google/wiki40b huggingface dataset:
Barchanas

Barchanas – pusmėnulio ar pasagos pavidalo smėlio kalva su pavėjui nukreiptais ragais, dykumų kopa.
Susidaro smėlingose dykumose, kur smėlio sluoksnį pusto vienos vyraujančios krypties vėjas, sūkuriuodamas šiurkščiame paviršiuje arba prieš kliūtį. Santykinis aukštis nuo 0,5 iki 150 m, bet pasitaiko ir aukštesnių. Priešvėjiniai šlaitai lėkšti, apie 5-15°, ilgi, pavėjiniai statūs, paprastai iki 34°, trumpi.
Barchanai slenka nuo keliasdešimt centimetrų iki kelių šimtų metrų per metus. Augdami ir slinkdami į priekį jie jungiasi, sukimba ragais arba prisišlieja vienas prie kito ir sudaro grandines, kalvagūbrius. Dėl vyraujančių vėjų krypties kaitos formuojasi sudėtingo pavidalo barchanų kompleksai.

Lietuvoje

Lietuvoje panašūs procesai vyko Kuršių nerijoje, kur slenkančios kopos yra užpylę smėliu 14 kaimų, iš kurių žymiausi Karvaičiai, Kuncai, Smiltynė, Šarkuva. Nuo XVIII a., pradėjus kopų želdinimą, smėlio slinkimas sustabdytas.
Juostininkų koplyčia

Istorija

1934 m. Juostininkų kaimo žmonės nusipirko išardytos senosios Andrioniškio bažnyčios statybines medžiagas. Medinė koplyčia pradėta statyti 1935 m. Buvo baigta ir pašventinta prieš pat karo pradžią Lietuvoje – 1941 m. birželio 8 d. Jai suteiktas Šv. Kryžiaus Išaukštinimo titulas. Jos viduje įrengtas altoriaus portatelis, nukaltas Raguvoje iš laukų akmens.
XX a. antrojoje pusėje koplyčia buvo apleista. 1989–1990 m. tuometinio Troškūnų klebono Stasio Kazėno rūpesčiu buvo suremontuota ir vėl pradėta naudoti. 2001 m. Zenono Mačionio iniciatyva buvo atkurti 1914 metų statybos originalūs arkiniai kapinių vartai.
Osteosarkoma

Simptomai

Pasireiškia gana stiprus nuolatinis skausmas, patinimas, gali atsirasti patologinių lūžių. Kiek rečiau pasitaiko šlubavimas, taip pat judesių amplitudės sumažėjimas, silpnumas, atsiranda galūnės veninė stazė – kraujas nenuteka iš kojų, jos patinsta. Kaule navikas auga, plečiasi, iškelia antkaulį į minkštuosius audinius, gali plėstis į sąnarį bei metastazuoti.

Diagnozavimas

Diagnozavimo tikslais atliekama rentgenografija – matoma netaisyklingos formos, iš kaulo ribų išeinanti destrukcijos zona, kaulo pragraužimas (piktybiškumo požymis), stebimas ties naviko kraštu antkaulio pakilimas – „stogelis“ (Coldman‘o trikampis). Radioizotopiniu skenavimu nustatomas izotopo kaupimas. Išsamesnę informaciją suteikia kompiuterinės tomografijos, magnetinio rezonanso tyrimas. Angiografija rodo minkštųjų audinių būklę. Laboratoriniuose kraujo tyrimuose nustatomas LDH, šarminės fosfatazės kiekio padidėjimas.

Gydymas

Gydant atliekama radikali chirurginė operacija – naviko pašalinimas. Reikalinga polichemoterapija (prieš operaciją, kurios trukmė 8-12 sav., ir po operacijos, kuri trunka 6-12 mėn.). Taip pat taikoma ir radioterapija. 20-80 % ligonių pirminės diagnozės metu jau būna metastazės į plaučius. Jos gali būti šalinamos, tačiau tai nepagerina ligonio išgyvenamumo.
Lizdeikos kalnas

