google/wiki40b huggingface dataset:
Instaliacijų vakaras

Instaliacijų vakaras (angl. install party) – paplitęs GNU/Linux operacinės sistemos entuziastų renginys. Registruojami 2 tipų dalyviai: norintys išmėginti jėgas įkeliant Linux bei norintys savo kompiuteriuose turėti visiškai įkeltą (ne live CD) šią operacinę sistemą. Kadangi šiuo metu paprasčiausias įkėlimas paprastai pavyksta nesunkiai, instaliuojantys bando ir įvairias netrivialias, šiuo metu dar naujas užduotis (greitas įkėlimas iš prijungto išorinio disko, nepriklausomos sistemos įkėlimas į USB jungtimi prijungtą diską ar atmintinę ir pan). Kadangi atnešama įvairių kompiuterių bei bandomos įvairios Linux distribucijos, greičiau sužinoma apie įvairias galimybes ir problemas. Iškilus problemoms, sprendimo ieškoma kartu.
Instaliuojantys šiame renginyje turi galimybę tiek parodyti savas žinias, tiek ir pasimokyti iš kolegų. Atnešę kompiuterį veltui gauna neretai profesionaliai įkeltą ir sutvarkytą sistemą. Tačiau jiems tenka pasirūpinti, jog instaliuojančiam žmogui padarius klaidą, nebūtų prarasti reikalingi duomenys ar programos.
Instaliacijų vakaru pagal programą užbaigiamos kai kurios atviro kodo konferencijos.
Gydytojas (Čikaga)

Gydytojas – sveikatos klausimams skirtas mėnesinis laikraštis, ėjęs 1921–1925 m. Čikagoje.

Istorija

Leido Amerikos lietuvių daktarų draugija. Redagavo dr. Antanas Montvydas.
Biatlonas

Biatlonas (šiuolaikinė žiemos dvikovė; lot. bis 'dukart' + gr. athlon 'varžybos, kova') – daugiausia žiemos metu kultivuojamas sportas, kuris susideda iš slidinėjimo kroso ir šaudymo mažo kalibro šautuvu į penkis už 50 m išdėstytus taikinius. Svarbiausias biatlono varžybas organizuoja Tarptautinė biatlono sąjunga (IBU), vienijanti 55 nacionalines federacijas. Prezidentas Olle Dahlin (Švedija).

Varžybos

Biatlonas yra žiemos olimpinių žaidynių rungtis, taip pat kasmet vyksta pasaulio čempionatai bei pasaulio taurės varžybos, susidedančios iš atskirų etapų.
Mélovin

Biografija

Konstantinas Bočarovas (Melovin) gimė 1997 m. balandžio 11 d.Odesoje, Nikolajaus Bočarovo ir Valentinos Bočarovos šeimoje. Jis pradėjo domėtis muzikos nuo ketverių metų. Mokykloje per pertraukas rengdavo mini koncertus. 2009 m. įstojo į Teatro mokyklą „Самоцвити“. 2012 m. ją baigė su pagyrimu. 2013 m. buvo sukurtas sceninis vardas Melovin, taip pat įkuriama komanda „Big house Melovin“. 2015 m. įstojo į Kijevo muzikos institutą „Glier“.

2015–2016: X-Faktorius Ukraina

2015 m. Konstantinas (Melovin) dalyvavo Ukrainos X-Faktoriaus 6 sezone. Laidoje jis pirmavo ir buvo paskelbtas nugalėtoju. Pasibaigus televizijos šou, jis pradėjo turą Ukrainoje kartu su kitais keturiais finalistais. 2016 metais jis išleido savo pirmąją dainą "Ne odinokaya".

