google/wiki40b huggingface dataset:
Aukuras (žvaigždynas)

Aukuras (Ara, Ara) – 63-as pagal dydį pietinio pusrutulio žvaigždynas, esantis Paukščių Take. Lietuvoje praktiškai nematomas. Pirmąkart į žvaigždėlapius įtraukė Nicolas Louis de Lacaille 1763 m.

Mitai

Aukuro vardą mini dar IV a. pr. m. e. graikų filosofas Eudoksas, žvaigždyno pavadinimas siejamas su kentauru Cheironu, ant kurio aukojamas Vilkas, o kartais – su Dionisu („Dioniso aukuras“). Pagal kitą versiją tai aukuras, nukaldintas Hefaisto, ant kurio aukojo dievai prieš jų kovą su titanais.
Kryžius (veksilologija)

Simetriškasis kryžius

Simetriškasis kryžius - kryžius, kurio visi galai arba galai esantys vienas priešais kitą yra vienodo ilgio.

Skandinaviškasis kryžius

Skandinaviškasis kryžius - kryžius, kurio vienas galas esantis laisvajame vėliavos krašte ilgesnis.
FK Desna

Istorija

Klubas įkurtas 1960 ir buvo pavadintas „Avanhardu“. Jau 1961 m. pervadintas į „Desna“.
1970 m. černigoviečių klubas tarp 22 komandų užėmė 11 vietą tarp pirmenybėse dalyvavusių ekipų iš Baltarusijos ir Ukrainos, tačiau tų pačių metų pabaigoje komanda buvo išformuota naujojo Černigovo srities valdytojo sprendimu.
1977 metais „Desna“ atgimė Jefimo Školnikovo pastangomis.
2016/17 m. sezone užėmė antrąją vietą Pirmojoje lygoje, bet į elito divizioną nepateko.
2017/18 m. Pirmoje lygoje buvo treti ir iškovojo teisę žaisti elite. Nuo 2018 m. Premjer lygos dalyviai.
Čekijos vyrų futbolo rinktinė

Istorija

1903–1908 metais Bohemijos rinktinė sužaidė septynerias rungtynes (6 prieš Vengriją, 1 prieš Angliją).
Po pirmojo pasaulinio karo Čekija tapo Čekoslovakijos dalimi, bendros valstybės rinktinė 1934 ir 1962 metais užėmė antrąją vietą pasaulio čempionatuose, o 1976 metais tapo Europos čempionais. Po Čekoslovakijos padalijimo pirmosios Čekijos rinktinės rungtynės sužaistos 1994 metų vasario 23 dieną Stambule prieš Turkiją, rungtynes čekai laimėjo 4:1.
1996 metų Europos čempionate Čekija užėmė antrąją vietą, 2004 metais pateko į pusfinalius ir prieš 2006 metų pasaulio čempionatą buvo antra rinktinė FIFA reitingų sąraše.
2006 m. pirmą kartą dalyvavo pasaulio čempionate kaip nepriklausoma Čekijos rinktinė, finalinio čempionato etapo grupės varžybose laimėjo prieš JAV rinktinę, tačiau nusileido Italijos ir Ganos rinktinėms ir užėmusi trečią vietą grupėje, į aštuntfinalį nepateko.
Organinės puslaidininkinės medžiagos

Organinės pulaidininkinės medžiagos – organinės medžiagos, turinčios puslaidininkių savybių. Viena organinių puslaidininkinių atmainų yra pjezoelementai. Jie veikia kaip induktyvumai, kai elektrinio lauko dažnis didesnis nei kristalinių gardelių šiluminio virpėjimo rezonancinis dažnis. Tai sudaro galimybę sukurti mikroinduktyvumus – vienintelius elementus, kurių iki šiol elektronikoje nepavyko suminiatiūrinti.
Vestfjordenas

Vestfjordenas (norv. Vestfjorden – 'vakarų fjordas') – sąsiauris Norvegijoje, Norvegijos jūroje, įsiterpęs tarp Skandinavijos pusiasalio vakarinių krantų ir Lofoteno salų. Ilgis – 203 km, plotis – 11–74 km. Potvynių ir atoslūgių metu vandenyje susidaro stiprūs verpetai.
Vystoma menkių žvejyba.
Augustas Dravininkas