Kernavės kultūrinis rezervatas

Kernavės archeologinė vietovė – valstybinis Kernavės kultūrinis rezervatas, įkurtas 1989 m., nuo 2004 m. liepos mėn. yra UNESCO Pasaulio paveldo sąraše. Archeologinių paminklų kompleksą sudaro daugiau nei 50 archeologijos, istorijos ir kultūros paminklų: piliakalnis – Aukuro kalnas, du priešpiliai – Mindaugo sostas ir Lizdeikos kalnas, papilys – Įgulos kalnas, (piliakalniams vardai sugalvoti XIX a.), apie 0,4 km į pietryčius nuo jų esantis Kriveikiškio piliakalnis, taip pat Kernavės kapinynas, Kernavės pilkapynas ir Kernavės gyvenvietės.

Piliakalnis

Įrengtas aukštumos kyšulyje į rytus nuo piliakalnio, vadinamo Aukuro kalnu, už natūralaus 20 m gylio, 50 m pločio griovio. Jo aikštelė netaisyklingo keturkampio formos, pailga rytų – vakarų kryptimi, 27x12 m dydžio. Jos rytiniame gale supiltas 4,5 m aukščio, 17 m pločio pylimas, kurio išorinis 6 m aukščio šlaitas leidžiasi į du 2-3 m pločio, 1-1,5 m gylio griovius, buvusius 20 m atstumu vienas nuo kito – jie aptikti 1979 m. tyrinėjimų metu. Šlaitai statūs, 25-30 m aukščio.
Kalno šiaurinė dalis nuslinkusi, erozija stabilizuota 1985–2004 m.
Už pylimo ariamame lauke aptikta gyvenvietės pėdsakų.

Aplinkiniai piliakalniai

Janionių piliakalnis 13 km
Paparčių piliakalnis 7 kmŠeimyniškėlių piliakalnis 74 km
Bartkūnų piliakalnis 27 km
Dainių piliakalnis 17 kmŠeimyniškių piliakalnis 97 km
Laužiškio piliakalnis 26 km
Sadūniškių piliakalnis 14 kmŽaslių piliakalnis 16 km
Mančiūnų piliakalnis 16 kmBernotų piliakalnis 29 km
Veršiobalio piliakalnis 10 kmLatvių piliakalnis 3 km
Kalninių Mijaugonių piliakalnis 18 kmPaalkių piliakalnis 3,5 km
Bražuolės piliakalnis 21 km
Trakų salos pilis 25 kmKriveikiškio piliakalnis 0,4 km
Bielazariškių piliakalnis 7 km
Gedimino pilis 35 km
Pastaba:
Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną
Savitrė

Savitrė (skr. सावित्री = Sāvitrī – „saulėtoji, gaivintoja“) – hinduistinėje pasaulėžiūroje yra įkūnytasis vedinis gajatrės metras, saulės dievo Sūrjos dukteris, viešpaties Brahmos žmona.
„Mahabharatoje“ Savitrė yra vienos sakmės veikėja, madrų karaliaus Ašvapačio dukteris. Ji savo vestuvėse vyru pasirinko aklojo karaliaus Djumatsenos sūnų Satjavaną, nors išminčius Narada ją perspėjęs, kad šis gyvensiąs tik vienerius metus. Kai atėjo laikas mirti Satjavanui, Savitrė pasekė savo vyrą, einantį miškan, kuriame jis kirto medžius; Satjavanas mirė ant savo žmonos kelių. Tada Savitrė pastebėjo mirties dievą Jamą – jis iš Satjavano kūno ištraukė sielą ir nusinešė į pietus, į dausas. Savitrė pradėjo sekti Jamą, neatsilikdama nė per žingsnį. Jama, paveiktas Savitrės atsidavimo, jai uždavė keletą klausimų. Sužavėtas jos išmintingų ir nuoširdžių atsakymų, mirties dievas Savitrės šešurui padovanojo regą ir karalystę, tada jai pažadėjo šimtą sūnų ir galiausiai atgaivino Satjavaną. Indų tradicijoje Savitrė tapo atsidavusios ir išmintingos žmonos pavyzdžiu.
Mažieji Žinėnai

