google/wiki40b huggingface dataset:
Panamos provincija

Geografija

Panamos provincija išsidėsčiusi pagal Ramiojo vandenyno krantą, abipus Panamos kanalo žiočių. Būdingos žemumos, o šiauriniu pakraščiu driekiasi San Blaso Kordiljera – joje yra aukščiausia provincijos vieta Sero Chefė (1007 m). Teritoriją tankiai raižo upės – Čiagresas, Čepas (Bajanas), Kaimitas ir kt., šiaurėje telkšo dideli tvenkiniai – Gatuno ežeras, Alachuelos ežeras, Bajano ežeras. Provincijai priklauso daug salų Panamos įlankoje – Perlų salos (didžiausios – Rėjaus sala, Kontadora), Taboga, Otokė, Taborsiljas ir kt.
Didžiąją dalį Panamos provincijos dengia džiunglės. Įsteigti Čiagreso, Altos de Kampanos, Kamino de Kruseso nacionaliniai parkai.
Noreišiai

Istorija

Gyvenvietėje rasta apie 150 senovės Romos varinių monetų.
Trakų herbas

Aprašas

Raudoname skydo lauke juodaplaukė bekaklė Jono Krikštytojo galva, veidas kūno spalvos.

Istorija

Iki šiol nepavyko nustatyti, kada senoji Lietuvos sostinė gavo savivaldos teises, nes neišliko pirmoji privilegija ar jos nuorašai. Žinoma tik, kad 1441 m. kovo 27 d. Lietuvos didysis kunigaikštis Kazimieras Trakų karaimams suteikė Magdeburgo teises. Trakų miestiečiai krikščionys tokiomis teisėmis jau naudojosi. Manoma, kad šias teisęs jau buvo suteikęs Lietuvos didysis kunigaikštis Vytautas, tik nesutariama kada tai galėjo įvykti. Vieni šaltiniai teigia, kat tai galėjo būti XIV a. pab., kiti nurodo 1409 m.
Jei ir pavyktų rasti Trakų miesto privilegijas, duomenų apie miesto herbą jose nerastume. Tuomet šis miesto atributas nebūdavo fiksuojamas.
Vienintelis šiuo metu Trakų herbo ikonografijos šaltinis - senieji miesto antspaudai. Juose vaizduojama veidu į žiūrovą atsukta šv. Jono Krikštytojo galva. Tai labai retas simbolis Lietuvos miestų herbuose, iki XVI a. antrosios pusės tokį simbolį turėjo tik Trakai, todėl manoma, jog būtent toks herbas buvo pavaizduotas Vilniaus kapitulos XVI a. sudarytame herbyne (dabar saugomas Paryžiaus arsenalo bibliotekoje). Šiame herbyne, tarp miestų simbolių yra raudoname skyde pavaizduota šv. Jono Krikštytojo galva. Deja, prie herbo nerasta duomenų kuriam miestui herbas priklauso.
Manoma, kad tokio herbo pasirinkimą lėmė Lietuvos krikštas, paskatinęs religinę simboliką vartoti visuomeniniame gyvenime. Nuo XVIII a. pradžios miesto magistrato antspauduose šventojo galva imta vaizduota profiliu. Toks miesto herbas išliko iki 1831 m. sukilimo. 1845 m. Rusijos imperijos valdžia suteikė Trakų apskričiai naują herbą, kuriame vaizduoti pilies vartai su kardais. Iki XX a. vidurio toks herbas buvo ir miesto herbu.
Atkuriant istorinį miesto herbą, remtasi išlikusiais seniausiais miesto antspaudais, o spalvoms nustatyti – Paryžiaus arsenalo bibliotekoje saugomų herbynų ir Lietuvos herbų spalvinimo tradicijomis. Istorinį Trakų miesto herbą 1996 m. sausio 23 d. patvirtino Lietuvos Prezidentas.
Bronius Černeckis

Biografija

1990 m. Lietuvos demokratinės darbo partijos narys. 1995–1997 m. (LDDP sąraše) Skuodo rajono savivaldybės tarybos narys.
Tabaristanas

