google/wiki40b huggingface dataset:
Vyresnysis seržantas

Vyresnysis seržantas – karinis laipsnis TSRS, Rusijos, Lietuvos, Latvijos ir kai kurių kitų šalių kariuomenėse, aukštesnis už seržanto, žemesnis už viršilos laipsnį.
Standartinės vyresnio seržanto pareigos – būrio vado pavaduotojas.
Vyresniajam seržantui analogiškas TSRS ir Rusijos Karinio jūrų laivyno jūrininkų laipsnis yra vyriausiasis viršila (главный старшина, glavnyj staršina).
Lietuvos ir Latvijos kariuomenėse vyresniųjų seržantu lygis žymimas NATO kodu OR-6. Lenkijos kariuomenėje starszy sierżant yra viena pakopa aukštesnis (NATO kodas OR-7).
BAE Corax

BAE Corax (liet. Kranklys), dar žinomas kaip Raven (liet. Varnas) – prototipinis bepilotis kovos lėktuvas, kurį britų oro pajėgoms kuria kompanija „BAE Systems“. Jo pirmasis skrydis įvyko 2004 m. Visuomenei pristatytas 2006 m. sausį.
Corax sukurtas naudojant „stealth“ technologiją ir yra sunkiai aptinkamas radarų.
Losicės dekanatas

Losicės dekanatas (lenk. Dekanat Łosice) - tai vienas iš 25 katalikų, Sedlcų vyskupijos dekanatų.
PFK Nesebʺr

Istorija

Klubo ištakos siekia 1946 m.
Žibininkų senosios kapinės

Kapinės

Įrengtos Žibos upelio dešiniojo kranto aukštumoje. Stačiakampio plano, pailgos šiaurės rytų - pietvakarių kryptimi, 25 m ilgio, 10 m pločio. Laidojimo žymių nesimato. Aukštuma smėlinga, apaugusi spygliuočių mišku. Rytiniame pakraštyje matosi buvusių apkasų žymės.
Teritorijos plotas – 0,02 ha, perimetras – 70 m.
Aplinkui kapines yra Žibininkų senovės gyvenvietė, o į pietus – Žibininkų kapinynas.

Istorija

Įrengtos buvusiose kaimo ganyklose, priešistorinės gyvenvietės teritorijoje. Veikė XVI–XVIII a. Laidoti Žibininkų gyventojai. Kapines uždarius, XIX–XX a. pr. jose buvo pakasami savižudžiai, nekrikštyti mirę kūdikiai. Vadinamos Maro kapeliais, Markapiais. Pasakojama, kad čia laidotos maro epidemijos aukos.
Nuo seno kapinėse stovėjo kryžius ir koplytėlė su šventųjų skulptūromis. 1956 m. sovietų armijos karinių manevrų metu kryžius ir koplytėlė nugriauti, kapinių teritorijoje iškasti apkasai.
Apie 1933–1935 m. žvalgė Konstantinas Jablonskis, 1941 m. – Pranas Baleniūnas, 1959 m. – Juozas Mickevičius, 1970 m. – Rimutė Rimantienė, 1992 m. – Julius Kanarskas, 1995 m. – Kultūros paveldo centras (istorikės Loreta Kazlavickienė, Jadvyga Verksnienė). 1974 ir 1995 m. kartografuotos.
Kapinių teritorijoje aptikta žalvario amžiaus gyvenvietei būdingų žalvarinių ir akmens dirbinių.
1998 m. kapinės įrašytos į kultūros vertybių registro laidojimo vietų sąrašą (L850), 2005 m. pripažintos valstybės saugoma kultūros vertybe.
Balsas (žurnalas)

Balsas – darbininkų ir kaimo bendruomenės dvisavaitis žurnalas, ėjęs 1928 m. sausio 28 d. – 1933 m. gegužės 1 d. Karaliaučiuje, Tilžėje, Berlyne.

