google/wiki40b huggingface dataset:
Grajevo apskritis

Istorija

Nuo V a. pr. m. e. iki XIII a. šiose vietovėse gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. Apie XV a. šias vietoves pradėjo kolonizuoti mozūrai ir lenkai. Nuo XIII-XIV a. iki 1513 m. dabartinės apskrities šiaurės rytuose esančios žemės priklausė Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės Trakų vaivadijai, o nuo 1513 m. iki 1569 m. Liublino unijos Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės Palenkės vaivadijai. Nuo 1138 m. iki 1526 m. dabartinės apskrities pietvakarinės žemės priklausė Lenkijos karalystės Mazovijos kunigaikštystei, o nuo 1529 m. iki 1569 m. Mazovijos vaivadijai. Nuo 1569 m. iki 1795 m. buvo Abiejų Tautų Respublikos Didžiosios Lenkijos provincijos Mazovijos vaivadijos valdose. Nuo 1795 m. iki 1807 m. priklausė Prūsijos karalystės Naujosios Rytų Prūsijos Balstogės departamentui. Nuo 1807 m. iki 1815 m. priklausė Varšuvos kunigaikštystės Lomžos departamentui. Nuo 1815 m. iki 1837 m. priklausė Rusijos imperijos Lenkijos Kongreso karalystės Augustavo vaivadijai, 1837–1866 m. Augustavo gubernijai, 1867–1914 m. Lomžos gubernijai. Nuo 1914 m. iki 1919 m. priklausė Vokietijos imperijai. 1919–1939 m. priklausė Lenkijos tarpukario Balstogės vaivadijai. 1939–1941 m. ir 1944 m. apskritis priklausė Tarybų Sąjungos, Baltarusijos TSR, Balstogės srities, Grajevo rajonui. 1941–1945 m. priklausė Trečiajam reichui. Nuo 1945 m. priklauso Lenkijai. 1945–1975 m. priklausė Balstogės vaivadijai. 1975–1999 m. priklausė Lomžos vaivadijai. 2008 m. pradėtas oficialiai naudoti Grajevo apskrities herbas ir Grajevo apskrities vėliava.
Svetlana Naumova

Biografija

Gimė 1956 m. vasario 29 d. Kaune, karo veterano ir rusų kalbos mokytojo Andrejaus Navumavo bei dėstytojos Reginos Ignatovič šeimoje. 1978 m. baigė istorijos studijas Maskvos universitete. 1982 pradėjo aspirantūrą Baltarusijos universitete. 1988 m. tapo filosofijos mokslų daktare. 1987-1994 m. dėstė Minsko pedagoginiame universitete. 1994-2001 m. dirbo nacionaliniame aukštojo mokslo institute, prezidentinėje švietimo komisijoje bei tarptautiniame politikos mokslų institute. 2001-2004 m. buvo Europos humanitarinio universiteto politologijos katedros vedėja. 2005-2009 m. į Vilnių perkeltame universitete dėstė filosofiją ir politologiją. Parengė nemažai mokslinių publikacijų, dalyvavo Baltarusijos prezidento rinkiminėse kompanijose. Buvo viena iš pilietinės kampanijos "Pasakyk tiesą" įkūrėjų. Buvo tardoma Baltarusijos KGB, tai pakenkė sveikatai ir mirė 2011 m. kovo 10 d. Minske.
Daškoniai

Istorija

Daškoniai XX a. buvo okolica. Čia žemes valdė Kantautai, Liaudanskai, Macinavičiai, Raževičiai, Eidrigevičiai.
Didžiaakė kamanė

Biologija

Patinai nuo kitų kamanių skiriasi neįprastai didelėmis akimis, o judrumu labiau primena vikrias muses nei bites. Peržiemojusios patelės pasirodo gegužės pradžioje. Gyvena sausokose natūraliose ar smarkiai sulaukėjusiose kultūrinėse pievose, ypač kalvų, upių slėnių, ar paežerių šlaituose. Lanko įvairių augalų žiedus, bet dažniausiai vaistinių godų, raudonųjų dobilų.