Istorija

Senovėje regionas buvo vadinamas Hirkanija ir I tūkst. pr. m. e. jį valdė įvairios iranėnų bei graikų dinastijos: Achemenidų imperija, Seleukidai, Aršakidai, Sasanidai. Pirmaisiais mūsų eros amžiais kraštas buvo veikiamas Armėnijos ir Albanijos krikščionybės. VII a. Sasanidų imperiją nukariavus Kalifatui, vietos gyventojai buvo islamizuojami, tačiau zoroastrizmas išsilaikė iki pat XII a.
Dėl savo geografinio atskirumo regionas gana anksti gavo de facto nepriklausomybę nuo Kalifato, čia ėmė formuotis vietinės valstybės ir dinastijos. Jau VIII a. iškilo Bavandidai ir Karenidai. Pirmoji dinastija suvienijusi regioną buvo Alavidai, valdę IX–X a. 928 m. juos sutriuškino Samanidai, ir nuo tada krašte įsitvirtino Zijaridai (vakarinėse teritorijose vėliau atskilo Gilitai, Alidai, Džustanidai ir kt.). Iš šio krašto kilo didikų giminė Bujidai, kurie nors nevaldė paties Tabaristano, sukūrė milžinišką dinastinių valdų konfederaciją Irano kalnyne ir Mesopotamijoje.
Po šio valstybingumo periodo nuo XI a. regione viešpatavo Gaznevidai, Seldžiukai. Laikotarpiu po Seldžiukų regionas vėl atgavo nepriklausomybę, ir vietinės feodalinės kunigaikštystės valdė nepriklausomos ar pusiau priklausomos nuo Chorezmidų, Ilchanidų, Muzafaridų ir Timūridų.
1596 m. Tabaristaną nukariavo Irano Abasas I, kuris panaikino feodalines kunigaikštystes ir inkorporavo jį į provincijų sistemą. Dėl persų tautinės politikos į kraštą buvo keliama daug kitų tautinių mažumų, tarp kurių gruzinai, šiuo metu beveik asimiliuoti. Po Rusijos-Persijos karo 1723 m. Tabaristanas atiteko Rusijos imperijai, bet 1735 m. vėl grįžo Iranui.
Maksimas Galkinas

Biografija

Jis gimė 1976 m. Maskvoje generolo bei matematikės šeimoje.

Tėvas generolas pulkininkas Aleksandras Galkinas (miręs 2002 m.) 1987–1997 m. buvo Gynybos ministerijos Vyriausiosios automobilių, šarvuočių ir tankų valdybos (rus. Главное автобронетанковое управление Министерства обороны) viršininkas.

Motina Natalja Galkina (m. 2004 m.) – fizikos-matematikos mokslų kandidatė, vyresnioji mokslinė bendradarbė Tarptautiniame žemės drebėjimų prognozavimo teorijos ir matematinės geofizikos institute (rus. Международный институт теории прогноза землетрясений и математической геофизики).
Dainininko vaikystė prabėgo kariniam miestely, 30 km nuo Ulan-Ude miesto. Jau vaikystėje atsiskleidė jo aktoriniai sugebėjimai. Jis dažnai vaidino mokyklos spektakliuose, parodijavo kitus mokinius, mokytojus.
1993 m. jis įstojo į Rusijos humanitarinių mokslų universitetą, lingvistikos fakultetą, kurį baigė 1998 m. Paskui įstojo į aspirantūrą, kur rašė disertaciją pavadinimu „Originalaus ir versto tekstų stilistinių sistemų santykis“. 2009 m. aspirantūrą paliko dėl nesutarimų su moksliniu vadovu.
Jo pirmasis aktorinis debiutas buvo 1994 m.