Istorija

Leido Lietuvos komunistų partijos CK vietoj sustojusio „Mūsų balso“. Spausdino Vokietijos KP CK „Peuwag“ spaustuvės Karaliaučiaus filialas, O. Mauderodės spaustuvė Tilžėje, privati Berlyno spaustuvė. Išėjo 129 numeriai. Tiražas 800–2000 egz. Per 400–600 egz. platinta užsienyje, o likusieji – nelegaliai Lietuvoje.
Oficialūs leidėjai ir redaktoriai Vokietijos KP veikėjai Francas Merikė ir Robertas Nėdermejeris, faktiškai redagavo redkolegija bei redaktoriai Ignas Gaška, Bronius Pušinis, Icikas Meskupas. 
Bendradarbiavo Aleksandras Gudaitis-Guzevičius, Juozas Jurginis, Aleksas Maginskas, Juozas Mickevičius, Bonuventūras Pauliukevičius, Romas Šarmaitis ir Petras Užkalnis.
SK Dynamo České Budějovice

Istorija

1935 m. klubas viešėjo Lietuvoje, kur 7:1 įveikė Makabi Kaunas, 3:2 – LGSF Kaunas ir 1:0 – Kovas Kaunas komandas.
Rygoras Baradulinas

Biografija

Baradulinas gimė 1935 m. Verasoikoje, Vitebsko srityje. 1959 m. baigė Baltarusijos universitetą.
Dirbo redaktoriumi laikraštyje „Sovietų Baltarusija“, įvairiuose žurnaluose, dirbo leidybos įmonėse. Priklausė Baltarusijos rašytojų sąjungai.
1953 m. Baradulinas pradėjo leisti savo kūrybą. Pirmosios poemos spausdintos laikraščiuose. 1959 m. išleido pirmąją knygą. 1992 m. pelnė Baltarusijos liaudies poeto vardą. Iš viso išleido apie 70 savo kūrybos knygų. 2006 m. nesėkmingai nominuotas Nobelio literatūros premijai.
Žičkai (Molėtai)

Pavadinimo kilmė

Manoma, kad kaimo pavadinimas kilęs nuo asmenvardžio Žičkas arba Žičkus.

Aplinkinės gyvenvietės

Stirniai – 6 km
Amuletas

Lietuvoje

Lietuvoje amuletai žinomi nuo neolito. Aptinkami daugiausia laidojimo paminkluose. Dažniausiai gaminti iš gintaro (Palangos kapinynai, Šventosios gyvenvietės) ir žvėrių dantų su pragręžta skylute, skirta pakabinti arba prisiūti prie drabužių. Daryti įvairių formų; ypač išsiskiria vyrų (karių) kapuose randami šukučių pavidalo kabučiai. Moterų kapų galvūgalyje randama apskritų plokštelių, kurios greičiausiai buvo įsukamos į plaukų kuodą ir turėjo saugoti nuo galvos skausmų ar kitų negalavimų. Duonkalnio kapinyne prie Biržulio ežero žynio kape rasti 57, o 50–60 m. vyro kape – 83 žvėrių dantys. Amuletai laikyti ir medžiotojų sėkmės ženklu. Jų yra prie kaukolės, ant kaklo ir krūtinės. Dar kapuose aptinkama įvairių daiktų miniatiūrų, skirtų mirusiųjų palydoms į anapilį.
Miulhauzenas (Ylavos apskritis)

Parapija

Gotikinė Miulhauzeno bažnyčia pastatyta XIV a. Bažnyčioje 1560–1589 m. kunigavo istorikas, geografas ir kartografas Kasparas Henenbergeris. 1693–1698 m. ją puošė stalius Isakas Riga ir dailininkas Gotfrydas Hincas.
Lauma

Lauma – didžiausia apatinio trikotažo gamybos bendrovė Latvijoje. Būstinė Liepojoje.

