google/wiki40b huggingface dataset:
Vincas Niekus

Vincas Niekus (1886 m. birželio 24 d. Pinciškių k., Kazlų Rūdos valsč., Marijampolės apskr. – 1938 m. spalio 29 d. Amsterdame, NY – JAV) – vargonininkas, chorvedys, kompozitorius.

Biografija

Iš motinos išmokęs skaityti, lankė rusišką pradžios mokyklą. Būdamas 14 metų, su vyresniuoju broliu išvyko į Angliją, o 1900 m. atvyko į JAV. Savarankiškai mokėsi bendrojo lavinimo dalykų, 1909 m. pradėjo studijuoti Pio Nono muzikos kolegijoje Milwaukee, WI, kuriai vadovavo kompozitorius J. Singerbergeris. Po keleto metų įstojo į American Conservatory of Music Chicago, IL. 1918 m. vasario 2 d. gavo muzikos bakalauro diplomą, kur įrašyta, kad baigė muzikos teorijos skyrių.
Studijuodamas vienas iš pirmųjų lietuvių muzikų pradėjo organizuoti orkestrus ir rašyti jiems muziką. Bet pagrindinis užsiėmimas buvo vargonininkavimas ir vadovavimas chorams. Dirbo daugelyje lietuvių parapijų: Šv. Mykolo ir Visų Šventųjų Čikagoje, Šv. Kazimiero Amsterdame, Šv. Juozapo Scrantone, PA, Waukegane, IL, North Side ir Harrisone, NY. Populiarino grigališkąjį choralą ir kitokią bažnytinę muziką. A. Pociui Čikagoje įkūrus L. van Bethoveno konservatoriją, pradėjo ten mokytojauti – dėstė harmoniją.
Nuo 1914 m. – ALRK Vargonininkų sąjungos narys. Kelis kartus buvo atvykęs į Lietuvą, Kauno radiofone dirigavo savo simfonines poemas.
Sukūrė nemažai įvairių žanrų vokalinės ir instrumentinės muzikos kūrinių. Išleido 3 lietuviškų šokių rinkinius orkestrui (16, 20 ir 24 šokiai) ir rinkinį fortepijonui. Parašė keturias simfonines poemas: „Trimitas“, „Gegužė“, „Didžiojo kunigaikščio medžioklė“ ir „Paukščių daina“. Sukūrė fantaziją smuikui ir fortepijonui „Kur banguoja Nemunėlis“, „Švenčiausio Sakramento mišparus“ – 40 valandų atlaidams, pjesių smuikui ir fortepijonui, dainų ir giesmių chorams, muzikos vaikams.

Šaltinis

Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999. Informacijos publikavimui gautas žodinis autoriaus leidimas.
Estadio de La Cartuja

Muzikos renginiai

Stadione vyko tokių grupių ar atlikėjų kaip Luis Miguel (1999 m. spalio 9 d.) ar Madonna (2008 m. rugsėjo 16 d.) muzikos renginiai. 2010 m. rugsėjo 30 d. vykusio 360° turo metu, priešais 76 000 žiūrovų auditoriją grojo airių grupė U2. Tai buvo didžiausias muzikos renginys, kada nors vykęs Sevilijoje.
Žemės reforma

