google/wiki40b huggingface dataset:
Planas (Teksasas)

Istorija

Į šią vietovę naujakuriai atsikraustė apie 1840 m. Atsiradus daugiau darbo vietų, atsikėlė daugiau gyventojų. Buvo įsteigtas paštas. Renkant gyvenvietei pavadinimą buvo atmesta daug pasiūlymų (įskaitant ir pavadinimą tuometinio prezidento Milardo Filmoro garbei), vietiniai pasiūlė Plano pavadinimą, kas išvertus iš ispanų k. reiškia 'lygus', tai atspindėjo vietovę. Pavadinimas buvo priimtas Pašto ministerijos. 1872 m., užbaigus Hiustono ir Centrinio Teksaso geležinkelį, miestas pradėjo augti ir 1873 m. oficialiai gavo miesto statusą. 1874 m. gyventojų išaugo iki daugiau kaip 500. 1881 m. centrinį verslo rajoną nusiaubė gaisras, sunaikinęs daugumą pastatų. XIX a. pab. buvo atstatytas ir verslas vėl suklestėjo.
Iki 1960 m. gyventojų sk. augo lėtai ir pasiekė 3 695. Po Antrojo pasaulinio karo ėmė sparčiai vystytis. Dėka krūvos viešųjų darbų projektų ir mokesčių keitimo ėmė kurtis naujos darbo vietos, sumenko ūkininkavimo reikšmė ir jau 1980 m. mieste gyveno 72 tūkst. gyventojų. Infrastruktūra buvo vystoma gana greitai ir lengvai, dėl vietovės lygumo, kvadratinio išdėstymo ir projektavimo iniciatyvos.
Per paskutinius du XX a. dešimtmečius mieste pradėjo steigtis daugumos stambių įmonių filialai. 2000 m. gyventojų sk. išaugo iki 222 tūkst, taip Planą padarant vienu didžiausiu Dalaso priemiesčių. Šiuo metu miestas jau beveik išnaudojo visas galimybes plėstis į plotį, miesto ribose yra likę nedaug plotų, kuriuos dar galima panaudoti, o iš išorės jis visiškai apsuptas kitų savivaldybių.

Klimatas

Planas yra drėgnojo subtropinio klimato zonoje. Aukščiausia temperatūra (47,7 °C) užfiksuota 1936 m. Vėsiausias mėnuo yra sausis, o šilčiausias – liepa. Žemiausia temperatūra (-21,6 °C) užfiksuota 1930 m. Didžiausias vidutinis metinis kritulių kiekis iškrinta gegužės mėn.

Transportas

Planas yra vienas iš 12 Dalaso priemiesčių naudojančių DART viešojo transporto sistemą, ja naudojasi apie 1 % gyventojų. Planas taip pat buvo pirmasis Kolino apygardos miestas įgyvendinęs generalinį planą kelių sistemoje. Plačiajuosčių, padalytų greitkelių naudojimas leidžia didesnius greičio limitus, paprastai 64 km/h, tačiau kartais iki 89 km/h ties šiaurine Prestono kelio atkarpa. Planas yra pasiekiamas keliais pagrindiniais šalies greitkeliais.

Gyventojai

Mieste yra 70 valstybinių ir 16 privačių mokyklų bei du Kolino universiteto miesteliai. 78,26 % miesto gyventojų yra baltaodžiai, 5,02 % – juodaodžiai, 0,36 % vietiniai indėnai, 10,18 % azijiečiai ir 3,86 % kt. 2006 m. tarp šalies miestų, turinčių virš 250 tūkst. gyventojų, Planas turėjo vieną žemiausių žmogžudysčių skaičių.
Blažas

Istorija

Pirmą kartą Blažas paminėtas 1271 m. 1737 m. suteiktas miesto statusas. 1754 m. Blaže buvo įkurta pirmoji viešoji mokykla Rumunijoje. Miestas yra svarbiausias religijos ir kultūros centras Transilvanijoje.