Produkcija

Gamina moterišką apatinį trikotažą, jam skirtus audinius, namų tekstilės (užuolaidos, staltiesės) ir sveikatos priežiūros gaminius (elastinis tvarstis, diržai radikulitui gydyti, pristatomi su prekiniu ženklu „Lauma Medical“), naudoja bendrovės „Du Pont“ elastinius siūlus.
Jonas Basiulis

Biografija

1955 m. baigė Vilniaus universitetą, 1965 m. filologijos mokslų kandidatas.
1954–1961 m. LSSR mokslų akademijos bibliotekos bibliografas. 1954–1984 m. Vilniaus universiteto dėstytojas, nuo 1971 m. docentas. 1984–1991 m. dirbo Lietuvos technikos bibliotekoje.
Parengė LSSR mokslų akademijos leidinių ir straipsnių bibliografines rodykles 1956–1960 m.
Juozapas Kazimieras Kosakovskis

Biografija

Juozapo Kazimiero Kosakovskio broliai – didysis etmonas Simonas Kosakovskis, vaivada Mykolas Kosakovskis ir kaštelionas Antanas Kosakovskis.
Mokėsi jėzuitų mokykloje Kaune ir Vilniaus Akademijoje, Vilniuje ir Varšuvoje, kur 1763 m. baigė kunigų seminariją.
1775 m. kovo 13 d. konsekruotas vyskupu (Cinno titulinis vyskupas), rugsėjo 17 d. paskirtas Livonijos vyskupu. Nuo 1781 m. Infliantų vyskupas. Tuo pačiu metu buvo Kuršo diocezijos administratoriumi. Savo reikmėms pasisavinęs dideles Bažnyčios ir viešųjų pinigų sumas. Nuo 1787 m. gaudavo nuolatinę pensiją iš Rusijos ambasados Lenkijoje, buvo Rusijos ambasadoriaus Otto Magnus von Stackelberg protežė. 
Seimuose ir seimeliuose atstovavo Rusijos interesus, dažnai papirkinėdavęs ar grasindavęs atstovams. Stackelbergo padedamas tapo Nuolatinės Tarybos nariu. Keturmečiame seime smerkė reformas. 
1792 m. aktyvus Targovicos konfederacijos dalyvis.
1794 m. T. Kosčiuškos sukilimo metu nuteistas myriop kaip Rusijos šalininkas. 
Kūrė lenkų kalba. Kūrybinis palikimas – satyrinės komedijos namų teatrui, daugiausia meilės avantiūrų siužetais.
Suvalkų Šv. Dvasios dekanatas

Suvalkų Šv. Dvasios dekanatas (lenk. Dekanat Suwałki - Ducha Świętego) - tai vienas iš 21 katalikų, Luko vyskupijos dekanatų. Dekanas ks. Tadeusz Rynkiewicz, vicedekanas ks. Henryk Polkowski. Suvalkų apskrityje taip pat dar yra Pilypavo dekanatas, Suvalkų Dievo gailestingumo dekanatas ir Suvalkų Šv. Benedikto ir Romualdo dekanatas.
Padokas

Padokas (angl. paddock) – statinys Formulės 1 lenktynių trasoje skirtas lenktynių komandoms, lenktynes aptarnaujančiam personalui.
Paprastai įrengiamas trasos vidinėje dalyje. Jame yra garažai lenktynių komandų automobiliams, motociklams ir pan. aptarnauti, parengti lenktynėms. Taip pat yra patalpos lenktynes aptarnaujančiam personalui rengti lenktynes, teisėjauti. Dažnai įrengiamos ir patalpos žiūrovams.
Evoros kaulų koplyčia