Biografija

1970 m. baigė Lietuvos veterinarijos akademiją, veterinarijos gydytojas. A. Dravininko veterinarijos ambulatorijos savininkas.
Lietuvos liberalų sąjungos, nuo 2001 m. Liberalų demokratų partijos, partijos Tvarka ir teisingumas (liberalai demokratai) Pagėgių skyriaus narys.
Nuo 2007 m. Pagėgių savivaldybės tarybos narys.
Rukų evangelikų liuteronų parapijos pirmininkas. Sutuoktinė Teresėlė Birutė, vaikai Asta, Robertas.
Košo atamanas

Košo atamanas (rus. кошевой атаман), koševojus (rus. кошевой) – kazokų kariuomenės valdžios (košo) galva Zaporožės Sečėje nuo XVI a. vidurio iki 1775 m., Uždunojės Sečėje 1775–1828 m., Juodosios jūros kazokų kariuomenėje 1787–1797 m.
Košo atamaną rinkdavo visi kureniai radoje, pusei metų. Jei išrinkto košo atamano neperrinkdavo, tai po pusės metų buvęs košo atamanas grįždavo į savo kurenį kaip eilinis kazokas. Košo atamano valdžios ženklas buvo bulava (buožė), kuri būdavo saugoma cerkvėje.
Zaporožės Sečėje košo atamanas užsiimadavo ir diplomatinėmis derybomis su Rusija, Lenkija, Krymo chanu ir kt.
Lomikovskis rašė, „kiekvienas išrinktas koševojus turėjo atrodyti žmogus paprastas, geras, neturintis protinio pranašumo lyginant su paprastais kazokais, išsiskiriantis tik narsumu ir širdies gerumu, taikos metais su kitais kalbantis ir juos teisiantis kaip tėvas vaikus“.
Paskutinis Zaporožės Sečės košo atamanas buvo Piotras Kalnyševskis (Петр Калнышевский), Uždunojės Sečės – Osipas Gladkis (Осип Гладкий). Vėliau košų atamanus pakeitė skirtiniai atamanai, kuriuos skirdavo caras.
Nadžrano provincija

Geografija

Dalį teritorijos dalį užima beveik negyvenama Rub el Halio dykuma. Likusi dalis daugiausia kalnuota, yra derlingų slėnių. Provincijoje gausūs šalies naftos, gamtinių dujų, aukso telkiniai.

Gyventojai

Dauguma provincijos gyventojų yra arabai. Didelė dalis Nadžrano provincijos gyventojų yra šiitai (zeiditai) ir izmailitai. Seniau čia būta ir krikščionių bei žydų.
Antanas Krištopaitis

Biografija

Mokėsi Valdomų pradinėje mokykloje, Šiaulių berniukų gimnazijoje, kurioje pirmąsias dailės žinias jam suteikė mokytojas skulptorius Petras Aleksandravičius (1906–1997). Tarybų Sąjungai okupavus Lietuvą, 1940 m. abiturientas Antanas Krištopaitis buvo areštuotas, o 1942 m. nuteistas ir išvežtas į Rusiją 10-čiai metų kalėti. Kalėjimuose ir lageriuose, Urale ir Sibire praleido 17 jaunystės metų. Tremtyje dirbo lagerio dailininku, vėliau dailininku Ulan Udės operos ir baleto teatre, sukūrė scenografiją 14 operų ir baletų.
1958 m. grįžo į Lietuvą, į Šiaulius. 1958–1982 m. Šiaulių dramos teatro vyresnysis dailininkas dekoratorius, dekoracijų cecho vedėjas, dekoravo daugiau nei 120 spektaklių.

