google/wiki40b huggingface dataset:
Aloyzas Gureckas

Biografija

Baigęs Klauseikių pradžios mokyklą ir Aleksandrijos progimnaziją (Skuodo r.), iki 1949 m. dirbo stambiame tėvų ūkyje, giedojo bažnyčios chore. Sovietinių stribų buvo suimtas ir tremiamas į Sibirą, bet jaunuoliui pavyko pabėgti ir apsistoti Liepojoje. 1951–1955 m. mokėsi dainuoti Klaipėdos muzikos mokykloje (dėst. E. Dirsienė). 1955–1957 m. solinio dainavimo studijas tęsė Vilniaus J. Tallat-Kelpšos muzikos mokykloje (dėst. S. Sodeika ir L. Pakonaitienė). 1962–1965 m. choro dirigavimą neakivaizdiniu būdu studijavo Lietuvos valstybinėje konservatorijoje (vyr. dėst. H. Perelšteino klasė). 1965–1967 m. muziką studijavo Vilniaus valstybiniame pedagoginiame institute (diriguoti mokė B. Razauskienė).
1955–1959 m. Lietuvos valstybinio dainų ir šokių liaudies ansamblio choro artistas (bosas). 1959–1963 m. Maišiagalos (Vilniaus r.) vidurinės mokyklos muzikos ir dainavimo mokytojas bei chorų vadovas. 1960–1970 m. Vilniaus 21-osios vidurinės mokyklos muzikos mokytojas, vaikų ir vyresniųjų klasių moksleivių chorų vadovas. Jaunučių chorą (70 dalyvių) parengė 1964 m. ir 1969 m. respublikinėms moksleivių dainų šventėms, padarė įrašų Lietuvos radijui. Jaunių chorą (80 dalyvių) parengė 1964 m. ir 1965 m. respublikinėms dainų šventėms, padarė įrašų Lietuvos radijui ir televizijai. 1969 m. respublikinei moksleivių meno ir sporto šventei parengė 80 dalyvių vyresniųjų klasių moksleivių mišrųjį chorą. Chorai ir vokaliniai ansambliai apžiūrose ir konkursuose pelnė prizinių vietų, išleido plokštelę. Pedagogas mokykloje organizavo susitikimus su rašytojais ir kompozitoriais, rengė koncertus ir festivalius.
1968–1974 m. vadovavo Šalčininkų rajono mokytojų mišriajam chorui (70 dalyvių), kurį parengė 1970 m. respublikinei dainų šventei, nemažai koncertavo. 1970–1975 m. Lietuvos aklųjų draugijos kamerinio choro vyr. administratorius ir vaikų choro vadovas.
Nuo 1975 m. rudens Rudaminos (Vilniaus r.) vidurinės mokyklos muzikos ir dainavimo mokytojas, vaikų ir vyresniųjų klasių moksleivių chorų bei vokalinių ansamblių vadovas. Šie chorai (po 50-70 dainininkų) buvo parengti Vilniaus rajono ir respublikinėms dainų šventėms, dalyvavo koncertuose, prizinių vietų pelnė chorų apžiūrose. Moksleivių mišrųjį chorą parengė 1976 m. mokyklinių chorų zoninėms varžyboms ir 1977 m. respublikinei moksleivių dainų šventei, o jaunučių chorą 1997 m. Lietuvos moksleivių dainų šventei.
A. Gureckas buvo Šalčininkų ir Vilniaus rajonų dainų švenčių dirigentas, Vilniaus Arkikatedros kamerinio choro dalyvis. 1964 m. apdovanotas Liaudies švietimo pirmūno ženkleliu, 1995 m. jam suteikta vyresniojo muzikos mokytojo kvalifikacijos kategorija.
2014 m. pasaulio futbolo čempionato atranka/Europa – E grupė

2014 m. pasaulio futbolo čempionato atrankos Europos zonos, E grupės rezultatai.
Kultūros naktis

