google/wiki40b huggingface dataset:
Ragasnapiniai

Išvaizda

Taip pavadinti dėl savo didelio snapo, kuris užlenktas į apačią ir turi savotiškas ragines išaugas (pvz., tokai tokių raginių išaugų neturi). Tačiau toks snapas yra lengvas, nes jame yra daug didelių oro ertmių. Snapo kraštai dantyti. Galva nedidelė, kaklas ir uodega ilgi, sparnai trumpi, suapvalinti. Nuskrenda netoli, tačiau skrydžio metu paukštis savo sparnais kelia didelį triukšmą. Apatinėje kūno dalyje plunksnos banguotai prigludusios. Gerklė ir aplink akis yra pliki ploteliai, akies viršutinis vokas su storomis šeriuotomis blakstienomis.
Visi ragasnapiai savo išvaizda ir gyvenimo būdu labai panašūs vieni į kitus. Tai gana dideli paukščiai. Būdingas pirštų suaugimas: 2 ir 3 pirštai suaugę per pusę pagrindinio piršto ilgio, 3 ir 4 pirštai – prie 2 ir 3 (ragavarnių pirštai nesuaugę). Patinai šeriasi per lietaus sezoną. Patelės uodegos ir sparnų plunksnas keičia perėjimo metu ir toks šerimasis trunka ilgai

Gyvenamoji aplinka ir veisimasis

Gyvena tankiuose aukštuose miškuose. Didesnę savo gyvenimo dalį praleidžia medžiuose, išskyrus ragavarnius, kurie apsigyvena krūmais apaugusiose atviresnėse vietose. Laikosi poromis, kartais sudaro laikinus būrius. Lizdą įsirengia drevėje. Perėjimo metu, kai patelė tupi ant kiaušinių, patinas drevės angą užmūryja moliu, kuris sustingsta ir patelė iš tokio lizdo negali išlysti. Per likusią nedidelę angelę patinas įkiša savo snapą, numeta patelei ir išsiritusiems jaunikliams maisto. Perėdama patelė numeta beveik visas savo plunksnas, todėl išimta iš lizdo negali skraidyti.
Kiaušiniai balti, vienspalviai arba su neryškiomis dėmelėmis. Stambiosios ragasnapių rūšys deda 1-3 kiaušinius, mažesnės – iki 5. Peri 1-1,5 mėnesio. Jaunikliai išsirita akli ir pliki, lizde dar išbūna nuo 1 iki 3-4 mėnesių. Per metus būna 2 vados.

Mityba

Ragasnapiai yra įvairiaėdžiai. Lesa vabzdžius, smulkius stuburinius, uogas, vaisius, kai kurių augalų šaknis, grūdus. Smulkiosios rūšys (pvz., tokai) lesa išimtinai vabzdžius, stambiosios – daugiausia vaisius.
Sviacko dvaras

Architektūra

Rūmų kompleksą sudaro pagrindinis dviejų aukštų pastatas ir su juo pusapskritimėm arkadų pavidalo galerijomis jungiami du šoniniai fligeliai. Pagrindinis rūmų korpusas dengtas mansardiniu stogu, pagrindinio kiemo fasade trys rizalitai – dominuoja rizalitas su keturiomis kolonomis ir trikampiu frontonu pastato centre ir du pastato galuose su pusapskritimiais frontonais, fasade iš parko pusės – penkiabriaunis rizalitas centre. Rūmų anfiladinis išplanavimas XX a. pakeistas. Pagrindiniame korpuse gerai išlikusios atskiros patalpos ir autentiški dekoro (freskos) bei įrangos elementai (krosnys, židiniai). Freskų autoriai T. Mankovskis ir P. Smuglevičius. Centrinės rūmų dalies pirmame aukšte vestibiulis su trijų maršų laiptais, antrame – paradinė aštuoniabriaunio plano salė su kolonomis; šoninėse pastato dalyse mažesnės salės bei kabinetai. Šoniniai fligeliai pastatyti kiek vėliau.