Evoros kaulų koplyčia (portug. Capela dos Ossos, 'kaulų koplyčia') – vienas iš žinomiausių kultūros ir istorijos paminklų Evoroje, Portugalijoje. Tai nedidelė interjerinė katalikų koplyčia, įsikūrusi Šv. Pranciškaus bažnyčioje (Igreja de São Francisco). Ji taip vadinama, nes jos vidinės sienos yra padengtos ir papuoštos žmogaus kaukolėmis ir skeleto kaulais.
Kaulų koplyčią XVI a. pastatė pranciškonų vienuolis, kuris pagal tai epochai būdingą kontrreformacijos dvasią norėjo paskatinti brolius kontempliacijai ir perduoti žinią apie žemiško gyvenimo laikinumą, įprastą dvasingumo temoje, apibendrinamoje devizu memento mori. Tai aiškiai matyti garsiajame įraše virš koplyčios įėjimo: „Mes, kaulai gulintys čia, laukiame tavųjų“.
Niūri, prieblandoje skendinti koplyčia susideda iš trijų - 18,7 m ilgio ir 11 m pločio - skliautuotų ervių. Šviesa patenka per tris nedideles angas iš kairės. Sienas ir aštuonias kolonas puošia kruopščiai išdėstytų kaulų ir kaukolių ornamentai, sutvirtinti cementu. Lubos sudėtos iš baltų plytų ir išdekoruotos freskomis mirties tema. Vienuolių skeletų skaičius galėtų siekti apie 5000 – tiek, kiek būta keliose dešimtyse Evoros regiono kapinių prie bažnyčių. Perpildyti bažnyčių šventoriai užėmė strategiškai svarbias vietas, todėl jos buvo atlaisvintos, skeletų kaulus nuspręsta panaudoti statant koplyčią. Kai kurios iš šių kaukolių šiandien yra išpieštos grafičiais. Du išdžiovinti lavonai, iš kurių vienas yra vaiko, pakabinti nuo grandinių. Koplyčios palubėje įrašyta citata Melior est die mortis die nativitatis (Geriau mirties diena nei gimtadienis), paimta iš Vulgatos  (Ekleziasto knyga, 7, 1). Ant vienos iš kolonų pakabintas senas medinis rėmas su eilėmis apie būtinybę apmąstyti savo egzistenciją. Jos priskiriamos São Pedro kaimo, kuriame buvo pastatyta Šv. Pranciškaus bažnyčia, parapijoje tarnavusiam kunigui Fr. Antano da Ascenção Telesas (nuo 1845 iki 1848 m.). 
2014–2015 m. koplyčia buvo renovuota už 3,5 mln. eurų.
Privilegija

Privilègija (lot. privilegium – 'išimtinis įstatymas', 'išimtinė teisė'; lex, kilm. legis – 'įstatymo' + privus – 'atskiras') – subjektinė teisė, suteikiama kokiam nors asmeniui arba asmenų grupei; teisė naudotis išskirtine padėtimi kurioje nors srityje, lengvata; pirmumo teisė.

Romėnų teisė

Privilegijos romėnų teisėje buvo teisiniai sprendimai, skirti atskiriems asmenims (o ne romėnų piliečiams kaip visumai arba grupei). Šiuolaikine prasme tai buvo individualus administracinis aktas. Romos respublikos laikotarpiu privilegia vis labiau buvo vadinami įstatymo leidėjo teisiniai sprendimai, kurie nebuvo įstatymai (bendros normos), tačiau išimtys iš bendrųjų taisyklių. Vėliau susiformavo dabartinė privilegijos samprata, pagal kurią privilegija laikoma išimtine teise (dažniausiai – malonės forma). Gavėjui buvo netaikomas atitinkamas įpareigojantis įstatymas, nuo kurio atleidimas siejamas su konkrečia privilegija, kuri galėjo numatyti tam tikras sąlygas bei įpareigojimus asmeniui. Žodis privilegium imperatoriaus Justiniano I inicijuotameCorpus iuris civilis buvo bendrasis pavadinimas sąvokai ius singulare ('pavienė teisė', 'atskirojo teisė') .
Romėnų privilegia pavyzdys – Pompėjaus įstatymas dėl Imperium arba leidimas Ciceronui grįžti iš tremties.

Viduramžių teisė

Viduramžiais privilegija buvo vadinamas valdovo aktas, kuriuo kokiems nors asmenims arba luomams buvo suteikiama išimtinė teisė, pirmumas arba kuriuo buvo panaikinamos kokios nors teisės asmenų ar luomų atžvilgiu; pačios tos teisės. Pvz., 1323 m. Lietuvos didysis kunigaikštis Gediminas kvietė į Lietuvą amatininkus iš Vakarų Europos kraštų ir suteikė jiems įvairių privilegijų. Vilniaus vyskupui ir katedrai Jogaila specialia privilegija 1387 m. atidavė Tauragnų pilį.
Šilėnai (Raudėnai)

Istorija

1950–1962 m. Kuršėnų rajono, 1962–1995 m. Šiaulių rajono Raudėnų apylinkės kaimas. 1950–1991 m. kaimas priklausė Paežerių tarybiniam ūkiui.

