google/wiki40b huggingface dataset:
Nerijus Varnelis

Karjera

Profesionalo karjerą pradėjęs Alytaus Alitoje, joje atliko epizodinį vaidmenį, todėl po sezono persikėlė į Panevėžio Lietkabelį. Ten praleidęs metus, grįžo į Alytaus klubą. 1999–2000 metais atstovavo Mažeikių Naftai, su kuria tapo LKAL čempionu. Naują sezoną pradėjo Alytuje būdamas vienu iš pagrindinių ekipos žaidėjų. Su Alytaus Alita LKL pirmenybėse kartą iškovojo 4 vietą ir dukart pasidabino bronzos medaliu. 2003–2004 metais Nerijus Varnelis pradėjo legionieriaus karjerą, pasirašydamas sutartį su Rusijos Superlygos debiutante Novosibirsko Lokomotiv. Sezonui įpusėjus krepšininkas buvo atleistas ir persikėlė į Ukrainą prisijungdamas prie Južno Chimik klubo. Iškart po šio sezono sutartis buvo pratęsta metams. 2005–2006 metų sezoną krepšininkas baigė rungtyniaudamas Kauno Atleto komandoje. Prasidėjus naujam sezonui, Nerijus Varnelis sudarė 2 mėnesių sutartį su Panevėžio Panevėžio komanda, o jam pasibaigus vėl išvyko į Ukrainą, rungtyniavo MBC Odessa ekipoje. Sezono pabaigoje jis paliko klubą kontroversiškomis aplinkybėmis.
Alytaus Alytui patekus į LKL, Nerijus Varnelis prisijungė prie gimto miesto ekipos, su kuria iškovojo IV vietą. 2008–2009 metų sezone jis taip pat atstovavo Alytaus klubui ir tapo naudingiausiu LKL čempionato žaidėju, nors komanda nepateko į atkrintamas varžybas. Kitą sezoną krepšininkas dar kartą išvyko į užsienį, rungtyniavo Novyj Jicin Mlekarna Miltra klube. Visgi sezono ten nebaigė, vasario mėnesį grįžo į Lietuvą ir apsivilko Marijampolės Sūduvos marškinėlius. 2010–2011 metų sezone nei LKL, nei užsienio ekipos nesikvietė Nerijaus Varnelio į savo gretas, todėl jis rungtyniavo Pasvalio Pieno žvaigždžių komandoje NKL pirmenybėse. Vasario mėnesį krepšininkas nutarė prisidėti gelbėjant bankrutuojančią Alytaus Alytus komandą, tiek aikštėje tiek tapdamas jos direktoriumi, tačiau paleidžiamojo rašto iš Pasvalio klubo negavo, todėl į aikštelę įžengti negalėjo. Pasibaigus sezonui Alytaus klubas bankrutavo. Jau prasidėjus 2011–2012 metų sezonui Nerijus Varnelis išvyko rungtyniauti į Vilniaus Š.Marčiulionio krepšinio akademijos komandą, kurioje ir baigė sezoną. 2012 metų vasarą jis pasirašė sutartį su Utenos Juventus.
2013 m. rugsėjo 18 d. pasirašė vienerių metų sutartį su Molėtų „Ežerūno-kario“ klubu.
Kluazonizmas

Kluazonizmas (nuo pranc. cloison − atskirti) − tapybos stilistika, siejama su 1880-aisiais ir 1890-aisiais Pont Avene dirbusių grupės dailininkų stilistika, kuomet didelės, vieno tono tapybos dėmės atskiriamos aiškiais tamsios spalvos kontūrais. Stilistika priskiriama postimpresionizmui. Terminą 1888 m. įvedė prancūzų kritikas Edouard Dujardin, apibūdindamas „Pont Aveno mokyklos“ dailininkų darbus Nepriklausomųjų dailininkų draugijos parodoje Paryžiuje. Stilistikos pradininkais laikomi Lui Anketenas ir Emilis Bernaras. Jos paveiktas dirbo Polis Gogenas. Kitas dailininkas, kuris naudojo kluazonizmo metodą − nabis Polis Seriuzjė.
Pranciškus Alfonsas Matuliauskas

Pranciškus Alfonsas Matuliauskas (g. 1931 m. gegužės 8 d. Smilgiuose, Kupiškio valsčius) – Lietuvos matematikas, fizinių mokslų daktaras.