Istorija

Rezidencija nuo XVI iki XX amžiaus priklausė vienai ir tai pačiai Valavičių giminei. Sodyba stipriai nukentėjo Pirmojo pasaulinio karo metu ir po jo atiteko Humaneckių giminei. Apie 1930 m. rūmai perėjo Lenkijos sveikatos apsaugos ministerijos žinion. Antrojo pasaulinio karo metu rūmai nenukentėjo. Iki pastarojo meto komplekse veikė sanatorija. Architektūrinis ansamblis paskutinį kartą iš pagrindų remontuotas XX a. 4 deš.
2008 m. pabaigoje apgailėtinos būklės rūmams buvo ieškoma naujų šeimininkų. Turėjo įvykti aukcionas, tačiau rūmai neparduoti, o perduoti Nacionaliniam bankui, kuris įsipareigojo šį paminklą rekonstruoti. 2016 m. Gardino rajono valdžia paskelbė sieksianti prikelti šį pastatą naujam gyvenimui.
Vaisbūniškiai

Istorija

Dar minimas kaip Veizbūniškiai. Iki 1954 m. – Vaisbūniškių apylinkės centras.
Relonkavi užutėkis

Relonkavi užutėkis (isp. Seno de Reloncaví) – Ramiojo vandenyno užutėkis ties Čilės Los Lagoso regiono krantais. Pietuose jungiasi su Ankudo įlanka, nuo kurios askirta Pulukio ir Keulino salomis. Pačiame užutėkyje dar yra Tenglo, Mailjeno, Guaro salos. Relonkavi užutėkis užbaigia senovinį ledyninį slėnį, dabar užpildytą Ramiojo vandenyno vandenimis. Gylis vietomis siekia ~500 m. Rytuose atsiškoja ilga Relonkavi estuarija. Prie šiaurinio kranto įsikūręs Puerto Monto uostamiestis.
Jonionių gyvenvietės

Tyrimai

Gyvenvietės buvo išsidėsčiusios viena greta kitos ant I viršsalpinės terasos 1,8 km² plote. Anksčiau Jonionių gyvenviečių teritorijoje buvo smėlynas, dabar ji apsodinta mišku; kultūrinis sluoksnis neišliko. Jonionių gyvenvietes 1938 m. surado Konstantinas Jablonskis, 1938–1956 m. jis, o 1954 m. ir 1962 m. Istorijos instituto ekspedicija (vadovės A. Bernotaitė ir Rimutė Rimantienė) jose surinko daug dirbinių.
Dauguma dirbinių – titnaginiai strėlių antgaliai (episvidriniai, lancetiniai ir trapeciniai), ietigaliams naudoti ašmenėliai, smulkūs gremžtukai ir rėžtukai, ovalūs kirveliai – vėlyvojo mezolito. Kiti radiniai (trikampiai strėlių antgaliai, pusmėnuliniai peiliai, gludinti titnaginiai kirveliai, puodų šukės šiek tiek brūkšniuotu paviršiumi) yra vėlyvojo neolito. Pagrindinis inventorius priskiriamas vėlyvojo mezolito Nemuno kultūrai. Radinius saugo Lietuvos nacionalinis muziejus ir KVDM.
Čanthaburis

Klimatas

Čanthaburyje vyrauja tropinis musoninis klimatas su mažais temperatūros svyravimas metų bėgyje. Tačiau priklausant nuo metų laiko kritulių kiekis dramatiškai skiriasi. Sausuoju metų laiku (nuo gruodžio iki sausio mėn.) lyja lengvai ir retai, bet lietingo sezono metu (nuo balandžio pabaigos iki spalio mėn.) vyrauja liūtys. Vasaris, kovas ir lapkritis yra pereinamojo laikotarpio mėnesiai, kurių metu gali pasireikšti kai kuriais metais didelis kritulių kiekis, o kitais tik šiek tiek palis.

