google/wiki40b huggingface dataset:
Eivydų kryžius partizanams

Kryžius

Kryžius medinis, monumentalus, kryžmiškas, įstatytas į metalinį karkasinį cokolį. Stiebas ir skersinis tiesūs, stačiakampio skerspjūvio. Skersinis į stiebą įmontuotas iš priekinės pusės. Kryžiaus viršūnės ir pečių galai išplatinti, trilapio dobilo pavidalo. Prie kryžmos priekinės plokštumos prikalta tipinė lieto metalo Nukryžiuotojo figūrėlė, kurią viršuje puslankiu juosia skardos stogelis. Kryžiaus stiebo pagrindas platesnis už liemenį. Jo priekinėje plokštumoje išpjautas įgilintų raidžių 10 eilučių memorialinis užrašas: „PARTIZANAMS / ŽUVUSIEMS UŽ / LIETUVOS / LAISVĘ / 1947. VI. 13 / PR. BUBELIS / ED. GAILIUS / ST. NORKUS / A. RONKAUSKAS / K. SRĖBALIUS“.
Matmenys: stiebo aukštis – 4,5 m, skersinio pečių plotis – 2,5 m.
Kryžius stovi pamiškėje, pasiekiamas pėsčiomis nuo Eivydų kaimo Vingio gatvės.

Istorija

Po Antrojo pasaulinio karo Eivydų kaimo apylinkėse veikė Lietuvos laisvės armijos Žemaičių apygardos Šatrijos (Telšių apskrities) ir Alkos (Mažeikių apskrities) partizanų rinktinės. 1947 m. birželio 13 d. MGB Telšių apskrities skyriaus karinė grupė ir Alsėdžių valsčiaus stribai kaimo šiaurės rytinėje dalyje apsupo Kazio Srėbaliaus–Vikruolio vadovaujamą Telšių rajono partizanų būrį. Kautynių metu žuvo rajono vadas K. Srėbalius ir partizanai Pranciškus Bubelė–Beržas, Edvardas Gailius–Adjutantas, Stasys Norkus–Darius, Antanas Rankauskas–Lazdynas. Jų kūnus stribai parvežė į MGB Alsėdžių valsčiaus poskyrį, o vėliau užkasė miestelio pakraštyje buvusiuose apkasuose.
Partizanams atminti jų žuvimo vietoje 1991 m. birželio 15 d. buvo pastatytas ir pašventintas monumentalus kryžius, kurį sukūrė Antanas Radzvilavičius.
Žuvusiųjų atminimas taip pat įamžintas jų užkasimo vietoje Alsėdžiuose 2004 m. rugpjūčio 29 d. pašventintame paminkle partizanams.
Juozapas Silvestras Dovydaitis

Biografija

1848–1850 m. mokėsi Žemaičių kunigų seminarijoje. 1854 m. baigęs Sankt Peterburgo dvasinę akademiją ir įšventintas kunigu kunigavo ir mokytojavo Stelmužėje, Panevėžyje. Nuo 1858 m. vyskupo Motiejaus Valančiaus sekretorius, 1860–1863 m. Žemaičių kunigų seminarijos rektorius.
Įtartas, kad rėmė 1863 m. sukilėlius, 1864 m. rusų valdžios suimtas, 1865 m. ištremtas į Sibirą. 1882 m. atvyko i Latviją.

Kūryba

Vienas lietuvių didaktinės literatūros kūrėjų. Parašė apysaką „Šiaulėniškis senelis“ (3 d. 1860–1864 m.) 4 dalis, „Gyvenimas Stepo Raudnosio“ išėjo 1895 m. Apysakoje pavaizdavo valstiečių buitį, propagavo blaivybę. Pasakojimui būdinga gyvos žmonių šnekos intonacijos. 
Sukūrė giesmių, išvertė Ivano Krylovo pasakėčių.
Helen Mirren