Kūryba

Visą gyvenimą daug piešė, tapė, liejo akvareles. Ypač daug jėgų atidavė liaudies architektūros paveldui fiksuoti – važinėdamas po Lietuvą nuliejo ir nupiešė apie 600 bažnyčių, apie 200 malūnų, daug istorijos ir gamtos paminklų (piliakalnių, paminklinių medžių, jubiliejinių, memorialinių paminklų) ir kitų vaizdų. Tai neįkainojamas meno, ikonografijos turtas, kurio reikšmė nuolat didėja, nes dalies pieštų objektų jau nebėra, kiti pakeisti, pakitusi jų aplinka.
Sukūrė didžiulę autoportretų seriją, priskaičiuojama apie 60 autoportretų, kurie, kaip unikali ekspozicija, 1996 m. įrašyta į Lietuvos rekordų knygą. Dailininkas dalyvauja parodose, jo darbų yra įsigiję Telšių, Plungės, Kretingos muziejai. Daugiausia – 645 paveikslai – saugomi Šiaulių „Aušros“ muziejuje.
Šventosios švyturys

Istorija

Metalinių konstrukcijų švyturys pastatytas 1957 m. 1964 m. įrengtas garso signalas.
Biedronka

Istorija

Pirmąją „Biedronka“ parduotuvę įkūrė verslininkas Mariusz Świtalski, savininkas Elektromisu. 1997 m. Jeronimo Martins nupirko iš Elektromisu 210 parduotuvių ir nuo to laiko šis tinklas sparčiai plečiasi (2010 m. kovo mėn. atidaryta 500 šio tinklo parduotuvių, 2012 m. atidaryta dar 500). Iki 2002 m. bendrovė taip pat buvo Jumbo ir Cash & Carry Eurocash prekybos centrų savininkė, bet dėl problemų visai grupei tinklas buvo parduotas.
Žemaičių aukštuma

Žemaičių aukštuma – geomorfologinė sritis Lietuvos vakaruose. Plotas – apie 10 000 km², vidutinis aukštis – 119 m, papėdės vidutinis aukštis – 80 m, ilgis iš šiaurės vakarų į pietryčius – apie 145 km, didžiausias plotis – apie 90 km.
Aukštuma šiaurėje ribojasi su Kuršo aukštuma ir Ventos vidurupio žemuma, rytuose ir pietuose – su Vidurio Lietuvos lyguma, vakaruose – su Vakarų Žemaičių lyguma.
Dabartinis aukštumos reljefas susiformavo po paskutinio ledynmečio.
Kristalinis pamatas slūgso 1100–2000 m žemiau jūros lygio, dengiamas storais paleozojaus ir mezozojaus nuosėdiniais uolienų sluoksniais. Pleistoceninės dangos storis – 40-300 m (vidutinis – 100 m).
Aukščiausią dalį sudaro Žemaičių vandenskyrinis kalvynas tarp Luokės ir Kaltinėnų, kalvyno plotis – apie 10 km, ilgis – apie 40 km. Šiame kalvyne yra ir aukščiausia vieta – Medvėgalis (234 m). Kalvyno vakaruose yra Vakarų Žemaičių plynaukštė, užimanti Salanto-Minijos senslėnį. Rytuose – Rytų Žemaičių plynaukštė. Priešvėjiniuose šlaituose iškrenta bene daugiausia kritulių šalyje.
Andriejus Virkutis

Biografija

1986 m. baigė Rietavo žemės ūkio technikumą, agronomas. Ūkininkas.
Lietuvos valstiečių partijos, Valstiečių ir Naujosios demokratijos partijų sąjungos, Lietuvos valstiečių liaudininkų sąjungos narys.
2000–2003 m., 2003–2007 m., 2007-2011 m. ir nuo 2011 m. Mažeikių rajono savivaldybės tarybos narys. 
Buknaičių bendruomenės tarybos narys, Mažeikių kredito unijos valdybos pirmininkas, Lietuvos ūkininkų sąjungos narys, Mažeikių sk. pirmininkas. Sutuoktinė Rasa, vaikai Karolis, Fausta.
Girdžiai

Aplinkinės gyvenvietės

Pavidaujys I – 5 km
Dainiai II – 4 km 
 JURBARKAS – 12 km
Gudeliai – 1 km
Biržų žinios (Santara)

Biržų žinios – Biržų krašto „Santaros“ laikraštis, leistas nuo 1991 m. iki 1995 m. spalio 7 d. Biržuose.

