google/wiki40b huggingface dataset:
Grenoblio universitetas

Lietuviai

Grenoblio universitete studijavo: Jonas Aistis, Aleksys Churginas, Algirdas Julius Greimas, Jonas Grinius, Ignas Jonynas, Antanas Kučinskas
Priesagų medis

Priesagų medis (angl. suffix tree) – paieškos algoritmuose naudojama duomenų struktūra. Priesagų medis gali būti sukurtas kiekvienai netuščiai simbolių eilutei (T). Jis turi vieną šaknį ir tiek lapų, kiek eilutėje yra simbolių. Lapai sunumeruoti nuo 0 iki n-1, lapo numeriui atitinkant vienos iš galimų priesagų pradžią eilutėje. Iš viso gali būti tiek priesagų, kiek eilutėje yra simbolių (visa eilutė irgi laikoma priesagos variantu).
Kiekvienai šakai ar lapui i priskirta tokia simbolių seka, jog einant taku nuo lapo i iki šaknies, perskaitoma (atvirkščia tvarka) priesaga nuo eilutės simbolio Tᵢ iki eilutės pabaigos. Nė viena šaka neturi dviejų kitų šakų ar lapų, kurių žymė prasidėtų tuo pačiu simboliu.
Priesagų medžio struktūra labai paranki įvairioms paieškoms eilutėje vykdyti. Tokie medžiai sėkmingai naudojami kuomet eilučių ilgis siekia daugelį milijonų simbolių (gyvųjų organizmų DNR sekos).
Trivialūs algoritmai priesagų medžiui sukurti reikalauja O(n²) operacijų ir bent kiek ilgesnėms eilutėms netinka. Bent du žinomi algoritmai (Ukkonen'o ir Weiner'io) sukuria priesagų medį naudodami tik O(n) operacijų. Priesagų medžiai naudojami vienoje populiariausių bioinformatikos programų BLAST.
Pavydys: sekos NA NELABAI NEGERAI priesagų medis, kuriame atlikta fragmento NE paieška (sklaustuose nurodyti anksčiau minėti lapų numeriai). Matyti, jog abiem šios eilutės pasirodymams surasti pakako vos trijų algoritmo žingsnių, per kuriuos paaiškėjo, jog fragmentas pasirodo dukart (padėtys 3 ir 11). '$' žymi eilutės pabaigą ir šiame pavyzdyje laikomas specialiu simboliu.
Iš pavyzdžio galėtų atrodyti jog medžiui saugoti reikia daug daugiau atminties nei užėmė pradinis eilutės tekstas. Iš tiesų taip nėra, nes teskto fragmentai medyje kartojasi ir naudojant nuorodas juos galima įsiminti tik vienąkart.
Sensuntepekė

Istorija

Sensuntepekė įkurta indėnų pipilų 1550 m. 1873 m. tapo departamento centru.
Paulius Kasiulevičius

Paulius Kasiulevičius (g. 1988 m. lapkričio 16 d., Kaunas) – Lietuvos boksininkas, 2010 m. Lietuvos bokso čempionas 91 ir daugiau kg kategorijoje. Priklauso Kauno sporto mokyklai „Gaja“.
Treneris: V. Sinkevičius.
2008 ir 2009 m. buvo Lietuvos rinktinės narys Baltijos šalių bokso čempionatuose.
Dalyvavo 2010 m. Lietuvos bokso čempionate Panevėžyje 91 ir daugiau kg kategorijoje. Pusfinalyje rezultatu 9:2 įveikė Aidą Petruškevičių, o finale 5:2 – Mantą Valavičių.
Žargonas