Transportas

Maršrutas 3 (Sukhumvit Kelias) eina šalia Čanthaburio ir jungia miestą su Rajongu, Pataja, Čonburiu ir Bankoku šiaurės vakaruose ir su Tratu pietryčiuose. Maršrutas 317 jungia Čanthaburį su Sakaeo.
Vokietijos mokesčių mokėtojų federacija

Vokietijos mokesčių mokėtojų federacija (vok. Bund der Steuerzahler e. V., BdSt) – registruotoji draugija, vienijanti mokesčių mokėtojus Vokietijoje; didžiausia mokesčių mokėtojų organizacija pasaulyje. 1949 metais įkūrė Karl Bräuer. Tikslai – siekti mažinti mokesčius bei rinkliavas, biurokratiją. Teikia mokesčių konsultacijas. Apie 310 000 narių (2010 m.) (2000 m. – 426 000) Sudaryta iš 15 savarankiškų asociacijų žemėse. Veikia Karl Bräuer institutas (KBI), finansų tyrimo įstaiga.
Absoliutyvas

Absoliutyvas (absoliutinis linksnis) – ergatyvinės sandaros kalbų linksnis. Juo reiškiamas bet koks kryptingo veiksmo neatliekantis objektas. Gramatiškai tai gali būti daiktas, kuriam daro poveikį tranzityvinis, galininkinis veiksmažodis. Toks objektas vadinamas patientu. Taip pat absoliutyvas vartojamas su veiksmo sukėlėju (agentu), kai veiksmažodis intranzityvinis (negalininkinis). Agentas su tranzityviniu veiksmažodžiu turi būti ergatyvo linksnio: pavyzdžiui, posakyje „žmogus nardina ąsotį” žodis ąsotį turi būti absoliutyvo linksnio, nes į jį nukreiptas tiesioginis veiksmas (ąsotis yra patientas), o žodis žmogus čia būtų ergatyvo linksnio, nes šiame posakyje jis – veiksmo sukėlėjas, jo šaltinis (agentas). Tačiau pasakyme „žmogus nardo“, kur nėra į objektą nukreipto veiksmo, žodis žmogus būtų absoliutyvo linksnio (agentas ne su tranzityviniu veiksmažodžiu). Ergatyvinės struktūros kalbose, priešingai negu vardininko – galininko sandaros lietuvių kalboje, sakinys sudaromas telkiantis į patientą – objektą, o ne į veiksmo sukėlėją (subjektą): su absoliutyvo linksniu vartojamas objektas sakinyje eina veiksniu. Į lietuvių kalbą tokia konstrukcija gali būti verčiama neveikiamąja rūšimi, kur absoliutyvą atitiktų vardininkas, o ergatyvą – kilmininkas: „žmogaus (kilm.) nardinamas (neveik. r.) ąsotis (vard.)”.
Trockizmas

Permanentinė revoliucija

Viena iš trockistų ypatybių – permanentinės revoliucijos neišvengiamumo pripažinimas. Nors ir pirmieji apie permamentinę revoliuciją dar 1848 m. „Komunistų partijos manifeste“ rašė K. Marksas ir F. Engelsas, tiek leninistai, tiek stalinistai šią teoriją kritikavo ir būtent todėl, kad trockistai šią idėją visąlaik palaikė, tai tapo lyg ir būtent tik trockizmo dalimi ir skiriamuoju trockizmo bruožu.
Kairėnai (Radviliškis)

Istorija

2009 m. sausį–rugsėjį buvo seniūnaitijos centras, vėliau ji prijungta prie Grinkiškio seniūnaitijos.

Aplinkinės gyvenvietės

GRINKIŠKIS – 5 km
Kairėnėliai – 0,5 km
GUDŽIŪNAI – 6,5 km
Vaitiekūnai – 2 km
Vailainiai – 3 km
Vidurinės Rusijos aukštuma

