google/wiki40b huggingface dataset:
Meškasalio paminklas partizanams

Paminklas

Tai tipinis, betoninis, trikampis stačiasienis atminimo ženklas, įmontuotas į apskritą postamentą. Viršūnė užsibaigia Vyčio kryžiaus siluetu, po kuriuo visų trijų fasadų pusėje yra po įrašą: priekyje – „DAINAVOS / APYGARDOS / KAZIMIERAIČIO / RINKTINĖS / GELEŽINIO VILKO / TĖVŪNIJOS / PARTIZANAMS“, kairėje – „PARTIZANAMS / KILUSIEMS / IŠ MEŠKASALIO KAIMO / VACLOVAS BURNEIKA / 1922-1945 / JONAS BELEVIČIUS MUSTEIKIS / 1905-1946 / SKYRIAUS VADAS / BRONISLOVAS BURNEIKA / ŪSAS / 1923-1948 / SKYRIAUS VADAS / JUOZAS VYTAUTAS / BURNEIKA-TĖVELIS / 1926-1948 / SKYRIAUS VADAS / MOTIEJUS DZIDZEVIČIUS / TARZANAS / 1917-1948“; dešinėje – „PARTIZANAMS / GYVENUSIEMS IR ŽUVUSIEMS MEŠKASALIO / KAIME / 1945 M. GRUODŽIO MĖN. / ŽUVO / PETRAS DIDZEVIČIUS / GENYS /...“. Paminklą juosia stačiakampė betoninių plytelių aikštelė.
Paminklo aukštis – 1,6 m, paminklinės teritorijos plotas – 4 m².

Istorija

Meškasalio apylinkėse nuo 1945–1952 m. veikė Dainavos (iki 1946 m. - Algirdo) apygardos Merkio (Kazimieraičio) rinktinės Geležinio Vilko tėvūnijos partizanai, kurių gretose buvo iš Meškasalio kaimo kilę Vaclovas Burneika (1922–1945), Jonas Belevičius-Musteikis (1905–1946), Petras Dzidzevičius-Genys (žuvo 1945 m.), partizaninių junginių skyrių vadai Motiejus Dzidzevičius-Tarzanas (1917–1948), Juozas Vytautas Burneika-Tėvelis (1926–1948).
Žuvusiems partizanams ir jų ryšininkams atminti, 2012 m. rugpjūčio 26 d. Meškasalyje pastatytas tipinis atminimo ženklas (autorius – dizaineris Romas Navickas), kurį konsekravo Alovės ir Ryliškių parapijų klebonas, pirmasis Alytaus rajono garbės pilietis Stanislovas Stankevičius.
Matabelelandas

Istorija

Istoriniais laikais pagrindinė etninė grupė čia buvo kalangai ir jiems giminingi nambjai. XIII a. regionas pateko į Zimbabvės karalystės kultūrinę įtaką, o XV a. pabaigoje čia susiformavo atskira Butua karalystė su sostine Khamyje. XVIII a. Butua Torva dinastiją nuvertė nauja Rozvių karalystė, kuri iš sostinės Danamombės pajungė didžiąją dalį Zimbabvės teritorijos.
Apie 1840 m. į regioną migravo iš pietų kilę ndebeliai, vadovaujami Mzilikazio. Jie nusiaubė regioną ir įkūrė čia savo karalystę Mtvakazį. Senieji vietos gyventojai buvo diskriminuojami, kas skatino jų migracijas į vakarų regionus (dab. Botsvana).
Per 1893-96 m. Matabelių karus Britų imperija užvaldė Matabelelandą ir suformavo iš jo atskirą koloniją. 1896 m. jo valdytoju buvo paskirtas Arthur Lawley. Tačiau jau 1901 m. kolonija panaikinta ir inkorporuota į Pietų Rodeziją kaip atskira provincija. provincija panaikinta 1974 m., ją padalinus į dvi dalis.
Matabelelandas buvo gerokai sudėtingesnėje situacijoje nei Mašonalandas dėl savo etninės sudėties, kur greta sugyvena kalangai, nambjai, matabeliai ir kitos etninės grupės. Po Zimbabvės nepriklausomybės šalies politinį vairą paėmus šonams, Matabelelande keletą kartų įvydytos žudynės. Žymiausios – 1987 m. įvykdyta Gakurahundi, kuomet Matabelelande vykdytos bausmės apie 20 tūkst. ndebelių tautybės žmonių.
Ndebeliai jaučiasi diskriminuojama visuomenės grupe, teigia, kad Zimbabvės vyriausybė pasmerkė kraštą marginalizacijai ir nesirūpina jo vystymu. 2006 m. ndebelių kilmės išeiviai Pietų Afrikos Respublikoje įkūrė Matabelelando laisvės partiją, kuri siekia Matabelelando nepriklausomybės nuo Zimbabvės.
Vaclovas Mališauskas