Biografija

1955 m. baigė Vilniaus universitetą. 1974 m. universitete apgynė disertaciją „Realiojo kvadratinio kūno dzeta - funkcijos artutinė funkcionalinė lygtis“, fizikos ir matematikos mokslų kandidatas.
1955–1995 m. Vilniaus universiteto dėstytojas, nuo 1985 m. docentas. 1980–1990 m. Lietuvos jaunųjų matematikų neakivaizdinės mokyklos vadovas.

Mokslinė veikla

Pagrindinė tyrimų kryptis – skaičių teorija. Išnagrinėjo realiojo kvadratinio skaičių kūno Hekės C funkcijos artutinę funkcinę lygtį. Išvertė mokomųjų knygų vidurinėms mokykloms.
Lietuva 2011 m. pasaulio lengvosios atletikos čempionate

Pasiruošimas

Lietuvos lengvosios atletikos rinktinės vyriausiojo trenerio Kęstučio Jezepčiko teigimu, sportininkai, kurie įvykdė normatyvus, dar turėjo pademonstruoti ir gerą pasiruošimą sezono metu. Neįvykdę šio reikalavimo sportininkai nebuvo priimti į rinktinę, net įvykdę A lygio normatyvą. Vyriausiasis treneris prognozuoja apie 15 sportininkų nacionalinę rinktinę.
Revolution In Me

Albumo istorija

Donaghy palikus grupę, ji pradėjo rašyti dainas su savo buvusiu prodiuseriu Cameron McVey (kuris dirbo kartu su „Sugababes“, „All Saints“ ir Neneh Cherry), ir pradėjo dainuoti pasivadinus slapyvardžiu „Shanghai Nobody“. 2003 m. kovo mėnesį Donaghy išleido singlą „Nothing But Song“, kuris nepasiekė komercinės sėkmės, bet buvo gerai įvertintas kritikų, o singlą Siobhan išleido kaip Shanghai Nobody, nes nenorėjo, kad apie ją galvotų „Kaip merginą, kuri paliko Sugababes“. Tačiau po šio singlo Siobhan nenaudojo savo slapyvardžio.
2003 m. birželio 23 d. ji išleido savo pirmąjį komercinį solo singlą „Overrated“, kurį parašė kartu su Cameron McVey, ir kuris pasiekė #19 vietą Jungtinėje Karalystėje. Pavadinimas singlo „Overrated“ yra „Sugababes“ debiutinio singlo „Overload“ perdirbinys. Po pirmojo singlo „Overrated“, 2003 m. rugsėjo 15 d. buvo išleistas antrasis singlas „Twist Of Fate“, kuris pasiekė #52 vietą. Po dviejų savaičių Siobhan išleido savo debiutinį solo albumą „Revolution In Me“.
Donaghy debiutinis albumas 2003 m. rugsėjo 29 d. buvo išleistas įrašų kompanijos „London Records“. Albumas debiutavo tik #117 vietoje. Dainas albumui parašė ir prodiusavo tiek Siobhan, tiek Cameron McVey ir Marlon Roudette iš „Mattafix“. Kiekviena iš 12 dainų, iš albumo yra kartu parašyta Donaghy su McVey, Preetesh Hirji, Matt Kent ir kitais.
„Parlophone“ nusipirko teises į albumą „Revolution In Me“, kai Siobhán pasirašė sutartį su šia įrašų kompanija.
Klevų piliakalnis

Klevų piliakalnis (lenk. Pilokalnia Klejwy) – piliakalnis šiaurės rytų Lenkijoje: Palenkės vaivadijos Seinų apskrities Seinų valsčiuje, prie Klevų kaimo. 152,5 m virš jūros lygio. Viduramžiais jotvingiai moreninę kalvą, apsuptą Klevo, Klevaičio ir Gulbinio ežerų, ruošė gynybiniams reikalams: šiaurėje nukasė šiaurinį šlaitą, išlygino aikštelę. Visgi gynybinė pilis nebuvo pastatyta, jotvingiai iš šios strateginės vietos dėl nežinomų priežaščių pasitraukė. Klevų piliakalnis archeologų nėra tyrinėtas. 1956 m. prie jo įvyko pirmasis Lenkijos lietuvių saviveiklininkų sąskrydis, vėliau kasmetiniai saviveiklininkų susitikimai vyko Burbiškėse. Šalia eina pėsčiųjų turistinis maršrutas.
Sent Vinsento ir Grenadinų istorija

