google/wiki40b huggingface dataset:
Jieznas

Pavadinimo kilmė

Kadangi daugeliu atvejų vandenvardžiai yra atsiradę pirmiau nei vietovardžiai, todėl ir dėl Jiezno manoma panašiai. Tačiau lieka neaišku, kuris vandenvardis buvo svarbiausias miesto pavadinimui atsirasti – Jiezno ežeras, upelis Jieznelė ar raistas Jieznis. Labiausiai tikėtina, kad pirminis buvo ežero vardas, o iš jo jau kilo miesto, upės ir raisto pavadinimai. XX a. pradžioje gyvenvietė buvo rašoma Jeznas  arba Jėznas.
Kalbininko K. Būgos nuomone, ežero pavadinimo šaknis yra jotvingiška.
Liaudies etimologija pasakoja, kad Jiezno ežeras buvo labai gilus, ir jo dugno nieks nepasiekdavo. Sakydavo, kad jis be dugno. Iki Pacų Jieznas priklausė Jakaterinos palikuonims. Vieną kartą puotaudami prie ežero jie nutarė įsitikinti, ar tikrai ežeras be dugno. Nėrė vienas – nepasiekė dugno, antras – taip pat. Pagaliau nėrė trečias ir ilgai neišnėrė. Visi nuščiuvę laukė. Pagaliau jis išniro ir sušuko: Есть дно! („Yra dugnas!“). Nuo to laiko ežerą vadino Jiezno vardu, o miestelis taip pat liko Jieznas.

Architektūra

Miestelio gatvių tinklas – taisyklingas stačiakampis, su baroko laikotarpiui būdinga išryškinta kompozicine ašimi. Jiezno centrinėje dalyje suformuota keturkampė aikštė. Barokinė dvibokštė Jiezno Šv. arkangelo Mykolo ir Jono Krikštytojo bažnyčia, pastatyta 1670 m., perstatyta 1772 m., stačiakampio plano, vienanavė, su kripta. Bažnyčios viduje išliko vertinga sienų tapyba (1770–1772 m., nežinomas italų dailininkas), du žalvariniai varpai (1770 m. ir 1878 m.)
Buvusioje Jiezno dvaro sodyboje, statytoje XVIII a. antroje pusėje – XIX a. pirmoje pusėje, išliko Pacų rūmų, kurie garsėjo puošnumu ir prabanga, vakarinis korpusas (po 1953 m. rekonstrukcijos pakeistas), kumetynas, ūkinis pastatas ir mišraus plano parkas, įkurtas XVIII a. pirmoje pusėje.
Jonas Bružikas

Biografija

Baigė Veiverių mokytojų seminariją, 1922 m. – Žemaičių kunigų seminariją. Aukštuosius filosofijos ir teologijos mokslus baigė Olandijos ir Austrijos jėzuitų universitetuose.
1930–1931 m. redagavo religinius žurnalus „Žvaigždė“ ir „Misijos“. Bendradarbiavo kunigams skirtame žurnale „Tiesos kelias“. Parašė religinių knygelių, išspausdino vertimų.
Aliumelis

Panaudojimas

Iš lydinio gamina vielą termoporoms. Dažniausiai naudojamas K tipo termoporose (pora chromelis-aliumelis).
Laivių piliakalnis