Istorija

Festivalį „Tebūnie naktis!“ 2007 m. inicijavo Daina Urbanavičienė. 2009 m. renginys įtrauktas į „Vilnius – Europos kultūros sostinė 2009“ programą. 2011 m. festivalis gavo „Sėkmingiausio Lietuvos kultūrinio turizmo projekto” apdovanojimą. 2013 m. renginys priimtas į „Nuit Blanche“ tinklą, kuriam priklauso visame pasaulyje rengiami kultūros nakties festivaliai, renginys pavadinimas pakeistas į „Kultūros naktis“. Tais pačiais metais festivalis tapo pagrindiniu Lietuvos pirmininkavimo Europos Sąjungos Tarybai atidarymo kultūriniu renginiu.
Nikolajus Makarovas (1914)

Nikolajus Makarovas (Nikolajus Fiodorovičius Makarovas, rus. Николай Фёдорович Макаров; 1914 m. gegužės 22 d. – 1988 m. gegužės 13 d.) – tarybinis rusų automatinių ginklų konstruktorius.

Biografija

Gimė 1914 m. Sasovo mieste prie Riazanės. 1929 m. baigė šešias klases ir įstojo į profesinio rengimo mokyklą Riazanėje, kurią baigė ir tapo šaltkalviu. 1931–1935 m. dirbo garvežių remonto mechaniku Sasovo garvežių remonto depe.
1936–1941 m. mokėsi Tulos Mechanikos institute. Nuo 1941 m. dirbo meistru, vėliau – vadovaujančiu kostruktoriumi ginklų gamykloje. Karo metais susipažino su pistoletų kulkosvaidžių konstruktoriumi G. S. Špaginu. 1943 m. ėmė savarankiškai dirbti konstruktoriumi, dalyvavo naujo šovinio kūrimo konkurse.
Po karo perėjo dirbti į CKB-14, kur pradėjo konstruoti naują savitaisį pistoletą, turėjusį pakeisti moraliai pasenusį TT pistoletą. N. Makarovo sukurtas 9 mm pistoletas PM laimėjo konkursą ir buvo priimtas Tarybinės Armijos ginkluotę. 1949 m. išleista pirma pistoletų PM partija, o nuo 1952 m. jie gaminti serijiniu būdu.
Su konstruktoriumi N. M. Afanasjevu sukūrė 23 mm aviacinę patranką AM-23.
Tomas Tomilinas

Biografija

2001 m. baigė Vilniaus Vladislavo Sirokomlės vidurinę mokyklą. Studijavo politikos mokslus VU Tarptautinių santykių ir politikos mokslų institute (2005 m.), viešąjį administravimą Mykolo Romerio universitete (2007 m.).
2004–2008 m. dirbo Lietuvos Respublikos Seimo narės L. Mogenienės komandoje. 2008–2012 m. buvo Seimo nario A. Bauros padėjėjas. Šiuo metu dirba Europos Parlamento nario B. Ropės biurų vadovu.
Aštuonerius metus dirbo Seimo politinio pasitikėjimo tarnautoju – dalyvavo rengiant ir derinant įstatymų projektus žmogaus teisių, skurdo mažinimo, savivaldos ir verslumo skatinimo srityse.
Yra vienas iš Socialinių investicijų valdymo centro, Kritinės minties instituto „Demos“ ir asociacijos „Belarus Watch“ steigėjų. 
Buvo 2012 m. referendumo dėl naujos atominės elektrinės statybos Lietuvoje iniciatyvinės grupės koordinatorius.
2016 m. kaip LVŽS rinkimų sąrašo kandidatas išrinktas į LR Seimą. Išrinktas Seimo Socialinių reikalų ir darbo komiteto pirmininko pavaduotoju. Seimo Energetikos komisijos narys, darnaus vystymosi komisijos steigimo iniciatorius.
Vedęs, vaikai Milija, Sara, Motiejus Samuelis, Estera.  Pomėgiai: gamta, kaimas, tikras maistas, skaitymas, istorija.
2013 m. Khan al-Assal cheminės atakos