Geografija

Ties Blažu susilieja Tirnava Marės bei Tirnava Mikės upės, suformuodamos vieną Tirnavos upę. Mieste vyrauja žemyninis klimatas.
Algimantas Sėjūnas

Biografija

1960 m. baigė Vidiškių vidurinę mokyklą. 1960–1966 m. studijavo Vilniaus universiteto Fizikos fakultete.
1968–1970 m. dirbo „Ventos“ mokslinio tyrimo instituto, LSSR mokslų akademijos Fizikos instituto darbuotoju. 1970–1990 m. Šiaulių „Nuklono“ gamyklos inžinierius, cecho viršininkas, vyriausiojo inžinieriaus pavaduotojas. Dviejų mokslinių išradimų mikroelektronikos srityje autorius.
1990–1992 m. Aukščiausiosios Tarybos-Atkuriamojo Seimo deputatas. 1993–1995 m. Šiaulių m. Sąjūdžio tarybos pirmininkas, laikraščio „Aušros alėja“ redaktorius, Tėvynės Sąjungos (Lietuvos Konservatorių) Šiaulių m. skyriaus pirmininkas. 1995–1996 m. Šiaulių miesto mero pavaduotojas.
Bandamos Slėnis

Gyventojai

Gyventojų daugumą sudaro bauliai.
Itališkas vynas

Itališkas vynas yra vynas, pagamintas Italijoje, šalyje, kur yra vieni seniausių vyno regionų pasaulyje. Etruskai ir atsikėlę graikai turėjo vynuogynus dar prieš romėnams pradėjus auginti savus II a. pr. m. e. Romėnų vynuogių auginimas ir vyndarystė buvo pelningi ir gerai organizuoti, jie vieni pirmųjų pradėjo auginti vynuoges dideliais kiekiais, pradėjo naudoti statines ir butelius.
Po dviejų tūkstančių metų Italija vis dar vienas iš svarbiausių vyno gamintojų, 2005 m. čia buvo pagaminta penktadalis pasaulio vyno. 2008 m. Italija aplenkė Prancūziją pagal parduodamo vyno kiekį pirmąkart dešimtmetyje. Vynas labai populiarus Italijoje, pagal suvartojamą vyno kiekį vienam gyventojui italai pirmauja pasaulyje. Vynuogės auga beveik visuose Italijos regionuose. Šiuo metu Italijoje veikia 1 mln. vynuogynų.
Samara

Istorija

Miestas įkurtas 1586 m. kaip tvirtovė. Nuo 1688 m. – miestas. XIX a. buvo svarbus prekybos centras (duona, lašiniai, vilna, oda). 1935-1991 m. vadinosi Kuibyševu rusų revoliucionieriaus Valeriano Kuibyševo (1888–1935) garbei.
Naujoji perkėla

Naujoji perkėla (Antroji perkėla) – perkėla Lietuvos uostamiestyje Klaipėdoje. Adresas: Nemuno g. 8, Klaipėda. Naujosios perkėlos keltas į Smiltynę kelia pėsčiuosius, dviratininkus, įvairias transporto priemones, ir kt. Tam tikri reisai skirti perkelti tik transportą, vežantį pavojingus krovinius (naftos produktus, dujas, šieną). Jeigu tokio transporto nėra – perkeliamas kitas transportas. Kai kurie reisai vykdomi tik Kuršių nerijos gyventojams, vykstantiems savo transporto priemonėmis, kurios yra AB „Smiltynės perkėla" duomenų bazėje ir informavus bendrovės dispečerinę tarnybą ne vėliau kaip prieš 4 valandas. Keltus valdo AB „Smiltynės perkėla“.
Kai buvo statomas Klaipėdos suskystintų gamtinių dujų terminalas (SGDT), dėl jo sėkmingos veiklos buvo siūloma atsisakyti Naujosios perkėlos transporto ir ją pakeisti tiltu. Esą suintensyvėjus laivybai bei plaukiant prie SGD terminalo dujovežiui (dujas gabenančiam laivui), keltai trukdytų laivybai.
Djibril Cissé