Biografija

Helen gimė Vakarų Londone, ruso Vasilijaus Mironovo (1913–1980) ir anglės Kathleen „Kitty“ Alexandrina Roger šeimoje, antra iš trijų vaikų (sesuo Katherine gimė 1942 m., o brolis Peteris – 1948 m.). Jos senelis pulkininkas Piotras Mironovas dalyvavo Rusijos–Japonijos kare 1904 m., o vėliau tapo diplomatu. Rusijoje įvykus revoliucijai, jis liko Anglijoje ir vėliau tapo taksi vairuotoju, kad galėtų išlaikyti šeimą. Jo sūnus Vasilijus 5 dešimtmetyje pakeitė pavardę į Mirren, o pats tapo Basil Mirren.
Helena mokėsi Hamlet Court pradinėje mokykloje, vėliau – dramos koledže Londone. Sulaukusi 18, ji buvo priimta į Nacionalinį Jaunimo teatrą (Nationa Youth Theatre, NYT), kur po keleto sėkmingų metų buvo pakviesta į Karališkąjį Šekspyro trupę (Royal Shakespeare Company, RSC) ir čia sulaukė pripažinimo. 1970 m. netgi buvo sukurtas dokumentinis filmas apie jos darbą trupėje „Doing Her Own Thing“. Helena taip pat daug vaidino Vest Endo bei kitose žymiausiose šalies teatro scenose. 1994 m. ji debiutavo Brodvėjuje (buvo 2 kartus nominuota „Tony“ apdovanojimui), o 1998 m. – Britanijos Nacionaliniame teatre.
Aktorė yra sukūrusi daugybę vaidmenų kine bei pelniusi BAFTA, Auksinio gaublio bei kitus apdovanojimus. 2007 m. ji pelnė Oskarą už vaidmenį filme „The Queen“.
2004 m. ji buvo Venecijos kino festivalio žiuri nare.
Žymiausias jos vaidmuo televizijoje – kriminalinis serialas „Prime Suspect“, už kurį 3 metus iš eilės (1992–94 m.) pelnė BAFTA apdovanojimą.

Asmeninis gyvenimas

XX a. 8-ojo dešimtmečio pradžioje aktorė gyveno kartu su Liam Neeson, su kuriuo susipažino 1981 m. filmuojant juostą „Excalibur“. Vėliau interviu Neesonas prisipažino, kad pažintis su Helena jam buvo būdas rasti agentą.
Nuo 1986 m. Helena gyveno su amerikiečių aktoriumi Taylor Hackford, už kurio ištekėjo per šio 53-ąjį gimtadienį 1997 m. gruodžio 31 d. Tai buvo pirmoji aktorės santuoka, o vyro – trečioji. Savo vaikų ji neturi (vyras iš ankstesnių santuokų turi du) ir tvirtina niekada nenorėjusi jų turėti.
2007 m. buvo išleista Helenos autobiografija „In the Frame: My Life in Words and Pictures“. Interviu aktorė prisipažino esanti ateistė ir natūristė, o jaunystėje vieno pasimatymo metu buvusi išprievartauta. Taip pat iki 8 dešimtmečio nevengė vartoti kokaino.
2010 m. madam Tussauds muziejuje Londone pradėta eksponuoti jos vaškinė figūra.
Zdzisław Balicki

Biografija

Gimė 1930 m. spalio 27 d. Nemenčinėje. Baigė Vroclavo ekonomikos universitetą. 1973-1980 m. ir 1982-1983 m. Vroclavo Darbininkų laikraščio redaktorius. Nuo 1980 m. rugsėjo iki 1981 m. liepos buvo Lenkijos radiokomiteto vadovas. 1988-1990 m. buvo Lenkijos jungtinės darbininkų partijos politbiuro narys. Mirė 1995 m. gegužės 16 d. Vroclave.
D'Nash