Pirmieji europiečiai

Kristupas Kolumbas ir konkistadorai ignoravo Sent Vinsentą ir mažesnes salas, kad ieškoti aukso Centrinėje ir Pietų Amerikoje. Jie vykdė vergų gaudymo ekspediciją po karališkosios sankcijos 1511 m. mažose salose, išvydami karibus toliau nuo derlingų pakrančių. Tačiau ispanai nebandė apgyvendinti salų. Karibai agresyviai trukdė įsikurti europiečiams iki XVIII a. Afrikos vergai, išsilaisvinę sudužus laivams ar pabėgę iš Sent Lusijos ar Grenados, vedė indėnes ir jų palikuonys tapo juodaisiais karibais. Dabar šios mišrios kilmės žmonės vadinami garifūnais.

Prancūzų kolonija

Nors anglai pirmieji pareiškė pretenzijas į Sent Vinsentą 1627 m., prancūzai iš Martinikos pirmieji įkūrė Barualjė koloniją 1719 m. Prancūzai augino kavą, tabaką, indigo, kukurūzus, cukranendres plantacijose, kur dirbo vergai. Sent Vinsentas atiteko britams Paryžiaus sutartimi (1763 m.). Po to britų ir Sent Vinsento karibų nesutarimai sukėlė Pirmąjį karibų karą. Prancūzai užėmė salą 1779 m., bet grąžino britams Versalio sutartimi (1783 m.).
Nesutarimai tarp britų ir karibų tęsėsi iki 1796 m., kai generolas Abercrombie sutriuškino prancūzų radikalo Victor Hugues kurstomą maištą. Britai 5000 juodųjų karibų perkėlė į Roatano salą prie Hondūro krantų.

Britų kolonija

Nuo 1763 m. iki nepriklausomybės Sent Vinsentas turėjo įvairų britų kolonijos statusą. Atstovų susirinkimas buvo leistas 1776 m. Po Haičio revoliucijos pergalės, britai panaikino vergiją 1834 m. Darbininkų trūkumas viliojo portugalų emigrantus XIX a. penktajame dešimtmetyje ir indokaribus septintajame. Sąlygos liko sunkios buvusiems vergams ir imigrantams darbininkams, nes kritusios cukraus kainos sukėlė ekonomikos stagnaciją iki XX a. pradžios.
Sent Vinsentas buvo karūnos kolonija nuo 1877 m., Įstatymus leidžianti taryba įkurta 1925 m., visuotinė rinkimų teisė suteikta 1951 m. Tuo metu britai nesėkmingai bandė prijungti Sent Vinsentą prie savo valdų Priešvėjiniuose Antiluose, kad juos valdytų bendra administracija. Svarbiausias iš tų bandymų buvo Vest Indijos federacija, žlugusi 1962 m.

Savivalda ir nepriklausomybė

1969 m. spalio 27 d. gautas susijusios valstybės statusas leido Sent Vinsentui vidaus reikalus spręsti pačiam. Po 1979 m. spalio 27 d. referendumo Sent Vinsentas ir Grenadinai tapo paskutine iš Priešvėjinių Antilų valstybių, gavusių nepriklausomybę.
XX a. šalį niokojo gamtos kataklizmai. 1902 m. įsiveržė Sufriero ugnikalnis, nužudęs 2000 žmonių. Daug derlingų žemių buvo nuniokota, smuko ekonomika. 1979 m. balandį ugnikalnis vėl išsiveržė. Nors niekas nežuvo, daug žmonių evakuota, vėl nuniokotos dirbamos žemės.
Salos dažnai nukenčia nuo uraganų. 1898 m. rugsėjo 11 d. uraganas per 6 val. beveik visai sugriovė Barualjė. 1980 ir 1987 m. stiprūs vėjai griovė bananų ir kokosų plantacijas. 1998 ir 1999 m. uraganai buvo labai aktyvūs. 1999 m. uraganas Lenis nuniokojo salos vakarinį krantą.
Vikas (Škotija)