Žargonas (pranc. jargon – darkyta kalba) – kurios nors socialinės ar profesinės grupės kalba (socialinis dialektas), kurioje gausu žodžių ar posakių, nederančių su bendrinės kalbos normomis.
Lietuvių kalba nėra vienalytė, ji yra tiek teritoriškai, tiek socialiai funkciškai susiskaidžiusi – šalia bendrinės (sakytinės ir rašytinės) kalbos sistemos egzistuoja ir kiti lietuvių kalbos posistemiai ar atmainos: bendrinė šnekamoji kalba, daugiau ar mažiau gryni socialiniai ir teritoriniai dialektai, pusiau tarminė ar interdialektiška kalba, buitinė prastakalbė ir kt. Visi jie skiriasi nuo bendrinės kalbos varianto tam tikromis ypatybėmis, o ryškiausią priešpriešą sudaro bendrinė kalba ir dialektai. Dialektas – tai socialinė ar teritorinė kalbos atmaina (variantas), vartojamas daugiau ar mažiau ribotos grupės (visuomenės dalies) žmonių ir besiskiriantis nuo bendrinės kalbos standarto fonetinėmis, gramatinėmis, leksinėmis ir kt. ypatybėmis. Socialiniai dialektai yra kalbos atmainos, kurios vartojamos tam tikrų socialinių bendruomenių ar grupių. Žargonas, kaip socialinio dialekto rūšis, yra jau platesnis ir sudėtingesnis reiškinys, nes nelengva apibūdinti, kokios sociumo dalies žargoniniai reiškiniai neapima ar yra visai nebūdingi. Žargonas yra kalba kokios nors socialinės grupės, vienijamos bendrų interesų ir srities (pvz., kareivių, breiko šokėjų, žvejų ir kt.). Didžiajai daliai žargoninės leksikos būdinga gana savitos fonetinės, morfologinės, darybinės, semantinės ir stilistinės ypatybės. Kuo labiau ta socialinė grupė atsiribojusi, tuo jų kalba žargoniškesnė, autonomiškesnė – šis požymis labai akivaizdus, pvz., kalėjimo žargone. Nuo tarmės (teritorinio dialekto) žargonas, kaip socialinis dialektas, skiriasi visų pirma tuo, kad yra būdingas socialiniu požiūriu atskirai žmonių grupei, pvz., jūreiviams, programuotojams, statybininkams, kaliniams, medikams ir t. t. Skirtingai nuo bendrinės kalbos, žargonas nėra norminamas, bet žargoninę kalbą galima analizuoti ir aprašyti pagal gramatikos (fonetikos, morfologijos, darybos) taisykles, būdingas vienai ar kitai kalbai. Specifiniais atvejais žargonas padeda efektyviau bendrauti tam tikra (pvz., kompiuterių ar medicinos) tema, gali turėti daug tikslesnius reikšmių apibrėžimus, apimti didesnį vienos ar kitos srities sąvokų spektrą. Kai kada žargonas nepamainomas profesinėje ar mokslinėje veikloje, tačiau žargono poveikis bendrinei kalbai laikytinas neigiamu, visų pirma dėl didelio kiekio svetimybių, funkcinių stilių painiojimo ir pan.
Savo esme žargonas yra kalbos registras, vartojamas išskirtinai tam tikroje socialinėje grupėje ir yra skirtas iš komunikacijos proceso pašalinti viską, kas nereikalinga. Juo galima užšifruoti kalbą taip, kad nesusijęs su tam tikra socialine grupe asmuo nesuprastų apie ką šnekama. Jis atlieka grupės narių identifikacinę, tarpusavio atpažinimo funkciją.
Angolis

Istorija

Miestas toje vietoje dar Araukanų karo metu 1553 m. dėl patogios strateginės padėties kaip konkistadorų fortą Confines įkūrė Pedras de Valdivija. Vėliau tais pačiais metais fortą paliko, o mapučiai po Tukapelio mūšio sugriovė.

1560 m. miestą pakartotinai (šiauriau buvusio forto) įkūrė gubernatorius García Hurtado de Mendoza ir pavadino San Andrés de Angol savo tėvo Peru vicekaraliaus garbei. Miestą paprastai vadino Ciudad de Los Infantes.

1599 m., po Kuralabos katastrofos, mapučiai miestą atakavo ir sugriovė. 1611 m. miestą atstatė Luis Merlo de la Fuente, bet šiek tiek piečiau, ir pavadino San Luis de Angol, bet šis miestas neklestėjo. 1637 m. gubernatorius Francisco Laso de la Vega miestą įkūrė pakartotinai suteikdamas pavadinimą San Francisco de la Vega, bet 1641 m. jis pagal Quillin’o taikos sutartį su mapučiais buvo paliktas.

