google/wiki40b huggingface dataset:
Total War (serija)

Total War – kompiuterinių strateginių žaidimų serija, sukurta „Creative Assembly“ kompanijos.
Serija prasidėjo 2000 m. su žaidimu „Shogun: Total War“. Žaidimas jau pirmaisiais mėnesiais labai išpopuliarėjo. Po dvejų metų buvo išleistas naujas žaidimas: „Medieval: Total War“, kuriame žaidimas persikėlė iš Japonijos regionų į Europą. Vėliau buvo išleisti dar du žaidimai: „Rome: Total War“ ir „Medieval II: Total War“. 2009 m. išėjo stipriai patobulėjęs grafinių atžvilgiu „Empire: Total War“ žaidimas, kuriame žaidėjai nukeliami į XVIII amžiaus Europą bei gali valdyti daugiau nei 10 to meto šalių. Po metų pasirodė ant to pačio varikliuko kaip ir „Empire: Total War“ sukurtas „Napoleon: Total War“ žaidimas, kuriame 5 skirtinguose kampanijose galima vykdyti misijas ir atkartoti Napoleono žygius.
2005 m. buvo išleistas veiksmo žaidimas „Spartan: Total Warrior“, kuriame galima valdyti Spartos karį, o ne visą armiją kaip kituose žaidimuose. „Total War“ laikoma viena iš geriausių kompiuterinių žaidimų serijų.
Diplomuotas teisininkas

Diplomuotas teisininkas – pirmosios pakopos akademinis kvalifikacinis laipsnis, suteikiamas aukštosios mokyklos absolventams, baigusiems vienpakopes (diplomines) teisės studijas.

Lietuva

Lietuvoje (VU TF) sovietiniais metais buvo suteikiama teisininko kvalifikacija, baigus diplomines (vienpakopes) teisės studijas, apgynus diplominį darbą, atlikus diplominę praktiką ir įvykdžius kitus reikalavimus. Šiuo metu šias studijas pakeitė teisės magistro studijos (išliko vientisosios studijos).

Vokietija

Vokietijoje diplomuotas teisininkas yra akademinis laipsnis (vok. Diplom-Jurist, 'diplomuotas juristas', sutr. Dipl.-Jur.), suteikiamas daugumoje Teisės fakultetų arba Teisės studijų padalinių (vok. Fachbereich) įvairiose aukštosiose mokyklose, kai yra išlaikomas pirmasis valstybinis egzaminas arba baigiamasis aukštosios mokyklos egzaminas (kai kur - tik kai yra pateikiamas absolvento prašymas jį suteikti). Daugumoje fakultetų suteikia papildomai visiems, anksčiau išlaikiusiems pirmąjį valst. egzaminą.
Kai kuriuose fakultetuose po pirmojo valst. egzamino alternatyviai yra suteikiamas teisės magistras (lot. Magister juris, Mag. jur.) arba universitetinį išsilavinimą turinčio teisininko vardas (vok. Jurist (Univ.)). Hamburgo universitete teisės magistro laipsnis (lot. Magister Juris) gali būti suteikiamas ir nelaikius pirmojo valst. egzamino, remiantis universitete studijuotais dalykais bei išlaikytas egzaminais. 
Vokietijos taikomųjų mokslų aukštosiose mokyklose (vok. Fachhochschule) bei kai kuriuose universitetuose (pvz., Erlangeno/Niurnbergo u.) taip pat yra suteikiamas kitas akademinis laipsnis - diplomuotas verslo teisininkas (vok. Diplom-Wirtschaftsjurist, Dipl. jur. oec.)  Diplomuotų specialistų vardų suteikimą pakoregavo Bolonijos procesas: baigus diplomines studijas, atitinkami vardai suteikiami, laikantis pereinamųjų nuostatų (vėliau Vokietijoje ketinama visiškai pereiti prie bakalauro bei magistro studijų).
Pažymėtina, kad norint įsidarbinti aukščiausio rango valstybės tarnyboje (vok. höheren Staatsdienst), tapti advokatu arba notaru, būtina baigti podiplominę praktiką (žr. Teisės referendariatas).
Varovas