Karjera

Savo estradinę karjerą jaunystėje Galkinas pradėjo kaip laidos „KVN“ dalyvis, kurioje dabar kai kada dalyvauja kaip vertintojas. Jis tapo žinomas dėl kitų žmonių pamedžiojamų ir parodijų bei duetų su žinoma dainininkė Ala Pugačiova. Dabar jis su dainininke veda pramoginę šokių laidą „Танцы со звёздами“ ('Šokiai su žvaigždėmis').
Galkinas taip buvo rusiškos versijos „Kas laimės milijoną?“ bei „Звёздный лёд“ ('Žvaigždės ant ledo') vedėjas.
Adygėjos herbas

Adygėjos herbas – oficialus Adygėjos respublikos simbolis, patvirtintas 1994 m. kovo 24 d.

Herbo aprašas

Adygėjos herbas antspaudo tipo. Skydas apvalus, perskeltas kiek žemiau vidurio, viršutinis laukas žydras su juodu bordiūru, apatinis laukas vaizduoja suartą lauką, virš kurio – geltona ir žalia juostelės, su platesniu baltu bordiūru.
Viršutinio lauko centre sidabrinis raitelis ant piestu pakilusio sparnuoto žirgo su deglu rankoje, kurio liepsna raudona. Raitelis atsisukęs į heraldiškai atvirkščią pusę. Už raitelio tolumoje juodi ir žalsvi kalnai, už kurių teka saulė su 12 ilgų spindulių, kurių galuose auksinės penkiakampės žvaigždutės. Juodame bordiūre baltomis raidėmis užrašai rus. Республика Адыгея ir ady. Адыгэ Республик ('Adygėjos respublika'), kuriuos skiria raudona penkiakampė žvaigždė.
Apatinio lauko apačioje sidabrinis stalas su duona ir druskine, lauko bordiūro dešinėje pusėje yra dvi auksinės kviečių varpos ir dvi auksinės kukurūzų burbuolės su žaliais lapais, kairėje pusėje – žali klevo ir ąžuolo lapai bei auksinės gilės. Bordiūro apačioje, po stalu, yra jaučio galva anfas su ilgais lentais ragais, abipus galvos raidės РФ ('Rusijos Federacija' santrumpa).
Kombatantas

Kombatantas – asmuo, tiesiogiai ir teisėtai dalyvaujantis karo veiksmuose, valstybės ar kito ginkluoto konflikto subjekto (pvz., išsivadavimo judėjimo), dalyvaujančio tarptautiniame ginkluotame konflikte, ginkluotųjų pajėgų narys. Kombatantais laikomi ir vaikai iki 15 m., tiesiogiai dalyvaujantys karo veiksmuose.
Teisėti kombatantai yra asmenys, atitinkantys žemiau aprašytus kriterijus; patekę nelaisvėn jie tampa karo belaisviais, kuriuos gina atitinkamos tarptautinės teisės normos. Neteisėtais kombatantais laikomi asmenys, kurie nėra ginkluotųjų pajėgų nariai ar partizanai ir neturi teisės dalyvauti ginkluotame konflikte (pvz., samdiniai ar civiliai, tiesiogiai dalyvaujantys ginkluotos kovos veiksmuose). Paimti į nelaisvę jie neįgyja karo belaisvio statuso, juos leidžiama traukti baudžiamojon atsakomybėn už dalyvavimą ginkluotame konflikte, tačiau draudžiama su jais susidoroti vietoje. Tokius asmenis gali teisti tiktai kompetentingas tribunolas.
Karo veiksmuose nedalyvaujantys civiliai, medicinos personalas (įskaitant karo medikus) bei religinis personalas (pvz., karo kapelionai) laikomi nekombatantais.

Skiriamieji ženklai

Teisėti kombatantai turi turėti iš toli matomus skiriamuosius ženklus ir atvirai nešioti ginklus. Ginkluotųjų pajėgų ar kitų sukarintų struktūrų atstovai nuo civilių skiriasi dėvima uniforma. Tačiau uniforma ar aiškiai matomi skiriamieji ženklai nėra privalomas ir esminis kombatanto požymis. Naktį ar užsimaskavusių karių skiriamieji ženklai nematomi, tačiau jie dėl to kombatanto statuso nepraranda.
Pagal 1949 m. Ženevos konvencijų I papildomo protokolo nuostatas, kombatantai privalo atvirai nešioti ginklą tik kiekvieno karinio susidūrimo metu arba tada, kai ruošiamasi kariniam susidūrimui ir juos mato priešas bei privalo laikytis kariavimo taisyklių ir papročių.