Istorija

Manoma, kad 1362 m. čia buvo įkurta karinė lietuvių stovykla. Apie 1990 m. turistai kaime netikėtai aptiko vieną didžiausių Lietuvoje Mažųjų Žinėnų piliakalnį. Jo šlaitą sparčiai ardo Neris, susidariusi Andruškonių atodanga.
Mažųjų Žinėnų viensėdis prie Šlėnos upelio įkurtas XX a. pradžioje, istorinis jo pavadinimas – Kaukazas (Кавказъ).
Žvėrinčius (Telšiai)

Žvėrinčius – nuo 1996 m. Ubiškės girininkijoje, prie Laukstėnų kaimo įrengtas 14,7 ha ploto miško aptvaras miško gyvūnams. Priklauso VĮ „Telšių miškų urėdija“. „Žvėrinčiaus“ įkūrėjas ir puoselėtojas − eigulys Petras Dabrišius.
„Žvėrinčiuje“ gyvena apuokai, lūšys, muflonai, danieliai, meškinas Timofejus, bei yra aptvertas 2,4 ha ploto miško sklypas vilkams. Dėl afrikinio kiaulių maro 2014 m. „Žvėrinčiuje“ nebelaikomi šernai. Laukinių gyvūnų gyvenimo stebėjimui pastatytos dvi apžvalgos aikštelės bei pavėsinė, regykla, įrengta žaidimų aikštelė vaikams, pastatytas ąžuolas su inkilais ir stendas su labiausiai Lietuvoje paplitusių žvėrių ir paukščių aprašymais. Planuojama „Žvėrinčiuje“ apgyvendinti stumbrus.
2006 m. pradžioje „Žvėrinčiuje“ gyveno 2 šernai, 8 danieliai, 3 vilkai, 9 muflonai, 7 lūšys ir stirna.
Prancai

Aplinkinės gyvenvietės

PlokščiaiBizieriai 
 ŠAKIAI
Aresifė

Istorija

Aresifė pirmą kartą paminėta XV a., kaip maža žvejų gyvenvietė. XVI a. pabaigoje pradėjo plėstis. Pastatyta pirmoji bažnyčia.
Gražina Akelaitienė

Biografija

Vyras Gintautas Akelaitis. 1978 m. baigė Vilniaus pedagoginį institutą. 1993 m. filologijos mokslų kandidatė.
1978–1979 m. dirbo mokytoja Vilniuje. Nuo 1979 m. Vilniaus pedagoginio instituto (nuo 1992 m. Vilniaus pedagoginis universitetas) dėstytoja; nuo 1997 m. docentė.
Parašė straipsnių apie morfologinę balsių kaitą dabartinėje lietuvių kalboje. Tęstinio leidinio „Žmogus ir žodis“, t, 1 2002 m., t. 6–9 2004–2007 m.) viena parengėjų.
Mardukas

Mardukas (šum. 𒀫𒌓 = AmarUtu) − babiloniečių dievybė, perkūno dievas. Iš pradžių saulės dievas, Babilono miesto globėjas. Nuo XVIII a. pr. m. e. Babilonijos karalystės vyriausiasis dievas, pakeitęs Enlilį, pasaulio kūrėjas.
I tūkstantmečio pr. m. e. viduryje Babilonijos žyniai, stengdamiesi iškelti Marduką virš kitų dievų, priskyrė jam jų bruožus ir funkcijas.
Mardukas buvo vaizduojamas kaip barzdotas vyriškis ilgu drabužiu, cilindro formos karūna, su valdžios ženklais kairėje ir rimbu dešinėje rankoje.
Mardukas įveikė chaoso drakonus Tiamat ir Kingu bei taip tapo visagaliu. Buvo pripažintas kaip visatos ir žmonijos kūrėjas, šviesos ir gyvybės dievas, likimų valdovas. Jis tapo toks gerbiamas, kad turėjo apie 50 titulų. Galiausiai buvo vadinamas tiesiog Belu (Bel) – „viešpačiu“.
Aleksandras Ambrazevičius

