google/wiki40b huggingface dataset:
2008 m. Formulės 1 sezonas

Pasikeitimai

2008-aisiais Formulė 1 du kartus apsilankė Ispanijoje – naujai įrengtoje Valensijos trasoje vyko Europos Grand Prix varžybos. Dar vienos naujos lenktynės Singapūro gatvėmis atvers naują puslapį F1 istorijoje – čia varžybos vyks naktį, trasą apšvietus žibintais.
FIA priėmė nemažai naujų taisyklių, įsigaliojusių prieš naująjį sezoną. Daugiausiai dėmesio skirta siekiant sportą paversti ekologiškesnį, taip pat sumažinti dalyvavimo kaštus, apribota naudojama elektronika. Daug dėmesio susilaukė ratų praslydimo blokavimo kontrolės (angl. Traction Control) uždraudimas, stabdymas varikliu bei automatinė starto kontrolė taip pat uždrausti. Anksčiau įprastais buvę atsarginiai bolidai komandų boksuose nuo šiemet draudžiami – kiekviena komanda galės turėti tik po vieną bolidą kiekvienam lenktynininkui. Taip pat bus baudžiama, jei pavarų dėžė neišlaikys keturių etapų iš eilės arba variklis neišlaikys dviejų etapų iš eilės (komandos nebus baudžiamos tik už pirmąjį sezono gedimą). FIA, bendradarbiaudama su McLaren, sukūrė standartinę bolidų elektronikos sistemą, kurią naudos visos komandos. Pastaraisiais metais dažnai besikeitusi kvalifikacijos tvarka keitėsi ir šiemet – paskutinioji, lemiama, kvalifikacijos dalis sutrumpinta nuo 15 iki 10 minučių. Joje dalyvaujantys pilotai nebegalės pasipildyti kuro ir lenktynėse startuos su tiek degalų, kiek turės pasibaigus kvalifikacijai. Pačių degalų sudėtyje taip pat turės būti mažiausiai 5,75 % bioresursų.
FIA nuo metų pradžios padidino superlicencijos kainą. Anksčiau leidimo dalyvauti lenktynėse kaina buvo sudaryta iš 1 725 eurų bazinio mokesčio ir 456 eurų priedo už kiekvieną pelnytą tašką. Naujoji kaina – 10 000 eurų plius po 2 000 eurų už tašką, tad 2007 m. sezono nugalėtojas Kimi Raikkonenas (Ferrari), už superlicenciją turės mokėti 230 000 eurų. Skaičiuojant anksčiau galiojusiu tarifu, dokumento kaina suomiui siektų tik 51 855 eurus. Todėl lenktynininkai ėmė garsiai reikšti savo nepasitenkinimą naujomis superlicencijų kainomis. Sportininkai neatmeta imtis kraštutinių priemonių – streiko.
Pastor Maldonado

Karjera

Savo karjerą už Formulės automobilio Maldonado pradėjo 2003 m. startuodamas Italijos Formulės Renault čempionate. Per tuos metus jis pasiekė tris finišus ant podiumo bei pelnė vieną pole poziciją.
2004 m. lenktynininkas dalyvavo dvejuose čempionatuose – antrus metus iš eilės Italijos Formulės Renault bei pirmą kartą Europos Formulės Renault čempionate. Pastarajame čempionate jis pelnė dvi pergales ir užėmė 8 vietą bendroje įskaitoje.
Per kitus kelerius metus venesualietis lenktyniavo Formulės 3000 ir Formulės Renault 3,5 čempionatuose.
2007 m. Maldonado debiutavo GP2 serijos čempionate su Trident Racing komanda. Pirmame sezone jis sugebėjo pelnyti vieną pergalę ir bendroje įskaitoje likti 11 vietoje. Per kelis kitus metus sportininkas tobulėjo ir 2010 m. tapo sezono nugalėtoju. Tame sezone venesualietis pelnė 6 pergales.
2010 m. pabaigoje Maldonado dalyvavo jaunųjų lenktynininkų Formulės 1 bandymuose su Hispania Racing ir Williams ekipomis.
Po šių bandymų gruodžio 1 dieną Williams ekipa oficialiai patvirtino, kad vietoj Nico Hulkenberg jų ekipos narys bus Maldonado.
2012 m. Pastor Maldonado laimėjo 2012 m. Ispanijos Grand Prix ir tapo pirmuoju venesueliečiu, laimėjusiu Formulės 1 varžybas.
Melvilio sala (Australija)

