google/wiki40b huggingface dataset:
UEFA Čempionų Lygos himnas

UEFA Čempionų lygos himną, oficialiai pavadintą tiesiog „Čempionų lyga“, suderino Tonis Britten'as pagal Frydricho Hendelio „Sadoka Priest“. UEFA paprašė Britten'o 1992 m. aranžuoti savo himną, jį atliko Karališkosios filharmonijos orkestras ir St. Martin in the Fields choras. Himnas sukurtas trimis kalbomis: anglų, vokiečių ir prancūzų. Jis atliekamas prieš kiekvienas UEFA Čempionų lygos rungtynes, taip pat televizijos transliacijų pradžioje ir pabaigoje. Pilnas himnas yra maždaug trijų minučių ilgio. Himnas niekada nebuvo išleistas komerciškai pagal jo originalią versiją.
Augmentas (kalbotyra)

Augmentas (lot. augmentum 'priauginimas') – kaip priešdėlis prie veiksmažodžio jungiamas skiemuo būtajam laikui sudaryti. Iš indoeuropiečių kalbų jį turi tik graikų, frygų, indoiranėnų ir armėnų kalbos, taigi dėl jo buvimo indoeuropiečių prokalbėje vieningos nuomonės nėra.
Rekonstruojant indoeuropiečių prokalbės būtąjį nebaigtinį laiką (imperfektą), atkurto augmento išraiška yra *(h₁)e, pavyzdžiui,  ide. *(h₁)ébʰeret 'jis nešė (nešdavo)'.

Pavyzdžiai

Graikų kalbos veiksmažodžio λέγω (légo 'sakau') imperfektas (nebaigtinis būtasis laikas) yra έλεγα (élega), senovės graikų kalboje – ἔλεγον (élegon 'sakiau'). Pirmojo skiemens balsis ε (e) – augmentas. Balsiu prasidedantys veiksmažodžiai turi vadinamąjį pailgintąjį augmentą, augmentas ir veiksmažodžio pradžios balsis susilieja ir balsis pailgėja: senovės graikų kalboje veiksmažodžio ἀκούω (аkоuō) aoristas yra ἤκουσα (ḗkousa). Šiuolaikinėje graikų kalboje šio veiksmažodžio aoriste augmentas iškrenta: άκουσα (ákousa).
Sanskrite irgi turima panaši daryba, t. y. vartojamas augmentas अ a, tad veiksmažodžio भवति bhavati 'jis yra' imperfektas yra अभवत् abhavat 'jis buvo', veiksmažodžio इच्छति icchati 'jis nori' – ऐच्छत् aicchat 'jis norėjo'.
Armėnų kalboje augmentas vartojamas tik su vienskiemeniais žodžiais ir su būtojo laiko daryba tiesiogiai nesusijęs: pavyzdžiui, pirmojo vienaskaitos asmens aoristas beri 'nešiau' augmento neturi, o vienaskaitos trečiasis asmuo e-ber 'jis nešė' yra su augmentu.
Botsvanos transportas

Retai apgyventa, sausa šalis, Botsvana vis dėlto sugebėjo įtraukti didžiąją dalį savo interesų į valstybės ekonomiką. Rato principu išdėstytas traukinių tinklas jungia visus pagridninius miestus ir sostines.

Geležinkeliai

2002 m. duomenimis Botsvana turi 888 km geležinkelio tinklų, jungiančių jos miestus ir kaimynines šalis.

Geležinkelių tinklas

Botsvana turi geležinkelio susijungimus su kaimyninėmis šalimis Zimbabve ir Pietų Afrikos Respublika. Nėra traukinių kelio į Namibiją, tačiau į šią šalį galima patekti per Pietų Afrikos Respubliką.

Greitkeliai

Botsvana turi 10 217 km kelių, iš kurių 5620 km yra grįsti. Nuo 1996 m. vyko reikšmingas negrįstų kelių dalies sumažinimas. Nuo 1996 iki 1999 m. negrįstų kelių sumažėjo nuo 14139 km iki 4597 km.

