google/wiki40b huggingface dataset:
Piktupėnai

Istorija

Kelias, prie kurio kūrėsi kaimas, jungė dvi galingas valstybes – Prūsiją ir Rusiją. Apie 1570 m. Piktupėnuose ant kalvos prie pat kelio buvo pastatyta bažnyčia. Į Mažąją Lietuvą įsiveržusi lenkų kariuomenė Piktupėnų apylinkėse plėšikavo, o bažnyčią, kaip nekatalikišką, sudegino. Vėliau ji buvo atstatyta. Piktupėnų parapija nusilpo po 1709-1711 m. siautusio maro. 1757 m. kaimą nusiaubė Rusijos kariuomenė.
1807 m. vykstant Tilžės taikos deryboms tarp Prancūzijos, Prūsijos ir Rusijos vadovų, karališkoji Prūsijos pora su jaunesniaisiais vaikais atvykusi iš Klaipėdos, buvo apsistojusi Piktupėnuose. Čia ji išbuvo apie keturias savaites, gyveno pastoriaus name. 
Piktupėnai minėti ir 1812 m. karo suvestinėse - čia įvyko mūšis tarp rusų ir Prūsijos feldmaršalo Jorko korpuso dalinių.
Senuoju pašto traktu, ėjusiu per Piktupėnus, 1808 m. gruodžio mėnesį iš Berlyno į Peterburgą važiavo garsus vokiečių kompozitorius Robertas Šumanas su žmona Klara. Sustoję Piktupėnuose, jie skundėsi dideliu speigu ir blogais keliais. Čia savo laiku grįždamas iš Peterburgo į Paryžių, trumpam poilsiui stabtelėjo prancūzų rašytojas Onorė de Balzakas. 
Antrojo pasaulinio karo pabaigoje čia vyko smarkūs mūšiai. 1944 m. spalį nugriauta Piktupėnų evangelikų liuteronų bažnyčia.

Luizės liepa

Sudaryta Tilžės taika buvo itin nesėkminga Prūsijai (prarado pusę teritorijos). Sklando pasakojimas, kad Luizė, grįžusi į Piktupėnus, labai pergyveno, apkabinusi procentoriato kieme augusią liepą raudojusi. Vėliau prie liepos kamieno buvo pritvirtinta lentelė su užrašu „Königin Luise Linde 1807“. Pirmojo pasaulinio karo išvakarėse ir liepa, ir užrašas dar buvę. Dabar buvusios senosios mokyklos kieme auga jaunesnė dvikamienė liepa. Klaipėdos rotary klubo „Karalienė Luizė“ iniciatyva pastatyta paminklinė lentelė, liudijanti apie Karalienės Luizės buvimą šioje vietoje.
Negentropija

Negentropija arba neigiama entropija yra entropija, kuri eksportuojasi, kad galėtų išlaikyti savo pačios mažą entropiją. Ji yra entropijos ir gyvybės sankirtoje. Neigiamos entropijos koncepciją ir frazę pasiūlė Ervinas Šriodingeris 1943 m. mokslo populiarinimo knygoje What is Life? (liet. Kas yra gyvybė?). Vėliau Léon Brillouin sutrumpino frazę iki negentropijos, kad galėtų pabrėžti ją labiau „teigiamamu“ aspektu: gyvoji sistema importuoja negentopiją ir kaupią ją. 1974 m. Albert Szent-Györgyi pateikė terminą sintropija. Tas terminas galėjo kilti 1940 m. dėl italų matematiko Luigi Fantappiè, kuris bandė sukurti suvienytą biologijos ir fizikos teoriją. Buckminster Fuller bandė išpopuliarinti tą terminą, bet negentropija liko iki šiol labiausiai vartojama sąvoka.
Patranys

Aplinkinės gyvenvietės

Meironiškiai - 4 km
Špitolpievis - 2,5 km
Pajieslys - 5,5 km
Medininkai - 0,3 km
Plajasas

Istorija

Miestas pavadintas Ekvadoro nepriklausomybės didvyrio Chosė de Viljamilio garbei.
Skudutiškis

