google/wiki40b huggingface dataset:
Alytaus tekstilė

„Alytaus tekstilė“ – buvusi didžiausia tekstilės įmonė Lietuvoje ir didžiausia įmonė Alytuje. Įkurta 1969 m., bankrutavo 2007 metais.

Istorija

Medvilnės kombinatas Alytuje buvo įkurtas 1969 m. Kombinate vyko visas medvilninių gaminių gamybos ciklas. Į įmonę atveždavo medvilnės pluoštą, čia jį verpdavo, ausdavo, margindavo, taurindavo ir siūdavo. Iš įmonės išvažiuodavo gatavi gaminiai. Daugiausia – patalynė. 1980 m. pradžioje Alytaus medvilnės kombinate dirbo apie 6 tūkst. darbuotojų.
1980 m. atidaryti anksčiau kombinatui priklausę kultūros rūmai – dabar Alytaus miesto savivaldybės kultūros ir komunikacijos centras. 1989 m. birželio 10 d. Lietuvos komunistų partijos 60-mečio medvilnės kombinato pavadinimas pakeistas į „Alytaus medvilnės kombinatas“, tai buvo padaryta kolektyvo sprendimu. 1993 m., po reorganizacijos, Alytaus medvilnės kombinatas pervadintas į akcinę bendrovę „Alytaus tekstilė”.
Dėl globalizacijos (išausti 1 toną medvilnės Alytuje kainavo 106, Kinijoje – 40 eurų) gamyba iš Alytaus buvo iškelta į trečiąsias šalis ir be darbo liko daugiau nei tūkstantis darbuotojų. Bendrovės pamatus galutinai pakirto 1998 m. įvykęs pardavimo sandoris su Singapūro „Tolaram Group“. Po privatizavimo dalis darbuotojų išėjo patys, dalis buvo atleisti. 2001 m. panaikinti paskutiniai (iš 200 buvusių) bendrovės įsteigti kultūros darbuotojų etatai, nuo 2002 m. dėl finansinių priežasčių nustojo veikusi rūmų kavinė. 2007 m., paskelbus „Alytaus tekstilės“ bankrotą, atleisti 1 tūkst. 89 darbuotojai.
Aleksandr Sacharuk

Biografija

Su tėvais persikėlė gyventi į Lentvarį, 1985 m. – į Pagirių kaimą. 1995 m. baigė Pagirių gimnaziją, pradėjo studijuoti Lietuvos policijos akademiją. 1999 m. teisės bakalauras, 2001 m. – teisės magistras. Nuo 2003 m. Vilniaus universitete (VU EF) studijuoja vadybą ir verslo administravimą.
Nuo 1996 m. Vilniaus rajono policijos komisariato policininkas, nuo 1997 m. iki 2000 m. Vilniaus rajono policijos komisariato kriminalinės policijos Organizuoto nusikalstamumo tyrimo grupės jaunesnysis inspektorius, nuo 2000 m. iki 2002 m. inspektorius. Nuo 2002 m. iki 2003 m. Lietuvos kriminalinės policijos biuro (LKPB) Organizuoto nusikalstamumo tyrimo tarybos 2-osios valdybos 3-iojo skyriaus vyresnysis inspektorius, 2003–2006 m. – komisaras inspektorius, 2006–2007 m. – komisaras, nuo 2007 m. (savo noru išėjęs iš tarnybos) – advokatas.
Sporto mėgėjų klubo „Policija“ įkūrėjas ir prezidentas, FK Policija Vilnius vadovas.
2008 m. spalio 12 d. daugiamandatėje apygardoje pagal Tautos prisikėlimo partijos sąrašą, kuriame buvo įrašytas 9 numeriu, išrinktas į LR Seimą 2008-2012 m. kadencijai. Nacionalinio saugumo ir gynybos komiteto narys (nuo 2008-11-20), Operatyvinės veiklos parlamentinės kontrolės komisijos narys (nuo 2008-11-20 iki 2008-11-24), pirmininkas (nuo 2008-11-25). Tautos prisikėlimo partijos frakcijos narys (nuo 2008-11-20), seniūno pavaduotojas (nuo 2008-12-09 iki 2009-09-09), frakcijos „Viena Lietuva" narys (nuo 2009-09-10), seniūnas (nuo 2010-01-19). Seniūnų sueigos narys (nuo 2010-01-21), Tarpparlamentinių ryšių su Bulgarijos Respublika grupės narys, Seimo delegacijos Vakarų Europos Sąjungos Asamblėjoje narys (nuo 2008-12-04).
2009 m. liepos 24 d. pašalintas iš Tautos prisikėlimo partijos (TPP) už partijos vardo žeminimą kaip pasitikėjimą praradęs partijos narys (taip pat pašalinti buvo Valdemaras Stančikas, Laimontas Dinius, Ligitas Kernagis).
Nuo 2006 m. gyvena su drauge Žyginta Blažyte. Dukra Auksė Blažytė (g. 2008 m.).
Antis apelsinų padaže