Istorija

Gyvenvietė susikūrė vikingų valdymo metais. Pavadinimas kilo nuo normanų žodžio vík, reiškiančio įlanką.
Jakaya Kikwete

Biografija

Džakaja Kikvete gimė 1950 m. spalio 7 d. nedideliame Msogos kaime, rytų Tanzanijoje. 1975 m. baigė ekonomikos studijas. 1994 m. tapo finansų ministru, 1995–2005 m. ėjo užsienio reikalų ministro pareigas. 2005 m. kandidatavo į prezidento postą ir tų pačių metų gruodžio 17 d. tuos rinkimus laimėjo.
Nuo pat 2005 metų, kai Kikvete tapo prezidentu, jį lydi įvairūs korupcijos skandalai. Nepaisant to, jam valdant šalyje buvo pastatyta apie 1500 naujų mokyklų (mokyklose labai prastos sąlygos – trūksta mokytojų, įrangos), šalies sostinėje Dodomoje pradėtas statyti naujas universitetas.
Kraštas (laikraštis)

Kraštas – pažangios minties nepartinis laikraštis, leistas 1926 m. Panevėžyje.

Istorija

Ėjo kartą per savaitę. Spausdino „Titnago“ spaustuvė Šiauliuose. Išėjo 8 numeriai. Nušvietė Panevėžio miesto ir apylinkių įvykius, informavo apie Lietuvos ūkininkų veiklą.
Leido ir redagavo Konstantinas Jasiukaitis.
Čekiškė

Aplinkinės gyvenvietės

ARIOGALA – 14 km 
 Plikiai – 6 km
Langakiai – 4 km
Liučiūnai – 6 km
SEREDŽIUS – 14 km
Eikščiai – 2 km 
 VILKIJA – 15 km
Daugeliškiai – 7 km

Pavadinimo kilmė

Tikriausiai miestelio vardas yra asmenvardinės kilmės – iš Čekas, Čekis, Čekys. Kilmė nuo čekų tautos yra mažai tikėtina.
Drohičino dekanatas

Drohičino dekanatas (lenk. Dekanat Drohiczyn) – tai vienas iš 11 katalikų, Drohičino vyskupijos dekanatų. Dekanas Mieczysław Onyśk.
Ričardas Vitkus

Ričardas Vitkus (g. 1943 m. sausio 26 d. Palangoje) – Lietuvos pedagogas.

Biografija

1964–1967 m. studijavo VPI, 1972–1974 m. – Maskvos neakivaizdiniame pedagoginiame institute. 1967–1984 m. Vilniaus 4-osios mokyklos-internato fizikos mokytojas. Nuo 1984 m. Vilniaus Tuskulėnų vidurinės mokyklos direktorius ir fizikos mokytojas.
Centrinės Afrikos Respublikos herbas

Centrinės Afrikos Respublikos herbas – Centrinės Afrikos Respublikos simbolis.

Herbo aprašas

Herbo skydas prancūziškas Napoleono stiliaus, laukas ketvirčiuotas. Pirmasis laukas (heraldiškai dešinysis viršutinis) žalias su natūralios spalvos (pilka) bekakle dramblio galva. Antrasis laukas baltas, jame – baobabo medis rudu kamienu ir žalia lapija. Trečiasis laukas auksinis su trimis baltomis keturkampėmis žvaigždėmis (tarp spindulių – po mažą spindulį). Ketvirtasis laukas mėlynas, su natūralios spalvos plaštaka, rodančia į skydo širdį. Skydo širdyje stačiakampis skydelis su baltu skrituliu, kuriame juodas Afrikos žemyno atvaizdas, ant kurio užklota auksinė penkiakampė žvaigždė.
Virš skydo tekanti (matyti du trečdaliai) auksinė saulė su spinduliais. Iš skydo viršutinių kampų įstrižai į šonus eina dvi Centrinės Afrikos Respublikos vėliavos. Po skydu – Centrinės Afrikos Nuopelnų ordino kryžius.