Istorija

Skudutiškis pirmąkart minimas Lietuvos Metrikoje 1492 m., buvo privatus Skudutiškio dvaras, kurio savininkai keitėsi. 1505–1554 m. viena iš Radvilų valdų. XVII–XVIII a. dalį Skudutiškio valdė bajorai Šunkai. XVII a. Skudutiškis priklausė Alantos parapijai. Per 1710 m. marą išgarsėjo stebuklingas Skudutiškio Švč. Marijos Sopulingosios paveikslas, buvęs koplyčioje. Vyskupo Konstantino Kazimiero Bžostovskio komisija tyrė to paveikslo bylą. 1787 m. Albrechtas ir Jokūbas Šunkai pardavė Skudutiškio dvarą Bronišams.
XVIII a. pradžioje aplinkiniai dvarininkai pastatė naują koplyčią ir aprūpino ją reikmenimis. Tuo metu Skudutiškis su aplinkiniais kaimais buvo priskirtas Molėtų parapijai. XVIII–XX a. pradžioje Skudutiškio bažnyčia – Molėtų filija.
XVIII a. – XIX a. pabaigoje Skudutiškyje buvo du dvarai: Kurmino ir Bronišo. Skudutiškio dvarininkas Kurminas dalyvavo 1831 m. sukilime: telkė valstiečius Skudutiškio, Pakalnių, Skiemonių apylinkėse, Atvykus M. Lisieckiui ir F. Grotovskiui nesėkmingai iš pietų puolė Uteną. Kurmino būrys apsistojo miškuose prieš Šventosios, kur vėliau susijungė su kitų sukilėlių būriais. Kurminai Skudutiškio dvarą išlaikė iki pirmosios bolševikų okupacijos. 1864 m. tas dvaras turėjo 475 dešimtines žemės, jam priklausė dalis Skudutiškio miestelio, Ančėnai, Keriobliškis, Baltišius, Kampai. 1928 m. Kurminas padovanojo Suginčių bažnyčiai 7 ha žemės sklypą Skudutiškio miestelyje.
Rumunijos demokratinė partija

Rumunijos demokratinė partija,(PD, rum.: Partidului Democrat) – viena iš svarbiausių Rumunijos centristinių partijų.
Įkurta 1992 m. kovo 27 – 29 suvažiavime Bukarešte vietoje Nacionalinio gelbėjimo fronto (FSN, rum.: Frontul Salvarii Nationale), Demokratų partijos, Muncijos demokratų partijos, Socialdemokratų vienybės partijos, Rumunijos demokratinio fronto ir kitų partijų bei judėjimų.
1990 m. rinkimuose FSN gavo 66,31 balsų ir turėjo parlamente 263 vietas iš 396 bei senate 91 vietą iš 119. FSN lyderis Jonas Iliesku 1990, 1992 m. ir 2000 m. išrinktas šalies prezidentu. Petre Romanas 1989–1991 m. buvo ministru pirmininku.
1992 m. rinkimuose FSN iškovojo 43 vietas Atstovų rūmuose ir 18 senate. Tačiau po šių rinkimų tarp dviejų FSN lyderių kilo konfliktai ir P. Romano šalininkai pasivadino Rumunijos demokratų partija. J. Iliesku šalininkai sudarė PSD.
1996 m. rinkimuose PD dalyvavo kartu su PSDR ir gavo 53 vietas Atstovų rūmuose bei 23 senate, P. Romanas išrinktas parlamento pirmininku. 1998 m. buvo sudaryta kairioji Čiorbos vyriausybė.
2000 m. rinkimuose gavo 31 vietą Atstovų rūmuose ir 13 vietų senate. Geresni buvo savivaldybių rinkimų rezultatai, Trajanas Basesku išrinktas Bukarešto meru. 2001 m. priimta nauja programa ir statutas, partija atsisakė demokratinio socializmo doktrinos ir pasuko konservatizmo link. P. Romanas nesutiko su tokia pozicija ir 2003 m. įkūrė Demokratinių jėgų partiją.
2004 m. rinkimuose PD dalyvavo kartu su Nacionaline liberalų partija ir gavo 113 vietų Atstovų rūmuose bei 49 vietas Senate. Trajanas Basesku išrinktas Rumunijos prezidentu, vietoje jo Bukarešto meru išrinktas Adreanas Videanu.