2017, 2018: Eurovizijos atranka

2017 m. sausio 17 d. K.Bočarovas (Melovin) buvo paskelbtas vienu iš 23 pretendentų į Vidbir 2017, Ukrainos nacionalinę atranką, su daina „Wonder“. Konstantinas (Melovin) varžėsi trečiajame pusfinalyje tų pačių metų vasario 19 d., kur užėmė antrą vietą ir pateko į finalą. Pusfinalyje jis surinko daugiausia taškų iš televizijos žiūrovų ir užėmė ketvirtąją vietą žiuri balsavime. Finalas vyko vasario 25 d. Galutiniame skaičiavime K.Bočarovas (Melovin) liko trečias.
2018 m. Melovin nusprendė sugrįžti į Vidbir Sausio 16 d. jis buvo paskelbtas tarp 18 kitų pretendentų į Vidbir 2018 su daina „Under the Ladder“. Jis varžėsi antrame pusfinalyje, 2018 m. vasario 17 d. pateko į finalą. Finale, vykusiame vasario 24 d., jis nugalėjo. Ir tapo Ukrainos atstovu 2018 m. „Eurovizijos“ dainų konkurse. 2018 m. gegužės 10 d. Mélovin dalyvavo antrajame „Eurovizijos“ pusfinalyje. Jis pasirodė 18 numeriu ir pateko į finalą. 2018 m. gegužės 12 d. vyko „Eurovizijos“ finalas, kur Ukrainos atstovas pasirodė 1 numeriu. Finalo pabaigoje paaiškėjo, kad jis užėmė 17-ą vietą.
Guillaume Dufay

Gijomas Diufai (Diufaji, pranc. Guillaume Dufay arba Du Fay, Du Fayt; 1397 m. rugpjūčio 5 (?) − 1474 m. lapkričio 27 d.) – XV a. prancūzų-flamandų (arba Nyderlandų) mokyklos renesanso kompozitorius. Laikomas reikšmingiausiu Europos kompozitoriumi savo gyvenamuoju laikotarpiu.
Jonas Pocius

Jonas Pocius (1876 m. rugpjūčio 6 d. Jurbarke – 1948 m. ? ? Girdžiuose, Jurbarko raj.) – Lietuvos vargonininkas, chorvedys, muzikos mokytojas.

Biografija

Žinomo muziko Antano Pociaus vyresnysis brolis. Baigęs Jurbarko pradžios mokyklą, privačiai mokėsi vargonuoti, vėliau vienerius metus Varšuvoje lankė profesorių Furmaniko ir Makowskio muzikos kursus.
Apie 40 metų vargonininkavo ir vadovavo chorams Jurbarke, apie 12 metų dėstė muziką miesto progimnazijoje, vėliau gimnazijoje. Vadovavo Šv. Cecilijos, Šaulių sąjungos, pavasarininkų, ateitininkų chorams bei orkestrams. Anot amžininkų, bažnytinis choras buvo pasiekęs aukštesnį meninį lygį, darniai atlikdavo religinius ir pasaulietinius kūrinius, koncertavo ne tik Jurbarke, bet ir kituose Lietuvos miestuose. 1907 m. kartu su „Dainos“ choru koncertavo I Lietuvos moterų suvažiavime Kaune. 1909 m. rugpjūčio 16 d. Jurbarke suorganizavo Skirsnemunės, Eržvilko, Čekiškės, Tauragės ir Jurbarko chorų įspūdingą šventę, kurioje dalyvavo apie 160 dainininkų. 1911 m. Jurbarko choras koncertavo I lietuvių žemės ūkio parodoje Marijampolėje.
1924 m. visos Lietuvos dainų šventei Kaune parengė 34 dalyvių pavasarininkų chorą, 1928 m. analogiškai dainų šventei 64 dalyvių Šv. Cecilijos bažnytinį chorą, o į 1930 m. Lietuvos dainų šventę Kaune atvežė jungtinį pavasarininkų ir ateitininkų chorą. Su savo chorais Šiauliuose ir Kaune laimėjo pirmąsias vietas. Paskutinius savo gyvenimo metus praleido Girdžiuose; ten mirė, ten ir palaidotas.
Butrimonys

Pavadinimo kilmė

Manoma, kad miestelio vardas aiškiai kilęs nuo asmenvardžio, tikriausiai pavardės Butrimonis.