Karjera

AJ Auxerre (1998–2004 m.). Šiame klube Djibril debiutavo sulaukęs vos 15 metų. Su šiuo klubu jis 2003 m. laimėjo Prancūzijos taurę, pelnė 70 įvarčių.
2004 m. jį už 14 milijonų svarų sterlingų perpirko Anglijos Liverpool klubas, kuris jį buvo jau seniai nusižiūrėjęs.
Liverpool klube sužaidus vos 19 rungtynių, susilaužė koją per rungtynes su Blackburn Rovers klubu. Pasveikęs 2005 m. padėjo Liverpool klubui laimėti čempionų lygą. Kitais metais Liverpool treneriu tapus R. Benitez, Djibril vis rečiau išeidavo į aikštę.
Galiausiai jis nusprendė pereiti į kitą klubą. Liverpool klubas nenorejo išleisti, tačiau 2006 m. po pasaulio čempijonato atrankinių varžybų, kur Djibril dar kartą susilaužė koją, 2006 m. liepos 12 d. jį paskolino Prancūzijos klubui Olympique de Marseille.
2008 m. rugpjūčio 21 d. iki sezono pabaigos buvo išnuomotas Sunderland AFC klubui.
2009 m. liepos 26 d. pasirašė ketverių metų sutartį su Graikijos Panathīnaïkós AÓ klubu.
2011 m. liepos 12 d. pasirašė ketverių metų sutartį su SS Lazio klubu.
2012 m. sausio 31 d. pasirašė 2,5 m. kontaktą su Londono "QPR" klubu.
Um Kasras

Istorija

Ilgą laiką Um Kasras buvo mažas žvejų kaimas. Po 1958 m. Irako revoliucijos čia įkurdinta karinė jūrų bazė, o 1961 m. – jūrų uostas. Jis tapo vieninteliu šalies giliavandeniu uostu, todėl leido sumažinti krovinių apimtis Šat al Arabo upe, tekančia Irano siena. Um Kasro reikšmė dar labiau išaugo po Irano–Irako karo. Tarp Kuveito ir Irako vykę ginčai dėl Um Kasro aplinkinių vandenų priklausomybės sukėlė Persijos įlankos karą 1991 m. Jo metu uostas buvo subombarduotas. 2003 m. Um Kasras tapo vienu iš pirmųjų Irako karo taikinių.
Žiedinės lenktynės

Žiedinės lenktynės – lenktynių automobiliais specialiai skirtoje trasoje tipas. Žiedinėse lenktynėse dalyvauja įvairių klasių formulės ir kėbuliniai automobiliai.

Žiedinės lenktynės pasaulyje

Pasaulyje egzistuoja daug įvairių autosporto pirmenybių. Jauni sportininkai savo karjeras dažniausiai pradeda kartingo lenktynėse, vėliau, priklausomai nuo lėšų kiekio bei sugebėjimų žengia į aukštesnes autosporto kategorijas, tokias kaip „Formula Ford“, „Formulė-3“ ir pan. Žiedinės lenktynės, kaip ir visas autosportas, reikalauja didelių finansinių išteklių, todėl šio sporto atstovai dažniausiais atvejais turi mokėti savo komandoms už galimybę dalyvauti įvairiuose čempionatuose. Pavyzdžiui, dalyvavimas Australijos „Formulės-3“ čempionate pilotui viso sezono metu apytiksliai kainuoja apie 400 tūkstančių eurų. Kadangi retas jaunas žmogus gali sau leisti tokias pinigų sumas, sportininkų vadybininkai ieško rėmėjų. Todėl sportinius automobilius matome išmargintus įvairių kompanijų emblemomis. Patys talentingiausi, turtingiausi ir didžiausios sėkmės lydimi jaunieji lenktynininkai dažnai patenka į buvusį „Formulės-3000 (dabar – GP2) čempionatą. GP2 čempionatas Formulių kategorijoje laikomas paskutiniu laipteliu į „Formulę-1“.
„Formulė-1“ – žymiausias ir didžiausio dėmesio susilaukiantis čempionatas. Čia dalyvaujantys sportininkai laikomi geriausiais pasaulyje, o naudojami automobiliai – pažangiausios technikos pavyzdžiais, diktuojančiais madas ir serijinių automobilių gamintojams. 2016 metų „Formulės-1“ Pasaulio čempionate nugalėjo Nico Rosbergas iš Vokietijos, kuris vairavo „Mercedes“ bolidą.
Pasaulyje rengiamos ir kitos aukščiausio lygio Formulių lenktynės. 2005 metais pradėtame organizuoti „A1 GP“ čempionate varžosi įvairių pasaulio šalių komandos, kurioms suteikiama lygiavertė technika.
Jungtinėse Amerikos Valstijose organizuojamos „Champ Car“ bei „Indy Racing League“ pirmenybės taip pat susilaukia didelio vietinių gerbėjų dėmesio.
Be įvairių klasių Formulių, svarbi žiedinių lenktynių rūšis yra ir kėbulinių bei sportinių automobilių čempionatai.
Žymiausios šio tipo varžybos vyksta Prancūzijoje Le Mans trasoje. Čia susirenka geriausi pasaulio sportinių automobilių meistrai, kurie dažniausiai yra pakviečiami automobilių gamintojų finansuojamų komandų. Le Mans tipo 24 valandų ištvermės lenktynėse dalyvauja po tris lenktynininkus kiekvienoje komandoje. Paskutines lenktynes laimėjo Timo Bernhardo, Brendono Hartley ir Earlo Bamberio pilotuotas „Porsche 919 Hybrid“ automobilis.
Tarptautinė automobilių federacija (FIA) rengia ir Pasaulio kėbulinių automobilių čempionatą (WTCC). Paskutiniojo čempionato nugalėtoju tapo José María López, vairavęs Citroën.
JAV taip pat turi savo alternatyvą – NASCAR lenktynes, vykstančias ovalo formos trasose.
Chronometras