Oro uostai

Pasak 2002 m. informacijos Botsvanoje yra 86 oro uostai. Iš jų 10 turi grįstus takelius. 2 pakilimo takai yra 2438 m ilgio, 7 – 1524 m ir vieno oro uosto 914 m. Kiti oro uostų takai yra negrįsti ir trumpesni.
Hamburgo uostas

Hamburgo uostas – Vokietijos jūrų uostas, esantis Hamburge, šalia Elbės upės. Tai didžiausias uostas Vokietijoje, dar vadinamas „vartais į pasaulį“ (vok. Tor zur Welt). Remiantis dvidešimties pėdų vieneto ekvivalentu, Hamburgo uostas yra antras užimčiausias uostas Europoje ir 15-tas pagal dydį visame pasaulyje. 2014 m. uostas buvo atsakingas už 9,73 mln. TEU (dvidešimties pėdų vieneto ekvivalentai).
Uostas užima 73,99 km² plotą, iš kurių 43,31 km² yra sausumoje. Vietovė yra natūraliai pranaši dėl išsišakojančios Elbės, kuria suteikia tobulą vietą uosto kompleksui su sandėliavimo ir perkrovimo infrastruktūra. Sandėlių rajonas Špaiherštatas įtrauktas į UNESCO pasaulio paveldo objektų sąrašą.

Kruizai

Hamburgo uostas yra vienas iš didžiausių ir svarbiausių įplaukimo uostų Europoje, Atlante, Norvegijos ir Baltijos jūrose plaukiojantiems kruiziniams laivams. Uostas taip pat svarbus savo laivų statyklomis, statančiomis ir atkuriančiomis jachtas bei kruizinius lainerius. Hamburgo uostas turi du keleivių terminalus kruiziniams laivams, galinčius aptarnauti didžiausius kruizinius laivus pasaulyje.
Pranciškus Šrubauskis

Kalbos stilius ir vertinimai

Albino Jovaišos teigimu Šrubauskio giesmyno kalbinė kokybė yra prastesnė už S. Slavočinskio. „Daug giesmių buvo iš naujo verčiamos arba redaguojamos, tobulinant eiliavimą, bet gadinant kalbos grynumą.“, – sako Jovaišas. Kalbant apie kalbos grynumą ir remiantis A. Jovaišu, svarbu paminėti, kad geras ir „lengvas“ eiliavimas neišperka kalbos nuostolių.
Verčiant ir redaguojant imtasi visai kitokio būdo nei, kad kliovėsi M. Daukša, K. Sirvydas ar aptartas S. Slovočinskis. Pranciškus Šrubauskis neatsižvelgė į tai, ką minėtieji autoriai jau dave lietuvių literatūrinei kalbai. Pavyzdžiui, tokius lietuviškus žodžius kaip meilė, pilis, įsčios, anga, keitė į loska, palocius, živatas, broma ir t. t. Dera pabrėžti, kad šis dalykas būdingas ne tik Šrubauskiui, tačiau visai lietuvško Baroko epochai.

Istorinis kontekstas

Kai kuriose „Balso širdies“ giesmėse matomi istorinių įvykių atspindžiai. Būtent XVII amžiuje vykę Respublikos karai su Švedija bei Rusija, kuomet beveik visa Lietuvos teritorija atsidūrė šių šalių įtakos sferoje. Dar vienas labai svarbus įvykis – Abiejų Tautų Respublikos politiškas suskilimas. Manytina, kad tokių istorinių įvykių susiklostymas turėjo įtakos ir P. Šrubauskio kūrybai.

Įtaka kūrybai

Nerimastingais laikais sukurtos giesmės: „Čėsu nepakajų“ („Neramiais laikais“) ir „Čėsu praėjusių vainų Lietuvoj“ („Laiku praėjusių karų Lietuvoje“). Abejose giesmėse meldžiama apsaugoti valstybę ir jos gyventojus, ginti žmones nuo negandų bei nelaimių. „Čėsu praėjusių vainų Lietuvoj“ – ypatingai jaučiamas barokinis stilius, pavyzdžiui, gąsdinimai dėl priešo kariuomenės daromų nusikaltimų:
„Vargino žmones iš skūros lupdami,

Nė jokio daikto namie nelikdami.

Ir krūtis pjaustė, vaikus išvirdami,

Vertė motinas ėsti priversdami.