Populiacija Lietuvoje

Didžiaakė kamanė Lietuvoje saugoma nuo 1976 m. Rasta Alytaus, Kaišaidorių, Lazdijų, Marijampolės, Molėtų, Panevėžio, Prienų, Varėnos ir Vilniaus rajonuose. Iš viso pagauta 50 individų. Dažniausiai aptiktos pavienės kamanės. Pirmenybę teikia agrokraštovaizdžiui su vyraujančiais sunkiais dirvožemiais. Stebimas rūšies pagausėjimas, bet neaišku, ar tai lemia natūrali populiacinė dinamika, ar žemės naudojimo permainos.
Draugystės parkas

Draugystės parkas – 15 ha parkas Dainavos mikrorajone, Kaune, Kovo 11-osios gatvės, V. Krėvės ir Taikos prospektų kvartale.

Istorija

Parkas įkurtas 1973 m. kaip Tautų draugystės parkas. Projekto autorius architektas Alvydas Pranas Steponavičius, dendrologė Raimonda Augustienė. Buvo suprojektuotos atskiros zonos pagal parko lankytojų amžiaus grupes, apsauga nuo miesto triukšmo – dirbtinai supiltos 3-4 m aukščio kalvos, apsodintos kalnapušėmis.
Pagrindinė parko aikštė – žiedas, esantis netoli V. Krėvės prospekto, yra skirtas aktyviam poilsiui. 2009 m. čia įrengta vaikų žaidimų aikštelė, 2010 m. – treniruokliai. Žiedo viduryje stovi skulptoriaus Broniaus Zalenso skulptūra „Švelnumas“ (past. 1977 m.), vaizduojanti mažylį laikančią mamą. Pietinėje parko dalyje, netoli Taikos prospekto, įrengtas tvenkinys, rytinėje dalyje – alėja su suoleliais. 
2003 m. Draugystės parkas pripažintas geriausiu urbanistiniu projektu Lietuvoje.
Gelbėtojai

Siužetas

Veiksmas prasideda, kai našlaitė Penė įmeta į vandenį butelį su rašteliu viduje. Butelis nunešamas į Niujorką, kur jį suranda Pagalbos Visuomenei organizacija, vadovaujama pelių. Užduoties imasi Vengrijos atstovė panelė Bianka, kuri savo porininku pasirenka valytoją Bernardą. Atvykusios į prieglaudą, pelės sutinka katiną Rufą, kuris atskleidžia, kad Penė jaudinasi dėl to, jog jos niekas neįsivaikina. Katinas ją įtikinėjęs, kad taip nebus, bet ji buvo pasirengusi pabėgti iš prieglaudos. Jis taip pat prisimena, kad anksčiau tą savaitę matė automobilį ir nedorėlę ponią Medūzą, bandančią įsivilioti Penę į savo automobilį.
Pelės keliauja į Medūzos parduotuvę ir ją apieško. Jos nugirsta savininkės pokalbį telefonu su jos asistentu ponu Snūpsu, ant kurio ji pyksta, kad jis nesugebėjo surasti Velnio Akies deimanto ir kad nesutrukdė Penei išsiųsti žinutės butelyje. Ji prasitaria, kad vyksta prie Velnio upelio, kur mergaitė yra laikoma uždaryta.
Albatroso Orvilio padedamos, pelės skuba prie upelio susitikti su laumžirgiu Evinrudu, kuris jas įsisodina į lapą ir vyksta prie laivo, kuriame yra laikoma Penė. Iš nugirsto pokalbio jie sužinojo, kad mergaitė yra pagrobta tam, kad įlįstų į piratų urvą, kuriame yra deimantas. Netrukus Bernardas ir Bianka suranda mergaitę ir sugalvoja planą, kurį vykdys kitą dieną.
Kitos dienos ryte nedorėlė ponia Medūza įsako mergaitei leistis į urvą ir surasti deimantą, tuo tarpu pelės sėdėjo mergaitės sijono kišenėje. Trijulė surandą deimantą kaukolės viduje, bet pakyla potvynis, tačiau jie spėja išsigelbėti. Ponia Medūza paslepia deimantą Penės meškiuko viduje ir ruošiasi išeiti iš urvo, tačiau pelės ir padėjėjas su mergaite pagriauna ją ir išmeta meškiuką, kurį pagriebia Penė. Medūza atsako šūviais, bet visi sugeba pabėgti.
Padėjėjas Snūpsas padega fejerverkus Medūzos laive, o tuo metu Penė su pelėmis pasinaudoja jos laivu, skirtu keliauti pelkėmis. Nedorėlė panelė Medūza bando juos vytis, tačiau jos laivas sprogsta ir ji lieka kepurnėtis ant vieno iš laivo kaminų.
Velnio akis perduodama Smitsono institutui, o Penę įsivaikina nauja šeima.