Turinys

Lizos ir Livijo santuokai artėja pabaiga: jiedu jau 10 metų kartu, vaikais sėkmingai rūpinasi seneliai, vyras nuolat užimtas verslo reikalais, o žmona leidžia dienas parduotuvėse arba grožio salonuose. Galiausiai Lizai visa tai pabodo ir ji, susiradusi meilužį, nusprendė palikti vyrą. Apie tai sužinojęs Livijo pasiūlo prieš jai išvykstant praleisti atsisveikinimo savaitgalį jų užmiesčio viloje: vyras, žmona, jos meilužis ir jo sekretorė: graži, tačiau kvailoka mergina...
Sereikiškės

Istorija

1787 m. Sereikiškėse paskirtas sklypas Vilniaus botanikos sodui. Jis čia buvo iki 1919 m. Parke, šalia Bernardinų vienuolyno buvo įrengta pati seniausia Vilniuje vandens tiekimo stotis ir geriamojo vandens laboratorija. Po II pasaulinio karo laboratorija rekonstruota, o parkas pavadintas Jaunimo sodu. Vėliau jam buvo sugrąžintas Sereikiškių pavadinimas.
Investuotojas

Investuotojas (angl. investor) – asmuo, investuojantis finansines vertybes kapitalo rinkoje. Investuotojus galima suskirstyti į mažmeninius (tai fiziniai ar juridiniai asmenys, tiksliau – neprofesionalūs investuotojai) ir institucinius (profesionalius) investuotojus. Įmonė investuotoja, besiverčianti tokia veikla kaip viena iš pagrindinių, vadinama investicijų bendrove.

Finansiniai investuotojai

Finansiniai investuotojai, paprastai investicijų fondai, perka privačias įmones, jas vysto ir vėliau parduoda, o strateginis investuotojas dažniausiai tik perka, o parduoda tik blogiausiu atveju, be to, šiame procese jis nėra taip įgudęs kaip finansinis – kaip rasti tinkamas įmones, greičiau ir išradingiau jas vystyti, vėliau rasti tinkamus tokios įmonės pirkėjus. Finansinio investuotojo tikslas yra kuo didesnė finansinė grąža ir greitesnis atsipirkimas. Finansinis investuotojas dažniausiai pasamdo geriausius tos srities specialistus, o Lietuvoje daugelis įmonių tvirtai laikomos pačių vadovų rankose, kurie save ir vadina strateginiais investuotojais. Tarp finansinių investuotojų dabar jau aktyviai veikia ne tik privataus kapitalo fondai (angl. private equity fund), tačiau vis dažniau įsilieja ir pensijų fondai bei draudimo įmonės.