Struktūra

Partija sudaryta teritoriniu principu, skyriai veikia daugelyje savivaldybių. Nacionalinis konventas renka Nacionalinę koordinacinę tarybą, Direkcinę kolegiją, Nacionalinį biurą ir partijos pirmininką.
Buvo SI konsultacinė narė nuo 1996 m., tikroji narė nuo 1999 iki 2004 m. Europos liaudies partijos asocijuota narė.
Europos rankinio čempionatas

Europos vyrų rankinio čempionatas – geriausių Europos šalių nacionalinių vyrų rinktinių varžybos, kurias kas dvejus metus organizuoja Europos rankinio federacija. Švedija yra daugiausiai kartų čempionatą laimėjusi šalis.
Aleksas Andriuškevičius

Aleksas Andriuškevičius (g. 1959 m. kovo 7 d. Panevėžyje) – Lietuvos dailininkas, pedagogas.

Biografija

1983 m. baigė Šiaulių pedagoginį institutą. 1983–1986 m. mokytojavo Garliavoje. Nuo 1988 m. dėsto Kauno dailės institute.

Kūryba

Ankstyvoji tapyba fotorealistinė („Miestiečiai“ I, „Modistė“, visi 1985 m., „Kūnai“ 1987 m.) Vėliau pradėjo kurti objektus, akcijas, žemės meną, videomeną, su grupe „Post Ars“, kurios narys nuo 1989 m. – performansus (ciklai „Raušenbergo įkvėpimas“, „Kojos“, „Raštai“, visi 1989 m.) Nuo 1990 m. susidomėjo konceptualiuoju ir proceso menu, raiškoje ėmė vyrauti minimalizmas (piešinių serija „Trys valandos darbo“ 1990 m.), dažnos gamtos ir kultūros santykio, laiko problemos („Lėktuvas“, „Plunksnos“, abu 1995 m.)
Nuo 1983 m. dalyvauja parodose, festivaliuose. 1993 m. parodoje „Europa-Bienale Niederlausitz II“ Vokietijoje su „Post Ars“ pelnė pagrindinį prizą, Prancūzijos ir Baltijos šalių videomeno festivalyje Rygoje – II premiją. Jo kūrinių turi Lietuvos, Estijos, Izraelio muziejai.
Blogio mesijas (filmas)

Turinys

Arletė atvyksta į mažą pajūrio miestelį aplankyti savo tėvo, tačiau aptinka tik jai asmeniškai adresuotą dienoraštį. Besigilindama į tėvo užrašus, ji pradeda pastebėti, kad mieste dedasi keisti dalykai, o gyventojų jame kasdien vis mažiau ir mažiau. Įminti tėvo dingimo paslaptį Arletei bando padėti jaunas aristokratas Tomas, nerūpestingai leidžiantis laiką su dviem meilužėmis Tone ir Laura, tačiau netrukus jie visi atsiduria zombiais virstančių miestelio gyventojų akiratyje...
Ganga

Religinė reikšmė

Ganga hinduizme laikoma švenčiausiąja upe, Didžiosios Motinos įsikūnijimu, nepaliaujamu dievškosios galios (šaktės) srūvėjimu. Kaip upė Ganga minima jau vėlyvojoje „Rigvedos“ dalyje, o „Mahbharatoje“ ir puranose aukštinama kaip motina-Ganga (Brahmos žmona, visų dievų gimdytoja).
Dėl tokios upės religinės reikšmės, visu savo ilgiu ji yra laikoma šventviete (tīrtha), pasinėrimas į jos vandenis laikomas dvasiniu apsivalymu, iš jos semiamas vanduo gabenamas į namus ir šventyklas visoje Indijoje. Į Gangos vandenis nuleidžiami kremuoti palaikai. Ganga Alahabade yra viena iš kumbha mela ritualinių maudynių vietų, ypač svarbūs ghatai (laiptai į vandenį) prie Gangos yra Varanasyje. Be to, ypač šventomis vietomis laikomos Gangos ištakos – Badrinathas, Kedarnathas, Gangotrė ir Jamunotrė, taip pat žemiau esantys Rišikešas bei Haridvaras.