Kombatantai ir karo nusikaltimai

Tarptautinės teisės normos numato, kad karo veiksmuose dalyvaujantys kombatantai turi teisę naudoti ginkluotą jėgą, bet jie nėra asmeniškai atsakingi už karo veiksmų nulemtą žmonių žūtį ar materialinę žalą. Ši atsakomybės išimtis netaikoma, jei įvykdomas karo nusikaltimas (tokį nusikaltimą gali įvykdyti ir nekombatantai), pvz., tikslingai išžudomi civiliai, be karinės būtinybės sunaikinamas nekarinis objektas ir pan. Kombatantas, peržengęs leistinas ginkluotos jėgos naudojimo ribas, gali būti pripažintas karo nusikaltėliu ir patrauktas baudžiamojon atsakomybėn, – nors kombatanto statuso dėl to jis nepraranda.
Silvija Vilkaitė

Silvija Vilkaitė („Ryža“) (g. 1982 m. Vilniuje) – lietuvių kino režisierė.

Biografija

Baigė Vilniaus Viršuliškių vidurinę mokyklą. 2002–2006 m. studijavo Lietuvos muzikos ir teatro akademijoje televizijos ir kino režisūrą. Studijų metais sukūrė 9 vaidybinius ir dokumentinius filmus, kelis muzikos vaizdo klipus, dalyvavo TV projektų gamyboje.
Nuo 2006 metų dirbo „MTV Networks Baltic“ vyr. režisiere.
„MTV Lietuva” kanale buvo viena iš jaunimo aktualijų pokalbių šou „MTV Oops...“ vedėjų.
Panieka

Panieka – intensyvus nepagarbos, nemėgimo jausmas, neigiamas požiūris į kitą asmenį, panašus į neapykantą, tačiau su papildomu pranašumo suvokimu – kitą asmenį niekinantis žmogus į niekinamąjį „žiūri iš aukšto“. Niekinančio požiūriu, paniekos objektas yra ko nors nevertas bei/ar nenusipelnantis niekinančiojo dėmesio. Paniekos jausmas gali būti susijęs su pasišlykštėjimu arba apmaudu.
Nors dažniausiai psichologijoje panieka priskiriama prie pagrindinių emocijų, kai kurie laiko ją pasibjaurėjimo atmaina. Abi šios emocijos išreiškia tam tikros socialinės hierarchijos išlaikymą. Kelios studijos parodė, kad pasibjaurėjimo ir paniekos jautimo metu ne tik skiriasi veido išraiškos, bet ir aktyvuojami skirtingi smegenų regionai .
Kasdieniame gyvenime laikomasi nuomonės, kad kuo daugiau pažįstamas kitas žmogus, tuo didesnė panieka jam jaučiama. Kelių studijų metu buvo bandoma paaiškinti šį paradoksą, ir rezultatai parodė, kad kuo mažiau apie žmogų žinoma, tuo labiau tikimasi daugiau panašumų su juo, kas įtakotų didesnį to žmogaus pamėgimą. Tačiau dažnai bendravimo eigoje, naujai apie kitą žmogų įgytos žinios, priešingai, įrodo skirtumus, kas skatina to asmens nemėgimą .
Tiny Dancer

Reikšmė

Dainos tekstus kūrė Bernie Taupin, tai buvo įvadinė daina į Eltono 1971 m. albumą „Madman Across the Water“. Bernie buvo įkvėptas parašyti dainos tekstus po savo pirmos kelionės į JAV 1970-aisiais. Sukurtais žodžiais jis siekė atspindėti Kalifornijos dvasią, kur jis sutiko moterį, kuri ryškiai skyrėsi nuo jo gimtinės žmonių. 1973 m. Bernie „Rolling Stone“ žurnalui atskleidė, kad daina yra apie tuometinę jo buvusią žmoną Maxine Feibelman.
Moluvėnų kenesa