Vidurinės Rusijos aukštuma (rus. Среднерусская возвышенность) – aukštuma pietvakarių Rusijoje, Rytų Europos lygumoje. Driekiasi nuo Okos vidurupio šiaurėje iki Donecko kalvagūbrio pietuose. Ilgis ~1000 km, plotis 500 km. Aukštis iki 293 m. Pietrytinė dalis (Kalačo aukštuma) sudaryta iš klinčių, kreidos ir mergelių. Vietomis vyksta karstiniai reiškiniai. Didžiausios upės: Oka, Desna, Seimas, Psiolas, Donas. Vyrauja plačialapiai miškai, pereinantys į stepes. Didelė aukštumos dalis dirbama.
Manoma, kad senovės rašytojai šią aukštumą vadino Rifėjų (Ripėjų) kalnais.
Drezina

Drezina (vok. Dreisine) – savaeigis geležinkelio vežimėlis ar važiuoklė, skirtas važiuoti bėgiais ir pervežti žmones (paprastai geležinkelio darbininkus), apžiūrėti bėgius ar kitiems tarnybiniams reikalams. Anksčiau drezinos neturėjo sukabinimo įtaisų ar galėjo tik buksyruoti specialios konstrukcijos priekabas. Dabar sunkiosios drezinos paprastai turi sukabinimo įrangą ir tolimais nuotoliais gali būti pervežtos prikabintos prie traukinio.
Drezinos pavadintos girininko Karlo Drezo (Karl Drais), 1817 m. išradusio dviejų ratų dviračio tipo sėdimąjį paspirtą (didelį paspirtuką), kuris buvo šiuolaikinio dviračio pirmtakas, garbei. Pradžioje drezinomis vadino tokius paspirtus, o vėliau šiuo pavadinimu ėmė vadinti ir geležinkelio drezinas.

Raumenų darbu varomos drezinos

Klasikinės dabartinio tipo drezinos geležinkeliuose pasirodė 1839 m. Tokias drezinas sudarė ant keturių ratų su antbriauniais (rebordomis) įtvirtintas lengvas rėmas. Drezinos priekiniame gale įtvirtintas suolelis su pakojomis, ant kurio gali sėdėti 2-3 žmonės. Užpakalinėje dalyje vieta darbininkams, kurių du suka rankenas ir taip varo dreziną pirmyn. Kiti du darbininkai yra pamaina. Gerai sukonstruota drezina, sveriant apie 650 kg, varoma dviejų darbininkų jėgos, 1:2000 įkalnėje pasiekia 25 – iki 30 km/val. Sukurtos drezinos su garo varikliais galėjo važinėti nuo 50 iki 70 km/val. greičiu.
Čolutekos departamentas

Geografija

Paviršius kalvotas, įlankos pakrantėje plyti mangrovių pelkynai. Svarbiausia upė – Čoluteka.
Urmas Paet

Urmas Paetas (est. Urmas Paet; g. 1974 m. balandžio 20 d. Talinas, Estija) – estų politikas, užsienio reikalų ministras, buvęs kultūros ministras, Reformierakond partijos narys.

Biografija

Iki 1996 m. studijavo politikos mokslus (Tartu universitetas).
Nuo 1991 iki 1994 m. Eesti Raadio redaktorius, nuo 1994 iki 1999 m. dienraščio Postimees žurnalistas.
Nuo 1999 iki 2003 m. Talino miesto dalies Nõmme meras. Nuo 2003 iki 2004 m. Estijos kultūros ministras (Juhan Parts Vyriausybėje).
Nuo 2005 m. užsienio reikalų ministras (Andrus Ansip kabinete).
Žmona Tiina Paet, filologė. Turi 2 dukras.
Stasys Supranavičius

Biografija

1981 m. baigė Lietuvos žemės ūkio akademiją, inžinierius.
Alytaus rajono savivaldybės Žemės ūkio skyriaus vedėjas.
Tėvynės sąjungos – Lietuvos krikščionių demokratų (TS-LKD) narys. 2011 m. Alytaus rajono savivaldybės tarybos narys, mandato atsisakė. 
2017 m. vasario pabaigoje būdamas neblaivus sumušė 16 metų jaunesnę sugyventinę, po šio įvykio S. Supranavičiaus narystė TS-LKD sustabdyta.
Žmona Nijolė, vaikai Edvinas, Evelina.
Odeonas