Chronometras yra laiko matavimo prietaisas, kuris yra naudojamas labai tiksliems matavimams. Chronometras buvo sukurtas XVIII a. ir pirmiausia jie buvo naudojami jūreivystėje.
Semeniškės (Šiauliai)

Istorija

Nuo 1918 m. kaimas priklausė Šiaulių apskrities Šakynos valsčiui, nuo 1920 m. Kruopių valsčiui, nuo 1950 m. – Žarėnų apylinkės kaimas. 1950–1990 m. kaimas priklausė Žarėnų–Latvelių tarybiniam ūkiui.

Aplinkinės gyvenvietės

Spaigiai – 2,8 km
Pagerviai – 3,2 km
Karniškės – 5,1 km
Degulės – 3,7 km
Viliočiai – 3,7 km
Paliesiai – 1,5 km  
 KURŠĖNAI – 24 km
Baužai – 2,8 km  
 ŠIAULIAI – 38 km
Žarėnai-Latveliai – 2,2 km
Liaudies teatras

Liaudies teatras – Kaune 1924–1926 m. veikęs teatras.
Liaudies teatras vaidino Lietuvos katalikų draugijos Liaudies namuose. Teatrą iš buvusios Šaulių sąjungos teatro trupės subūrė Juozas Stanulis.
Pastatymai buvo demokratiškos pakraipos, orientuoti į valstiečius ir darbininkus, repertuarą sudarė nesudėtingos buitinės pjesės, socialinės melodramos. Liaudies teatras rengdavo koncertus, kuriuose dalyvaudavo Jono Dambrausko vadovaujamas choras „Gabija", baleto studija (vadovė Olga Iljinskaitė-Mintaučkienė).
Dakai

Pavadinimas

Senovės šaltiniuose sutinkamos sąvokos dakai ir getai, tarp kurių pirmąją (kaip Dacus, dgs. Daci) vartoja daugiau romėnų dokumentai, o antrąją(Geta, dgs. Getae) – graikų. Romėnų žemėlapyje Tabula Peutingeriana jie vadinami Dagae ir Gaete. Nėra iki galo aišku, ar tai yra ta pati etninė grupė, ar atskiros etninės grupės: graikai daugiau susidurdavo su pajūrio gentimis į rytus nuo Karpatų, o romėnai – su žemyno gilumos gemtimis į vakarus nuo jų. Dėl kultūrinių ir kalbinių panašumų yra linkstama naudoti bendrą dakų-getų terminą šioms tautoms apibūdinti.
Strabonas teigia, kad pirminis dakų pavadinimas buvo „daoi“, kurį gali paaiškinti frygų šaknis „daos“, reiškianti vilką. Šią prielaidą patvirtina faktas, jog dakų herbas, Dakijos Drako, turi vilko galvą.