Melvilio sala (angl. Melville Island) yra į šiaurę nuo Šiaurinės teritorijos, Australijoje. Sala yra į vakarus nuo Koburgo pusiasalio ir Arnhemo Žemės, taip pat į šiaurę nuo Darvino.
Salos plotas 5786 km², ir ji yra 103 pagal didį sala pasaulyje. Jos klimatas tropinis. Tivi kalba jos pavadinimas Yermalner.
Pirmas europietis pamatęs salas 1644 metais buvo Abelis Tasmanas.
Melvilio sala ir Batersto sala yra žinomos kaip Tivi salos.
Itakiri

Istorija

Itakiri apylinkėse rasta 10 tūkst. metų senumo gvaranių keramikos, kuri dabar saugoma Tierra Guaraní muziejuje. XX a. pr. buvo verčimasi matės auginimu ir palmių šerdžių gavyba.
Dmochi Mrozai

Istorija

Nuo XIX a. pabaigos kaimas priklausė Dmochų bajorkaimiui, Dmochi Glinkų valsčiui, Čiževo Šv. Apaštalų Petro ir Povilo parapijai. 1827 m. kaime buvo 7 namai ir 56 gyventojai. XIX a. pabaigoje buvo 9 namai ir 53 gyventojai. 1921 m. kaime buvo 8 namai ir 53 gyventojai, iš kurių 27 vyrai ir 26 moterys.
Žygintas Pečiulis

Žygintas Pečiulis (g. 1955 m. lapkričio 29 d. Premezyje, Prienų raj.) – žurnalistas, habilituotas daktaras, Vilniaus universiteto Žurnalistikos instituto dėstytojas, profesorius, LRT Tarybos pirmininkas.

Biografija

1987 m. Leningrado teatro, muzikos ir kino institute apgynė disertaciją „Lietuvos televizijos teatras. 1957 -1982„. 2007 metais atliko habilitacijos procedūrą, pateikęs darbų apžvalgą „Televizijos kaitos proceso sisteminės analizės metmenys“. VU žurnalistikos studijų programų studentams dėsto kursus: televizijos žurnalistika, televizijos teorija ir kritika, televizijos analizės principai, audiovizualinė žiniasklaida, efektyvi komunikacija, šiuolaikinės visuomenės informavimo priemonių tendencijos.
Vilniaus universiteto Komunikacijos fakulteto Apeliacinės komisijos narys, Komunikacijos fakulteto Žurnalistikos magistrantūros studijų programos komiteto pirmininkas ir žurnalistikos bakalauro studijų programos komiteto narys, Lietuvos radijo ir televizijos komisijos kultūros programų konkurso vertinimo komisijos narys, Tarptautinės mokslinės recenzuojamos duomenų bazės „Lituanistika“ ekspertas, Spaudos, radijo ir televizijos kritikos projekto internete („Projektas Ž“) vadovas (Lietuvos žurnalistikos centro projektas, kurį remia Spaudos, radijo ir televizijos rėmimo fondas)

Žurnalistinis darbas

Nuo 1978 iki 1991 metų dirbo Lietuvos radijo ir televizijos redaktoriumi. 1993–2000 metais dirbo žurnalistu savaitraštyje „Kalba Vilnius“. Nuo 2000 metų yra „Lietuvos ryto“ savaitinio televizijos priedo „TV antena“ apžvalgininkas. Vienas iš Gži internetinio portalo, siekiančio aukštesnių žurnalistinės etikos standartų, draugijos narių.
Algirdas Janutas