Istorija

Leistas kaip atkurtas 1922–1933 m. Biržuose ėjęs to paties pavadinimo laikraštis. Įsteigė A. Valašinas, A. Kazitėnas, R. Globys. Leido A. Valašino tikroji ūkinė bendrija „Biržų žinios“ 2 kartus per mėn. Tiražas 1991 m. – 2100 egz., 1995 m. – 500 egz.
Redagavo redaktorių taryba (kolegija): Jonas Dagilis, A. Balčiūnas ir kt.
Bilozerskė

Istorija

Gyvenvietė įkurta 1913 m. kaip viensėdis Beloziorka. 1950 m. pradėjo vystytis dėl akmens anglių gavybos. 1966 m. suteiktas miesto statusas.
Meilė per atstumą

Turinys

Garetas, paliktas merginos, nes nenupirko jai dovanos gimtadienio proga, su draugais apsilanko bare, kur susipažįsta su Erina: 31-erių sulaukusią moterį, kuri iki šiol nesugeba rasti gyvenime savo vietos. Atvykusi vasarai iš San Francisko į Niujorką, ji atlieka praktiką vietiniame laikraštyje, nes svajoja tapti žurnaliste, nors kol kas ir šis darbas jai nesiseka. Pažintis virsta aistringa naktimi, po kurios Garetas ir Erin sutaria, kad tai bus trumpalaikis romanas, nes po 5 mėnesių jai teks grįžti namo. Vis tik kartu praleistas laikas juos pakeičia ir prieš jai išvykstant Garetas pasiūlo jai draugystę per atstumą. Erin sutinka, tačiau tiek jos seseriai Korinai, tiek Gareto draugams atrodo, kad tai neįmanoma. Jiedu susitinka kartą per 3-4 mėnesius ir visai būdais mėgina išspręsti problemą, kuris turėtų persikraustyti, tačiau kuo toliau, tuo sunkiau ištverti išsiskyrimą...
Birželio 6

Vardadieniai

Bogumilas – Klaudijus – Mėta – Mindaugas – Norbertas – Paulina – Tauras
Pasvalio valsčius

Pasvalio valsčius buvo šiaurėje Lietuvoje. Centras – Pasvalys.
Ona Narbutienė

Biografija

Gimė Lietuvos kariuomenės kapitono Kazio Litvino šeimoje. Vaikystę praleido Klaipėdos krašte, Čiūtelių dvare.  1949 m. su mama ir senele išvežta į Sibirą. Irkutsko srityje dirbo kolūkyje, plytų fabrike, įstojo į tenykštę muzikos mokyklą, kurią baigusi kurį laiką joje dėstė.
1955 m. grįžo į Vilnių ir tęsė mokslą Lietuvos valstybinėje konservatorijoje (Juozo Gaudrimo muzikos istorijos klasė), ją baigė 1960 m. įgydama muzikos istorikės specialybę. Nuo 1971 m. buvo renkama į Lietuvos kompozitorių sąjungos Valdybą ir Tarybą, 1975–1979 m. vadovavo muzikologų sekcijai. 1993 m. apgynė daktaro disertaciją. Nuo 1994 m. Lietuvos muzikos ir teatro akademijos docentė.
1992–2000 m. kuratoriumo Buckower Begegnungen (Vokietija) narė, dalyvavo įvairių visuomeninių organizacijų, komitetų, tarybų veikloje. Dešimt metų organizavo ir vedė Tomo Manno festivalio Nidoje muzikines programas. 
Vyras Vytautas Narbutas, duktė Onutė Narbutaitė.

Mokslinė veikla

Savo tyrinėjimų objektu pasirinko lietuvių muziką ir šioje srityje itin intensyviai dirbo visą savo gyvenimą. 15 knygų autorė ir sudarytoja. Pirmoji jos knyga, išspausdinta 1968 m., buvo skirta Juozui Naujaliui. Prie šio kompozitoriaus muzikologė dar sykį grįžo 1989 m. Eduardo Balsio kūrybą tyrinėjo trijose studijose: 1971 m., 1975 m. bei baigiamojoje kapitalinėje studijoje – 1999 m. Antanui Kučingiui skirtos dvi knygos, išleistos 1971 m. ir 1993 m.
Ona Narbutienė yra išleidusi knygas apie dainininką ir kompozitorių Juozą Indrą (1975 m.), kompozitorę Konstanciją Brundzaitę (1983 m.), kompozitorius Stasį Vainiūną (1991 m.), Kazimierą Viktorą Banaitį (1996 m.), albumą, skirtą Juozui Gruodžiui (1984 m.), išsamią apybraižą „Muzikinis Kaunas 1920–1940“ (1992 m.), Stasį Barą (2000 m.). Vienas reikšmingiausių paskutinių Onos Narbutienės darbų buvo knyga apie kompozitorių Vytautą Bacevičių (2005 m.).
Lietuvos kompozitorių sąjungos Muzikologų sekcija įsteigė O. Narbutienės premiją už Lietuvos muzikinės kultūros tyrinėjimą ir populiarinimą.
Vištiena