Biografija

1978 m. baigė Kauno politechnikos institutą. 1985 m. apgynė disertaciją „Kai kurių blokinių šilumai atsparių polimerų relaksacinės savybės linijinėje ir nelinijinėje tampriai klampių deformacijų srityje“, technikos mokslų kandidatas.
1978–1990 m. Kauno staklių gamybinio susivienijimo inžinierius, Techninės informacijos, Racionalizacijos, Išradimų skyrių viršininkas. 1988–1990 m. Sąjūdžio Kauno miesto tarybos narys. 1990–1992 m. Lietuvos Respublikos Aukščiausiosios Tarybos deputatas, Prezidiumo narys. 1993–1996 m. valstybės konsultantas ekonominės reformos klausimais. 1995–1996 m. Krašto apsaugos ministerijos sekretorius. Nuo 1996 m. AB „Kauno staklės“ konsultantas.
1995 m. Tautos pažangos judėjimo pirmininkas ir Tautos pažangos partijos pirmininko pavaduotojas.
Žmona Nijolė, gydytoja, dukros – Kristina (g. 1977), Dovilė (g. 1983).
Dūdėnai

Istorija

1711 m. Videniškių santuokų metrikų knygos kaimą de uilla Dudiszki galima tapatinti su dab. Dūdėnais.
Tufuga Efi

Biografija

Tufuga Efi gimė 1938 m. kovo 1 d. Motootua miestelyje Samoa. Jis baigė vidurinę mokyklą šalies sostinėje Apijoje, o aukštuosius mokslus – Naujosios Zelandijos mokykloje.
Turuga Efi yra vedęs Masiofo Filifilia Imo.
Savo politinę karjerą jis pradėjo 1966 m., kai buvo pirmą kartą išrinktas į šalies parlamentą.
Du kartus iš eilės politikas ėjo šalies ministro pirmininko pareigas – nuo 1976 iki 1982 m. ir trumpą laiką 1982 m.
2007 m. gegužės 11 d. mirus tuometiniam šalies vadovui Malietoa Tanumafili II buvo paskelbti nauji rinkimai. Juose vieninteliu parlamento kandidatu buvo Tufugas Efi ir rinkimus laimėjo. Oficialiai savo pareigas jis eiti pradėjo 2007 m. birželio 20 d.
Kovo idos

Kovo idos – terminas, romėnų kalendoriuje apibūdinantis kovo 15 d. Apskritai, idos buvo tradicinio romėnų kalendoriaus kovo, gegužės, liepos ir spalio 15 d. bei kitų mėnesių – 13 dienomis. Šio pavadinimo nebeliko įsigalėjus Julijaus kalendoriui, tačiau jis dar ilgą laiką naudotas nusakyti mėnesio viduriui.
Dabar būtent kovo idos yra labiausiai žinomos kaip diena, kada 44 m. pr. m. e. buvo nužudytas Gajus Julijus Cezaris. Su tuo susijusi ir kita metaforinė prasmė – neišvengiamai artėjančios nelaimės.
Kiekvienos kovo idos šiuo metu Romoje minimos apsirengus togomis Cezario mirties vietoje. Pati sąvoka plačiai naudojama populiariojoje kultūroje – kaip knygų, dainų pavadinimas ar kitaip.
Supraslio stačiatikių akademija

Supraslio stačiatikių akademija (lenk. Akademia Supraska) – stačiatikių akademija esanti Supraslio mieste (Lenkija), Supraslio stačiatikių vienuolyno valdose. Akademija įkurta 2004 m. rugsėjo 16 dieną Balstogės-Gdansko stačiatikių vyskupijos iniciatyva.
Akademijoje yra ruošiami stačiatikių pastoriai ir teologai. Akademijoje vyksta įvairūs renginiai, konferencijos, paskaitos, kurių metu kalbama apie stačiatikių religijos tradicijas ir kultūrą.
Juozas Virbickas