Strateginiai investuotojai

Strateginiai investuotojai dažniausiai yra bendrovės, tiek vietinės, tiek užsienio, kurios siekia įsigyti stambius emitento vertybinių popierių paketus, kurie leistų daryti įtaką emitento valdymui. Galėdamas kontroliuoti bendrovę, strateginis investuotojas tikisi gauti didesnį pelną, negu būdamas paprastu akcininku. Strateginiai investuotojai taip pat aktyvūs privatizuojant valstybines įmones.
Strateginių investuotojų tikslas yra vienas: Įsigyti kontrolinį bendrovės akcijų paketą, kad galėtų pakeisti įstatus; likviduoti bendrovę; išsimokėti dividendus; susijungti; išleisti akcijų emisiją. Strateginis investuotojas gali siekti visiškos bendrovės kontrolės ir supirkti visas laisvas akcijas. Ir kuo didesnis laisvų akcijų skaičius, tuo didesnė gali būti išspausta kaina. Strateginis investuotojas visais atžvilgiais yra pats apdairiausias investuotojas: jis turi daugiausiai informacijos apie įmonę, jai įsigyti turi sukaupęs, pasiskolinęs reikiamą kiekį lėšų.
Dvarčininkai (Skuodas)

Etimologija

Pavadinimas kilo nuo žodžio liet. dvaras. Vietovardis rašomas lenk. Dworczeniki, rus. Дворчиники, Дварчининкай, vok. Dwortschiniki, liet. Dvarčininkai, žem. Dvartėninkā.

Aplinkinės gyvenvietės

Šaukliai – 5 km
NerėpaiŠniukščiaiDvarčininkaiBaidotai
NOTĖNAI – 4,5 km
SALANTAI – 5 km
Long Satonas

Istorija

XIII a. suteiktos prekybinio miestelio turgaus teisės. 1862 m. atidaryta Long Satono geležinkelio stotis.
Jonas Giniūnas

Biografija

Kilęs iš darbininkų šeimos. Buvo įgijęs dailidės specialybę. Rudaminoje suorganizavo Lietuvos darbo federacijos skyrių.
1920 m. gegužės 15 d. – 1922 m. vasario 24 d. Steigiamojo Seimo atstovas, išrinktas I (Marijampolės) rinkimų apygardoje. Priklausė Lietuvos darbo federacijos frakcijai, įėjusiai į Lietuvos krikščionių demokratų partijos bloką. Seimo nario mandato atsisakė.
Darginai

Istorija

Darginus VI–VII a. įvykių kontekste IX a. mini arabų autoriai. Pats darginų tautovardis minimas nuo XV a. Islamą priėmė XIV a. Nuo XIX a. pr. sudarė valstybinius junginius. 1813 m. Dagestaną užkariavus Rusijai, darginai prisijungė prie čečėnų karvedžio Šamilio sukilimo (1834–1859 m.), 1877 m. dalyvavo pasipriešinime. Tarybiniais metais daug darginų persikėlė į lygumas.

Papročiai

Darginų tradicinę savivaldą sudaro kaimo vyresniųjų taryba (джамаат). Būdinga mažoji šeima, nors iki XX a. pr. dar būdavo ir neišskirstytų šeimų. Giminė patrilinijinė, kildinama iš vieno protėvio.
Darginų kalnų kaimai kupetiniai, terasiniai, priekalnėse – laisvesnio plano, namai su kiemais. Kalnuose namai dviejų ir daugiau aukštų, plokščiais stogais, priekalnėse – 1–2 aukštų. Tarybiniais laikais atsidaro didesnių namų, dažnai su terasomis, čerpiniais ir metaliniais dvišlaičiais stogais, gatvės praplatėjo.
Darginų apranga tokia, kaip ir daugelio kitų Dagestano tautų: vyrai nešioja marškinius, kelnes, bešmetą, čerkesę, burką, avikailio kailinius, veltinius arba odinius batus, moterys – palaidines, plačias arba siauras kelnes, įvairius kailinius, odinius batelius. Galva dengia čuchta ir šydas, puoštas sidabro raštais.
Virtuvei būdingi miltiniai, mėsos, pieno patiekalai. Taip pat naudojami vaisiai, uogos, daržovės.
Išlikę darginų liaudies pasakos, legendos, padavimai, priežodžiai, patarlės, didvyrių dainos, baladės). Yra senosios mitologijos paveiktų kalendorinių ir šeimyninių apeigų.
Molotovo planas