Žemės reforma (taip pat vadinama agrarine reforma) – žemės nuosavybės įstatymų, taisyklių ar papročių keitimas. Žemės reforma yra agrikultūrinės žemės perdalinimas, kurią dažniausiai inicijuoja arba skatina vyriausybė. Šia prasme žemės reforma yra turto perdalinimas. Žemės reforma dažniausiai apima nuosavybės perleidimą iš turtingųjų, kurie valdo didžiulius žemės plotus, plantacijas, ūkius, mažiau turtingiems ir vargšams, kurie dirba žemę. Toks nuosavybės perdavimas gali būti kompensuojamas arba nekompensuojamas; kompensacija gali skirtis nuo simbolinių sumų iki pilnos žemės vertės.
Žemės reformos gali būti ir žemės nacionalizacija, o tai reikštų žemės perdavimo iš atskirų savininkų – netgi valstiečių nuosavybės – vyriausybės kolūkiams. Istoriškai buvo atvejų, kai valstybinė arba bažnytinė žemė buvo išdalinta valstiečių ūkiams. Bendras žemės reformų bruožas yra esamų žemės panaudojimo reguliacijų ir įstatymų pakeitimas arba panaikinimas. Taigi, nors žemės reforma gali būti radikali, pvz., didelio žemės ploto perdavimas iš vienos grupės į kitą, žemės reforma taip pat gali būti mažiau dramatiška, pvz., įstatymų ir reguliacijų pakeitimai skirti gerinti žemės administravimą.
Vis dėlto, bet koks pakeitimas ar reformos šalies žemės nuosavybės įstatymuose yra labai intensyvus politinis procesas, kuris keičia santykius tarp bendruomenių, taip pat tarp bendruomenių ir valstybės. Taigi net ir nedidelio masto žemės reformos ir teisiniai pakeitimai gali sukelti daug diskusijų ar konfliktų.
Vilniaus rajono savivaldybės sporto mokykla

Vilniaus rajono savivaldybės sporto mokykla - sporto mokykla. Sporto šakos: futbolas, krepšinis, biatlonas, boksas, slidinėjimas, tinklinis ir kt.
Registracijos adresas: Mokyklos g. 1, Zujūnų k., Zujūnų seniūnija, Vilniaus r. LT–14161.
Buveinės adresas: A.Mickevičiaus g. 20, Nemenčinė, Vilniaus rajonas, LT-15170.

Istorija

2004 m. kovo 31 d. įsteigė Vilniaus rajono savivaldybės taryba (sprendimu Nr. T3 – 57).
BK Herning Fremad

Istorija

1999 m. geriausi klubo žaidėjai perėjo į FC Midtjylland klubą, o „Fremad“ liko mėgėjiškas.
Andrius Kupčinskas

Biografija

Senelis gydytojas Juozas Kupčinskas buvo paskutinis pokario metais veikusio Kauno valstybinio universiteto rektorius (1946–1950 m.) ir pirmasis Kauno medicinos instituto direktorius (1950–1953 m.). Tėvas Rytas Kupčinskas – ilgametis Lietuvos Sąjūdžio tarybos pirmininkas, Kauno miesto savivaldybės tarybos ir Seimo narys.
1993 m. baigė Kauno Simono Daukanto vidurinę mokyklą. 1993–1998 m. Vytauto Didžiojo universiteto (VDU) Humanitarinių mokslų fakultete studijavo istoriją ir politologiją. 2000 m. VDU Politikos mokslų ir diplomatijos institute baigė informaciją ir komunikaciją, magistras.
1997–2000 m. Kauno miesto savivaldybės Informacijos ir ryšių su visuomene skyriaus vyr. konsultantas. 1998–1999 m. Kauno apskrities dienraščio „Kauno žinios” neetatinis reporteris. 2000–2003 m. bendros Lietuvos-Prancūzijos UAB „Baltic Pack” vadybininkas. 2003–2007 m. Kauno miesto savivaldybės mero patarėjas jaunimo, sporto ir bendruomenių klausimais. 2007–2011 m. balandžio mėn. ir 2011 m. spalio mėn. – 2015 m. Kauno miesto savivaldybės meras.
2000–2018 m. Kauno miesto savivaldybės tarybos narys.  2000–2003 m. Miesto ūkio komiteto narys. 2003–2007 m. Tėvynės Sąjungos frakcijos seniūnas, Savivaldos ir ekonomikos komiteto narys, Antikorupcijos komisijos pirmininkas, Privatizavimo ir Peticijų komisijų narys, Bendruomenių centrų rėmimo fondo pirmininkas, Strateginio planavimo ir investicinių projektų koordinavimo komisijos narys.
Nuo 2018 m. Seimo narys.
1994 m. Jaunųjų konservatorių lygos narys, valdybos narys, vicepirmininkas, pirmininkas. Nuo 2003 m. Tėvynės Sąjungos (TS) Kauno skyrių sueigos pirmininkas.
2001 m. Atlanto sutarties Lietuvos bendrijos narys, Kauno skyriaus pirmininkas, valdybos narys. 1997 m. Kauno jaunimo reikalų tarybos steigėjas ir narys, 2003 m. pirmininkas.
Žmona Jurgita. Sūnus Jokūbas. Dukra Gertrūda.
Mūsų Vytis

„Mūsų Vytis“ – lietuvių skautų laikraštis, ėjęs 1948–2006 m. su 1998–2004 m. pertrauka. 1948–1950 m. ėjo Memingene kaip laikraštis „Vytis“, 1951–1997 m. buvo leidžiamas JAV, 2004 m. atkurtas Vilniuje.