Virš skydo mėlynas kaspinas su devizu baltomis raidėmis sango kalba ZO KWE ZO 'visi žmonės yra žmonės'. Po skydu ir ordinu – mėlynas kaspinas, kuriame devizas baltomis raidėmis pranc. UNITE DIGNITE TRAVAIL 'Vienybė, išdidumas, darbas'.
Novo Mestas

Istorija

Miestą 1365 įkūrė Rudolfas IV, Habsburgų dinastijos narys. Pirmasis miesto pavadinimas buvo Rudolfswert, tačiau iširus Austrijos-Vengrijos valstybei, miestas gavo dabartinį pavadinimą. Per miestą eina 1958 m. nutiesta magistralė, jungianti Liublianą ir Zagrebą. Šiuo metu tai yra viena iš Europinės magistralės E70 dalių.
Lietuvių tautinio jaunimo sąjunga „Jaunalietuviai“

Lietuvių tautinio jaunimo sąjunga „Jaunalietuviai“ – jaunimo visuomeninė organizacija, veikusi 1994–2001 m.
Įsikūrė 1994 m. liepos 17 d., Lietuvių tautinio jaunimo sąjungą „Jaunoji Lietuva" reorganizavus į dvi organizacijas – Lietuvių Nacionalinę partiją „Jaunoji Lietuva“ ir Lietuvių tautinio jaunimo sąjungą „Jaunalietuviai“. Abiejoms organizacijoms liko vadovauti Stanislovas Buškevičius, stovintis jaunalietuvių priešakyje nuo pat jų atkūrimo 1988 m. 1998–2001 m. LTJS „Jaunalietuviai“ vadovavo Marius Kundrotas.
2001 m. lapkričio 17 d. Mariaus Kundroto iniciatyva Lietuvių tautinio jaunimo sąjunga „Jaunalietuviai“, Jaunųjų nacionaldemokratų judėjimas ir Lietuvių tautinio jaunimo organizacija „Jaunoji karta“ susijungė į vieningą asociaciją – Lietuvių tautinio jaunimo lygą (LTJL), kuri Teisingumo ministerijoje įregistruota 2002 m. gegužės mėn. (vadovas – Marius Kundrotas).
Brunonas Abakanovičius

Biografija

Kilęs iš Lietuvos Didžiosios kunigaikštystės totorių kilmės bajorų giminės, besigiminiavusios su Goštautais. 1863-1864 m. sukilimo dalyvio sūnus. Baigė Rygos politechnikos mokyklą (Das Baltische Polytechnikum zu Riga, dabartinis Rygos technikos universitetas), gavo kelių ir tiltų inžinieriaus specialybę. Liko institute dėstyti privatdocento teisėmis, 1875 m. pakviestas į Lvovo Technikos akademiją (dabartinis Lvovo politechnikos institutas), ten apsigynė daktarinę disertaciją. 1881 m. persikėlė į Paryžių, įsigytoje viloje įsteigė elektrotechnikos laboratoriją, tapo „Compagnie française du procede Thompson-Houston“ gamyklų direktoriumi.

Mokslinė veikla

Sukonstravo integratorių, apie jį 1886 m. išleido knygą prancūzų kalba(vokiečių kalba išleista 1889 m., lenkų kalba 1907 m.). Tyrė ir tobulino planimetrus, elektros įtaisus. Tarp jo išradimų yra parabolografas, spirografas, nuolatinės srovės generatorius, elektromagnetinis skambutis geležinkelio linijoms, naujo tipo kaitinamoji lempa. Tyrimų išvadas skelbė Paryžiaus mokslų akademijos ataskaitose. Prancūzijoje rėmė kraštiečius emigrantus ir jų veiklą.
Mischa Barton

Mischa Anne Marsden Barton (g. 1986 m. sausio 24 d.) – Didžiojoje Britanijoje gimusi Amerikos aktorė ir modelis. Geriausiai žinoma dėl savo Marissos Cooper vaidmens draminiame seriale „Po Kalifornijos saule“ (The O.C.).

