Apymirtinė patirtis

Apymirtinė patirtis (angl. near death experience; NDE) – įvairūs pojūčiai, paprastai jaučiami klinikinės mirties būsenoje. Dažniausi jų yra atsiskyrimas nuo fizinio kūno, pakilimas į orą, ekstremali baimė arba saugumas, ramybė, šiluma ir matymas šviesos, kurią kai kurie žmonės interpretuoja kaip dievybę. Dažniausiai, bet ne visada, apymirtinė patirtis pasireiškia po klinikinės mirties arba kitokios grėsmės gyvybei. Dėl naujų reanimacijos metodų ir patobulinimų, pastaruoju metu pranešimų apie apymirtines patirtis padaugėjo. Dauguma mokslininkų laiko tokius potyrius haliucinacijomis, bet paranormalių reiškinių specialistai ir kai kurie mokslininkai tvirtina, jog tai yra pomirtinio gyvenimo įrodymas. Pasak „Gallup“ apklausos, apie 15 % amerikiečių teigia turėję tokių potyrių. Šį reiškinį studijuoja parapsichologija, psichologija ir psichiatrija.

Dažnumas

Pasak 1980–1981 m. atliktos Gallup ir Proctor apklausos, apie 15 % amerikiečių yra patyrę apymirtinių potyrių. Bet 2001 m. Knoblauch atliktas tyrimas atskleidė, kad juos yra patyrę tik 4 % Vokietijos populiacijos. Pagal 2005 metais Australijoje telefonu atliktą apklausą, apie 8,9 % australų yra turėję apymirtinių įspūdžių. Visi šie tyrimai apklausė tik atrinktą reprezentatacinę populiacijos dalį, o ne visus šalyje gyvenančius žmones. 2001 m. Nyderlanduose buvo ištirti širdies sustojimą patyrę žmonės, kurie vėliau buvo sėkmingai atgaivinti. Pasak tyrimo, 18 % tokių pacientų patyrė apymirtinių įspūdžių.

Biologinės teorijos

Daktaras Rikas Strasmanas tyrė psichodelinės medžiagos dimetiltriptamino (DMT) poveikį ir pasiūlė teoriją, kad apymirtinių potyrių priežastis yra didžiuliai prieš mirtį iš kankorėžinės liaukos išskiriami DMT kiekiai. Tik du jo testuojami žmonės gavę DMT dozę patyrė į apymirtinius įspūdžius panašių garsinių ar vizualinių haliucinacijų, nors buvo daug pranešusių, kad pateko į būseną, panašią į klasikinę apymirtinę patirtį. Jo paaiškinimas buvo galimas testuojamų žmonių panikos trūkumas ir dozių skirtumai tarp jo paskirtų DMT kiekių ir tų, kurie yra išskiriami prieš mirtį. Be to, visi jo eksperimentų subjektai buvo labai patyrę DMT arba kitų psichodelinių medžiagų vartotojai. Yra nuomonė, kad jei tyrime būtų dalyvavę nežinantys DMT poveikio žmonės, daugiau tyrimo subjektų būtų patyrę į apymirtinius įspūdžius panašių pojūčių.
2006 m. Ričardas Kinseheras pasiūlė teoriją, kad artėjančios mirties potyris yra be galo keistas paradoksas gyvenančiam organizmui, todėl jis sukelia apymirtinius įspūdžius, kurie leidžia žmogui geriau „matyti“, kaip smegenys visoje epizodiškoje atmintyje (ar net iki gimimo patirtuose įvykiuose) ieško ko nors palyginamo su gaunama informacija apie mirtį, kas padėtų susidoroti su potencialiai mirtinga situacija. Kinseheras mano, kad tai paaiškina, kodėl apymirtiniai pojūčiai žmogui yra tokie neįprasti.

Dvasiniai požiūriai

Dauguma apymirtinius įspūdžius patyrusių žmonių laiko juos žmogaus sielos, pomirtinio gyvenimo ir rojaus arba pragaro įrodymais. Agnostikai ir ateistai patyrę apymirtinius įspūdžius taip pat kartais pakeičia arba sušvelnina savo pažiūras.
Yra manančių, kad apymirtinių įspūdžių neįmanoma išaiškinti vien neurobiologiniais ar psichologiniais modeliais. Kai kurie atvejai turi keistų detalių, kurias, pasak dalies teoretikų, gali paaiškinti tik dualistinė, nuo kūno nepriklausanti sąmonė. Pavyzdžiui, vienas vyras, kuriam gilios komos metu buvo išimti dantų protezai, atsigavęs žinojo, kas jo dantų protezus išėmė, kur jie buvo padėti operacijos metu ir kuri seselė juos turi. Taip pat sugebėjo detaliai apibūdinti kambarį, kuriame buvo gaivinamas. Jis teigė plūduriavęs virš savo kūno ir žiūrėjęs, kaip daktarai ir seselės jį gaivina.