Biografija

1988 m. baigė Lietuvos konservatorijos V. Noreikos solinio dainavimo klasę. 1986–1991 ir 2000–2002 m. Lietuvos operos ir baleto teatro solistas. Jį kvietė dainuoti Latvijos operos ir baleto teatras, Augsburgo valstybinė opera, Buenos Airių Colon teatras, Bolonijos Carlo Felice teatras, Paryžiaus Eliziejaus laukų teatras, Maskvos Didysis teatras, Varšuvos Didysis teatras, Malmės opera ir kt. teatrai. Gastroliavo Europos, JAV, Pietų Amerikos, Afrikos šalyse, dalyvavo tarptautiniuose muzikos festivaliuose. Nuo 2006 m. Kauno valstybinio muzikinio teatro solistas. Vedęs žurnalistę Rūtą Grinevičiūtę.
Tauridės Tarybų Socialistinė Respublika

Krymo liaudies respublikos panaikinimas

Po 1917 m. Spalio revoliucijos Krymo totorių išrinkta vyriausybė 1917 m. gruodžio 13 d. paskelbė Krymo liaudies respubliką. 1918 m. sausio mėn. šią respubliką įveikė bolševikų pajėgos. Simferopolyje įsikūrė gubernijos revoliucinis komitetas. Sevastopolyje veikė įtakingas karinis bolševikų centras.
Siekiant likviduoti bolševikų dvivaldystę 1918 m. vasario 10-12 d, buvo sušaukta revkomų (revoliucinių komitetų) konferencija, kurioje dalyvavo 44 delegatai (27 iš jų bolševikai). Vėliau ši konferencija buvo performuota į tarybų, revkomų ir žemės komitetų suvažiavimą.

Tarybų respublikos įkūrimas

1918 m. kovo 10 d. Simferopolyje vykęs Tauridės gubernijos I Steigiamasis tarybų, revkomų ir žemės komitetų suvažiavimas išrinko Tauridės Centrinį vykdomąjį komitetą, kuris kovo 19 ir 21 d. dekretais pskelbė Tauridės TSR įkūrimą. Suvažiavime buvo suformuota ir TTSR Liaudies komisarų taryba, į kurią įėjo 8 bolševikai ir 4 kairieji eserai. LKT vadovu buvo išrinktas Antonas Sluckis (Антон Иосифович Слуцкий), CVK pirmininku – Žanas Mileris (Жан Миллер).
Tauridės TSR CVK ir LKT, vykdydami tarybų politiką, ėmė konfiskuoti stambias žemės valdas, nacionalizuoti pramonę. 1918 m. kovo-balandžio mėn. Tauridės LKT į Tarybų Rusijos centrines sritis išsiuntė 5 mln. pūdų maisto produktų.
Tauridės teritorijas šiauriau Krymo savinosi Donecko ir Krivoj Rogo tarybų respublika bei Ukrainos liaudies respublika.
1918 m. balandžio 18 d. į respublikos teritoriją įsiveržė Ukrainos liaudies respublikos armijos dalinys, vadovaujamas pulkininko Petro Bolbočiano (Петр Федорович Болбочан). Tai vadinamoji 1918 m. Krymo operacija. Paskui juos į Krymą įėjo vokiečių kariuomenė.
1918 m. balandžio 21 d. daugumą Tauridės TSR CVK ir LKT narių, įskaitant Antoną Sluckį ir RKP(b) gubernijos komiteto pirmininką Janą Tarvackį (Ян Юлианович Тарвацкий), Bijuk Lambato kaime buvo suimti sukilusių Krymo totorių nacionalistinės partijos Milliy Fırqa narių. Suimtuosius pervežė į Aluštą, kur balandžio 22-23 d. juos kankino, o 24 d. sušaudė Aluštos pakraštyje.
1918 m. balandžio 30 d. Tauridės TSR buvo panaikinta.