Kokį motinos sopulį turėjo,

Gyvus, kad verdant vaikelius regėjo.“

Šaltiniai

1. A. Jovaišas „Letuviškos knygos Didžiojoje Lietuvoje”.
2. M. Vaicekauskas „Pranciškus Šrubauskis: asmenybė ir „Balsas širdies““.
Verpenos Šv. Onos bažnyčia

Istorija

Bažnyčia Verpenoje pastatyta 1775 m. 1901–1908 m. statant Kelmės bažnyčią buvo naudojama Kelmės katalikų. Šiuo metu pamaldos vyksta nereguliariai.

Architektūra

Bažnyčia medinė, santūrių liaudies architektūros formų, stačiakampio plano, vienabokštė, vienanavė. Savo formomis artima Kelmės evangelikų reformatų bažnyčiai.
Karorius

Karorius senovės lietuvių mitologijoje – arklių ir karo dievas. Dievą pirmas 1582 m. paminėjo M. Strijkovskis, kuris jį tapatino su romėnų Marsu. Dievui aukajomos stiprios vištos ir gaidžiai, tikintis, kad atitinkami bus ir užaugę arkliai. Prašant taikos, dievui meldžiamasis užkrosnyje atsisėdus ant balno. Vardas pagal V. Manhartą kildinamas nuo žodžio „kariauninkas“. Dėl siejimo su arkliai manoma, kad dievas buvo vaizduojamas raitas
Šuša

Gyventojai

Cariniais laikais armėnai ir azerbaidžaniečiai mieste gyveno beveik lygia dalimi (1897 m. atitinkamai 55,7 % ir 41,6 %), tačiau 1920 m. Šušos žudynių metu beveik visi miesto ir apylinkių armėnai buvo nužudyti arba priversti bėgti, todėl 1926 m. azerbaidžaniečiai sudarė jau 96,4 % gyventojų. Tarybiniais laikais armėnų nuošimtis vėl padidėjo (23,3 % – 1959 m., 13,1 % – 1979 m.). Po Karabacho karo Šušoje gyvena iš esmės vien tik armėnai.

Istorija

Šuša kaip armėnų tvirtovė žinoma nuo XV a. Dabartinis miestas įkurtas 1752 m. Iki 1822 m. jis buvo Karabacho chanato sostine. Miestas buvo svarbus kultūrinis ir religinis tiek armėnų, tiek azerbaidžaniečių centras.
1920 m. azerbaidžaniečiai išžudė daugumą armėnų, o armėnų kvartalas buvo sugriautas. Tarybiniais laikais Karabacho sostinė perkelta į Stepanakertą. 1988 m. prasidėjus Karabacho karui, armėnai apgulė miestą, o 1992 m. užėmė. Azerbaidžaniečiai buvo priversti trauktis, o didžiuma miesto buvo sugriauta. Į miestą ėmė keltis armėnų pabėgėliai iš Azerbaidžano.
Gainax

Istorija

Studiją pavadinimu „Daicon Film“ XX a. 9-ajį dešimtmetį įkūrė universiteto studentai Hideaki Anno, Jošijuki Sadamoto, Hirojuki Jamaga, Takami Akai, Tošio Okada, Jasuhiro Takeda ir Šindži Higuči. Pirmasis jų projektas buvo animacinis trumpametražis filmas „Daicon III“, skirtas 1981 m. Osakoje, Japonijoje, 20-tą kart organizuojamo kasmetinio Japonijos nacionalinio mokslinės fantastikos konvento programai.