Aplinkinės gyvenvietės

Šeškiai – 2,5 km
Neimantiškė – 1,6 km
Pamockė – 1 km
KURŠĖNAI – 12 km 
Kraupšiai – 1,3 km
Girlaukė – 1,9 km
ŠIAULIAI – 34 km
Pūšiliai – 2,6 km
Numšiai – 1,6 km
Leičiai (Šiauliai) – 1,2 km 
 Naujikai (Šiauliai) – 2,2 km
Keblavikas

Istorija

Įkurtas XVI a.
Luka Perič

Karjera

Į „Žalgirį“ atvyko iš HNK „Gorica“ komandos, praėjusį sezoną tapusios antros Kroatijos futbolo lygos čempione. Po 2013 m. sezono perėjo į Švedijos pirmoje lygoje rungtyniaujantį Östersunds FK klubą.
Paragvajaus metų futbolininkas

Paragvajaus metų futbolininkas – kasmetinis apdovanojimas, įteikiamas geriausiam Paragvajaus futbolininkui. Rinkimai pradėti 1997 m. ir skelbiami dienraščio Diario ABC Color. Į apdovanojimą gali pretenduoti visi Paragvajuje gimę ar ten natūralizuoti futbolininkai, nebūtinai rungtyniaujantys Paragvajaus čempionate.
IONISx

IONISx – masinio švietimo projektas, sukurtas 2013 m. IONIS Education Group CEO Marc Sellam ir Fabrice Bardèche.
„IONISx“ siūlo savo vartotojams šimtus nemokamų kursų iš įvairių disciplinų, sėkmingai baigus kursus gaunamas baigimo sertifikatas.
Ferdinandas Tiškevičius Logoiskis

Biografija

Kilęs iš Lietuvos didikų Tiškevičių giminės Logoisko šakos. Tėvas Honorijus Tiškevičius Logoiskis. Motina Teklė Boguševičiūtė.

Šeima

Žmona Bogumila Chojecka, sūnus Vladislovas Konstantinas Tiškevičius Logoiskis.
Didžioji Niufaundlando banka

Didžioji Niufaundlando banka (angl. Grand Banks of Newfoundland) – milžiniška sekluma (banka) Atlanto vandenyne, į pietryčius Niufaundlando salos (Kanada), Šiaurės Amerikos žemyniniame šelfe. Vyraujantis gylis siekia mažiau nei 100 m, o sekliausia vieta – 5,5 m. Ties sekluma susikerta šaltoji Labradoro srovė ir šiltoji Golfo srovė. Dėl to Didžioji Niufaundlando banka yra viena žuvingiausių pasaulio sričių (silkės, menkės, durklažuvės, stintenės). Čia sutinkami įvairūs jūriniai paukščiai, ruoniai, delfinai, banginiai.
Virš seklumos dažnai tvyro rūkas, iki čia atplaukia ledkalniai.
Agnolo Gaddi

Anjolas Gadis (it. Agnolo Gaddi, apie 1345–1396 m.) – italų protorenesanso dailininkas iš Florencijos.