Po to

Po Ukrainos LR ir vokiečių kariuomenių įsiveržimo buvo įkurta Vokietijos globojama Krymo krašto vyriausybė, kurios vadovai buvo pradžioje Matvejus Sulkevičius, o vėliau Solomonas Krymas. Sutriuškinus Rusijos baltąjį judėjimą buvusi Tauridės TSR teritorija atiteko TSRS ir buvo padalintos – dalis tapo RTFSR priklausiusia Krymo Autonominė Tarybų Socialistinė Respublika, o dalis – pietine Ukrainos TSR dalimi.
Intelektualas

Intelektualų reikšmė visuomenėje

Intelektualai buvo ir dažnai tebėra laikomi atskira socialine klase. Prisidedantys prie naujų idėjų formulavimo, intelektualai yra ideologijos kūrėjai ir kritikai. Australų rašytojas Rhoderick Gates pavadino intelektualus „pasaulietiškos visuomenės kunigais, kurių tikslas yra skleisti valdančio elito tiesas“ (Society and Oligarchy, 1999 m.). Nežiūrint to, kai kurie intelektualai patys priklausantys valdančio elito struktūroms pasisako prieš jas, kaip, pavyzdžiui, JAV lingvistas Noam Chomsky.
Siudad Chuaresas

Istorija

Miestas įkurtas XVII a. pabaigoje ir vėliau pavadintas Meksikos prezidento B. P. Chuareso (Benito Pablo Juárez) garbei, kuris rezidavo šiame mieste Meksikai kovojant prieš prancūzus apie 1860 m. Apie 1960 m., po to kai buvo išspręsti nesutarimai su JAV dėl Čamisalo (Chamizal) sienos, miestui priskirta keletas greta esančių gyvenviečių ir miestelių.
Stickwitu

Vaizdo klipas

Klipo režisierius yra Nigel Dick. Vaizdo klipas prasideda viešbutyje, kur kažkas jas pažadina. „The Pussycat Dolls“ pradeda pakuoti savo lagaminus, o paskui jos eidamos į koncertinio turo autobusą, pasirašinėja gerbėjams. Vėliau rodomi vaizdai iš turo gyvenimo, šokio repeticijas, ir t. t. Klipo pabaigoje merginos išlipa iš automobilio, nusifotografuoja, ir įeina į klubą. Per visą vaizdo klipą reklamuoja „Nokia“ telefonus.

Pasirodymas topuose

„Stickwitu“ debiutavo #85 pozicijoje Billboard Hot 100 tope. Galiausiai daina pasiekė penktąją vietą, ir tapo antruoju „PCD“ top 5-tuko singlu. „Stickwitu“ pasiekė antrąją vietą kitame JAV tope Billboard Pop 100.
Jungtinėje Karalystėje „Stickwitu“ daina pasiekė aukščiausiąją pirmąją vietą ir išbuvo dvi savaites, ir taip tapo „The Dolls“ antruoju pirmos vietos singlu Jungtinėje Karalystėje. Kanadoje „Stickwitu“ pasiekė tik devintąją vietą Canadian Singles Chart tope.
„Stickwitu“ Australijoje debiutavo gan aukštai, net #3 pozicijoje, ir galiausiai ARIA singlų tope pasiekė pirmąją vietą. Vėliau daina Australijoje buvo atestuota platinine, nes buvo parduoda daugiau nei 70 000 singlo kopijų. „Stickwitu“ ARIA metų galo tope daina užėmė 29-ąją vietą, šiame tope pasirodė ir kitos „The Dolls“ dainos: „Beep“, „Buttons“ ir „I Don't Need A Man“. Naujoje Zelandijoje „Stickwitu“ užėmė #1 vietą, ir RIANZ singlų tope aukščiausiojoje pozicijoje išsilaikė dvi savaites. „Stickwitu“ 2006 metų galo tope užėmė penkioliktąją vietą.
„Stickwitu“ Europoje pasirodė prasčiau negu „Don't Cha“. Sėkmingiausiai daina pasiekė Nyderlanduose, kur dvi savaites išbuvo antroje vietoje. Taip pat antrąją vietą daina tenkinosi ir Airijoje bei Nyderlanduose. „Stickwitu“ top 10-tuką pasiekė Šveicarijoje, Belgijoje, Norvegijoje ir Italijoje. „Stickwitu“ pasiekė antrąją poziciją European Hot 100 tope.
Bon Scott