Biografija

1947 m. baigė Vilniaus universiteto Ekonomikos fakultetą. 1966 m. ekonomikos mokslų daktaras, nuo 1967 m. profesorius. 1980 m. LSSR mokslų akademijos (LMA) tikrasis narys.
1947–1992 m. dirbo LMA Ekonomikos institute: 1950–1956 m. vyresnysis mokslinis bendradarbis, 1956–1992 m. žemės ūkio ekonomikos skyriaus (nuo 1959 m. Rentabilumo ir ūkiskaitos sektorius, nuo 1973 m. Gamtos išteklių ekonominio vertinimo skyrius) vadovas.

Mokslinė veikla

Mokslinių darbų pagrindinės sritys: žemės ūkio ekonomika, gamtos išteklių ekonominis vertinimas, aplinkosaugos problemos. Su kitais parengė žemės ūkio naudmenų, miškų, vandens išteklių, žuvivaisos tvenkinių, rekreacinių gamtos išteklių ekonominio vertinimo metodikas ir skales, pagal jas sudaryti atitinkami kadastrai. Dalyvavo rengiant Žemės reformos įstatymą – parengė su žemės kaina susijusius straipsnius.
Carl Wilhelm Scheele

Karlas Vilhelmas Šelė (1742 m. gruodžio 9 d. – 1786 m. gegužės 21 d.) – švedų vaistininkas ir chemikas. Gimė Štralzunde (dabartinė Vokietijos teritorija), vokiečių kilmės šeimoje. Keturiolikos metų tapo vaistiniko mokiniu, vėliau dirbo vaistininku Malmėje, Stokholme, Upsaloje ir Šiopinge.
Šelė pirmasis išskyrė deguonį, atrado organines vyno, oksalo, šlapimo, pieno ir citrinų rūgštis, taip pat vandenilio cianidą ir arseno bei vandenilio fluorido rūgštis. Jo darbai turėjo didelę reikšmę paneigiant XVIII a. vyravusią flogistonų teoriją.
Rostokas

Istorija

IX a. polabai įkūrė gyvenvietę prie Warnow upės pavadintą Roztoc. Danų karalius Valdemaras I sudegino jį 1161 m. Vėliau ten apsigyveno vokiečių pirkliai.
Miestas pradėjo kilti įstojęs į Hanzos sąjungą. 1218 m gavo Liubeko teisę. XIV a jis tapo galingu uostu – turėjo 12 000 gyventojų ir buvo didžiausias Meklenburgo miestas. Buvo statomi laivai, 1419 m. įkurtas Rostoko universitetas.
XX a pirmoje pusėje mieste buvo įsikūrusios lėktuvų gamyklos (Arado, Heinkel), jose buvo pagaminti pirmieji raketiniai ir reaktyviniai lėktuvai. Didelė miesto dalis buvo sugriauta Antrojo pasaulinio karo metais. Vėliau tapo VDR pramonės centru. Miestas yra vienas iš Europos plytų gotikos kelio stočių.
Izakas Golcbergas