Architektūra

Miestelis radialinio plano, urbanistikos paminklas. Miestelio vakarinė dalis susidarė prie kelio į Vilnių. Senojoje dalyje, susiformavusioje iki XVIII a. pabaigoje, išliko gatvių tinklas, trijų pagrindinių gatvių sankryžoje yra vienintelė Lietuvoje trikampė aikštė. Vyrauja XIX a. pabaigos – XX a. pradžios vienaukščiai mediniai ir mūriniai namai.  Aikštė apsupta XX a. pradžios pirklių ir amatininkų namų.
Svarbiausias pastatas – neogotikinė istoristinio stiliaus XX a. pradžios Butrimonių Išganytojo bažnyčia, pastatyta 1906–1926 m., architektas Antonas Filipovičius-Dubovnikas.
Šie metu mokyklos senajame pastate yra įkurtas muziejus kurį veda Danutė Anušauskienė.
Vitas Luckus

Vitas Luckus (1943 m. gegužės 29 d. Kaunas – 1987 m. kovo 16 d. Vilnius, palaidotas Nemėžyje) – Lietuvos fotografas.
Vitas Luckus – konceptualiosios fotografijos pradininkas Lietuvoje. Pradėjęs nuo reportažinės fotografijos, kūrėjas pasiliko jai ištikimas ir meniniuose ieškojimuose. Daugelyje jo ciklų, siekiančių vien konceptualaus tikslo, medžiaga paimta iš paties gyvenimo, o jų herojai: valstiečiai, miesto vaikai, atsitiktiniai gatvės praeiviai.
Tad ir šio fotografijos meistro žymė pasiliko visur: reportaže, portrete, siurrealistinėje fotografijoje. Priklausydamas Lietuvos fotografijos mokyklos kūrėjų kartai, jis sugebėjo organiškai sujungti du visiškai priešingus pradus: tikroviškiausią dokumentą ir drąsiausią išmonę.

Biografija

Gimė 1943 05 29 Kaune. 1953 – 1957 m. Kauno vidurinėje meno mokykloje mokėsi tapybos. Vėliau studijavo Kauno politechnikos instituto Vilniaus fakultete. Fotografuoti pradėjo 1956 m., o nuo 1959 m. pradėjo dalyvauti meninės fotografijos parodose. 1967 m. įsidarbino fotografu "Lietkoopsąjungoje", dirbo žurnaluose "Banga", "Tarybinė moteris" (1969 – 1972), "Švyturys" (1972 – 1976), kūrė reklamos užsakymus "Inturistui". 1963 m. įstojo į Kauno fotografų klubą, buvo jo pirmininku. Nuo 1970 m. Lietuvos fotomenininkų sąjungos narys. Vaikai – Indrė (1965 – 1972, iš pirmosios santuokos su Valentina Urniežiūte), Marija (1984 – 1984, iš antros santuokos su Tatjana Luckiene) ir įvaikinta dukra Kotryna (g. 1984). Ne santuokose – Inga Filipovič (g. 1977) ir Simonas Štuopys (g. 1982). Tragiškai žuvo 1987 03 16 Vilniuje, buitinio konflikto metu nudūręs žurnalistą Bronių Krakauską, iššoko iš ketvirto aukšto.
2014 m. sukurtas dokumentinis biografinis filmas „Meistras ir Tatjana“ apie V. Luckų.
Višnicės valsčius

Administracinis suskirstymas

Curinas, Dolholiska, Dubica Dolna, Dubica Gurna, Horodiščė, Kolonija Višnicė, Linevas, Malgožacinas, Marilinas, Polubiče Dvorskiai, Polubiče Viejskie Drugiai, Polubiče Viejskie Piervšė, Ratajevičė, Rovinai, Višnicė, Vigoda.
Pontardawe Town FC

Istorija

Klubas įkurtas 1947 m. Žaidė žemesniuose divizionuose. Buvo iškopę į Antros pakopos pirmenybes (Velso Pirmasis divizionas), bet neįsitvirtino.
Petras Repšys

Biografija

1960–1967 m. studijavo Vilniaus dailės institute grafiką. Nuo 1967 m. dalyvauja respublikinėse ir užsienio parodose. Dirba lakštinės, knygų, taikomosios grafikos, ekslibriso, molbertinės tapybos, freskos, skulptūros, medalistikos srityse. Ekslibrisus pradėjo kurti 1969 m.
Svarbesni darbai: estampai „Žmogus, ugnikalnis“ ir „Grįžulo ratai“ (1964), „Poetas“ (1974), iliustruotos knygos S. Gedos „Strazdas“ (1967), „Užmigę žirgeliai“ (1970). Apipavidalino Vilniaus knygyno „Versmė“ eksterjerą ir interjerą (1973–1978), nutapė freską „Metų laikai“ Vilniaus universiteto lituanistikos centre (1974–1984), sukūrė medalių ir kt.  Petras Repšys knygas iliustruoja mažesnio amžiaus vaikams.
Rugpjūčio 14