Bon Scott (tikrasis vardas: angl. Robert Belford Scott, g. 1946 m. liepos 9 d. Kirriemuir, Škotija – m. 1980 m. vasario 19 d., Londonas) – australų hard rock grupės AC/DC vokalistas ir dainų žodžių autorius, 1974 m. pakeitęs pirmąjį grupės vokalistą Dave Evans. Grupei priėmus Bon Scott, AC/DC reitingai greitai pakilo. Vienas žymiausių Bon Scott kūrinių yra daina Highway to Hell, išleista prieš pat Bon Scott mirtį.

Mirtis

Bon Scott mirė 1980 m. vasario 19 d. naktį, būdamas 33 metų, kai išgėręs alkoholio užmigo ir paspringo vėmalais draugo automobilyje. Bet oficialiai buvo nurodyta, kad mirties priežastis yra apsinuodijimas alkoholiu.
Kaplys

Kaplys – vienas iš archeologiniuose tyrimuose randamų archeologinių radinių, įrankis žemei purenti arba kasti.

Istorija

Kaplys naudotas nuo akmens amžiaus. Seniausi įrankiai buvo mediniai, vėliau juos sudarė ant medinio koto užmauta arba pritvirtinta kaulinė, raginė, akmeninė ar geležinė galvutė skersiniais ašmenimis. Ankstyviausi daryti iš vieno medžio gabalo, kartu su kotu, nuo vėlyvojo neolito prie medinių kotų imta tvirtinti ragines arba akmenines galvutes.

Klasifikacija

Skiriami: gludinti įtveriamieji apvalaini, trapeciniai, keturkampiai, kurpeliniai su skyle kotui kapliai, tarp jų ir gyvatgalviai. Gyvatgalviai kapliai būdingi tik vakarų baltams. neolito pabaigoje ir bronzos amžiaus pradžioje kasdieniniam darbui buvo naudojami grubiai tašyti kapliai be skylės kotui. Kaplys naudotas ir šaknims kasti, titnagui iš kreidos lupti. Nuo II a. – III a. pradžios pradėta naudoti geležinius kaplius.

Lietuvoje

Lietuvos teritorijoje ankstyviausi naudoti kapliai žinomi iš viduriniojo neolito, iki 3 tūkstantmečio pr. m. e. pabaigos gyvenviečių (Šventosios gyvenvietė). Jie buvo su skyle tiesiam arba su įmova lenktam mediniam kotui. Daugiausia jų rasta VI a. – VII a. Pašušvio ir VI a. – IX a. Jauneikių kapinynuose, iš viso 50. Kapliai dažniausiai buvo moterų kapų įkapės. Panašūs kapliai būdingi ir I tūkstantmečio pirmajai pusei, jų rasta Maišiagalos piliakalnio XIV a. kultūriniuose sluoksniuose.
Dinamo T'bilisi

Istorija

Klubas įkurtas 1925 m. Sovietmečiu žaidė Sąjungos čempionate. 
Nepriklausomos Gruzijos laikotarpiu dalyvauja elito diviziono kovose.
Jakutskas

Istorija

1632 m. spalio 5 d. (pagal tuo metu Rusijos Imperijoje galiojusį Julijaus kalendorių - rugsėjo 25 d.) kazokai įkūrė fortą Lenos pakrantėje (70 km į šiaurę nuo dabartinės vietos), todėl ši diena laikoma oficiali miesto įkūrimo data. 1638 m. fortas tapo naujai suformuotos Jakutijos vaivadijos centru. 1643 m. fortas buvo perkeltas į dabartinę vietą – Tuimados slėnį, ir pavadintas Jakutsku. 1822 m. gavo srities miesto statusą. Tik XIX a. pab. tapo svarbiu miestu. Sovietmečiu tapo pramoniniu centru, į miestą buvo vežami tremtiniai ir darbininkai. 1956 m. Jakutske įkurtas universitetas (Rusijos Mokslų akademijos filialas). Be to, yra Jakutijos universitetas, institutas ir akademija.

