google/wiki40b huggingface dataset:
Monika Navickienė

Biografija

1999 m. baigė Telšių Žemaitės gimnaziją, Telšių muzikos mokyklą. Įstojo į Vilniaus universitetą ir persikėlė gyventi į Vilnių. 2003 m. Vilniaus universitete įgijo filosofijos bakalauro laipsnį. 2005 m. Mykolo Romerio universitete įgijo mokesčių administravimo magistro laipsnį.
Nuo 2004 m. iki 2011 m. dirbo privačiame sektoriuje įvairiose pareigose: UAB „Aesculapius“ Vilniaus filialo direktorė; UAB „Raminora" (SPA Vilnius) personalo vadovė, SPA centro direktoriaus pavaduotoja; Druskininkų kurorto sveikatinimo įstaigų asociacija (projektas pagal 2.2. priemonę „Druskininkų kurorto paslaugų sektoriuje dirbančiųjų kvalifikacijos kėlimas pravedant profesionalius mokymus“), Vidinė projekto stebėtoja, UAB „MndM Concept“ direktorė, UAB „Adcrent“ direktorė.

Politinė veikla

Nuo 2011 m. Tėvynės sąjungos – Lietuvos krikščionių demokratų narė. 2012 m. – rinkimų į Lietuvos Respublikos Seimą Tėvynės sąjungos – Lietuvos krikščionių demokratų kampanijos koordinatorė ir Seimo nario padėjėja.
Nuo 2013 m. Tėvynės sąjungos – Lietuvos krikščionių demokratų vykdomoji sekretorė. Nuo 2013 m. Tėvynės sąjungos – Lietuvos krikščionių demokratų Prezidiumo ir Tarybos narė.
Nuo 2016 m. Tėvynės sąjungos – Lietuvos krikščionių demokratų kandidatė į Socialinės apsaugos ir darbo ministro postą.
Išrinkta į 2016 m. Lietuvos Respublikos Seimą.

Visuomeninė veikla

Viena iš asociacijos „Neužmiršk“ steigėjų .
Gavrilov Posadas

Istorija

Vietovė minima nuo 1434 m. kaip kunigaikščio Dmitrijaus Šemiachos valda. Jau 1587 m. čia veikė karališkasis žirgynas, aplink kurį Gavrilov Posadas ir plėtojosi. Miestas nuo 1789 m.
Regina Rimkienė

Biografija

1978 m. baigė Klaipėdos žemės ūkio buhalterinės apskaitos technikumą, žemės ūkio gamybos buhalterinę apskaitą.
Lietuvos valstiečių partijos, Lietuvos valstiečių liaudininkų sąjungos Tauragės rajono skyriaus narė.
2000–2003 m., 2003–2007 m. ir nuo 2011 m. Tauragės rajono savivaldybės tarybos narė. 
Vaikai Rita, Tomas.
Mark Messier

Mark Messier apdovanojimas

Mark Messier apdovanojimas buvo įsteigtas 2006–2007 m. NHL sezone ir yra įteikiamas tam žaidėjui kuris parodo teigiamą pavyzdį aikštėje, sporto pasiekimuose ir yra aktyvus bendruomenėje.
Try

Vaizdo klipas

Vaizdo klipo režisierius yra Sophie Muller. Klipe Nelly ir aktorius (kuris yra pagal scenarijų jos vyras) apsirengę portugališkais tautiniais drabužiais, ir klipo veiksmas vyksta XVI amžiuje. Video Nelly ir jos vyras susiduria su sunkumais, kuriuos vėliau įveikia.
Tupolev Tu-124

Tu-124 (pagal NATO kodifikaciją Cookpot) – tarybinis keleivinis vidutinių nuotolių lėktuvas. Faktiškai tai sumažinta pirmojo tarybinio reaktyvinio keleivinio lėktuvo Tu-104 kopija. Abu modeliai buvo panašūs ir išoriškai, ir savo techninėmis charakteristikomis. Lėktuvas turėjo vietiniuose maršrutuose pakeisti senstančius Il-14, tačiau nebuvo labai populiarus: netrukus jį pakeitė Tu-134.