Molotovo planas buvo 1947 m. sukurta Tarybų Sąjungos sistema, siekusi suteikti pagalbą nuo Antrojo pasaulinio karo nukentėjusioms Rytų Europos valstybėms. Tai buvo TSRS alternatyva Maršalo planui. Tarybų Sąjungos užsienio reikalų ministras Viačeslavas Molotovas atsisakė priimti Maršalo plano teikiamą pagalbą ir vietoje jo pristatė Molotovo planą, kuris vėliau išaugo į Ekonominės savitarpio pagalbos tarybą.
Bosra

Paveldas

Bosra žymi dėl savo gausaus antikinės architektūros paveldo: yra gerai išsilikęs romėnų amifiteatras (vienas iš didžiausių), pastatytas II a., greičiausiai Trajano valdymo metais; yra nabatėjų ir romėnų paminklų, bažnyčių, mečečių liekanų. Bosros Al Omario mečetė yra viena seniausių mečečių pasaulyje (pastatyta 721 m.). Apylinkėse yra dviejų romėnų tiltų liekanos.

Istorija

Bosra minima jau XIV a. pr. m. e. egiptiečių šaltinuose. II a. pr. m. e. Bosra tapo pirmuoju nabatėjų miestu. 106 m. jį užkariavo romėnų generolas Kornelijus Palma. Romėnai miestą pervadino į Nova Trajana Bostra. Jis tapo Arabijos provincijos sostine bei III Kirenaikos legiono garnizonu. Bosra suklestėjo kaip prekybinis centras, pro jį ėjo romėnų kelias link Raudonosios jūros, mieste gyveno apie 80 tūkst. žmonių. Vėliau čia suklestėjo krikščionybė, 246–247 m. Bosroje surengtos Arabijos krikščionių tarybos.
VII a. Bosrą užkariavo Sasanidų Persija, bet miestas netrukus buvo atkovotas Bizantijos. Pasak krikščionių metraštininkų, vaikystėje Bosroje lankęsis būsimasis pranašas Mohamedas, kur jis sutikęs vienuolį Bahirą, padariusį didelę įtaką Mohamedui. 634 m. įvyko Bosros mūšis, kuriame arabų Rašidūnų kalifatas nugalėjo Bizantiją ir užėmė miestą. Kryžininkai bandė nesėkmingai pulti miestą. 1151 m. Bosrą nuniokojo žemės drebėjimas ir miestas prarado savo įtaką.
1980 m. Bosra dėl savo gausaus archeologinio paveldo įtraukta į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą.
Jonas Ambrukaitis

Biografija

1964 m. baigė Šiaulių pedagoginį institutą. 1973 m. pedagogikos mokslų kandidatas. 1994 m. Lietuvos katalikų mokslų akademijos narys.
Nuo 1964 m. Šiaulių pedagoginio instituto (nuo 1997 m. Šiaulių universitetas) dėstytojas, 1975–1995 m. Specialiosios pedagogikos fakulteto dekanas, 1995–2000 m. Senato pirmininkas, nuo 1991 m. profesorius.
1994 m. vienas tarptautinio žurnalo „Bridges“ steigėjų, 1996 m. įkūrė Specialiojo ugdymo mokslinį centrą, jo direktorius. 1998 m. įsteigė Šiaulių universiteto mokslinį leidinį „Specialusis ugdymas“, jo vyr. redaktorius. Parengė protiškai atsilikusių vaikų mokymo metodiką lietuvių kalba. Išleido 11 mokymo priemonių studentams, 2 knygas mokytojams, vadovėlių specialiosioms mokykloms.
Tauragės profesinio rengimo centras

Istorija

1964 m. Tauragėje įkurtas elektromechaninis technikumas. Ši mokykla teikė galimybę baigusiems 8 klases įsigyti specialųjį vidurinį išsilavinimą.
1967 m. Elektromechaninis technikumas reorganizuotas į Tauragės politechnikumą, kuris įsikūrė Tauragės pilyje, buvo tokios specialybės: metalo apdirbimas pjovimu, žemės ūkio elektrifikavimas ir metalo apdirbimas pjovimu, pramonės įmonių elektriniai įrengimai, keramikos technologija.
1990 m. politechnikumas pertvarkytas į Tauragės žemės ūkio ir technikos mokyklą, kuri perkelta į naujai pastatytą kompleksą Aerodromo gatvėje.
Nuo mokyklos įkūrimo dienos (1964 m. rugpjūčio 15 d.) iki 2000 m. rugsėjo 1-osios mokyklai vadovavo direktorius Stanislovas Kušleika.
2000 metais žemės ūkio ir technikos mokykla reorganizuota į Tauragės profesinio rengimo centrą. Spalio 15-ąją centro direktoriumi paskirtas Stasys Lapė.
Liubavo herbas

Liubavo herbas – istorinis Liubavo herbas.

