google/wiki40b huggingface dataset:
Antanas Račius

Antanas Račius (1917 m. rugsėjo 22 d. Vilkaviznos kaime, Suvalkų apskritis – 2008 m. lapkričio 18 d. Seinuose, Lenkija) – statybininkas, tautodailininkas, kaimo muzikantas, Lenkijos lietuvių visuomenės veikėjas.

Biografija

Augo daugiavaikėje šeimoje, piemenavo. Nuo 16 metų dirbo statybose, išmoko visus statybos amatus. Pats pasidarė varstotą ir žiemą dirbdavo staliumi. 1938 m. pašauktas į Lenkijos kariuomenę. Prasidėjus Antrajam pasauliniam karui, dalinys vokiečių buvo subombarduotas, Antanas nelegaliai grįžo namo ir slapstėsi. Pokaryje šeima trejiems metams buvo ištremta į Lenkijos vakarus. 1852-57 m. gyveno Alėcke, vėliau iki pat mirties – Seinuose.
Duoną pelnydavo dirbdamas statybose, yra pastatęs virš šimto namų. Jaunystėje išmoko austi, nuaudė juostas prie tautinių rūbų ir savo anūkams. Kaimo kapeloje grojo smuiku ir cimbolais. Su žmona, sūnumis ir dukra dainavo Seinų lietuvių chore, vaidino saviveiklininkų spektakliuose. Buvo aktyvus Lenkijos Visuomeninės kultūros draugijos narys, dešimt metų renkamas Seinų skyriaus pirmininku.
Diagoras FC

istorija

Klubas įkurtas 1905 m. Klubo komanda žaidė Graikijos elito divizione.
Oatly

Istorija

Oatly gaminamo avižų pieno technologinis procesas buvo sukurtas mokslininko Rickard Öste iš Lundo universiteto. Tyrimai buvo pradėti 1985 m., siekiant sukurti sveikus produktus be laktozės. 1994 m. į rinką buvo paleistas avižų gėrimas, kuris buvo pardavinėjamas kaip padedantis lieknėti, tačiau netapo populiarus ir gamyba buvo nutraukta. 1996 m. pradėta prekiauti avižų pienu, kuris buvo populiaresnis, tačiau pardavimai buvo riboti. 2012 m. vadovavimą Oatly perėmė Tony Peterson, kuris pasitelkė aktyvesnį marketingą ir išpopuliarino kompanijos produktus Europoje ir už jos ribų.
Balnakilpė

Istorija

Manoma, kad balnakilpes pirmiausia pradėjo gaminti rytų klajoklių gentys. VI a. jas jau naudojo bizantiečiai, vėliau paplito Vakarų Europos šalyse. Lietuvoje seniausios balnakilpės yra iš X a. (Paulaičių piliakalnis ir kapinynas). Daugiausia apie 500, iš apie 50 vietovių balnakilpių rasta IX a. – [[XIV a. pradžios pilkapynuose, kapinynuose ir žirgų kapuose, prie žirgo griaučių, poromis.
Skiriama 12 balnakilpių tipų. Dažniausiai aptinkamos geležinės su lankeliu ir išlenkta arba tiesia pamina (pastarosios didesnės ir aukštesnės), kai kurios balnakilpės su ažūriniu lankeliu arba dantytu pakraščiu. Balnakilpės puoštos geometriniais raštais – trikampėliais, taškais, grioveliais, įkartomis, augaliniais bei gyvūniniais, kartais – antropomorfiniais motyvais. Randama ir labai prabangių balnakilpių, sidabruotų ir inkrustuotų spalvotųjų metalų vielute.
Vilniaus Šv. Mikalojaus Stebukladario palaikų Pernešimo cerkvė