Biografija

2006 m. vasarį grupė išleido pirmąjį singlą „Capaz de Todo“. Albumas analogišku pavadinimu buvo išleistas 2006 m. kovo mėnesį. 2006 m. birželio mėnesį išleido antrąjį singlą „¿Dónde Estás?“. Tų pačių metų lapkritį albumas buvo pakartotinai išleistas su dviem papildomomis dainomis „Qué Sabes del Amor“ ir „Más Allá de las Estrellas“.
2007 m. vasario 24 d. „D’Nash“ laimėjo Ispanijos televizijos projektą Misión Eurovisión 2007, skirtame išrinkti Ispanijos atstovą 2007 m. „Eurovizijoje“. Šiame konkurse grupė su daina „I Love You Mi Vida“ (liet. Aš myliu tave, mano gyvenime) užėmė 20 vietą.
2007 m. lapkritį grupė išleido naują singlą „Amanda“, o jau gruodžio mėnesį išleistas antrasis grupės albumas „Todo Va a Cambiar“. Ispanijoje buvo parduota per 35 000 kopijų, o muzikos įrašų tope Productores de Música de España albumas užėmė 39 vietą.
Dahomėjos ahosu

Ahosu – valdovo titulas, naudojamas kai kuriose karalystėse Vakarų Afrikoje, Vergų kranto regione. Šiuo titulu buvo tituluojami ir Dahomėjos karalystės valdovai. Jų tradiciškai priskaičiuojama 12. Mirus paskutiniajam tradiciniam valdovui Agoli-agbo, dinastija nominaliai pratęsta ir valdo iki šiol.
Dahomėjos ahosu kildino save iš Ardros karalystės sostinės Alados.
Arnhemas

Futbolas

Mieste vyko 2000 m. Europos futbolo pirmenybių rungtynės.
Mieste žaidžia SBV Vitesse klubas.
Bronius Urbonavičius

Biografija

Baigęs Vilniaus gimnaziją 1888–1892 m. studijavo Petrapilio politechnikos universitete. Nuo 1890 m. – II Proletariato partijos narys, nuo 1892 m. – Lenkijos socialistų partijos (PPS) narys, 1892–1893 m. – socialdemokratų grupių organizatorius Vilniuje. 1893 m. už odininkų streiko organizavimą areštuotas, pabėgęs emigravo, studijavo Ciuricho universitete. Nuo 1897 m. dirbo Krokuvoje.
Čečenė

Čečenė (rus. Чечень) – žemuminė sala Kaspijos jūros šiaurės vakaruose, šalia Dagestano (Rusija) krantų, į šiaurę nuo Agrachano pusiasalio. Salos ilgis 12 km, plotis iki 5 km. Užima 55 km² plotą. Visa sala yra žemiau jūros lygio (vandenyno lygio), jos aukščiausia vieta yra -19,6 m. Būdingos smėlio nerijos, nendrynai. Salos plotas ir kranto linija kinta dėl slenkančių kopų, Tereko nusodinamų sąnašų.
Administraciškai Čečenės sala priklauso Machačkalos miestui, Kirovo rajonui. Saloje yra kaimas Ostrov Čečenė (214 gyv., 2010 m.). Tarybiniais metais čia veikė žvejybinis kolūkis, buvo ekranoplanų bandymo bazė.
Oskar Lafontaine

Biografija

1962 m. baigė Priumo gimnaziją, 1969 m. Sarbriukeno ir Bonos universitetus.
1966–2000 m. Vokietijos socialdemokratų partijos (SPD) narys. 1966–1968 m. Sarbriukeno socialdemokratinio jaunimo organizacijos pirmininkas. Nuo 1968 m. Saro žemės SPD organizacijos valdybos narys, 1971–1977 m. SPD Sarbriukeno miesto organizacijos pirmininkas, 1977–1995 m. SPD Saro žemės organizacijos pirmininkas.
1979–1999 m. SPD valdybos, nuo 1981 m. ir Prezidiumo narys, nuo 1987 m. birželio SPD pirmininko pavaduotojas, programos komisijos pirmininkas. 1995–1999 SPD pirmininkas.
1969–1974 m. Sarbriukeno visuomeninio maitinimo ir transporto bendrovės tarnautojas, 1971–1974 m. Saro tramvajų bendrovės valdybos narys.
1969–1970 m. Sarbriukeno miesto tarybos narys, 1970–1975 m. Saro žemės parlamento narys. 1974–1976 m. Sarbriukeno burmistras, 1976–1986 m. vyr. burmistras. 1985–1998 Saro žemės ministras pirmininkas.
1990 m. SPD kandidatas į Vokietijos federalinio kanclerio postą. 1998–1999 m. federalinis finansų ministras. Nesutikęs su G. Šrioderio politika, pasitraukė iš vyriausybės ir partijos.
2004 m. įsteigė kairiąją socialdemokratinės krypties partiją „Už darbą ir socialinį teisingumą“, kuri 2005 m. su Vokietijos Demokratinio socializmo partija susijungė į Vokietijos kairiąją partiją.
Džuangologija