Ekologija

Daugiau nei 95 % Gangos baseino yra sukultūrinta – užstatyta gyvenvietėmis bei naudojama intensyviai žemdirbystei. Neliestų plotų išlikę Radžadži, Džimo Korbeto, Dudhvos nacionaliniuose parkuose, o upės deltoje išlikusios Sundarbanų džiunglės. Upėje gyvena 143 žuvų rūšys – dažni indiniai karpiai, pailgažvyniai, pangasijos, žalčiagalvinės, pienžuvinės ir kt., taip pat gavialai, pelkiniai krokodilai, ganginiai delfinai, įvairūs vėžliai.
Upės vanduo itin teršiamas buitinėmis nuotekomis, šiukšlėmis, chemine tarša.

Etimologija

Gangos upėvardis tradiciškai indų kalbininkų aiškinamas iš sanskrito šaknies ga-/gam- („eiti, judėti“) reduplikacija, t. y., „eiklioji, judrioji“. Dabartiniai vakarų kalbininkai mano, kad vietovardis ikiarijiškos kilmės: bandytas kildinti iš mundų *gand („upė“), ar bendrai iš austroazinių kalbų prokalbės *kang/kiang/jiang („upė“).
Gėralų mokestis

Gėralų mokestis – Lietuvos Didžiosios kunigaikštystės ir Abiejų Tautų respublikos mokestis už gėrimus, rinktas nuo XV a. iki 1775 m.

Istorija

Iš pradžių buvo renkamas kasmet nuo smuklės (karčemos). 1521 m. už vienos rūšies gėrimus smuklė Vilniuje ar Medininkuose mokėjo po kapą grašių. Jei kartu buvo prekiaujama midumi ir alumi, valstybės iždui smuklės savininkas ar nuomininkas (laikytojas) turėjo mokėti 2 kapas grašių. Vėliau įsigalėjo nepastovus, nuo parduotų gėrimų kiekio priklausantis, mokestis. Po XVI a. vidurio Valakų reformos buvo apmokestinta gėrimų gamyba ir importuojami gėrimai.
Privačių bei bažnytinių valdų mokesčiai atitekdavo žemvaldžiams, išskyrus tuos metus, kai jie sutikdavo šį mokestį mokėti valstybei. Nuo 1578 m. iki XVII a. vidurio nuo kiekvieno gėrimų gamybos katilo miestuose ir miesteliuose reikėjo mokėti po 24 grašius, kaimuose – po 12 grašių, už kvortą parduotos degtinės – po 2 pinigėlius. 1649 m. buvo įvestas dvigubas gėralų mokestis.
Mokestį tvarkė Lietuvos didysis iždininkas, kuris šią funkciją paprastai 2 metams išnuomodavo Lietuvos Didžiosios kunigaikštystės didikams. Per 1773–1775 m. iždo reformas gėralų mokestis įjungtas į bendrą mokesčių nuo visų pajamų sistemą.
Liepys

Liepys, lėpis – tradicinėje žemaičių sodyboje, ties trobos įėjimu suformuota erdvi pastogė. Šioje erdvėje, kuri Žemaitijoje vadinta lėpiu (liepiu), vasaros metu stovėjo  stalas, buvo  valgoma,  dirbami  darbai. Lėpis – plati pastogė prie namo. Įėjimas į numą turi gale dengtą verandą, vadinamą lėpiu. Lėpis vasarą buvo smagiausia numo dalis.

Vieta trobos plane

Žemaičių numui buvo būdingos plačios stogo užlaidos, kur laikyti įvairūs ūkio daiktai, kartais pastogėse įrengiamos nedidelės patalpos, belangiai sandėliukai. Be pagrindinės patalpos, prie įėjimo (šalia liepio) atitverta nedidelė kamarėlė  –  šeimininkų  miegamasis. Priešingame nuo liepio pastato  gale buvo atidalytas numogalis, skirtas laikyti gyvuliams.
Baltabruvis nykštukas

Paplitimas

Europoje paplitęs nuo Pirėnų pusiasalio iki šiaurės Ukrainos ir Karpatų. Šiaurėje arealas siekia Daniją, Estiją, pietuose – Krymą, Balkanus, Viduržemio jūrą. Taip pat gyvena Britų ir Viduržemio jūros salose, Mažojoje Azijoje, Šiaurės Afrikoje, Kanadoje.
Į Lietuvą užklysta labai retai (stebėtas Ventės rage, Marijampolės rajone).