Istorija

Pagal legendą, apie 1350 m. šią cerkvę vietoje buvusios medinės pastatydino LDK Algirdo antroji žmona Julianija Tverietė. Istorikai tuo abejoja. Apie šios cerkvės įkūrimą jokių konkrečių duomenų nėra. Pirmą kartą cerkvė paminėta 1510 m. Kadangi Vytauto brolis kunigaikštis Žygimantas XV a. viduryje priėmė įstatymą, draudžiantį statyti naujas ir atnaujinti esamas stačiatikių šventyklas, todėl apgriuvusi Šv. Nikolajaus cerkvė nebuvo atnaujinama. Kitais duomenimis, cerkvė nebuvo atstatyta po gaisro. 1514 m. etmonas Konstantinas Ostrogiškis, laimėjęs Oršos mūšį, visgi gavo karaliaus Žygimanto I leidimą pastatyti dvi cerkves, tačiau, užuot statęs naujas, jis nusprendė suremontuoti dvi senas, apgriuvusias cerkves: šią ir Švč. Trejybės. Cerkvė buvo perstatyta gotikos stiliumi.
Po Brastos unijos 1609 m. Žygimantas Vaza cerkvę, kaip ir visas kitas LDK cerkves, paskyrė unitams. XVIII a. viduryje ji kelis kartus stipriai degė, po gaisrų atnaujinta vėlyvojo baroko stiliumi. 1839 m. caro valdžia cerkvę kartu su visais parapijiečiais prijungė prie Maskvos stačiatikių Bažnyčios. Paskutinis unitų klebonas joje buvo Vilniaus universiteto profesorius slavistas Michalas Bobrovskis.
Dabartinį pavidalą cerkvė įgijo 1865 metais Michailo Muravjovo pastangomis. Nupirkus ir nugriovus prie gatvės stovėjusius namus, pastatyta Arkangelo Mykolo koplyčia. Restauratorių duomenimis, šios rekonstrukcijos metu sunaikinta cerkvės viduje buvusi polichromija.
TSRS valdžia parapiją užregistravo 1947 metais, 1961 m. jai priklausė 800 tikinčiųjų. 1949 ir 1956 m. cerkvė remontuota.
Cerkvės viduje – elegantiškų arkų laikomas barokinis XVIII a. antros pusės skliautas, spėjama, suprojektuotas Jono Kristupo Glaubico, ir spalvoto stiklo langų vitražai. Šie elementai primena apie Vakarų kultūros įtaką Lietuvos stačiatikybei.
Lisleby FK

Istorija

Klubas įkurtas 1920 m. gegužės 8 d. 1966 m. žaidė pirmame divizione. Dabar tai mėgėjiško lygio komanda (žaidžianti šeštos pakopos pirmenybėse).

Pasiekimai

1931 m. žaidė taurės pusfinalyje.
Fritjofas Nansenas

Mokslinė veikla

1880 m. baigė mokyklą, mokėsi zoologijos Kristianijos universitete, nuo 1897 m. universiteto profesorius. 1902 m. F. Nansenas Kristianijoje įkūrė centrinę okeanografijos laboratoriją. Jis patobulino srovės greičio matavimo metodiką, sukonstravo batometrą, tikslų areometrą.

„Fram“ ekspedicija

1888–1889 m. su O. Svedrupu ir kitais keturiais keliautojais slidėmis perėjo pietinę Grenlandiją iš rytų į vakarus nuo Gyldenveleso fiordo iki Ameraliko fiordo ir nustatė, kad salą dengia ledynai. 1893 m. su O. Svedrupu laivu „Fram“ išplaukė iš Kristianijos, tikėdamiesi pasinaudodami jūrų srovėmis ir ledų dreifu pasiekti Šiaurės ašigalį. 1893 m. rugsėjo mėn. į šiaurės vakarus nuo Naujojo Sibiro salų laivas įšalo ir ėmė dreifuoti į šiaurės vakarus, artėdamas prie Šiaurės ašigalio. Po metų laivas pasiekė 83°24' šiaurės platumos, tačiau pakeitė kryptį. F. Nansenas, supratęs, kad laivu ašigalio nepasieks, laivui vadovauti paliko O. Svedrupą, o pats 1895 m. kovo mėn. su F. H. Johansenu (1867–1913) šunimis kinkytomis rogėmis patraukė ašigalio link. Po trijų savaičių pasiekę 86°14' platumą, turėjo pasukti atgal. Liepos mėn. keliautojai pasiekė Prano Juozapo žemę ir liko žiemoti. 1896 m. pavasarį iškeliavo į pietvakarius, norėdami pasiekti Špicbergeną, bet birželio mėn. juos netikėtai surado F. Džaksono britų ekspedicija, su kuria jie 1896 m. rugpjūčio mėn. grįžo į Norvegiją. Beveik tuo pačiu metu grįžo ir iš ledo netoli Špicbergeno išsilaisvinęs laivas „Fram“. Dreifo metu atlikti tyrimai paneigė nuomonę, kad Arkties vandenynas seklus, buvo surasta netgi didelių gelmių, nustatyta vandenyno vandens masių struktūra, atrasta Žemės sukimosi įtaka ledų judėjimui.