Ekonomika

Lengvoji, maisto, statybinių medžiagų pramonė. Medienos apdirbimas. Laivų remontas. Intensyvi laivyba Lenos upe. Elektros energija miestą aprūpina netoliese esanti šiluminė elektrinė. Automobilių keliais Jakutskas sujungtas su Magadanu, Baikalo-Amūro ir Transsibiro geležinkeliais. Tarptautinis oro uostas. Miestas turi daug kasybos įmonių, tarp jų ir ALROSA, kurios deimantų kasyklos Jakutijos teritorijoje yra maždaug 20 % pasaulio šiurkštaus deimanto produkcijos. Jakutskas transporto centras, Jakutske yra odų ir plytų gamykla, lentpjūvė. Jakutskas buvo įsteigtas 1632 m. kaip kazokų fortas, bet neišaugo į miestą iki tol, kol nebuvo atrasti dideli klodai aukso ir kitų naudingų mineralų XIX a. pabaigoje. Šios atsargos buvo plačiai plėtotos industrializacijos metu kai valdė Stalinas ir spartus priverstinių stovyklų augimas Sibire taip pat paskatino Jakutsko plėtimąsį.

Kultūra

Jakutske yra 5 teatrai (A. Puškino dramos, Sachos akademinis P.A. Ojunskio, miniatiūrų, operos ir baleto, šokių), 5 muziejai (mamutų, šiaurės tautų kultūros, dambrelių muzikos, M. Amosovo ir meno) bei 1 cirkas. Išlikęs 1683 m. forto bokštas. Miestas turi universitetą (įkurtas 1956 m.) ir Rusų Mokslų Akademijos poskyrį, kuris turi, tarp kitų, Kosmofizinį tyrinėjimų institutą, kuris veda „Jakutsko Plačios Atmosferos Liūties“ sistemą (viena iš didžiausių kosminių spindulių detekcijos vieta pasaulyje), ir Amžinojo įšalo tyrinėjimo institutą plėtojasi sprendžiant rimtas ir brangias problemas susijusias su pastatų statyba įšalusioje dirvoje.
Gediminas Kazys Čepulis

Biografija

1964 m. baigė Kauno medicinos institutą. 1967–1982 m. Maskvos virusologijos instituto, nuo 1982 m. Kauno medicinos instituto (nuo 1989 m. Kauno medicinos akademija) mokslinis bendradarbis. 1988 m. biologijos mokslų daktaras. Palaidotas Kaune.

Mokslinė veikla

1967 m. nustatė, kad šeimininko ląstelės antigeninės medžiagos, nuo kurių priklauso viruso rūšinis specifiškumas, turi lemiamą reikšmę viruso adaptacijai, 1969 m. šis reiškinys įregistruotas kaip atradimas. Svarbiausi darbai iš onkovirusologijos, imuninės sistemos faktorių, virusinių infekcijų ir onkologinių procesų modeliavimo ir reguliavimo. Tarptautinio energoinformacinių mokslų akademijos (1995 m.), Tarptautinio informatizavimo akademijos (1996 m.) narys. Paskelbė daugiau kaip 200 mokslinių straipsnių. 9 atradimų, 7 išradimų autorius.
Elamitų kalba

Gramatika

Elamitų kalba agliutinacinė, turėjo daugybės linksnių sistemą, gyvųjų ir negyvųjų objektų gimines, buvo būdingas priesagų absorbavimas. Sakinio žodžių tvarka – SOV (veiksnys-papildinys-tarinys).