Piliakalnis

Įrengtas į upių santaką įsiterpiančiame aukštumos kyšulyje. Šlaitai statūs, 8 m aukščio. Aikštelė trikampė, 50 m ilgio šiaurės rytų - pietvakarių kryptimi ir 45 m pločio pietvakariniame krašte.
Palei aikštelės pietvakarinį kraštą supiltas 49 m ilgio ir 10 m pločio puslankio formos pylimas, kurio aukštis nuo aikštelės pusės 0,7–1,0 m, o išorėje – 1,5–2,0 metro. Priešais pylimą aukštumos pusėje pastebimos gynybinio griovio liekanos.
Į pietus - pietvakarius nuo pylimo pastebėta papėdės gyvenvietės kultūrinio sluoksnio pėdsakų.
Piliakalnis apaugęs lapuočių medžių mišku. Šiaurės rytinis šlaitas paplautas Salanto ir Bubino santakos, eroduoja. Aikštelės šiaurės rytinėje dalyje išlikusios lobių ieškotojų iškastos duobės. Gynybinis pylimas užslinkęs. Anotacinio ženklo nėra.
Archeologinį ir kraštovaizdžio vertingųjų savybių pobūdį turintis kultūros paveldo objektas. Saugomos teritorijos plotas 1,2007 ha.
Apie 70 m į pietryčius nuo piliakalnio yra Laivių akmuo, vadinamas Laumės kūliu, o apie 350 m į pietryčius, priešingame Bubino krante – Laivių kapinynas.

Istorija

Piliakalnį vietos gyventojai vadinama Pilale. Pasakoja, kad senovėje pro piliakalnį tekantis Salantas buvęs didelė ir vandeninga upė, kuria plaukiojo karo ir prekybos laivai, prisišvartuodavę netoli piliakalnio, prie aukšto ąžuolo su ilga, virš upės slėnio pakibusia šaka, naudojama kroviniams iš laivų iškrauti ir pakrauti. Esą, laivų sustojimo vietą imta vadinti Laiviais, o vėliau šis vardas prigijo visam kaimui.
Kiti padavimai pasakoja apie piliakalnyje nugrimzdusį dvarą ir užkastus lobius, link kurių vedę požeminiai urvai. Matyt šie pasakojimai atvedė į piliakalnį lengvatikius lobių ieškotojus, po kurių apsilankymo aikštelėje liko keletas didelių duobių.
1972 m. piliakalnis įrašytas į respublikinės reikšmės archeologijos paminklų sąrašą (AR494), 1992 m. registruotas Lietuvos Respublikos nekilnojamųjų kultūros vertybių registre, 1997 m. įrašytas į registro archeologinių vietų sąrašą (kodas A441), 1998 m. paskelbtas Lietuvos Respublikos kultūros paminklu (kodas A441P), 2005 m. pripažintas valstybės saugomu paminklu.

Tyrimai

Piliakalnį kaip kultūros paveldo objektą išaiškino inžinierius Ignas Jablonskis. 1948 m. žvalgė Lietuvos istorijos institutas (tyrimų vadovas Pranas Kulikauskas), 1959 m. – Juozas Mickevičius (Kretingos kraštotyros muziejus), 1982 m. – Mokslinė metodinė kultūros paminklų apsaugos taryba (tyrimų vadovas Romas Olišauskas),, 1992 m. – Lietuvos kultūros paveldo mokslinis centras (tyrimų vadovas Vilnius Morkūnas), 1999, 2009, 2010 ir 2017 m. – Julius Kanarskas (Salantų regioninis parkas; Kretingos muziejus), 2013 m. – Arūnas Strazdas, Jonas Balčiūnas ir Algirdas Skrupskelis (Kultūros paveldo centras).
1974–1976 m. kartografavo Respublikinis žemėtvarkos projektavimo institutas, 1982 m. – Visasąjunginis žemės ūkio aerofotogeodezinių tyrinėjimų institutas, 1992 m. – Valstybinis žemėtvarkos institutas, 2013 m. – Kultūros paveldo centras.
Datuojamas I tūkstantmečiu. – XIII a.
FK Labunishta

Istorija

Šio klubo ištakos siekia 2011 m. Žaisdavo trečioje pakopoje.
2017/2018 m. sezone pirmą kartą dalyvavo Antros lygos pirmenybėse.
Petras Martinkaitis

Biografija

1901–1905 m. bendradarbiavo LSDP žurnale Darbininkų balsas. Žandarų persekiojamas išvyko į JAV. Nuo 1906 m. bendradarbiavo laikraščiuose „Kova“, nuo 1908 m. – „Tėvynė“. 1912–1914 m. Čikagoje su Amerikos lietuvių socialistų sąjunga leido Lietuvių žurnalą. Buvo nuolatinis „Naujienų“ ir „Keleivio“ bendradarbis. Pasirašinėjo P. M. Kaičio, P. M. K. ir Seno Petro slapyvardžiais.
Artūras Gimžauskas

Artūras Gimžauskas (g. 1977 m. rugpjūčio 19 d. Utenoje) – žurnalistas, sporto leidinių redaktorius.