Politinė veikla

1906–1908 m. F. Nansenas – pirmasis Norvegijos ambasadorius Didžiojoje Britanijoje, po Pirmojo pasaulinio karo – Norvegijos delegatas Tautų Sąjungoje, nuo 1921 m. rugpjūčio mėn. Tautų Sąjungos Vyriausiasis pabėgėlių komisaras. Siekdamas padėti rusų pabėgėliams, po 1917 m. Spalio perversmo palikusiems tėvynę, įsteigė specialų dokumentą – pabėgėlių identifikacinę kortelę, kuri pradėta vadinti „Nanseno pasu“. 1921 m. organizavo pagalbą badaujantiems Pavolgio gyventojams. Jis organizavo pabėgėlių perkėlimą ir priėmimą po 1922 m. Turkijos ir Graikijos karo, dalyvavo paramos operacijose 1924 m. perkeliant armėnų kilmės asmenis iš Sirijos.
Vilnia (laikraštis)

Vilnia – Vilniaus rajono laikraštis, leistas nuo 1991 m. liepos 12 d. iki 1997 m. Vilniuje.

Istorija

Leistas vietoje laikraščio „Draugystė“. Iki 1994 m. pabaigoje ėjo lietuvių, lenkų ir rusų kalba, iki 1995 m. balandžio 21 d. – lietuvių ir rusų k., vėliau – tik lietuvių kalba. Steigėja Lietuvos kultūros ministerija, leidėja „Vilnios“ laikraščio redakcija.
1992–1993 m. ėjo du kartus per savaitę, 1994 m. – kas savaitę, 1995 m. – kas mėnesi. Tiražas 1992 m. – 800 egz. lietuvių k., 500 egz. lenkų kalba ir 700 egz. rusų k., 1994 m. – 400 egz. lietuvių k., 700 egz. lenkų k ir 800 egz. rusų k.
Redaktorė Sofija Daubaraitė – 1991–1996 m.
Aba Samuelis

Biografija

Chazarų kilmės. Nelaikomas Arpadų dinastijos atstovu, nors jo motina Vengrijos karaliaus Stepono I jaunesnioji sesuo Sarolta.

Šeima

Pirmoji žmona Vengrijos karaliaus Gezos duktė Gizela, antroji – Lenkijos karaliaus Meško I duktė Adelaida. Vaikai Petras Aba ir Domošlas Aba.

Valdymas

Sostą užėmė sukilimo metu nuvertęs karalių Petrą. Šis, remiamas Šventosios Romos imperijos imperatoriaus Henriko III kariuomenės, 1044 m. grįžo į Vengriją. Pralaimėjęs jiems karą Aba Samuelis žuvo.
Ubon United FC

Istorija

Klubas įkurtas 2015 m.  Žaidė aukščiausioje lygoje.

Sudėtis (2019)

Atnaujinta: 2019 m. spalio 17 d.
Vario Juostos provincija

Geografija

Provincija apima Afrikos varingąją sritį, priklausančią Zambijai. Likusi šios srities dalis priklauso Kongo DR (Katangos provincija). Čia yra vieni didžiausių vario telkinių pasaulyje. Taip pat kasamas kobaltas, alavas, įvairūs kiti mineralai. Pagrindinė upė – Kafuė. Veikia Čimfunišio laukinių gyvūnų prieglauda.
Svarbiausi miestai: Kitvė, Ndola, Čingola, Mufulira, Luanšija, Kalulušis, Čililabombvė.
Romualdas Ignas Bloškys