Atsiliepimai

Filmas sulaukė palankių atsiliepimų iš kritikų, teigiamai priimtas ir auditorijos. Filmas gavo 48 mln. dolerių pelno ir yra vienas sėkmingiausių filmų „Disney“ kompanijos istorijoje. „Daily Variety“ filmo apžvalgoje teigė, kad filmas patenka tarp geriausių „Disney“ animacinių filmų.

Apdovanojimai

Daina „Someone’s Waiting for You“ buvo nominuota Oskarui, bet jį laimėjo „You Light Up My Life“ iš filmo tuo pačiu pavadinimu.
Trečiasis artilerijos pulkas

Trečiasis artilerijos pulkas – Lietuvos kariuomenės dalinys, veikęs 1921–1940 m.

Istorija

Artilerijos pulko pradžia laikoma pirmojo pėstininkų pulko trečioji artilerijos baterija, įkurta 1919 m. kovo pabaigoje. Iš jos ir kitų dviejų artilerijos baterijų 1920 m. kovą buvo suformuotas Trečiasis artilerijos divizionas, kurį performavus, 1921 m. įkurtas Trečiasis artilerijos pulkas. Pulko štabas ir baterija nuo 1931 m. buvo dislokuotas Kaune, kitos baterijos nuo 1935 m. – Marijampolėje ir Prienuose. 1931 m. pulkas buvo apginkluotas 77 įvairaus kalibro patrankomis ir haubicomis. 1940 m. pulke buvo dvi 75 mm patrankų baterijos ir viena 105 mm haubicų baterija. TSRS okupavus Lietuvą, 1940 m. rugpjūčio 30 d. pulkas buvo išformuotas.
Varnutės tvenkiniai

Varnutės tvenkiniai – tvenkiniai, esantys Jonavos mieste, prie Joninių slėnio, Rimkų mikrorajono. Yra paplūdimys, persirengimo kabinos, bokšteliai, skirti šokinėjimui į vandenį, tilteliai. Netoli yra Jonavos centrinis stadionas. Prie Varnutės (Varnakos) upelio tvenkinių yra gyvenamasis mikrorajonas Lakštingalos. Prie tvenkinių nutiesti dviračių takai.
Kalnuotoje ir vaizdingoje teritorijoje aplink Varnutės tvenkinius bėgimo klubas „Maratonas” organizuoja „Varnutės” bėgimą (1,9 km; 3,8 km ar 10,3 km nuotoliai). Įvairaus ilgio distancijose dalyvauja per 100 bėgikų, besivaržančių savo amžiaus grupėse. Prie Varnutės 3-iojo tvenkinio nuo 2001 m. rengiamos kasmetinės Jonavos miesto sportinės žūklės plūdine meškere varžybos. Organizuoja Jonavos sporto klubo Ruklos „Vilkas“ žūklės būrelio nariai.
Birbynė

Birbynė – pučiamasis lietuvių liaudies muzikos instrumentas. Tai vieno ar dviejų liežuvėlių aerofonas, su pūstuku, ar be jo. Gaminama iš medžio, žievės, rago, šiaudo, žąsies plunksnos. Pačios paprasčiausios birbynės buvo gaminamos piemenų. XIX a. paveikta klasikinių instrumentų, tokių kaip klarnetas, birbynė tapo sudėtingesnė ir yra naudojama atliekant profesionalią muziką. Dabartinės birbynės gaminamas iš medžio, turi raginę taurelę, tonines skylutes. Skirstomos į 3 kategorijas: soprano, tenoro ir kontraboso.
MTV Europos muzikos apdovanojimai 2011