Biografija

Gimė 1885 m. Kaune. 1921 m. baigė Charkovo universitetą, dirbo mokytoju Charkovo technologijos institute. 1923 m. pateko į Antrąjį Seimą, kai atsisakė net trys iš eilės pagal sąrašą ėję Tautinių mažumų rinkiminio bloko kandidatai ir pakeitė savo noru mandato atsisakiusį Sulimą Volfą. Dirbdamas II Seime priklausė žydų frakcijai, aktyviai dalyvavo, pasisakydavo ir reikšdavo savo nuomonę tautinių mažumų mokyklų ir švietimo klausimais. Atstovaudamas religingųjų žydų interesams taip pat aktyviai pasisakė dėl Skerdyklų ir mėsos priežiūros įstatymo projekto. 1925-1933 m. buvo Telšių žydų mergaičių gimnazijos „Javne“ direktorius. Priklausė religingųjų žydų organizacijai „Achdut“. 1933 m. išvyko gyventi į Palestiną. 1943 m. paskirtas religinio švietimo inspektoriumi. Susikūrus Izraelio valstybei dirbo švietimo ir mokslo ministerijoje, kandidatavo į Izraelio parlamentą. Mirė 1981 m. Izraelyje.
Andrius Grigalius Sanguška

Biografija

Grigaliaus Sanguškos ir Anastasijos Gornostajos, Naugarduko vaivados ir žemės paiždininkio Ivano Gornostajaus dukters, sūnus.
Galvydiškė

Aplinkinės gyvenvietės

ŠAUKĖNAI – 5 km
Vainagiai – 2 km
FK Napredak Donji Šepak

Istorija

Klubo įkūrimo data laikoma 1971 m. Klubas žaidžia serbų respublikos Pirmoje lygoje.

Pasiekimai

Klubas pasigirti dideliais pasiekimais negali. 2017/2018 m. sezone žaidė serbų respublikos Pirmoje lygoje.

Sudėtis

Nežinoma.
Albert Michelson

Biografija

Maikelsonas gimė Stšelne, Prūsijos karalystėje (dabar Lenkija) žydų šeimoje. Jis persikėlė į JAV su tėvais 1855-aisiais, jam tada buvo dveji metai. Jis užaugo kalnakasybos pramonės miesteliuose Kalifornijoje, kur jo tėvas dirbo prekiautoju.
Mindaugas Petras Stundžia

Biografija

1959 m. baigė Saldutiškio vidurinę mokyklą, 1967 m. Vilniaus universiteto Istorijos ir filologijos fakultete – žurnalistikos specialybę.
1959–1961 m. Saldutiškio kultūros namų direktorius. Nuo 1961 m. Utenos rajono laikraščio „Lenino keliu“ literatūrinis darbuotojas, nuo 1972 m. – redaktoriaus pavaduotojas, nuo 1995 m. laikraščio „Utenis“ vyriausiojo redaktoriaus pavaduotojas. 1974 m. įstojo į Lietuvos žurnalistų sąjungą. 1989 m. kartu su P. Panavu pradėjo leisti Utenos krašto tėviškėnų klubo laikraštį „Indraja“. Nuo 1983 m. Utenos literatų klubo „Verdenė“ pirmininkas.
Rašė įvairiomis temomis, pastaraisiais metais – kultūros, krašto istorijos ir teisėsaugos klausimais.
OpenSUSE

YaST valdymo centras

openSUSE turi diegimo ir administravimo programą, vadinamą YaST2, kuri vienoje sąsajoje tvarko standžiojo disko skaidinius, sistemos sąranką, apima RPM paketų tvarkytuvę, internetinių atnaujinimų vykdymą, tinklo ir užkardos konfigūravimą, vartotojų administravimą ir t. t. Paskutiniu metu įtraukta keletas naujų YaST modulių.

AutoYaST

AutoYaST yra YaST2 dalis, skirta automatiniam diegimui. Konfigūracija laikoma XML rinkmenoje, tad diegimas gali vykti be vartotojo įsikišimo.

ZYpp paketų tvarkytuvė

ZYpp (arba libzypp) yra Linux programinės įrangos tvarkytuvė, turinti galingą priklausomybių sprendimų įrankį ir patogią paketų tvarkymo aplinką.