Biografija

1994 m. Artūras Gimžauskas baigė Utenos Aukštakalnio pagrindinę mokyklą (buvusią vidurinę) , 2000 m. įgijo Vilniaus pedagoginio universiteto kūno kultūros specialybės bakalaurą. 1999–2002 m. dirbo „Lietuvos žinių“ žurnalistu, 2002–2005 m. užėmė „Lietuvos žinių“ sporto skyriaus redaktoriaus pareigas. Nuo 2005 m. A. Gimžauskas yra mėnesinio žurnalo SPO:) vyriausiasis redaktorius. Nuo 2006 m. eina savaitraščio „Sportas“, o nuo 2008 m. – ir žurnalo „Lengvoji atletika" vyr. redaktoriaus pareigas.
Jean Renaudie

Jean Renaudie (1925 m. birželio 8 d. – 1981 m. spalio 13 d.) – prancūzų architektas, urbanistas.

Kūrybinės idėjos

„Mieste nėra paprastų objektų, ten gali išvis nebūti jokių objektų. Kiekvienas elementas įgauna prasmę tik sandūroje su kitu. Kaip ir bet kuri kita organizacija, miestas, yra ženklas, kai neįmanoma atskirti elementų neprarandant visumos.“
Nuosavybė
Projektavo ją unikalią, niekada neprojektavo dviejų panašių interjerų, galvodamas apie jame gyvensiantį. Renkasi netikėtas formas, nors ir neturi nieko prieš stačius kampus, kaip tik mano kad labai daug galima kalbėti apie kvadrato geometrines ašis ir ideologiją.
Kompleksiškumas
Jo manymu neįmanoma priimti gero sprendimo, jei jis nėra kompleksiškas, nes socialiniai ir urbanistiniai ryšiai niekada nebus paprasti ar sugretinti. Kompleksiškumas yra evoliucijos ženklas. Atvirkščiai, sugretinimas padiktuoja tokius sprendimus, kurie per savo komplikacijas užkerta kelią bet kokiai evoliucijai.
Įstrižumas
Įstrižos kryptys suteikia tokį įspūdį, kurio niekaip negali perteikti statmenos kryptys. Tolygiai tai suteikia didesnę erdvių variaciją.
Įvairovė
Gyvenamųjų namų formų įvairovė sudaro palankias sąlygas mums tapti aktoriais, nes nėra kitų būdų erdvei suprasti kaip kad per veiksmą. Įvairovės svarba būsto interjero erdvėse kyla iš to, kad savininkai juos įsisavins tik kai jie bus skirtingi vienas nuo kito, t. y. nebebus tipiniai, o labiau asmeninio pobūdžio.
Evoliucija
Jei miestas yra kompleksiškas organizmas, jis taip pat ir gyvas, išsivystęs per tam tikrą laiko tarpą. Kai sakoma, kad būtina apibrėžti miesto funkcijas, reiktų neužmiršti, kad yra ir neapibrėžtų, neaiškių funkcijų, kurios atsiranda, po to nyksta, o jas pakeičia dar kitos.
Gyvenamieji namai
Kiekvienas būstas turėtų vaidinti savo vaidmenį daugiabutyje. Tai kūrimas namų, tarp kurių įsivyrautų toks santykis kaip tarp namelių kaime, kurie tokie patrauklūs, įdomūs ir simpatiški. Tačiau vis tiek, kad būstas rastų savo vietą tarp kitų, jo noras būti viena turi kilti iš vidaus.
Malonumas
Būste daug svarbiau ne jo kokybė, atitinkanti šios dienos funkciją ir poreikius, o daug abstraktesni faktoriai, t. y. ar ta erdvė, ar būstas teikia malonumo jame gyvenant.
Struktūra
Struktūra turi būti lyg vaizduotės, kūrybos įamžinimo medžiaga, lyg filtras esminei saviraiškos formai.
Laikas
Problema yra ta, kad senųjų miestų kompleksiškas organizmas buvo pastatytas per ilgą laiką, etapais ir tiesiog pačių gyventojų, o tai nėra rezultatas, kas yra fundamentalu planiniams/urbanistiniams sprendimams.
Mastelis
Miesto mastelyje vaizdus galima skaityti taip pat kaip interjere, kaip skulptūros formas, šviesos cirkuliaciją, vizualines tūrių ertmes ir kanalus.
Juozas Kaunas