Eksploatacija

1960–1965 m. Charkovo aviacijos gamykloje buvo pastatyti 165 Tu-124 tipo lėktuvai. Didžiausias vartotojas buvo Aeroflot, šių lėktuvų buvo nusipirkę tuometinė Čekoslovakija, VDR bei Irakas. Karinės modifikacijos Tu-124 buvo nusipirkę Indija ir Kinija.
Šis lėktuvas nepasirodė esąs geresnis už Tu-104, tad nuo 1965 m. nebegamintas. Abiejų šių lėktuvų eksploatacija nutraukta beveik kartu, 1980 m., tačiau TSRS ir Kinijos karinėse oro pajėgose naudotas iki 1990 m.
Zanavykai

Pavadinimo kilmė

Patarmės pavadinimas kilęs nuo Novos upės, greta kurios ji susiformavo (slav. za Novoj – „už Novos“). Kartais yra siūlomas lietuviškesnis šios patarmės atitikmuo – užnoviečiai.
Milda Šalaševičienė

Biografija

1953 m. sidabro medaliu baigė Vilniaus mergaičių 2-ją gimnaziją (dabar Vilniaus Salomėjos Nėries gimnazija). 1958 m. baigė Vilniaus universitetą ir pradėjo dirbti Gelžbetoninių konstrukcijų gamyklos Nr. 3 Cheminės laboratorijos vadove. Dirbdama gamykloje sukūrė eilę inovatyvių technologijų silikatų, betono ir gelžbetoninių konstrukcijų chemijos srityje, aprobavo savo išradimus ir dalyvavo jų gamybos procese. Parengė ir pritaikė gamyboje naujo, atsparaus šalčiui betono gaminimo technologiją naudodama ypatingus priedus – oro įsiurbėjus. Kartu su statybininkais tiekė šį betoną Vilniaus televizijos bokšto statybai. Sukūrė dekoratyvų gelžbetonio konstrukcijų padengimo būdą atidengtos grūdėtos faktūros elementais. Ši technologija buvo naudota statant LSSR valstybinio Plano komiteto pastatą, viešbučius „Turistas“, „Lietuva“, Klaipėdos žvejų ligoninę ir kt. Išrado ir naudojo gamyboje: inovatyvią cemento kietinimo technologiją paremta įvairių priedų ir dekstrino klijų naudojimu, dekoratyvias grindų plyteles su marmuro elementais (pvz. Vilniaus parodų rūmų vidinis kiemas).
Paprastoji naktižiedė

Ekologija

Auga dirvonuose, pūdymuose, pievose, laukuose ir daržuose, dykvietėse, pakelėse, krūmuose ir šviesiuose miškuose, nerūgščiuose dirvožemiuose.
Gana paplitusi laukų piktžolė. Žiedus apdulkina naktiniai drugiai.

Biologija

Tai daugiametis, 20-60 cm aukščio augalas. Turi šakotą šaknį, kuri gali siekti daugiau nei 10 cm gylį. Stiebas status ar kylantis, melsvai žalias, viršutinėje dalyje šakotas. Lapai lancetiški ar pailgai kiaušiniški, lygūs, melsvai žali, 4-10 cm ilgio ir 1-2 cm pločio, smailiaviršūniai, išsidėstę poromis vienas prieš kitą. Apatiniai lapai su kotais, o stiebo – bekočiai.
Žiedynas skėstašakis, dvistypis. Žiedai kvapūs, turi nektaro. Taurelė išsipūtusi, žalsva, turi 20 blyškiai žalsvų gyslų, suspausta pukšėdama sprogsta. Vainikėlis 2-3 cm skersmens. Vainiklapių penki, apie 1,5 pločio, balti, rečiau rusvi, iki 1/2-1/3 įskelti. Kuokelių dešimt.
Pražysta birželio mėnesį, žydi per visą vasarą ir rugsėjį. Žiedai prasiskleidžia pavakary. Vaisius – apvali, gelsva, 8-9 mm ilgio, su šešiais stačiais dantukais dėžutė. Sėklos pilkšvos, apie 1,5 mm skersmens, plokščios, inkstiškos, grubios, išlieka gyvybingos iki penkerių metų. Dauginasi sėklomis ir šakojantis šaknims.