Varovas – žvėrių baidytojas, varytojas, žmogus su medžiokliniu šunimi ar be jo varantis žvėris medžiotojų link medžiojant varant.
Medžiojant varant paprastai būna keli varovai, dažnai pasitelkiami medžiokliniai šunys. Medžioklės taisyklės Lietuvoje numato, kad varovas privalo vilkėti ryškiai oranžinės ar geltonos spalvos liemenę, kad būtų gerai matomas medžiotojų ir neįvyktų nelaimingas atsitikimas.
Laikinoji sostinė (dienraštis)

Laikinoji sostinė – nepriklausomas Kauno dienraštis, nuo 1995 m. lapkričio 15 d. einantis Kaune, Laisvės al. 7.

Istorija

Buvo leidžiamas 5 kartus per savaitę vietoj tokio pat pavadinimo savaitraščio, leisto Kaune nuo 1995 m. kovo mėn. (išėjo 36 jo numeriai). 1996 metų lapkričio mėnesį tapo nepriklausomu dienraščiu. Pastaruoju metu – šeštadieninis „Lietuvos ryto“ priedas kauniečiams. Steigėja dienraščio „Lietuvos rytas“ redakcija. Tiražas 1995 m. – 10 500 egz., 1997 m. – 7000 egz.
Redakcijoje dirbo Arūnas Dambrauskas, L. Barauskienė, V. Bartuškaitė, L. Brundza, L.Genys, V. Guiga, A. Karaliūnas, V. Mizaras, B. Žulys, Z. Jurevičius, A. Petrulis, V. Guiga, R. Jauniškis, E. Mališauskas, K.Isakas, T. Grainys, R. Guiga, J.Staselis.
Vytautas Astrauskas (1930)

Biografija

1952–1953 m. dirbo LKP Šiaulių srities komitete, 1953–1956 m. LKP CK ats. organizatorius. 1960 m. baigė Vilniaus aukštąją partinę mokyklą.
1960–1966 m. LKP Šeduvos, Radviliškio rajonų komitetų I-asis sekretorius. 1966–1971 m. LKP CK prekybos ir buitinio aptarnavimo, 1971–1981 m. organizacinio partinio darbo skyriaus vedėjas. 1974 m. baigė Maskvos kooperacijos instituto Vilniaus filialą. 1980 m. Lietuvos SSR nusipelnęs kultūros veikėjas. Nuo 1981 m. LKP CK sekretorius žemės ūkio reikalams.
1971–1981 m. kandidatas į LKP CK biuro narius, 1981–1989 m. narys. 1987–1990 m. LSSR Aukščiausiosios Tarybos prezidiumo pirmininkas. 1989 m. LKP XX suvažiavime balsavo už LKP atsiskyrimą nuo SSKP. 1963–1990 m. LSSR Aukščiausiosios Tarybos, 1988–1989 m. SSRS Aukščiausiosios Tarybos deputatas. 
Palaidotas Antakalnio kapinėse.
Ikos departamentas

Istorija

Ikos departamentas turi turtingą istoriją. Pirmieji gyventojai čia įsikūrė prieš 10 tūkst. metų. Jie vystė Vario, Naskos, Parakaso kultūras.
Parakaso kultūra gyvavo nuo VII iki II a. pr. m. e. ir garsėjo savo tekstilės menu bei mumifikavimo tradicijomis. Naskos kultūra vystėsi nuo II a. pr. m. e. iki VII a. Ji žymi savo spalvigais keramikos dirbiniais, irigacijos techologija ir paslaptingomis Naskos linijomis. XV a. Ikos teritoriją užkariavo Inkų imperija, vadovaujama Pačakuteko.
1563 m. ispanų kolonistai įkūrė Ikos miestą ir pradėjo vystyti vynininkystę bei medvilnės pramonę.