Istorija

1863 m. Rusijos caro Aleksandro II įsakymu Trakų karaimų dvasinei valdybai Moluvėnuose buvo paskirta 160 ha žemės. Po 1867 m. pradėta formuoti dvaro sodyba su gyvenamaisiais ir ūkiniais pastatais. Moluvėnuose apsigyvenęs karaimų religinis vadovas Isaakas Boguslavas Kaplanovskis (1814–1898) dėl senyvo amžiaus nepajėgė važinėti į pamaldas Trakuose, todėl prie namų sumūrijo kenesą. Projektavo, manoma, jo sūnus inžinierius. Po religinio vadovo mirties 1898 m. kenesa perdaryta į gyvenamąjį namą.
1935 m. buvo daromas kenesos remontas: ištinkuotas vidus ir išorė, išcementuotos grindys, stogas uždengtas medžio lentelėmis. Joje buvo įrengtas svirnas. Pastato sutvarkymo bei remonto darbais rūpinosi ir juos atliko ilgametis dvaro ūkvedys ir nuomininkas A. Pileckis.

Architektūra

Statinys kompaktiško, vientiso kubinio tūrio, kvadratinio plano, 1 aukšto, ant akmenų mūro pamatų. Stogo forma piramidinė, konstrukcijos medinės, gegninės. Langų ir durų angos stačiakampės, fasaduose įkomponuotos segmentinių arkų nišos. Viename iš fasadų įrengti du akmens ir plytų mūro kontraforsai. Įėjimas į kenesą buvo šiaurinėje pusėje. Plytų mūro sienos tinkuotos. Pastate yra rūsys. Jo anga su segmentine sąrama, perdanga skliautinė, cilindrinė su liunetėmis.
JPV Marikina FC

Istorija

Klubo ištakos siekia 1993 m., o klubas įkurtas 2012 m.
Stasys Dabušis

Biografija

1915–1920 m. J. Jablonskio sekretorius, vienas pirmųjų J. Jablonskio biografijos ir darbų bibliografijos autorių. 1920–1921 m. studijavo Aukštuosiuose kursuose, nuo 1922 m. – Lietuvos universitete. Studijuodamas ir 1927–1938 m. dirbo Švietimo ministerijos Knygų leidimo komisijoje, vėliau Kriūkų mokykloje. 1941 m. sovietų valdžios suimtas, kalintas Komijos lageriuose. Apie 1950 m. grįžo į Lietuvą.

Mokslinė veikla

1923–1924 m. parengė rusų – lietuvių kalbų žodyną (neišleistas). Užrašė daugiau, kaip 1000 dzūkų dainų, žodžių lietuvių kalbos žodynui, apie 60 000 kortelių kartoteką įsigijo Kazys Būga. Buvo puristinių nuostatų terminologijos komisijos narys. Parašė mokslo populiarinimo knygų. Paskelbė daugiau, kaip 200 kalbos, rašybos straipsnių.
Sukūrė daug naujadarų, iš kurių prigijo aklavietė, darbuotojas, indauja, santuoka, sąveika, viryklė ir kiti.
Išvertė E. Ožeškovos, A. Čechovo, M. Saltykovo-Ščedrino ir kt. autorių kūrinių.
Eratosteno rėtis

Eratosteno rėtis. Graikų matematikas Eratostenas (~275-~195 m. pr. m. e.) pasiūlė paprastą metodą kaip rasti visus pirminius skaičius nuo 2 iki n. Jis ant papiruso surašė visus natūrinius skaičius nuo 2 iki 1000 ir pradurdavo sudėtinius skaičius. Tokiu būdu liko tarsi rėtis su „išsijotais“ sudėtiniais skaičiais, o pirminiai skaičiai liko.
Daniel Dennett