Istorija

Įsteigė Bronius Kviklys. Nuo 1948 m. rugsėjo 25 d. iki 1950 m. balandžio mėn. ėjo Memingene kaip laikraštis pavadinimu „Vytis“. Iki 1953 m. buvo spausdinama rotatoriumi, vėliau, skautiškos minties žurnalas, spausdintas spaustuvėje; nuo 1980 m. spausdino dienraščio „Draugas“ spaustuvė. Tiražas 1985 m. – 450 egz. 
Užsienyje leido Akademinis skautų sąjūdis, Vilniuje nuo 2004 m. – Studentų skautų organizacija. Iki 1968 m. ėjo kas 2 mėn., iki 1995 m. – kas ketvirtį, iki 1997 m. nereguliariai. Nuo 2004 m. – vieną kartą per metus. Iki 1953 m. buvo dauginamas rotatoriumi. 1977–1980 m. buvo leidžiamas specialus priedas „Budėk!“, skirtas skautų vadovams, su daugybe praktiškų patarimų apie skautavimą.
Laikraštyje bendradarbiavo: Nijolė Jankutė-Užubalienė, Jurgis Gimbutas, Vytautas Mikūnas ir kiti.
Pranas Končius

Biografija

Gimė valstiečių šeimoje. Baigęs pradžios mokyklą, dirbo pas ūkininkus. Nuo 1934 m. gegužės 1 d. iki 1935 m. spalio mėn. tarnavo puskarininku 7-ajame Žemaičių kunigaikščio Butegeidžio pulke Tauragėje. Grįžęs iš kariuomenės, įstojo į Lietuvos šaulių sąjungos Kretingos rinktinės Salantų būrį. Dalyvavo 1941 m. birželio sukilime, iki 1942 m. vasario 22 d. tarnavo Salantų pagalbinės policijos būryje.
Nuo 1944 m. Lietuvos laisvės armijos organizacijos narys, 1947–1951 m. – Žemaičių apygardos Kardo rinktinės štabo narys. 1952 m. spalio 30 d. su rinktinės vadu Kazimieru Kontrimu–Monte Smeltės kaime (Grūšlaukės apyl., Salantų raj., Klaipėdos sritis) pateko į MGB Salantų rajono poskyrio saugumiečių ir stribų surengtą pasalą, iš kurios prasiveržė. 1953 m. balandžio 6 d. su rinktinės štabo viršininku ir Vizbuto būrio vadu Stasiu Jonausku–Simonu, partizanais A. Bružu, A. Gliožeriu, A. Kaunu ir V. Vaičekausku Vaineikių miške pateko MGB kariuomenės ir Salantų stribų apsuptį, iš kurios taip pat prasiveržė ir likęs vienas slapstėsi Salantų, Kretingos ir Priekulės (Latvija) rajonuose, dirbo pas ūkininkus padieniu darbininku, įsidarbindavo miško darbininku.
Nuo 1956 m. slapstėsi Prano Drungilo sodyboje Didžiųjų Žalimų kaime, Kretingos rajone. 1963 m. gruodžio 17 d. Lietuvos KGB jam iškėlė baudžiamąją bylą, kaltindama tėvynės išdavimu, dalyvavimu antitarybinės organizacijos veikloje ir Salantų žydų žudynėse 1941 metais. Žuvo 1965 m. liepos 15 d. per susišaudymą su sodybą apsupusiais Kretingos rajono saugumiečiais ir milicininkais.
2000 m. vasario 11 d. LR prezidento dekretu Nr. 767 po mirties apdovanotas Vyčio Kryžiaus ordino Karininko kryžiumi. 2015 m. apdovanojimas atimtas atsižvelgiant į Lietuvos gyventojų genocido ir rezistencijos tyrimo centro kreipimąsi dėl P. Končiaus dalyvavimo žydų genocido veiksmuose.