1695 m. jį vėl apgyvendino Tomás Marín de Poveda ir suteikė pavadinimą Santo Tomás de Colhue. 1723 m. mapučių sukilimo metu miestas buvo mapučių užpultas ir sunaikintas. Dar sykį sunaikintas buvo 1766 m. sukilimo metu, po ko nebeatsigavo.
Šiandieninį Angolį 1862 m. gruodžio 6 d. įkūrė Cornelio Saavedra Rodríguez. Pradžioje tai buvo tvirtovė ir bazė Rodrigezo kampanijai Araukanijos okupavimo metu.

1871 m. gyvenvietė paskelbta miestu, 1876 m. jį su Santjagu sujungė geležinkelis. 1881 m. miestas buvo baze, iš kurios vyko galutinė Araukanijos okupacija. Vėliau miestas buvo ekonominis ir administracinis centras, iš kurio čiliečiai ir užsienio kolonistai okupavo aplinkines žemes.
2010 m. vasario 27 d. miestą nusiaubė 8,8 balo žemės drebėjimas. Drebėjimas pažeidė miesto ligoninę, todėl mieste buvo įrengta kilnojama JAV karo lauko ligoninė, kurios gudutojai gydė nuo žemės drebėjimo ir cunamio nukentėjusius gyventojus.
Markas Zingeris

Markas Zingeris (g. 1947 m. sausio 2 d. Prienuose) – Lietuvos rašytojas, poetas, publicistas.

Biografija

1971 m. baigė Vilniaus universiteto Žurnalistikos institutą. 1971–1976 m. – KPI, KMI filosofijos dėstytojas, 1976–1987 m. – Lietuvos valstybinio istorijos muziejaus mokslinis sekretorius, 1987–1990 m. – LŽŪA Užsienio ryšių skyriaus viršininkas. 1989-1990 m. Kauno žydų draugijos pirmininkas. 1990–1992 m. – Lietuvos ūkininkų sąjungos pirmininko pavaudotojas ryšiams su užsieniu, 1991–1995 m. – „Šiaurės Atėnų“ savaitraščio eseistas, nuo 1990 m. – Lietuvos rašytojų sąjungos narys, 2005–2019 m. – Valstybinio Vilniaus Gaono žydų muziejaus direktorius.
Brolis Emanuelis Zingeris.
Ramutis Bonifacas Mikšys

Biografija

1964 m. baigė Vilniaus universitetą. 1968 m. baigė aspirantūrą Leningrado kalnakasybos institute. 1971 m. geologijos ir mineralogijos mokslų kandidatas. Žinias gilino Maskvos valstybiniame universitete, Ostravos kalnakasybos institute Čekijoje ir Prahos technikos universitete.
1964–1965 m. dirbo Pramonės statybos projektavimo institute. 1967–1970 m. Vilniaus hidrogeologijos ir inžinerinės geologijos stoties inžinierius. Nuo 1968 m. Vilniaus universiteto Gamtos mokslų fakulteto dėstytojas, nuo 1979 m. docentas. 1998–2009 m. ir Lietuvos geologijos tarnybos Inžinerinės geologijos ir ekogeologijos skyriaus vyriausiasis specialistas valstybinei priežiūrai.
Nuo 1966 m. Lietuvos pasipriešinimo okupaciniam režimui dalyvis. 1994–1997 m. – Lietuvos gyventojų genocido ir rezistencijos tyrimo centro direktorius. Vienas iš Lietuvos piliakalnių gelbėjimo iniciatorių.
Parengė statybos technikos reglamentą „Inžineriniai geologiniai (geotechniniai) tyrimai“ (2004 m.), mokomąją priemonę „Gruntų mechanika. Gruntų geotechninių parametrų vertinimas“ (2008 m.). Paskelbė per 100 mokslinių darbų.
Geoffrey Chaucer