Daniel Dennett (g. 1942 m. kovo 28 d.) – žymus JAV filosofas, studijuojantis daugiausiai sąmonės filosofiją, mokslo filosofiją (ypač – kognityvinius mokslus) ir biologijos filosofiją (ypač, evoliucinę biologiją). Šiuo metu jis yra Kognityvinių Studijų Centro Tuftso Universitete vienas iš dviejų direktorių. Taip pat Daniel Dennett yra žinomas ateistas, vienas iš brights movement judėjimo propaguotojų.
Denetas palaiko adapcionistinį požiūrį į gyvybės evoliuciją.
Kamajų bažnyčios šventoriaus koplyčia

Architektūra

Bažnyčios kompleksas su koplyčia stovi svarbioje šalutinėje gatvelėje, jungiančioje su miestelio aikšte. Šventorius susilieja su senosiomis kapinėmis, kur be šarvojimo koplyčios, jame yra senų antkapių, kryžių, kitų meninių akcentų. Teritoriją juosia netaisyklingo daugiakampio plano tvora su trejais vartais. 
Koplyčia sudėta iš akmenų mūro, su rūsiu ir pastoge. Statinys kompaktinis, kvadrato plano, 1 aukšto, valminiu stogu, dengtu skardos lakštais su užlankstais. Ant stogo įtaisytas metalinis kryžius. Šiaurės fasado sienoje yra stačiakampė lango anga, įrengta vėliau: 1962 m. anga užbetonuota, tą liudija angos vietoje įspausta data. Vakarų fasado siena paremta betono kontraforsais (pristatymą 1933 m. liudija ant betono įspausta data: „VIII 23 1933“). Rūsio sienos ir perdanga betoniniai. Antžeminės akmens mūro sienos laiko medines perdangos sijas.
Kristaus kančia

Siužetas

Filme vaizduojamos paskutinės Kristaus gyvenimo valandos, nuo agonijos sode iki nukryžiavimo. Pradžioje vaizduojamas Jėzus besimeldžiantis Getsimanijos sode, o jį gundo Šėtonas. Tuo tarpu Judas išduoda Jėzų, šis suimamas ir vedamas šventyklą. Fariziejai ir kiti susirinkusieji jį apkaltina šventvagyste ir nuveda pas Poncijų Pilotą, kad šis Jėzų nuteistų. Pilotas nemato priežasties teisti Jėzui ir perduoda šį reikalą Erodui. Galilėjos valdytojas taip pat nenori jo teisti, tad Jėzus atvedamas vėl pas Pilotą. Šis įsako Jėzų nuplakti, bet ir tai nepatenkina minios. Galiausiai Pilotas „nusiplauna rankas“ ir atiduoda Kristų žmonių valiai. Judas gailisi savo poelgio ir pasikaria. Toliau filme vaizduojama Kristaus kančios kelias į Kalvarijos kalną. Kartas nuo karto rodomi epizodai iš ankstesnio Jėzaus gyvenimo – vaikystės, jaunystės, jo pamokslų.
Pabaigoje vaizduojamas Kristaus nukryžiavimas. Po jo mirties dangus apsiniaukia bei įvyksta žemės drebėjimas, apgriaunantis žydų šventyklą. Filmas užbaigiamas Kristaus prisikėlimu.

Filmavimas

Filmas sukurtas Cinecittà studijoje Romoje, o filmuotas senoviniuose Italijos miestuose Materoje ir Krake. Filmavimo metu žaibas dusyk trenkė į režisieriaus asistentą Jan Michelini, antro trenksmo metu žaibas taip pat palietė ir Jėzaus vaidmenį atlikusį James Caviezel, tačiau nei vienas nenukentėjo.