Atminimo vietos

Atminimas įamžintas Kretingos senosiose kapinėse (1992 m.) ir Grūšlaukės šventoriuje (1999 m.). Žuvimo vietoje Bronislavos Drungilaitės-Jucienės sodyboje 2003 m. pastatytas atminimo kryžius. Greta jo Lietuvos kariuomenės vado Arvydo Pociaus iniciatyva 2014 m. pastatytas paminklas.
Mikalavas (Ignalina)

Istorija

XIX a. pradžioje kaime jau buvo sentikių bendruomenė. XX a. pabaigoje jų parapijoje buvo apie 100 tikinčiųjų.
Individualioji psichologija

Individualioji psichologija – viena iš psichodinaminės psichologijos krypčių. Jos pradininkas yra Alfred Adler.
Individualioji psichologija remiasi prielaida, kad žmogaus asmenybės struktūros (individualybės) pagrindai, tam tikra gyvensena susiformuoja ankstyvojoje vaikystėje (iki 5 metų amžiaus) ir lemia visą vėlesnę jo psichinę raidą. Dėl savo fizinio ir psichinio nebrandumo vaikas išgyvena menkavertiškumo jausmą; norėdamas šį jausmą įveikti ir įtvirtinti save kaip asmenybę, individas pradeda kelti sau tikslus. Jeigu tikslai realūs – asmenybė vystosi normaliai, jeigu fiktyvūs – tampa neurotiška ir asociali.

Individualioji psichologija

Adlerio asmenybės teorija yra teleologinė („psichinis gyvenimas yra determinuotas tų tikslų, kurių siekia žmogus“). Teigiama, kad kiekvieno žmogaus unikalumą nulemia socialinis kontekstas. Asmenybės raidai lemiamą reikšmę turi socialinė įtampa, patirta vaikystėje. Asmenybė formuojasi iki 5 metų, o vėliau tik tobulinama. Žmogus turi įgimtą sugebėjimą užmegzti kontaktą. Žmogaus tikslas – patenkinti šį įgimtą bendrumo jausmo poreikį. Problemų įveikai reikia išmokti bendradarbiauti su kitais. Kiekvienas žmogus yra kūrybingas, nėra griežtai priklausomas nuo aplinkos, gali kurti savo paties gyvenimą.

Pranašumo siekimas

Mokslininkas teigia, kad pranašumo siekimas arba galios troškimas yra pagrindinis žmogaus veiklos motyvas. Jis įgimtas, bet žmonėms pasireiškia nevienodai, nes kiekvienas žmogus savo silpnumą išgyvena įvairiai ir tai atsiliepia žmogaus individualybei. Pranašumo siekimas – noras pasiekti gyvenimo idealą, siekimas sudėtingumo, intensyvesnio energijos panaudojimo, t. y. pastangos visą laiką ko nors siekti. Anot Adlerio, pranašumo siekimas yra dvejopo pobūdžio: ne tik savęs, bet ir visuomenės, kuriai žmogus priklauso, tobulinimas.

Menkavertiškumas

Pagal Alfredą Adlerį kiekvienas turi įgimtą menkavertiškumo jausmą (negalime užaugti ir gyventi vieni, be kitų pagalbos). Menkavertiškumo jausmas žmogaus egzistavimui yra pageidautinas, nes savo silpnumą galima kompensuoti. Kompensacija A. Adleris vadina menkavertiškumo jausmo įveikimo procesą, kuris tampa negatyviu tik tuomet, kai perauga į menkavertiškumo kompleksą.
Menkavertiškumo kompleksas yra nekonstruktyvus menkavertiškumo/silpnumo kompensavimas: asmenybės pasyvumas, baikštumas, atsakomybės vengimas, savo galimybių neišnaudojimas.