Naudojimas

Šaknyse yra saponinų, jomis galima plauti vilnonius ir riebaluotus drabužius. Kai kur valgomi jauni išvirti ūgliai, tinka salotoms ir sriuboms. Sausose ganyklose naudinga žolė, nes nuganyta gerai atželia ir nebijo sausros. Gyvulių ėdama drauge su kitomis žolėmis. Kartais nurodoma, kad girgždukas skatina laktaciją. Labai tinkamas pašaras laukinei faunai.
Turkmėnijos vėliava

Turkmėnijos vėliava – valstybės simbolis, stačiakampė, žalios spalvos su arčiau flagštoko esančia raudona vertikalia juosta, kurioje vertikaliai išdėstyti penki ornamentai. Viršutinėje žalios spalvos plote, arčiau vertikalios juostos, įkomponuotas baltas pusmėnulis su penkiomis baltomis penkiakampėmis žvaigždėmis.
Vėliava įteisinta 2001 m. sausio 24 d.

Simbolika

Žalia spalva simbolizuoja priklausomybę islamui, o penki ornamentai - penkias šalies sritis. Pusmėnulis ir žvaigždės - taip pat islamo simbolis.
Zamfara

Istorija

Zamfara - viena iš hausų valstybių, klestėjusi Sahelio civilizacijoje. Ji buvo įkurta apie XI a. tarp seniausių hausų valstybių - Gobiro ir Kacinos, o kartais jos įtaka išsiplėsdavo ir dab. pietų Nigeryje. Nepaisant jos ilgos istorijos, Zamfara priklausė septynių antrinių valstybių (Banza bakvai) grupei, tačiau jos valdovai senųjų miestų pavyzdžiu titulavosi sarkin.
Zamfara ne kartą keisdavo sostines. Seniausia jos sostinė buvo Duci, o vėliau perkelta į Birnin Zamfara. XVIII a. pirmojoje pusėje ši sostinė buvo sugriauta, o Zamfaros teritorijos prijungtos prie Gobiro. Šios valstybės (vėliau - Sokoto kalifato) valdžioje Zamfara išliko iki XIX a. antros pusės. Tačiau valdovų dinastija išliko, ir XIX a. įsitvirtino Ankoje, kuri tapo naująja sostine.
1903 m. Zamfaros teritorija buvo padalinta tarp britų (įjungta į Nigerijos sudėtį) ir prancūzų (įjungta į Nigerio sudėtį).
Zamfaros emyratas Nigerijoje išlaikė vietinę dinastiją. Dabartinis emyras yra Muhammad Attahiru Ahmad, valdantis nuo 1993.
Gruodžio 15

Šventės

(kol kas neįvestos)

Vardadieniai

Celsas – Čiovyda – Čiovydas – Gaudas – Gaudencija – Gaudenis – Gaudenė – Gaudė – Justas – Kristijonas – Kristijona – Libertas – Libartė – Lygauda – Lygaudas
Skalūninis garnys

Išvaizda

Vidutinio dydžio garninis paukštis. Kūno ilgis – 43 cm, o svoris 250–340 g. Patelės smulkesnės už patinus. Nugara, kaklas, uodega ir sparnai yra mėlynai juodos spalvos. Smakras, gerklė ir kaklo priekis yra raudonai rudi. Krūtinę ir pilvą dengia juodos ir raudonos plunksnos. Siauros, ilgos kuodo plunksnos siekia nugarą. Rainelė geltona. Ilgas snapas juodos spalvos. Kojos pilkai geltonos ar geltonai žalios.
Jaunikliai melsvai pilki, gerklės viršus rožiniai rudas. Neturi kuodo.

Paplitimas

Paplitęs Botsvanoje, Mozambike, Namibijoje, Pietų Afrikos Respublikoje, Zambijoje, Zimbabvėje.