Džuangologija (džuangų kalba: Hagcueŋь/Hagcuengh; kin. 壯學; supapr. 壮学, pinyin: Zhuàngxué) – etninė akademinė disciplina, užsiimanti džuangų istorijos, kalbų ir kultūrų tyrimais. Dabar dar vadinama Džuangai studijomis. Džuangologiją iš esmės galima laikyti skėtine sąvoka, kuri daugelį kitų mokslų (kultūrinė ir socialinė antropologija, kalbotyra, filologija, istorija, religijotyra ir t. t.) metodų taiko šiam regionui tirti. 
Džuangais save vadinantys mokslininkai paprastai didelį dėmesį skiria džuangų kalbų mokėjimui, ypač klasikinių. Šių kalbų bei filologijos metodų mokėjimas dažnai laikomas būtina sąlyga iš džuangologijos tyrimams. Kaip akademinė disciplina ėmė formuotis XX ir amžiaus sandūroje, žymus kinų istorikas Huang Sianfan(1899-1982) buvo laikomas džuangologijas tėvas.
Krateriškasis taurūnis

Išvaizda

Vaisiakūniai 2–6 cm aukščio ir 1–4 cm skersmens, iš pradžių būna uždari, rutuliški, vėliau – viršūnei prasivėrus, tampa gilios taurės, piltuvėlio ar rago formos, kraštai sutrūkinėję, mėsingi, vėliau – odiškos konsistencijos, paviršius veltiniuotas, juodai rudas, juosvas. Kotas iki 4 cm ilgio ir 1 cm storio, tuščiaviduris, platėjantis viršūnės link, kepurėlės spalvos.  Sporos didelės, 27–35x11–14 μm.

Augavietė

Vaisiakūniai yra vienmečiai, formuojasi ankstyvą pavasarį. Šie grybai auga pavieniui arba grupėmis ant dirvožemyje ir jo paviršiuje trūnijančių lapuočių (dažniausiai lazdynų) šakų.
Vyriausiasis Lietuvos Tribunolas

Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės Vyriausiasis Tribunolas, Lietuvos Tribunolas – bajorų luomo aukščiausios instancijos apeliacinis teismas Lietuvos Didžiojoje Kunigaikštystėje (LDK) ir Abiejų Tautų Respublikoje.

Istorija

1579–1580 m. Varšuvos seime nuspręsta steigti Vyriausiąjį Lietuvos tribunolą; veiklos projektą pateikė LDK atstovai. Priimtas Vyriausiojo Lietuvos Tribunolo įstatymas, kurį 1581 m. kovo 1 d. pasirašė Steponas Batoras.
Tribunolas 1581–1599 m. posėdžiavo Vilniuje kas dvejus metus po 5 mėnesius. Nuo 1600 m. posėdžiaudavo paeiliui Minske (lietuviškoji sesija) ir Naugarduke (rusiškoji sesija). Nuo 1775 m. rusiškoji sesija vykdavo Gardine.
Tribunolą sudarė 40-44 pavieto seimeliuose bajorų rinktų deputatų (teisėjų).
Įsteigus Tribunolą, bajorų įtaka Lietuvoje dar labiau išaugo.
Markitantas

Markitantas (vok Marketender, iš it. mercatante 'prekybininkas') – smulkus civilis prekybininkas, lydėdavęs kariuomenę žygiuose. Markitantai egzistavo iki XX a. pradžios.
Markitantai buvo labai svarbūs atsiradus reguliariajai kariuomenei, bet dar nesusiformavus kariuomenės aprūpinimo sistemai (XVIII a.). Jie tiekdavo kareiviams įvairius buitinius ir kt. reikmenis. Markitantai paprastai būdavo vieninteliai nekarinių prekių tiekėjai, jie pardavinėdavo tabaką, kavą, cukrų ir kt.