2013 m. Khan al-Assal cheminės atakos įvyko 2013 m. kovo 19 d. Sirijos Alepo miesto rajone. Šių atakų metu žuvo 26 žmonės (10 civilių ir 16 karininkų) bei daugiau nei 86 buvo sužeisti. Iš karto po atakų Sirijos vyriausybė ir opozicija apkaltino viena kitą. Sirijos vyriausybė paprašė JT ekspertų ištirti cheminių atakų vietas ir pateikti atsakymus. Rusijos ir JAV atskiri tyrimai parodė, kad šių atakų metu buvo naudojamas zarinas. Rusijos teigimu atsakingi už šią ataką buvo opozicijos sukilėliai, tuo tarpu JAV kaltino Sirijos poziciją.
JT ekspertai atvyko į šalį ištirti šias vietas rugpjūtį, tačiau iš karto jiems pasirodžius įvyko žymiai masyvesnės Gutos cheminės atakos. Tai sutrukdė tinkamai ištirti Khan al-Assal atakas.
Norden asociacijų sąjunga

Norden asociacijų sąjunga (NAS) (šved. Föreningarna Nordens Förbund (FNF)) – skėtinė visuomeninė organizacija, konfederacijos principu koordinuojanti Norden asociacijų veiklą kultūrinio ir politinio bendradarbiavimo srityse Švedijoje, Suomijoje, Norvegijoje, Danijoje (įskaitant Pietų Šlėzvigą, dabar esantį Vokietijos sudėtyje) ir Islandijoje, o taip pat Farerų ir Alandų salose bei Grenlandijoje.
Šiai Konfederacijai vadovauja Iniciatyvinis komitetas, sudarytas iš  nacionalinių Norden asociacijų vadovų ir Šiaurės jaunimo asociacijos atstovo. Prezidento postas rotacijos pricipu kasmet atitenka vis kitai NAS narei–valstybei. Nuo 2003 m. organizacija turi savo sekretoriatą Malmėje (Švedija). NAS jungia maždaug 40 000 juridinių asmenų teisę turinčių organizacijų išvardintose penkiose šalyse (2014 m. duomenys).

Istorija

NAS ištakos siekia XX a. pradžią, kai Šiaurės valstybėse įsibėgėjo kultūrinio suartėjimo procesas ir ėmė masiškai kurtis būreliai, draugijos bei kt. organizacijos, siekiančios bendradarbiavimo su kaimynais, gyvenančiais už valstybinės sienos. Jų veiklą koordinavo nacionalinės Norden asociacijos, kiekvienoje šalyje veikusios savarankiškai. 1965 m. įsikūrė dabarinė NAS. Narystė joje yra laisvanoriška, pvz.: Grenlandija buvo nusprendusi suspenduoti savo veiklą Konfederacijoje visiems 1995 metams. Kasmetiniuose Iniciatyvinio komiteto susirinkimuose nusprendžiama kokioms veiklos sritims bus teikiami metiniai prioritetai. Baltijos valstybėms atgavus Nepriklausomybę, NAS projektuose taip pat dalyvauja Estija, Latvija ir Lietuva. Konfederacijos organizuojami renginiai vyksta ir Rusijos Federacijos sudėtyje easančioje Karelijoje.
Jaunasis socialdemokratas

Jaunasis socialdemokratas – žurnalas jaunimui, leistas 1947 m. rugsėjo mėn. – 1948 m. gruodžio mėn. Vakarų Vokietijos karo pabėgėlių stovyklose.

Istorija

Iš pradžių ėjo kaip mėnesinis socialdemokratinės pakraipos politinis biuletenis, vėliau – dvimėnesis žurnalas. Išleisti 8 numeriai: pirmieji šeši spausdinti rotatoriumi po 25-32 psl., paskutinieji du – spaustuvėje po 32 psl.
Kazys Blaževičius

Biografija

1950 m. baigė Kauno universitetą. 1957 m. technikos mokslų kandidatas.
1957–1962 m. Statybos ir architektūros instituto mokslinis sekretorius, 1962–1977 m. šio instituto Kaimo statybos sektoriaus vadovas; nuo 1960 m. vyresnysis mokslo darbuotojas. 1977–1988 m. Kauno politechnikos instituto Klaipėdos fakulteto Statybinių disciplinų katedros vedėjas, nuo 1980 m. docentas.
Nuo 1995 m. Politinių kalinių ir tremtinių sąjungos Kauno skyriaus tarybos narys. Nuo 1997 m. Knygnešio draugijos Kauno skyriaus valdybos, 1999–2000 m. Sąjūdžio Kauno skyriaus tarybos pirmininkas.