Kūrimo Paslauga

openSUSE Kūrimo Paslauga (angl. openSUSE Build Service) leidžia programinės įrangos kūrėjams naudotis kompiliavimo, versijų leidimo įrankiais ir platinti savo programinę įrangą daugybėje distribucijų, įskaitant Mandriva, Ubuntu, Fedora ir Debian. Ji supaprastina paketų kūrimo eigą, tad programuotojai gali lengviau supakuoti pavienę programą daugybei distribucijų, taip pat ir daugybei openSUSE versijų. Taip vartotojai gali prieiti prie daugiau paketų, nepaisant jų naudojamos distribucijos versijos. Ji viešinama GPL licencijos sąlygomis.

Xgl ir Compiz

2006 m. sausio 2 d., SUSE programuotojas paskelbė apie Xgl, skirtą X serverio architektūrai, ir leidžiantį išnaudoti šiuolaikinių vaizdo plokščių galimybes naudojant OpenGL tvarkykles. Taip pat išleistas Compiz, viena pirmųjų langų komponavimo tvarkyklių X langų sistemai, kuri gali išnaudoti šiuos OpenGL spartinančius privalumus.

Darbalaukio inovacijos (GNOME)

grupė tapo Novell dalimi ir patobulino GNOME, pvz., programomis „F-Spot“, „Novell Evolution“ ir „Banshee“.
Gnome darbalaukis dabar naudoja slab vietoj klasikinio dvigubo skydelio gnome meniu juostose.
Roi Mata

Archeologiniai radiniai

Fels olos aukštis yra 35 m, plotis – 52 m, ilgis – 47 m. Įėjimo aukštis siekia 6 m. Didžioji vidinių sienų dalis padengta juodos ir raudonos spalvos piešiniais. Juose pavaizduoti paukščiai, žuvys, žmonių figūros ir kiti objektai. Pagal legendą, šioje oloje mirė Roi Mata, be to, vadas pavaizduotas viename iš piešinių.
Mangaas yra nuo XVI a. apleistas kaimas Efatės salos šiaurės vakaruose. „Roi Mata“ buvo ne tik vardas, bet ir paveldimas titulas, perduodamas iš kartos į kartą. Žuvus paskutiniam Roi Matai, kaimą apleido jo gyventojai, nes, pasak legendos, vadas nepaliko paveldėtojo. Vietovė buvo paskelbta šventa, laikyta, kad joje gyvena dvasios.
1967 m., po 700 metų nuo vado menamo gyvenimo laikotarpio, archeologas José Garanger gavo Eretokos salos genčių vadų leidimą ištirti Roi Matos kapą su sąlyga, kad pabaigus darbus kapavietė išliks tokia pati kaip buvusi. Kasinėjant aptiktas bendras kapas su 47 skeletais, palaidotais 1 m gylyje. Radiokarboninio datavimo metodu nustatytas jų palaidojimo laikas – apie 1250–1300 m. Kapavietės dydis buvo apie 20x10 m. Visi skeletai galvomis buvo nukreipti pietvakarių kryptimi, kur pagal vietos mitus buvo mirusiųjų žemė. Skeletus puošė apyrankės, kriauklės ir raižyti papuošalai iš kaulo, todėl manyta, jog tai galėjo būti vado Roi Matos šeimos nariai ar kiti aukšto rango asmenys. Čia buvo palaidotas ir pats vadas. Jo statusą pabrėžė šalia palaikų sudėti įvairūs papuošalai ir šerno iltys. Galva padėta ant klinties gabalo. Šiuo atradimu buvo patvirtinta vietovės archeologinė reikšmė, pagrįstas žodinio folkloro teisingumas.
Diena (Kaunas)

Diena – nepriklausomas visuomenės laikraštis, ėjęs 1929–1939 m. Kaune.