Išvaizda

Panašus į nykštuką, nuo jo skiriasi ryškiu baltu antakiu, tamsesniais skruostais ir ryškesniu viršugalviu.

Elgsena

Gyvena eglynuose ir pušynuose, mišriuose miškuose, kadagynuose. Lizdą krauna spygliuočių šakose. Deda 7-11 kiaušinių. Peri 14-15 dienų.
Tarinys

Žymėjimas

Paprastai Tarinys žymimas dviem linijomis.
Stelmužė

Pavadinimo kilmė

Tarpukariu ir anksčiau kaimas vadintas Štenenzais (rus. Штейнензе).
Stelmužės vardas yra nelietuviškas, jį sudaro du etimologiniai sandai – Stel- ir mužė. Pirmasis nėra aiškus – jis gali būti asmenvardinis (gal dvarininkas Steler), gali būti ir bendrinis (pvz., vok. Stelle – „vieta“), o antrasis yra latvių kilmės, kadangi latv. muiža – „dvaras“.
Blue Bridge

Struktūra

Įmonių grupei „Blue Bridge“ priklauso Blue Bridge Baltic kartu su dukterinėmis įmonėmis „Blue Bridge“, „Blue Bridge Bond“, „Blue Bridge Code“ ir „Synergy Cloud".
„Blue Bridge“ įkurta 1993 m. Įmonė siūlo duomenų centrų infrastruktūros, IT infrastruktūros valdymo, kompiuterinių tinklų bei IT apsaugos sprendimus. 2010 m. „Blue Bridge“ iš nuosavo duomenų centro viena pirmųjų Lietuvoje pradėjo teikti debesų kompiuterijos paslaugas.
Programinių sprendimų bendrovė „Blue Bridge Code“ įsteigta 2008 m. Pagrindinės įmonės veiklos sritys – unikalių programinių sprendimų kūrimas, tipinių veiklos procesų valdymo sistemų diegimas, elektroninių paslaugų portalų kūrimas ir vystymas bei veiklai kritinių programinių sprendimų priežiūra ir vystymas.
2007 m. veiklą pradėjusi „Blue Bridge Bond“ teikia IT priežiūros ir debesų kompiuterijos paslaugas.
Kompanijoje Blue Bridge Baltic, kuri įsteigta 2011 m., sutelktos įmonių grupės plėtros ir vystymo funkcijos.
2013 m. Blue Bridge Baltic investavo į pardavimų procesų valdymo bendrovę „Synergy Cloud“, kuri teikia programinės įrangos kaip paslaugos koncepcija (angl. Software as a Service, SaaS) paremtas paslaugas. Populiariausias šios bendrovės produktas yra „Synergy Sales" – pardavimų ir ryšių su klientais valdymo sistema.
„Blue Bridge“ grupės asocijuotos įmonės: informacijos saugumo ir IT paslaugų valdymo konsultacijų bendrovė „Blue Consultancy“, „Microsoft Dynamics AX“ sprendimus diegianti bendrovė „Blue Solutions“.

Faktai

2011 m. ir 2012 m. cv.lt tinklalapio naudotojų „Blue Bridge“ išrinkta geidžiamiausiu darbdaviu tarp smulkių ir vidutinių įmonių. 2013 m. smulkių ir vidutinių įmonių kategorijoje „Blue Bridge“ užėmė antrąją vietą.  2014 m. smulkių ir vidutinių įmonių kategorijoje „Blue Bridge“ užėmė trečiąją vietą.
Terem Moffi