Biografija

Čoseris gimė normandiškos kilmės Londono pirklių šeimoje; ir jo tėvas, ir protėviai turėjo stambią įmonę, kuri importavo į Angliją ispanišką ir itališką vyną.
1357 m. jaunas Čoseris jau ėjo pažo pareigas vieno iš Edvardo III sūnų, hercogo Lajonelio Klarenso, žmonos palydoje, o po dvejų metų kaip ginklanešys dalyvavo Edvardo III karo žygyje į Prancūziją ir prie Reimso miesto pateko į nelaisvę, bet buvo karaliaus išpirktas.
Čoseris vykdė įvairius rūmų pavedimus Flandrijoje ir Italijoje (1370–1378 m.), be to, buvo Londono muitinės prižiūrėtojas. Italijoje Čoseris buvo susitikęs su Petrarka ir Bokaču. Pažintis su ankstyvojo italų Renesanso literatūra turėjo didelę reikšmę Čoserio kūrybos raidai.
1386 m. Čoseris buvo išrinktas į parlamentą, bet savo kalbomis užsitraukė karaliaus Ričardo II nemalonę ir buvo iš pareigų pašalintas. Nors 1389 m. jam vėl buvo pavesta kontroliuoti karaliaus pastatų statybą ir remontą, bet materialiniai jo reikalai buvo visai blogi. Čoseris mirė skurde, prasiskolinęs, tik keletą mėnesių prieš mirtį gavęs iš karaliaus rūmų stambesnę pensiją.
Gustavo Kuerten

Ankstesnysis gyvenimas

Kuertenas gimė Florianopolyje, pietų Brazilijoje. Jis pradėjo žaisti tenisą būdamas šešerių. 1985 metais, jo tėtis, buvęs tenisininkas, mirė nuo širdies priepuolio, tuo metu kai teisėjavo jaunių mačui. Kai jo tėtis mirė, Gustavui buvo aštuoneri metai. Kuerteno vyresnysis brolis Rafaelis, šiuo metu yra jo vadybininkas.
Kandidas

Kandidas, arba optimizmas (Candide, ou l'Optimisme) prancūzų filosofo ir rašytojo Voltero (Voltaire) apsakymas, parašytas 1759 m. Knyga pasirašyta pseudonimu Monsieur le docteur Ralph.
Pagrindinė „Kandido“ tema – teleologinės istorijos koncepcijos kritika ir su tuo susijusios blogio problemos nagrinėjimas. Aštriai kritikuojama G. V. Leibnico (G. W. Leibnitz) „optimizmo“ filosofija, apeliuojant į individualią laisvę. Požiūris į individą kaip nieko nereiškiantį istorijos atžvilgiu Volteras atrodo per daug ciniškas. Tezė, kad esamas pasaulis yra geriausias iš visų galimų yra labiausiai kritikuojama ir pajuokiama visame kūrinyje.
Pagal Leibnico ir Paskalio kritiką „Kandide“ yra ir socialinės kritikos bei utopijos elementų. Nors utopija kaip žanras nebuvo būdingas Volterui, tačiau siekdamas stipriau išreikšti socialinę kritiką tam tikrus jos elementus Volteras pasitelkia.
Socialinė kritika apsakyme (dėl savo didelės apimties dažnai vadinamame romanu) išreikšta pakankamai aiškiai. Kritikuojami Europoje nuolat vykstantys žiaurūs karai, kūrinio herojaus kelyje dažnai sutinkami sukčiai, apgavikai, plėšikai, piratai, todėl susidaro įspūdis, kad kitokių žmonių net nėra. Ypatingos kritikos susilaukia netolerancija, ypač būdinga Katalikų bažnyčiai, vienuoliams jėzuitams, tačiau nesvetima ir musulmonams.
Voltero išsakoma socialinė kritika nėra nihilistinė. Siekdamas parodyti, kad neigimas nėra atsakas viskam, Volteras įveda Prokuratės, kuriam nėra jokių įdomių ir vertingų dalykų, personažą. Tuo parodoma, kad jeigu norima, tai visur galima matyti tik blogį ir dekadansą, o tikrai tobuli dalykai neegzistuoja, tačiau tai tėra išankstinės nuostatos sąlygotas vaizdas.
Visuomeninio blogio nušvietimas „Kandide“ susijęs su Voltero požiūriu į religiją. Skelbdamas deizmą Volteras tikėjo, kad Dievas kaip pirminė priežastis egzistavo, tačiau vėliau į pasaulio raidą nesikišo. Gėrio ir blogio priežastys parodomos kaip žmonių žemiško veikimo pasaulyje išdava, tuo pačiu redukuojant Kūrėjo vaidmenį.
Vihara