Šventės

(kol kas neįvestos)

Vardadieniai

Euzebijus – Maksimilijonas – Grintautas – Guostė
Marija Nemeikšaitė

Biografija

Brolis okulistas prof. Juo­zas Ne­meik­ša. Mokėsi Šiaulių mergaičių gimnazijoje. Dalyvavo visuomeninėje veikloje, platino draudžiamą spaudą. 1929–1940 m. redagavo žurnalą „Motina ir vaikas“, 1936–1940 m. – vaikų žurnalą „Vyturys“. Redagavo „Motinos ir vaiko kalendorius“, 1933 m. ir 1937 m. – leidinį „Aklųjų dalia“.
Motinėlė (JAV)

Motinėlė, Amerikos lietuvių katalikų apšvietos draugija „Motinėlė“ (angl. Lithuanian Catholic Society „Motinėlė“ (Mother)) – JAV lietuvių katalikų švietimo ir šalpos draugija, 1900–1945 m. veikusi JAV.

Istorija

Įkūrė kunigai Antanas Kaupas, Antanas Milukas, Jonas Žilius-Jonila (Žilinskas) ir kiti Pitstone (Pensilvanijos valstija). Draugijos tikslai buvo kelti ir gaivinti lietuvybę, kovoti dėl Lietuvos nepriklausomybės, lietuviško žodžio, spaudos, tikėjimo laisvės, taip pat šelpti besimokančius lietuvius, nusipelniusius rašytojus, veikėjus, nukentėjusius dėl lietuvių veiklos. Draugija turėjo apie 200 narių, daugiausia JAV lietuvių kunigų. Draugija kasmet rinko po 10 ir daugiau dolerių, nariai taip pat paliko testamentu draugijai turtą. Draugiją rėmė ir pasauliečiai, taip pat Fribūro lietuvių jaunimo draugija „Rūta“, žurnalas „Tėvynės sargas“, Lietuvos kunigai, dažniausiai slapta, daugiausia studijavę Vakarų Europoje, tarp jų Antanas Civinskas, Motiejus Gustaitis, Antanas Jusaitis, Jurgis Matulaitis, Jonas Totoraitis.
Draugija šelpė Europos (Fribūro, Krokuvos, Maskvos, Romos, Rygos, vėliau ir Lietuvos) ir JAV universitetuose studijuojančius lietuvius, nuo 1936 m. – tik JAV gimusius. 1900–1926 m. draugija paskyrė 15 000 JAV dolerių pašalpų, iš jų 14 000 dol. stipendijoms. 1906–1910 m. dalį studentų (tapytojus V. Kairiūkštį, A. Varną ir kitus) parėmė slapta. Po 1926 m. veikla sumenko, 1932 m. draugija atgaivinta, 1945 m. veikla vėl sustabdyta.
Iki 1943 m. draugija parėmė 43 studentus, tarp jų kompozitoriai Stasys Šimkus, Aleksandras Kačanauskas, rašytojai Marija Pečkauskaitė–Šatrijos Ragana, Vincas Mykolaitis–Putinas, filosofai Pranas Dovydaitis, Stasys Šalkauskis, kunigai Vincentas Borisevičius, Jurgis Matulaitis.
Valdybos pirmininkai: Jonas Žilius-Žilinskas, Jonas Kuras, V. Varnagiris, Nikodemas Petkus, Juozas Kaulakis, M. Pankus, Juozas Končius, Ignacas Valančiūnas, J. Karalius.
Chevrolet Malibu

Komplektacija

2013 m. Malibu bus komplektuojamas su 4 cilindrų 2,5 l. Ecotec varikliu (190AG/140kW) bei 6-pavarų automatine transmisija. Automobiliuose įdiegta Chevrolet MyLink sistema, galinti sujungti automobilyje esančius elektroninius prietaisus bevielio tinklo pagalba.