Karjera

2017 m. trumpai žaidė už FK Kauno Žalgiris. A lygoje žaidė aštuonis kartus ir pasižymėjo įvarčiu.
2019 m. atstovauja FK Riteriai. Debiutavo rungtynėse prieš FK Sūduva Marijampolė. 
Pelnė vienintelį „riterių“ įvartį, o komanda pralaimėjo rezultatu 1-2.
Džubos universitetas

Džubos universitetas (ar. جامعة جوبا) yra vienas iš penkių Pietų Sudano universitetų. Šis universitetas yra šalies sostinėje Džuboje.
Džubos universitetas buvo įkurtas 1977 m., norint pietiniai Sudano daliai suteikti aukštesnį išsilavinimą. Dėl saugumo sumetimų per antrąjį pilietinį šalies karą universitetas buvo perkeltas į Chartumą. Pietų Sudanui gavus nepriklausomybę 2011 m. liepos 9 d. universitetas buvo grąžintas į sostinę.
Šiame universitete visos paskaitos dėstomos anglų kalba. Dar trys šalies universitetai yra Vau, Aveilo bei Malakalio miestuose. Penktasis šalies universitetas – Sudano katalikiškas universitetas – savo skyrius turės trijuose šalies miestuose.
Pokhara

Istorija

Miestas susikūrė prie prekybinio kelio tarp Indijos ir Kinijos. Išaugo XVII a., kai buvo Kaskio karalystės dalimi. 1959–1962 m. per Pokharą iš okupuoto Tibeto į pietus traukė tibetiečių pabėgėliai.
Ona Baužienė

Ona Baužienė (g. 1904 m. sausio 26 d. Esenas, Vokietija) – Australijos lietuvių visuomenės veikėja.

Biografija

1905 m. su tėvais išvyko į Škotiją. Čia baigė gimnaziją ir mokytojų kursus. 1922 m. atvyko į Lietuvą. Dirbo Vilkaviškio taikos teisme. 1930 m. su vyru A. Bauže apsigyveno Sidnėjuje. Padėdavo įsikurti ir susirasti darbą atvykusiems lietuviams. 1962–1984 m. Sidnėjaus lietuvių socialinės globos draugijos pirmininkė. 1970 m. jos iniciatyva pastatyta „Lietuvių sodyba“ – butai seneliams ir pensininkams. Nuo 1976 m. Australijos lietuvių bendruomenės garbės narė. Viena iš nedaugelio lietuvių už veiklą lietuvių bendruomenėje 1983 m. apdovanota Britų imperijos medaliu.
Naktinis kritimas

Turinys

Romanas yra suskirstytas į tris dalis, kurios vadinamos knygomis, bet visos jos apimą vieną istoriją.

Pirmoji knyga

Veiksmas vyksta 1996-ųjų liepos 17-ąją. Badas Mitčelas ir Džilė Vinslou, kurie turi susikūrę savo šeimas, paplūdimyje užsiiminėja neleistinais meilės žaidimais. Pasistatę filmavimo kamerą ant kopos nusileidžia į prie jūros ir toliau tesią savo žaidimus. Netyčia kamera užfiksuoja kaip kovinė žemė-oras raketa numuša skrendantį lėktuvą. Išsigandę, kad į paplūdimį prisirinks daug žmonių, jie sprunka iš ten lauk, bet netyčia palieka įrodymų apie savo buvimą.

Antroji knyga

Po penkerių metų 2001-ųjų liepos 17-tą dieną, kai jau yra oficialiai paskelbta išvada, kad lėktuvo sprogimas įvyko dėl techninio gedimo, FTB kovos su terorizmu būrio narys, anksčiau buvęs žmogžudysčių skyriaus detektyvas, Džonas Koris, šiek tiek padedamas antrosios žmonos Keitės Meifyld, nutaria laisvu nuo darbo metu ištirti ar oficialioji išvada teisinga. Apie jo užmačias sužino jo viršininkas ir pasiunčia jį į Jemeną, kad šis atvėstų.