Biografija

1946–1954 m. mokėsi Radviliškio 1-ojoje vidurinėje mokykloje. 1954–1955 m. Šiaulių tarprajoninės žemėtvarkos bazės braižytojas. 1955–1960 m. studijavo Šiaulių pedagoginio instituto Fizikos-matematikos fakultete.
1960–1963 m. Klaipėdos 1-os internatinės mokyklos fizikos ir gamybos pagrindų mokytojas. 1963–1992 m. Klaipėdos Kristijono Donelaičio vidurinės mokyklos (nuo 1996 m. Vytauto Didžiojo gimnazija) direktorius. 1992–1996 m. LR Seimo narys, Švietimo, mokslo ir kultūros komiteto narys. 1997–2003 m. Klaipėdos Vytauto Didžiojo gimnazijos direktorius. 
1997–2000 m. Klaipėdos miesto savivaldybės tarybos narys (LDDP sąraše), vėliau – savivaldybės Švietimo, kultūros ir sporto komiteto ekspertas. 
1965–1989 m. SSKP narys, nuo 1990 m. Lietuvos demokratinės darbo partijos, nuo 2001 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Klaipėdos skyriaus narys.
Alpinistas, 1974 m. dalyvavo Lietuvos alpinistų jubiliejinėje ekspedicijoje Pietvakarių Pamyre, įkopė į K. Donelaičio viršukalnę (5837 m). Palaidotas Lėbartų kapinėse.
Jonas Valaitis (1922)

Biografija

1940 m. baigė Kauno „Aušros“ berniukų gimnaziją, 1940–1943 m. studijavo mediciną Vytauto Didžiojo universitete, 1946 m. baigė Tiubingeno universitetą, medicinos daktaras.
1949 m. persikėlė į JAV. 1951 m. išlaikė valstybinius egzaminus ir užsiėmė gydytojo praktika. Nuo 1951 m. patologijos asistentas Veteranų ligoninėje, kartu dėstė patologiją Ilinojaus universitete, nuo 1960 m. profesorius, Lutheran General Hospital ligoninės vyr. patologas ir laboratorijos direktorius. JAV klinikinės patologijos asociacijos prezidentas.
1946 m. Tiubingene – vienas iš „Šviesos“ sambūrio steigėjų, vėliau – „Santaros-Šviesos“ federacijos pirmininkas. Lietuvių Fondo valdybos ir tarybos pirmininkas, nuo 1992 m. Fondo Garbės komiteto pirmininkas.
1961–1962 m. Ilinojaus lietuvių gydytojų draugijos pirmininkas. 1982–1983 m. Pasaulio lietuvių gydytojų sąjungos pirmininkas. 1981–1983 m. Amerikos lietuvių tarybos (ALT) vicepirmininkas. 
Nuo 1963 m. Amerikos lietuvių socialistų sąjungos (ALSS) CK narys, Čikagos organizacijos pirmininkas. Nuo 1965 m. gruodžio 20 d. – Lietuvos socialdemokratų partijos (LSDP) Užsienio delegatūros tarybos narys, 1967 m. rugsėjo 16 d. išrinktas LSDP UD iždininku. 1992 m. dalyvavo LSDP XVI suvažiavime.
Poetas, vertėjas, taip pat kelių mokslinių studijų autorius. 2006 m. gruodžio 28 d. palaidotas Čikagos Šv. Kazimiero kapinėse.
Ann Sophie

Biografija

Ann Sophie gimė 1990 m. rugsėjo 1 d. Londone, vokiečių šeimoje. Kiek vėliau, šeima išvyko į Vokietiją, kur apsigyveno Hamburgo mieste. Nuo ketverių metų Ann pradėjo lankyti baleto pamokas. 2010 metais mergina išvyko į Niujorką (JAV), kur mokėsi Lee Strasberg teatro ir filmų institute. 2012 m. atlikėja išleido debiutinį singlą Get Over Yourself.
2015 m. nusprendusi dalyvauti Vokietijos „Eurovizijos“ nacionalinėje atrankoje, mergina į jį pateko tik per papildomą atrankos koncertą, kuris buvo surengtas 2015 m. vasarį. Nors šalies nacionalinio finalo Unser Song für Österreich nugalėtoju tapo Andreas Kümmert, tačiau jis atsisakė galimybės atstovauti šaliai, todėl ši garbė buvo atiduota antroje vietoje likusiai Ann Sophie. Mergina 2015 m. „Eurovizijoje“ atliks kūrinį „Black Smoke“.
Fosfogipsas