Istoriškumas

Filmas „Kristaus kančia“ gan tiksliai atitinka evangelijose pateikiamą Jėzaus teismo ir nukryžiavimo versiją, tačiau režisierius įtraukė keletą neminimų epizodų – dažną Šėtono vaizdavimą, epizodą iš Jėzaus jaunystės kai šis dirbo dailide, pokalbį tarp Piloto ir Klaudijos apie žydų sukilimą. Kitas istoriškai abejotinas faktas yra tai, kad žydai ir romėnai tarpusavyje kalba tai lotyniškai, tai aramėjiškai, nors tuo tarpu Romos imperijos rytuose lingua franca buvo graikų kalba.

Kritika

Filmas kritikų įvertintas gan teigiamai, jį taip pat pozityviai sutiko dauguma krikščionių bendruomenių. Daugiausia kritikos filmas susilaukė dėl perdėto dėmesio smurtui ir žiaurumui, bei dėl tariamo antisemitizmo. Kritikai pastebėjo, kad filme labai akcentuojamos smurto scenos, pavyzdžiui, 10 minučių skiriama pavaizduoti Jėzaus nuplakimą, nors evangelijose apie tai vos užsimenama. Prieš antisemitizmą kovojančios organizacijos smarkiai sukritikavo filmą dėl, jų požiūriu, neigiamo žydų vaizdavimo, antisemitinių stereotipų skatinimo. Būtent dėl to nei viena JAV kino kompanija nesiėmė filmo platinimo.
Kastanė

Kastanė, kastane – Šri Lankos kardas, kurio rankena turi drakono galvos pavidalo buoželę, o lankelis dažnai būna apačioje nesujungtas su buožele.
Manoma, kad šie kardai atsirado XVI a. dėl europiečių įtakos, dalis kastanės bruožų būdingi XVI a. Viduržemio regiono kardams, bet ne to metu Pietų Azijai. Dažnai senųjų kastanių geležtės padarytos Europoje.
Kaltinėnų valsčius

Kaltinėnų valsčius buvo Žemaitijoje. Centras – Kaltinėnai.
Linkolnas (filmas)

Siužetas

1865-ieji. Šešioliktasis Jungtinių Valstijų prezidentas Abraomas Linkolnas yra savo populiarumo viršūnėje, tačiau jis susiduria su dviem labai svarbiais iššūkiais – uždrausti vergovę JAV Konstitucijoje įvedus 13-ąją pataisą bei užbaigti pilietinį karą. Net artimiausi prezidento padėjėjai netiki, kad abu dalykus galima įgyvendinti tuo pačiu metu. Negana to, Linkolno šeimyninis gyvenimas taip pat neapsieina be konfliktų, jo vyriausias sūnus nori stoti į armiją, tačiau tam prieštarauja jo motina.
Prezidento šalininkai, tikėdami šios idėjos teisingumu, pasitelkia įvairiausius politinius įgūdžius, kad pagelbėtų prezidentui suvienyti Respublikonus ir savo pusėn patraukti dalį Demokratų tam, kad būtų priimta Konstitucijos pataisa.
Įveikti Konfederacijos sukilėliai pasiduoda. Deja, Linkolnui netenka ilgai pasiilsėti ant savo laurų, kadangi jis tampa politinio pasikėsinimo auka.

Atsiliepimai ir apdovanojimai

„Linkolnas“ sulaukė tarptautinio kritikų pripažinimo. Tinklalapyje Rotten Tomatoes filmas buvo įvertintas 89 %. Metacritic suvestinės duomenimis, filmas įvertintas 86 balais iš 100.
Televizija

Televìzija (angl. Television < gr. τήλε – 'toli' + lot. visio – 'regėjimas') – judamų ar nejudamų objektų atvaizdų perdavimas per atstumą laidinio arba radijo ryšio priemonėmis. Pagrindinės vaizdo perdavimo grandys: televizijos studijos kamera, transliacinis siųstuvas, siunčiamoji antena, ryšio kanalas, priimamoji antena, televizorius.
Amandine Bourgeois

2013 m. Eurovizija

2013 m. sausio 22 d. „Le Parisien“ paskelbė, kad Buržua atstovaus Prancūzijai 2013 m. Eurovizijos dainų konkurse Malmėje, Švedijoje, su daina „L’enfer et moi“, kuri konkurse užėmė 23 vietą.
Vladimiras Jermolajevas

Vladimiras Jermolajevas (rus. Владимир Григорьевич Ермолаев; 1909 m. rugpjūčio 29 d. – 1944 m. gruodžio 31 d.) – tarybinis aviakonstruktorius, inžinerinės aviacijos tarnybos generolas majoras.