Biologija

Biotopas – šlapynės. Dieninis paukštis. Aktyvus nuo aušros iki sutemos. Maisto ieško sekliuose vandenyse (iki 10 cm gylio). Maitinasi pavieniai arba nedidelėmis grupėmis, kartais su kitais garniniais ar tilvikiniais paukščiais. Agresyviai gina savo maitinimosi teritoriją. Kai nesimaitina, slepiasi medžiuose ar tankiose nendrėse. Minta smulkia žuvimi (5 – 10 cm), sraigėmis, žirgelių lervomis, buožgalviais ir varlėmis.
Peri nedidelėse kolonijose, kartais kartu su rudapilviais kūdriniais garniais. Lizdus krauna fikusuose, akacijose ar brandžiose nendrėse, 1 – 5 m aukštyje. Lizdą krauna iš šakų ir nendrių. Lizdas 30 – 40 cm diametro ir 10 cm gylio. Dėtyje 2 – 4 žydrai žali kiaušiniai. Inkubacija trunka 21 – 24 dienas. Išsiritę paukščiukai apaugę juodai violetiniais pūkais, gerklė geltona, snapas rožinis, o kojos geltonai oranžinės.
Kartos trukmė 6,6 m.
Raktas (filmas)

Siužetas

Karolina įsidarbina slauge prižiūrėti paralyžiuoto ir negirdinčio senuko Beno, kuriam liko gyventi keli mėnesiai. Jo žmona Violeta Karolinai duoda namų raktą, kuris atrakina visas 30-ies kambarių namo spynas. Bet greitai Karolina pastebi, kad vienų palėpės durų raktu negalima atrakinti.
Violeta papasakoja namo istoriją. 1920 m. šis namas priklausė bankininkui. Palėpes kambaryje gyveno juodaodžių tarnų šeima – Tėtis Džestifajus ir Mama Sesilija, kurie užsiiminėjo afrikiečių magija „hudu“ („vudu“ atmaina, siejama su juodąja magija). Kartą bankininkas užtiko savo vaikus palėpėje, kai Tėtis Džestifajus ir Mama Sesilija atliko kažkokį ritualą. Pasipiktinęs bankininkas nusprendė įvykdyti tarnams Linčo teismą. Netrukus po šio įvykio bankininkas su žmona įtartinomis aplinkybėmis mirė, o jų vaikai liko gyventi šiame name. 1960 m. jie šį namą pardavė Benui ir Violetai.
Paskui Karolina sužino, kad prieš mirtį Tėtis Džestifajus kūrė užkeikimą, kuris žmogui galėtų prailginti gyvenimą kito žmogaus sąskaita.
Karolina pastebi, kad paralyžiuotas Benas iš visų jėgų stengiasi ištrūkti iš šio namo – rašo ant paklodės pagalbos prašymą, bando iššliaužti iš namo. Karolina pradeda galvoti, kad Violeta pati naudoja prieš Beną užkeikimą. Ji ieško pagalbos pas jauną advokatą Liuką...
Liepona

Istorija

Siena su Rytų Prūsija Lieponos upe nekinta nuo 1422 m. 1940 m. birželį, Lietuvą okupuojant TSRS kariuomenei, per nusekusią Lieponos upę į Vokietiją pasitraukė tuometinis prezidentas Antanas Smetona.
Velomobilis

Velomobilis yra dviejų ar daugiau ratų (dažniausiai trijų), žmogaus jėga (dažniausiai pedalais) varoma, žema transporto priemonė. Lotyniškai velox – „greitas“, mobilis – „judantis“.
Vairuotojas velomobilyje sėdi patogiai (dažniausiai šiek tiek atsilošęs) ir pedalus mina ištiesęs į priekį kojas. Pasaulyje velomobiliais dažniausiai vadinamos tik tokios žmogaus jėga varomos transporto priemonės, kurios turi gaubtą, o Lietuvoje taip vadinamos ir neturintys gaubto, pusiau gulom minami dviračiai (angl. Recumbent bicycle, vok. Liegerad). Gaubtas mažina oro pasipriešinimą, taip pat apsaugo nuo blogų oro sąlygų, lietaus, sniego, vėjo. Kai kuriuose modeliuose važiuojančiojo galva nėra paslepiama po gaubtu; dėl to yra geresnis matomumas, girdimumas, tačiau neapsaugoma nuo oro sąlygų.