Didesnės sensacijos studija sulaukė, parodžiusi jų susuktą filmuką „Daicon IV“ 22-ojo kasmetinio Japonijos nacionalinio mokslinės fantastikos konvento, surengto 1983 m., metu. Trumpametražis filmas „Daicon IV“ padėjo pakelti „Daicon Film“, kaip talentingos anime studijos (nors ir mažos su vos 20 mln. jenų ar apytiksliai 200 000 JAV dolerių biudžetu), įvaizdį.
Tie, kas tuo metu bandė įsilieti į naujai užgimusią rinką, neabejotinai buvo paveikti otaku kultūros idėjų. Tai iliustruoja ir mėgėjiška kūryba užsiėmusi studija „Daicon Films“, vėliau tapusi žinoma įmone ir 1985 m. pakeitusi pavadinimą į „Gainax“, pagal menkai žinomą, bet „milžinišką“ (nuo čia ir kilęs pavadinimas) Totorio prefektūrą; angliška galūnė -x buvo pridėta dėl „žaismo ir todėl, kad skambėjo tarptautiškai“. „Gainax“ mokslinės fantastikos filmai buvo tokie populiarūs tarp otaku subkultūros atstovų, jog ilgai netruko iki to, kai 1987 m. studija pradėjo kurti savo didžiausią pagal biudžetą tuo metu anime filmą „Royal Space Force: The Wings of Honnêamise“.
1988 m. studija išleido OVA „Gunbuster“, kuris sulaukė komercinės sėkmės. Šiuo laikotarpiu „Gainax“ dar platino suaugusiesiems skirtus videožaidimus (kas buvo didžiulis pajamų šaltis, leidęs studijai išsilaikyti, tačiau būta atvejų, kai buvo uždrausta prekiauti šiais žaidimais).
1995 m. „Gainax“ išleido bene geriausiai žinomą kūrinį, sulaukusį komercinės sėkmės ir pripažinimo iš kritikų, – „Neon Genesis Evangelion“.
Braga

Istorija

Seniausias Portugalijos miestas. Romėnų laikais vadinta Brakara Augusta (lot. Bracara Augusta). Braga turi ilgą religinio ir prekybinio centro istoriją. XII a. ji tapo Portugalijos arkivyskupijos buveine ir religine šalies sostine. Šiais laikais ji gyvuoja kaip bažnytinė Portugalijos sostinė ir svarbiausias Minjo miestas.
FC Džiugas Telšiai

Klubo veikla 1923-1946 metais

Sporto asociacija „Džiugas“, vienijo Telšių futbolo ir krepšinio mėgėjus, rūpinosi šių sporto šakų plėtra Telšiuose. Įkurtas 1923 m. lapkričio 2 d. Sustiprėjo, kai 1926 m. susijungė su kitu klubu – "Laimute". Tuo metu klubas turėjo 145 narius, klubo valdybos pirmininkas buvo S. Lukošius. Pirmąsias futbolo rungtynes komanda žaidė 1927 06 12 su vietos Lietuvos dviračių sąjungos komanda (2:2). Futbolininkai laimėjo I Žemaitijos čempionatą (1935). Komandoje žaidė J. Šlyžius, vėliau išgarsėjęs futbolininkas, knygos Futbolas autorius (1957). Žemaitijos čempionų vardus futbolininkai pelnė ir 1936, 1937. Pirmąsias tarpt. rungtynes jie žaidė 1938 su Latvijos Olimpija ir laimėjo 2:1. 1943-44 futbolo komandoje žaidė vėliau žymūs krepšininkai K. Petkevičius, J. Nakutis, stalo teniso treneris V. Giedraitis, į JAV vėliau pasitraukęs krepšininkas ir treneris V. Grybauskas. 1942 pirmą kartą Lietuvos čempionate dalyvavo krepšininkai. 1945 krepšininkai V. Jasudėnas, J. Kilšauskas, K. Petkevičius, P. Stonkus, Z. Šveikauskas, A. Vasiliauskas, J. Žalys laimėjo bronzos, krepšininkės E. Bružaitė, J. Federavičiūtė, J. Krauzaitė, E. ir O. Slivinskaitės, J. Šulcaitė, O. Žilevičiūtė – sidabro medalius. 
1946 m. klubas buvo prijungtas prie Žalgirio draugijos.

Klubo atkūrimas 1991

Atkurtas 1991 metais dalyvavo žemesnių divizionų pirmenybėse. Iširo 1995 metais.