Gyvenimo stilius

Gyvenimo stilių sudaro pagrindinė savivoka, gyvenimo tikslas, pasaulėvaizdis ir elgesio modeliai įvairiose situacijose. Gyvenimo stilius susiformuoja per pirmuosius penkerius-šešerius metus, išlieka santykinai pastovus visą žmogaus gyvenimą.
Skirsnemunės herbas

Aprašas

Herbo skydo mėlyname lauke auksinis iš auksinės papėdės augantis atgal pasviręs lauro medelis sukryžiuotas su sidabriniu kalaviju smaigaliu aukštyn. Kalavijo efesas auksinis.

Istorija

Senąjį herbą 1792 m. gegužės 12 d. patvirtino Stanislovas Augustas.
2002 m. birželio 19 d. dabartinį herbą Lietuvos Respublikos Prezidentas patvirtino dekretu Nr. 1812. Herbo etalono autorius – dailininkas Raimondas Miknevičius.
Garo katilas

Istorija

Garo katilą 1680 m. išrado D. Papinas (Prancūzija).
Tatba

Tatba (rus. тать 'vagis'; татьба 'vagystė, grobimas') – nusikalstamas ko nors pagrobimas, atėmimas prievarta, neturintis plėšimo sudėties požymių senovės Rusios teisėje. Nusikaltimo sudėtis baudžiamųjų veikų asmens nuosavybės apsaugos srityje.
Tatba buvo vadinama veiksmai, kai siekiant naudos sau buvo pagrobiama nuosavybė. Kariniai artikulai tatba pakeitė vagystės terminu, nusikaltimo sudėtį įvardijant žodžiais „pavogs" (rus. украдёт, покрадёт), tačiau bendrosios kompetencijos teismų praktikoje sekta 1649 m. Soboro teisyno terminologija, daikto pagrobimui naudojant sąvoką tatba, o terminas „(pa)grobimas" (кража) reiškė nusikaltimo veiksmų pobūdį, bet ne atskirą nusikaltimų rūšį. Tik 1781 m. įsaku tatba buvo išstumta iš teisinės terminologijos, ją pakeitė vagystė, (pa)grobimas (воровство-кража; XVI, 485).
Janutė Stancelienė

Biografija

1983 m. baigė Kauno politechnikos institutą, inžinierė – technologė.
VŠĮ Plungės rajono greitoji medicinos pagalba direktorės pavaduotoja ūkio reikalams.
Partijos Tvarka ir teisingumas Plungės rajono skyriaus narė, pirmininko pavaduotoja. Nuo 2011 m. Plungės rajono savivaldybės tarybos narė. 
Moterų klubo „Guoda“ narė, Glaudžių seniūnaitijos seniūnaitė.
Vaikai Algimantas, Gediminas, Žygimantas.
Asmeninės prabangos automobilis

Asmeninės prabangos automobilis (angl. Personal luxury car) yra stilingas, prabangus automobilis pritaikytas vairuotojo komfortui, vietai keleiviams ir kroviniams. Tokie automobiliai dažniausiai būna 2-durų, 4-vietų kupė arba kabrioletai.
Jefferson Pérez

Jefferson Leonardo Pérez Quezada (g. 1974 m. liepos 1 d. Kuenkoje) – Ekvadoro lengvaatletis, 20 km sportinio ėjimo specialistas.
Jefferson Pérez tapo pasaulio čempionu 2003, 2005 ir 2007 m., vicečempionu – 1999 m., be to, 1996 m. tapo olimpiniu čempionu, 2000 ir 2004 m. olimpiadose užėmė 4 vietą. Jis taip pat pasiekė geriausią pasaulyje ėjimo rezultatą – 1:17:21 (2003 m. Paryžiuje).
Peliuko Mikio klubas

Peliuko Mikio klubas (Mickey Mouse Clubhouse) – animacinis serialas, rodomas per Disney Chanel kanalą. Seriale vaizduojami Peliuko Mikio ir jo draugų nuotykiai. Lietuvoje yra išleisti trys Peliuko Mikio klubo DVD diskai, užsienyje jų išleista ir daugiau.
Polesko rajonas

Geografija

Ribojasi vakaruose su Gurjevsko rajonu, pietuose su Gvardeisko rajonu, rytuose su Slavsko rajonu, šiaurėje – Kuršių marios.
Rajono plotas 2010 m. – 834,28 km², iš jų 35 719 (2000 m. – 28 000 ha) žemės ūkio paskirties žemė, 39 487 ha miškas, 1112 ha vandens telkiniai. Rajone 2011 m. buvo 66 apgyvendintos vietovės, daugiausia pagal geležinkelius ir automobilinius kelius.
Rajono teritorijoje yra nemažai naudingų iškasenų – molis, durpės (atsargos 350 000 t), nafta, smėlis. Rajono teritorija teka upė Deima.