Vištiena – mėsa, gaunama papjovus gaidį arba vištą. Tai populiariausia paukštienos rūšis. Valgoma krūtinėlė, sparneliai ir kulšelės. Valgoma virta, kepta, rūkyta, vytinta, šutinta. Vištieną galima ilgam laikui užšaldyti, greitai paruošiama.
Daugiausiai suvartojama Jungtinėse Amerikos Valstijose, Kinijoje, Brazilijoje, Meksikoje, Rusijoje, Irane, Indonezijoje.
Valdas Navasaitis

Biografija

Gimė 1960 m. sausio 1 d. Kaune. 1982 m. baigė Lietuvos Žemės Ūkio universiteto Miškų ūkio fakultetą. Doktorantūrą studijavo Lietuvos Ekologijos institute ir Sankt Peterburgo Zoologijos institute. 1993 m. baigė Sąjunginio Valstybinio Kinematografijos instituto Maskvoje (VGIK) kino režisūros fakultetą. 1984–1986 metais dirbo kino studijoje „Banga” kino režisieriumi ir scenaristu, 1991–1997 m. – kartu su Šarūnu Bartu kino studijoje „Kinema”. Nuo 1999 metų rugpjūčio – „Vaizdo ir garso studijos” („VG Studio“) direktorius, režisierius, scenaristas ir prodiuseris.
Momofuku Ando

Biografija

Gimė pasiturinčioje taivaniečių šeimoje. Jo tikrasis vardas Vu Baifu (kin. 吴百福, pinyin: Wú Bǎifú). Tėvai mirė jo ankstyvoje vaikystėje. Jį Tainane užaugino seneliai. Jo seneliai turėjo nuosavą tekstilės krautuvėlę, kas vėliau, jam būnant 22 metų, paskatino Taipėjuje įkurti savo paties tekstilės kompaniją už 190 000 jenų.
1933 m. Ando išvyko į Osaką (Japonija) verslo reikalais. Po Antrojo pasaulinio karo Ando tapo Japonijos piliečiu ir liko ten gyventi. Įstojo į Ricumeikano universitetą ir tuo pat metu iš savo palikimo įsteigė mažą prekybinę firmą. Momofuku yra japoniškas jo kiniško vardo 百福 variantas, tuo tarpu Ando (安藤) yra dažna pavardė Japonijoje.
1948 m. jis buvo apkaltintas mokesčių vengimu ir dvejus metus kalėjo kalėjime. Dėl įmonių grupės bankroto netekęs verslo, Ando įsteigė šeimos verslo bendrovę (vėliau tapusią „Nissin“), tiekiančią druską.
Japonijai tebekiančiant nuo maisto stygiaus pokario eroje, Sveikatos ministerija bandė žmones skatinti valgyti iš kvietinių miltų pagamintą duoną, kurią tiekė JAV. Japonų kultūrai makaronai buvo daug priimtinesni už duoną, todėl Ando nusprendė sukurti makaronų gamybos liniją. Tai jam pavyko padaryti 1958 m., būnant 48-erių. Iš pradžių greitai paruošiami makaronai laikyti prabangos preke ir tuomet kainavo 35 jenas, maždaug šešiskart brangiau nei tradiciniai udon ir soba makaronai. Vėliau prekei atpigus, tai tapo klestinčiu verslu.
Ando mirė 2007 m. nuo širdies nepakankamumo, būdamas 96-erių.
Buržuazija