Prekybinei veiklai markitantai turėdavo gauti leidimą iš dalinio vado. Markitantai savo krautuvėles įrengdavo kariuomenės postų teritorijoje ar iškart už gynybos linijų.
Markitantų veiklą reguliavo kariniai statutai.
Markitančių pavadinimu dažnai dengdavosi dalinius lydinčios prostitutės.

Markitantai dabar

Šiais laikais markitantais dažnai vadina žmones, pardavinėjančius reikmenis (uniformas ir kt.) karo istorijos rekonstruktoriams (reenactors). Renginių metu jie dažnai įrengia markitantų palapines, ir tada markitantų veikla tampa neatskiriama renginio dalimi.
Albinas Barniškis

Biografija

Daugų žemės ūkio mokyklos profesijos mokytojas.
1990 m. Lietuvos krikščionių demokratų partijos narys. 1995–1997 m. ir 1997–2000 m. Alytaus rajono savivaldybės tarybos narys.
Sutuoktinė Milda, vaikai Rolandas, Ramunė.
Džahanšachas

Biografija

Kilęs iš Timūridų Didžiųjų Mogolų dinastijos. Imperatoriaus Džahangyro sūnus.
Lara Croft

Lara Kroft (angl. Lara Croft) – kompiuterinių žaidimų „Tomb Raider“ ir jų pagrindu sukurtos franšizės (filmų, komiksų) pagrindinė herojė. Pirmą kartą pasirodė 1996 m. žaidime „Tomb Raider“. Laros Kroft herojė yra stipri, savarankiška ir inteligentiška britų archeologė. Dauguma jos nuotykių vyksta ieškant senovinių lobių ir kovojant su konkuruojančiais ieškotojais bei pavojingais gyvūnais viso pasaulio senovinių kultūrų archeologinėse liekanose.
Reškutėnų piliakalnis

Piliakalnis

Piliakalnis įrengtas atskiroje kalvoje, buvusioje senojo Kretuono ežero rytiniame krante (dabar iki ežero 300 m). Aikštelė trapecinė, 64x50 m dydžio, per 2,4 m žemėjanti į vakarų pusę. Jos pietiniame pakraštyje supiltas 1,8 m aukščio, 18 m pločio pylimas. Šoniniai šlaitai statūs, 6,5-12 m aukščio, galiniai nuolaidūs ar vidutinio statumo.
Šiauriniame šlaite seniau kastas karjeras, šiaurės rytinė aikštelės dalis iškasinėta bulviarūsiais. Per Antrąjį pasaulinį karą iškasta apkasų. Piliakalnis apaugęs daugiausiai pušimis ir pomiškio krūmais, jo rytinėje ir šiaurės rytų pašlaitėse stovi sodybų pastatai, pietryčių ir rytų pašlaite eina keliukas į šias sodybas, o į šiaurę nuo kalvos, už daubos esantis aukštumos kraštas dirvonuoja.
Į šiaurę nuo piliakalnio esančioje aukštumoje, 1,5 ha plote yra papėdės gyvenvietė, kurioje rasta brūkšniuotos keramikos.

Aplinkiniai piliakalniai

Linkmenų piliakalnis 14 kmPapravalės piliakalnis 4,5 kmJakaviškių piliakalnis 12 kmBudrių piliakalnis 20 kmRakštelių piliakalnis 6 kmPaduobės piliakalnis 15 kmRusališkės piliakalnis 5,5 kmAučynų piliakalnis 8 km
Stūglių piliakalnis 10 km
Pastaba:
Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną
Napoleono pušis

Napoleono pušis arba Gailiškės pušis – botaninis gamtos paveldo objektas, paskelbtas saugomu 2010 m. Auga Kukečių seniūnijoje, Kelmės rajone, Gailiškės kaime, šalia kelio į Jautmalkę, Kurtuvėnų regioninio parko centrinėje dalyje.
Medžio rūšis – paprastoji pušis (Pinus sylvestris L.). Pušies kamieno apimtis 1,3 metro aukštyje – 3,30 m, aukštis – 25 m., 4 m aukštyje šakojasi į 3 kamienus. Medžio amžius apie 250 m.