Istorija

1946 m. balandžio 7 d. įkurtas Labguvos rajonas (rus. Лабиауский район), kuris apėmė buvusią Rytų Prūsijos provincijos Labguvos apskritį, bet 1946 m. rugsėjo 7 d. TSRS Aukščiausiosios Tarybos prezidiumo įsaku „Dėl Kaliningrado srities administracinio teritorinio sutvarkymo“ pakeitus rajono centro pavadinimą, pavadintas Polesko rajonu. Vykdant municipalinę reformą, nuo 2008 m. oficialus pavadinimas – Polesko municipalinis rajonas.

Infrastruktūra

Polesko rajone veikia Sankt Peterburgo valstybinio agrarinio universiteto filialas su 6 fakultetais (207 studentai) ir neakivaizdiniu skyriumi (894 studentai), profesinis licėjus Nr. 21 (301 moksleivis), 4 vidurinės ir viena pagrindinė mokyklos, 8 ikimokyklinės įstaigos.
Yra 64 vietų ligoninė, poliklinika, ambulatorija, 6 vaistinės.
Veikia žuvies, mėsos, duonos, pieno (sūrių gamybos), žemės ūkio produkcijos perdirbimo įmonės, iš jų didžiausia – Kaliningrado mėsos perdirbimo įmonė „Deima“. Yra keli stambūs žemės ūkio kooperatyvai ir fermeriniai ūkiai.
Rajone 1500 egz. tiražu leidžiamas laikraštis „Polesskij vestnik“ (Полесский вестник – Polesės žinios).

Paminklai

Rajone nemažai Istorijos ir kultūros paminklų, tarp jų XIV a. Labguvos pilis, kurioje veikia istorinis muziejus ir paveikslų galerija.
Sutartis

Lietuvoje

Lietuvos teisėje sutartis reglamentuoja Civilinis kodeksas, taip pat kiti teisės aktai – tarptautinės privatinės teisės konvencijos, tarptautinės sutartys ar pan.
Jūrės herbas

Aprašas

Sidabriniame lauke stovintis juodas ilgaragis ožys, tarp kurio ragų prakištas raudonas jurgino žiedas ilgų žaliu kotu su keliais lapais.

Istorija

Patvirtintas 2008 m. lapkričio 19 d. Lietuvos Respublikos Prezidentės dekretu Nr. 1K-1589.
Čado vėliava

Čado respublikos vėliava – prancūzų trispalvės ir panafrikietiškų spalvų kombinacija: vertikali trispalvė su (iš kairės į dešinę) išdėstytomis spalvomis: mėlyna, geltona ir raudona. Vėliava buvo įvesta 1959 lapkričio 6 dieną po to, kai Čadas gavo autonomiją.
Mėlyna spalva simbolizuoja giedrą dangų, vandenį, viltį ir pietinę šalies dalį. Geltona spalva vaizduoja dykumas šalies šiaurėje. Raudona spalva išsako, kiek daug bereikalingo kraujo buvo išlieta nepriklausomybės kovoje prieš Prancūziją.
Rumunijos vėliava yra tų pačių spalvų, jos pločio ir ilgio santykis, kaip ir Čado vėliavos, yra 2:3.
Vaikšteniai