Buržuazija (pranc. bourgeois) yra prancūziškas žodis, prancūzų perimtas iš italų kalbos žodžio borghesia (nuo Borgo miesto pavadinimo). Taip pat žodis gali būti kildinamas iš frankų “burg” ir senosios prancūzų kalbos žodžio “burgeis” (apsaugine siena apjuostas miestas). Buržuazija yra terminas, pavadinti turtingosioms klasėms kapitalistinėje visuomenėje.
Asignavimas

Asignavimas – pinigai, skiriami kokiai nors veiklai vykdyti. Pavyzdžiui, asignavimais vadinamos valstybinėms įstaigoms bei kariuomenei išlaikyti valstybės skiriamos lėšos.
Lietuvos Respublikos Seimas tvirtindamas biudžetą nurodo kiek asignavimų skirs kokiam asignavimų valdytojui. Lietuvoje yra apie 200 asignavimų valdytojų.
Wyn Hoop

Biografija

Gimė Hanoveryje. 6 dešimtmečio pradžioje įkūrė džiazo grupę „Capitellos“, rengusi koncertus iki jos žlugimo 1958 m. Atlikėjas pradėjo solinę karjerą, pirmuosius singlus įrašinėjo Fred Lyssen slapyvardžiu, o vėliau ir Wyn Hoop vardu.
1960 m. Hoop dalyvavo Vokietijos „Eurovizijos“ atrankos finale, o jo daina „Bonne nuit ma chérie“ tapo nugalėtoja. „Eurovizijoje“ atlikėjas užėmė ketvirtą vietą tarp 13-kos dalyvių.
1961 m. vedė Vienos dainininkę Andrea Horn (žinoma Hedi Prien sceniniu vardu). Nuo 1964 m. abu dainuoja duete „Wyn & Andrea“.
TJ Sokol Dolná Ždaňa

Istorija

Klubas įkurtas 1966 m. Gyvavo iki 2012 m. birželio 1 d., kai susijungė du klubai. (TJ Sokol Dolná Ždaňa ir FK Žiar nad Hronom.) Buvo įkurtas naujas klubas FK Pohronie.
Tomas Zamoiskis

Biografija

Karūnos didžiojo etmono ir Karūnos didžiojo kanclerio Jano Zamoiskio vienintelis sūnus nuo ketvirtos santuokos su Barbora Tarnovska.
To meto labai išsilavinęs žmogus,  Tomas Zamoiskis apvažiavo Prancūziją, Nyderlandus, Angliją, Italiją, parašė traktatą apie fortifikaciją, dalyvavo Kurukovo mūšyje.
1618 metais tapo Podolės vaivada ir kaip vaivada kariavo prieš turkų-totorių Kantemiro-murzos ir Davlet-Girejaus karius. 1619 metais Tomas Zamoiskis 1619 metais pasirašė iš Lenkijos pusės žymų Rastavicko susitarimą su kazokais. 1614 ir 1622 metais buvo du kartus renkamas į Karūnos tribunolą Liubline. 
Įkūrė Tomašpolio miestelį, Viničine.

Šeima

1620 m. susituokė su Kotryna Ostrogska. Vaikai: Grizelda Zamoiska Višniovecka (1623-1672), Joana Barbara Zamoiska Konecpolska (1626-1665) ir Janas Sobiepanas Zamoiskis (1627-1665).
Floreso jūra

Floreso jūra (indonez. Laut Flores) – tai nedidelė, tarpsalinė Ramiajam vandenynui priklausanti jūra, Indonezijos salyno viduryje. Įsiterpusi tarp Sulavesio ir Maž. Sundos salų. Jungiasi su Javos, Bandos, Savu jūromis, Makasaro sąsiauriu ir Indijos vandenynu. Jūros plotas – 240 000 km²
NK Rudeš Zagreb

Istorija

Įkurtas 1957 m. Žaidė žemesniuose divizionuose. 2009 m. pateko į Antrą lygą. 2016/2017 m. sezone tapo Antros lygos nugalėtojais ir debiutavo 2017/2018 m. elito lygoje.
2017 m. gegužės mėn. pasirašė sutartį su ispanų Deportivo Alavés dėl bendradarbiavimo.
Marytė Černelienė

Marytė Černelienė (lenk. Marianna Czernialis, g. 1954 m. rugsėjo 30 d. Lenkijoje, Punsko valsčiaus Kreivėnų kaime) – pedagogė, humanitarinių mokslų daktarė.