Nominacijos

Laimėtojai yra paryškinti.
Eben-Emaelio fortas

Eben-Emaelis (pranc. Fort d'Ében-Émael; ol. Fort Eben-Emael) – Belgijos fortas tarp Lježo ir Mastrichto, netoli Alberto kanalo, gynęs Belgijos-Vokietijos sieną. Fortas pastatytas 1931–1935 m. Jis tuo metu garsėjo kaip neįveikiamas ir didžiausias pasaulyje.
1940 m. gegužės 10 d. 78 vokiečių parašiutininkai (iš dalinio, kuris vėliau tapo 1-ąja parašiutininkų divizija) kariniais sklandytuvais DFS 230 nusileido ant forto viršaus. Parašiutininkai atsigabeno daug sprogmenų fortui ir jo artilerijai naikinti. Fortas neturėjo apsaugos nuo oro atakų ir kulkosvaidžių lizdų forto viduje. Pirmuosius parašiutininkus parėmus vokiečių 151-ajam pėstininkų pulkui gegužės 11 d. 13:30 tvirtovė kapituliavo, pasidavė 1200 belgų kareivių.
Požeminis fortas Eben-Emaelis buvo Belgijos viltis apginti savo rytines sienas. Jo užduotis buvo ginti, o prireikus sunaikinti tris itin svarbius tiltus. Fortas taip pat gynė pietuose buvusį Vise’s praėjimą. Kad šioje vietoje reikalingas Lježo priėjimus ginantis fortas buvo suvokta dar XIX a. pabaigoje, bet jis pasirodė vertas dėmesio tik po to, kai buvo iškastas Alberto kanalas. Tvirtovė buvo pabaigta tik 1935 m., ji gynė juostą tarp upės ir kanalo. Plieno ir gelžbetonio bokštelių ginama tvirtovė atrodė neįveikiama.
Vokiečiai iš anksto suplanavo forto užėmimą. Ruošdamiesi jie treniravosi pulti natūralaus dydžio tvirtovės išorės maketą okupuotoje Čekoslovakijoje. Tam jie panaudojo neseniai pastatytą ir užgrobtą Benešo sienos fortą, kurio planas buvo artimas Eben-Emaeliui. Buvo suplanuota, kad fortas bus paimtas kareivių, kurie į fortą atskris sklandytuvais. Parašiutai tam mažai tiko, kadangi sunku dideliam būriui kareivių sėkmingai nusileisti parašiutais į nedidelį plotą. Parašiutininkai buvo aprūpinti kryptiniais užtaisais (kurie tada buvo naujovė) šarvuotiesiems bokšteliams naikinti.
Vokiečiams gera žvalgyba, atidus pasiruošimas ir belgų nepasiruošimas padėjo 1940 m. gegužės 10 d. sėkmingai įvykdyti operaciją. Eben-Emaelio užgrobime buvo panaudotos dvi naujovės – desantiniai sklandytuvai ir kryptiniai užtaisai. Oberleitenanto Rudolfo Vitzigo (Rudolf Witzig) vadovaujami sklandytuvai nusileido ant forto „stogo“. Tada parašiutininkai kryptiniais užtaisais sunaikino ir sugadino šarvuotuosius bokštelius. Kulkosvaidžius naikino liepsnosvaidžiais.
Belgai sunaikino vieną iš trijų svarbių tiltų, kad jo nenaudotų vokiečiai, bet tuo tiltų nebegalėjo atvykti papildomos belgų pajėgos.
Po užėmimo fortas buvo numatytas kaip požeminė gamykla V-1 raketoms, tačiau ji taip ir nepradėjo veikti.
Dabar Eben-Emaelio fortas yra atviras turistams.
Farāśgañj SC

Istorija

Klubas įkurtas 1959 m.
Virtualus universiteto miestelis

Virtualus universiteto miestelis (angl. Virtual campus) – mokymo(si) ir mokslo tyrimams skirtos aplinkos, kurią padeda sukurti naujosios mokymo(si) ir komunikavimo technologijos, metafora. D. Rutkauskienė pažymi, kad dažnai sąvokos virtualus universitetas, virtualus universiteto miestelis ir virtualūs kursai yra painiojamos ir šiomis sąvokomis bandoma apibrėžti tuos pačius dalykus, nors iš esmės tai yra visai skirtingi dalykai.
Judita Butler