Istorija

Kaimas įkurtas XVI a. per Valakų reformą. Istoriniuose šaltiniuose minimas nuo 1611 m. Kaimo valdos ribojosi su Klepočių kaimo ir Lieponių dvaro žemėmis, kuriam ir priklausė. Vaikšteniuose gyveno 12 baudžiauninkų ir samdinių šeimų. Per 1654–1667 m. Abiejų Tautų Respublikos ir Maskvos karą – nunyko, atkurtas XVIII a. pirmoje pusėje.
XVIII a. antroje pusėje priklausė Trakų vaivadijos Valkininkų seniūnijai ir parapijai. Kaimas tuo metu buvo vadinamas Vaikštelėnais. 1910 m. Vaikšteniai priskirti Rūdiškių parapijai.
1923–1939 m. kaimą okupavo lenkai. 1924 m. Lietuvos „Ryto“ švietimo draugija įsteigė lietuvišką mokyklą, kuri 1927 m. spalio mėn. buvo uždaryta.
1950–1958 m. priklausė „Trakų pilies“ kolūkiui. Nuo 1958 m. buvo Trakų miškų ūkio pagalbinė gyvenvietė.

Architektūra

Trisdešimt aštuonių sodybų gatvinis kaimas yra architektūros paminklas, įtrauktas į Kultūros vertybių registrą. Vertingos 2 paminklinės sodybos, kuriose 4 paminkliniai pastatai:  2 namai, 2 tvartai, be to 7 pavieniai paminkliniai pastatai: 5 pirkios, 1 pirkia su tvartu, 1 svirnas. Pirkios stovi arčiausiai gatvės, dauguma galais į ją, raiškiai dekoruotos.

Žymūs žmonės

Vaikštenių kaime gimė Algirdas Kazlauskas, vyresnysis policininkas, 1991 m. liepos 31 d. OMON grupės smogikų nužudytas Medininkų pasienio poste. 2006 m. Vaikštenių kaime 15-ųjų žuvimo metinių išvakarėse Algirdui Kazlauskui atidengtas ąžuolo medžio atminimo kryžius.
Fibrocitas

Morfologija

Fibrocitai – plokščios, ovalios ar netaisyklingos formos, išsišakojusios ir gebančios ameboidiškai judėti ląstelės. Tai kiek mažesnės už fibroblastus ląstelės, jos turi mažiau grūdėtojo endoplazminio tinklo, mažesnį Goldžio kompleksą bei mažiau kitų organelių. Fibrocitai ekspresuoja CD34 ląstelės paviršinį antigeną. Papildomi fibrocitų paviršiniai žymenys yra CD11b, CD45, HLA-DR, CD71, CD80 ir CD86.

Funkcijos

Fibrocitai yra labai svarbūs jungiamojo audinio homeostazei. Fibrocitai gali būti grąžinti į aktyvią būklę ir dalyvauti žaizdų gijime. Tada šios ląstelės aktyviai gamina ir sekretuoja kolageną bei palaiko ląstelės išorėje besikaupiantį kolageno ir mukopolisacharidų užpildą. Fibrocitai labai greitai patenka į pažeidimo vietą, ir geba produkuoti citokinus (trombocitų kilmės augimo faktorių A (PDGF-A), makrofagų kolonijas stimuliuojantį faktorių (M-CSF), IL-1β, IL-8). Citokinai padeda koordinuoti sėkmingą uždegiminį atsaką ir audinių reparaciją (atstatymą). Paprastai fibrocitai nefagocituoja, tačiau prasidėjus uždegimui, pradeda fagocituoti. Fibrocitai yra potenciali antigeną prezentuojanti ląstelė, su kuria sąveikauja natyvi citotoksinė T ląstelė. Fibrocitai geba migruoti į limfmazgius ir sąveikauti su ten esančiomis naiviomis T ląstelėmis. Fibrocitai taip pat gamina angiogeninius faktorius, todėl yra svarbūs formuojantis naujiems kraujo indams organizme.

Pritaikymas

Fibrocitai gali būti lengvai izoliuojami ir dauginami in vitro. Šias ląsteles galima naudoti sužalotiems jungiamiesiems audiniams gydyti. Fibrocitai gali būti perkeliami į organizmą kartu su reikiamais (įvestais in vitro) genais. Fibrocitai geba keliauti iki pažeistos vietos, o ši jų savybė gali būti pritaikoma gydant sunkius jungiamojo audinio pažeidimus.

Kilmė

Fibrocitai yra kilę iš kaulų čiulpų.