Saugumas

Visuose Malibu bus sumontuotos 2-pakopų priekinės oro pagalvės skirtos apsaugoti vairuotojui ir keleiviui iš priekio, bei atskiros oro pagalvės keliams ir šonams. Palei stogą bus sumontuotos oro pagalvės uždengsiančios stiklus su apsauga automobiliui verčiantis. Už papildomą kainą bus galima įsigyti galvos bei šonų apsaugai skirtas oro pagalves antrajai sėdimai eilei, taip pat elektroninės sistemas įspėjančias vairuotoją automobiliui krypstant nuo užimamos kelio juostos, apie galimą susidūrimo pavojų iš priekio, bei galinio matymo kamerą.

Rinkos

Naujieji Malibu bus parduodami beveik 100 įvairių pasaulio šalių, išsidėsčiusių 6 kontinentuose. Automobiliai bus gaminami dviejuose gamyklose JAV, Pietų Korėjoje, bei Kinijoje.
Pirmiausiai automobilių gamyba prasidės Pietų Korėjoje, kur naujasis Malibu pakeis ten šiuo metu parduodamą Daewoo Tosca. Po to gamyba prasidės Kinijoje ir galiausiai 2012 m. sausį, naujieji Malibu pradėti gaminti dviejuose JAV gamyklose Kanzase bei Mičigane. Australijoje automobiliai debiutavo 2012 m. ir pakeitė ten šiuo metu parduodamus Holden Epica. Europoje naujieji Malibu pakeitė Chevrolet Epica modelį.
Sumu-la-Ilas

Sumu-la-Ilas arba Sumulaelis – Babilonijos karalius, valdęs apie 1880–1845 m. pr. m. e. (pagal vidurinę chronologiją). Tai antrasis Pirmosios Babilonijos dinastijos valdovas. Pirmtakas – Sumu-abumas.
Sumu-la-Ilo valdymo laikai pasižymėjo kariniais konfliktais su kitais miestais. Be to, buvo kovojama su klajoklių gentimis, kurios sudarydavo trumpalaikes sąjungas su vienais ar kitais miestais-valstybėmis. Karinis konfliktas su Kišu baigėsi babiloniečių pergale, miestas buvo sugriautas. Sumu-la-Ilas tęsė savo pirmtako pradėtą Babilonijos gynybinių pajėgumų stiprinimą. Buvo statomos gynybinės sienos ir tvirtovės.
Juodkalnijos politinė sistema

Juodkalnijos valdomąją valdžią sudaro 3 asmenys tai prezidentas, premjeras (ministras pirmininkas) ir princas.

Prezidentas

Dabartinis prezidentas yra Filip Vujanović, išrinktas 2008 m. Juodkalnijoje prezidentai yra renkami penkeriems metams ir leidžiamos dvi kadencijos. Prezidento pareigos yra atstovauti šalies ir užsienio Respublikai, skelbti įstatymus, potvarkius, skelbti rinkimus Asamblėjoje, siūlyti Asamblėjai kandidatus į ministro pirmininko ir prezidento Konstitucinio teismo postus, siūlyti asamblėjos telefono referendumus, suteikti amnestiją už nusikaltimus, numatytus pagal respublikinės teises aktus, suteikti apdovanojimus, atlikti visas kitas pareigas pagal Konstituciją.
Hardijs Baumanis

Biografija

1992 m. Latvijos Respublikos Užsienio reikalų ministerijos Ekonominio bendradarbiavimo skyriaus vyr. referentas. 1993 m. Latvijos Respublikos Užsienio reikalų ministerijos Šiaures ir Pietų Amerikos valstybių skyriaus vyr. referentas. 1993–1994 m. Latvijos Valstybės prezidento patarėjas užsienio politikos klausimais.
1994–1997 m. Latvijos Respublikos ambasados Danijos Karalystėje 1-asis sekretorius. 1997–1998 m. Latvijos Respublikos ambasados Rusijos Federacijoje Konsulinio skyriaus vadovas. 1998–2001 m. Latvijos Respublikos ambasados vadovo pavaduotojas, patarėjas politiniais klausimais Rusijos Federacijoje.
2002 m. Londono Karališkojo koledžo Saugumo studijų narys. 2003–2004 m. Latvijos Respublikos Užsienio reikalų ministerijos Konsulinio departamento direktorius. 2004–2006 m. Latvijos Respublikos Generalinis konsulas Sankt Peterburge, Rusija. 2006–2010 m. Latvijos Respublikos ambasadorius Lietuvos Respublikoje. Nuo 2010 m. buvo Latvijos ambasadorius Azerbaidžane.
Tolygusis briaunainis