Judita Butler (angl. Judith Butler, g. 1956 m. vasario 24 d.) – žydų kilmės JAV post-struktūrizmo filosofė, kitoniškumo (angl. queer) ir lyčių performatyvumo teorijų kūrėja. Didžiausias jos indėlis į feminizmą, lyčių teoriją, politinę filosofiją ir etiką, nagrinėja filosofinę fantastiką. Yra aktyvi visuomeninkė, pasisakanti lyčių politikos, žmogaus teisių ir antimilitaristiniais klausimais. Svarbesnieji veikalai: „Vargas dėl lyties“ (1990), „Svarbūs kūnai“ (1993), „Išsiskiriantys keliai: žydiškumas ir sionizmo kritika“ (2012).
Siera Nevada (Ispanija)

Siera Nevada (isp. Sierra Nevada) – kalnų masyvas pietų Ispanijoje, Andalūsijoje, Andalūsijos kalnų dalis. Aukštis iki 3479 m, Mulaseno kalnas (aukščiausia vieta kontinentinėje Ispanijoje). Siera Nevada susidarė alpinės orogenezės metu. Kalnai sudaryti iš kristalinių uolienų, viršūnės alpinio tipo. Iki 1913 m. čia buvęs Corral de la Veleta ledynas buvo piečiausias Europoje ledynas. Šiuo metu toks yra Kalderono ledynas Italijos Apeninuose. Yra geležies rūdų telkiniai. Svarbi Ispanijos kalnų turizmo sritis. Dalis kalnų įeina į Siera Nevados nacionalinį parką. Yra Siera Nevados observatorija.
Mūsų kelias (Šiauliai)

Mūsų kelias – tautinės minties savaitraštis, ėjęs 1934–1935 m. Šiauliuose.

Istorija

Leido ir redagavo Pranas Razma. 1935 m. prijungtas prie savaitraščio „Mūsų kraštas“.
Pranas Lazutka

Biografija

Broliai Stanislovas Lazutka ir Valentinas Lazutka, sūnus Vladas Lazutka.
1941 m. baigė Omsko medicinos institutą. Per Antrąjį pasaulinį karą Ypatingosios Sibiro divizijos ir Šešioliktosios lietuviškosios divizijos chirurgas, sanitarinės tarnybos viršininkas. 1944–1946 m. Vilniaus miesto Sveikatos apsaugos skyriaus vedėjas. 1946–1959 m. LSSR sveikatos apsaugos ministro pavaduotojas; kartu iki 1992 m. Vilniaus universiteto dėstytojas, nuo 1985 m. profesorius. 1959–1970 m. Epidemiologijos, mikrobiologijos ir higienos instituto direktorius. 1970–1985 m. dirbo Eksperimentinės ir klinikinės medicinos institute, nuo 1973 m. Toksikologijos laboratorijos vedėjas. 1974 m. medicinos mokslų daktaras.
Tyrė pesticidų naudojimą Lietuvoje, tobulino citocheminių ir toksikologinių tyrimų metodus. Parašė daugiau kaip 50 mokslinių straipsnių.
Pilsūdai

Istorija

Kaimas pirmą kartą minimas 1582 m.
Dos Hermanasas

Istorija

Miestą 1248 m. įkūrė Kastilijos karalius Ferdinandas III ir pavadino savo armijos karvedžio Gonzalo Nazareno dviejų seserų garbei (isp. dos hermanas – „dvi seserys“).
Portulanas

Portulanas (it. portulano < porto – uostas) – jūrų žemėlapis su detaliai pavaizduota jūrų pakrante (buvo naudojamas XIII–XVII a.). Portulanai buvo efektyvios priemonės, padedančios jūreiviams pasinaudoti ankstesnių kartų jūrų keliautojų sukauptomis žiniomis. Tiksliai nežinoma kada atsirado tokio tipo jūrų žemėlapiai. Jų pirmtakai buvo vadinamieji portalani - smulkūs uostų sarašai ir jūrų kelių aprašymai, kuriuos jau ilgai naudojosi plaukiodami po Viduržemio jūrą.
Seniausias išlikęs portulanas Carte Pisane sukurtas apie 1290 m. Jame parodytos Viduržemio ir Juodoji jūros.