Biografija

1946–1957 m. mokėsi Anykščių Jono Biliūno vidurinėje mokykloje. 1957–1962 m. studijavo Vilniaus universiteto Gamtos mokslų fakultete. Dar studijuodamas 1960–1962 m. dirbo LSSR MA Zoologijos ir parazitologijos institute inžinieriumi žuvivaisininku, 1962–1964 m. šio instituto jaunesnysis mokslinis bendradarbis, 1964–1969 m. Žuvivaisos laboratorijos vadovas. 1968 m. apgynė biologijos mokslų kandidato disertaciją tema „Lynas Lietuvos vandenyse: gyvenamoji aplinka, ekologija ir veisimo perspektyva“.
1970–2003 m. vadovavo Žuvų (vėliau – Hidrobiontų) ekologijos ir fiziologijos laboratorijai, nuo 1970 m. vyresnysis mokslinis bendradarbis, nuo 1989 m. vyriausiasis mokslinis bendradarbis. 1989 m. gamtos mokslų daktaras. Nuo 1977 m. dar ir LSSR MA Zoologijos ir parazitologijos instituto direktoriaus pavaduotoju mokslo reikalams. Nuo 1977 m. respublikinės probleminės mokslinės tarybos „Hidrobiologija, ichtiologija ir vandens biologinių resursų panaudojimas“ pirmininkas. 1987–1990 m. dar ir SSRS Ichtiologinės komisijos Pabaltijo skyriaus pirmininkas. 
1990–2003 m. dirbo LMA Zoologijos ir parazitologijos (vėliau – Ekologijos) instituto direktoriumi ir Hidroekologijos skyriaus vedėju. 1990–2006 m. ir žurnalo „Ekologija“ redakcinės kolegijos narys. 1991 m. išrinktas tarptautinio Baltijos komiteto nariu. 1994 m. išrinktas LMA nariu korespondentu. Tarptautinės gamtos ir visuomenės mokslų akademijos tikrasis narys ir prezidiumo narys. J. Virbicko iniciatyva Lietuvos ekologų draugija pripažinta tarptautiniu mastu, 1992 m. ji tapo Europos ekologų federacijos nare. 1998–2005 m. Lietuvos žuvininkų sąjungos, taip pat asociacijos „Žuvininkystės rūmai“ prezidentas, 2005 m. išrinktas garbės prezidentu. 
Palaidotas Vilniaus Kairėnų kapinėse.

Mokslinė veikla

Svarbiausiais J. Virbicko mokslinės veiklos rezultatais laikomas ichtiologinės krypties darbas – biologiniai žuvų, kai kurių žuvininkystės sričių tyrimai. Jis taip pat buvo hidroekologinių tyrimų Lietuvoje pradininkas, skatinęs tokių tyrimų plėtrą. Vertinamas ir mokslininko vadovavimas gamtosaugos programoms bei indėlis į Lietuvos gamtosaugą bei gamtonaudą. Disertacijas apgynė dvylika J. Virbicko išugdytų disertantų.
Hidroekologijos ir ichtiologijos klausimais su bendraautoriais paskelbė daugiau nei 170 mokslinių straipsnių, 20 mokslinių knygų ir monografijų. Iš viso yra paskelbęs apie 380 publikacijų, apie pusė iš jų – mokslinės, kitos – mokslo populiarinimo. Jis taip pat yra vieno išradimo termoekologijos srityje bendraautoris (1985 m.).
2013 m. LR aplinkos ministerija įsteigė Juozo Virbicko premiją labiausiai nusipelniusiems saugant ir gausinant žuvų išteklius aplinkos apsaugos valstybinės kontrolės pareigūnams, neetatiniams aplinkos apsaugos inspektoriams, žvejų asociacijoms, mokslo institucijoms ir jų darbuotojams.
Ažynas (laikraštis)

Ažynas – Kėdainių rajono Ažytėnų kolūkio laikraštis, leistas 1985–1991 m. kartą per ketvirtį. Tiražas 100 egz.
Elvinas Jankevičius