Biografija

1931 m. baigė Maskvos valstybinį universitetą.
Vadovaujamas R. Bartinio dalyvavo lėktuvo Stal-7 kūrime. Areštavus R. Bartinį ėmė vadovauti jo konstruktorių biurui, buvusiam civilinės aviacijos gamykloje Nr. 89. Vadovavo baigiamiesiems tolimojo bombonešio DB-240 projektavimo darbams. Šis lėktuvas vėliau buvo pavadintas Er-2.
Didžiojo Tėvynės karo metais konstruktorių biuras buvo evakuotas į Irkutską, į gamyklą Nr.39, kur ėmė gaminti Er-2.
1942 m. ėmėm vadovauti bandomajai gamyklai Nr. 134 Maskvoje, kur toliau modernizavo bombonešį Er-2.
1944 m. mirė nuo šiltinės. Po jo mirties konstravimo biurui ėmė vadovauti P. Suchojus.
Dušanbė

Istorija

Miestas 1925 m. susikūrė kišlako vietoje ir vadinosi Diušambe, nuo 1929 m. yra Tadžikijos sostinė. 1929–1961 m. buvo vadinamas J. Stalino garbei Stalinabadu.

Pavadinimo kilmė

Miesto pavadinimas kilo iš persų kalbos. Pirmadieniais gyvenvietėje vykdavo didžiausi savaitės turgūs, o persiškai pirmadienis yra antroji savaitės diena: du reiškia „du“ + shamba arba shanbe reiškia „diena“.
Gorganas

Istorija

Vietovė gyvenama nuo neolito laikų, minima Avestoje (kaip Vəhrkāna – 'vilkija'), buvo Achemenidų satrapija (𐎺𐎼𐎣𐎠𐎴 = Varkāna). Senovėje buvo svarbus Hirkanijos krašto miestas, III–VII a. – jo sostinė. Sasanidų laikais (V–VI a.) miestą ir apylinkės juosė Didžioji Gorgano siena (viena didžiausių pasaulyje). XIII a. Gorganą nusiaubė Zakaridų antpuolis, o vėliau miestą galutinai sunaikino mongolai. Nuo to laiko iki 1937 m. miestas vadintas Astarabadu (pers. استرآباد = Astarābād – 'žirgų miestas'). Kadžarų laikais buvo svarbus politinis ir religinis centras.
Creditreform

Filialai

„Creditreform“ turi savo filialus šiose šalyse:
Austrija, Bulgarija, Čekija, Estija, Italija, Kroatija, Latvija, Lenkija, Lietuva, Liuksemburgas, Rumunija, Rusija, Serbija, Slovakija, Slovėnija, Šveicarija, Ukraina, Vengrija, Vokietija.

Atstovas Lietuvoje

„Creditreform Lietuva“, UAB – kreditų valdymo įmonė Lietuvoje.
Veiklą pradėjo 1997 metais. Iki tol (nuo 1992 metų) veikė kaip privati Sauliaus Žilinsko įmonė „Cornu“. Nuo 1994 metų atstovauja didžiausiam Europoje kredito valdymo paslaugų firmų susivienijimui „Verband der Vereine CREDITREFORM e. V.“. Iki 2003 m. kovo 23 d. vadinosi UAB „Patikimo Verslo Sistema“, nuo 2004 metų pavadinta „Creditreform Lietuva“.
Bendrovė teikia pradinio kreditavimo rizikos įvertinimo, kreditavimo sąlygų paruošimo, klientų atsiskaitymų kontrolės ir debitorinių įsiskolinimų išieškojimo paslaugas.