Geografija

Ikos departamentas išskirtinis tuom, kad beveik visą jo teritoriją užima Kostos (pakrantės) lygumos. Tik šiaurėje ir rytuose paviršius kyla į Andų kalnus. Aukščiausios viršukalnės iškyla į 4400 m (Janakakčios k.) ir 4200 m (Rumi Kruso k.) aukštį. Vandenyno pakrantė raižyta, krantas skardingas. Į vandenyną išsikiša Parakaso pusiasalis, o šalia kranto yra nedidelių salų: Činčos salos, Baljestos salos, San Galjano, La Vjechos salos. Pakrantės lygumose plyti dykumų plotai. Augmenijos daugiau upių oazėse.
Departamento upės prasideda Anduose ir teka link vandenyno. Tačiau dauguma jų labai nevandeningos ir išdžiūsta nepasiekusios jūros. Svarbiausios upės – Ika, San Chuanas, Piskas, Grandė. Viduryje dykumos telkšo Uakačinos ežeras.
Klimatas karštas, sausas, dykuminis. Vidutinė metinė oro temperatūra 22 °C. Priešingai nuo Limos ar Čimbotės, kur sausa, bet nuolat debesuota, Ikoje – saulėta. Žiemą naktimis pasitaiko šalčių, kai temperatūra nukrenta iki 7-8 °C. Vasaromis temperatūra dažnai viršija 36 °C, dažni stiprūs vėjai.
Departamento gamta sagoma Parakaso ir Punta de San Chuano rezervatuose.

Ekonomika

Svarbiausia ūkio šaka Ikos departamente – žemės ūkis. Upių oazėse auginama medvilnė, pupiniai (avinžirniai, pupelės), vynuogės, šparagai, artišokai, vaisiai. Markonoje yra geležies kasykla. Pakrantės miestuose verčiamasi žvejyba. Maisto pramonė (konservų, pieno produktų), vynininkystė, tekstilės pramonė.
Ikos departamentas turi svarbią turistinę reikšmę visoje Peru. Ika garsėja archeologinėmis vietovėmis – pasaulinio garso Naskos linijomis, Parakaso, Pisko, Činčos acheologinėmis radimvietėmis. Ekologiniu aspektu lankomas Parakaso nacionalinis rezervatas su paukščių peryklomis ir ruonių gulyklomis Baljestos salose. Dar vienas unikalus departamento objektas – Uakačinos oazė dykumoje.
Lietuvos tautinė olimpiada

Lietuvos tautinė olimpiada – viso pasaulio lietuvių sporto žaidynės.
Buktos dvaras

Architektūra

Dvaro sodybos vertingosios savybės: plano struktūra, tūrinė erdvinė kompozicija, buvusių komplekso statinių liekanos ar jų vietos – kluono vieta, liekanos, žemės ir jos paviršiaus elementai – reljefas, takai, keliai ar jų dalys, želdynai ir želdiniai – liepų eilė, alėjų fragmentai, lapuočių medžių juosta pietinėje sodybos dalyje. Parke dominuoja paprastieji klevai, ąžuolai, liepos. Parkas tvarkomas.
Onutė Kartavičienė

Biografija

1984 m. baigė Kauno profesinę technikos mokyklą, prekybininkė. Nuo 2001 m. Lietuvos ūkininkų sąjungos Vilkaviškio skyriaus pirmininkė.
Lietuvos socialdemokratų partijos Vilkaviškio rajono skyriaus narė.
Nuo 2007 m. Vilkaviškio rajono savivaldybės tarybos narė.
Sutuoktinis Arūnas, vaikai Marius, Saulius, Tomas, Jurgita, Rasa, Matas.
Rimantas Teresas

Rimantas Teresas (g. 1955 m. rugpjūčio 16 d. Kuršėnuose) – lietuvių aktorius, režisierius.
Biografija 1974 m. baigė Naujosios Akmenės vidurinę mokyklą, 1981 m. – aktorystės studijas LTSR valstybinėje konservatorijoje (kurso vadovė – prof. Irena Vaišytė). Nuo 1981 m. – Panevėžio J.Miltinio dramos teatro aktorius, 1996 – 2010 m. buvo šio teatro direktorius. Eseistinės knygos „Prisilietimo oazė“, antologijos „J.Miltinio dramos teatras“ autorius. Panevėžio Rotary klubo „Nevėžis" narys.
Žmona- aktorė Ligita Kondrotaitė.