Biografija

Gimė 1870 m. birželio 13 d. Pavilktinių kaime. 1890 m. baigė Veiverių mokytojų seminariją. Mokėsi daugelyje pasaulio šalių: Palestinoje, Turkijoje, kai kuriose Rusijos imperijos vietovėse.
Iki 1915 m. mokytojavo Ingavangyje, Klebiškyje, Jominuose, Štabine ir Suvalkų mieste. Pirmojo pasaulinio karo metu buvo pasitraukęs su pabėgėliais į Rusiją, gyveno Tombove. 1918 m. grįžo į Lietuvą, mokytojavo Žemojoje Panemunėje, vėliau persikėlė į Kauną.
1919 m. buvo paskirtas į Vidaus reikalų ministerijoje besikuriantį Savivaldybių įstaigų departamentą. 1920-1921 m. buvo valsčiaus skyriaus viršininkas, 1921-1924 m. – Savivaldybių departamento direktoriaus padėjėjas, 1924-1926 m. – Departamento vyriausiasis revizorius, 1924-1925 m. rengė valsčių savivaldybių raštvedžių ir sekretorių kursus. 1926-1936 m. buvo Jonavos miesto burmistru. Iš šių pareigų pasitraukė visiškai pablogėjus sveikatai.
Daug prisidėjo prie Lietuvos savivaldos kūrimo, tvarkė ir tobulino savivaldybių veiklos pirmuosius žingsnius. Daug dirbo sudarydamas administracinius vienetus – apskritis, nustatydamas jų ribas, vėliau tvarkydamas valsčius ir jų ribas. Mirė 1936 m. rugpjūčio 28 d., palaidotas Skarulių kapinėse.
Farsis

Farsis (pers. جزیره فارسی) – Irano sala Persijos įlankoje, priklausanti Bušyro provincijai. Salos plotas – 0,25 km².
Sala yra uždaryta, nes joje, manoma, Islamo revoliucinės gvardijos jūrų pajėgų bazė.
2014 m. Lietuvos Respublikos Prezidento rinkimai

Kandidatai

2013 m. spalio 26 d. „Darbo partijos“ suvažiavimas savo kandidatu prezidento rinkimuose išrinko Artūrą Paulauską. 2014 m. vasario 3 d. apie savo sprendimą siekti antrosios kadencijos paskelbė Dalia Grybauskaitė. Kandidatais taip pat paskelbti Ignalinos rajono meras Bronis Ropė, socialdemokratas Zigmantas Balčytis, Vilniaus meras Artūras Zuokas, Lietuvos žaliųjų partijos vadovas Linas Balsys.
2014 m. balandžio 4 d. VRK paskelbė, kad reikiamą skaičių (ne mažiau kaip 20 tūkst.) rinkėjų parašų surinko ir teisę dalyvauti rinkimuose gavo septyni kandidatai: Dalia Grybauskaitė, Zigmantas Balčytis, Artūras Zuokas, Bronis Ropė, Naglis Puteikis, Artūras Paulauskas ir Valdemaras Tomaševskis. Būtino parašų kiekio nepavyko surinkti Linui Balsiui (pateikė 20 tūkst. 411 parašų, tačiau beveik 700 parašų buvo įvertinti kaip netinkami), Vladui Lašui (10,8 tūkst. parašų), Rolandui Paulauskui (8,7 tūkst. parašų), Kristinai Brazauskienei (465 parašai) ir Jonui Lašiniui (186 parašai).
Fenilketonurija