Kilmė

Panašu, kad elamitų kalba neturi jokių didesnių panašumų su kitomis kaimyninėmis to meto kalbų šeimomis – semitų, indoeuropiečių ar šumerų. Populiariausia hipotezė (elamitų-dravidų kalbos) sieja elamitų kalbą su dravidų kalbomis ir nežinoma Indo slėnio civilizacijos kalba.
Padotnuvys

Aplinkinės gyvenvietės

Bakšiai – 1,5 km
Girynė – 1 km
 KRAKĖS – 4,5 km
Siponiai – 0,5 km
VAINOTIŠKIAI – 3 km
DOTNUVA – 6,5 km
Vakajama

Istorija

Miestas įkurtas 1889 m. balandžio 1 d.

Miesto simboliai

Oficiali miesto gėlė – azalija, medis – kamparinis cinamonas.
Himalajai

Geologija

Himalajai susidarę alpinės kalnodaros metu. Kalnai iškilo Indijos plokštei susidūrus su Eurazijos plokšte. Indijos plokštė ir toliau 67 mm per metus greičiu remiasi į Eurazijos plokštę, dėl to Himalajai vis dar palengva kyla (20 mm per metus). Pietiniai šlaitai sudaryti daugiausia iš smiltainio ir konglomerato, šerdiniai šlaitai ir ašinė dalis – gneiso, granito, kristalinių skalūnų, filito bei kitų kristalinių ir metamorfinių uolienų.
Himalajai nuo Indo-Gangos lygumos kyla trimis pakopomis – Šivaliko kalvomis, toliau Mažaisiais Himalajais (Pir Pandžalas, Dhaoladharas ir kt.) bei keleto slėnių ir dubumų (Katmandu, Kašmyro slėnių ir kt.) atskirtais Didžiaisiais Himalajais. Pastarieji skirstomi į Asamo, Nepalo, Pandžabo ir Kumaono dalis. Jiems būdingi alpinio pobūdžio smailiaviršūniai gūbriai, dideli aukščių skirtumai, didelis apledėjimas (~33 000 km²). Šiauriniai Himalajų šlaitai lėkštesni, leidžiasi į Tibeto plokščiakalnį, nuo kurio skiria Jarlung Campo slėnis.

Ežerai

Himalajų regionas yra nužymėtas šimtais ežerų. Dauguma jų virš jūros lygio iškilę daugiau nei 5 000 m. Didžiausias ežeras – Pangongas – driekiasi ties Indijos ir Tibeto siena. Jis pakilęs virš jūros lygio apie 4600 m, yra 8 km pločio ir beveik 134 km ilgio. Aukščiausiai esantis ežeras yra Gurudongmaro ežeras šiauriniame Sikime (5 370 m).

Įtaka klimatui

Himalajai turi nepaprastą įtaką Indijos subkontinento ir Tibeto plynaukštės klimatui. Jie apsaugo nuo šaltų, sausų arktinių vėjų, pučiančių į subkontinento pietus, todėl temperatūra Pietų Azijoje yra aukštesnė negu atitinkamose kitų žemynų platumose. Himalajai taip pat suformuoja barjerą musoniniams vėjams, kurie, negalėdami plūsti į šiaurę, atneša daug drėgmės Terai regionui. Manoma, kad Himalajai daro didelį poveikį Centrinės Azijos Taklamakano ir Gobio dykumoms.
Kalnų grandinės taip pat sulaiko vakarų vėjus iš Irano, kurie žiemą atneša sniegą Kašmyrui, liūtis Pandžabui ir šiaurinei Indijai. Tačiau dalis šaltų šiaurės vėjų pasiekia Brahmaputros slėnį, atvėsindami orą Šiaurės Rytų Indijoje ir Bangladeše.

Gamta

Pietiniuose, musonų veikiamuose Himalajų šlaituose iškrenta nuo 1000 (vakaruose) iki 4000 mm (rytuose) kritulių. Šioje kalnų pusėje ryškus vertikalus zoniškumas – nuo pelkėtų džiunglių (terajų) gamta keičiasi į visžalius atogrąžų miškus, toliau į lapus metančių medžių ir spygliuočių miškus, krūmynus, pievas. Šiauriuose, sausringuose šlaituose vyrauja kalnų stepės ir pusdykumės. 5000 m aukštyje prasideda ledyniniai kraštovaizdžiai.
FK Borec Veles