Istorija

Leido ir redagavo Juozas Petrėnas. 1929 m. balandžio-gegužės mėn. – dienraštis, vėliau – 8 puslapių savaitraštis. Nuo 1933 m. vasario mėn. prie „Dienos“ buvo prijungtas žurnalas „Naujas žodis“. Spausdino bendrovė „Naujas žodis“. Išleido priedus „Dienos naujienos“, „Lietuvos naujienos“, „Radio programa“.
Mokobodai

Istorija

Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei. 1446 m. gyvenvietei suteiktos miesto teisės. 1458 m. įkurta Mokobodų Šv. Jadvygos parapija. 1792-1818 m. pastatyta mūrinė, klasicistinio architektūros stiliaus Šv. Jadvygos bažnyčia, kurios statybas finansavo Janas Anupras Osolinskis. Bažnyčios architektas Jakubas Kubickis. XIX a. įkurtos Mokobodų žydų kapinės. 1867 m. iš gyvenvietės buvo atimtos miesto teisės.
Natalija Krupavičiūtė

Natalija Krupavičiūtė (1952 m. kovo 4 d. Pasgrindos k., Varėnos r.), muzikos mokytoja ir choro dirigentė.

Biografija

Baigusi Kalesninkų (Šalčininkų r.) vidurinės mokyklos aštuonias klases, 1967–1968 mokėsi vienų metų chorvedžių kursuose Varėnoje (diriguoti mokė A. Bernatavičius). 1968–1971 choro dirigavimo mokėsi Vilniaus J. Tallat-Kelpšos aukštesniojoje muzikos mokykloje (dėst. D. Pečkaitienė). 1971–1976 choro dirigavimo studijas tęsė Lietuvos valstybinėje konservatorijoje (vyr. dėst. P. Vailionio klasė).
Nuo 1974 Vilniaus B. Dvariono dešimtmetės muzikos mokyklos mokytoja, nuo 1994 muzikos mokytoja metodininkė. 1983–1998 mokyklos vyresniųjų klasių moksleivių choro vadovė. Chorą išmokė daug lietuvių ir užsienio kompozitorių kūrinių, surengė su juo kelis šimtus koncertų Lietuvoje, dainavo Rusijoje, Moldavijoje, Ukrainoje, Latvijoje, Danijoje ir Vokietijoje. Chorą parengė 1985 ir 1987 respublikinėms dainų šventėms, 1990 Lietuvos tautinei dainų šventei, 1994 I ir 1998 II Pasaulio lietuvių dainų šventėms ir 1997 Lietuvos moksleivių dainų šventei. Choras 1985, 1987 ir 1997 dainų švenčių konkursų laureatas, nuolatinis Vilniaus miesto dainų švenčių ir daugelio chorinės muzikos festivalių – konkursų dalyvis ir prizininkas Vilniuje ir svetur.
Nuo 1972 ir „Liepaičių“ choro studijos jaunučių choro vadovė, nuo 1997 „Liepaičių" chorinio dainavimo mokyklos choro skyriaus vedėja.
N. Krupavičiūtė – 1987 Vilniaus miesto moksleivių dainų šventės ir Molėtų rajono moksleivių dainų šventės dirigentė, 1992 Pietryčių Lietuvos vaikų ir jaunimo šventės meno vadovė ir vyr. dirigentė, 1993 Lietuvos jaunimo mažosios dainų šventės Vilniuje dirigentė, 1995 2-osios Dzūkų dainų šventės Alytuje dirigentė, 1996 Vilniaus miesto jaunimo menų šventės meno vadovė ir vyr. dirigentė, 1998 II Pasaulio lietuvių dainų šventės Vilniuje dirigentė. 1997 I tarptautinio vaikų chorinės muzikos festivalio „Klasikai vaikams" organizatorė.
Nuo 1989 Lietuvos chorų sąjungos prezidiumo narė, nuo 1995 Vilniaus miesto muzikos mokyklų chorvedžių metodinės tarybos pirmininkė ir miesto jaunimo muzikos renginių meno vadovė. Dalyvauja dainų švenčių programų sudarymo komisijose, „Dainų dainelės" konkursų ir chorų perklausų žiuri darbe. Yra Lietuvos muzikų draugijos narė.