Savybės

Portulanai pasižymėjo rumbų linijomis, kuriomis buvo išraižyti šie žemėlapiai. Jos padėdavo jūreiviams laikytis reikiamo kurso. Vėliau kaip papildomas navigacijos simbolis skirtingų spalvų linijos, kuriomis buvo žymimos vyraujančios vėjo kryptys. Aštuoni pagrindiniai vėjai buvo žymimi juodai, pusinės krypties - žaliai. 
Portulanai turėjo mastelį, kurio padalos maždaug atitiko iš rumbų linijų susidariusių keturkampių matmenis. Mastelis buvo vaizduojamas kaip kaspino pavidalo juosta, panašia į ruletę. 
Pakrančių linijos buvo detalios ir tikslios, nors lengvai galima pastebėti, kad kai kurios sritys žemėlapių sudarytojams buvo geriau pažystamos nei kitos. Dėl portulanų navigacinės paskirties buvo specialiai padidinami ir paryškinami kyšuliai, uostai, upių žiotys, o norint neužgožti kranto linijos, vietovių vardai buvo rašomi sausumos plote.
Svarbūs uostai buvo žymimi raudonai, įvairūs ženklai žymėjo galimus pavojus laivybai. Sausumos objektai būdavo nurodomi tik paraštėse ar išvis nežymimi. 
Portulanų legendos beveik visada būdavo  rašomos lotyniškai, labai retai - vartojamas katalonų ar italų dialektas.
Antanas Žekas

Biografija

1937–1941 m. mokėsi Pašėtės, 1941–1943 m. Šėtos pradžios mokykloje, 1943–1945 m. Šėtos gimnazijoje, 1945–1950 m. Kauno Komjaunimo vidurinėje mokykloje. 1950–1951 m. lankė LSSR valstybinio dramos teatro studiją. 1951–1953 m. tarnavo sovietinėje armijoje Turkestane. 1953–1957 m. studijavo (nuo antro kurso) LSSR konservatorijoje, 2-oje aktorių laidoje (dėstyt. Juozas Gustaitis, Regina Senkutė, Jonas Kavaliauskas).
1956–1958 m. Kapsuko dramos teatro, 1958–1959 m. Kauno jaunojo žiūrovo teatro aktorius. Nuo 1959 m. vaidina Kauno valstybiniame dramos teatre. 1963–1977 m. vadovavo Kauno profsąjungų kultūros rūmų liaudies teatrui.
Teatre sukūrė apie 120 vaidmenų. Parašė keliolika dramaturgijos veikalų vaikams („Mergelė Gulbelė“ ir kt.), kurie buvo pastatyti Kauno lėlių teatre. 1993–1994 m. rašė scenarijus TV serialui „Kriminalinės istorijos“ (rež. Viktoras Valašinas). Nuo 2003 m. Lietuvos rašytojų sąjungos narys. Palaidotas Petrašiūnų kapinėse.
Pusnis

Pusnis – sniego sąnašos, susidariusios dėl stipraus vėjo per sniego audras, panašios į smėlio kopas, kurios yra susiformavusios dėl tų pačių priežasčių kaip ir pusnys, o ypač dėl vėjo.
Pusnys trukdo transportui. Pusnys dažnai randamos susidariusios keliuose, nes kelio sankasos viršūnė, ar ištisos provėžos kelyje sudaro tarytum mažą užuovėją sniegui ant kelio dangos. Aukšto kalno tarpeklyje sniego užtvara gali būti panaudota kelio priešvėjinei pusei, kad apgalvotai būtų sukurta pusnis, tam kad vėjas neatpūstų sniego ant kelio. Pusnys dažniausiai formuojasi aukštose vietose, tokiose kaip plokščiakalniai ar kalvos.
Jeremy Triefenbach, vienas populiariausių XIX a. tyrinėtojų, yra žinomas kaip žmogus, kuris buvo įstrigęs pusnyje ir 13 dienų išgyveno vien tirpdydamas sniegą. Šios istorijos versiją galima rasti jo autobiografijoje „It’s a good deal“.
Merkinės Viešpaties Kryžiaus cerkvė