Odeonas (sen. gr. ōdeion) – nedidelis senovės graikų ir romėnų statinys, skirtas koncertams. Dažniausiai odeonas buvo apskritimo plano, dengtas kolonomis paremtu stogu. Odeono viduryje – žiūrovų vietų eilėmis apjuosta aikštelė (kaip amfiteatre).
Dažniausiai odeonuose buvo rengiami muzikos ir poezijos konkursai.
Seniausias žinomas odeonas – Periklio pastatytas maždaug 445 m. pr. m. e. pietiniame Atėnuose Akropolio šlaite. Odeonai buvo pastatyti Korinte, Patruose, kituose Mažosios Azijos miestuose. Du odeonai veikė ir Romoje, kurioje pirmąjį pastatė imperatorius Domicianas, antrąjį – Trajanas.
Vladas Grinaveckis

Biografija

Žmona Elena Grinaveckienė. 1952 m. baigė Vilniaus universitetą. 1955–1994 m. Vilniaus pedagoginio instituto (nuo 1992 m. Vilniaus pedagoginis universitetas) dėstytojas, 1963–1966 m. Lietuvių kalbos katedros vedėjas. 1970 m. filologijos mokslų daktaras. Nuo 1972 m. profesorius.  Palaidotas Laukuvoje.

Mokslinė veikla

Tyrė bendrinės lietuvių kalbos ir tarmių santykius, kirčiavimą. Svarbiausia tyrimų sritis – žemaičių tarmė, ypač jos fonetikos istorija. Parengė mokomųjų knygų, paskelbė tarmių tekstų.
Vytautas Petkevičius (1968)

Biografija

1975–1986 m. mokėsi Trakų 2-ojoje vidurinėje mokykloje. 1993 m. baigė Vilniaus universitetą, ekonomistas. 1999–2001 m. studijavo Vilniaus universiteto Tarptautinėje verslo mokykloje ir įgijo administravimo ir tarptautinio verslo magistro laipsnį.
1987–1989 m. tarnavo TSRS kariuomenėje. 1993 m. įkūrė savo įmonę – UAB „Prekybos namai Galvė“. 1999–2003 m. K. Petkevičiaus individualios įmonės vadybininkas. 2003–2004 m. Trakų rajono savivaldybės mero pirmasis pavaduotojas, verslo, investicijų ir aplinkosaugos komiteto pirmininkas. 2004–2008 m. Trakų rajono savivaldybės meras, atsistatydino savivaldybėje išaiškėjus korupcijos atvejams.
2000–2015 m. Trakų rajono savivaldybės tarybos narys. 
1999 m. Naujosios sąjungos (socialliberalai) narys.
Žmona Vilma (išsiskyręs), vaikai Žygimantas, Vytautė.
Andrius Bendžius

Biografija

Nuo 1939 m. tarnavo Lietuvos kariuomenėje, 1940–1946 m. Raudonojoje armijoje, nuo 1942 m. 16-oje lietuviškojoje divizijoje. Vykdydamas sovietinės valdžios užduotį 1946 m. Varėnos apskrityje pateko į Lietuvos partizanų pasalą, buvo sužeistas ir tapo neįgalus. 1948–1989 m. SSKP narys. 1950 m. baigė Respublikinę partinę mokyklą, 1953 m. Vilniaus pedagoginį institutą.
1956–1991 m. dėstė Vilniaus universitete, 1957–1961 m. neakivaizdinio mokymo skyriaus prorektorius, 1961–1966 m. Istorijos ir filologijos fakulteto dekanas, 1960–1967 m. ir 1969–1985 m. SSRS istorijos katedros vedėjas. 1972 m. istorijos mokslų daktaras. 1961–1980 m. tęstinio leidinio „Istorija“ atsakingasis redaktorius. Nuo 1976 m. profesorius. Nuo 1989 m. savarankiškos LKP narys.
Murališkiai

Istorija

1686 m. priklausė Dubingių kunigaikštystės Dubingių valsčiui. Tada kaime buvo keturiolika namų. XVIII a. priklausė Dubingių parapijai.
Gediminas Merkys

Gediminas Merkys (g. 1964 m. sausio 3 d. Šiauliuose) – Lietuvos edukologas ir sociologas, habilituotas socialinių mokslų daktaras.