Aprašas

Herbe vaizduojamas Trempinių Švč. Mergelės Marijos paveikslas.

Istorija

Herbą 1791 m. gruodžio 28 d. patvirtino Stanislovas Augustas savo privilegija Nr. 11. Kartu suteiktos ir miesto teisės.
Kepler-445b

Kepler-445b yra egzoplaneta, atrasta Kepler kosminiu teleskopu. Planeta sukasi aplink raudonąją nykštukę Kepler-445. Šią žvaigždę planeta apskrieja per 3 dienas. Dėl trumpo planetos orbitinio periodo jos temperatūra siekia 153 °C. Laikytina, jog šioje planetoje negali būti gyvybės dėl aukštos temperatūros.
Jonas Pleškys

Jonas Pleškys (Jonas Plaskus, 1935 m. kovo 10 d. Giliogiryje, Plungės rajone , užaugo, gyveno ir mokėsi Telšiuose – 1993 m. balandžio 14 d. Alamedoje, Kalifornijoje) – lietuvis, karo jūrininkas, buvęs TSRS Karinio jūrų laivyno laivo kapitonas, 1961 m. laivą nuplukdęs į Gotlando salą.
Gyveno ir mirė Kalifornijoje.

Biografija

Baigė Leningrado karo akademiją, turėjo karinio jūrų laivyno povandeninių laivų šturmano diplomą. Buvo karinio jūrų laivyno pagalbinio laivo – povandeninių laivų tenderio „Smolnyj“ kapitonas.
1961 m. nuvedė savo laivą ne į Taliną, kaip buvo įsakyta, o į Gotlando salą (Švedija). TSRS Baltijos laivyno karo tribunolas už akių dėl išdavystės nuteisė jį sušaudyti. CŽV pervežė jį į Gvatemalą. Pietų ir Centrinėje Amerikoje gyveno 9 metus, po to persikėlė į JAV. Laivas grąžintas Tarybų Sąjungai. JAV dirbo programuotoju ir analitiku. Nuo 1979 m. dirbo Karakase. 1992 m. trumpai lankėsi Lietuvoje.
Manoma, kad Pleškio istorija yra vienas faktų, pagal kuriuos Tomas Klensis (Tom Clancy) parašė knygą „Raudonojo Spalio medžioklė“ (The Hunt for Red October). Šią knygą į lietuvių kalbą 2003 m. išvertė Romualdas Grigaliūnas ir išleido „Vagos“ leidykla.
J. Pleškys buvo žinomos tarybinių laikų aktorės Eugenijos Pleškytės brolis.
Vaitkuškio piliakalnis

Piliakalnis

Piliakalnis įrengtas atskiroje kalvoje, Šventosios aukštutinės terasos krašte. Aikštelė ovali, pailga rytų – vakarų kryptimi, 46x23 m dydžio. Jos rytiniame gale supiltas 0,2 m aukščio, 8 m pločio pylimas. Rytinėje, šiaurinėje ir pietvakarinėje pusėse, 5 m žemiau aikštelės yra 6-9 m pločio terasa 2 m aukščio išoriniu šlaitu. Šlaitai vidutinio statumo, iki 30 m aukščio, rytinėje pusėje 5 m aukščio.
Piliakalnis apardytas arimų, apaugęs lapuočiais medžiais ir krūmais.
Šiaurės – šiaurės vakarų papėdėje, šiaurės vakarų kryptimi žemėjančiame nuolaidžiame šlaite, 3 ha plote yra papėdės gyvenvietė, kurioje rastas molinis verpstukas, lygios keramikos.