Kalba

Apie dakų kalbą žinoma nedaug: išlikę tik vietovardžių ir asmenvardžių. Neretai numanomas dakų ir trakų kalbų panašumas ar net spėjama, kad tai buvusi viena kalba. Kai romėnai nukariavo Dakiją, dakai palaipsniui pradėjo kalbėti liaudiška lotynų kalba, iš kurios atsirado rumunų kalba.
Dar spėjama, po šalies pavergimo dalis dakų pasitraukė iš Dakijos ir išsikėlė į dabartinę Albaniją. Taigi šiuolaikiniai albanai būtų tiesioginiai dakų palikuonys, tęsiantys senąją dakų kalbą. Šią versiją patvirtina nemažas substratinis albanų žodžių sluoksnis rumunų kalboje.

Kultūra

Pagal Herodoto „Istorijoje“ (4 knyga) pateiktą Zalmoksio aprašymą, getai (pagal Straboną kalbėję ta pačia kalba kaip ir dakai) tikėjo sielos nemirtingumu ir manė, kad po mirties pasikeičia šalis, kur gyvenama. Dakų vyriausiasis šventikas, kaip svarbiausios dievybės Zalmoksio atstovas, turėjo didelę įtaką. Jis taip pat buvo svarbiausiu karaliaus patarėju.
Be Zalmoksio dakai tikėjo į Gebeleizę, Bendį ir kitus dievus.
Teodoras Bilevičius

Biografija

Studijavo Vilniaus akademijoje. 1675 m. viešame dispute gynė 44 tezes „Tridalė - racionalioji, gamtos ir moralės filosofija“ (Triplex philosophia, rationalis, naturalis et moralis). 1674 m. pasirašė J. Sobieskio elekcijos aktą, 1697 m. dalyvavo Augusto II rinkimuose. Nuo 1674 m. Žemaičių stalininkas Didžiųjų Dirvėnų seniūnas, žemės teisėjas.
1677–1678 m. keliavo po Vakarų Europą, lenkų kalba parašė dviejų dalių kelionių dienoraštį: Diariusz Peregrinatij Niemieckiey Czeskiey y Włoskiey Ziemi Czyniony przezemnie Theodora Billewicza Stolnika Żmudzkiego („Mano, Teodoro Bilevičiaus, Žemaičių stalininko, rašytas kelionės vokiečių, čekų ir italų žeme dienoraštis“) ir Diariusz czyniony we Frantiey w Holandiey i w Angliey pokosię peregrinowało y mieszkało („Dienoraštis, rašytas Prancūzijoje, Nyderlanduose ir Anglijoje, ten keliaujant ir gyvenant“). Išlikę 3 jo rankraščiai saugomi Lenkijoje. Dienoraštyje fiksuojami kelionės įvykiai, svetimų kraštų gamtos vaizdai, buities ir papročių bei meno, ypač architektūros, detalės.
Skaudalių senosios kapinės

Kapinės

Įrengtos pakilesnėje vietoje, netaisyklingo plano. Laidojimo žymių nėra. Apaugusios mišku.
Teritorijos plotas – 0,1 ha.

Istorija

Veikė XVI – XVIII a., vadinamos Maro kapeliais (žem. Maro kapalē). Jose laidoti Skaudalių (Skaudaičių) kaimo ir dvaro gyventojai. Pasakojama, kad daug jų čia palaidota per 1710–1711 m. Didįjį marmetį. Kapines uždarius, XIX a. jose laidojo savižudžius (pakaruoklius), neatpažintus skenduolius ir nekrikštytais mirusius kūdikius.
Pasakojama, kad kapinėse vaidendavosi, vaikščiodavo ugnelės.
Kapinėse seniau stovėjo keli monumentalūs kryžiai ir koplytėlė, kurie XX a. pr. sunyko.
Kulczyk Holding S.A.