Fenilketonurija – paveldima medžiagų apykaitos liga, sukelianti silpnaprotystę. Ši reta autosominiu recesyviniu būdu paveldima liga atsiranda dėl amino rūgšties fenilalanino, gaunamo su maistu, apykaitos sutrikimo organizme. Fenilalaninas – viena iš pagrindinių baltymą sudarančių nepakeičiamų aminorūgščių, kuri gaunama su maistu. Ji randama visuose baltymuose ir kai kuriuose saldikliuose (aspartame). Ligą sukelia biocheminiai sutrikimai, kuriuos vaikas paveldi iš abiejų tėvų.

Požymiai

Sergant šia liga trūksta fenilalaninhidroksilazės fermento, todėl amino rūgštis fenilalaninas nebepaverčiamas tirozinu ir kaupiasi organizme. Kadangi padidėjusiam fenilalanino kiekiui jautriausios yra smegenys, vyksta negrįžtami nervų sistemos pažeidimai: vystosi vidutinio ar sunkaus laipsnio protinis atsilikimas, kyla emocijų ir elgesio problemų. Visi naujagimiai per pirmas dvi paras yra ištiriami dėl šios ligos. Kraujyje nustačius padidėjusį fenilalaniną, naujagimiai pradedami gydyti nedelsiant, priešingu atveju tai trikdo normalų jų augimą ir smegenų vystymąsi. Liga progresuoja gana greitai: negydomo vaiko būklė labai pablogėja jau per pirmąjį jo gyvenimo pusmetį.

Gydymas

Gydymo tikslas yra sumažinti fenilalanino, kuris įsisavinamas su maistu, gavimą naudojant specialią dietą. Fenilketonurija yra genetiškai paveldima medžiagų apykaitos liga, dėl kurios žmonės negali valgyti įprasto maisto. Ši dieta riboja natūralių baltymų vartojimą (kuriuose yra didelis fenilalanino kiekis) bei skiriami specialūs amino rūgščių mišiniai (bendram baltymų kiekiui organizme palaikyti). Tokios dietos privaloma kruopščiai laikytis visą gyvenimą, kai vartojami produktai, kuriuose nėra baltymų (nebaltyminiai makaronai, miltai, duona, sausainiai ir t. t.) ar jų yra labai mažai (vaisiai, daržovės, cukrus, augaliniai aliejai, medus). Visiškai vartoti negalima žuvies, mėsos, kiaušinių, sūrio, įvairių kruopų, ankštinių daržovių, šokolado, kakavos, saldiklių, miltinių produktų.
Nuo gimimo gydomų vaikų intelektas yra normalus, nors intelekto koeficientas būna kiek žemesnis nei tėvų ar bendraamžių.

Lietuvoje

Fenilketonurija – viena dažniausiai Lietuvoje pasitaikančių medžiagų apykaitos ligų. Nuo 1975 m. Lietuvoje vykdomas visuotinis naujagimių tikrinimas norint laiku diagnozuoti šią ligą. Ją diagnozavus, šeima su vaiku nukreipiama į Žmogaus genetikos centrą, kur juos konsultuoja, detaliau ištiria ir paskiria tinkamą gydymą. Lietuvoje vidutiniškai fenilketonurija nustatoma vienam iš 9000 naujagimių. Valstybė pacientams (vaikams ir suaugusiems) kompensuoja specialiosios paskirties maisto produktus, nes gydymas brangus – apie 10 tūkst. litų trims mėnesiams. Maisto produktai turintys aspartamo ženklinami užrašu ,,Turi fenilalanino šaltinį“.
Asmenukė

Asmenukė (angl. selfie) – autoportretinė nuotrauka, dažniausiai padaryta išmaniuoju telefonu. Asmenukes autoriai platina socialiniuose tinkluose (pvz., Facebook, Instagram, Snapchat ar Tumblr). Jomis dalijasi tiek įžymybės, tiek ir paprasti socialinių tinklų vartotojai. Internete asmenukių galima rasti net su Popiežiumi Pranciškumi, Princu Viljamu ir jo žmona Kembridžo kunigaikštiene Catherine.