Legenda

Gailiškės kaimo gyventojai iš kartos į kartą perduoda pasakojimą apie Napoleono auksą, kurį prie pušies užkasė traukdamasi prancūzų kariuomenė. Per daugelį metų legenda apie lobį buvo pagražinta įvairiais stebuklais – kalbėta, kad prie pušies vaidenasi.
Delfi

Istorija

DELFI istorija Lietuvoje prasidėjo 1999 m. rudenį, kai bendroves „Skaitmeninės komunikacijos“ ir „Taidė“ įsigijusi kompanija „Microlink AS“ jas sujungė (dalį „Taidės“ verslo pardavė kitai įmonei) ir bendrą įmonę pavadino UAB DELFI. Tuo metu DELFI teikė interneto paslaugas – ryšį, tarnybinių stočių priežiūros bei kitas paslaugas.
Dar 1999 m. sausio mėnesį „Microlink“ Estijoje atidarė portalą online.ee (portalą valdė įmonė pavadinimu „Neti Värav“ – 50 % akcijų turėjo „Microlink“ ir 50 % – BNS). Tais pačiais metais BNS pardavė savo „Neti Värav“ akcijas naujai įkurtai įmonei DELFI AS.
„Neti Värav“ tikslas buvo sukurti panašius portalus Latvijoje (online.lv) ir Lietuvoje (online.lt), tačiau vėliau buvo nuspręsta sukurti naujus projektus, kuriems buvo suteiktas pavadinimas DELFI.
Latvijoje DELFI įkūrė interneto ryšio tiekėjas „Parks LvNet AS“ jų portalo navigators.lv pagrindu. Delfi.ee ir Delfi.lv buvo paleisti 1999 m. lapkričio mėn.
2000 m. vasario 3 d. startavo naujienų portalas www.delfi.lt.
2001 m. „Microlink“ nusprendė reorganizuoti įmones DELFI ir išskaidyti pagal veiklos rūšis – taip DELFI tapo „DELFI Internet“ (visos su interneto ryšiu susijusios paslaugos), atsirado „DELFI Interactive“ (svetainių kūrimo bei priežiūros paslaugos), „DELFI Netcoms“ (tinklų diegimas) bei įkurta nauja bendrovė pavadinimu DELFI, UAB, kuri dabar administruoja portalą www.delfi.lt.
2004 m. sausio mėn. „Microlink“ pardavė visus trijose šalyse (Estijoje, Latvijoje, Lietuvoje) veikiančius portalus bendrovei „Findexa“, kuri vėliau dar tais pačiais metais pakeitė pavadinimą į „Interinfo Baltic OU“. Ši bendrovė tuo metu priklausė amerikiečių kontroliuojamai finansinių investicijų kompanijai TPG (Texas Pacific Group).
2007 m. DELFI įsigijo Estijos žiniasklaidos bendrovė „Ekspress Grupp“.
2017 m. DELFI žiniasklaidos grupė pardavė savo žurnalų leidybos verslo dalį bendrovei „GM žurnalų leidybos grupei“. Tarp parduodamų leidinių – žurnalai „Moteris“, „Mano namai“, „Tavo vaikas“, „Cosmopolitan“ ir „Panelė“.