Kulczyk Holding – lenkiško kapitalo koncernas. Holdingo prezidentas – Jan Kulczyk. Aktyvai (įstatinis kapitalas) 2005 m. sudarė 11,7 mlrd. zlotų. Pajamos 2004 – 2,5 mlrd. zl., pelnas – 230 mln. zl. Kaip holdingo bendrovė valdo 14 proc. Lenkijos telekomunikacijų (Telekomunikacja Polska) akcijų, PKN Orlen (oficialiai – 5,6 proc., neoficialiai – apie 9,5 proc, kurių vertė – apie 885 mln. – 1,5 mlrd. zl.).
Justinas Nekrašas

Biografija

1943 m. baigė Šančių pradžios mokyklą, 1947 m. Kauno politechnikumą, 1955 m. Kauno politechnikos institutą.
1947–1955 m. Petrašiūnų VRE inžinierius inspektorius, budintysis inžinierius, katilų cecho viršininko pavaduotojas. 1955–1957 m. Rėkyvos VRE direktorius. 1957 m. Šiaulių miesto Vykdomojo komiteto pirmininkas.
Nuo 1957 m. LSSR Liaudies ūkio tarybos energetikos ūkio valdybos viršininko I-asis pavaduotojas, nuo 1958 m. valdybos viršininkas. 1962–1971 m. Vyriausiosios gamybinės energetikos ir elektrifikacijos valdybos prie LSSR MT viršininkas.
1971–1980 m. SSRS Energetikos ir elektrifikacijos ministerijos ministro pavaduotojas, nuo 1972 m. ir žurnalo „Energetika“ vyr. redaktorius. Dirbdant Maskvoje, jo tarpininkavimu ir vadovavimu pastatyta Lietuvos elektrinė, Ignalinos atominė elektrinė, Vilniaus 3-ioji, Kruonio hidroakumuliacinė elektrinė, Kauno termofikacinė elektrinė ir daug kitų energetikos objektų.
Nuo 1980 m. LSSR Vyriausiosios gamybinės energetikos ir elektrifikacijos valdybos viršininkas. 1987 m. komandiruotas į Kubą, kur dirbo Kubos pramonės ministro konsultantu energetikos klausimais.
1960–1961 m. kandidatas į LKP CK narius, 1961–1971 m. ir nuo 1981 m. LKP CK narys. 1963–1971 m. ir nuo 1985 m. LSSR AT deputatas. 
J. Nekrašas sukūrė stiprią, unikalią energetikos sistemą, išugdė nacionalinį aukštos kvalifikacijos specialistų kolektyvą, rūpinosi jų tobulėjimu, jaunimui drąsiai skyrė atsakingas pareigas. Aktyviai dalyvavo tarptautinėje energetikų veikloje ir entuziastingai diegė pažangias naujoves Lietuvos energetikoje. Mirė po sunkios ligos. Palaidotas Vilniuje, Antakalnio kapinėse.
Ibrahimas ibn Tašminas

Ibrahimas ibn Tašminas buvo Almoravidų dinastijos Maroko sultonas, valdęs 1146 m. Ibrahimas ibn Tašminas buvo Tašmino ibn Ali sūnus.

Istorija

1146 m. po tragiškos tėvo mirties Ibrahimas ibn Tašminas paveldėjo sultono sostą būdamas nepilnametis. Tais pačiais metais Almoravidų vyriausieji perrinko Maroko vadovu Ibrahimo dėdę Ishaką ibn Ali.
Ringarikė

Geografija

Regionas išsidėstęs krašto gilumoje, į šiaurės vakarus nuo Vingulmarko. Manoma, kad pavadinimas galėjo kilti nuo senovės germanų genties hringirų.
Į rytus nuo jo yra Raumarikė. Šiaurės rytuose driekiasi Hedalandas, šiaurėje - Landas, šiaurės vakaruose yra Valdresas ir Halingdalis, pietvakariuose - Numedalis. Regionui būdingos derlingos žemumos. Į čia iš aukštumų suteka Norvegijos upės Halingdalis, Begna ir Etna, ir sudaro didžiulį Tyrio ežerą.
Ringarikė apima šias savivaldybes: Ringerikės savivaldybė, Holės savivaldybė, Modumo savivaldybė, Sigdalis, Kriodsheradas.