Mokslinė veikla

Mokslinių tyrimų svarbiausios sritys – vietinių žaliavų (klintis, dolomitas) tyrimas ir naudojimas statybos reikmėms, kaimo statybų technologijų tobulinimas. Parašė straipsnių apie knygnešystės istoriją, lietuvių kalba tautinį atgimimą.
Vinis (miestas)

Istorija

Seniau miestas buvo žinomas kaip Kevanas, Kevinis, Vinziangas, bet nuo 1789 m. pradėtas naudoti Vinio pavadinimas. Miestas sugriautas Vietnamo karo metu, o vėliau atstatytas (su TSRS ir VDR pagalba) pagal naują planą.
Super Mario Bros.

Istorija

1983 m. per video žaidimų nuosmukį Shigeru Miyamoto sukūrė žaidimą „Mario Bros“. Šis žaidimas išgarsino personažą – italą santechniką Mario (bei jo jaunesnįjį brolį dvynį Luigi) ir jis tapo „Nintendo“ talismanu. Po dvejų metų Mario ir Luigi pasirodė populiariausiame kada nors sukurtame žaidime „Super Mario Bros.“. Žaidimas padarė didelį lūžį videožaidimų pasaulyje ir pakeitė visą šių žaidimų supratimą.

Minusinis pasaulis

Dėl žaidimo broko perėjus kiaurai sieną yra įmanoma patekti į -1 lygį. Tai povandeninis ir galo neturintis lygis. Į jį galima patekti 1-2 lygyje prie pat išėjimo atbuliniu šuoliu kiaurai perskrodus plytas, taip patenkant į Warp Zone. Šis brokas vėliau buvo ištaisytas „Super Mario All-Stars“ ir „Super Mario Bros. Deluxe“ žaidimuose.
Kurtas Hermanas Forstroiteris

Kurtas Hermanas Forstroiteris (vok. Kurt Hermann Forstreuter, 1897 m. vasario 8 d. Vėdarai vok. Weedern, Vėluvos apskritis, nuo 1946 m. rus. Suvorovka, Kaliningrado sritis – 1979 m. vasario 28 d. Getingenas) – vokiečių istorikas, archyvaras, Prūsijos ir Mažosios Lietuvos istorijos tyrinėtojas, habilituotas daktaras 1923 m.

Biografija

1927-1944 m. Prūsijos slaptojo valstybinio archyvo Karaliaučiuje, nuo 1953 m. – Getingene direktorius. 1963-1973 m. Prūsų kraštui skirto informacinio leidinio „Preussenland“ redaktorius.

Mokslinė veikla

Parašė knygų bei studijų apie Nemuno reikšmę prekybai (1931 m.), Karaliaučiuje išleistų knygų prekybą per du šimtmečius (1932 m.), oficialių dokumentų lietuvių kalba spausdinimą XVIII a. (1950 m.), gyventojų pagal kalbą statistikos Prūsijoje pradžią (1953 m.), apie Prūsijos valdžios įsakų, potvarkių leidimą lietuvių kalba (1962 m.), vokiečių ir lietuvių santykius (1962, 1971 m.), Prūsijos valdžios politiką, pateikė vertingų duomenų apie Mažosios Lietuvos kultūrą (pvz., pirmasis paskelbė dokumentus apie K. Donelaičio senelį H. Donelaitį, jo įsikūrimą Lazdynėliuose). Svarbi jo išvada, kad Prūsijoje lietuviui pakilti į aukštesnį dvasinį, kultūrinį ir socialinį ekonominį lygį daugiausia galimybių teikė jo tapimas vokiečiu. Pritarė nepagrįstai Gertrūdos ir Hanso Mortensenų koncepcijai dėl lietuvininkų etnogenezės.
Kazimieras Mykolas Pacas

