Rotavirusinė infekcija

Rotavirusinė infekcija – ūmi virusinė žarnyno infekcija, pasireiškianti gastroenterito sindromu, trumpalaikiu karščiavimu.

Etiologija

RNR turintis virusas, priklausantis Reoviridae šeimai, Rotavirus genčiai. Aptinkamas žmoguje ir dar 50 rūšių gyvūnų ir paukščių, bet ar nuo jų gali apsikrėsti žmogus, neaišku.

Pavojingumas naujagimiams

Rotavirusu gali užsikrėsti bet kas, tačiau didžiausias pavojus kyla kūdikiams ir vaikams iki penkerių metų. Vyresniems vaikams ar suaugusiems užsikrėsti šia liga galimybė išlieka, tačiau yra nedidelė. Be to, net ir užsikrėtus šia liga, ji dažniausiai praeina be simptomų.
Didžiausia tikimybė vaikams užsikrėsti roto virusu – vaikų kolektyvuose, sauskelnių keitimo kambariuose, ligoninėje bei kitose viešose vietose.

Skiepijimas nuo rotaviruso

Sukūrus vakcinas nuo rotaviruso ir pradėjus jas skiepyti vaikams, ženkliai sumažėjo hospitalizavimų bei skubių vizitų pas gydytojus. Šios vakcinos yra gerai toleruojamos, gali būti skiriamos su kitomis vakcinomis ir efektyviai apsaugo vaikus nuo sunkių rotaviruso formų. Rotaviruso vakcinos imituoja natūralią sąveiką tarp infekcijos ir paskiepytojo imuninės sistemos. Šie skiepai nesukelia reikšmingesnių klinikinių simptomų.
Vakcinos nuo rotaviruso gali būti sukurtos keliais būdais: a) išskiriant gyvus žmogaus rotavirusus, b) gyvus rotavirusus išskiriant iš gyvūnų, c) pergrupuojant gyvūnų gyvus rotavirusus, turinčius žmogaus rotavirusų komponentų, taip pat iš negyvų rotavirusų.
Gyvosios susilpnintos žmogaus rotaviruso vakcinos dauginasi paskiepyto žmogaus organizme ir sukuria natūralaus infekcinio proceso ir imuninės reakcijos imitaciją. Įskiepijus vakciną, organizme ima daugintis rotavirusai, tačiau sužadinta imuninė reakcija sustabdo šį procesą ir paskiepytas asmuo įgauna imuninę apsaugą. Nors kartais manoma, kad vakcinos apsaugo tik nuo vieno genotipo sukeliamų ligų, nes jų veiklioji medžiaga yra vienas žmogaus kilmės rotaviruso genotipas, toks požiūris nėra teisingas. Šio tipo vakcinos garantuoja ne tik homotipinę apsaugą (persirgus vieno genotipo sukeltu susirgimu susidaro tam tipui specifinis imunitetas), bet ir heterotipinę apsaugą (persirgus vieno genotipo sukeltu susirgimu susidaro imunitetas ir kitiems rotavirusų tipams), tad jos apsaugo nuo keleto visuomenėje cirkuliuojančių rotaviruso genotipų.
Žmogaus-galvijų rotavirusų vakcinoms priskiriama Landzhou vakcina, skiepijama Kinijoje. Jos veiklioji dalis – iš ėriukų išskirtas rotavirusas. Vykdomi tyrimai, kurių metu stengiamasi ir iš kitų gyvūnų išskirtų rotavirusų pagrindu sukurtas vakcinas, galinčias apsaugoti žmones. Kuriant šią vakciną remiamasi rotavirusų gebėjimu keistis genetine ir antigenine informacija. Šios vakcinos yra sukurtos ne žmogaus rotavirusų pagrindu, nesidaugina ir neišsiskiria iš paskiepytojo organizmo. Tokiose vakcinose yra keletas gyvūnų kilmės rotavirusų ir jos veikia kaip negyvosios vakcinos.
Lietuvoje yra užregistruotos dvi rotaviruso profilaktikai skirtos geriamosios vakcinos: gyva susilpninta žmogaus rotaviruso vakcina ir gyva žmogaus-galvijų rotavirusų vakcina. Klinikiniais tyrimais įrodyta, kad abi vakcinos yra efektyvios, gerai toleruojamos, gali būti skiriamos su kitomis kūdikiams skirtomis vakcinomis ir saugios skiepyti vaikus nuo šešių savaičių.

Rotarix

Viena iš šiuo metu Lietuvoje, kaip ir visame pasaulyje, užregistruotų gyvųjų susilpnintų vakcinų. Vakcina yra geriamoji, skiepijama per burną.
Vakciną sudaro dvi dozės. Pirmoji turėtų būti skiepijama 6-14 savaičių kūdikiams, antroji – 14 – 24 savaičių kūdikiams. Tarp dozių būtina padaryti mėnesio pertrauką, paskutinis skiepas turi būti atliktas iki kūdikiui sukanka 24 savaitės.
Tyrimai patvirtina, kad vakcina beveik 100 proc. apsaugo vaikus nuo sunkaus rotavirusinio gastroenterito (citata), ir iki 79 proc. nuo bet kokio rotavirusinio gastroenterito. Vakcina gerai toleruojama ir gali būti skiepijama su kitomis vakcinomis, įskaitant konjuguotą meningokoko C vakciną.