Fosfogipsas – gipsas, gautas kaip šalutinis produktas fosfatą paveikus sieros rūgštimi (toks procesas vykdomas gaminant chemines trąšas).
Fosfogipso susidarymo formulė:
Ca₅(PO₄)₃X + 5 H₂SO₄ + 2 H₂O → 3 H₃PO₄ + 5 CaSO₄ · 2 H₂O + HX
Vietoje X gali būti hidroksidas, fluoras, chloras arba bromas.
Fosfogipsas yra nepavojingos atliekos. Jo cheminė sudėtis gali kisti priklausomai nuo technologiniame procese naudojamos fosfatinės žaliavos kilmės.. 
Fosfogipsą galima naudoti statybinių medžiagų gamybai,  taip pat  tiesiant kelių dangas, tačiau šios  galimybės ribotos dėl jo savybės tirpti vandenyje (iki 2,0 g/l). 
Lietuvoje vienintelė įmonė, kurios gamybos procesuose išskiriamas fosfogipsas, yra AB Lifosa. Šalia Kėdainių, už Medekšių kaimo yra supilti kelių kilometrų ilgio „fosfogipso kalnai“ (aukštis iki 80 m, masė – apie 45 mln. tonų) 55°14′47″ š. pl. 24°1′44″ r. ilg.. Šiuo metu nežymi dalis „baltuosiuose kalnuose“ išsigulėjusio ir per 30 metų atmosferinių kritulių išplauto fosfogipso naudojama kaip kalcio (Ca) ir sieros (S) priedas trąšų mišinių gamyboje. Tokį fosfogipsą „Lietuvos sodininkystės ir daržininkystės institutas“ rekomenduoja naudoti kaip sodų trąšą. Per dieną atliekų susidaro ~6 tūkst. tonų.
Flavonai

Flavònai (lot. flavus – geltonas) – heterocikliniai organiniai junginiai, pigmentai, kurių yra geltonų augalų žieduose. Flavonai patraukė biochemikų dėmesį dėl savo gydomųjų savybių. Flavonai yra sudaryti flavonoidų struktūros – 2-fenilchromen-4-ono (2-fenil-1-benzopiran-4-ono) – pagrindu (dešinėje).
Natūralių flavonų pavyzdžiai yra apigeninas (4',5,7-trihidroksiflavonas), luteolinas (3',4',5,7-tetrahidroksiflavonas) ir tangeritinas (4',5,6,7,8-pentametioksiflavonas), chryzinas (5,7-OH), 6-hidroksiflavonas, baikaleinas (5,6,7-trihidroksiflavonas), skutelareinas (5,6,7,4'-tetrahidroksiflavonas), vogoninas (5,7 -OH, 8 -OCH₃). Sintetiniai flavonai yra diosminas ir flavoksatas.

Vartojimas ir naudingi efektai

Flavonų daugiausia aptinkama grūdiniuose augaluose bei žolėse. Vakaruose kasdienis flavonų suvartojimas yra apie 20-50 mg. Pastaraisias metais flavonai sukėlė nemenką tyrėjų susidomėjimą dėl teigiamo poveikio prieš aterosklerozę, osteoporozę, cukrinį diabetą ir net kai kurias vėžio rūšis. Flavonų–maisto priedėlių vartojimas pastaruoju metu pastoviai auga.

Sąveika su vaistais

Flavonai veikia CYP (P450) aktyvumą, kurie yra fermentai kontroliuojantys daugelio vaistų apykaitą organizme.
Antanas Kazimieras Tiškevičius

Biografija

Kilęs iš Lietuvos didikų Tiškevičių giminės Logoisko šakos. Tėvas Mykolas Jonas Tiškevičius Logoiskis. Motina Regina Larska. Broliai Felicijus Tiškevičius, Mikalojus Tiškevičius, Juozapas Ignotas Tiškevičius.
Iš tėvo paveldėjo grafo titulą Lahoiske ir Berdyčive. 
Iš pradžių tarnavo šarvuotos vėliavos rotmistro laipsnyje, 1776 metais buvo paaukštintas į generolus-leitenantus. Vadovavo pirmai LDK nacionalinės kavalerijos brigadai.