Biografija

Lietuvos magnatų Pacų giminės atstovas, herbo „Gozdava“ savininkas. Jeronimo Dominyko Paco (apie 1620–1662) ir Anos Vainos (m. po 1669) jaunesnysis (trečiasis) sūnus. Broliai – Žemaičių seniūnas Petras Mykolas Pacas (m. 1696) ir Lietuvos dvaro vėliavininkas Jonas Kazimieras Pacas (m. 1696). Lietuvos dvaro paiždininkio ir Trakų vaivados Petro Paco (apie 1570–1642) anūkas.
Nuo 1675 metų – Maltos ordino riteris. 1685 metais Kazimieras Mykolas Pacas buvo paskirtas Maltos ordino komandoru ATR Poznanėje. 1688 metais vadovavo antrai komandorijai Stolovičiuose. 1683 metais Kazimieras Mykolas Pacas gavo Lietuvos didžiojo raštininko pareigybę.
Šiaurės karo metu Kazimieras Mykolas Pacas palaikė švedų statytinį Stanislovą Leščinskį jo priešpastatyme su Augustu II. 1708 metais buvo paskirtas S. Leščinskio Lietuvos dvaro maršalka. 1709 m. po Stanislovo Leščinskio pralaimėjimo Kazimieras Mykolas Pacas neteko dvaro maršalkos pareigybės.
Nebuvo vedęs ir nepaliko palikuonių.
Morfologija (kalbotyra)

Lietuvių kalba

Lietuvių kalboje yra 11 kalbos dalių: daiktavardis, būdvardis, skaitvardis, įvardis, veiksmažodis, prieveiksmis, prielinksnis, jungtukas, dalelytė, jaustukas, ištiktukas.
Kietasis dangalas

Kietasis smegenų dangalas (lot. dura mater cranialis (encephali)) - storas ir tvirtas smegenis dengiantis dangalas. Gaubdamas nugaros smegenis jis sudaro uždarą maišą. Kaukolėje dengdamas galvos smegenis jis atstoja kaukolės kaulų antkaulį. Nugaros smegenų kietąjį dangalą, kaip ir galvos smegenų, sudaro du lapeliai, tačiau kaukolėje tarp šių lapelių tarpo nelieka. Išorinis lapelis sudarytas iš glaudžiojo kolageninio jungiamojo audinio ir jame yra elastinių skaidulų. Vidinis sluoksnis sudarytas iš plokščių mezenchiminės kilmės epiteliocitų. Tarp plokštelių susidaro epiduralinė ertmė.
Kaukolėje kai kuriose vietose, pavyzdžiui, smilkinkaulio piramidės priekiniame paviršiuje, kietasis dangalas skyla į dvi plokšteles, tarp kurių atsiranda endoteliu išklotų ertmių - veninių ančių. Į juos atsiveria daug kaukolės kaulų, smegenų dangalų ir smegenų venų.
Kietojo dangalo pjautuvas, falx cerebri, falx cerebelli, skiria smegenėlių ir smegenų pusrutulius.
Ramūnas Vyžintas

Biografija

1980 m. baigė Šiaulių 9-ąją vidurinę mokyklą, 1985 m. baigė Vilniaus inžinerinio statybos instituto Mechaninės technologijos fakultetą, inžinierius, 1990–1991 m. studijavo Lietuvos vadybos akademijoje prie Lietuvos Respublikos Vyriausybės, specialybė – įmonių vadyba.
1985–1993 m. Panevėžio miškų ūkio gamybinio susivienijimo vyriausiasis mechanikas, vadybininkas, 1993–2018 m. UAB „Urėdijų servisas“ direktorius, 2000–2001 m. Panevėžio apskrities viršininkas.
2008-2010 Panevėžio miesto savivaldybės mero pavaduotojas.
2015-2016 Panevėžio miesto savivaldybės administracijos direktoriaus pavaduotojas. 
2000-2010 m. Lietuvos liberalų sąjungos, vėliau  nuo 2003 m. Liberalų ir centro sąjungos Panevėžio miesto skyriaus narys, sąjungos tarybos narys.
Nuo 2013 m. Lietuvos socialdemokratų partijos narys, Panevėžio miesto skyriaus valdybos narys. 
2000–2003 m., 2003–2007 m. ir nuo 2007 m. Panevėžio miesto savivaldybės tarybos narys.
Sutuoktinė Reda, vaikai Martynas, Justas.
Jonas Kristupas Pacas