Svarbiausi vaidmenys teatre

Mėrūnas (V.Krėvės „Žentas"), Alfredas (E. fon Chorvato „Vienos miško pasakos"), Juokdarys (J.Grušo „Mykolas Glinskis"), Sargas (H. Pinterio „Sargas"), Edvardas (A.Vienuolio „Prieblanda"), Arnholmas (H.Ibseno „Moteris iš jūros"), Jis (K. Sokolovo „Liūdna karvė ir švelnus jautis"), Zelmanas (V.Dautarto „Senojo gluosnio pasakojimai").
Seredis

Istorija

Pirmą kartą paminėtas 1313 m., kaip Zereth. Viduramžiuose buvo svarbus prekybos centras, per kurį ėjo „Bohemijos kelias“ (prekybos kelias tarp Budos (dabar Budapešto dalis) ir Prahos, ėjęs dešiniajame Vaho upės krante). 1846 m. pastatytas geležinkelis. 1943 m., netoli miestlio, pastatyta užtvanka, iki to gyvenvietė turėjo uostą.
Afganistano futbolo čempionatas

Istorija

Afganistano Premier lyga buvo įkurta 2012 m. ir pavaldi AFC. 
Turi 8 komandas, kurios viena prieš kitą žaidžia kartą per sezoną Afganistano nacionaliniame stadione Kabule.
Daugavgryvos tvirtovė

Daugavgryvos tvirtovė (lat. Daugavgrīva 'Dauguvos žiotys', vok. Dünamünde, rus. Усть-Двинск, lenk. Dyjament) – prie Dauguvos upės žiočių pastatyta tvirtovė, apsauganti Latvijos sostinę Rygą iš jūros pusės. Nuo 1959 m. – Rygos miesto rajonas.
1205 m. šioje vietoje cistersų ordino vienuoliai įkūrė pirmąją gyvenvietę. Vienas pirmųjų naujojo vienuolyno vadovų tapo Rygos vyskupo Alberto brolis Ditrichas, o po 1210 m., bet prieš 1220 m. – grafas Lippe Bernhard II. 1228 m. latvių genčių sukilimo metu vienuolynas ir kapai buvo visiškai sunaikinti. Vienuoliai atstatė savo būstinę, o 1305 m. pardavė jį kalavijuočių ordinui, kuris šioje vietoje pradėjo Dünamünde tvirtovės statybas.
1329 m. kalavijuočių pilį perėmė Rygos miesto gyventojai, tačiau 1435 m. turėjo grąžinti Daugavgryvos tvirtovę ordinui. 1481 m. kalavijuočiai, norėdami sunaikinti Rygos prekybą, ištempė geležinę grandinę tarp Dauguvos krantų, nepraleisdami laivų iš/į Rygą. Reaguodami į tai, miestelėnai užėmė ir sunaikino tvirtovę. Riteriai ją atstatė po 8 metų.
1561 m., po Septynerių metų karo Daugavgryva bei visa Livonija buvo prijungta prie Abiejų Tautų Respublikos. 1582 m. Steponas Batoras įsakė pastatyti įtvirtinimus. Lenkijos-Švedijos karo metu, 1608 m. liepos mėn. po apgulties tvirtovė pasidavė Švedijos grafo Frederiko Joachimo Mansfeldo vadovaujamai armijai. 1609 m., nors 250 švedų karių gynė tvirtovę, Lietuvos didysis etmonas Jonas Karolis Chodkevičius grąžino tvirtovę Respublikai. 1617 švedai nesėkmingai bandė atgauti tvirtovę. Tai pavyko 1622 m. Gustavui Adolfui, kuris įsakė tvirtovę perstatyti. Olandiško stiliaus tvirtovę 1641 m. suprojektavo generolas Rothenburg. Nuo 1680 m. švedai pradėjo vadinti tvirtovę Neumünde.
Šiaurės karo metu tvirtovę užėmė rusai, kurie ją visiškai perstatė. Čia 1742 m. buvo įkalinta regentė Ana Leopoldovna, jos vyras Antonas Ulrichas fon Braunšveigas ir jos sūnus, būsimas caras Ivanas VI. 1775 m. vietos liuteronų bažnyčia buvo perstatyta į stačiatikių cerkvę.
1893 m. Rusijos vyriausybė pakeitė tvirtovės pavadinimą į Усть-Двинск. Tuo metu ten gyveno vien rusų kareiviai. Iki Pirmojo pasaulinio karo įtvirtinimai buvo visiškai atstatyti, tačiau karo metu intensyviai bombarduojami Vokietijos oro pajėgų. Netrukus, 1917 m., Daugavgryvą užėmė vokiečiai, o imperatorius Vilhelmas II ją asmeniškai patikrino.
Po kelerių metų Latvijos vyriausybė sunaikino tvirtovės įtvirtinimus. Šaltojo karo metu šioje vietoje buvo sovietų karinė bazė. Šiandien Daugavgryva – Latvijos sostinės Rygos rajonas.
Hetairai