Trečioji knyga

Tų pačių metų rugsėjį jis grįžta iš Jemeno, bet jo noras išsiaiškinti nė kiek nesumažėjo, o dar labiau padidėjo. Jam pavyksta surasti sprogimo liudininkę Džilę Vinslou, kuri pati tiesiog trykšta noru viską iškloti. Pasirodo, kad prieš sunaikintant video juostą, kurioje buvo užfiksuotas spogimas, buvo nukopijuota ir Džilė vis dar turi kopiją. Džonas Koris ir žmogus, vadovaujantis priešininkų stovyklai paskelbusiai klaidingą išvadą Tedas Nešas, susitaria rugsėjo 11 dieną susitikti pasaulinio prekybos centro šiauriniame bokšte. Džonas, savo laimei, šiek tiek vėlavo į susitikimą ir kai tik tuo metu į prekybos centrą įsirėžia teroristų užgrobtas lėktuvas. Knyga tuo ir baigiasi, tad skaitytojas palieka nežinioje.
Dailė

Dailė – meno rūšis, skirstoma į vaizduojamąją (tapyba, grafika ir skulptūra) ir taikomąją – dekoratyvinę (keramika, tekstilė, oda, amatai, liaudies meistrų dirbiniai ir kt.). Skirtingai nuo kitų meno rūšių (muzikos, teatro, literatūros, kino) dailės kūriniai paprastai turi materialią – tūrinę formą. Tačiau XX a. atsiranda ir naujosios dailės formos, kurias galima apibrėžti kaip balansavimą ant meno ir nemeno ribos ir kurioms būdinga idėjų išraiška (akcijos, performansai). Terminas „dailė“ darosi per siauras apibrėžti gausius šiuolaikinio meno reiškinius ir dėl to daug kur jis pakeičiamas platesne „vaizduojamojo meno“ sąvoka.
Dailė atsirado seniai, dar priešistoriniais laikais. Seniausieji dailės dirbiniai yra datuojami maždaug 40 000 m. pr. m. e. Nuo seniausiųjų laikų iki pat XIX a. pagrindine dailės šaka buvo laikoma architektūra, visos kitos dailės šakos (tapyba, skulptūra, taikomoji – dekoratyvinė) ją tik papildė. Architektūriniai stiliai, savo ruožtu, darė įtaką kitoms dailės šakoms. Padėtis pasikeitė XIX a., kai architektūroje nebuvo sukuriama nieko nauja (iki dangoraižių atsiradimo), o tik kartojami ir varijuojami senieji stiliai (neobarokas, neogotika ir kt.), šiuo laikotarpiu pirmaujančia dailės šaka tampa tapyba.

Priešistorinė dailė

Pirmieji rasti urvų piešiniai datuojami maždaug 40 000 prieš mūsų erą. Šių kūrinių pavyzdžiai galėtų būti Šovė, Lasko, Pėš Merl ir Altamiros urvuose aptinkami įspūdingiausi piešiniai. Šių piešinių autorius galime laikyti pirmaisiais žinomais dailininkais. Priešistoriniais laikais daugiausia buvo piešiama ant urvų sienų. Radimvietėse aptinkami piešiniai stebėtinai panašūs visame pasaulyje, daugiausiai vaizduojami gyvūnai. Be kita ko, randama ir žymiai senesnių žmonių bei gyvūnų statulėlių, nors pastarosios gali būti ir gamtos suformuotos, tačiau primenančios žmogaus rankų darbo kūrinius.

Antikos menas

Senovės Egipte menas užėmė svarbią vietą valstybės kultūroje, rūmų dailininkai gyventojų socialinėje piramidėje stovėjo aukštoje vietoje ir savo ruožtu buvo turtingi žmonės. Senovės Graikijoje labiau klestėjo skulptūra, tačiau dailininkų darbo galime rasti molinėse vazose bei kituose keramikos dirbiniuose.
Senovės Egipto dailė,
Senovės Graikijos dailė,
Senovės Romos dailė,
Senovės Mesopotamijos menas.

Viduramžiai

Dailė vėl suklestėjo Bizantijos laikotarpiu, dėl prasidėjusios ikonų tapymo eros, kuri vėliau suklestėjo viduramžių Rusijos kultūroje. Viduramžiais Europoje daugiausiai buvo kuriama religine tema (ikonos, freskos ant sienų, religiniai paveikslai).
Viduramžių menas,
Romanika,
Gotika,
Protorenesansas (Italijoje).