Istorija

1843 m. buvo įsteigta Merkinės stačiatikių parapija, nuspręsta, jog miestelyje bus pastatyta cerkvė, kurį laiką ji veikė dominikonų vienuolyno patalpose. 1887 m. tipinio projekto cerkvė pastatyta vietoje nugriautos Merkinės rotušės, kuri buvo nugriauta, dėl pasak per prastos būklės, pagal tokį tipinį projektą taip buvo pastatyta ir Tytuvėnų cerkvė. Šio tipinio projekto objektas, kartais apibūdinamas, kaip „smurtinė“ architektūra, kuri smarkiai pakeitė Merkinės centro urbanistinį vaizdą. Cerkvės bokšto rūsyje yra autentiškas skliauto fragmentas, priklausęs buvusiai rotušei. Cerkvė veikė iki 1940 metų.
Sovietiniais laikais, 1968 m., neveikiančios cerkvės pastate buvo įkurtas Merkinės kraštotyros muziejus, kuriame eksponuojami Merkinės krašto archeologijos, istorijos, etnografijos, numizmatikos, dzūkų buities eksponatai, nuotraukos.
Ečidzenas

Geografija

Miestas ribojasi su Sabaje, Fukujumi, Ikeda, Minamiečidzenu ir Ečidzeno miesteliu. Miesto teritorijoje yra 4 kalnai, prateka 4 upės.

Miesto simboliai

Oficiali miesto gėlė – skaistažiedė, medis – sakura.
Lietuvių PEN centras

Lietuvių PEN centras – Tarptautinio PEN klubo padalinys Lietuvoje. Tai lietuvių kalba kuriančių prozininkų, poetų, eseistų, dramaturgų, vertėjų, leidėjų, literatūros kritikų ir mokslininkų asociacija.

Istorija

1989 m. vasario 23 d. jau anksčiau susikūrusi lietuvių literatūros kūrėjų grupė pasirašė Tarptautinio PEN Klubo Chartiją ir įsteigė šios pasaulio rašytojų asociacijos lietuvių centrą. 1989 m. gegužės 11 d. Tarptautinio PEN klubo kongrese Mastrichte (Olandija) Lietuvių PEN centras buvo priimtas visateisiu klubo nariu ir įregistruotas organizacijos valdybos būstinėje Londone. LPENC anuomet buvo pirmoji lietuvių visuomeninė organizacija, priimta į pasaulinę visuomeninių organizacijų bendriją, nepriklausomai nuo SSSR. 1990 m. gruodžio 27 d. įvykęs visuotinis susirinkimas patvirtino LPENC įstatus.

Veikla

Savo veiklos pradžioje Lietuvių PEN centras išleido vieną pirmųjų šalyje pasirodžiusių leidinių anglų kalba „Rage of Silence”, kuriame buvo pristatyta šiuolaikinė lietuvių eseistika ir publicistika.
Lietuvių PEN centras skelbia pareiškimus aktualiais Lietuvos ir pasaulio visuomenės gyvenimo klausimais, ne kartą smerkė žmogaus teisių ir žodžio laisvės pažeidinėjimus Lietuvoje, Čečėnijoje, Baltarusijoje, Kinijoje ir kitur, kartu su kolegomis iš kitų šalių parengė rezoliucijas, priimtas Tarptautinio PEN klubo kongresuose.
Lietuvių PEN centras rengia literatūros skaitymus, diskusijas, visuomenines akcijas, jo nariai skelbia įvairius aktualius pasisakymus spaudoje ir radijo laidose, atkreipdami visuomenės ir valdžios institucijų dėmesį į žodžio laisvę ir kūrybinei saviraiškai, taip pat Lietuvos kultūros sklaidai kylančias problemas.
Eteriai

Eteriai yra organinių junginių klasė turinti eterinę grupę (deguonies atomą susijungusį su dviem pakaitais). Eterius galima pavaizduoti bendra formule R–O–R'. Pagal juos sudarančius radikalus eteriai gali būti skirstomi į simetrinius ir asimetrinius, į alifatinius ir ciklinius bei į pirminius, antrinius ir tretinius.