Biografija

Mokėsi Vilniaus Salomėjos Nėries vid. mokykloje,1996 m. baigė Max - Planck gimnaziją, Duesseldorfe, Vokietijoje. 1997 m. studijavo ekonomiką Eseno Universitete.2004 m. įgijo Vilniaus pedagoginiame universitete ekonomikos bakalauro laipsnį. 2010 m. ten pat įgijo sociologijos magistro laipsnį. 
1998–2000 m. UAB „ID-Baltic“ prekybos vadovas. 2000–2002 m. UAB „Tele 2“ prekybos ir distribucijos vadovas. 2002–2004 m. UAB „Mobilios visatos telekomunikacijos“ prekybos direktorius. 2004–2006 m. UAB „Greito maitinimo tinklas“ direktorius. 2007–2008 m. UAB „S Projektas“ direktorius.
2008–2009 m. sveikatos apsaugos ministro patarėjas. 2009–2010 m. Lietuvos Respublikos Seimo nario Gedimino Kirkilo padėjėjas. 2010–2011 m. Vilniaus miesto savivaldybės Turto departamento direktoriaus pavaduotojas. 2011–2013 m. Varėnos rajono savivaldybės meras. 2013–2016 m. vidaus reikalų viceministras. Nuo 2017 m. teisingumo ministras.
2011–2015 m. Varėnos rajono savivaldybės tarybos narys.
2009-2013 m. buvo Lietuvos socialdemokratų partijos Varėnos rajono skyriaus pirmininkas.
2013–2016 m. buvo Vidaus reikalų viceministras. Nuo 2018 m. – Teisingumo ministras.
Žmona Aistė, dukros Austėja ir Luknė.
Natris

Pavadinimo kilmė

Natris būdavo aptinkamas šarminiuose junginiuose iš augalinių pelenų, kuriuose gausu šarminių medžiagų, todėl arabai ir hebrajai elementą pavadino vardu – neter.
Sabrina Ferilli

Biografija

Sabrina Ferili gimė namų šeimininkės ir komunistų partijai priklausančio politiko šeimoje. Pirmas didesnis vaidmuo kine jai teko 1991 m. juostoje „Raudonplaukis amerikietis“, o 1993 m. juosta „Maniako dienoraštis“ buvo demonstruota Berlyno kino festivalyje. Aktorės populiarumas augo, 1996 m. ji kartu su Pippo Baudo ir Valeria Mazza vedė populiarų Sanremo muzikos festivalį.
Šiuo metu aktorė yra sukūrusi daugiau kaip 70 vaidmenų kine ir televizijoje, taip pat teatre.
Fonten de Vokliūzas

Istorija

Miestelyje yra XIX a. įkurtas popieriaus fabrikas, kurio malūnui vandenis neša Sorgue’o šaltinis. XIX amžiaus pabaigoje buvo pradėta pirmoji ekspedicija į upės ištakas, tačiau dar dabar nėra žinoma iš kur tas vanduo atsiranda tik manoma, jog tie vandenys susirenka iš kitų aplinkinių kalnų tokių kaip Mount Ventoux, Monts de Vaucluse ar Montagne de Lure, kurie yra 1100 kvadratinių kilometrų teritorijoje aplink šaltinį. Šią teritoriją tyrinėtojai nustatė naudodami įvairiaspalves natūralias dažančias priemones.
Venecietė (filmas)

Turinys

XVI amžius, Venecija. Atvykęs vienai dienai į miestą jaunas išvaizdu Žiulis gatvelėje pamato jį sudominusią moterį ir pradeda ją sekti. Galiausiai ši dingsta jam iš akių, tačiau Žiulis nerimsta ir sutinka šios tarnaitę. Iš šios sužinojęs, kad jį sužavėjusi moteris vardu Valerija ir yra ištekėjusi, tačiau tai nesustabdo jaunuolio, kuris primygtinai prašo, kad apie jo troškimą vakare pasimatyti būtinai būtų pranešta poniai.
Tuo metu, kol Žiulis vaikėsi Valeriją, jį pastebėjo Andžela – gražiausia moterimi Venecijoje vadinama našlė, kuri taip pat nori bet kokia kaina su juo susipažinti. Andželos tarnaitė paprašo pagalbos savo draugo Bernardo, kuris vakare susitinka lūkuriuojantį Žiulį ir kviečia jį vykti kartu. Pastarajam tenka apsispręsti: ar likti ir tikėtis, kad į jo kvietimą atsilieps Valerija, arba vykti su Bernardu...
Egipto civilinis kodeksas

Egipto civilinis kodeksas – kodifikuotas Egipto įstatymas, pagrindinis privatinės teisės šaltinis; civilinis kodeksas.