Klubo atkūrimas 2014

Klubas atkurtas 2014 metais. Rest­ruk­tū­ri­za­vus Tel­šių spor­to ir rek­rea­ci­jos cent­ro fut­bo­lo sky­rių buvo likviduotas Telšių futbolo klubas "Mastis" ir atkurtas "Džiugas". 2014 metais telšiškiai dalyvavo LFF II-os lygos, vakarų zonos pirmenybėse, kuriose užėmė antrą vietą. 2015 metais debiutavo pirmojoje lygoje, kurioje užėmė 10 vietą. 2016 metų pirmos lygos sezone vienu metu buvo trečioje pozicijoje, bet vėliau patyrė keletą pralaimėjimų ir nukrito žemyn.
2019 m. klubas surinko pajėgią sudėtį ir sėkmingai kovojo Pirmoje lygoje. Likus dviems turams iki pirmenybių pabaigos užsitikrino nugalėtojų vardus ir galimybę kilti į A lygą.

Klubo pavadinimas, logotipas ir spalvos

Džiugas – žemaičių padavimų personažas, siejamas su Džiugo kalnu šalia Telšių. Padavimuose minimas kaip milžinas, supylęs kalną. Kitur pasakojama, kad Džiugas buvęs didvyris, įkūręs Telšius, iškasęs Masčio ežerą, kovojęs su kryžiuočiais. Sakoma, kad jis buvęs toks galingas dėl velnių pagalbos. Jis galėdavęs su kuoka išmušti didžiausius priešų būrius, su šaknimi išrauti didelius medžius.

Logotipas

Jame vaizduojama žemaičių simbolis lokys, rudame skyde.
Eylean Board

Versijos

Eylean 1.6 yra paskutinė stabili programos versija.

Kainodara

Eylean Board kaina skaičiuojama pagal naudojimosi trukmę, bei naudotojų skaičių. Vartotojai gali rinktis iš trijų skirtingų planų.
Jurgis Mikalojus Tiškevičius Logoiskis

Biografija

Kilęs iš Lietuvos didikų Tiškevičių giminės Logoisko šakos. Tėvas Teodoras Tiškevičius Logoiskis. Motina Helena Bykovska. Broliai Stanislovas Antanas Tiškevičius Logoiskis, Mykolas Tiškevičius Logoiskis

Šeima

1765 m. vedė, žmona Antanina Potocka Foks (Antonina Potocka Fox), sūnūs Gabrielius Tiškevičius Logoiskis, Honorijus Tiškevičius Logoiskis, Motiejus Tiškevičius Logoiskis

Valstybės tarnyba

1749 m. Bresto pastalininkis.
Antradienis

Antradienis yra savaitės diena tarp pirmadienio ir trečiadienio.
Antradienis nuo 1845 metų – oficiali JAV federalinių rinkimų diena, kur rinkimai rengiami antradienį po pirmo lapkričio pirmadienio.
Graikų ir ispanų kultūrose antradienis yra nesėkmę nešanti diena, ispanakalbiuose kraštuose 13 mėnesio diena antradienis (ne penktadienis, kaip kitose Vakarų kultūrose) laikoma labai bloga diena.
Užgavėnių šventė visada švenčiama antradienį.
Jonija

Geografija

Joniją sudaro siauras pajūrio ruožas nuo Fokėjos šiaurėje netoli Hermo (dabar Gedizas) upės žiočių iki Mileto netoli Meandro žiočių. Be to Jonijai priklausė Chijo ir Samo salos. Su ja ribojosi Eolidė šiaurėje, Doridė pietuose, Lydija rytuose ir Karija pietuose.
Leon Zeitlin

Biografija

Gimė 1877 m. birželio 30 d. Klaipėdoje, žydų šeimoje. Baigęs mokyklą studijavo ekonomiką Leipcigo universitete, 1902 m. tapo mokslų daktaru. Nuo 1907 m. dirbo Vokietijos ekonomikų asociacijoje Berlyne. Taip pat buvo Hanzos valdybos narys bei Vokietijos didmeninės ir užsienio prekybos valdybos narys. 1920-1932 m. buvo Vokietijos ekonomikos tarybos narys. 1928-1932 m. kaip Vokietijos demokratų partijos narys buvo Prūsijos landtago narys. Priklausė poetų, eseistų klubui P.E.N.. 1935 m. emigravo į Londoną, kur dirbo įvairiuose laikraščiuose. 1939 m. Trečiojo Reicho valdžia dėl žydų tautybės atėmė iš jo mokslų daktaro laipsnį. 1941-1952 m. dirbo Jungtinės karalystės eksporto institute. Mirė 1967 m. birželio 22 d. Londone.
João Ferreira de Almeida

Žuanas Fereira de Almeida (João Ferreira de Almeida; 1628 – 1691 m.) – portugalų protestantų pastorius, viena svarbiausių protestantizmo asmenybių šalyje, pirmasis Biblijos vertėjas į portugalų kalbą.