Velomobilių transportas

1930 m. dviračių varžybose vidutinio lygio sportininkas velomobiliu aplenkė dviračius. Jo rezultatai buvo anuliuoti. Uždrausta dviračių lenktynėse naudoti tokios konstrukcijos priemones.
Velomobiliais patogiau ir komfortiškiau važiuoti nei įprastais dviračiais. Kitaip, nei automobiliai, jie neteršia atmosferos, neskleidžia didelio triukšmo, mažesnė tikimybė sukelti pavojingą avarinę situaciją.
Velomobiliai daugiausiai yra paplitę Nyderlanduose, Vokietijoje, Danijoje.
Šiuolaikiniuose velomobiluose kartais įtaisomi elektriniai įrengimai sumažina kojų apkrovą - elektros pagalba sustiprinamas ratų sukimasis. Ši sistema panaudojama važiuojant įkalnėje.
Pasaulyje velomobilius bei gulimuosius dviračius gamina daug mažiau gamintojų, negu įprastus dviračius. Nėra daug ir besinaudojančių jais. Todėl net ir nesudėtingų konstrukcijų gulimi dviračiai yra brangesni už įprastus. Nemažai velomobilių yra gaminami mėgėjų.

Lietuvoje

1975–1990 m. doc. dr. Vytautas Dovydėnas propagavo velomobilius, kurie pasak jo turėję ne tik pradėti naują dviračių erą, bet ir iš miestų dalinai išstumti automobilius. Jis spausdino straipsnius, išleido keletą knygų, su pasekėjais gamino velomobilius, pats Vilniaus gatvėmis jais važinėja į darbą ir laisvalaikiu.
Nemažai velomobilių Lietuvoje yra pagaminęs ir tebegamina šiaulietis Rimantas Martinkėnas.
2003 rugsėjo 5 d. Šiaulių dviračių muziejuje atidaryta paroda „Įdomių konstrukcijų dviračiai“ iš Algirdo Zauko rinkinio. A. Zaukas – Dviračių muziejaus vyr. muziejininkas visais metų laikais besinaudojantis dviračiu kaip transporto priemone. A. Zaukas kolekcionuoja įdomių konstrukcijų dviračius. Parodoje pristatyta 19 biotransporto priemonių: dviračių, motociklų, velomobilių (5 vnt.), paspirtukas ir neįgaliųjų vežimėlis su specialiu važiavimo įrenginiu. Įvairių konstrukcijų velomobilius A. Zauko užsakymu pagamino Rimas Martinkėnas.
Žydroji Atlanto juosta

Žydroji Atlanto juosta – pereinamasis prizas, skiriamas vandenynų laineriams už greičio rekordą perplaukiant šiaurinę Atlanto vandenyno dalį.
Iki 1934 m. prizas buvo sąlyginis. 1934 m. buvo įsteigtas tarptautinis komitetas, kuris turėjo nustatyti sąlygas lemiančias pirmos vietos nugalėtoją tarp konkuruojančių Atlanto laivų. Iki to meto Žydroji Atlanto juosta neegzistavo. Įkūrus tarptautinį Žydrosios juostos komitetą, anglas Haroldas Heilsas savo lėšomis užsakė pagaminti sidabrinę figūrėlę, kuri turėjo simbolizuoti Žydrosios Atlanto juostos prizą. Taurė buvo pagaminta kitais metais.
Haroldas Heilsas figūrą perdavė Žydrosios juostos komitetui, kuris savo ruožtu ją įteikė tuometiniam rekordininkui – italų laineriui Rex.
Leyton Orient FC

Istorija

Leyton Orient buvo įkurtas 1881 m. Glyn kriketo klubo, kurio nariai buvo Homertono koledžo buve studentai.
„Brisbane Road“ stadionas dar vadinamas „Matchroom Stadium“, po tai kai tapo klubo savininku Barry Hearn 1995 m. nusipirkęs klubą už penkis svarus iš buvusio klubo savininko Tony Wood.
2009 m. vasario 5 d. klubo vyr. treneriu tapo Geraint Williams pakeitęs Martin Ling, kuris 2009 m. sausio 18 d. buvo atleistas iš pareigų.
Kalibatas