Tolygieji žvaigždiniai briaunainiai

Visi 57 neprizminiai neiškili briaunainiai gali būti sudaryti taikant Vithofo konstravimo metodą.

(p 2 2) Prizminės [p,2], I2(p) šeimos (Dph diedrinė simetrija)

Sferos ikosaedrinė simetrija sukuria dvi begalines tolygiųjų briaunanių aibes, prizmes ir antiprizmes, ir dar dvi begalines išsigimusių briaunanių aibes, hosoedrus ir diedrus, kurie egzistuoja tik kaip sferos klojiniai.
Diedrinės simetrijos generavimo pagrindas yra fundamentinis trikampis (p 2 2), jei skaičiuosime veidrodžius kiekvienoje viršūnėje. Taip pat šią simetriją galima užrašyti Kokseterio grupe I₂(p) arba [n,2], taip pat prizmine Kokseterio-Dinkino diagrama: .
Žemiau pavaizduoti pirmi penki diedrinės simetrijos atvejai: D₂ … D₆. Diedrinės simetrijos Dₚ eilė yra 4n, atspindi bipiramidės sienas, o ant sferos – tai pusiaujo linija ir n tolygiai viena nuo kitos nutolusių dienovidinių.
Šiaulių Didžioji Choralinė sinagoga

Šiaulių Didžioji Choralinė sinagoga arba Šiaulių Baltoji sinagoga – buvusi žydų sinagoga Šiauliuose.
Žalioji mylia (knyga)

Siužetas

Polas Edžkombas dirba kalėjime ypatingojo bloko prižiūrėtoju. Kaliniai šį bloką vadina „Žaliąja mylia“ – dėl kitokių – žaliai dažytų grindų. Šiame bloke paskutines dienas gyvena myriop nuteisti nusikaltėliai.
Gyvenimas čia lekia greitai, tačiau tvarkingai, kaip ir pridera kalėjime. Viskas pasikeičia, kai į „Žaliąją mylią“ laukti mirties bausmės atvyksta naujas kalinys – Džonas.
Jis nuteistas už siaubingą dalyką – dviejų mažų mergyčių išniekinimą. Tačiau netrukus Polas Edžkombas pradeda nujausti, kad jo naujasis „auklėtinis“ – nepaprastas žmogus, kad jį į šią Žemę siuntė pats Dievas…
Monoteizmas

Monoteizmas (gr.  μόνος – vienas + θεός – Dievas) – religijos atmaina, tikėjimas kad yra vienas Aukščiausiasis Dievas. Vakarų kontekste monoteizmo sąvoka yra smarkiai paveikta abraominių religijų ir Neoplatonizmo dievo sąvokos. Monoteizmas dažnai apibrėžiamas priešinant su politeizmu ir jis kartais iš dalies tapatinamas su vieningumo sąvokom, tokiom kaip monizmas.
Monoteistinės religijos yra judaizmas, krikščionybė, islamas, Bahajų tikėjimas, sikhizmas, kai kurie tyrinėtojai dar priskiria ir zoroastrizmą. Monoteizmo bruožų yra hinduizmo srovėse (vaišnavizme, šaivizme).
Sati (dainininkė)