Literatūros šaltinis

Timothy E. Quan, Shawn Cowper, Sou-Pan Wu, Linda K. Bockenstadt, Richard Bucala „Circulating fibrocytes: collagen - secreting cells of the peripheral blood“ The International Journal of Biochemistry & Cell Biology 36 (2004) 598-606.
Korėjos padalijimas

Korėjos padalijimas

Po Japonijos pasidavimo Antrajame Pasauliniame kare 1945 m. rugpjūčio 15 d., laimėjusios šalys turėjo nuspręsti tolimesnę Korėjos padėtį. Pagal 1943 m. gruodžio 1 d. Kairo deklaraciją, Korėja turėjo tapti nepriklausoma, tačiau tai turėjo būti daroma palaipsniui, su kitų šalių priežiūra. Jomis tapo JAV ir Sovietų Sąjunga, pasidalinusios Korėją nuo 38 lygiagretės atitinkamai į pietinę ir šiaurinę dalį. Rugpjūčio 24 d. sovietai įžengė į Pchenjaną ir įsteigė savo karinę valdžią, o po kelių savaičių, rugsėjo 8 d., amerikiečiai įkūrė Jungtinių Valstijų karinę valdžią Seule. Nors šalyje vyko aktyvios diskusijos, kokia turėtų būti Korėja po nepriklausomybės atgavimo (kapitalistinė, korporatyvistinė, socialistinė ar komunistinė), veikiamos prasidedančio Šaltojo karo, abi pusės siekė, kad būsima valstybė atitiktų jų globalius strateginius tikslus, ir palaikė joms palankias šalies politines jėgas. Dėl to su Sovietų Sąjungos pagalba šiaurėje įsitvirtino stalinistinis-komunistinis vienpartinis režimas su Kim Ir Senu priešakyje, o pietuose - JAV palaikoma demokratinė santvarka, kurioje vyravo konservatyvūs dešinieji.

Bandymai suvienyti

1947 m. buvo atnaujintos JAV ir Sovietų Sąjungos derybos dėl Korėjos suvienijimo, tačiau jos vyko nesėkmingai. Tų pačių metų rugsėjį JAV iškėlė Korėjos klausimą Jungtinių Tautų organizacijos generalinėje asamblėjoje, kuri pasiūlė surengti visuotinius visą Korėjos teritoriją apimančius rinkimus. Tačiau šiaurinė dalis šį pasiūlymą atmetė, atsisakydama į savo teritoriją įleisti JT komisiją ir planas sužlugo.

Šiaurės ir Pietų Korėjos įkūrimas

1948 m. liepos 17 d. pietinėje dalyje įsigaliojo naujoji konstitucija ir rugpjūčio 15 d. buvo oficialiai įkurta Korėjos Respublika. Šiaurinėje dalyje konstitucija įsigaliojo rugsėjo 9 d. ir tą pačią dieną buvo paskelbtas Korėjos Liaudies Demokratinės Respublikos įkūrimas.

Literatūra

Adrian Buzo. The making of modern Korea. Routledge, 2002. 46-65 psl.
Simoniškis II

Istorija

Sovietmečiu priklausė Palūšės apylinkei.
Viesgirdžiai

Istorija

Kaimo pietinėje dalyje, 0,28 km į pietryčius nuo kelio Piktuižiai–Viesgirdžiai, 32 m į vakarus nuo Norutos upės yra Viesgirdžių senosios kapinės (kultūros paminklo MC kodas 4665).
Nuo 1791 m. kaimas priklausė Šiaulių valsčiui, nuo 1863 m. – Gruzdžių valsčiaus Šakynos seniūnijai, nuo 1920 m. Piktuižių seniūnijai, nuo 1950 m. – Šakynos apylinkės kaimas. 1950–1990 m. kaimas priklausė Šakynos tarybiniam ūkiui.

Aplinkinės gyvenvietės

Šakyna – 4,5 km
Burbinai – 3,7 km
Gedvydžiai – 1,5 km
Piktuižiai – 1,7 km
Šelvenai – 5,2 km
Mikolaičiai – 1,6 km
Dargaudžiai – 3,3 km 
 KURŠĖNAI – 24 km
Daugmaudžiai – 1,3 km 
Norvaišiai (Gruzdžiai) – 3,5 km
Rakandžiai – 3,8 km
 ŠIAULIAI – 25 km