Hetairai (gr. ἑταῖροι, hetairoi), kompanionai – elitinė senovės Makedonijos kavalerija, žinoma nuo Pilypо II laikų, labiausiai pagarsėjusi Aleksandro Didžiojo laikais. Ji buvo laikoma geriausia tų laikų kavalerija. Rinktiniai hetairai tapdavo somatofilaksais (karaliaus asmens sargybiniais).

Etimologija

Žodis hetairoi reiškia 'esantys greta karaliaus'. Hetairais galėdavo tapti Makedonijos aristokratai ar bet kurie graikų kilmės eiliniai vyrai, kuriais pasitikėjo Makedonijos valdovas.
Buvo švenčiama Hetairidėja – šventė, susijusi su švento ryšio tarp karaliaus ir jo kompanionų sudarymu. Pvz., Makedonijos karalius Archelajas I Euripidą, garsų Atėnų dramaturgą, buvo paskelbęs savo hetairu. Titulus filas ('karaliaus draugas') ir basilikoi hetairoi ('karaliaus kompanionas') suteikdavo visam gyvenimui.

Įranga

Hetairai būdavo aprūpinti geriausiais žirgais bei geriausiais ginklais. Aleksandro laikais hetairai buvo ginkluoti ietimis ksistonais, vilkėdavo bronzines raumenines kirasas arba linines kirasas, pečius dengdavo antpečiai. Skydų hetairai nenaudodavo. Artimoms kautynėms naudodavo jataganiškai lenktus kopius ar tiesiageležčius ksifus.

Organizacija

Hetairus sudarė daugiausia aukštųjų socialinių sluoksnių atstovai, kurie pajėgė įsigyti reikiamus šarvus, ginklus bei žirgus.
Pilypo II ir Aleksandro Didžiojo laikais hetairai sudarė 8 teritorinius eskadronus ilai. Kiekvieną ile sudarydavo 200–300 raitelių, kuriems vadovaudavo du vadai, kadangi, Arianas aiškino, Aleksandras „norėjo, kad niekas, net artimiausi jo draugai, nebūtų dėmesio centre“. Sūzuose gavęs pastiprinimus Aleksandras kiekviename eskadrone sukūrė po dvi kuopas. Jas vadino pagal teritoriją, kurioje buvo užverbuoti jų kariai arba pagal kuopos kapitono vardą.
Karališkajai ile vadovavo pats Aleksandras, o joje buvo dukart daugiau karių (apie 400), nei kitose. Hetairų eskadronai kartais buvo sujungiami po 2, 3 ar 4 ir taip sudarydavo dalinius hiparchijas, kuriems vadovavo hiparchai. Visoms hetairų pajėgoms vadovavo pats Aleksandras.
Aleksandro Balkanų kampanijų aprašymuose minima, kad hetairai buvo iš aukštutinės Makedonijos, vidurio Makedonijos lygumos ir Amfipolio. Žygyje link Graniko (Granicus) eskadronui vadovavo Sokratas Makedonietis iš Apolonijos prie Bolbės ežero (dabar Volvio ežeras). Aprašydamas Iso mūšį Arianas mini Antemo ile (Antemas buvo miestas pietvakarių Migdonijoje) bei ile iš Leuge (iki šiol neidentifikuotas miestas, galbūt buvo kažkur Pierijoje).
Teopompas (Theopompus) rašė (galbūt IV a. pr.m.e. viduryje), kad „hetairų yra ne daugiau kaip 800“ ir jie užverbuoti „dalis iš Makedonijos, dalis iš Tesalijos, kiti iš likusios Graikijos“. Rašoma, kad 338 m. pr. m. e. Aleksandras turėjo apie 2600 hetairų. Aleksandro pajėgoms artėjant link Indijos hetairų tarpe vis didesnę dalį sudarė barbarai. Gali būti, kad tai buvo viena iš makedoniečių maišto ties Opiu priežasčių. Vienu metu buvo 4 hiparchijos, suformuotos vien iš rytinių Makedoniečio žemių gyventojų, o viena – mišri, sudaryta tiek iš makedoniečių, tiek iš rytiečių.
Dinozaurų sistematika