Biografija

Gimė teisininkės ir žurnalisto („Laisvosios Europos“ radijo) šeimoje, Klaipėdoje. Sulaukusi septynerių metų pradėjo lankyti muzikos mokyklą. Paauglystėje mokėsi pas Lietuvos operos dainininkę docentę Oną Glinskaitę. Pirmuosius žingsnius populiariosios muzikos scenoje žengė 1991 m. pasivadinusi „Violette“ (vėliau – „Crazy Violette“) vardu. Karjeros pradžioje atlikėja kūrė ir dainavo popmuzikos balades. Dalyvavo daugelyje konkursų ir festivalių („Metamarfozės 2000”, „Klasikos diversijos 2001”, „Mes irgi galime mylėti”, „Pop Art”, „Muzikinis Viešbutis”). Neskelbdama savo vardo, įdainavo solines partijas keletui muzikos atlikėjų, įskaitant grupes Pompa, Exem, Sel, Trumpas sujungimas bei Andrių Mamontovą.
Pasižymi tuo, kad turi stiprų balsą (95,8 decibelo) bei platų balso diapazoną – nuo vaikiško spiegiančio iki sodraus operinio. Ji taip pat tapo 2000 m. akcijos „Gerklė 2000“, kurios tikslas buvo išrinkti stipriausią balsą turintį savininiką, nugalėtoja. Šis pasiekimas įrašytas Lietuvos rekordų knygoje.
Sati atliekamos muzikos stilius varijuoja nuo pop iki progresyviosios šokių muzikos. Jos muziką aukštai įvertino Lietuvos muzikos kritikai; Sati taip pat gavo gerą recenziją iš Vokietijos muzikos kritikų bei didžiausios Vokietijos muzikinės TV Viva. „Laimė, meilė ir taika“' – taip skamba dainininkės moto. Dainininkės kūrybai įtaką padarę tokie atlikėjai, kaip Marusha, Bjork, Stina Nordenstam, Achillea, Enigma, Lisa Gerrard.
2001 metų vasarį sukūrė šeimą su teisininku Liudu Jurkoniu, bei susilaukė dviejų sūnų (Ąžuolas ir Arijas). Išsiskyrė 2009 metais.
Sati aktyviai pasisako už sveiką gyvenimo būdą be jokių svaigalų, yra vegetarė. Dalyvavo narkomanijos bei svaigalų vartojimo prevencijos projekte „Nauja Mada”.
2008 m. Sati drauge su kolega sukūrė ethereal, world, ambient muzikos projektą „Agama“. Pavadinimas sanskrito kalba reiškia „žinių šaltinis“. Kolektyvas su „Ugnies Rato“ fakyrais dalyvavo 2010 m. atrankoje į Euroviziją, kur pristatė ethnic ethereal stilistikos dainą Field of Kings. Finaliname atrankos turnyre ji užėmė 4 vietą. Be to, atlikėja apdovanota specialiu LATGA-A prizu už geriausią autorinę dainą.
Malisa Longo

Biografija

Longo gimė Venecijoje, vėliau su šeima persikėlė į Romą. Čia ji dirbo modeliu, dalyvavo „Mis Italija“ konkurse ir laimėjo „Mis Cinema“ bei „Mis Lazio“ titulus.
Po filmavimosi įvairiose televizijos reklamose, Longo 1968 m. debiutavo kine, giallo filme „Nuoga... tu mirsi“. Iki 1997 m. ji vaidino įvairaus žanro, daugiausia komedijose, trileriuose ir eksploataciniuose filmuose, paprastai atlikdama antro plano vaidmenis. 
2000 m. ji išleido romaną, vėliau – poezijos ir esė rinkinius.
Viešintų klojimo teatras

Viešintų klojimo teatras – mėgėjų teatras, veikiantis Viešintose Anykščių rajone. Teatrą 1987 m. įkūrė ir ir buvo pirmuoju vadovu rež. Vytautas Germanavičius.
Teatras dalyvauja Viešintų ir Anykščių miesto šventese, vaidina ant Vorutos piliakalnio, tradicinėse rajono „Bėk bėk, žirgeli“ šventėse. Trupė organizuoja viešus etnokultūrinius renginius.
Vaida Žūsinaitė

Biografija

Sportininkei priklauso iki 23 m. Lietuvos rekordas, 5000 m. - 16.17,36. Uždarose patalpose pasiektas 1500 m kliūtinio bėgimo Lietuvos rekordas - 4.43,86. Treneriai: R. Sausaitis ir A. Narušavičius.
2008 m. ir 2010 m. Šiaurės ir Baltijos šalių iki 23 metų amžiaus čempionatų sidabro prizininkė 5000 m bėgimuose.
2016 m. dalyvavo Rio de Žaneiro olimpinėse žaidynėse, kuriose moterų maratono rungtyje užfiksavusi 2:35:53 rezultatą liko 38-oje vietoje.
Kazimieras Tučinskas

Kazimieras Tučinskas (1953 m. kovo 5 d. Sližiškių k., Molėtų r.), choro dirigentas ir pedagogas.