Šeima

1753 m. vedė, pirmoji žmona Teresė Tyzenhauzaitė, sūnus Vincentas Tiškevičius. Antroji žmona Teresė Bulharina (Teresa Bulharyn).

Veikla

Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės kariuomenės generolas leitenantas.
Rietavo Šv. arkangelo Mykolo bažnyčia

Istorija

Manoma, kad pirmoji katalikų bažnyčia pastatyta iki 1529 m. 1539 m. minimas Rietavo klebonas. XVI a. antrojoje pusėje bažnyčia atiteko evangelikams reformatams; apie 1589 m., padedant Rietavo tijūnui Leonui Sapiegai, buvo grąžinta katalikams. 1596 m. įsteigta parapinė mokykla. Bažnyčiai dovanotas Labardžių kaimas 1608 m. sukeistas su Vatušiais. Nuo 1612 m. rašytos metrikų knygos.
1721 m. pastatyta nauja medinė bažnyčia. Jai 1820 m. priklausė Daubakių, Degutalių, Vatušių ir Žalakiškės kaimai. Rietavo vikaras, vėliau altarista Silvestras Rucevičius (apie 1747–1831) parengė 2 religines lietuviškas knygas, kurių viena sulaukė keliolikos leidimų.
1846 m. leista statyti naują mūrinę bažnyčią (Gonsovskio iš Romos projektas). Pastatyta laikina mūrinė salė. 1853 m. vyskupas Motiejus Valančius pašventino būsimos bažnyčios kertinį akmenį. Statybai vadovavo architektas F. Štuleris iš Prūsijos. Dėl nekokybiškų statybinių medžiagų teko atsisakyti projekte numatyto vieno bokšto ir nuo pamatų mūryti du. Bažnyčios statybai Oginskiai išleido apie pusę milijono rublių (pradėjo statydinti Irenijus Oginskis 1853 m., o baigė jo sūnus Bogdanas Oginskis 1873 m.). Už 1863 m. sukilėlių rėmimą į Sibirą ištremtas Rietavo vikaras Adomas Dabkevičius (1872 m. grįžo į Kuršą) ir altarista Juozapas Stankevičius (ten 1870 m. mirė). Po Pirmojo pasaulinio karo bažnyčia suremontuota.

Architektūra

Bažnyčia neoromaninė, lotyniško kryžiaus plano, bazilikinė, dvibokštė, su pusapskrite apside. Navos ir transepto sandūroje yra dar 1 bokštas. Vidus 3 navų, kurias dengia kryžminiai skliautai. Šventoriaus tvora metalinė, su mūriniais vartais. Netoli bažnyčios yra kapinės su koplyčia.
Lubumbašis

Istorija

Miestą 1910 m. įkūrė belgų kolonizatoriai ir pavadino Elizabetviliu (Élisabethville). Šaliai gavus nepriklausomybę, 1966 metais miestui suteiktas dabartinis – afrikietiškas – pavadinimas.
Kinrožių arbata

Kinrožių arbata – gėrimas, gaminamas iš džiovintų jamaikinės kinrožės žiedlapių. Geriama tiek karšta, tiek atšaldyta. Arbata tamsiai raudonos spalvos, spanguoles primenančio aromato, labai rūgšti (todėl dažnai gardinama cukrumi).
Šis gėrimas skirtingose pasaulio vietose vadinamas skirtingai: Egipte ir Sudane – karkade (arab. كركديه), Lotynų Amerikoje – agua de Jamaica, Karibuose – sorrel, Senegale – bissap', Malyje – zobo, Kinijoje – 落神花, Italijoje – carcadè.
Afrikoje, ypač Egipte ir Sudane, tai labai populiarus gėrimas, pardavinėjamas gatvėse, kavinėse, o džiovintų kinrožių žiedų galima nusipirkti daugelyje Afrikos turgų. Karibuose ir Lotynų Amerikoje arbata gardinama imbieru, cinamonu, gvazdikėliais, muskatu. Tailande maišoma su arbatžolių arbata.
Kinrožių arbata mažina kraujospūdį, yra diuretikas, turi daug vitamino C. 15-30 % arbatos sudaro organinės rūgštys (citrinų, maleino, vyno), turi rūgščiųjų polisacharidų, glikozidų, suteikiančių būdingą raudoną spalvą.
Phnom Penh Crown FC