Vihara (skr. विहार = vihāra) – budistų vienuolynas Indijoje. Šis žodis taip pat paplitęs po Pietryčių ir Rytų Azijos šalis, kur kartais reiškia ne tik budistų vienuolyną, bet ir šventyklą.
Tradicinė vihara susideda iš keturkampio plano susirinkimų salės (čaitjos), iš trijų pusių apjuostos mažomis celėmis. Viharos buvo statomos III a. pr. m. e.–VIII a. m. e. kaip atskiri statiniai arba iškalamos uoloje.
Budistų viharos išsivystė iš laikinų pastogių (dažniausiai olų, pašiūrių), kur lietinguoju laikmečiu apsistodavo klajojančių budistų bendruomenė (sangha). Vėliau, kai budizmą pradėjo remti turtingi prekijai ir valdovai, vietoje tokių laikinų prieglobsčių pradėtos statyti nuolat gyvenamos viharos. Jos tapo svarbiais religiniais, mokslo centrais, pro jas eidavo svarbūs prekybiniai keliai. Viharų statyba nunyko drauge su budizmu Indijoje.
Andris Freibergas

Biografija

1965 m. baigė Latvijos dailės akademiją, nuo 1971 m. joje dėsto. Nuo 1996 m. profesorius. 1965–1973 m. Andrejo Upyčio dramos teatro dailininkas, 1973–1992 m. Jaunimo teatro, nuo 1992 m. Latvijos nacionalinės operos vyr. dailininkas. Sukūrė scenografijų Maskvos, Sankt Peterburgo, Vokietijos, Lenkijos teatrų spektakliams. Kūriniuose vyrauja vizualumas, raiški kompozicija, subtilūs spalvų ir apšvietimo deriniai.
Plomėnai

Aplinkinės gyvenvietės

ŽAIZDRIAI – 2 km
Batakių valsčius

Batakių valsčius buvo vakarų Lietuvoje. Centras – Batakiai.
Daugirdiškės (Trakai)

Istorija

Sovietmečiu pastatyti poilsio namai.
Gariūnų piliakalnis

Aplinkiniai piliakalniai

Neravų piliakalnis 4 km
Avižienių piliakalnis 12 km
Staviškių piliakalnis 16 km
Varnikų piliakalnis 15 km
Gedimino pilis 8 km
Senųjų Trakų piliakalnis 14 km
Panerių piliakalnis 1 km
Papiškių piliakalnis 15,5 km
Gintautas Akelaitis

Biografija

Žmona Gražina Akelaitienė. 1972 m. baigė Vilniaus pedagoginį institutą. 1992 m. filologijos mokslų kandidatas.
Dirbo mokytoju Vilniuje. Nuo 1975 m. Vilniaus pedagoginio instituto (nuo 1992 m. Vilniaus pedagoginis universitetas) dėstytojas, nuo 1998 m. docentas. Nuo 2001 m. Mykolo Romerio universiteto dėstytojas.
Paskelbė straipsnių apie dabartinės lietuvių kalbos įterptinius vienetus.
Čurapča

Istorija

Čurapča įkurta 1725 m. atidarius Ochotsko traktą.
Latviai (Elektrėnai)