Biografija

João Ferreire de Almeida gimė Mangualdės rajone Torre Tavares vietovėje, katalikų šeimoje. Pasilikęs našlaitis buvo priglaustas dėdės iš Lisabonos, kuris buvo religinio ordino narys. Gavo gerą išsilavinimą, bet dėl nežinomų priežasčių paliko Portugaliją ir išvyko į Nyderlandus. Iš ten būdamas 14-os išvyko į šios šalies koloniją Javą.
Keliaudamas iš Malaizijos į Bataviją João Ferreira de Almeida perskaitė protestantišką brošiūrą ispaniška antrašte „Krikščionybės skirtumai“. Tas veikalas smarkiai paveikė jaunuolį ir šis 1642 m. perėjo į protestantizmą bei pradėjo versti evangelijas iš ispanų į portugalų kalbą (mat katalikybėje dievo žodis nebuvo skelbiamas vietinėmis kalbomis). Dirbo Batavijos reformatų bažnyčioje. 1654 m. baigė versti Naująjį Testamentą. Nors siuntė kopijas į Amsterdamą, Ceiloną, niekas nesiėmė jo spausdinimu.
Vėliau João Ferreira de Almeida įstojo į Olandijos Bažnyčios ministeriją, kaip „pirmas asmuo, lankantis sergančius žmones“ ir, po to, kaip „piemuo“. 1656 m. išlaikęs teologijos egzaminą tapo misionieriumi ir pastoriumi. Dirbo Ceilone, vėliau Indijoje, buvo vienas pirmųjų protestantizmo skleidėjų tuose kraštuose. Rašto aiškinimui dažnai naudojo portugalų kalbą. 1661 m. portugalų kolonijos Goa inkvizicinis teismas misionierių už ereziją nuteisė myriop. Tačiau olandų pagalba buvo išvaduotas ir grąžintas į Bataviją.
1676 m. João Ferreira de Almeida Batavijos reformatų bažnyčiai pristatė savo Naujojo Testamento vertimą į portugalų kalbą. Tačiau revizoriai prieštaravo dėl netinkamo stiliaus, dialekto. Tuomet Almeida nusiuntė tekstus į Amsterdamą kur 1681 m. testamentas galiausiai atspausdintas, tačiau Batavijos revizoriai atliko savo keitimus, kuriems Almeida prieštaravo. Visgi Almeida išsaugojo dalį originalo kopijų. Vėliau pradėjo versti Senąjį Testamentą. 1689 m. dėl pablogėjusios sveikatos atsisakė misionieriaus darbo ir atsidėjo tik Biblijos vertimui. Mirė 1691 m. versdamas paskutinę Ezechielio knygos kapitulą. Jo darbą 1694 m. baigė kolega Jacobus op den Akker.
1693 m. išleistas nekoreguotas Almeidos Naujojo Testamento vertimas. Almeidos vertimas tapo pagrindine portugališkos Biblijos versija, tačiau laikui bėgant ji daug kartų taisyta.
Deep Blue

Deep Blue buvo IBM kompanijos sukurtas šachmatų kompiuteris.

Istorija

Kompiuterinė sistema praminta „Deep Blue“ (tamsiai mėlyna – angl.) buvo pirma mašina laimėjusi šachmatų partiją prieš tuometinį pasaulio čempioną (Garį Kasparovą) ribotame laike. Ši pirmoji pergalė įvyko 1996 m. vasario 10 d., ji yra viena žymiausių šachmatų partijų. Vis dėlto Kasparovas laimėjo trejas rungtynes ir lygiosiomis pabaigė kitas 2 rungtynes, įveikdamas Deep Blue bendru rezultatu 4–2. Mačas baigėsi 1996 balandžio 17.
Deep Blue tuomet buvo ypatingai patobulinta (neoficialiai praminta „Deeper Blue“ (tamsiau mėlyna – angl.) ir žaidė prieš Kasparovą vėl 1997 gegužę, laimėdama 6 rungtynių revanšą 3.5–2.5, pasibaigusį gegužės 11 dieną. Deep Blue taip tapo pirma kompiuterine sistema, įveikusia tuometinį absoliutų čempioną.