Biografija

Anjolas Gadis gimė apie 1345 m. tikriausiai Florencijoje. Jo tėvas Taddeo Gaddi buvo dailininkas, kaip ir senelis Gaddo Gaddi. Bent vienas iš jo brolių, Džovanis, taip pat buvo dailininku. Pirmą kartą Anjolas paminėtas 1369 m. gavęs užmokestį už darbus Vatikane kartu su savo broliu ir Giovanni da Milano. Jo stilius buvo paveiktas tėvo dailės, Andrea Orcagna ir Giovanni da Milano. Anjolas Gadis savo kūryboje naudojo realistinį detalių vaizdavimą, daugiausiai tapė pasakojamo pobūdžio scenas ir ištisus pasakojamuosius freskų ciklus. 1360–1370 m. jis atliko daug darbų Santa Maria Novella bažnyčioje Florencijoje, įskaitant Rossi de’Strozzi koplyčios dekoravimą. 1373 m. jis pradėjo Kastelanių koplyčios dekoravimą kartu su kitais menininkais, tarp jų Gherardo Starnina, Šv. Kryžiaus bazilikoje Florencijoje. Nutapė du žinomus triptikus (vienas Volterso galerijoje Baltimorėje, kitas Parmos nacionalinėje galerijoje).
1380 m. Anjolas Gadis paminėtas dėl „Gerosios naujienos“ paveikslo (neišlikęs). Giorgio Vasari mini šio laikotarpio jo darbus Florencijos Santa Maria del Carmine bažnyčioje (neišlikę). Kitas kūrinys yra Madonos paveikslas (Londono nacionalinė galerija). 1383–1386 m. Anjolas minimas sukūręs medalionus Lanci lodžijoje Florencijoje. 1380–1390 m. Anjolas Gadis dirbo Šv. Kryžiaus bazilikoje, sukūrė freskų ciklą Tikrojo Kryžiaus tema. 1387–1395 m. jo vardas minimas tarp Santa Maria del Fiore fasado skulptūrų projektų autorių. Paskutinius metus dailininkas dirbo Prato katedroje, minimas užmokestis už darbus katedros Sacra Cintola (kitaip Sacro Cingolo) koplyčioje. Anjolas Gadis mirė 1396 m. nebaigęs altorinio paveikslo „Nukryžiavimas“ San Miniato al Monte bažnyčioje Florencijoje. Jo dailė paveikė Lorenzo Monaco ir Gherardo Starnina kūrybą.
FC Tbilisi

Istorija

2006 m. stipriausi klubo žaidėjai perėjo į Olimpi Rustavi komandą, kuriai buvo perduota lygos dalyvio licencija.
ElGamal kriptosistema

Raktų parinkimo algoritmas

Pasirenkame didelį pirminį skaičių p\,, ir tegu \alpha\, yra generojantis grupę Z_p^*\, elementas. Pasirenkame skaičių a\,, 1 \le a \le p-2\,, suskaičiuojame \alpha^a \pmod{p}\,.
Viešas raktas: K_v = <p, \alpha, \alpha^a>\,
Privatus raktas: K_p = <a>\,
FK Užupis Vilnius

Istorija

Asociacija „Užupio sporto klubas“ yra 2005 m. įkurta ne pelno siekianti organizacija, jungianti nemažą grupę sportui neabejingų žmonių, skatinanti mėgėjišką, tačiau aktyvų sportavimą ir sveiką gyvenseną. Klubas subūrė krepšinio ir futbolo komandas.
Kreditų draudimas

Kreditų draudimas – draudimo rūšis. Jis priskiriamas prie ne gyvybės draudimo grupių.
Kreditų draudimo atveju draudikas suteikia draudiminę apsaugą draudėjo interesams nuo pirkėjų nemokumo, bankroto ir nesąžiningumo (tyčinio atsiskaitymų nevykdymo) ir dėl to galimų nuostolių, kuriuos kreditorius gali patirti, jeigu jo prekių ar paslaugų pirkėjas neįvykdytų savo prievolės.
Kreditų draudimo paslaugas paprastai vykdo privačios ir vienaip ar kitaip valstybių remiamos kompanijos.

Objektas

Draudimo objektas – skolininko debitorinis įsiskolinimas kreditoriui, atsiradęs jam pristačius prekes ar suteikus paslaugas. Kreditų draudikai draudimo polisu garantuoja, kad draudėjo pirkėjui tapus nemokiu, prievolė vis tiek bus įvykdyta – draudėjas gaus draudimo išmoką ir todėl nuostolių nepatirs.

Tikslai

Draudimo (nuo šių neigiamų komercinių ir politinių veiksnių) tikslas – garantuoti kreditoriui išmokas už jo teikiamas prekes. Kreditų draudimas yra vykdomas draudimo sutarties pagrindu, kuria, įvykus sutartyje nurodytam draudiminiam atsitikimui, draudikas įsipareigoja už sutartyje numatytą draudimo įmoką atlyginti draudėjui jo patirtą sutartyje sutartos sumos dydžio žalą.
Draudžiant kreditą, tam tikra jo dalis paprastai lieka neapdrausta. Tuo draudimo kompanijos siekia padidinti draudėjo atsakomybę kontroliuojant sutartinių įsipareigojimų vykdymą, pasirenkant bendradarbiavimo partnerius.
Karolis Dabulevičius