Aplinkiniai piliakalniai

Saliečių piliakalnis 11 kmUkmergės piliakalnis 4,5 kmJuodausių piliakalnis 6,5 kmPiliakalnių piliakalnis (Jonava) 19 kmPilionių piliakalnis 16 kmSukinių piliakalnis 11 kmTotoriškio piliakalnis 11 kmParijos piliakalnis 8 km
Pastaba:
Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną
Iļģi

Istorija

Grupę 1981 m. balandžio 21 d. įkūrė Jazepo Vytuolio Latvijos muzikos mokyklos auklėtinė Ilga Reizniecė, prie kurios netrukus prisijungė kitas žymus muzikantas Maris Muktupavelas. Pirmuosius koncertus atlikinėjo kaip Rygos miesto Leningrado rajono Kultūros namų jaunimo folkloro grupė, vėliau persivadino dabartiniu pavadinimu, kuris Kuržemėje reiškia „vėlės“ (plg. Ilgės).
Pradžioje „Iļģi“ muzikantai atlikinėdavo tradicinę latvių muziką, bet vėliau ėmė eksperimentuoti, panaudodami tiek senuosius, tiek šiuolaikinius muzikos instrumentus. „Iļģi“ buvo pirmoji postfolkloro muzikos grupė ne tik Latvijoje, bet ir visose Baltijos šalyse. „Iļģi“ iš tradicinio folkloro ansamblio ilgainiui tapo profesionalia šiuolaikinio meno grupe, kuriai tradicija yra pradmuo naujai, savitai, autorinei kūrybai. Koncertavo įvairiose užsienio šalyse. 2002 m. sukūrė folkroko operą Spēlēju, dancoju. 2011 m. surengė trisdešimtmečio jubiliejaus koncertą Rygoje.
„Iļģi“ yra daugkartiniai apdovanojimo už geriausią Latvijos metų liaudies ar pasaulio muzikos albumą laimėtojai.
Zenonas Pukėnas

Biografija

1985 m. baigė Lietuvos žemės ūkio akademiją, mokslinis agronomas.
1985–1986 m. Ukmergės rajono „Žalgirio" kolūkio vyriausiasis agronomas, 1986–1987 m. Trakų rajono vyriausiojo agronomo pavaduotojas. 1987–1995 m. Trakų melioracijos statybos valdybos vyriausiasis agronomas, meistras, darbų vykdytojas. 1995–2000 m. dirbo Vievio malūne MVAV pavaduotoju, elevatoriaus vedėjo pavaduotoju.
Nuo 2000 m. Elektrėnų savivaldybės administracijos Vievio seniūnijos seniūnas. Lietuvos savivaldybių seniūnų asociacijos viceprezidentas.
Liberalų ir centro sąjungos narys. 2003–2004 m., 2007 m. ir 2011 m. (atsisakė mandato) Elektrėnų savivaldybės tarybos narys. 
Sutuoktinė Jolanta, vaikai Jovita, Paulius.
Lietus

Lietus – kritulių rūšis, kai iš debesų į Žemės paviršių krinta atskiri vandens lašai (paprastai 0,6–3 mm dydžio). Lietus, kurio lašeliai mažesni nei 0,5 mm vadinamas dulksna.
Lietus yra labai svarbus hidrologiniame cikle, kurio metu drėgmė iš vandenynų garuoja, formuojasi į debesis ir krinta atgal į Žemę, iš kur upeliais ir upėmis grįžta į vandenynus.
Įvairiose kultūrose išrasti skirtingi būdai apsisaugoti nuo lietaus, pavyzdžiui, skėtis, lietpaltis, lietvamzdis. Lietaus vanduo kartais surenkamas ir vėliau naudojamas.