Šaltinis

Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999. Informacijos publikavimui gautas žodinis autoriaus leidimas.
Onkogenai

Onkogenai (graik. onko 'auglys') - genai, kurių mutacijos ar epigenetiniai pokyčiai (pvz., demetilinimas) nulemia normalių eukariotinių ląstelių virtimą piktybinėmis. Onkogenų veikla reiškiasi per jų koduojamų baltymų aktyvumą, paties onkogeno duplikacijas ar amplifikacijas bei translokacijas. Onkogenų yra virusuose, retrovirusuose, vėžinių ląstelių genome. Retrovirusų ir vėžinių ląstelių onkogenai susidaro iš normalių genų - protoonkogenų, kurių yra visuose stuburiniuose, bestuburiuose bei mielėse.

Reikšmė

Platus protoonkogenų paplitimas organizmuose bei jų konservatyvumas (tas pats protoonkogenas sutinkamas evoliuciškai tolimuose organizmuose) rodo jų svarbą normalių ląstelių funkcionavimui. Protoonkogenų produktai - baltymai, aptinkami ankstyvosiose embriogenezės stadijose, reguliuoja ląstelių augimą, dalijimasį ir diferenciaciją. Proto - onkogenų virtimą onkogenais sukelia taškinės mutacijos, chromosomų aberacija, geno amplifikacija (kai pagausėja genų sudarančių medžiagų) bei sustiprėjusi genų raiška.
Ląstelės virsme į vėžinę dalyvauja du ir daugiau onkogenų. Jų aktyvumas priklauso nuo supančio genomo sudėties. Daugelis onkogenų turi proteinkinazinį aktyvumą, specifišką tirozinui. Tirozino fosforo grupės pernaša yra pagrindinis ląstelių virtimo vėžinėmis pradžios signalas.
Onkogenai žymimi trimis raidėmis pagal lotynišką auglio pavadinimą (src - sarcoma, erb - erytroblastos).
Giedrė Kaukaitė

Biografija

Baigė Vilniaus A.Vienuolio vidurinę mokyklą, 1968 m. - Lietuvos valstybinę konservatoriją. 1968–1970 m. stažavo Milano teatre La Scala. 1968–1978 m. Lietuvos valstybinio operos ir baleto teatro, 1978–1998 m. Lietuvos nacionalinės filharmonijos solistė. Nuo 1978 m. Lietuvos valstybinės konservatorijos (dabar Lietuvos muzikos ir teatro akademija) dėstytoja, profesorė. G. Kaukaitės kamerinio dainavimo klasę baigė: Asta Krikščiūnaitė, Sigutė Stonytė, Rita Preikšaitė, Judita Leitaitė, Sabina Martinaitytė, Ignas Misiūra, Liudas Norvaišas, Audrius Rubežius, Gintarė Skerytė, Raimonda Tallat-Kelpšaitė, Violeta Urmanavičiūtė-Urmana, Jūratė Vizbaraitė, Vaidas Vyšniauskas, Mindaugas Žemaitis ir kiti. 
Dainavo vokalinių simfoninių kūrinių solo partijas, surengė per 1000 rečitalių. Koncertavo su Lietuvos nacionaliniu ir Valstybiniu simfoniniais orkestrais, Maskvos RTV Didžiuoju simfoniniu orkestru, Lietuvos kamerinius orkestru, ansambliais "Musica humana" ir "Arsenalas", Vilniaus ir Čiurlionio kvartetais, Vilniaus styginiu kvintetu. Pirmoji padainavo daugelį lietuvių šiuolaikinių kompozitorių kūrinių - vokalinių ciklų, oratorijų, kantatų, kuriuos parašė F. Bajoras, O. Balakauskas, E. Balsys, J. Bašinskas, J. Juozapaitis, Vyt. Jurgutis, J. Juzeliūnas, B. Kutavičius, Vyt. Laurušas, A. Martinaitis, M. Urbaitis, R. Žigaitis. Gastroliavo JAV Carnegie Recital Hall, Maskvos Didžiajame teatre ir Maskvos Čaikovskio konservatorijos Didžiojoje salėje, Prahos nacionaliniame operos teatre, Sankt-Peterburgo filharmonijos Didžiojoje salėje ir Mažajame operos teatre bei Akademinėje kapeloje, Vokietijos, Lenkijos, Suomijos, Čekoslovakijos, Ispanijos, Prancūzijos, Norvegijos, Vengrijos, Švedijos, Danijos, Maltos, Argentinos ir buvusios Tarybų Sąjungos koncertų salėse.  Įdainavo 11 plokštelių, daugybė jos įrašų įamžinti Lietuvos televizijoje ir radijuje. Lietuvos televizijoje nusifilmavo 18-oje juostų.
Vyras – režisierius Arūnas Žebriūnas, dukros Ūla Ulijona Žebriūnaitė, altininkė ir Monika Žebriūnaitė-Edgar, dailininkė.