Biografija

1919–1920 m. Lietuvos nepriklausomybės kovų dalyvis. 1920 m. baigė Kauno karo mokyklą. Nuo 1922 m. spalio mėn. pėstininkų pulko ryšių komandos viršininkas. 1924 m. baigė Aukštuosius karininkų kursus. Nuo 1926 m. lapkričio mėn. Karo mokyklos būrio vadas. 1937 m. baigė Vytauto Didžiojo karininkų kursus, paskirtas į Kariuomenės štabą. 1937 m. Generalinio štabo pulkininkas leitenantas. Nuo 1937 m. rugpjūčio mėn. Trečiojo pėstininkų pulko vado padėjėjas (pavaduotojas).
SSRS okupavus Lietuvą, 1940 m. birželio 27 d. paskirtas Devintojo pėstininkų pulko vadu, dėl antisovietinių nuotaikų pulke 1940 m. liepos 29 d. iš pareigų atleistas, paskirtas į Lietuvos liaudies kariuomenės štabą. 1940 m. rugsėjo mėn. perkeltas į Raudonosios armijos Vilniaus pėstininkų karo mokyklą. Kilus SSRS–Vokietijos karui, iš Raudonosios armijos pasitraukė.
1941 m. birželio 22–23 d. Birželio sukilimo Vilniaus komiteto narys, 1941 m. birželio 24 d. išrinktas Vilniaus miesto ir srities piliečių komiteto nariu, kūrė Vilniaus įgulos lietuvių karių štabą. Nuo 1941 m. liepos 31 d. Vilniaus atstatymo tarnybos (vėliau Savisaugos tarnybos štabas) viršininkas. 1941–1944 m. Vilniaus miesto burmistras. Įsitraukė į antinacinį pasipriešinimą, buvo LLA Vilniaus apygardos štabo narys. 1944 m. pasitraukė į Vokietiją, po karo – į JAV.
Jadvyga Dunauskaitė

Biografija

1971 m. baigė Akmenės vidurinę mokyklą, mokėsi Šiaulių politechnikume. 1990 m. Kauno politechnikos institute įgijo inžinierės statybininkės specialybę. 2002 m. baigė Mykolo Romerio universitetą, teisės bakalauras. 
1971 m. Akmenės cemento gamyklos dulkių surinkimo cecho darbininkė. 1974–1976 m. Šiaulių televizorių gamyklos vyriausiojo energetiko skyriaus inžinierė, 1976–1992 m. Akmenės statybinių medžiagų kombinato inžinierė. 1992–1993 m. Centrinės privatizavimo komisijos Akmenės rajono konsultantė. 1995–1996 m. Akmenės rajono savivaldybės Ventos seniūnijos seniūnė. 1996–2000 m. Lietuvos Respublikos Seimo narė. Valstybinės darbo inspekcijos Šiaulių skyriaus vyresnioji darbo inspektorė.
1993 m. Tėvynės sąjungos (Lietuvos konservatorių) narė, 1993–1996 m. ir nuo 2000 m. Akmenės rajono Tėvynės sąjungos skyriaus pirmininkė.
1995–1997 m., 2000–2003 m., 2003-2007 m., 2007 m. 2007 m. bei 2010–2011 m. ir nuo 2011 m. Akmenės rajono savivaldybės tarybos narė.
Sablauskių kaimo bendruomenės „Žiburys“ pirmininkė.
Sakuočių kapinynas

Kapinynas

Įrengtas apie 200 m ilgio ir iki 50 m pločio Minijos slėnio terasoje, pailgoje šiaurės-pietų kryptimi. Šiaurinė pakilumos dalis nukasta, dirvonuoja, centrinėje – įrengtos XVI-XVIII a. kaimo kapinės, pietinė – iškasinėta bulviarūsių duobių, apaugusi medžiais. Teritorija – 0,69 ha.