Susidarymas ir formos

Aukštutiniuose troposferos sluoksniuose susidaro ledo kristalai, kurie tampa kondensacijos branduoliai ir pritraukia daugiau vandens. Pasiekę tam tikrą masę šie ledo kristalai krenta žemyn, dėl trinties su oru ištirpsta ir tampa lašo formos. Lietaus lašų dydis skiriasi, vidutiniškai lašai būna 1-2 mm skersmens. Krintantys lašai dažnai vaizduojami ašaros formos – užapvalinta apačia ir smailu viršum, nors krisdami lašai stengiasi išlaikyti sferos formą, bet dėl didelio oro pasipriešinimo lašo apačioje ir labai mažo lašo viršuje, lašo viršus yra ištempiamas.
Tam tikromis temperatūrinėmis ir drėgnumo sąlygomis lietaus lašai gali išgaruoti prieš pasiekdami Žemės paviršių, o jei žemutiniuose oro sluoksniuose yra ypač žema temperatūra, lietaus lašai gali vėl sušalti ir virsti kruša.

Poveikis

Lietus valo orą. Lietaus lašai pritraukia ir sugeria ne tik dulkes, bet ir deguonį, azotą, anglies rūgštį, sieros rūgštį. Dėl atmosferos anglies dvideginio sugėrimo lietaus pH paprastai yra šiek tiek žemiau 6 . Lietus su pH žemesniu nei 5,6 laikomas rūgščiu lietum.
Gumbelių (Maišymų) piliakalnis

Piliakalnis

Įrengtas atskiros, apie 350 m ilgio šiaurės – pietų kryptimi ir 145–180 m pločio, apylinkėje dominuojančios kalvos pietiniame krašte, kiek primenantis nupjautą kūgį. Vakarinis šlaitas aukščiausias – daugiau kaip 20 m, o kiti – 7–9 m aukščio. Nuolaidžiausias ir žemiausias – šiaurinis šlaitas. Viršutinėje dalyje šlaitai išlyginti, statesni. Aikštelė ovali, pailga šiaurės rytų – pietvakarių kryptimi, 18 m ilgio ir 11 m pločio, apjuosta 0,6 m aukščio ir 7 m pločio pylimo. Jos pietinis kraštas kiek žemesnis. Pietiniame ir rytiniame šonuose, 1,5 m žemiau pylimo, yra 4 m pločio terasa. 
Apnaikintas arimų, šiuo metu dirvonuoja. Vakarinis ir rytinis šlaitai apaugę pavienėmis pušimis. Šiauriniame šlaite buvusi terasa sunaikinta.
Piliakalnis yra ties Gumbelių ir Maišymų kaimų riba, todėl archeologinėje literatūroje dažniausiai minimas Maišymų vardu.
1935 m. įrašytas į senovės paminklų sąrašą, 1972 m. paskelbtas respublikinės reikšmės archeologijos paminklu (kodas AR-589), 1992 m. įrašytas į nekilnojamųjų kultūros vertybių registrą.
Teritorijos plotas – 4,99 ha

Aplinkiniai piliakalniai

Lakinskų piliakalnis 15 kmBūriškių piliakalnis 13 kmAtesninkų piliakalnis 11 kmNavininkų piliakalnis 14 kmPrelomčiškės piliakalnis 12 kmElveriškės piliakalnis 2,5 kmRudaminos piliakalnis 3 kmVerstaminų III piliakalnis 7,5 km
Pastaba:
Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną
Soliaris (1972 filmas)

Siužetas

Pagrindiniai įsimintini motyvai: skambant Bachui jo muzikos taktu linguoja vandenų žolės, žmogus ruošiasi į tolimą kelionę, prieš tai dar atsisveikina su tėvu. Pasiekęs planetą Soliarį, jis randa erdvėlaivyje beviltiškai nusiteikusius žmones. Soliaris šiems gali materializuoti sapnus, greitai Kelvinui tai atsitinka pačiam – pradeda po sapnų sugrįžinėti jo nusižudžiusi žmona, kurią labai sudėtinga iš naujo sunaikinti.
Mįslingas nutikimas Stailze