Istorija

Ringarikė buvo laikoma vienu ių senovės Norvegijos kultūrinių centrų. Apie VII a. čia susiformavo atskira Hringarikės karalystė, kurią, pasak legendų, valdė mitinė dinastija Daglingai, kilusi iš Dago. Jo palikuonys buvo Olis, Dagas, Oleifas, Hringas, Olavas, Helgis ir kt. Kitos legendos teigė, kad Hringas buvo iš Romerikės karaliaus Raumo sūnų. Iš jo ir kildinamas šalies pavadinimas.
Vienas vėlyvųjų Daglingų buvo Sigurdas Hjortas. Jis turėjo dukterį Ragnhildą, kuri ištekėjo už Inglingo Halfdano Juodojo (Vestfoldo ir Raumarikės karaliaus), ir pagimdė Haraldą Gražiaplaukį. Pastarasis XI a. II pusėje suvienijo didžiąją dalį Norvegijos, įskaitant Ringarikę. Kuomet jis padalino karalystę savo sūnums, Ringarikė atiteko Halfdanui Halegui. Vėliau valdė visa eilė jarlų. Vienas paskutiniųjų tarp jų buvo Haraldo proanūkis Sigurdas Syras (mirė 1018 m.).
Norvegijoje XI a. į valdžią grįžus Gražiaplaukio dinastijai, visos karalystės buvo panaikintos. Ringarikės karalystės teritorijos buvo priskirtos Hadafilkės apskričiai. 1308 m. sukūrus lėnus, regionas priskirtas Akešhiuso lėnui (nuo 1662 m. - amtui).
Hirdas

Kitos hirdo prasmės

Šiuo žodžiu Antrojo pasaulinio karo metais vadinta sukarinta organizacija Norvegijoje.
Maginės fantastikos literatūroje hirdu kartais vadina dvarfų falangą.
Pramoninė visuomenė

Pramonínė visuomenė – (industrinė visuomenė) – ekonominio vystymosi etapas, kai didžiausias indėlis bei pajamos yra gaunamos iš pramonės, investuojama į gamtos išteklių perdirbimą, gamybą.
Tai ekonominis visuomenės modelis, jos pagrindas – Trijų sektorių hipotezė, kurią pagrindė Jean Fourastié.
Tokia visuomene arba valstybe yra vadinamas socialinis junginys, kai daugiau nei 50 procentų pajamų yra gaunama iš pramonės sektoriaus.
Kapitonas komandoras

Kapitonas komandoras (rus. капитан-командор) – dabar nenaudojamas Rusijos karinio jūrų laivyno karinis laipsnis, aukštesnis už pirmo rango kapitoną ir žemesnis už kontradmirolą (už šautbenachtą), atitinkantis kitų laivynų flotilės admirolą ar armijos brigados generolą, valdininkų tarpe – valstybės patarėją.
Laipsnį įvedė Petras I, jis naudotas 1707–1732, 1751–1764, 1798–1827 m. Pradžioje rangų lentelėje buvo priskirtas V klasei, po 1798 m. – IV klasei.
1732 m. laipsnis buvo panaikintas, o 1751 m. vėl atkurtas.
1764 m. laipsnis buvo panaikintas jį perskeliant į du laipsnius – generolo majoro rango kapitonas (капитан генерал-майорского ранга; IV klasė) ir brigadininko rango kapitonas (капитан бригадирского ранга; V klasė). 1798 m. šie du laipsniai vėl buvo sujungti į vieną kapitono komandoro laipsnį, priskirtą IV klasei. Kapitonas komandoras atsidūrė vienoje klasėje su kontradmirolu, bet kaip laipsnis buvo žemesnis.
1827 m. gruodžio mėn. laipsnis buvo panaikintas. Nuo tada pirmo rango kapitonai, keliant laipsnį, išsyk tampa kontradmirolais.
Kapitonas komandoras vadovaudavo nedidelėms laivų grupėms, tiek atskiroms, tiek eskadrų dalims. Esant reikalui galėjo pakeisti kontradmirolą ir atlikti jo pareigas.
Į kapitoną komandorą kreipdavosi „Ваше высокородие“.
Viktoras Beržinis