Literatūra

Kas yra kas Lietuvoje / Asmenybės, 2018 m.
Pakalupio apylinkė

Istorija

Apylinkė įsteigta po 1940 m. lapkričio 12 d., LKP CK patvirtinus Lietuvos TSR Aukščiausiosios Tarybos Prezidiumo įsaką dėl vykdomųjų komitetų sudarymo. Iki 1941 m. birželio 22 d. dirbo laikinasis vykdomasis komitetas. 1945 m. sausio 26 d. Lietuvos TSR Aukščiausiosios Tarybos Prezidiumo įsaku „Dėl sudarymo vietinių valstybės valdžios organų Lietuvos TSR apskrityse, miestuose, valsčiuose, miesteliuose ir apylinkėse“ apylinkės vykdomojo komiteto veikla atkurta. Pirmieji surežisuoti rinkimai į apylinkės deputatų tarybą įvyko 1948 m. sausio 18 d. Septynių deputatų tarybai, renkamai kas pustrečių metų, vadovavo apylinkės vykdomojo komiteto pirmininkas.
1949 m. sausio 14 d. įkurtas A. Puškino kolūkis (pirmininkas Vladas Strigūnas). Pakalupio apylinkė panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Palnosų apylinkės ir Viekšnių apylinkės.
Salos savivaldybė

Istorija

Savivaldybė sudaryta 2009 m. reformos metu iš Jėkabpilio rajono dalies.
Ženevos automobilių paroda

Ženevos automobilių paroda (pranc. Salon International de l'Auto, angl. Geneva Motor Show) – kasmetinė automobilių paroda, vykstanti kovo mėn. Ženevoje (Šveicarija); vienas svarbesnių tokio tipo renginių pasaulyje. Paroda įsikūrusi „Palexpo“ parodų centre, esančiame šalia Ženevos oro uosto. Parodą koordinuoja Tarptautinė automobilių gamintojų organizacija (pranc. Organisation Internationale des Constructeurs d'Automobiles).
Parodos plotas siekia 123 000 m² (102 000 m² po stogu ir 21 000 m² atvirame lauke).
Apollo Mėnulio modulis

„Apollo“ Mėnulio modulis (angl. Apollo Lunar Module) – „Apollo“ misijų erdvėlaivių dalis, skirta misijų dalyviams nusileisti ir pakilti nuo Mėnulio paviršiaus. Iš viso 1969–1972 m. Mėnulyje sėkmingai nusileido 6 moduliai.
Visą „Apollo“ erdvėlaivių komplektą sudarė Mėnulio modulis ir operacijų valdymo modulis. Pastarasis buvo skirtas Mėnulio atmosferai pasiekti, o atsijungęs nuo operacijų modulio, Mėnulio modulis pasiekdavo Žemės palydovo paviršių. Vėliau moduliai vėl susijungdavo ir grįždavo į Žemę.
Visose misijose „Apollo“ Mėnulio modulis buvo viena svarbiausių dalių. Dėl to jis kurtas ilgai, ir pirmasis žmonių valdomas skrydis nukeltas 3 mėnesiais. Tačiau nė viena misija nebuvo atšaukta dėl Mėnulio modulio gedimo. Ši erdvėlaivio dalis tapo 1970 m. „Apollo 13“ misijos dalyvių išsigelbėjimo vieta, kuomet įvyko sprogimas operacijų modulyje.
Pirmasis Mėnulio modulis buvo panaudotas 1968 m. „Apollo 5“ misijoje, o paskutinis skrydis įvyko 1972 m. gruodžio 7 d. su „Apollo 17“ misija.
Yitzhak Arad