Deep Blue sukūrimas

Projektas buvo pavadintas „ChipTest“ (mikroschemų testas – angl.) Carnegie Mellon universitete mokslininko Feng-hsiung Hsu; pagaminta kompiuterinė sistema buvo praminta Deep Thought (gili mintis – angl.) pagal kompiuterį tuo pačiu pavadinimu iš filmo Keliautojo kosmostopu vadovas po galaktiką. Hsu IBM pradėjo dirbti 1989 ir dirbo su Murėjumi Kempbelu (Murray Campbell) paralelinio skaičiavimo srityje. Šio projekto pagrindu ir gimė Deep Blue. Pavadinimas yra žodžių žaismas iš Deep Thought (gili mintis – angl.) ir Big Blue (didysis mėlynasis – angl.), IBM neoficialaus pavadinimo.

Deep Blue charakteristikos

Superkompiuterio pajėgumą lemią ypatingai pajėgi skaičiavimo galia. Ją sukuria šios charakteristikos: paralelės, 30 mazgų, RS/6000. Kompiuteris pagrįstas SP sistema ir išplėstas su 480 specialios paskirties VLSI šachmatų lustų. Jos šachmatų programa parašyta C programavimo kalba ir naudoja AIX operacinę sistemą. Kompiuteris sugeba apskaičiuoti 200,000,000 ėjimų per sekundę, tuo tarpu Garis Kasparovas apmąsto vidutiniškai vieną ėjimą per sekundę. 1997 m. birželį, Deep Blue buvo išrinktas 259-u pačiu galingiausiu superkompiuteriu.
Örgryte IS

Istorija

1887 m. įkurtas klubas gali pasigirti ilga ir garbinga istorija.
Daugkartiniai šalies čempionai. Tiesa, daugelis iš pasiekimų iškovoti daugiau nei prieš šimtą metų.
Pastaraisiais metais buvo iškritę į trečios pakopos pirmenybes, bet pakilo į Superettan (antra pakopa).
Karibų taurė

Karibų taurė – Karibų jūros regiono valstybių futbolo čempionatas, vykstantis nuo 1989 m. Dažniausiai vyksta kasmet. Šiuo turnyru taip pat vyksta atranka į CONCACAF Aukso taurės čempionatą. 1990 m. čempionatas nutrauktas dėl karinio perversmo ir uragano Trinidade ir Tobage.
Sėkmingiausiai čempionate dalyvauja Trinidado ir Tobago bei Jamaikos rinktinės, laimėjusios atitinkamai 8 ir 5 titulus. Čempionais taip pat yra tapę Martinika, Kuba, Haitis ir Kiurasao.
Vampumas

Vampumas – Šiaurės Amerikos rytų pakrantės indėnų susižinojimo, mainų priemonė. Tai ant siūlų suvertų kriauklių ryšulys. Iš tokių siūlų nupintomis juostomis būdavo susijuosiama lyg diržais. Susižinoma būdavo pagal kriauklių skaičių, spalvą, geometrinius derinius, raštus (pvz., raudonas kirvis juodame fone reikšdavo karo paskelbimą, raudona kriauklė reikšdavo karą, balta – taiką, laimę ir kt.).
Žodis vampumas (wampum) yra trumpinys nuo wampumpeag, kuris algonkinų kalboms (masačiusetsų, narangasetų) reiškė „balti siūlai (su kriauklėmis)“.
Jadvyga Barbaravičienė

Biografija

1966 m. baigė Širvintų vidurinę mokyklą, 1971 m. baigė Vilniaus universitetą, istorijos ir visuomenės mokslų dėstytoja.
1971 m. Širvintų vidurinės mokyklos mokytoja, 1981 m. Širvintų rajono radijo laidų redakcijos redaktorė, Širvintų rajono savivaldybės administracijos vyr. specialistė informacijai ir turizmui, 2007 m. Širvintų rajono savivaldybės mero padėjėja.
1989–1990 m. LKP narė.
1990–1995 m. Širvintų rajono tarybos deputatė, nuo 2007 m. Širvintų rajono savivaldybės tarybos narė.
Sutuoktinis Marijonas, vaikai Jurgita–Greta, Nerijus
Procesas (romanas)