Terminas

Į lietuvių kalbą iš anglų kalbos pirmiausia atėjo svetimybė „selfis“. 2013 metais „Oxford“ žodynas žodį „selfie“ paskelbė Metų žodžiu. Po kiek laiko Lietuvoje buvo sugalvotas lietuviškas atitikmuo autoportretinėms fotonuotraukoms pavadinti. Naujadaras „asmenukė" yra įtrauktas į Lietuvių kalbos naujažodžių duomenyną (tvarkytoja Rita Miliūnaitė).
Gediminas Vagnorius

Biografija

1975 m. baigė Telšių 4-ąją vidurinę mokyklą, 1980 m. Vilniaus inžinerinio statybos instituto Statybos ekonomikos fakultetą. 1987 m. LSSR MA Ekonomikos institute apgynė ekonomikos mokslų kandidato disertaciją tema „Ūkinių sprendimų priėmimo ekonominių svertų derinimo būdai“.  1988–1990 m. LSSR MA Ekonomikos instituto vyresnysis mokslinis bendradarbis.
1990 m. išrinktas į Aukščiausiąją Tarybą. Lietuvos nepriklausomos valstybės atstatymo akto signataras. Nuo 1991 m. Lito komiteto narys. 1991–1992 m. ir 1996–1999 m. ministras pirmininkas III ir VIII Vyriausybėse. 1992–2004 m. LR Seimo narys.  2004 m., 2008 m., 2015 m. ir 2016 m. nesėkmingai kandidatavo į LR Seimo narius, 2004 m. ir 2009 m. į Europos Parlamentą. 
1993–1999 m. Tėvynės Sąjungos (Lietuvos konservatorių) Valdybos pirmininkas. 2000 m. balandžio 3 d. už nuolatinę Andriaus Kubiliaus vyriausybės kritiką pašalintas iš partijos, tapo naujai įkurtos Nuosaikiųjų konservatorių sąjungos pirmininku.  2004 m. šiai kartu su Jaunųjų krikščionių demokratų lyga susijungus į Krikščionių konservatorių socialinę sąjungą, tapo pastarosios pirmininku. 2010 m. sausio 23 d. susijungus Krikščionių konservatorių socialinei sąjungai ir Lietuvos krikščioniškosios demokratijos partijai su Seimo frakcija „Viena Lietuva“, išrinktas naujos Krikščionių partijos pirmininku.  Aktyvus Visagino AE priešininkas. 
2013–2017 m. Darbo partijos vicepirmininkas.
Dailiasnapė alkelė

Elgesys ir dauginimasis

Dailiasnapės alkelės racionas keičiasi priklausomai nuo sezono. Perėjimo laikotarpiu susideda daugiausia iš planktoninių vėžiagyvių, pvz., šoniplaukų. Naujesni tyrimai rodo, kad kai kuriuose regionuose jos gaudo ir medūzas. Ieškodamos maisto dažnai toli nuklysta nuo kolonijos, gaudydama grobį pasineria iki 30 m gylio.
Perėjimas prasideda balandžio-gegužės mėnesiais kolonijose, kuriomis dažnai dalinasi su kitomis alkų rūšimis. Porelė padeda vieną kiaušinį, kurį peri mėnesį laiko, išsiritęs jauniklis penimas 4 kartus per dieną apie 35 dienas kol palieka lizdą.
Tiffany & Co.