Asmeninis gyvenimas

Gimė Hammersmithe (Londonas, Anglija), airės fotografės ir anglo biržos maklerio šeimoje. Nors ketverių metų amžiaus persikėlė į Niujorką, JAV pilietybę gavo tik 2006 m. Su Didžiąja Britanija ją tebesieja Londone advokate dirbanti vyresnioji sesuo Zoe. Tuo tarpu jaunėlė Hania šiuo metu studijuoja Los Andželo universitete. 2004 m. baigusi Manheteno privačią elitinę mokyklą, 2006 m. pabaigoje ėmė lankyti Karališkąją dramos meno akademiją.

Karjera

Pirmą kartą Mischa vaidino būdama 9 metų, viename iš Niujorko teatrų (Off Broadway). Ji suvaidino dar keliose pjesėse, kol sulaukė debiutinio vaidmens kino filme „Laukiniai šunys“, kuris laimėjo keletą festivalinių apdovanojimų. Nuo to laiko aktorė reguliariai pasirodo įvairiuose filmuose, pvz.: „Šeštajame pojūtyje“, „Noting Hile“ ar „Dingę ir kliedintys“. Taip pat ji vis pasirodo televizijos reklamose, ypač po to, kai prisijungė prie ilgamečio draugo Ivano Barto modelių agentūros „IMG Models“.
Televizijoje Barton taip pat ne naujokė – 1996 m. suvaidino jauną Lilly Montgomery seriale „Visi mano vaikai“, vėliau – TV filme „Šuniukai“, pasakojančiame šiuolaikinę Boni ir Klaido interpretaciją. Toliau Mischa serialuose vaidindavo kaip kviestinė žvaigždė, dalyvavo filmuojant Enrique Iglesio muzikinį Addicted klipą.
2003 m. FOX kanale pasirodė serialas „The O.C.“, kuris staigiai išpopuliarėjęs, žvaigžde padarė ir Barton. Iš serialo aktorė pasitraukė 3-io sezono pabaigoje, kai serialo reitingai krito ir 2007 m. pradžioje filmavimas buvo nutrauktas.
Mischa Barton reklamuoja Calvin Klein, Bebe Stores, Aéropostale, Monsoon Accessorize, Dooney & Bourke, JC (Jeans and Clothes), Morgan de Toi, Jaspal ir Neutrogena produktus.
Roald Amundsen

Jaunystė

R. Amundsenas gimė 1872 m. liepos 16 d. pietvakarių Norvegijos miestelyje Borge (tarp Sarpsborgo ir Fredrikstado) laivų valdytojo ir kapitono Jenso Amundseno šeimoje. Roaldas Amundsenas buvo ketvirtas sūnus šeimoje. Amundseno mama nenorėjo, kad Roaldas užsiimtų jūrininkyste, ji siekė, kad sūnus taptų gydytoju. 1890 m. Amundsenas įstojo į Kristianijos universiteto medicinos fakultetą. 1892 m. mirus motinai, Amundsenas metė medicinos studijas ir 1894–1899 m. dirbo jūreiviu bei šturmanu įvairiuose laivuose. 1897–1899 m. dalyvavo Belgijos ekspedicijoje į Antarktidą. 1901 m. tyrinėjo Naujosios Žemės, Špicbergeno ir Šiaurės Sibiro pakarantes.

Šiaurės vakarų kelias

1903 – 1906 m. Amundseno ekspedicija pirmą kartą sėkmingai praplaukė šiaurės vakarų jūrų keliu pro Kanados archipelago sąsiaurius nuo Grenlandijos iki Aliaskos bei nustatė Šiaurės magnetinio poliaus tašką.

Pietų ašigalis

Amundsenas planavo keliauti į Šiaurės ašigalį, tačiau išgirdęs, kad 1909 m. jį jau pasiekė Robertas Piris, nusprendė keliauti į Pietų ašigalį. Tuo pačiu metu Pietų ašigalį bandė pasiekti ir britų keliautojas Robertas Skotas. 1910 m. Amundsenas pasiekė Antarktidą, 1911 m. spalio 20 d. pradėjo savo ekspediciją į Pietų ašigalį ir po 35 dienų gruodžio 14 d. pasiekė Pietų ašigalį aplenkdamas savo varžovą Robertą Skotą vienu mėnesiu. Amundseno pasiekimas oficialiai buvo paskelbtas 1912 m. kovo 7 d. jam atvykus į Hobartą Australijoje.