Biografija

Lietuvos bajorų Pacų giminės atstovas, herbo „Gozdawa“ savininkas. Bonifacijaus Teofilio Paco ir Katerina Pranskevič-Radziminskaitės sūnus.
Lietuvos didžiojo pakamario pareigybę gavo 1698 metais. Buvo karaliaus pulkininku nuo 1683 metų. Buvo taip pat Vilkmergės maršalka.
Sinchrotroninis spinduliavimas

Sinchrotroninis spinduliavimas yra elektromagnetinis spinduliavimas, sukurtas ultrareliatyvistinių (pvz., judančių beveik šviesos greičiu) dalelių su krūviu judėjimo magnetiniame lauke. Šio spinduliavimo kilmė gali būti tiek dirbtinė (pvz., sinchrotronuose), tiek natūrali (pvz., magnetiniuose laukuose kosmose greitai judantys elektronai). Spinduliavimas paprastai pasireiškia radijo bangomis, infraraudonaisiais spinduliais, regima šviesa, ultravioletiniais spinduliais ir Rentgeno spinduliais.
Nuodėmė

Nuodėmė – netinkamas veiksmas, nusidėjimas. Kildinamas iš graikų žodžio "hamartia" (hah - mahr - tee - ul), kas reiškia "nepataikymą į tikslą". Žodžio vartojimas išplito po Aristotelio darbų.
Nuodėmės sąvoka sutinkama įvairiuose tikėjimuose. Krikščionybėje – nusidėjimas vienam iš dešimties Dievo įsakymų arba koks nors kitas prieštaravimas Šventojo Rašto mokymui.
Aléxis Tsípras

Biografija

2000 m. baigė Atėnų politechnikos universitetą, inžinierius-statybininkas. Mokėsi miestų statybos ir žemėtvarkos aspirantūroje.
Dar būdamas mokinys 9-to dešimtmečio pabaigoje pradėjo veiklą Graikijos komunistų partijos jaunimo organizacijoje, studijų metais buvo studentų judėjimo ir profsąjungos aktyvistas.
1999 m. gegužės mėn. išrinktas „Sinaspizmos“ jaunimo organizacijos sekretoriumi, aktyviai dalyvavo rengiant Graikijos socialinį forumą ir tarptautinius protestus prieš „neoliberalią globalizaciją“. 2004 m. gruodžio mėn. išrinktas „Sinaspizmos“ sekretoriumi jaunimo ir švietimo klausimams, o 2008 m. vasario mėn. – partijos pirmininku (jauniausias parlamentinės partijos vadovas Graikijos istorijoje).
2006 m. dalyvavo kovoje už Atėnų mero postą, surinkęs 10,51 % balsų užėmė trečiąją vietą. 2009 m. tapo Graikijos parlamento nariu, partijos frakcijos pirmininku.
Europos kairiųjų partija 2014 m. iškėlė A. Ciprasą kandidatu į Europos Komisijos pirmininko pareigas. Rinkiminės kampanijos metu jis kritikavo ES neoliberalų kursą ir griežto taupymo politiką, kėlė bedarbystės, Socialinio teisingumo ir pagalbos nukentėjusiems nuo ekonominės krizės problemas.
Priešlaikiniuose parlamento rinkimuose 2015 m. sausio 25 d. A. Cipraso vadovaujama partija surinko 36,3 % balsų ir gavo 149 vietas (iš 300) parlamente. Kitą dieną buvo suformuota vyriausybinė koalicija kartu su nacionalistine dešiniąja „Nepriklausomųjų graikų“ partija, o A.Cipras tapo 189-uoju Graikijos ministru pirmininku.
Sintovičių valsčius

Istorija

Valsčius buvo įkurtas XIX a. amžiuje. Nuo XIX a. iki 1868 m. priklausė Lenkijos Kongreso karalystės, Augustavo gubernijos, Naumiesčio apskričiai. Valsčius panaikintas apie 1868 m., kai buvo pervadintas į Sintautų valsčių.
Malkos

Malkų kaitrumas

Malkas paprastai skirsto pagal degant išskiriamos šilumos kiekį (kaitrumą). Geriausiomis malkomis laikomos tankios medienos malkos – ąžuolinės, uosinės, beržinės.
Lenkijos lietuvių bendruomenė

Lenkijos lietuvių bendruomenė (lenk. Wspólnota Litwinów w Polsce) – Lenkijos lietuvių kultūrinė ir visuomeninė organizacija, Pasaulio lietuvių bendruomenės narė. Įkurta 1993 m. balandžio 1 d. J. S. Paransevičiaus ir B. Makausko iniciatyva. Centras Punske.