Nomenklatūra

Eteriai pagal IUPAC nomenklatūrą vadinami pagal vyresniškesnį radikalą, pridedant prie jo likusio radikalo pavadinimą su priesaga " – oksi„. Pavyzdžiui, junginio CH₃-O-C₂H₅ pavadinimas būtų metoksietanas.
Pagal trivialiąją nomenklatūrą eteriai vadinami išvardinant radikalus abėcėlės tvarka ir pridedant žodį “eteris", pavyzdžiui, etilo metio eteris. Dietilo eteris dažnai vadinamas tiesiog eteriu.

Fizikinės savybės

Eteriai yra lakūs ir mažai tirpūs vandenyje. Šią jų savybę lemia tai, kad jų molekulės sudaro tik labai silpnus vandenilinius ryšius tiek su savo, tiek su vandens molekulėmis.
Eteriai yra silpnai polinės medžiagos, dėl maždaug 110 laipsnių eterinio ryšio kampo ir dviejų laisvų elektronų porų prie deguonies atomo.
Cikliniai eteriai yra gerai tirpūs vandenyje, nes juose eterinio ryšio kampas yra didesnis. Dėl to gali lengviau susidaryti vandeniliniai ryšiai.
Šymkentas

Istorija

Miestas žinomas nuo XII a. 1914-1924 m. buvo pervadintas Černiajevu (rus. Черняев).
Gofo Sala

Gofo Sala arba Gofs Ki (angl. Goff's Caye) – maža salelė Belizo barjeriniame rife, Anglų sąsiauryje. Plotas – 0,5 ha. Tai nedidelis smėlio ruožas, apsuptas 0,6-3 m gylio lagūnų. Yra maža prieplauka ir turistų namelis. Saloje kiaušinius deda jūriniai vėžliai.
Kolonijiniais laikais Gofo Saloje veikė žvejų stovyklavietė, vyko prekyba, įkurtos kapinės.
Laukupis (Šventoji)

Geografija

Išteka Peldžių kaimo žemių rytiniame pakraštyje, netoli Peldinės miško, 0,3 km į pietryčius nuo kelio Grūšlaukė–Medininkai. Iki Pemperių teka šiaurės vakarų, o toliau – šiaurės-šiaurės rytų kryptimi. Į Šventąją įteka Ledžiuose, 60,6 km nuo jos žiočių.
Gyvenvietės: Peldžiai, Pemperiai, Medininkai, Ledžiai.
Im Dong-Hyun

2004 m. vasaros olimpinės žaidynės

2004 m. vasaros olimpinėse žaidynėse Im Dong-Hyun pirmą kartą tapo olimpiečiu. Atrankinėse varžybose sportininkas buvo pirmas (687 taškai), bet vėliau ketvirtfinalyje nusileidęs vos vienu tašku pralaimėjo sidabro medalininkui iš Japonijos Hiroshi Yamamoto. Komandinėse varžybose šaulys laimėjo aukso medalį.

2008 m. vasaros olimpinės žaidynės

2008 m. vasaros olimpinių žaidynių šaudymo iš lanko varžybų atrankoje Im Dong-Hyun užėmė tik aštuntą vietą. Vėliau šešioliktfinalyje pralaimėjo amerikiečiui Vic Wunderle. Komandinėse varžybose šaulys laimėjo aukso medalį.

2012 m. vasaros olimpinės žaidynės

2012 m. vasaros olimpinėse žaidynėse šaudymo iš lanko varžybų atrankiniame raunde pasiekė naują pasaulio rekordą individualioje rungtyje (699 taškai) bei kartu su Pietų Korėjos rinktine pagerino pasaulio komandinį rekordą (2087 taškai).
FC Ashdod

Istorija

Klubas įkurtas 1999 m. kai Maccabi Ironi Ashdod susijungė su Hapoel Ashdod.