Romano istorija

F. Kafką šį nebaigtą romaną rašė įtemptu gyvenimo laikotarpiu – nuo 1914 m. vasaros iki 1915 m. sausio. 1914 m. jis išsiskyrė su sužadėtine Felice Bauer. Šis įvykis sietinas su kaltinamojo būsena, F. Kafką apėmusia po paskutinio pokalbio su Felice. Pokalbis vyko Felice sesers Ernos ir draugės Grete Bloch (su pastarąja F. Kafkai teko nemaloniai susirašinėti) akivaizdoje; šio pokalbio metu F. Kafka pasijuto lyg teisme. Netrukus jis ėmėsi rašyti „Procesą“. Liepos pabaigoje Austrija-Vengrija paskelbė karą Serbijai, kartu prasidėjo ir Pirmasis pasaulinis karas. 1914 m. rudenį F. Kafka pirmąkart apsigyveno atskirai nuo tėvų, nuosavame kambaryje.
1915 m. pradžioje F. Kafka nutraukė romano rašymą ir daugiau jo nebetęsė (išskyrus trumpą bandymą 1916 m.) Dar 1914 m. lapkritį F. Kafka rašė: „Nebegaliu daugiau rašyti. Pasiekiau galutinę ribą, matyt vėl teks prasėdėti dar metus, kad po to galbūt vėl galėčiau pradėti naują kūrinį, kurį vėl paliksiu nebaigtą.“

Santrauka

30-ojo gimtadienio rytą banko tarnautojas Jozefas K. areštuojamas dėl jam pačiam nežinomų priežasčių. Nepaisant arešto, Jozefui K. galima laisvai judėti ir tęsti darbinę veiklą. Jis bando sužinoti, kuo yra kaltinamas ir kaip galėtų būti išteisintas, tačiau jo pastangos lieka bevaisės. Dėl to jis stoja prieš nesuprantamai veikiantį teismą, kurio kanceliarija yra įsikūrusi didelio nušiurusio namo palėpėje. Su teisės sritimi susijusios moterys, Jozefui K. prisistatančios „pagalbininkėmis“, jaučia jam seksualinį potraukį.
Apimtas nevilties, Jozefas K. nesėkmingai bando rasti įėjimą į teismą. Jis ima skirti vis daugiau dėmesio procesui, nors iš pradžių planavo elgtis priešingai. Jį vis giliau įtraukia košmariškas siurrealistiškos biurokratijos labirintas, jis vis giliau skverbiasi į teisės pasaulį. Lygiai taip pat į paties Jozefo K. pasaulį ima kištis teismas. Tiek nuo skaitytojo, tiek nuo Jozefo K. slepiama, ar iš tikrųjų vyksta koks nors slaptas teismo procesas. Tą patį galima pasakyti apie teismo sprendimą – Jozefas K. apie jį nesužino, tačiau nujaučia, kad jo laikas jau baigėsi. Jis paklūsta nesuvokiamam, paslaptingam teismo sprendimui, taip ir nesužinojęs, kuo jis yra kaltinamas ir ar iš tikrųjų yra paskelbtas teismo nuosprendis. 31-ojo gimtadienio išvakarėse Jozefą K. į karjerą nusiveda du vyrai ir ten jį nuduria „lyg kokį šunį“.
Budapešto Lorando Etvešo universitetas

Istorija

Budapešto universitetas įkurtas 1635 m. Nadsombatbane (dabar Trnava, Slovakija), 1777 m. perkeltas į Budą, 1784 m. – į Peštą ir pavadintas Vengrijos karališkuoju universitetu. 1921 m. pervadintas universiteto steigėjo kardinolo P. Pazmany, 1950 m. – universiteto rektoriaus barono Lorano Etvešo (1848–1919 m.) vardu. Leidžia metraštį „Annales Universitatis Scientiarum Budapeslinensis de Rolando Eötvös Nominatae“.