Veikla

Lenkijos lietuvių bendruomenė rūpinasi Lenkijos lietuvių kultūros, socialiniais ir visuomeniniais reikalais, siekia plėtoti ryšius su Lietuva, išsaugoti tautinį savitumą, t. p. atstovauja lietuviams Lenkijoje ir pasaulyje. Rengia Lietuvos valstybės švenčių ir istorinių įvykių, žymių Lietuvos rašytojų ir kultūros veikėjų jubiliejinius minėjimus, organizuoja mokinių ir bendruomenės narių ekskursijas į Lietuvą, Punsko ir Seinų lietuvių kultūros dienas, t. p. globoja lietuviškas mokyklas, lietuvių klases lenkiškose mokyklose.
1999 m. bendruomenės iniciatyva Seinuose, lenkiško licėjaus patalpose įkurtos lietuvių gimnazijos klasės, 2005 m. atidaryta Lietuvos Respublikos lėšomis pastatyta lietuvių gimnazija „Žiburys“, kurią sudaro darželis, pagrindinė mokykla ir gimnazija. 2004 m. vyskupo A. Baranausko fondas „Lietuvių namai“ kartu su Lenkijos lietuvių draugija inicijavo lietuvių švietimo centro statybą Seinuose.
Gudžaratų kalba

Istorija

Gudžaratų kalba ėmė klostytis XII a. iš vidurinių indų kalbų. Iš pradžių buvo artima radžastanų kalbos tarmėms, nuo jų galutinai atsiskyrė XIV–XV amžiuje.
Seniausi raštytiniai tekstai gudžaratų kalba žinoma nuo XV a. (žodinė kūryba, daugiausia religinė poezija, šia kalba plito nuo XIII amžiaus). Dabartinė rašomoji kalba susiformavo apie XIX a. vidurį Barodos (Vadodaros) ir Ahmadabado tarmių pagrindu.
FK Šešupė

Istorija

Įkurta 2000 m. kaip Vilkaviškio futbolo komanda „Šešupė“. 2009 m. ji persikėlė į Čyčkų stadioną. 2010 m. komanda ėmė dalyvauti III lygos varžybose. Iki tol klubas žaisdavo mėgėjų regioniniuose turnyruose, Nacionalinėje mėgėjų futbolo lygoje, seniūnijų žaidynėse.  2010 m. sutvarkytas stadionas.  2011 m. komanda pradėjo žaisti SFL lygoje.
Klubas turi ne tik berniukų, bet ir mergaičių komandą.
Pilypas Frizijus

Biografija

1593 m. įstojo į jėzuitų ordiną, mokėsi Krokuvoje, 1593-1595 m. Rygoje, 1595-1596 m. Tartu ir 1596-1604 m. Vilniaus universitete, įšventintas kunigu.
1605-1613 m. Braunsbergo (dab. Branevas) ir Nesvyžiaus jėzuitų kolegijose dėstė matematiką, filosofiją ir teologiją; 1614-1617 m. Popiežiškosios kunigų seminarijos Braunsberge regensas ir iki 1620 m. teologijos profesorius. 1620-1621 m. Rygos, 1623-1628 m. Braunsbergo kolegijų, 1628-1632 m. Vilniaus universiteto rektorius, vėliau jėzuitų dvasios tėvas Kražiuose, Varšuvoje ir Vilniuje.
Parašė „Komentarus apie Dievo Sūnaus įsikūnijimą“…(De incarnatione Filu Dei commentarii… 1612 m.; nežinoma, ar išspausdinti); išliko teologijos ir filosofijos paskaitų rankraščių.
Alpinizmas

Alpinizmas (pagal Alpių kalnų pavadinimą), ekstremalaus sporto šaka – kopimas į kalnus per ledynus, uolas, sniego pusnis. Skiriami techniškai sudėtingas ir aukštuminis alpinizmas (nors griežtų ribų nėra). Techniškai sudėtingais laikomi uolų, ledo ir kombinuoti alpinistiniai maršrutai. Aukštuminiame alpinizme išskiriamas kopimas į aukštesnes negu 8000 m viršūnes.
Alpinizmo pradžia laikomi 1786 m., kai šveicarai mokslo tikslais užkopė Alpėse į Monblaną.