Komentarai

2002 m. DELFI komentarams įdiegė filtrus, pradėjo raginti informuoti redakciją apie netinkamus komentarus. 2007 m. DELFI įdiegė specialią sistemą, kurioje galima vertinti kiekvieną komentarą, o 2008 m. – komentarų reitingavimo sistemą, leidžiančią balsuoti už patikusį ar nepatikusį komentarą.
Jonas Žilevičius (1921)

Biografija

1951 m. baigęs Kauno felčerių-akušerių mokyklą, dirbo Truskavoje, Ramygaloje, tačiau ilgiausiai – Krekenavoje. Čia įkūrė kraštotyrininkų būrelį, rinko medžiagą apie Krekenavos krašto šviesuolius – medžio meistrą Vincą Svirskį, kunigą Antaną Mackevičių bei kitus žymius žmones. Iš laukuose surinktų akmenų jiems pastatė paminklus.
Jo rūpesčiu ir pastangomis kultūriniam-istoriniam gyvenimui prikeltos Švenčiuliškių kaimo kapinės. Surinko apie 300 girnapusių. Su Švenčiuliškių kraštotyrininkais subūrė Jonų ir Janinų draugiją, sukūrė vėliavą. Be kultūrinės-istorinės veiklos rūpinosi vietos šaulių organizacijos gyvenimu, buvo garbės šaulys. 2008 m. J. Žilevičiui suteiktas Panevėžio rajono savivaldybės garbės piliečio vardas.
Šiaurės vilajetas

Geografija

Teritorija turi sieną su Egiptu ir Libija. Rytine dalimi teka Nilas (yra dalis Nasero tvenkinio), tuo tarpu likusią dalį daugiausia užima Sacharos dykuma. Ties šiaurės vakariniu pakraščiu yra Džebel Uveinato masyvas. Prie Nilo yra senovės Nubijos miestų liekanų (Napata, Senoji Dongola, Kerma, Džebel Barkalis).

Gyventojai

Krašte gyvena daugiausia nubiai ir arabai, dykumose – beduinai. Svarbiausi miestai: Dongola, Vadi Halfa, Karima, Daba.
Jurgis Tiškevičius Logoiskis

Biografija

Kilęs iš Lietuvos didikų Tiškevičių giminės Logoisko šakos. Tėvas Bazilis Tiškevičius. Motina Aleksandra Čartoryska. Broliai Kalenikas Tiškevičius, Eustachijus Tiškevičius Logoiskis, Eustachijus Serafimas Tiškevičius, Nastasija Tiškevičiūtė

Šeima ir vaikai

1547 m. vedė Haną Kotovič (Hanna Kotowicz, žmonos pirmasis vyras Jonas Abramovičius Jan Abramowicz). Vaikai Teodoras Frederikas Tiškevičius Logoiskis, dvi dukterys, Martynas Tiškevičius Logoiskis, Aleksandra Tiškevičiūtė.
1571 m. vedė vėl, antroji žmona Teodora Valavičiūtė (Teodora Wołłowicz), vaikai Petras Tiškevičius Logoiskis, Jonas Eustachijus Tiškevičius Logoiskis, Aleksandras Tiškevičius Logoiskis (1571–1610 m., karaliaus setretorius), Jurgis Tiškevičius Logoiskis (1571–1625 m. jėzuitas)
Volkovysko valdytojas.

Valstybės tarnyba

1550 m. karaliaus dvariškis, nuo 1564 m. Vilkmergės seniūnas, 1566 m. karaliaus dvaro maršalka, 1566 m. Bresto vaivada.
Stanislaw Rodowicz

Biografija

Gyvenimas Žemaitijoje jo tėvams – 1863 m. sukilėliui Teodorui ir Sanislavai Rimkiewicz Radavičiams (Rodowicz) – negarantavo sėkmingos karjeros galimybių.
1901 m. Stanislavas įstojo į Kijevo politechnikos institutą, buvo vienu iš jaunimo konspiracinių organizacijų Polonia ir Zet steigėjų. 1906 m. studijas baigė Vokietijoje, o 1908 m. – Kijeve. 1919 m. birželio 1 d. įstojo į Lenkijos kariuomenę, kurioje tuoj pat jam buvo suteiktas majoras laipsnis. 1929–1932 m. Lenkijos technikų draugijos pirmininkas. Iki Antrojo Pasaulinio Karo dirbo valstybės tarnautoju. 1939 m. gestapas jį norėjo suimti, tačiau pastarasis pateko ne į vokiečių, bet sovietų nelaisvę ir 1940 m. kovo 5 d. J . Stalino bei V. Molotovo įsakymu, sovietinės NKVD su tūkstančiais kitų Lenkijos karių buvo nužudytas Katynėje.