Dinozaurų klasifikacija pradėta 1842 m., kai seras Richard Owen sujungė iguanodontus, megalozaurus ir Hylaeosaurus į vieną roplių pobūrį, kurį pasiūlė vadinti dinozaurais. 1887-88 m. Harry Seeley suskirstė dinozaurus į du didelius būrius – driežadubenius ir paukščiadubenius, pagal jų dubens kaulų struktūrą. Šis suskirstymas liko iki šių laikų, netgi po didelių pasikeitimų dinozaurų taksonomijoje.
Dinozaurų klasifikacijoje didžiausias permainas sukėlė XX a. šeštajame dešimtmetyje pasirodę entomologo Willi Hennig darbai, kurie vėliau išsivystė į šiuolaikinę kladistiką. Rūšims, kurios žinomos tik iš fosilijų klasifikuoti kladistikos metodai, padedantys nustatyti evoliucinius ryšius tarp skirtingų gyvūnų grupių, pasirodė esą labai tinkami. XX a. dešimtajame dešimtmetyje kladistikai ėmus naudoti kompiuterinį modeliavimą, paleontologai pirmieji tarp zoologų pilnai priėmė šią sistemą. Palaipsnis dinozaurų kladogramos kūrimas, pasitelkiant naujus atradimus, kurie padėjo surasti anksčiau nežinomus ryšius tarp skirtingų taksonų, ėmė stabilizuotis XXI a. pirmojo dešimtmečio viduryje. Nors kladistika yra vyraujanti sistema tarp mokslininkų paleontologų, Linėjaus sistema tebėra naudojama kai kurių mokslininkų, ypač darbuose skirtuose plačiajai publikai.

Bentono klasifikacija

Žemiau pateikiama klasifikacinė schema remiasi plačiai pripažįstamu vadovėliu kolegijoms Vertebrate Palaeontology.  Jos struktūra sudaryta taip, kad atspindėtų evoliucinius ryšius (kaip tai daroma kladogramoje arba evoliucijos medyje), tačiau išlaiko Linėjaus taksonomijos taksonus. Šis schema išlieka mažai kintanti, nors ir buvo atnaujinta po 2000 m. išleisto antrojo leidimo, atsižvelgiant į naujausius tyrimus.
Girsteikiškio valsčius

Girsteikiškio valsčius buvo rytų Lietuvoje. Centras – Girsteikiškis.
Lauminis mažūnis

Literatūra

Lietuvos grybų atlasas, Vincentas Urbonas, Kaunas, Lututė, 2007, ISBN 978-9955-692-59-1, 169 psl.
Lundo universitetas

Lundo universitetas (šved. Lunds universitet) – universitetas Lundo mieste, pietinėje Švedijoje.
Įkurtas 1666 m., vienas seniausių universitetų dabartinėje Švedijos teritorijoje. Turi 7 fakultetus (su papildoma institucijos teritorija Malmėje ir Helsinborge). Apie 42 500 studentų. Universitete yra galimybė pasirinkti specialybę iš 50 programų ir 800 atskirų kursų.
Carl "CJ" Johnson

Carl "CJ" Johnson yra žaidimo Grand Theft Auto: San Andreas pagrindinis veikėjas ir žaidimo Grand Theft Auto: Liberty City Stories antraeilis veikėjas. Žinoma, kad Carl yra vienas iš Grove Street Families (Orange Grove Families) gaujos lyderių Los Santos mieste, San Andreas valstijoje. Dar žinoma, kad Carl 1987 m. buvo išvažiavęs iš Los Santos į Liberty City dėl savo jaunesniojo brolio Brain mirties, nes jis buvo dalinai kaltas dėl Brain mirties.
Carl "CJ" Johnson žaidimuose Grand Theft Auto: San Andreas ir Grand Theft Auto: Liberty City Stories įgarsina Young Maylay.