Aplinkinės gyvenvietės

PaparčiaiKazokiškės
MKS Sandecja Nowy Sącz

Istorija

Klubo ištakos siekia 1910 m. 2016-2017 m. sezone Pirmame divizione užėmė pirmą vietą ir iškovojo teisę žaisti elito divizione. Ekstraklasa pirmenybėse liko paskutiniai ir iškrito į žemesnį lygmenį.
Energetik-BGU Minsk

Istorija

Įkurtas 1995 m. Tuo metu vadinosi Zvezda (Žvaigždė). Vėliau - FK Zvezda-BGU Minsk (ФК «Звязда-БДУ» Менск). 
Yra žaidęs elito divizione. 2005/2006 m. futbolo taurės turnyre pasiekė pusfinalį.
Burtininkas (laikraštis)

Burtininkas – JAV lietuvių mėnesinis satyros, humoro, laisvos minties laikraštis, leistas 1925–1926 m. Čikagoje.
Kunigų taryba

Kunigų taryba – atstovaujamoji bažnytinė institucija, esanti vyskupijoje.
Kunigų tarybos nariai - kunigai - atstovauja visai vyskupijos kunigijai, yra tarsi vyskupo senatas, padeda vyskupui valdyti vyskupiją.

Uždaviniai

Kunigų tarybos tikslas yra realizuoti veiksmingą vyskupo ir kunigų bendradarbiavimą, plėtojant pastoracinę veiklą ir siekiant vyskupijos gerovės. Taryba turi skatinti visa, kas padeda ugdyti dvasininkus religiškai ir kultūriškai, rūpintis taip pat ir jų ekonomine padėtimi, tarnystės ir gyvenimo problemomis.
Kunigų taryba turi patariamąjį balsą. Sprendimai dėl vyskupijos gėrio visais atvejais yra priimami tik kartu su vyskupu.
Irena Misevičienė

Biografija

1968 m. baigė Kauno J. Aleksonio vidurinę mokyklą. 1974 m. baigė Kauno medicinos institutą. 1990 m. medicinos mokslų daktarė.
Nuo 1974 m. Kauno medicinos instituto (1989–1998 m. Kauno medicinos akademija, nuo 1998 m. Kauno medicinos universitetas) dėstytoja, nuo 1993 m. profesorė. 2002-2009 m. Kauno medicinos universiteto prorektorė. 1975–1981 m. dirbo Širdies ir kraujagyslių sistemos fiziologijos ir patologijos mokslo tyrimų institute prie Kauno medicinos instituto, 1981–1991 m. Centrinės mokslinio tyrimo laboratorijoje prie Kauno medicinos instituto. 1991–1997 m. Kauno medicinos akademijos Biomedicinos tyrimų instituto direktoriaus pavaduotoja, 1997-2009 m. – direktorė.
1998–2000 m. Europos patariamojo komiteto sveikatos mokslams narė, nuo 1982 m. tarptautinių Pasaulio sveikatos organizacijos koordinuojamų programų ir projektų koordinatorė.

Mokslinė veikla

Mokslinio darbo sritis – visuomenės sveikata, sveikatos politika, sveikatos sistemos tyrimai. Paskelbė daugiau kaip 300 mokslinių straipsnių.
Jausmai

Jausmai – žmogaus santykių su tikrovės daiktais ir reiškiniais išgyvenimas, o emocijos – tiesioginis aplinkos reiškinių ir situacijų išgyvenimas. Palyginti su emocijomis, jausmai yra gana pastovūs. Emocijos atspindi žmogaus santykį su kai kuriais objektais tam tikru metu ir tam tikromis aplinkybėmis, taigi jie yra situaciniai
išgyvenimai. Tuo tarpu jausmais žmogus iš aplinkos išskiria tuos reiškinius ir dalykus, kurie jam ypač svarbūs. Jausmų objektai yra pirmiausia tie reiškiniai ir tos sąlygos, nuo kurių priklauso asmenybei reikšmingų įvykių raida. Atsiradę kaip emocinio patyrimo apibendrinimo rezultatas, susiformavę jausmai tampa žmogaus emocijų pamatu. Nuo jų priklauso, kaip vystosi mūsų emocijos bei kinta jų turinys. Asmenybei vystantis, susidaro jausmų hierarchiška sistema – joje vieni jausmai vyrauja, kiti potencialūs, nerealizuoti. Vyraujančių jausmų turinys lemia
asmenybės kryptingumą. Žmonių jausmai skiriasi savo gilumu, pastovumu bei veiksmingumu. Jausmai atlieka dvi pagrindines funkcijas: signalinę ir reguliuojančią.
Zalės valda (filmas)