Aprašymas

Istorijos pasakotojas – Artūras Hastingsas. Po sužeidimo fronte, leitenantas Hastingsas grįžta į gimtąją Angliją ir sutinka vaikystės draugą Džoną Kavendišą, kuris jam pasiūlo pasisvečiuoti jo pamotės Emilės dvare Stailze, Esekse. Stailze nesilankęs jau daugybę metų, Hastingsas nežino ir apie ten įvykusius pokyčius: Džono pamotė ištekėjo antrą kartą. Naujasis Stailzo gyventojas Alfredas Ingltorpas niekam nekelia pasitikėjimo. Ypač didelę neapykantą jam jaučia misis Ingltorp dešinioji ranka Evelina Hovard. Praėjus porai valandų po Hastingso atvykimo, dėl barnio su šeimininke, Stailzą palieka mis Hovard. Prieš išvykdama, ji dar ispėja Hastingsą apie tvyrantį pavojų…
Ilgai nelaukus, Evos Hovard spėjimai pasitvirtina. Hastingsas pasikviečia savo seną draugą Erkiulį Puaro, buvusį Belgijos policijos viršininką, išnarplioti šią bylą.
„Sudaužyto kavos puodelio, vaško dėmės ant kilimo, begonijų klombos - viso to prireikė Puaro, kad atsiskleistų jo legendinis įžvalgumas“
Lietuvos didikai

Luomo evoliucija

Lietuvoje kilmingųjų luomas susiformavo XV a. Ilgą laiką bajorų luomas išliko atviras, t. y. į jį buvo galima patekti ne tik pagal kilmę, bet ir už nuopelnus didžiajam kunigaikščiui. Plečiantis stambiajai žemėvaldai, bajorijos viršūnė pasivadino ponais. XV a. atsiradusi Ponų taryba dalyvavo valstybės valdyme, patarinėjo karaliui. XVI a. pabaigoje visi bajorai ėmė dalyvauti valstybės valdyme ir vadintis ponais, o buvę ponai tapo didikais. Bajorų luomas susiskaidė – jį sudarė aukščiausios kilmės didikai (kunigaikščiai), tarnybiniai bajorai, stambūs bajorai, taip pat priklausomų žmonių neturintys bajorai, plikbajoriai, labai priklausę nuo didikų.
Arvydas Lekavičius

Biografija

1963 m. baigė Vilniaus radiotechnikos karo mokyklą, 1972 m. baigė Charkovo artilerijos radiotechnikos karo akademiją. 1972–1978 m. Irkutsko srityje, 1978–1987 m. Kazachstane dislokuotų radiolokacinių stočių inžinierius-radioelektronikas. Tobulino kosminės erdvės kontrolės ir balistinių raketų atakos atrėmimo radiolokacinę sistemą. 1978–1985 m. padalinio vadas, dalinio vado pavaduotojas. Nuo 1985 m. TSRS ginkluotųjų pajėgų pulkininkas. 1987–1992 m. Kolomnoje (Maskvos sritis) dislokuotos divizijos vado pavaduotojas ginkluotei ir technikai.
Nuo 1992 m. Lietuvos kariuomenės pulkininkas. 1992–1993 m. Lietuvos krašto apsaugos mokyklos viršininko pavaduotojas ūkio reikalams. 1994–1996 m. Lietuvos kariuomenės vado pavaduotojas užnugariui, rūpinosi užsienio valstybių karinis techninės pagalbos priėmimu. 1995 m. Vokietijoje ir JAV baigė NATO aplinkos saugos kursus. Nuo 2000 m. Atsargos karininkų sąjungos Vilniaus skyriaus pirmininkas.

Įvertinimas

2003 m. Vyčio Kryžiaus ordino Riterio kryžius
Radviliškio sporto arena

Infrastruktūra

Arenoje įrengta moderni, atitinkanti visus standartus ir reikalavimus pagrindinė aikštelė varžyboms (krepšinio, rankinio, tinklinio), dvi krepšinio aikštelės treniruotėms, choreografijos ir aerobikos, sunkiosios atletikos ir imtynių salės.
Prie kiekvienos salės yra įrengtos persirengimo patalpos, dušinės, sanitariniai mazgai. Įėjimas į pagrindinę salę yra pritaikytas žmonėms su negalia. Yra medicinos kabinetas, trenerių kambariai.
Arenoje veikia sporto klubas „Ir imperijalas" kur visiems suteiktos galimybės sportuoti, bei pataisyti sveikatą, prižiūrint kvalifikuotiems specialistams.