Istorija

1949 m. sudarytas iš 1 149 straipsnių. Autorius – teisininkas Abdel-Razzak Al-Sanhuri, kuriam padėjo Lille universiteto dekanas Edouard Lambert. Tikėtinai dėl Lamberto įtakos Kodeksą paveikė Prancūzijos civilinis kodeksas. Pagrindinis dėmesys – verslui ir komercijai. Nėra nuostatų dėl šeimos santykių, kuriuos paprastai reguliuoja Šarija. Sanhuri sąmoningai nuošalyje paliko šeimos teisę.
Egipto civilinis kodeksas pasitarnavo kaip teisės šaltinis daugelio kitų Artimųjų Rytų valstybėse, įskaitant tokias kaip Libija, Jordanija bei Irakas (visose trijose projektus parengė Al Sanhuri ir vietinių teisininkų darbo grupė pagal jo rekomendacijas), Bahreinas (2001 m.), taip pat Kataras (1971 m.) Kuveito komercinis kodeksas (parengė El-Sanhuri). Sudano parengtas 1970 m. Civilinis kodeksas buvo didele dalimi nukopijuotas iš Egipto civilinio kodekso su nežymiais pakeitimais. Šiandien visų arabų valstybių, turinčių modernius Civilinius kodeksus (išimtis – Saudo Arabija ir Omanas), civilinė teisė visiškai (arba iš dalies) paremta Egipto civiliniu kodeksu.
Atevos kalnagūbris

Atevos kalnagūbris (angl. Atewa Range) – kalnų sistema pietrytinėje Ganoje, Akijem Abuakvos regione, netoli Kibi miesto, į pietvakarius nuo Kvahu plynaukštės, kuri sudaro pietvakarinę Voltos tvenkinio ribą.
Kalnagūbris driekiasi apytikriai iš šiaurės į pietus. Susideda iš stačiašlaičių kalvų, turinčių pakankamai lygias viršūnes, grandinės. Atevos kalnagūbris yra paskutinė kainozojaus peneplenos, dengusios pietinę Ganą, liekana. Jo dirvožemis praturtintas boksitu. Kalnagūbryje įsiterpęs svarbus miško rezervatas. Čia prasideda trys svarbios upės: Ajensu ir Densu, kurios teka pietų kryptimi į Atlanto vandenyną, ir Birimas, kuris pirmiausia teka į šiaurę, darydamas lankstą apie Atevos kalnagūbrį, paskiau pasuka į pietvakarius ir susilieja su Pra upe. Birimas yra svarbus, nors ir senkantis deimantų šaltinis.
Mikalojus Jurgis Čartoriskis

Biografija

Kilęs iš Lietuvos didikų Čartoriskių giminės. Tėvas Jurgis Čartoriskis, motina Aleksandra Vyšniovecka.

Valstybės tarnyba

1633 m. Voluinės kaštelionas, 1655 m. Podolės vaivada, 1657 m. Voluinės vaivada.
Lietuvos edukologijos universiteto Lituanistikos fakultetas

Lietuvos edukologijos universiteto Lituanistikos fakultetas – Lietuvos edukologijos universiteto (LEU) struktūrinis padalinys, fakultetas. Sritis – Lietuvių kalba ir Lietuvių literatūra.
Adresas: T. Ševčenkos g. 31, LT-03111 Vilnius (Naujamiestis).

Istorija

1945 m. buvo įsteigtas VPU Lietuvių kalbos ir literatūros fakultetas. Jis turėjo 3 katedras: Lietuvių kalbos, Lietuvių literatūros, Visuotinės literatūros (pastaroji 1955 m. panaikinta; iki 1991 m. veikė Lietuvių ir užsienio literatūros katedra). Be to, veikė ir Valstybinio dvimečio mokytojų instituto Lietuvių kalbos ir literatūros skyrius. Jame buvo 2 specialybės: lietuvių kalba ir literatūra ir lietuvių kalba ir literatūra bei istorija.