Trumpa santrauka

Veiksmas vyksta mažame miestelyje Zalės Valda (pilnas pavadinimas – Jeruzalės Valda) Meino valstijoje, JAV. Rašytojas Benas Mearsas grįžta į savo vaikystės miestą ketindamas parašyti knygą apie paslaptingąjį Marsteno namą, kuriame vyksta keisti reiškiniai. Jis tikisi namą išsinuomoti, tačiau sužino, kad jį nupirko paslaptingas atvykėlis Richardas Strakeris, kuris taip pat atidaro antikvarinę parduotuvę su kompanionu Kurtu Barlow, kurio niekas nėra matęs.
Netrukus į Marsteno namą atgabenama didelė dėžė, o naktinis paslaptingomis aplinkybėmis pradeda dingti žmonės. Netrukus Mearsas kartu su naująja pažįstama Susana Norton ima įtarti, kad paslaptingoje dėžėje į miestelį atkeliavo Kurtas Barlow, kuris iš tiesų yra vampyras. Prie jų prisisjungia berniukas Markas Petrie, išsigelbėjęs nuo savo draugo Danny, tapusio vampyru. Mearsas su Norton bando naktį įsigauti į Marsteno namą, tačiau ši įkliūna Barlow, o Mearsas kartu su Marku Petrie priversti bėgti iš miestelio, sukeldami jame gaisrą.
Filmo pabaigoje Mearsas ir Petrie po dvejų metų yra Gvatemaloje, iš kur ketina grįžti į Zalės Valdą kovoti su miestelyje likusiais vampyrais.

Tęsinys

Šio filmo tęsiniu galima laikyti 1987 metais sukurtą „Sugrįžimas į Zalės valdą“, nors juos sieja tik ta pati veiksmo vieta.

Atsiliepimai

Filmas sulaukė daug teigiamų atsiliepimų. Britų kino kritikas Markas Kermode jį pavadino „labai baisiu“ ir „viena iš geriausių Stepheno Kingo romanų ekranizacijų“.
„Science Fiction, Horror and Fantasy Film Review“ filmą apibūdino „viena iš labiausiai neįvertintų Kingo kūrinių adaptacijų“.
Benjaminas Kordušas

Siužetas

Benjaminas Kordušas – tragikomiška asmenybė, senosios dvarininkijos atstovas, jungianti savyje jos atsiminimus, įpročius ir ambicijas, neprisitaikymą prie naujų gyvenimo sąlygų. Kordušas gyvena „gerų laikų" prisiminimais: gražios kambarinės, šiltnamyje palmės, išplakti valstiečiai turi pabučiuoti pono ranką. Didžiuojasi, kad jo giminėje teka „Sapiegų kraujas", tačiau dvaro tvarte – tik kelios perkarusios karvės, kumetyno stogai įlūžę, burokai supilti rūmų kambariuose, o vienintelei tarnaitei dvarininkas užsakinėja pietus pagal Paryžiaus restoranų meniu. Jis neleidžia dukrai šnekėtis su „mužiko sūnumi“, tačiau pats paslapčiomis girdo geru vynu ūkininką, kad šis paskolintų pinigų kasmetiniam baliui. Kordušas atkakliai laukia sūnų, Varšuvos pulkininkų, kad šie grįžtų su lenkų kariuomene. Atvykus antstoliui išvaržyti dvaro, jis nusišauna koplyčioje, kurioje saugomi protėvių karstai.
Renas

Istorija

X–XVI a. Renas buvo Bretanės kunigaikštystės ir vyskupijos centras.