Alpinizmas Lietuvoje

Pradžia sietina su kelionėmis kalnuose - I. Domeika (1801–89; Kordiljeros), J. Čerskis (1845–92; Sibiras), J. Chodzka (1850; Araratas), A. Kašarauskas (19 a. II pusė; Sibiras), K. Aris (1874–1941; Pamyras, Tianšanis), A. Poška (1903–92; Himalajai, Pamyras, Hindukušas). Organizuoto alpinizmo pradininkai – G. Akstinas, V. Vosylius ir F. Mieliauskas. Jų iniciatyva įkurtos alpinizmo sekcijos Kaune (1956) ir Vilniuje (1957). 1957-10-27 Kaune įkurta pirmoji Lietuvos alpinistų organizacija – Respublikinė alpinizmo sekcija (prezidiumo pirm. G. Akstinas).
Alpinizmo pradžia – 1957 m. V. Vosyliaus organizuota Kauno alpinistų kelionė į Kaukazą. 1958 m. G. Akstinas ir F. Mieliauskas suorganizavo išvyką (Baltijos šalių alpiniadą) į Centr. Kaukazą; į Elbrusą (5642 m.) įkopė 28 Lietuvos alpinistai. 1959 m. įkurta Lietuvos alpinizmo federacija (1991 priimta į Tarptautinę alpinizmo s - gą), nuo 1996 m. – Lietuvos alpinizmo asociacija. 1959 kopdami į Dychtau viršūnę (5204 m Kaukaze) žuvo G. Akstinas, F. Mieliauskas ir V. Vosylius, o žuvusiųjų bendražygiai (ekspedicijoje dalyvaujant Lietuvos alpinistams), įkopę į bevardes viršūnes Terskej Alatau kalnagūbryje (Tian Šanis) pavadino jas lietuviškais vardais – Gedimino Akstino (4250 m), Lietuvos alpinistų (4050 m) (1 lent.). 1960 m. suorganizuota pirmoji lietuvių ekspedicija žuvusiems Lietuvos alpinizmo pradininkams atminti (vad. M. Melinskaitė), įkopta į Gedimino Akstino ir Lietuvos alpinistų viršūnes. Kuriasi sporto d - jų alpinistų sekcijos (Žalgirio d - jos 1961 m., Nemuno d - jos 1967 m.). 1964 m. pirmoji Lietuvos alpinistų aukštuminė ekspedicija (vad. K. Monstvilas) Šachdaros kalnagūbryje (Pietvakarių Pamyras) įkopė į bevardes viršūnes ir pavadino jas Lietuvos, M. K. Čiurlionio ir Donelaičio vardais. Svarbiausios ekspedicijos nurodytos 2 lentelėje. Didelį alpinizmo organizavimo darbą atliko Kauno (įk. 1979 m.) ir Vilniaus (įk. 1980 m.) alpinistų klubai.
D. Makauskas 1970 m. tapo TSRS čempionu uolų klasėje, 1982 m. už įkopimą į TSRS 4 aukščiausias viršūnes jam suteiktas Sniegynų tigro vardas; jis – pirmasis lietuvis, įkopęs į vieną iš 14 aukšč. kalnų – Dhaulagirį (8167 m Himalajuose; 1990 m.). A. Skėraitytė viena įkopė į Korženevskajos viršūnę (7105 m Pamyre). V. Vitkauskas, pirmasis iš Baltijos šalių, 1993-05-10 įkopė į aukščiausią pasaulio viršūnę – Džomolungmą (8840 m Everestą), o 1993–96 įkopė į visų žemynų kalnų aukščiausias viršūnes.