Biografija

1981–1986 m. studijavo Šiaulių pedagoginio instituto Dailės fakultete, 1989–1992 m. – Rusijos edukacinių mokslų akademijos Teorinės pedagogikos ir tarptautinių švietimo tyrimų institute Maskvoje, jame apgynė disertaciją „Eksperimentinio pedagoginio tyrimo hipotezės struktūra ir metodologiniai normatyvai“, socialinių mokslų daktaras. 2000 m. Šiaulių universitete apgynė habilitacinį darbą „Sociokultūrinių ir metodologinių pradų vienovė ugdymo tyrimuose“, habilituotas socialinių mokslų daktaras.
1986–1988 m. dirbo mokytoju. 1993–2000 m. Šiaulių pedagoginio instituto (dab. Šiaulių universitetas) dėstytojas, 1997 m. jo iniciatyva įsteigtas šio universiteto Edukacinio testavimo mokslinis centras, 1997–2000 m. centro direktorius. 1999–2016 m. Kauno technologijos universiteto dėstytojas, nuo 2000 m. Socialinių tyrimų, nuo 2006 m. Sociologijos katedros vedėjas; nuo 2000 m. profesorius. 1993–1994 m. stažavo Freiburgo universitete, 1994–1995 m. Koblenzo-Landau universiteto Empirinių edukacinių tyrimų centre. 1996 m. dirbo Kylio universitete. 1997 m. jo iniciatyva įsteigtas žurnalas „Socialiniai tyrimai“. Žurnalo „Journal of Organizational Behavior“ (Australija) redakcinės kolegijos narys. Nuo 1994 m. Vokiškai kalbančių kraštų edukacinių mokslų draugijos, Europos metodologų asociacijos narys.
Empire apdovanojimai

„Empire“ apdovanojimai (angl. Empire Awards) – apdovanojimai, perkamiausio britų filmų žurnalo „Empire“ teikiami asmenims už jų meistriškumą tiek vietinėje, tiek globalioje kino industrijose.
Apdovanojimų laureatus renka žurnalo skaitytojai. Laureatai paskelbiami kasmetinėje „Empire“ apdovanojimų ceremonijoje, kuri apžvelgiama „Empire“ žurnale ir kartais taip pat transliuojama per televiziją. Nuo 8-os iki 13-os ceremonijos apdovanojimus rėmė „Sony Ericsson“, 12-ieji apdovanojimai neturėjo ceremonijos, nuo 14-os ceremonijos apdovanojimus remia bendrovė „Jameson Irish Whiskey“.
Pirmoji apdovanojimų ceremonija surengta 1996 m. su tikslu pagerbti išskirtinius pasiekimus 1995 m. kino industrijoje.
Ramūnas Gadliauskas

Ramūnas Gadliauskas (g. 1967 m. rugsėjo 28 d. Keblonyse, Anykščių rajonas) – teisininkas, teisėjas, Panevėžio apygardos administracinio teismo vadovas, buvęs Anykščių rajono apylinkės teismo pirmininkas.

Biografija

1985 m. baigė Anykščių Jono Biliūno vidurinę mokyklą. Nuo 1985 m. iki 1992 m. (su pertrauka tarnybai sovietinėje kariuomenėje) Vilniaus universiteto Teisės fakultete studijavo teisę, įgijo teisininko kvalifikaciją.
Nuo 1991 m. birželio mėn. iki 1993 m. lapkričio mėn. Anykščių rajono apylinkės prokuratūros (Nusikaltimų tyrimo departamentas prie LR generalinės prokuratūros) stažuotojas, tardytojas, nuo 1993 m. lapkričio mėn. Anykščių rajono apylinkės teismo teisėjas, nuo 1996 m. teismo pirmininkas, nuo 1999 m. balandžio mėn. Panevėžio apygardos administracinio teismo pirmininkas.
Lietuvos teisininkų draugijos narys (nuo 1993 m.), Lietuvos teisėjų asociacijos valdybos narys (nuo 2006 m.).
Anykščių Jono Biliūno gimnazijos Garbės galerijos narys (nuo 2006 m.).
Vedęs. Žmona Daiva Vasiulytė-Gadliauskienė (g. 1967 m.), teisininkė, teisėja. Sūnus Žilvinas (g. 1990 m.). Duktė Rugilė (g. 1997 m.).
Moka rusų bei anglų kalbas.
Antanas Juozas Kazakevičius