Tyrimai

1898 m. kapinyną išaiškino ir žvalgė Juozapas Žiogas, kuris rado vytinių antkaklių dalių, apyrankių ir kitų X–XIII a. kapams būdingų radinių.
1992 m. žvalgė Lietuvos kultūros paveldo mokslinis centras (tyrimų vadovas Vilnius Morkūnas).
1994 m. archeologas Aurelijus Škimelis ištyrė 6,5 m² plotą, kuriame rado 2 griautinius IV a. antros pusės – V a. pradžios vyro ir mergaitės kapus su akmenų vainikų liekanomis. Mirusieji palaidoti nesudeginti, netaisyklingo ovalo pavidalo duobėse. Mergaitė gulėjo paguldyta ant šono, miego pozoje, galva į pietus. Ją puošė žalvarinis smeigtukas susuktu galu, gintaro karoliukas, 2 pailgi mėlyno stiklo karoliukai, 2 žalvarinės apyrankės (įvijinė ir išplotais bei užkeistais galais), įvijinis žiedas ir žalvarinė įvija. Kapo duobė pailga šiaurės-pietų kryptimi, 1,4 m ilgio ir 75 cm gylio. Vyro kapo duobė orientuota šiaurės vakarų-pietryčių kryptimi, 2,1 m ilgio ir iki 70 cm gylio. Mirusysis gulėjo ant nugaros, galva atsuktas į šiaurės vakarus. Kape rasta geležinio ietigalio plunksna, žalvarinė antkaklė su rakto skylutės formos kilpele, gintaro karoliukas, geležinis smeigtukas, 2 žalvariniai žiedai (vienas įvijinis, su išplota vidurine vija). Radinius saugo Lietuvos nacionalinis muziejus.
Kęstutis Speičys

Biografija

Nuo 1998 m. Vilniaus 6 – osios ligoninės gydytojas, nuo 2003 m. rugsėjo mėn. Vilniaus teritorinės ligonių kasos direktoriaus pavaduotojas.
Nuo 1990 m. Lietuvos demokratinės darbo partijos, nuo 2001 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Vilniaus skyriaus narys, LSDP tarybos narys.
1995–1997 m. Kupiškio rajono savivaldybės tarybos narys (LDDP sąraše).
2006 m. automobilių „Taupumo ralio“ nugalėtojas.
Bivyliai

Kapinynas

Bivylių kapinynas aptiktas Nevėžio pakrantės pievoje. Manoma, kad jis likęs nuo II tūkstantmečio pradžios. 1978 m. archeologas E. Ivanauskas kapinyne rado daug apdegusių žalvarinių dirbinių, degintų kauliukų ir žirgo dantų.

Aplinkinės gyvenvietės

KudrėnaiPaltiškiaiUŽLIEDŽIAI
Prancūzijos futbolo taurė

Prancūzijos futbolo taurė (pranc. Coupe de France de football) – nuo 1917 metų Prancūzijos futbolo federacijos organizuojamos Prancūzijos futbolo klubų taurės varžybos, kuriose dėl taurės ir kelialapio į UEFA taurės varžybas kovoja Prancūzijos mėgėjų ir profesionalų futbolo klubai. 2006-2007 metų sezone dėl taurės varžėsi 6 577 klubų.
Varžybos organizuojamos atkrentamųjų varžybų principu, kiekviename etape kiekviena burtų keliu ištraukta komandų pora sužaidžia vienerias rungtynes, kurių metų paaiškėja, kuri komanda patenka į sekantį etapą. Jei per pagrindinį rungtynių laiką nugalėtojas paaiškėja, žaidžiamas pratęsimas, jei reikia, mušami 11 m baudiniai. 1-6 taurės etapuose varžosi tik regioninių lygų klubai, 7 etape į kovą įtraukiama po 20 klubų iš Ligue 2 ir National divizionų, 9 etape prisijungia 20 Ligue 1 klubų.
Daugiausiai kartų taurę yra laimėję Marselio „Olympique“ (10 kartų), Paryžiaus „Saint-Germain“ (7 kartus), AS Saint-Étienne (6 kartus) klubai.
Ąžuoliukas

Ąžuoliukas – berniukų ir jaunuolių choras, įkurtas 1959 m. Vilniuje.

Istorija

Įkurtas 1959 m. Įkūrė žymus Lietuvos chormeisteris ir pedagogas Hermanas Perelšteinas. Tuo metu choras repetavo Respublikinių švietimo darbuotojų namuose.
Fredrikstad FK

Istorija

Klubas įkurtas 1903 m.