Kiti žygiai ir žūtis

1918 m. Amundsenas išplaukė iš Norvegijos šiaurės rytų keliu. Amundsenas planavo plaukti Šiaurės ašigalio link, kaip tai buvo padaręs F. Nansenas, bet jam nepasisekė. 1920 m. jis pasiekė tik Beringo sąsiaurį.
1926 m. Amundsenas su bendražygiais praskrido virš Šiaurės ašigalio italų aeronautikos inžinieriaus Umberto Nobilės sukurtu dirižabliu. Jie išskrido iš Špicbergeno 1926 m. gegužės 11 d. ir po dviejų dienų nusileido Aliaskoje.
1928 m. birželio 18 d. Amundsenas išskrido kaip gelbėjimo misijos vadovas ieškoti dingusios Umberto Nobilės ekspedicijos, skridusios į Šiaurės ašigalį. Kai Amundseno lėktuvas buvo Lokių salos rajone Barenco jūroje, radistas pranešė, kad skrenda tirštame rūke, vėliau ryšys nutrūko. Lėktuvas, kuriuo skrido Amundsenas, iki šiol nerastas.

Atminimo įvertinimas

Roaldo Amundseno garbei pavadinti jūra, kalnai rytų Antarktidoje, ledynas Rytų Antarktidoje, amerikiečių mokslinė Amundseno-Skoto stotis Pietų ašigalyje, įlanka Arkties vandenyne ir Mėnulio krateris. Už geografinius atradimus Norvegijoje R. Amundsenui pastatyti paminklai, atidarytas muziejus. Jis taip pat apdovanotas aukščiausiu civiliniu JAV apdovanojimu – JAV Kongreso aukso medaliu bei Prancūzijos Garbės legiono ordinu.
Fabio Lopez

Biografija

2006–2008 m. dirbo Gargždų „Bangos“ vyr. treneriu, 2008 m. liepą–rugsėjį – FK Šiauliai klubo vyr. treneriu.
2019 m. tapo Borneo FC vyr. treneriu Indonezijoje.
Julijonas Būtėnas

Biografija

Brolis Petras Būtėnas. Baigė Linkuvos gimnaziją, 1933–1936 m. Vytauto Didžiojo universitete studijavo teisę. 1937 m. baigė Karo mokyklą.
Nuo 1934 m. bendradarbiavo dienraštyje „Rytas“, dirbo jo redakcijoje. 1936–1940 m. dienraščio „XX amžius“ užsienio politikos apžvalgininkas. Lietuvą okupavus TSRS, 1940 m. rugpjūčio mėn. atvykęs į Berlyną tapo Lietuvos aktyvistų fronto (LAF) nariu. 1941 m. kovo mėn. įstojo į LAF kovos padalinį – Tautinio darbo apsaugą. 1941 m. birželio mėn. grįžęs į Lietuvą dirbo LAF informacijos štabe, buvo pogrindžio dienraščio „Į laisvę“ redakcijos narys. Taip pat Vytauto Didžiojo universiteto Filosofijos fakulteto Žurnalistikos katedros jaunesnysis asistentas. Nuo 1942 m. gegužės mėn. kaip „Į laisvę“ korespondentas – lietuvių antinacinio pogrindžio ryšininkas Berlyne. 1943–1944 m. dienraščio „Ateitis“ korespondentas.  1944 m. Vietinės rinktinės štabo karininkas spaudos ir informacijos reikalams. 1944 m. nacių kalintas Salaspilio, Gdynės koncentracijos stovyklose; pabėgo.
1945 m. Vyriausiojo Lietuvos išlaisvinimo komiteto (VLIK) Informacijos biuro vedėjas Vokietijoje, Eltos biuletenių redaktorius, kartu bendradarbiavo leidiniuose „Tėviškės žiburiai“, „Mažasis židinys“ ir kt. 1946–1948 m. dirbo VLIK Informacijos tarnyboje Pfulingene. Rašė į Lietuvių fronto bičiulių sąjūdžio ir kt. spaudą. Nuo 1947 m. Lietuvių žurnalistų sąjungos vicepirmininkas. Nuo 1949 m. dirbo VLIK kariniame skyriuje Miunchene (slapyvardis Stevė, Margis). 1950 m. spalio 3 į Lietuvą palydėjo partizano J. Lukšos (slap. Daumantas) desantą ir grįžo. 1951 m. balandžio 19 d. su J. Kukausku parašiutais nusileido į Kazlų Rūdos miškus. Žuvo išduotas. 1999 m. leitenantas (po mirties).
Batas (Anglija)