Biografija

1946 m. pradėjo lankyti Kudirkos Naumiesčio pradinę mokyklą, vėliau mokėsi Kuršėnų ir Kazlų Rūdos vidurinėse mokyklose. 1962 m. baigė Lietuvos veretinarijos akademiją, veterinarijos gydytojas. 1963 m. Leningrado veterinarijos institute baigė gydytojų tobulinimosi kursus.
1962 m. Kalvarijos valstybinės veislininkystės stoties veterinarijos gydytojas. 1963 m. Jurbarko veterinarijos ligoninės bakteriologas, veterinarijos laboratorijos direktorius, Černiachovskio kolūkio vyriausiasis veterinarijos gydytojas, 1970 m. Šilalės veterinarijos laboratorijos direktorius, 1972 m. Jurbarko veterinarijos laboratorijos direktorius, 1974 m. Jurbarko valstybinės veislininkystės stoties direktorius, 1987 m. Raudonės kolūkio pirmininkas. 1990–1995 m. Jurbarko rajono tarybos pirmininkas. 1995–2005 m. agroserviso UAB „Ksanteno modelis“ direktorius.
1995–1996 m. Lietuvos valstiečių partijos, 1996 m. Tėvynės sąjungos narys. 1990–1995 m. Jurbarko rajono tarybos deputatas, 1995–1997 m., 2000–2003 m., 2003–2007 m., 2007–2011 m. ir nuo 2011 m. Jurbarko rajono savivaldybės tarybos narys. 
Nuo 2000 m. Lietuvos samariečių Jurbarko krašto bendrijos pirmininkas, 2003–2010 m. Raudonės bendruomenės centro pirmininkas.
Sutuoktinė Irena, vaikai Rosita, Jolita, Vilma.
Frontera (filmas)

Turinys

Du meksikiečiai Migelis ir Chosė, bandydami nelegaliai patekti į JAV, tampa netyčinės žmogžudystės liudininkais. Žuvusios moters vyras, buvęs šerifas Rojus, deda visas pastangas sulaikyti meksikiečius, tačiau kai šie atsiduria už grotų, pradeda abejoti jų kaltumu. Kol Rojus mėgina rasti tiesą, nėščia Migelio žmona Paulina taip pat mėgina patekti į JAV, tačiau atsiduria žmonių pagrobėjų rankose...
Lotkos–Volteros lygtys

Lygties sprendiniai

Lygtys turi periodinius sprendinius ir neturi paprasto išreiškimo naudojant įprastas trigonometrines funkcijas.
Juris Doctor

Juris Doctor (sntr. J.D., lot. – teisės daktaras; kai kur – Doctor of Jurisprudence, D. Jur.) – profesinis daktaro laipsnis teisės srityje, žemiausias teisininko kvalifikacinis laipsnis JAV. Daugelyje Europos šalių prilyginamas teisės bakalaurui arba, kartais, magistrui. Teisės vartoti titulatūrą "dr. " prieš pavardę nesuteikia. JD yra trejų metų profesinė programa. Bakalaurinis darbas arba disertacija nėra ginama. Gavus JD diplomą, asmuo gauna teisę stoti į teisės magistrantūrą (Marter of Laws, LLM). Po magistrantūros, JAV studentas gali stoti į Teisės mokslų daktarto programą (Doctor of Juridical Science, DJS), kuri suteikia teisę vadintis daktaru ir atitinką europietiškus teisės daktaro variantus.
JD laipsnis taip pat žinomas valstybėse kaip Kanada, Hong Kongas, Australija ir Japonija. JD programa yra skirta asmenims, kurie jau turi bakalauro laipsnį iš neteisinės disciplinos. Tuo atveju, jeigu asmuo jau gavo teisės bakalaurą, jis gali stoti į aukštesnę pakopą – į teisės magistrantūrą. Norint studijuoti būtina turėti JAV suteiktą bakalauro laipsnį su 3. 0 arba „B“ įvertinimu bei būti baigus Law School Admissions Test (LSAT) daugiau nei 70 %.
Visose 55 srityse JAV yra laikoma, kad J.D. absolventas yra pakankamai kvalifikuotas praktikuoti teisę, išlaikęs Bar Exam.
Chanonas Kučinskas