Grand Theft Auto: Liberty City Stories

Veiksmas vyksta 1987 m., Los Santos ir Liberty City miestuose. Carl Johnson, būdamas Los Santos mieste su savo jaunesnioju broliu Bryan, patenka į susišaudymą ir pabėga palikęs savo brolį mirti. Po Bryan mirties, Carl visiškai praranda pagarbą iš visų Los Santos mieste ir tada iškeliauja į Liberty City. Liberty City mieste Carl Johnson dirba Salvatore Leone sūnui Joey Leone, jis vagia automobilius, žudo žmones. Po penkerių metų darbo pas Joey Leone, CJ sužino, kad jo mama mirė ir tada grįžta atgal į San Andreas valstiją, Los Santos miestą.
Rimas Valčiukas

Biografija

1976 m. baigė Kelmės 1–ąją vidurinę mokyklą ir sporto mokyklą. 1983 m. baigė Vilniaus universiteto Pramonės ekonomikos fakultetą ir įgijo pramonės ekonomisto specialybę.
1983–1992 m. dirbo operatyvinį darbą Vidaus reikalų ministerijos sistemoje Klaipėdoje. 1992–1994 m. Neringos miesto policijos komisariato komisaras. Nuo 1995 m. UAB „Europiniai automobiliai“ juristas, nuo 1998 m. UAB „Transgija“ juristas, 2000 m. uždarosios akcinės bendrovės „Verslo problemos“ direktorius. 2000–2004 m. Seimo narys. 2000–2001 m. Seimo Naujosios sąjungos (socialliberalų) frakcijos seniūno pavaduotojas.
Nuo 1998 m. Naujosios sąjungos (socialliberalų) narys, nuo 1998 m. Klaipėdos skyriaus pirmininkas, Naujosios sąjungos Tarybos ir Prezidiumo narys.
2000 m. kovo – gruodžio mėn. Klaipėdos miesto savivaldybės tarybos narys, dirbo Finansų ir ekonomikos komitete.
Nuo 1979 m. užsiima kalnų turizmu ir alpinizmu. Yra įveikęs aukščiausio sudėtingumo maršrutus buvusios Tarybų Sąjungos ir Vakarų Europos kalnuose. Jam suteikta aukščiausio sudėtingumo kelionių vadovo kvalifikacija.
Vedęs; žmona Milita, vaikai Inga, Karolis ir Arnoldas.
Spalio 26

Vardadieniai

Liauda – Liaudys – Ramojus – Sabina – Tautmilė
Augustas Gothilfas Krauzė

Biografija

1813 m. baigė Karaliaučiaus universitetą, įšventintas evangelikų liuteronų kunigu. Nuo 1814 m. Preismarko (Elbingo vyskupija), nuo 1828 m. Nybudžių parapijos kunigas.
Naudodamasis Mažosios Lietuvos etnologų E. Vagnerio, M. Pretorijaus, F.S. Bocko, K. Donelaičio raštais parašė knygą „Lietuva ir jos gyventojai“ (Litthauen und dessen Bewohner 1834 m.) Šiek tiek paredagavęs į ją įdėjo Pilypo Ruigio veikalą „Lietuvių kalbos tyrinėjimas“ (Betrachtung der litauischen Sprache, 1747 m.). Pateikė Mažosios Lietuvos istorijos, etnografijos, raštijos duomenų.
Palankiai rašė apie lietuvininkus, kurie, pasak jo, Prūsų krašte gyveno jau keli šimtmečiai iki Vokiečių ordino įsiveržimo, o jų kalba gimininga sanskritui. Vis dėlto lietuvių vaikams siūlė mokytis iš dovanotų vokiškų knygų, o iš norinčiųjų konfirmuotis gimtąja kalba imti specialų mokestį.
Parašė „Nybudžių bažnyčios Lietuvoje istoriją“ (Geschichte der Kirche zu Niebudschen in Litthauen, 1833 m.). Mažosios Lietuvos bažnyčių, švietimo, pedagogikos, istoriografijos klausimais nuo 1819 m. rašė žurnale Beitrage zur Kunde Preussens, nuo 1837 m. – žurnale Preussisches Provinzial-Blatter.
Palanga (trauktinė)

