Tamil Elamo išlaisvinimo tigrai

Istorija

Tamilų judėjimas kilo 1976 m. gegužės mėn. dėl diskriminacinės politikos, kurią vykdė sinhalų valdoma vyriausybė. Tuomet šalyje 22% gyventojų sudarė tamilai, o daugumą – 70% – sinhalai. Organizacijos įkūrėjas – Velupillai Prabhakara, vadovavęs iki pat savo mirties 2009 m. 
1983 m. liepos 23 d. „Tigrai“ pradėjo karinius veiksmus prieš vyriausybines pajėgas, vėliau peraugusius į pilietinį karą. Radikalių teroristinių strategijų įgyvendinimas pareikalavo iki 100 tūkst. žmonių gyvybių. Beveik 20 metų, iki 2009 m. sausio–vasario mėn. jie kontroliavo beveik visas Šri Lankos šiaurės ir rytų pakrančių teritorijas. Nuo oficialios valdžios valdomos teritorijos jas skyrė neoficiali demarkacinė linija su savo kontrolės–praleidimo punktais.
2008 m. sausio 2 d. Šri Lankos karinės pajėgos atsisakė taikos paliaubų, pradėjo didelį puolimą prieš tamilų maištininkus jų kontroliuojamose teritorijose. Pergalę prieš „Tigrus“ 2009 m. gegužės 1 d. deklaravo Šri Lankos prezidentas Mahinda Rajapaksa, o LTTE pripažino savo pralaimėjimą netrukus, gegužės 19 d.

Veikla

„Tamil Elamo išlaisvinimo tigrai“ ilgą laiką buvo finansuojami Indijos specialiųjų tarnybų, kurioms buvo patogu, kad savos valstybės įkūrimo siekę tamilai tą darytų kaimyninėje Šri Lankoje. Vėliau ypatingo globėjo vaidmenį perėmė Pakistanas – tradicinis Indijos priešas Nr.1. Nepaisant visų Šri Lankos vyriausybės pastangų juos izoliuoti ir nukenksminti, „Tamilų tigrai“ buvo gerai ginkluoti (automatai, granatsvaidžiai, priešraketinės gynybos elementai, artilerija, šarvuotoji technika, aviacija, karo laivynas), puikiai organizuoti ir veikė mafijos voratinklio principu.
Teroristinės veiklos finansavimu ir ginklų tiekimu Šri Lankos sukilėliams rūpinosi ir užsienyje (ypač JAV, Didžiojoje Britanijoje, Indijos Tamilnado valstijoje) gyvenantys tamilai, nusikalstamo verslo grupės. Savo veiklą tamilai finansavo iš bankų grobimo, narkotikų kontrabandos ir kitų nelegalių veikų. Grupuotė buvo įsitraukusi į daugiašales nusikalstamas veikas, įskaitant bendradarbiavimą su Pakistano heroino gamintojais ir tiekėjais, užsieniečių grobimą ir kitas sukčiavimo priemones. Šios priemonės darė „Tamilų tigrus“ viena turtingiausių kovotojų organizacijų pasaulyje. Apskaičiuota, kad „tigrų“ finansavimas galėjo siekti 200–300 mln. JAV dolerių per metus.
Tamilai buvo viena geriausiai organizuotų ir brutalius kovos įrankius pasirinkusių teroristinių grupių pasaulyje. Ši organizacija vienijo apie 10 tūkst. ginkluotų kovotojų ir 3000–6000 parengtų karių. Elitinis „Juodasis tigrų būrys“ vykdė savižudžių atakas prieš svarbiausius taikinius, o žemesnio rango nariai su savimi nešiojosi cianido kapsules, kad pasitaikius kritinei situacijai, verčiau nebūtų suimti, o atimtų sau gyvybę. Šalia to, yra žinoma apie moterų susisprogdinimus ar vaikų paėmimus į pasipriešinimo kariuomenės pajėgas.
Skelbiama, kad nuo pirmųjų konfliktų „Tamilų tigrai“ surengė apie 40 proc. visų pasaulyje įvykdomų teroristinių išpuolių, įskaitant daugiau nei 200 savižudžių atakų. Jie sprogdino viešuosius pastatus ir transporto centrus, Budos šventyklas ar kitas svarbias centrines vietas. „Tamilų tigrai“ išrado savižudžio diržą bei pirmi pradėjo verbuoti moteris savižudes. Pasak JAV federalinių tyrimų biuro, tai vienintelė teroristinė grupė, kuri per teroro aktus nužudė du pasaulinės svarbos lyderius – Šri Lankos prezidentą Ranasinghe Premadasa (1993 m.) ir buvusį Indijos premjerą Rajiv Gandhi (1991 m.). Šri Lankos vyriausybės sutikimu į šalį Gandhi buvo atsiuntęs Indijos karinį kontingentą, tada tamilai pagrindiniu priešu paskelbė Indiją ir kovojo su jos kariuomene.
Stiprioms pajėgoms užtikrinti buvo sukurtas ir sėkmingai įgyvendinamas „Tamilų tigrų“ globalus tinklas, kurio skirtingus struktūrinius padalinius koordinavo viešumo ir propagandos, finansų paieškos, apsirūpinimo ginklais ir jų atgabenimo sričių ekspertai.