Sportas

Mieste žaidžia Stade Rennais FC futbolo klubas.
Pageluvis

Istorija

Gyvenvietė pradėjo kurtis apie 1932 m. kaip šiauliečių vasaros poilsio vieta. Sovietmečiu buvusiuose vasarnamiuose įkurtos pionierių stovyklos. Ilgą laiką tai buvo mėgstamiausia šiauliečių savaitgalių poilsio vieta, tačiau prasidėjus žemių grąžinimui, lankymas buvo apribotas, todėl miesto gyventojams artimesnis tapo Bubių tvenkinys.

Aplinkinės gyvenvietės

Kurtuvėnai – 10 km
ŠIAULIAI – 20 km 
 BUBIAI – 6 km
Bazilionai – 1,5 km
KELMĖ – 20 km
Pirėnų pusiasalis

Pirėnų pusiasalis, Iberijos pusiasalis (isp. La Península Ibérica, port. Península Ibérica) – pusiasalis Europos pietvakariuose, prie Biskajos įlankos, Atlanto vandenyno ir Viduržemio jūros.
Pusiasalio plotas – 596 740 km², kuris yra trečias Europoje po Skandinavijos ir Balkanų pusiasalių. Nuo Afrikos jį skiria Gibraltaro sąsiauris.
Pirėnų (Iberijos) pusiasalyje yra šios valstybės: Andora, Ispanija, Portugalija ir Didžiosios Britanijos kolonija – Gibraltaras.
Pusiasalis kalnuotas: Pirėnai, Kantabrijos kalnai, Katalonijos kalnai, Andalūzijos kalnai, yra plokščiakalnių – Meseta. Aukščiausias taškas – 3 478 m (Mulaseno kalnas Andalūzijos kalnuose).
Rytų Kalimantanas

Geografija

Provincija ribojasi šiaurėje su Šiaurės Kalimantanu, vakaruose su Centriniu Kalimantanu, pietvakariuose su Pietų Kalimantanu. Rytinę pusę skalauja Makasaro sąsiauris ir Sulavesio jūra. Pastarojoje provincijai priklauso Deravano salos. Vakarinėje Rytų Kalimantano dalyje iškilę kalnai (Kapuas Hulu, Miulerio), kitur driekiasi pelkėtos, džiunglėmis apaugusios lygumos. Pagrindinė upė – Mahakamas. Yra įsteigti Kutajaus ir Kajan Mentarango nacionaliniai parkai.

Ekonomika

Išgaunama nafta, akmens anglys, gamtinės dujos, auksas. Kertama mediena. Auginamos prieskoninės, maistinės kultūros. Turizmas.
Dalia Kutkaitė

Biografija

Nuo 1973 m. treniravosi pas meninės gimnastikos trenerę V. Kubilienę. Baigė Vilniaus pedagoginį institutą, dirbo trenere Ispanijoje, Marbeloje.
2015 metais grįžo į Lietuvą ir įkūrė Dalios Kutkaitės meninės gimnastikos akademiją.
Andrejus Miazinas

Karjera

Žaidėjas profesionalo karjerą pradėjo Rusijoje. Atstovavo įvairiems klubams.
2019 m. vasarį tapo FK Palanga nariu. Liepos mėn. pranešta, kad žaidėjas paliko klubą. Per tą laiką A lygoje sužaidė 16 rungtynių ir pelnė 4 švarčius, obei tris kartus pasižymėjo rezultatyviais perdavimais.
2019/20 m. sezone žais Astrachanės „Volgar“ klube.
Jack Dorsey

Karjera

Džekas Dorsis įsteigė „Twitter“ įmonę 2006 m. Kadangi Džekas Dorsis buvo „Twitter“ idėjos sumanytojas, jam buvo suteiktos generalinio direktoriaus pareigos. Po direktorių valdybos spaudimo 2008 m. spalio mėnesį jis buvo priverstas pasitraukti iš vadovo pareigų ir užimti valdybos pirmininko pareigas. 2009 m., pasinaudojęs gautomis lėšomis iš „Twitter“ dalies akcijų pardavimo, Džekas Dorsis įkūrė bendrovę „Square“, kuriai jis tebevadovauja.