Urbanistinė akupunktūra

Urbanistinė akupunktūra – tai teorija, derinanti miestų planavimą su tradiciniu kinų medicinos būdu – akupunktūra. Šiuo metodu miestas įsivaizduojamas kaip gyvas, kvėpuojantis organizmas, ir išskiriamos vietos, kurias reikia gydyti. Aplinkai draugiškos intervencijos tokiu būdu tarnauja kaip adatos, atgaivinančios visumą, gydant tam tikrus taškus.
Paprastai tariant, urbanistinė akupunktūra reiškia koncentravimąsi į mažas, subtilias, vietine iniciatyva atsirandančias intervencijas, kurios įsikinko bendruomenės energiją ir nukreipia ją pozityvia kryptimi, gydydamos urbanistines rūdis ir gerindamos miestovaizdį. Tai yra alternatyva didelėms, valdžios inicijuotoms mega-intervencijoms, kurios urbanistinės akupunktūros šalininkų teigimu paprastai reikalauja didelių savivaldybės investicijų ir navigacijos tarp nesibaigiančių biurokratinių kliūčių.

Urbanistinės akupunktūros apraiškos urbanistikos teorijoje ir praktikoje

Urbanistinė akupunktūra turi šiek tiek panašumų su naujojo urbanizmo koncepcija – taktiniu urbanizmu. Taktinis urbanizmas remiasi vietiniais resursais, o ne kapitalui imliomis savivaldybių programomis. Jis skatina gyventojų įtraukimą į procesus: jie raginami patys kurti bei rūpintis savo aplinka. Šie maži pasikeitimai, taktinio urbanizmo šalininkų teigimu, kelia bendruomenės dvasią ir katalizuoja miestų atgyjimą.
Jaime Lerner’is, buvęs Kuritibos miesto meras, siūlo urbanistinę akupunktūrą kaip ateities sprendimą šiuolaikinėms urbanistinėms problemoms. Anot jo, koncentruodamiesi į labai siaurus taškus, inicijuojamas pozityvus efektas platesnei visuomenės daliai. Urbanistinė akupunktūra grąžina žemės nuosavybės teisę visuomenei, ir pabrėžia bendruomenės svarbą. Bendruomenė vystosi ir realizuoja save per taškines intervencijas miestuose, kurios gali būti įvykdomos greitai, realizuojant esamą energiją ir sukuriant pozityvų vilnijantį efektąIt involves pinpointed interventions that can be accomplished quickly to release energy and create a positive ripple effect.: Tikiu, jog medicininė ”magija” gali ir turi būti pritaikoma miestuose, kadangi daug jų serga ir kai kurie beveik mirtinai. Kaip medicinai reikalingas gydytojo ir paciento bendravimas, taip ir urbanistikoje būtina priversti miestą reaguoti; bakstelėti tam tikras vietas tokiu būdu, kuris gali padėt išgydyti, pagerinti ir sukelti pozityvias grandinines reakcijas. Gaivinant organizmą, būtina jį priversti veikti kitaip.
Taivano architektas ir akademikas Ti-Nan Chi vysto mikrourbanizmo teoriją. Jis tyrinėja pažeidžiamą ir iš pirmo žvilgsnio nereikšmingą šiuolaikinių pasaulio miestų pusę, kuri dažnai būna užmiršta ir palikta likimo valiai, tačiau, anot jo, būtent ten randami autentiški miesto bruožai. Šiuose taškuose jis siūlo mikro-projektus, įtraukiant bendruomenę skirtinguose lygmenyse, siekiant išspręsti konfliktus tarp žemės savininkų, kaimiečių ir visuomenės.

Urbanistinė akupunktūra mene

Amerikiečių menininkas Gordon Matta-Clark yra pasižymėjęs tuo, jog išvystė sistemą, skirtą aptikti „sergančias“, rekalaujančias intervencijų vietas miesto aplinkoje – tai yra pirmasis urbanistinės akupunktūros žingsnis.

Taškinė ekologinė restauracija

Kalbant apie ekologinės pusiausvyros atkūrimą industriniuose miestuose, miesto akupunktūra gali įgauti spontaniškos ir dažnai nelegalios urbanistinės daržininkystės ar bendruomenės sodų formą, „prakiurdydama“ mechanišką ir reguliarų miesto audinį ir kurdama darnesnį santykį su natūralia aplinka. Taip pat akupunktūros taškai gali veikti kaip eko-slėniai, surinkdami supančio miesto atliekas, jas išvalydami ir perdirbdami. Tokie taškai, ypač prie upių, galėtų talpinti požeminius vandens rezervuarus ir saugoti miestą nuo potvynių, kaip kempinės sugerdami vandens perteklių bei jį išvalydami biologiniais filtrais. Urbanistinė akupunktūra yra manipuliavimas urbanistine energija, kuriant darnesnį miestą, kurį Marco Casagrande pavadino „trečiosios kartos miestu“.

Projektai

Treasure Hill, Marco Casagrande