Aplinkinės gyvenvietės

Pageležiai – 1 km
Laima Mogenienė

Biografija

1977 m. baigė Radviliškio 2-ąją vidurinę mokyklą. 1982 m. baigė Kauno politechnikos instituto Cheminės technologijos fakultetą ir įgijo cheminės medžiagų technologijos inžinierės specialybę. 1983–1987 m. Lietuvos statybos ir architektūros mokslinio tyrimo institute studijavo cheminės technologijos aspirantūroje, instituto mokslinė bendradarbė.
1991–1993 m. Vytauto Didžiojo universiteto mokymo skyriaus vedėjos pavaduotoja. 1994–1996 m. UAB „Vilina“ direktoriaus pavaduotoja. 1997–2004 m. Kauno regiono smulkių ir vidutinių verslininkų asociacijos direktorė. 2000–2004 m. VšĮ „Verslininkų namai“ direktorė. Kauno regiono smulkių ir vidutinių verslininkų asociacijos valdybos pirmininkė. Kauno miesto trišalės tarybos narė, Kauno kolegijos Verslo fakulteto egzaminų komisijos pirmininkė.
1998 m. valstybės neetatinė konsultantė smulkaus ir vidutinio verslo klausimais, Lietuvos Respublikos Seimo Verslo pakomitečio pirmininko patarėja, Tarpžinybinės verslo tarybos, Saulėtekio komisijos, Verslo suvaržymų panaikinimo komisijos narė. 2004 m. Seimo Valstiečių ir Naujosios demokratijos partijų sąjungos frakcijos referentė. 2004–2008 m. Seimo narė, dirbo Žmogaus teisių komitete, Verslo ir užimtumo komisijoje, vadovavo Seimo ir Pasaulio lietuvių bendruomenės komisijai, Lietuvos Seimo delegacijai Vakarų Europos Sąjungos asamblėjoje.
Tarptautinės koučerių asociacijos sertifikuota koučerė.
Vyras Alvydas. Vaikai Lina, Vilija, Antanas.
Sent Džuliansas

Istorija

Gyvenvietė išaugo iš žvejų kaimelio. XX a. tarpukariu tapo pramogų centru.
Viznos mūšis

Mūšis

Prieš II pasaulinį karą Viznos kaimo apylinkė buvo paruošta gynybai, kad priešas nekirstų Bebro ir Narevo upių. Gynybai paruošti kariniai daliniai buvo pavaldūs Karinių operacijų grupei Narevas. Bunkeriai pradėti statyti 1939 m. birželio mėnesį, iki karo pradžios buvo spėta pastatyti tik 16 bunkerių iš planuotų 60. 1939 m. Rugsėjo 7 d. prasidėjo bunkerių bombardavimas iš oro, tos pačios dienos vakare lenkų kareiviai dėl prieštankinių ginklų stokos turėjo pasitraukti iš apkasų į bunkerius. Rugsėjo 8 d. bunkeriai buvo apsupti, bet pasipriešinimas vyko iki pat rugsėjo 10 d. ryto, kai lenkų kareiviams galiausiai nebeliko šaudmenų ir jie buvo priversti pasiduoti.
Monpeljė

Geografija

Monpeljė yra maždaug 10 kilometrų už Viduržemio jūros, 45 kilometrų nuo Nimo, 130 kilometrų nuo Marselio ir 270 kilometrų nuo Nicos. Miestas yra subtropinio klimato zonoje.

Istorija

985 m. pirmą kartą paminėta rašytiniuose šaltiniuose. 1180 m. įkurtas medicinos fakultetas, 1220 m. įkurtas universitetas.

Futbolas

Miestą garsina Montpellier Hérault SC klubas.
1998 m. Monpeljė vyko XVI pasaulio futbolo čempionatas.
2010 m. mieste atidaryta universali Park&Suites Arena. 2011 m. arenoje vyko Europos ritminės gimnastikos čempionatas, o 2015 m. rugsėjo 5-20 dienomis – 2015 m. Europos krepšinio čempionatas.
Vilhelmas Čepinskis

Vilhelmas Čepinskis (g. 1977 m. kovo 19 d. Kaune) – lietuvių smuikininkas.