„Palanga“ – trauktinė, gaminama nuo XX a. vidurio iš šermukšnių ir spanguolių sulčių. Jai suteikta Europos Sąjungos saugoma geografinės kilmės nuoroda.  Gėrimas yra švelniai rūgštaus skonio su šermukšnio uogų prieskoniu, sodraus aromato, rusvai raudonos spalvos.
Pagal 2003 m. Lietuvos žemės ūkio ministerijos įsakymą „Dėl spiritinių gėrimų gamybos, tvarkymo ir prekinio pateikimo techninio reglamento patvirtinimo“, terminu „Palangos trauktinė“ gali būti vadinama nuo tamsiai raudonos iki rusvai raudonos spalvos, rūgštoko karstelėjusio skonio, sudėtinio uogų aromato trauktinė, kurios etilo alkoholio koncentracija ne mažesnė kaip 40 proc. tūrio ir kuri gaminama iš grūdinio rektifikuoto, ne žemesnės nei ekstra rūšies etilo alkoholio, atvirkštinio osmoso būdu paruošto geriamojo vandens, spanguolių ar bruknių bei kitų uogų sulčių, vyno ir brendžio. Sulčių ekstrakto joje turi būti ne mažiau kaip 12 g/l. Šios trauktinės gamybai neleidžiama naudoti papildomų kvapiųjų medžiagų. 
Trauktinės „Palanga“ gamybos technologiniai procesai nuo mišinio ruošimo iki įforminimo atliekami Lietuvos Respublikos teritorijoje. Ši trauktinė gaminama tik iš grūdinio rektifikuoto „Liuks“ rūšies etilo alkoholio, geriamojo vandens, išfiltruoto per šešiapakopę filtravimo sistemą (įskaitant vandens filtravimą atvirkštinės osmozės būdu), natūralių uogų sulčių, prancūziško vyno ir brendžio. Prieš naudojant sultys nuskaidrinamos ir išfiltruojamos. Paruoštas „Palangos“ trauktinės mišinys brandinamas nustatytą laiką, šaldomas ir filtruojamas specialiais aukščiausios kokybės filtrais.
Panteonas (Paryžius)

Panteonas (pranc. Panthéon) – vėlyvojo klasicizmo architektūros paminklas Paryžiuje, kairiajame Senos krante, Lotynų kvartale įrengtas pagal Romos panteono pavyzdį. Panteonas graikiškojo kryžiaus plano, su kupolu ir korintinių kolonų portiku. Interjeras papuoštas mozaikomis, freskomis.

Istorija

Pastatas pradėtas statyti 1757 m. kaip Paryžiaus šv. Genovaitės Paryžietės bažnyčia. 1763 m. baigta kriptos statyba. Didžiosios prancūzų revoliucijos metu bažnyčia buvo paversta mauzoliejumi, vėliau du kartus 1828-1830 m. ir 1851-1870 m. vėl veikė kaip bažnyčia. Pagal Paryžiaus panteoną Vašingtone buvo pastatyti JAV Kongreso rūmai Kapitolijus.

Panteone palaidoti

Panteono kriptoje palaidoti žymūs Prancūzijos visuomenės, kultūros ir mokslo veikėjai, tarp kurių Viktoras Hugo, Ž. Lanas, Émile Zola, Aleksandras Diuma, Volteras, Ž. Ž. Ruso, M. Sklodovska-Kiuri, P. Kiuri ir kiti.
7 tūkstantmetis pr. m. e.

Septintasis tūkstantmetis prieš mūsų erą prasidėjo 7000-aisiais pr. m. e. ir baigėsi 6001-aisiais metais pr. m. e.

Kiti laikotarpiai

Tūkstantmečiai: 8 tūkstantmetis pr. m. e. – 7 tūkstantmetis pr. m. e. – 6 tūkstantmetis pr. m. e.