Naujųjų laikų menas

Renesansas (Italijoje 1400−1530 m., kitur nuo XV a. pabaigos)
Manierizmas apie 1530–1590 m.,
Barokas 1600–1770 m.,
Rokokas 1720–1770 m.,
Klasicizmas 1760–1830 m.,
Romantizmas 1790–1840 m.,
Istorizmas 1850–1895 m.,
Realizmas 1850–1895 m.,
Modernizmas 1842–1945 m.,
Postmodernizmas po 1950-ųjų m.
FK Visas Labas Kaunas

Istorija

Klubas įkurtas prie santechnikos ir šildymo įrangos UAB „Visas Labas“.
Isfahano provincija

Geografija

Pietine provincijos dalimi eina Zagroso kalnų juosta, šiaurėje iškilę Karkaso kalnai. Tarp šių kalnų yra derlingas slėnis, drėkinamas Zajenderudo upės. Ši upė užsibaigia pietryčiuose telkšančioje Gavchunio druskingoje maršoje. Šiaurėje priklauso dalis Namako ežero. Klimatas sausringas, o vidutinės temperatūros metų bėgyje svyruoja tarp 40,6 °C ir 10,6 °C.

Gyventojai

83,3 % Kermano provincijos gyventojų gyvena miestuose, 16,7 % – kaimuose. Vyraujanti tauta – persai, yra bachtiarų, kaškajų, gruzinų, armėnų, žydų ir kt.
Didžiausi miestai: Isfahanas, Kašanas, Chomeinšehras, Nadžafabadas, Šahinšehras, Šahreza.
Diego Velázquez de Cuéllar

Biografija

Diego Velázquez gimė Kueljare, Segovijos regione. 1493 m. dalyvavo kelionėje į Naująjį Pasaulį su Kristupu Kolumbu. Apsigyveno Espanjoloje. 1511 m. Diego Kolumbo nurodymu pradėjo Kubos užkariavimą. Saloje kūrė ispanų miestus, jų tarpe Havaną ir Santjago de Kubą. Buvo paskirtas salos valdytoju. 1513 m. iniciavo vergų iš Afrikos gabenimą į salą. Organizavo ekspedicijas į vakarus, tarp jų 1517 m. Francisco Hernández de Córdoba kelionę į Jukataną. 1518 m. Diego Velázquez tapo pirmuoju Kubos generalgubernatoriumi, o jo jurisdikcijoje atsidūrė visa Vest Indija. Bandė sustabdyti Ernano Korteso žygį į Meksiką, nusiųsdamas Pánfilo de Narváez armiją. Tačiau Korteso kariai įveikė Narvaesą ir pratęsė kelionę. Po Velasekeso mirties 1524 m., Vest Indijos salų valdymas perduotas Naujajai Ispanijai.
Irena Haase

Biografija

1977 m. baigė Vilniaus 29-ąją vidurinę mokyklą, 1987 m. – Vilniaus universitetą, teisininkė.
1977–1978 m. SSRS valstybinio banko Lietuvos kontoros miesto valdybos ekspeditorė, 1978–1982 m. Vilniaus rajono liaudies teismo posėdžio sekretorė.
1987–1990 m. Šakių rajono liaudies deputatų tarybos vykdomojo komiteto instruktorė. 1990–1992 m. Šakių rajono valdybos instruktorė-juristkonsultė. 1992–1998 m. Šakių rajono valdybos Vietos ūkio (vėliau – Ūkio) skyriaus vyriausioji juristkonsultė. 1998–2002 m. Šakių rajono savivaldybės administracijos Turto skyriaus vedėja. 2002–2004 m. Šakių rajono savivaldybės administracijos Biudžeto ir turto skyriaus vedėjos pavaduotoja.
2005–2018 m. advokatė. Nuo 2018 m. Seimo narė.
2007–2018 m. Šakių rajono savivaldybės tarybos narė.
Nuo 2004 m. – Tėvynės sąjungos narė.
Moka anglų, rusų, lenkų kalbas. Sutuoktinis Vilhelmas Haase, vaikai Hermann, Medeina.