Biografija

Studijavo Novorosijske ir Vytauto Didžiojo universiteto Teisių fakultete.
Dirbo laikraščio „Echo“, „Lietuvos aidas“ redakcijose. 1929–1940 m. Kaune leido savaitraštį „Sekmadienis“.
Brude II

Brude II (škot. gėl. Bridei II; m. 641 m.) – piktų karalius 635–641 metais.

Biografija

Brude II buvo Gartnarto III brolis. Pagal „Piktų kroniką“, jis valdė penkerius metus tarp Gartnarto III ir Talorko III. Apie jo mirtį pranešama „Tigernacho analuose“ ir „Ulstero analuose“.
Aloyzas Juozas Marčiulionis

Aloyzas Juozas Marčiulionis (g. 1938 m. lapkričio 5 d. Bagrėne, Prienų rajonas) – teisininkas, buvęs Lietuvos Aukščiausiojo Teismo (LAT) teisėjas.

Biografija

1960–1963 – Vilniaus universiteto Teisės fakulteto studentas. 1965 metais baigė VU Teisės fakultetą, įgijo teisininko kvalifikaciją.
1957–1960 – karinė tarnyba, 1963–1966 – Lietuvos Respublikos viešosios tvarkos apsaugos ministerijos Tardymo valdybos tardytojas, 1966–1968 – Respublikinės elektros–radijo medžiagų bazės juriskonsultas, 1968–1969 – Vilniaus grąžtų gamyklos juriskonsultas, 1969–1983 – Lietuvos Respublikos valstybinio arbitražo valstybinis arbitras, 1983–1990 – Lietuvos Respublikos vyriausiojo valstybinio arbitro pavaduotojas 1990–1993 – Lietuvos Respublikos vyriausiasis valstybinis arbitras, nuo 1993 iki 2008 m. lapkričio 5 d. Lietuvos Aukščiausiojo Teismo teisėjas.
Vedęs, žmona Violeta (g. 1940 m.). Sūnus Artūras (g. 1964 m.) ir Tomas (g. 1974 m.).
Ronebis

Geografija

Miestas yra įsikūręs Pietų Švedijoje ant Baltijos jūros kranto.

Istorija

Miesto teisės Ronebiui buvo suteiktos 1387 m.
Bentski šou

„Tynta“

Viena iš labiausiai išpopuliarėjusių sudėtinių laidos dalių buvo „tautinis“ šokis „Tynta“. Jo autoriai – laidos „Bentski šou“ kūrėjai ir aktoriai kauniečiai Ričardas Rickevičius, Aušrys Kriščiūnas ir Andrius Rožickas.
Laidos intarpais su armonika muzikantas dainuodavo: „…Bentski šou, Bentski šou – visi žiūri Bentski šou…“.

Kalbos pirtelė

Kita laidos rubrika – „Kalbos pirtelė“. Jos metu būdavo kalbinamas kokios nors profesijos (taksistas, statybininkas) ar socialinio sluoksnio („sportininkas“ boksininkas) atstovas, kuris į žurnalisto klausimus interviu metu atsakydavo savo žargonu, persmelktu rusicizmu. Juos vaidino R. Zabulionis. Rubrikos intarpais lituanistas Vilius Kaminskas „versdavo“ kalbą, jos prasmę perteikdamas taisyklinga normine lietuvių kalba.