Biografija

Gimė ir augo ūkininkų Aleknavičių šeimoje. Baigė Punsko bendrojo lavinimo licėjų ir 1973-77 m. studijavo Varšuvos universiteto Balstogės filiale įsigydama matematikos mokytojo specialybę. Dirbo matematikos mokytoja Punsko licėjuje, studijas tęsė neakivaizdiniu būdu Varšuvos mokytojų tobulinimosi institute, gaudama ir informatikos mokytojo vardą. 2000 m. Balstogės aukštojoje viešojo administravimo mokykloje baigė švietimo vadybos podiplomines studijas. Kurį laiką vadovavo mokyklos dramos būreliui. Nuo 1991 m. iki 2000 m. buvo Punsko Kovo 11-osios lietuvių licėjaus direktore.
Jau būdama pensininke parašė ir 2008 m. lapkričio 28 d. Kauno Vytauto Didžiojo universitete apsigynė disertaciją tema „Lenkijos lietuvių švietimas po antrojo pasaulinio karo“ tapdama humanitarinių mokslų daktare.
SK AMG-Titanic Klaipėda

Istorija

Klaipėdos „Titaniko“ komanda žaidė II lygoje 2004 m. Vėliau ji iširo, bet 2009 m. atkurta „Ekspautos“ vardu, o 2011 m. susigrąžintas istorinis „Titaniko“ vardas.
Žmona atostogose... meilužė mieste

Turinys

Andrea Damiani – prekyba mėsa besiverčiantis verslininkas, besiblaškantis tarp žmonos Valerijos ir meilužės Džiulijos. Išsiuntęs žmoną atostogauti ir pažadėjęs atvykti po keleto dienų, Andrea lieka mieste su meiluže, net neįtardamas, kad Valerija niekur neišvyko, o nuvažiavo į pasimatymą su grafu Džovaniu La Kareta, kuris iš tiesų yra apsimetėlis jos vyro pavaldinys.
Po keleto dienų Andrea su žmona susitinka kurorte, tačiau iš paskos savo meilužius atseka Džulija ir Džovanis...
Tribūnas

Tribūnas – Senovės Romos pareigūnas (magistratas). Šį titulą dalinosi 2–3 skirtingos vyriausybinės ir karinės institucijos.
Iš pradžių tribūnais buvo vadinami „genčių“ arba tribų (tribus) atstovais. Triba buvo savotiškas administracinis vienetas, kuriuo romėnai buvo suskirstyti kariniais ir balsavimo tikslais. Vėliau atsirado karo tribūnai ir liaudies (plebso) tribūnai.

Karo tribūnai

Karo tribūnai buvo dviejų rūšių. Vieni vadovavo legionams (po 6 kiekviename legione). Be to, 444–367 m. pr. m. e. egzistavo karo tribūnai, turėję konsulo valdžią: jais būdavo skiriami plebėjai. Po reformos vienu iš konsulų pradėjus rinkti plebėją institucija buvo panaikinta.

Liaudies tribūnai

Liaudies tribūnai (nuo 494 m. pr. m. e.) buvo aukščiausi pareigūnai, kuriuos galima rinkti iš plebėjų. Turėjo teisę vetuoti iš patricijų rinktų magistratų ir Senato sprendimus ar kitaip kištis į jų veiklą. Sudarė 2 ar 4, o vėliau ir 10 žmonių kolegiją, kuri turėjo asmens neliečiamybės statusą. Imperijos metais institucija formaliai išliko, tačiau jos pareigos perėjo imperatoriui.
Žymiausi liaudies tribūnai buvo Flaminijus, Apulėjus Saturnas bei broliai TIberijus ir Gajus Grakchai, iniciavę agrarines reformas ir demokratinius pertvarkymus.
Garsenė