Istorija

Klubo ištakos siekia 2001 m. Ankstesniais metais žinomas Samart United, Phnom Penh Empire pavadinimais.
Mažiausia skelbta mirtinoji dozė

Mažiausia skelbta mirtinoji dozė (angl. lowest published lethal dose), LDLo (iš angl. Lethal Dose Low 'mirtinoji dozė, mažiausia') - mažiausia cheminio junginio dozė, paskaičiuota kūno masės vienetui (paprastai miligramais kūno masės kilogramui; mg/kg), kuri sukėlė mirtį tam tikro gyvūnų rūšies atstovui.
Užrašant LDLo nurodoma rūšis ir cheminio junginio įvedimo organizman būdas (pvz., nuryta, įkvėpta, įvesta intraveniškai).
IRNR

Informacinė RNR ar matricinė RNR (iRNR ar mRNR) – tai RNR, kurioje užkoduota informacija apie pirminę baltymo struktūrą. Ji perneša genetinę informaciją iš ląstelės branduolyje esančios DNR į baltymų sintezės vietą – ribosomas.

Transkripcija

iRNR sintetinama bazių komplementarumo principu nuo vienos iš dviejų DNR grandinių. Šį procesą vykdo fermentas RNR polimerazė. DNR grandinė, nuo kurios nurašoma RNR seka, vadinama matricine (matricinė grandinė skirtingiems genams gali būti skirtinga). RNR grandinės sintezė prasideda nuo specifinės nukleotidų sekos – promotoriaus, kurį atpažįsta RNR polimerazė. Sintezė vyksta 5'→ 3' kryptimi. Transkripcija baigiasi RNR polimerazei pasiekus geno pabaigą žyminčią DNR seką.

iRNR brendimas eukariotuose

Skirtingai nei prokariotiniuose organizmuose, eukariotinėse ląstelėse iRNR po transkripcijos dar nėra paruošta baltymų sintezei. Susidariusio iRNR pirmtako (pre-iRNR) brendimas vyksta branduolyje, į citoplazmą patenka jau subrendusi iRNR.

Kepurės uždėjimas ant 5' galo

Prie RNR grandinės 5' galo prijungiamas 7-metilguanozin-5'-trifosfatas. Taip užtikrinamas iRNR atpažinimas ribosomose bei apsaugoma nuo ribonukleazių poveikio.

Splaisingas

Splaisingo metu iškerpamos nekoduojančios nukleotidų sekos – intronai, o koduojančios sekos – egzonai – iš naujo sujungiamos. To paties iRNR pirmtako splaisingas gali vykti keletu būdų, tuomet iš susidariusių iRNR sintetinami skirtingi baltymai. Tai leidžia vienam genui koduoti kelis baltymus.

Redagavimas

Kartais vyksta iRNR redagavimas, kuomet pakeičiama nukleotidų seka.

Poliadenilinimas

Prie 3' iRNR galo prijungiama poli(A) uodega – ilga (dažnai kelių šimtų) adenino nukleotidų seka. Tai neleidžia fermentams egzonukleazėms suskaidyti iRNR, be to, poliadenilinimas svarbus transkripcijos terminacijai, iRNR transportui ir transliacijai.

Transportavimas

Subrendusi iRNR atpažįstama ir perkeliama iš branduolio į šiurkštujį endoplazminį tinklą, kartais į citoplazmą per branduolio poras.

Transliacija

Transliacija – tai iRNR nukleotidų sekos vertimas į baltymo aminorūgščių seką. Prokariotiniuose organizmuose, kuriuose nereikalingas iRNR brendimas ir transportavimas, transliacija gali prasidėti dar nepasibaigus transkripcijai. Eukariotuose transliuojama subrendusi iRNR.
Dovainiškis (Molėtai)