Biografija

Gimė Kauno muzikinio teatro operos dainininkės Kristinos Čepinskienės (Krukauskaitės) ir šio teatro smuikininko dirigento Stanislovo Čepinskio šeimoje. 1984–1994 m. mokėsi Kauno Juozo Naujalio meno mokykloje. 1994–1997 m. studijavo Juilliard muzikos akademijoje Niujorke, prof. Dorothy De Lay smuiko klasėje, 1997–1999 m. Lietuvos muzikos akademijoje, tėvo S. Čepinskio smuiko klasėje. Tais pačiais metais tobulinosi Itzhako Perlmano meistriškumo kursuose.
2002 m. vedė smuikininkę Indrę Andruškevičiūtę. Sūnus Herbertas (g. 2006).
1991 m. Ispanijos karalienė už meno sklaidą Europoje apdovanojo Maria Pia Fanfani fondo „Kartu už taiką“ medaliu. 1998 m. išrinktas įsimintiniausiu Kauno menininku. 2003 m. apdovanotas ordino „Už nuopelnus Lietuvai“ Riterio kryžiumi.

Muzikinė veikla

1984 m. septynerių metų debiutavo Kauno filharmonijoje. 1987 m. pirmąkart griežė su Lietuvos nacionaliniu simfoniniu orkestru. Tarptautinio J. Kociano jaunųjų smuikininkų konkurso (Čekija, 1988 m.), SSRS smuikininkų konkurso (1989 m.), New Names fondo (SSRS, 1989 m.), tarptautinio Balio Dvarionio smuikininkų konkurso (1989 m.) laureatas. 1991 m. Lietuvai suteikiant narystę grojo Jungtinėse Tautose.
Solinius koncertus bei koncertus su orkestru grojo visoje Europoje, Dominikos respublikoje, JAV. Dalyvavo tarptautiniuose muzikos festivaliuose Meranofeste, Ankaroje, Vestfolde, Pažaislyje ir kt. Grojo Tilles Center (Niujorkas, 1996 m.), Carnegie Hall (Niujorkas, 1997 m.), Concertgebouw (Amsterdamas, 1999 m.), Maskvos konservatorijos Didžiojoje salėje (2000 m.).
Asmeniniu Yehudi Menuhino kvietimu pasirodė su Londono simfoniniu orkestru, griežė Švedijos karalienės bei Norvegijos karališkosios šeimos oficialių vizitų į Lietuvą metu.
2004 m. subūrė trylikos styginių instrumentų kamerinį orkestrą, kuriame groja jauni, talentingi muzikai iš visos Lietuvos. 2005 m. šiam kolektyvui suteiktas „Camerata Klaipėda“ vardas. „Camerata Klaipėda“ pasirodymai yra transliuojami Lietuvos, Lenkijos, Prancūzijos, Kosta Rikos televizijų, specialią apybraižą apie orkestrą yra parengęs tarptautinis televizijos žinių tinklas CNN. 2005 m. išrinktas atstovauti Lietuvą Japonijoje vykusioje parodoje Expo-2005.
Įrašė CD: „Sibelius“, koncertas smuikui ir orkestrui d-mol (1995 m.), „Paganini“, koncertas smuikui ir orkestrui, Nr. 2, h-moll (1996 m.), „Sarasate, Karmen fantazija“ (1996 m.), „Shostakovich“, koncertas smuikui bei orkestrui, Nr. 1 a-moll (1997 m.) ir kt.
Teisinės pareigybės ir profesijos

Teisinė pareigybė – teisinio pobūdžio pareigybė viešajame arba privačiame sektoriuje (pvz., advokatūroje).