Tiffany & Co. – juvelyrikos bendrovė įsikūrusi Niujorke, JAV. Ji viena žinomiausių sužadėtuvių žiedų gamintoja. Dabar Tiffany turi per 150 parduotuvių pasaulyje. Visos Tiffany pakuotės – dėžutės, vyniojamasis popierius, maišeliai ir katalogo viršelis – turkio arba dar vadinamos „Tiffany mėlynumo“ spalvos. Ši spalva įteisinta kaip registruotas ženklas „Tiffany Blue®“.
Leonas Benešiūnas

Biografija

Gimė 1927 m. birželio 19 d. Tarvyduose. 1948 m. mokėsi autoremonto kursuose Kaune. 1949-1951 m. Kaliningrado traukinių remonto ir statybos gamyklos mechanikas. 1951-1975 m. dirbo Kaliningrado žuvininkystės įrangos gamykloje. Buvo vienas iš greitų maisto šaldymo aparatų MAR ir ARSA išradėjų. 1975-2005 m. Panevėžio metalo gamyklos Metalitas eksperimentinio skyriaus vadovas. Už nuopelnus darbe 1970 m. apdovanotas Garbės ženklo ordinu, 1973 m. TSRS valstybine premija, 1974 m. Darbo raudonosios vėliavos ordinu.
Vajasiškio Šv. Jono Krikštytojo bažnyčia

Istorija

Vajasiškis iki 1795 m. buvo Vilniaus vyskupo, Salako dvaro valda. Apie 1795 m. pastatyta bažnyčia. 1796 m. leista laikyti pamaldas. Vajasiškyje gyveno kunigas, kuris laikydavo Šv. Mišias, bet kitų religinių patarnavimų neteikė. 1862 m. atvykęs kunigas Liudvikas Jokūbauskas 1863 m. pastatė naują medinę bažnyčią.
1902 m. pastatyti bažnyčios tarnų namai. Kunigas Jonas Deveikis 1911 m. pastatė medinę kleboniją, 1912 m. suremontavo ir atnaujino bažnyčią, nupirko parapijai 4 ha žemės. Kunigas J. Armalis 1918 m. suremontavo kleboniją. Klebono kanauninko Antano Bačkio rūpesčiu 1935 m. pastatytas parapijos namas su sale. 1940 m. įkurta parapija. 1943 m. pastatyta prieglauda. Vajasiškis garsėjo Šv. Jono ir ypač Šv. Onos atlaidais.

Architektūra

Bažnyčia kryžminio plano, dvibokštė, su siauresne už navas apside. Šventoriaus tvora akmenų mūro. Jame stovi medinė varpinė, joje – 4 varpai.
Lamecija Termė

Istorija

Lamecija Termės savivaldybė atsirado 1968 m. sausio 4 d. sujungus Nikastrą, Sambiazę, Sant'Eufemija Lameciją.

Nikastras

Nikastras atsirado IX a., kai Bizantija pastatė pilį, pavadintą Naująja (Neo Castrum). Normanų grafas Robert Guiscard čią įkūrė didelį Benediktinų vienuolyną, pavadintą Šv. Eufemijos vardu, 1062 m. Ilgą laiką miestas priklausė Karačiolų šeimai, o vėliau D'Akvinams. 1638 m. žemės drebėjimas sugriovė abatiją ir miestą (žuvo daugiau nei 100 gyventojų). Sugriuvo ir normanų pilis, kurią išplėtė imperatorius Frydrichas II. XVIII a. siautėjo potvyniai ir kiti žemės drebėjimai. Daugiausiai Nikastrą gyventojai paliko XIX a. pabaigoje, XX a. pradžioje ir po Antro Pasaulinio karo.