Absolventai

Fakultetą baigė rašytojas Kazys Saja, lituanistas Antanas Pakerys, politikai Remigijus Motuzas, Valentinas Stundys ir kiti.
Hillary Clinton

Biografija

Jos vyras – 42-asis JAV prezidentas Bilas Klintonas, ji buvo šalies Pirmąja ponia nuo 1993 iki 2001 metų.
Demokratų partijos narė, teisininkė. Buvo JAV senatore (jaunesniąja pagal rangą) nuo Niujorko valstijos nuo 2001 m. sausio 3 d. iki paskyrimo į JAV valstybės departamentą.
2006 m. sausį paskelbė ateinančiuose rinkimuose sieksianti JAV prezidento posto. Jos pagrindinis varžovas renkant kandidatą nuo Demokratų partijos buvo Barakas Obama, 2009 m. sausio 20 d. tapęs 44-tuoju JAV prezidentu.
2015 m. balandžio 12 d. politikė pranešė, kad 2016 m. rinkimuose vėl sieks tapti šalies prezidente. Šiuose rinkimuose H. Klinton pralaimėjo Respublikonų partijos kandidatui Donaldui Trampui, gavusi 232 rinkikų kolegijos balsus.

Įvertinimas

2013 m. Šventojo Andriaus universiteto teisės garbės daktarė
Budiono arkliai

Budiono arkliai – jojamųjų arklių veislė. Išvesta 1921–1948 Rusijoje, Rostovo sr. žirgynuose iš sukryžmintų Dono ir grynakraujų jojamųjų arklių.
Stambūs, harmoningo sudėjimo. Eržilo vid, aukštis ties gogu 162,2 cm, įstrižasis liemens ilgis 163,5 cm, krūtinės apjuostis 186 cm, plaštakos – 20,5 cm. Eržilo masė ~500 kg.
Tinkami darbui, ištvermingi, greiti, dažniausiai gelsvai sarti, rečiau bėri, juodbėri. Daugiausiai auginami Rusijoje, Kazachijoje. yra įvežtų ir į Lietuvą
My-HiME

Prologas

Mai Tokiha – aukštosios mokyklos mokinė ir atsidavusi vyresnioji sesuo, gaunanti stipendiją prestižinėje Fuuka akademijoje. Keliaujant keltu į akademiją, įgula pamato ir išgelbsti jauną mergaitę, kuri plūduriuoja vandenyje, suspaudus didelį juodą kardą. Reikia atlikti dirbtinį kvėpavimą, o Mai vienintelė moka tai daryti. Sėkmingai atlikusi procedūrą, ji pastebi, kad išgelbėta mergaitė turi tokį patį keistą apgamą, kaip ir ji pati. Nakties metu į keltą patenka kita mergina, ieškanti išgelbėtosios. Tarp jų prasideda mūšis, kurio metu sunaikinamas keltas. Visi evakuojasi, tik Mai lieka laive. Neatskleistos Mai galios prabunda, jinai krentant žemyn kartu su kelto nuolaužomis.
Sukurtas kompiuterinis žaidimas „PlayStation 2“ konsolei, pavadintas: „Unmei no Keijo“ arba „The Another“ (liet. Kiti) ir PSP konsolei „Mai Hime Senretsu“. Taip pat kovinis žaidimas „Bakuretsu“. Pagrindinis herojus „Unmei no Keijo“ siužete yra vaikinas, vardu Takemura, atvykęs į Fuuka akademiją studijuoti HiMes‘s. Yra kelios istorijos (po kiekvieną Mai, Mikoto, Natsuki ir Miyu). PSP versijoje yra dar viena veikėjo istorija, manoma, kad Shizuru.

Kompiuteriniai žaidimai

Kompiuterinis žaidimas „PlayStation 2“ konsolei sukurtas „Marvelous Interactive“ kompanijos ir pavadintas „Mai-HiME – Unmei no Keitouju“ arba „My-HiME – Kiti“. Išleistas 2005 m. birželio 30 d. Japonijoje. Pagrindinis veikėjas – vaikinas Takemura, kuris atvyko į Fuuka akademiją studijuoti apie HiME‘s. Yra kelios siužeto linijos – po kiekvieną Mai, Mikoto, Natsuki ir Miyu. Du PSP žaidimai, „Mai-HiME Senretsu! Shin Fuuka Gakuen Gekitoushi!!“ ir „Mai-HiME Bakuretsu! Fuuka Gakuen Gekitoushi?!“, buvo sukurti ir išleisti „Sunrise Interactive“.