Istorija

Garšvinė pirmą kartą paminėta 1563 m. 1565 m. jau buvo bažnyčia, 1792 m. pastatyta nauja. Rusijos imperijos valdymo metais Garšvinės valsčius priklausė Kauno gubernijai. 1921 m. Lietuva Garšvinės valsčių ir kitas žemes iškeitė į Baltijos pajūrį. 1941 m. ir 1945–1949 m. rusų okupacinė valdžia į Sibirą ištrėmė 144 Garšvinės valsčiaus gyventojus.
Yra pradžios mokykla, paštas, kultūros namai, biblioteka, medicinos punktas, neoromaninė evangelikų liuteronų bažnyčia, statyta 1906 m., Kraštotyros muziejus. 1860 m. pastatyti, 1885 m. išplėsti dvaro sodybos neogotikiniai rūmai, arklidės, vandens malūnas, parkas.

Lietuviai

Garšvinės apylinkės priklauso lietuvių etninių žemių plotui. Daug vietovardžių ir pavardžių lietuviškos kilmės. Oficialiais duomenimis, 1930 m. 14 % valsčiaus gyventojų buvo lietuviai (iš tiesų jų buvo daugiau). Maždaug iki 1950 namuose čia kalbėta lietuviškai. Asimiliaciją ypač skatino tai, kad vietos lietuviai, kaip ir latviai, buvo evangelikai liuteronai. Apie 1965 kraštotyrininkas J. Kulitanis parengė „Garšvinės šnektos žodyną“, 3300 latviškų žodžių išvertė į Garšvinės lietuvių šnektą (rankraštį saugo Latvijos nacionalinė biblioteka Rygoje). XXI a. pr. lietuviškai (uteniškių šnekta) dar kalbėjo vyresnieji Garšvinės valsčiaus Brunkenų, Indonių ir kitų kaimų gyventojai. Dauguma kitų lietuvių čia įsikūrė po Antrojo pasaulinio karo. 2000 m. lietuviai sudarė 5,1 % Garšvinės valsčiaus gyventojų.
Alka

Išvaizda

Alka yra kiek didesnė už varną. Nuo narūnėlių skiriasi masyviu snapu. Plaukdama smailią uodegą laiko iškėlusi į viršų. Patino ir patelės nugarinė pusė, galva ir kaklas juodi. Nuo akių link snapo tęsiasi balta juostelė. Pilvinė kūno pusė ir sparnų apačia balti. Skersai sparnų balta juostelė. Snapas aukštas, suplotais šonais, juodos spalvos su balta skersine juostele, keliomis įstrižomis vagelėmis ir kabliuku gale. Kojos juodos. Rainelė ruda. Poilsio apdaru gerklė ir galvos šonai balti, nėra balto dryželio tarp snapo ir akių. Jaunikliai panašūs į suaugusius poilsio apdaru, tik snapas šiek tiek žemesnis, be baltos juostelės. Gerklės pakraščiai pilkšvi.

Paplitimas

Eurazijoje paplitusi nuo Bretanės iki Kolos vakarinėje Baltosios jūros dalyje, Baltijos jūros pakrantėse ir salose. Gyvena Šiaurės Amerikoje, Grenlandijoje, [[Islandija|Islandijoje], Britų ir kitose Šiaurės Atlanto salose. Žiemoja šiauriniam Atlante ir rytinėje Viduržemio jūros dalyje.
Lietuvoje retkarčiais pastebimas pajūryje.

Biologija

Gyvena uolėtose šiaurės jūrų pakrantėse. Monogamas. Lytiškai subręsta antraisiais arba trečiaisiais gyvenimo metais. Peri stačiuose pakrančių skardžiuose kolonijomis kartu su kitais šios šeimos paukščiais: taistėmis, narūnėliais ir t. t. Šios perimvietės vadinamos paukščių turgumis.
Dėtyje būna vienas kiaušinis, kurį peri abu porelės nariai apie 35 dienas. Jauniklis išsirita visiškai bejėgis, lizdą palieka tik po trijų savaičių. Kartais jaunikliai nušoka nuo stačios keliasdešimties metrų aukščio uolos žemyn į vandenį.
Minta žuvimi: silkėmis, jaunomis menkėmis, moiva, taip pat vėžiagyviais. Puikiai nardo.
Daug žūva audrų metu, iš bado arba išsitepę plunksnas naftos atliekomis.