Istorija

1865 m. topografiniame žemėlapyje Kašeikių dvaro palivarkas, XIX a. antrojoje pusėje priklausęs Vainickiui. 1872 m. Dovainišyje gyveno dvarininkas Anupras Čechovičius. XIX a. pab. ar XX a. pr. Dovainiškio žemę nupirko du ūkininkai: Juodka ir Guobys. 1923 m. vienkiemyje buvo 2 ūkiai 13 gyv. Vietos žmonių liudijimu pokario metais senasis Guobys dėl savo pažiūrų partizanų buvo nušautas.
Žygūnas

Žygūnas - Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystėje pareigūnas. Atlikdavo teismo medicinos ekspertizę. Pirmajame Lietuvos Statute teigiama, kad žygūnai įvykio vietos apžiūros metu apžiūrėdavo nukentėjusįjį arba mirusįjį. Jie kviesdavo kviestinius, „žmones gero vardo, iš bajorų“.
Sparnavaisis

Sparnavaisis – sausasis uždarasis vienasėklis vaisius. Panašus į lukštavaisį, tik turi dar ir sparnelius, kurie, vėjo pagalba, padeda vaisiams išplisti. Netvirtas apvalkalas leidžia lengvai išlukštenti sėklas.
Sparnavaisius užaugina: klevas, uosis, guoba, vinkšna, kai kurie rūtinių, alyvmedinių šeimos augalai.
Tamil Nadu istorija

Ikisangaminis laikotarpis

Seniausias tamilų laikotarpis vadinamas ikisangaminiu, kuris apipintas legendomis apie milžiniškas tamilų teritorijas (kumari kandam), kurios nuskendo vandenyne po didžiulės katastrofos.

Sangaminis laikotarpis

Po to sekė klasikinis laikotarpis – sangaminis. Paskutiniaisiais amžiais prieš mūsų erą čia susiformavo tamilų valstybės, valdomos valdovų vetar: Čola, Čera ir Pandija. Jos nebuvo užkariautos Maurjų, kaip kad didžiuma Indijos subkontinento, ir išsaugojo nepriklausomybę. Tuometiniai tamilai kūrė savo senąją literatūrą ir išpažino savitą religiją. Trys tamilų valstybės turėjo plačius prekybinius ryšius, kurie siekė net Senovės Romą.

Tamilų tamsieji amžiai

Nuo III a. prasidėjo tamilų „tamsieji amžiai“, kurie siejami su mažai tyrinėtu kalabharų valdymu. Per šį laikotarpį tamilai buvo įtraukti į Indijos civilizacijos orbitą, buvo introdukuotas budizmas ir džainizmas, čia susiformavo savitas raštas (paremtas Brahmi).

Tamilų imperijų amžius

Nuo VII a. prasidėjo tamilų imperijų amžius. Jų metu šalyje įsitvirtino hinduizmas, susiformavo tamilų raštas.
Pirmoji jų sukurta imperija buvo Palavų, kilusi iš šiauriausių tamilų teritorijų. Palavos užkariavo telugų sritis (Andhros valstybę) ir ją valdė VII–IX a.
Tuo pat metu (VI–X a.) etnines tamilų žemes suvienijo atgimusi Pandija valstybė, kaip Pandijų dinastija. Jų imperija intensyviai kovojo su Palavais, siaubdama šiaurines Tamilakamo sritis.
Nuolatinių Palavų ir Pandijų kovų fone IX a. vid. atgimė dar viena senoji valstybė – Čola, kuri pasinaudodama priešių nusilpimu, pamažėle įsitvirtino tiek tamilų, tiek telugų žemėse. Sunaikinę abi valstybes, XI a. čolos tapo galingiausia jėga visoje Pietų Azijoje, taip pat trumpai valdė ir dalį Malajų salyno.
Tačiau nuo XII a. Čolų imperija ėmė silpti, negalėdama konkuruoti su vakaruose augančia kanarų Hoišalos imperija. XIII a. dar kartą matė atgimusias Palavų ir Pandijų dinastijas, kurias galutinai sunaikino Delio sultonų invazijos.

Svetimšalių valdymas

Musulmonai tamilų teritorijose įkūrė Madurajaus sultonatą, kurį XIV a. sunaikino auganti hinduistinė kanarų valstybė Vidžajanagara. Šiai silpstant XVI a., tamilų žemes užvaldė vietininkai najakai, kurie išlaikė valdžią iki pat kolonijinio laikotarpio.