Biografija

Gimė 1926 m. lapkričio 11 d. Švenčionyse, kaip Ichakas Rudnickis. Jaunystėje priklausė vietos sionistų judėjimui Ha-No’ar ha-Tsiyyoni. Naciams okupavus Lietuvą buvo išvežtas į Vilniaus getą, kur 1942–1944 m. dalyvavo pogrindinėje rezistentinėje veikloje. 1943 m. vasarį pabėgo iš geto ir prisijungė prie sovietinių partizanų veikusių Naročiaus apylinkėse. Kartu su sovietiniais partizanais ir NKVD dalyvavo Tigro rinktinės sunaikinime. Savo 1979 m. išleistoje knygoje Partizanas I. Aradas aprašo 1944 m. vykdytą reidą į Girdėnų kaimą. Autorius teigia neva kaimo gyventojai ginklais aprūpino nacistus ir patys ugnimi pasitiko į kaimą atvykstančius partizanus. Todėl komunistiniai partizanai esą nusprendė sudeginti kaimą. 1945 m. gruodį slapčia išvyko į Palestiną. Tarnavo Izraelio ginkluotosiose pajėgose, turėjo brigados generolo laipsnį, 1972 m. išėjo į pensiją. 1972–1993 m. buvo Jad Vašem Holokausto istorijos muziejaus vadovas.
2007 m. birželį Lietuvos teisėsaugininkai paprašė Izraelio galimybės apklausti I. Aradą dėl jo galimai įvykdytų karo nusikaltimų. Izraelis šią bylą vertina kaip skandalą ir draudžia I. Aradui duoti parodymus. 2008 m. rugsėjį byla nutraukta dėl įrodymų trūkumo.
Arūnas Augustinaitis

Biografija

1981 m. baigė Vilniaus universiteto Istorijos fakultetą. 1986 m. pedagogikos mokslų kandidatas. 1989 m. ir 2000 m. stažavo Berlyne, 1995 m. Lunde, 1996 m. Hanoveryje, 1997 m. Leičesteryje, 1998 m. Deventeryje.
1981–1982 m. dirbo Lietuvos technikos bibliotekoje. 1982–2002 m. dirbo mokslinį darbą ir Vilniaus universiteto dėstytojas, 1991–2001 m. Komunikacijos ir informacijos teorijos katedros vedėjas. Nuo 2002 m. Mykolo Romerio universiteto dėstytojas, 2002–2005 m. Žinių visuomenės valdymo instituto direktorius, nuo 2008 m. ir Tarptautinio verslo mokyklos Tarptautinio verslo katedros vedėjas; nuo 2005 m. profesorius.
1991 m. Vilniaus universiteto Komunikacijos fakulteto įsteigimo iniciatorius, 2002 m. vienas Vilniaus universiteto Informacijos visuomenės studijų centro steigėjų. Nuo 2012 m. Kazimiero Simonavičiaus universiteto rektorius.

Mokslinė veikla

Mokslinių darbų pagrindinės sritys: žinių visuomenė, žinių ekonomika ir vadyba, elektroninė valdžia ir elektroninė demokratija, politinė komunikacija, bibliotekininkystės ir komunikacijos teorija.
Rise

Kompozicija

„Rise“ yra elektroninės šokių muzikos (EDM) stiliaus daina apie pergalę prieš oponentus.

Vaizdo įrašas

Vaizdo įrašas buvo išleistas 2016 m. liepos 15 d., jį režisavo Joseph Lee. Vaizdo įraše rodoma dauguma Olimpinių žaidėjų dalyvių.