Istorija

Miestas buvo įkurtas romėnų apie 60 m. (kai kurie šaltiniai nurodo ankstesnę datą) kaip kurortas, lotynišku pavadinimu Aquae Sulis (liet. Sulio vandenys). Bato abatijoje 973 m. Edgaras Taikusis buvo karūnuotas Anglijos karaliumi.
Miesto statutas buvo suteiktas 1590 m. Elžbietos I. 1889 m. gavo administracinę nepriklausomybę nuo Somerseto.
1987 m. Batas buvo įrašytas į UNESCO Pasaulio paveldo sąrašą.
Negrosas

Negrosas (tag. Negros) – sala Filipinų centrinėje dalyje, Visajų salyne, tarp Panajaus ir Sebu salų. Plotas 13 074 km² (ketvirta pagal dydį šalyje). Salos paviršius kalnuotas. Aukščiausia vieta – 2435 m aukščio Kanlaono ugnikalnis. Auga tropiniai miškai, yra savanos plotų.
Negrose gyvena 3,7 mln. gyventojų (2000 m.). Vidutinis gyventojų tankumas 283 žm./km². Auginamos cukranendrės, ryžiai, kukurūzai. Vario rūdos gavyba. Svarbiausi miestai: Bakolodas, Dumagetė, San Karlosas.
1898–1901 m. Negroso saloje buvo pasiskelbusi Negroso respublika.
Matriarchatas

Matriarchatas (lot. mater (kilm. matris) – motina ir gr. archē – valdžia) – viena pirmykštės visuomenės organizacijos formų, kuri atsirado vėlyvajame paleolite. Būdinga daugelio tautų gimininės bendruomenės irimo ir perėjimo į klasinę visuomenę laikotarpiui, ypač jo pradžiai.
Svarbiausi matriarchato požymiai: visuomenėje vyrauja moterys, turtas ir pareigos paveldima motinos linija, santuoka matrilokalinė.
Matriarchatą klajoklių gyvulių augintojų ir ariamosios žemdirbystės tautose pakeitė patriarchatas; kaplinės žemdirbystės gentyse klasinė visuomenė kai kur susiformavo matriarchato sąlygomis, aplenkdama patriarchato stadiją.
Pirmasis matriarchato laikotarpį išskyrė J. Bachofenas (Šveicarija), pavadinęs jį ginekokratijos terminu. Matriarchato būta Tibete, senovės Egipte, jo liekanų (giminystės ir paveldėjimo motinos linija) išlikę Mikronezijos tautelių, Sumatros malajiečių (minankabajų), kai kurių tropinės Afrikos genčių buityje.
Pieno liauka

Pieno liaukos (lot. glandulae mammariae) – žmogaus ir žinduolių porinės egzokrininės liaukos laktacijos metu išskiriančios pieną (vyrų ir gyvūnų patinų yra rudimentinės). Kloakinių gyvūnų šios liaukos yra labai primityvios ir sudarytos iš ilgų vamzdiškų maišelių sankaupos, labai panašios sandaros į prakaito liaukas. Jos atsiveria į plaukų makštis liaukingame patelės pilvo paviršiaus plote. Tirštas pienas varva per plaukus, o jaunikliai jį laižo. Gyvavedžių žinduolių pieno liaukos susideda iš liaukinių pūslelių ir sudėtingai išsišakojusių latakų. Jų pieno liaukos atsiveria spenių (lot. mammae) viršūnėse (žinduoliai spenių turi nuo 1 iki 14 porų). Aplink sterblinių spenius išsivysto odos raukšlė, vadinama sterble (lot. marsupium). Ji saugo tvirtai prisisiurbusius prie spenio mažyčius naujagimius, o pienas refleksiškai įšvirkščiamas į jų burną.