Biografija

Baigęs Molėtų vidurinę mokyklą ir vaikų muzikos mokyklą, 1970–1974 muziką studijavo Vilniaus valstybiniame pedagoginiame institute (dirigavimą dėstė J. Ciurilaitė). 1977–1982 neakivaizdiniu būdu choro dirigavimą studijavo Lietuvos valstybinėje konservatorijoje (dėst. A. Petrauskas).
Nuo 1974 Molėtų vaikų muzikos mokyklos mokytojas, nuo 1982 direktorius.
Nuolat vadovavo šios mokyklos vaikų chorui, kurį parengė 1975, 1977, 1980, 1985 ir 1990 respublikinėms dainų šventėms. 1989 kartu su S. Skurulskiene Molėtų 1-ojoje vidurinėje mokykloje įkūrė vaikų choro studiją ir buvo jos chormeisteris. S. Skurulskienei išvykus į Vilnių, tapo minėtos studijos vadovu. Jaunių chorą parengė 1994 I ir 1998 II Pasaulio lietuvių dainų šventėms Vilniuje ir 1997 Lietuvos moksleivių dainų šventei. Du vaikų chorus paruošė 1996 Utenos apskrities ir Vilniaus miesto moksleivių dainų švetėms. Jaunių choras yra atlikęs ir sudėtingesnių kūrinių: ištraukų iš G. Pergolesi „Stabat Mater“ ir iš J. S. Bacho kantatos Nr. 4, M. Hallerio „Missa Quinta Requiem".
Nuo 1993 pedagogas – Molėtų muzikos mokyklos chorinio dainavimo skyriaus choro vadovas.
K. Tučinskas yra gražiai pasirodęs ir su suaugusiųjų mėgėjų chorais.
Nuo 1978 vadovavo Molėtų kultūros namų mišriajam chorui, kurį parengė 1980 respublikinei dainų šventei. 1980–1990 vadovavo Molėtų rajono švietimo darbuotojų mišriajam chorui „Asvaja“ (1986). Su šiuo kolektyvu jis išlaikė Lietuvos valstybinės konservatorijos baigimo choro dirigavimo valstybinius egzaminus (1982). Choras 1985 respublikinės dainų šventės konkurse pelnė geriausio kolektyvo vardą rajonų kultūros ir švietimo įstaigų grupėje. Chorą parengė 1990 Lietuvos tautinei dainų šventei Vilniuje. Per dešimt metų „Asvaja" išmoko apie 70 įvairių kūrinių ir surengė per 50 koncertų savo rajone ir kitur.
K. Tučinskas nuo 1975 Molėtų rajono dainų švenčių vyr. dirigentas, dirigavo zoninėse dainų šventėse Švenčionyse ir Utenoje, vadovauja rajono muzikos mokytojų metodinei komisijai, konsultuoja mėgėjų chorus ir jų vadovus.

Šaltinis

Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999. Informacijos publikavimui gautas žodinis autoriaus leidimas.
Virginijus Gaivenis

Biografija

1991 m. Vilniaus universiteto Istorijos fakultete baigė žurnalistikos specialybę.
1987–1990 m. laikraščio „Komjaunimo tiesa“ korespondentas, 1991–1995 m. dienraščio „Respublika“ Teisėsaugos skyriaus redaktorius. 1995–1997 m. savaitraščio „Verslo žinios“ reporteris. Daugiausia rašė teisėtvarkos ir teisėsaugos temomis. Nuo 1996 m. LNK televizijos laidos „Abipus sienos“ žurnalistas.  Nuo 2002 m. prodiuserinės kompanijos „Virginijaus studija“ vadovas, LNK laidos „Abipus sienos“ prodiuseris.