valdymo prarado daugumą. Centro partija gavo daugiausiai balsų ir kartu su Nuosaikiųjų partija bei Liaudies partija-liberalais suformavo koaliciją, o T.Feldinas tapo ministru pirmininku. Po dvejų metų koalicija žlugo dėl nesutarimų atominės energijos plėtojimo klausimu.
Po 1979 m. rinkimų T. Feldinas vėl tapo trijų partijų koalicijos ministru pirmininku. Dėl nesutarimų mokesčių politikos klausimais iš vyriausybės pasitraukus Nuosaikiųjų partijai, T.Feldinas iki 1982 m. vadovavo mažumos vyriausybei.
Po partijos pralaimėjimo 1985 m. rinkimuose, T. Feldinas grįžo gyventi į savo fermą ir politinėje veikloje nebedalyvavo.
Chodžali

Istorija

Sovietmečiu Chodžaly priklausė Kalnų Karabacho Askerano rajonui. Prasidėjus Karabacho konfliktui, 1992 metais vasario 25 dieną kaimą užgrobė Armėnijos pajėgos. Čia įvyko masinės civilių azerbaidžaniečių žudynės , kurios Azerbaidžane vadinamos genocidu.
Ažvinčių–Minčios giria

Ažvinčių-Minčios giria – tai devintas pagal plotą (plotas 220 km²) Lietuvos miškų masyvas, esantis Lietuvos rytuose. Driekiasi Aukštaitijoje, Ignalinos, Zarasų ir Utenos rajonuose. Pietuose siekia joje esantį vienintelį miestą – Ignaliną, šiaurėje – Salako miestelis. Paviršius kalvotas (Aukštaičių aukštuma), gausu ežerų (Baluošas, Dringis, Tauragnas, Ažvintis) ir pelkių (Minčios, Pliaušės).
Girią sudaro 30 miškų, iš kurių didžiausi: Ažvinčių, Minčios, Linkmenų, Salako, Daunorių. Vyrauja pušynai (83 %), yra beržynų (10 %), eglynų (4 %), juodalksnynų (2 %). Didelė miško dalis įeina į Aukštaitijos nacionalinį parką, taip įsteigta daug draustinių. Gyvena daug retų Lietuvos gyvūnų, randama retų, nykstančių augalų.
Pirmieji kaimai Ažvinčių-Minčios girioje žinomi nuo XII a. Intensyviausiai miškas kirstas XVIII a. Pušys buvo plukdomos sieliais, o nuo XIX a. vid. gabenamos geležinkeliu.
Staidarai

Istorija

2001 m. kaimas priklausė Teizų seniūnijai.

Pavadinimo kilmė

Įvairiuose senuose dokumentuose kaimo pavadinimas rašomas gana įvairiai. Minėtoje bažnytinėje knygoje rašoma – Stoydrewnisky, 1807 m. Rytų Prūsijos žemėlapyje – Steyderiszki, 1827 m. Lenkijoje išleistame žinyne – Slownik geograficznij – Steideryszki, 1923 m. vykdytos žemės reformos planuose – Staideriai, 1923 m. gyventojų surašymo lapuose – Staidarai. Dabartiniuose dokumentuose nustatytas kaimo vardas – Staidarai.
Bagdado geležinkelis

Bagdado geležinkelis – geležinkelio linija buvusioje Osmanų imperijoje, jungianti Stambulą ir Bagdadą.
Buvo pradėtas tiesti 1903 m. vokiečių parengtu planu ir pinigais. Jis turėjo tarnauti Vokietijos ekonominės politikos ir strategijos tikslams Rytuose, viena linija jungdamas Berlyną-Budapeštą-Belgradą-Bagdadą-Basrą, arba Hamburgą-Brėmeną su Persijos įlanka ir Indijos vandenynu, iš kur būtų lengva pasiekti Rytų Afrikos kolonijas, Indiją, Australiją ir kitas šalis. Tokiu būdu vokiečiai norėjo išvengti susisiekimo anglų valdomu Sueco kanalu ir savo rankose turėti saugų sausumos kelią per Europą ir Mažąją Aziją iki Indijos vandenyno. Iki Konijos geležinkelis jau buvo pastatytas turkų. Toliau buvo suplanuotas geležinkelio tiesimas per Mosulą, Bagdadą iki Basros (Tigro ir Eufrato delta). Suplanuotas geležinkelio ilgis buvo 2400 km. Tiesiamas buvo iki 1918 m., kada galutinai buvo baigta 70 proc. kelio. Po karo anglai užbaigė geležinkelio atkarpą nuo Bagdado iki Basros.
Lietuvos radijo mėgėjų draugija

Lietuvos radijo mėgėjų draugija (LRMD) – ne pelno siekianti organizacija, vienijanti Lietuvos mėgėjiškojo radijo entuziastus. LRMD nuo 1992 m. atstovauja Lietuvos radijo mėgėjus IARU organizacijoje, LRMD nariams teikia nacionalinio QSL biuro paslaugas.
LRMD buvo įkurta 1938 m. II pasaulinio karo metu draugijos veikla buvo sustabdyta, ir buvo atkurta 1988 m.