Apdovanojimai

2008 m. spalio 16 d. Lenkijos Respublikos liaudies gynybos ministro Bogdan Klich įsakymu Stanislaw Rodowicz buvo suteiktas Lenkijos kariuomenės papulkininkio laipsnis. Šį Bogdan Klich įsaką Lenkijos Respublikos ambasadorius Lietuvoje Janusz Skolimowski bei karinis atašė Marek Boski Vilniaus Šv. Rapolo bažnyčioje 2008 m. spalio 16 d. įteikė Radavičių giminės atstovui Žilvinui Radavičiui.
Šiurpilio piliakalnis

Šiurpilio piliakalnis, (lenk. Góra Zamkowa) – piliakalnis šiaurės rytų Lenkijoje, Palenkės vaivadijos Suvalkų apskrities Jeleniavo valsčiuje, dviejų kilometrų atstumu nuo Šiurpilio kaimo. Aukštis - 228,1 m virš jūros lygio ir apie 45 m virš šalia plytinčių Šiurpilio (lenk. Szurpiły ), Tchličisko (lenk. Tchliczysko), Eglynėlio (lenk. Jeglóweczek) ir Eglyno (lenk. Jeglówek) ežerų paviršiaus. Vienas svarbiausių jotvingių archeologinių objektų lenkiškoje Suvalkijos dalyje. Šalia Piliakalnio stūkso dar dvi senovėje gyventos kalvos: Bažnyčios ir Kapinių. Šiurpilio piliakalnį lanko vietos lietuviai, ant jo vyksta Poezijos pavasario šventės.
Piliakalnyje galima pastebėti gyvenvietės, aptvertos trimis pylimų žiedais ir sustiprintos rieduliais, pėdsakus. Archeologai patvirtino, kad čia VI-IX a. drėbto molio trobelėse gyventa žmonių. Po I a. pabaigoje - II a. pradžioje įvykusio gaisro vietovė tris šimtus metų liko apleista. Kryžiuočių kronikos pirmą kartą vietovę mini 1425 m. kaip Surpel = Šiurpi pilis. Kai jotvingius kryžiuočiai išnaikino, po 1422 m. Melno taikos Šiurpilis buvo pripažintas Lietuvai. Lietuviai čia pastatė medinę pilį, kuri tarnavo ir kaip medžioklės rūmai. Pilis pamažu suiro, vėliau jos akmenys buvo naudojami tiesiant kelią Jeleniavas-Suvalkai. Naujieji šeimininkai kamaldulių vienuoliai ant piliakalnio pastatė trobelę ir čia gamino potašą. Apsuptas užpelkėjusiais ežerais piliakalnis traukia archeologų dėmesį, pirmą kartą jis buvo kasinėtas dar XIX a. Įspūdinga vietovė minima kelete legendų, tarp jų ir apie bajoraitę Eglę, labai primenančią žinomą lietuvišką padavimą apie Eglę žalčių karalienę.
Bažnyčios kalvoje rasti pamatai galėjo priklausyti arba jotvingių šventovei, arba tai po 1387 m. lietuvių pastatytos medinės bažnyčios liekanos. Pagonių šventvietėje įrengta bažnyčia - viena pirmųjų visoje Suvalkijoje - pamažu sunyko. Žinomas tyrinėtojas Aleksandras Polujanskis mini, kad dar 1834 m. Jeleniavo bažnyčios klebonas turėjo išlikusį buvusios Šiurpilio bažnyčios varpelį su lotynišku užrašu: Sit nomen Domini benedictum. Kalvos viršūnėje dūkso du gamtos paminklai-rieduliai, vietos gyventojų vadinami gražuolės Eglės užkeiktais broliais.
Kapinių kalne buvo laidojami aplinkinių vietovių gyventojai.