Profesijos

Teisinė profesija – profesija teisės srityje; valstybės reguliuojama teisininko praktikos profesija.
Klasikinės teisinės profesijos yra 3: tai teisėjas, advokatas ir prokuroras. Pasaulietinės teisės valstybėse teisininkai yra rengiami būtent šioms profesijoms. Atitinkamai pagrindiniai teisės studijų dalykai yra baudžiamoji, civilinė, baudžiamojo ir civilinio proceso teisė, o veiklos sritys – jurisdikcinė veikla, advokatūra bei prokuratūra.
Administracinėje veiklos srityje viena seniausių profesijų yra notaro, veikusio įvairių viešųjų organizacijų (valstybių, miestų, savivaldybių, Romos katalikų bažnyčios) struktūrose bei įstaigose. Plėtojantis prekybos, rinkos ekonomikos santykiams, teisininkų veiklos sritys išsiplėtė, atitinkamai ir pradėjo formuotis naujos teisinės profesijos (juriskonsultas, advokatas juriskonsultas, verslo teisininkas), atsirado naujų sričių, reikalaujančių ne tik teisės, bet ir kitų visuomenės gyvenimo sferų išmanymo. Teisininkai pradėjo specializuotis.
Bažnytinės teisinės pareigybės atsirado plėtojantis bažnytinėms administracinėms struktūroms. Iš pareigybių ir profesijų paminėtinos tokios kaip oficiolas (bažnytinio teismo teisėjas), viceoficiolas, notaras, santuokos gynėjas ir kt.

Titulai ir profesiniai vardai

Teisinis titulas, profesinis vardas – oficialiai suteikiamas titulas arba profesinis vardas teisės srityje. Pvz., kai kuriose valstybėse advokatams specializacijos ir atitinkami specializaciniai vardai, titulai suteikiami tik atitinkams specialius reikalavimus (pvz., Vokietijoje).

Vokietija

Vokietijoje specifinės profesijos ir teisiniai titulai bei vardai yra: notaras advokatas, advokatas juriskonsultas, advokatas specialistas (pvz., advokatas mokesčių teisės specialistas) ir kt. Verslo teisės srityje valstybės reguliuojama profesija yra mokesčių patarėjas, auditorius (šiomis profesijomis Vokietijoje leidžiama užsiimti ir advokatams). Istorinės profesijos – karūnos sindikas, sindikas ir kt.
Virdžinijos holokausto muziejus

Virdžinijos holokausto muziejus (angl. Virginia Holocaust Museum) − holokausto muziejus Ričmonde (JAV). Atidarytas 2000 m. balandžio mėnesį.

Eksponatai

Muzijuje rodoma daug eksponatu, tarp kurių dalis – iš Lietuvos. Muziejus skatina supratimą apie žiaurius nacių padarytus nusikaltimus. Muziejaus tikslas skatinti rasinės, religinės ir tautinės neapykantos naikinimą. Muziejaus įkūrėjas Jay M. Ipson.
Vairas (grupė)

Vairas – žinoma Lietuvos muzikos grupė, susikūrusi 1960 m. kovo 8 d. Šiauliuose kaip miesto dviračių ir variklių gamyklos „Vairas“ darbuotojų ansamblis, pasivadinęs gamyklos vardu. Jis koncertuodavo gamyklos šventėse, draugams ir giminaičiams, o 1982 m. vadovaujant Vytautui Katiliui pasirodė profesionalioje scenoje ir išpopuliarėjo visoje Lietuvoje.

Istorija

Nuo 1982 iki 1991 m. grupei vadovavo Vytautas Katilius. Pradėję koncertuoti ir sulaukę populiarumo gamyklos darbuotojai tapo muzikantais ir paliko savo darbus gamykloje. 1983 m. grupė tapo Šiaulių miesto estradinių ansamblių apžiūros nugalėtoja. Taip pamažu „Vairas“ įžengė į profesionalią sceną.
Nuo 1993 m. grupei vadovavo Vadimas Kamrazeris.
1996 m. grupė iširo. 2000 m. „Vairas“ sugrįžo į sceną. Tais pačiais metais buvo išleistas albumas „Karaliai be karūnų / 2000-ųjų kolekcija“.
2002 m. kovo 20 d. grupė pristatė naujų dainų albumą „Sapnas“, sulaukusį didelio klausytojų dėmesio. Po metų grupė išleido dar vieną naujų dainų albumą „Neliūdėk, neverta“, po to – dar vieną diską „Vairas“. 
2010 m. kovo mėn. mirus vokalistui Edmondui Čivinskui, grupė liko su keturiais nariais ir sėkmingai koncertuoja iki šiol.