Viktoras Beržinis (1923 m. sausio 1 d. Gomelis – 1995 m. liepos 2 d. Vilnius) – Lietuvos spaudos darbuotojas, vertėjas.
Aleksandro Selkirko sala

Aleksandro Selkirko sala (isp. Isla Alejandro Selkirk), seniau Mas Afuera (Isla Más Afuera) – sala Chuano Fernandeso salyne Ramiajame vandenyne (Čilė, Valparaiso regionas). Nutolusi 181 km į vakarus nuo Robinzono Kruzo salos.
Sala yra 11 km ilgio (iš šiaurės į pietus), 6 km pločio ir užima 44,6 km². Paviršius kalnuotas, čia yra aukščiausia viso salyno vieta – Los Inosenteso kalnas (Cerro de Los Inocentes, 1329 m). Krantus sudaro aukšti (iki 1 km aukščio) ir statūs klifai. Gilios griovos ir tarpekliai raižo kalnagūbrius. Kalnuose veši tankūs nedidelių medžių, krūmokšnių ir paparčių miškai, o pakrantėse – aukštažolės pievos. Saloje gyvena endeminis ir labai retas krosninių šeimos paukštis Mas Afueros rajaditas (Aphrastura masafuerae).
Salą atrado ispanų jūrininkas Chuanas Fernandesas. Čia slapstydavosi piratai, vėliau rytinėje pakrantėje įkurta kalinių tremties vieta. 1909–1930 m. veikė gyvenvietė, kurioje gyveno 190–160 kalinių. 1966 m. pervadinta Aleksandro Selkirko, tremtyje gyvenusio Robinzono Kruzo saloje, garbei. Dabar sala nebegyvenama, belikę ~20 pastatų.
Lengvasis lėktuvnešis

Lengvasis lėktuvnešis (angl. light aircraft carrier) – lėktuvnešis, mažesnis už standartinį karinio laivyno lėktuvnešį ir turintis nuo 1/3 iki 2/3 mažiau lėktuvų. Šio laivų tipo apibrėžimas priklauso nuo valstybės.

Istorija

Antrojo pasaulinio karo metais JAV pastatė nemažai lengvųjų lėktuvnešių ant kreiserių korpusų. Pvz., Independence klasės lengvieji lėktuvnešiai buvo statomi perdirbant lengvuosius Cleveland klasės kreiserius, tačiau jie buvo prasti lėktuvnešiai, nes jų pakilimo deniai buvo siauri ir trumpi. Su lengvaisiais lėktuvnešiais kaip plaukiojantys aerodromai sėkmingai konkuravo eskortiniai lėktuvnešiai. Vienintelis lengvųjų lėktuvnešių pranašumas buvo didelis greitis, leidęs jiems plaukti tuo pačiu greičiu kaip ir kiti pagrindiniai koviniai laivai (eskortiniai lėktuvnešiai buvo gerokai lėtesni).
Lengvieji Independence klasės lėktuvnešiai buvo labai reikalingi karo pradžioje, kai Ramiajame vandenyne buvo likę tik „Enterprise“ ir „Saratoga“, o Atlante – tik „Ranger“ laivyno lėktuvnešiai. Karui einant į pabaigą buvo suprojektuoti Saipan klasės lengvieji lėktuvnešiai. Jau karui pasibaigus buvo pastatyti du tokie lėktuvnešiai („Saipan“ ir „Wright“). Kaip lėktuvnešiai jiedu buvo naudoti neilgai ir juos perdarė į vadovavimo ir ryšių laivus.
Po Antrojo pasaulinio karo D. Britanijos Karališkasis karinis laivynas naudojo nemažai lengvųjų lėktuvnešių, kurių projektai buvo dar karo laikų. Keli britų statybos lengvieji lėktuvnešiai (Colossus ir Majestic klasių) buvo parduoti Argentinai, Australijai, Brazilijai, Kanadai, Indijai ir Nyderlandams.