Sambiazė

Sambiazės pirtys buvo labai garsios romėnų laikais. Jas vadino Aque Ange, o miestą - Turres. Anksčiau graikų valdymo laikais miestas vadinosi Melea, truputį vėliau Terina. miestą sugriovė ostgotai, bet VII a. jį kaip Sambiazę atstatė Bazilianiai, bėgantys iš Sicilijos. Jų vienuoliai pastatė daugybę bizantietiškų vienuolynų, įskaitant Šv. Blezo, nuo kurio kilo miesto pavadinimas. Vienuoliai švietė vietinius, užmezgė draugiškus santykius su kitais Bizantijos miestais (Neapoliu, Tarantu, Gaeta), o tai padėjo miestui eksportuoti alyvuoges, vynuoges, javus po visą imperiją. X a. mieste buvo daugybė bažnyčių, bet išliko tik penkios. Robert Guiscard bandydamas užkariauti Kalabriją čia apsistojo pirtyse. Nuo to laiko čia apsistodavo normanų kilmingieji, jie rėmė Sambezės universitetą ir aplinkines abatijas. Valdant Aragonui Sambezė sustiprino įtaką Neapoliui, nes iš universiteto atvykdavo daug astronomų, matematikų ir kitų specialistų.

Sant'Eufemija Lamecija

Dabartinė Sant'Eufemija Lamecija nėra senojo miesto vietoje. Miestas atsirado po 1638 m. žemės drebėjimo. Dabartiniai kvartalai yra fašistų nusausintuose plotuose.
Palma Sorjanas

Istorija

Gyvenvietė pradėjo kurtis 1775 m. Pavadinta žemvaldžio Santjago Soriano garbei. Miestu Palma Sorjanas tapo 1825 m.
Jerzy Szmajdziński

Biografija

1975 m. baigė Vroclavo ekonomikos akademiją. Nuo 1973 buvo LJDP narys, 1986–1990 m. – partijos CK narys. 1984–1989 vadovavo Lenkijos socialistinio jaunimo sąjungai, 1989–1990 m. buvo LJDP CK Organizacinio skyriaus vedėjas. Šią partiją paleidus, aktyviai dalyvavo „Lenkijos Respublikos Socialdemokratijos“, vėliau – Lenkijos demokratinės kairiosios sąjungos veikloje, nuo 2008 m. buvo šios partijos vicepirmininkas. Vienas artimiausių prezidento A.Kvasnevskio bendražygių. Per 2005 m. Lenkijos prezidento rinkimus vadovavo V.Cimoševičiaus rinkiminiam štabui.
Septynias kadencijas (1985–1989 ir 1991–2010 m.) buvo Lenkijos Seimo narys, 2007–2010 m. – Seimo vicepirmininkas (vicemaršalka).
2001 m. spalio mėn. – 2005 m. spalio mėn. buvo Nacionalinės gynybos ministras L.Milerio ir M. Belkos vyriausybėse.
Žuvo 2010 m. balandžio 10 d. aviakatastrofoje prie Smolensko kartu su visa prezidentą L.Kačinskį lydėjusia delegacija.
Arūnas Streikus

Biografija

1991–1997 m. Vilniaus universitete studijavo istoriją. 2001 m. Vilniaus universitete apgynė disertaciją „Sovietų valdžios antibažnytinė politika Lietuvoje 1944–1990 m.“ Nuo 2002 m. dirba Vilniaus universiteto Istorijos fakultete, nuo 2006 m. docentas, nuo 2017 m. fakulteto Naujosios istorijos katedros vedėjas.
2002–2010 m. Lietuvos gyventojų genocido ir rezistencijos tyrimo centre mokslinių tyrimų programos koordinatoriu.
2009 m. išrinktas Lietuvių katalikų mokslo akademijos akademiku ir Centro valdybos nariu ir Moksliniu sekretoriumi.
Nuo 2012 m. Commission Internationale d’Histoire et d’etudes du Christianisme narys ir Lietuvos komiteto pirmininkas. „LKMA metraščio“ ir „Bažnyčios istorijos studijų“ redkolegijų narys.
Lietuvos mokslo tarybos ekspertas. Europos socialinio fondo ir Lietuvos Respublikos biudžeto lėšomis finansuoto projekto „Lietuvos mokslų akademijos ir Lietuvių katalikų mokslo akademijos veiklos stiprinimas” (2009–2011 m.) ekspertas.

Mokslinės stažuotės

2008 m. balandį stažavosi Vatikano Slaptajame archyve. 2009 m. gegužę – Bolonijos universitete, 2011 m. vasarį – Liublijanos universitete.