Istorija

Klubo ištakos siekia 1926 m. Yra žaidę elito divizione.
Christopher Brown

Biografija

Aukščiausio rango varžybose debiutavo 2000 m. sudalyvaudamas Sidnėjaus olimpinėse žaidynėse, kur pateko į ketvirtfinalius, bet savo bėgime liko šeštas ir į kitą etapą vietos neiškovojo. Po metų sportininkas nesėkmingai startavo 2001 m. pasaulio čempionate kur pirmojo rato varžybose savo grupėje atbėgo ketvirtas ir į kitą etapą nepateko. 2003 m. – 2004 m. dalyvavo dvejuose pasaulio uždarų patalpų čempionatuose, olimpinėse žaidynėse ir atviro stadiono pasaulio čempionate. Visose varžybose sportininkas pasiekė pusfinalių bėgimus, bet į finalą nepateko. 2005 m. pasaulio čempionate užfiksavo 44,48 s laiką ir galutinėje įskaitoje liko ketvirtas. 2006 m. Maskvoje vykusiame pasaulio uždarų patalpų lengvosios atletikos čempionate sportininkas pelnė bronzos medalį. 2007 m. pasaulio čempionate Osakoje Brown vėl liko ketvirtas. 2008 m. žiemos sezoną sportininkas pradėjo iškovodamas bronzos medalį paskalio uždarų patalpų čempionate. Vasarą sprinteris startavo Pekino olimpiadoje kur asmeninėje rungtyje liko ketvirtas, o komandinėje estafetėje pelnė sidabro medalį. 2010 m. pasaulio uždarų patlapų čempionate Brown pelnė aukso medalį.
Piotras Kapica

Biografija

1918 m. baigęs Sankt Peterburgo politechnikos universitetą pradėjo jame dirbti. 1921-1934 m. komandiruotas į Didžiają Britaniją. 1924-1934 m. Kavendišo laboratorijos direktoriaus pavaduotojas, 1930-1934 m. Londono karališkosios draugijos Mondo laboratorijos direktorius ir profesorius. 1934 m. grįžęs į Maskvą įkūrė Fizikos problemų institutą. 1935-1946 m. ir nuo 1955 m. šio instituto direktorius. Nuo 1947 m. Maskvos fizikos ir technikos universiteto profesorius. Nuo 1955 m. žurnalo „Žumal eksperimentalnoj i teoretičeskoj fiziki“ vyr. redaktorius.
1929 m. Londono karališkosios draugijos, 1939 m. TSRS mokslų akademijos, 1968 m. Amerikos menų ir mokslų akademijos ir kitų šalių mokslų akademijos narys.
Meištovičių šeimos koplyčia-mauzoliejus

Architektūra

Neogotikinė koplyčia galiniu fasadu įsirėmusi į miškingos kalvos šlaitą. Jį abipus pastato prilaiko atraminės sienos. Statinys tinkuoto mūro sienomis, kvadratinio plano, su smailėmis užbaigtais šoniniais bokšteliais. Yra laidojimo rūsys. Stogas dvišlaitis, jo bokšteliai-pinakliai neišlikę po dangos keitimo. Pastatas priekiniu fasadu atgręžtas į šiaurę. Šio fasado frontonas laiptuotos formos, su perspektyviniu smailiaarkiu portalu. Ant vakarų fasado sienos, po langais, pritvirtinta pilko šlifuoto granito memorialinė lenta su iškaltu įgilintų raidžių įrašu lenkų kalba: „GROBY MEYSZTOWICZOW“ (liet. Meištovičių karstai). Langų, durų angos smailiaarkės. Įėjimo durys metalinės, dvivėrės, viršuje grotuotos. Lubos skliautinės. Altoriaus vieta yra prie pietinės sienos. Mensa šviesaus granito, su dviem metalinėmis dvivėrėmis durelėmis priekyje. Sienos stačiakampėje nišoje įkomponuotas gipsinis Švč. Mergelės Marijos su Kūdikiu reljefas.