google/wiki40b huggingface dataset:
James Hetfield

Biografija

James Hetfield, gimė skyrybų išardytoje, griežtoje šeimoje. Kai James’ui buvo 16 metų, jo motina mirė nuo vėžio. James'as buvo uždara asmenybė, dėl to būdavo atitolęs nuo bendraamžių.

Muzika James'o gyvenime

Iš pradžių, būdamas 9 metų, James'as pradėjo lankyti pianino pamokas, po to jis susidomėjo savo brolio David'o būgnais, ir galiausiai, būdamas 14 metų, pradėjo groti gitara. Vaikystėje James'as dar pabūvojo kelete grupių: Leather Charm ir Obsession.

Metallica

1981 m. James'as susipažino su dabartiniu Metallica būgnininku Lars'u Ulrich. Pastarasis laikraščio skelbimuose ieškojo muzikantų. Taigi James'as su Lars'u susirado dar porą muzikantų: Dave'ą Mustaine ir Ron'ą McGoverney, ir įkūrė milžiniško populiarumo susilaukusią ir iki šiol tebegyvuojančią grupę Metallica. 1992 metais, James'as, koncerto metu pateko į pirotechnikos nelaimę, ir smarkiai apdegė, taigi, kol jis reabilitavosi, vietoj jo gitara grupėj grojo James'o draugas John'as Marshall'as, o dainuoti James'as galėjo. 2001 James'as gydėsi priklausomybę alkoholiui.

Asmeninis gyvenimas

1997, rugpjūčio 17 diena, James'as vedė Francesca Tomasi, su kuria vėliau susilaukė 3 vaikų: Cali (Birželio 13, 1998), Castor (Kovo 18, 2000) ir Marcella (Sausio 17, 2002). James'as domisi medžiokle, riedlentėmis, automobiliais. 2009 metais, James'as kartu su Grupe Metallica, pateko į Rokenrolo šlovės muziejų. Metallica Rokenrolo Šlovės Muziejuje, 2009 m.
Nemėjos liūtas

Pabaisos įveikimas

Euristėjas pirmiausiai liepė Herakliui užmušti Nemėjos liūtą ir atnešti liūto kailį. Heraklis iškeliavo. Nemėjoje jis patykojo liūtą ir taikliai paleido strėlę, tačiau pabaisos nesužeidė. Tada ėmė vytis žvėrį su kuoka, bet liūtas pasislėpė oloje su dviem angom. Vieną angą Heraklis užvertė, o pro kitą įlindo į olą, čiupo liūtą už gerklės ir pasmaugė (pagal kitą versiją, uždusino sukišęs ranką liūtui į nasrus). Jis užsimetė liūtą ant nugaros ir po kurio laiko sugrįžo į Mikėnus.
Heraklis praleido ilgas valandas mėgindamas nudirti Nemėjos liūto kailį, tačiau jam vis nepavykdavo ir jau buvo bemanąs, kad jam nevyks atlikti pirmosios užduoties. Tačiau pasirodė deivė Atėnė, užsimaskavusi sene, ir padėjo jam suprasti, kad vienintelis įnagis, kuriuo galima nudirti liūto kailį, yra jo paties nagai. Padedamas dievų Heraklis įvykdė pirmąjį žygdarbį.
Nuo tol Heraklis dėvėjo neįveikiamą Nemėjos liūto kailį kaip šarvus. Karalius Euristėjas taip išsigando Heraklio išvaizdos, kad kitas užduotis jam skyrė per pasiuntinį, o pats Herakliui atvykus slėpėsi bronziniame inde.
Kitoje lovos pusėje

Turinys

Arianos ir Hugo šeima po 10 metų santuokos išgyvena krizę. Bėgindami išlikti kartu, jie nusprendžia visiškai pasikeisti vaidmenimis šeimoje: Hugo tampa namų šeimininke, prižiūri vaikus ir apsipirkinėja, o Ariana pradeda vadovauti statybos kompanijai vietoje vyro. Abu netrunka įsitikinti, kad gyvenimas kito kailyje nėra toks paprastas, kaip atrodo iš šalies...
Sebastianas Huten-Čapskis

Biografija

Malborko pakamario Aleksandro Jono ir Malborko pakamario Pranciškaus Miroslavo brolis. Pranciškaus (m. 1754 m. ) tėvas.

Valstybės tarnyba

Nuo 1673 metų Kulmo vėliavininkas, Kulmo kaštelionas (1683-1699). Nuo 1685 metų ėjo Malborko pakamario pareigas.
Palaidotas Bernardinų bažnyčios koplyčioje, Novene.
Romualdas Miečkovskis

Biografija

1973 m. baigė Vilniaus pedagoginį institutą. 1973–1980 m. dirbo žurnalistu dienraštyje „Czerwony Sztandar“. 1980–1988 m. LRT laidų lenkų kalba skyriaus vedėjas, 1988–2002 m. laidos lenkų kalba „Rozmowy Wileńskie“ redaktorius. 1989–2000 m. laikraščio, nuo 2000 m. žurnalo „Znad Wilii“ leidėjas ir vyr. redaktorius. 1992 m. su kitais įkūrė to paties pavadinimo radijo stotį. Nuo 1989 m. bendradarbiauja lenkų dienraščiuose „Rzeczpospolita“, „Nowy Dziennik“, nuo 1990 m. – su Lenkijos RTV, lietuvių laikraštyje „Literatūra ir menas“, „Šiaurės Atėnai“. 1990–2000 m. bendradarbiavo su Didžiosios Britanijos RTV (BBC). Nuo 1994 m. rengia tarptautinius poezijos susitikimus „Gegužė prie Neries“ (Maj nad Wilią), 2004 m. Varšuvoje įkūrė Vilniaus „Znad Wilii“ meno galeriją (veikė iki 2005 m.), 2006 m. – Mazovijos meno galeriją. Išleido poezijos rinkinių, apsakymų rinkinį.
Šilininkai (Juknaičiai)

Nemuno reikšmė

Dėl nuolat vykstančios kontrabandos per Nemuno upę, Šilininkuose pastatytas modernus pasieniečių bokštas su stebėjimo aparatūra, skirta fiksuoti valstybės sienos pažeidėjus. Žiemos metu ant Nemuno suaktyvėja poledinės žūklės žvejyba.

Aplinkinės gyvenvietės

Paleičiai - 5 km
Juknaičiai - 8 km
Plaškiai - 5 km
Tarybinė liaudis

Tarybinė liaudis (rus. советский народ) – TSRS laikų terminas, reiškęs visus žmones, nuolat gyvenusius TSRS, konkrečiai nenurodant jų tautybių - visų tautybių visuma. Tarybinei liaudžiai priklausė: rusai, ukrainiečiai, armėnai, lietuviai, suomiai, vokiečiai ir visos kitos tautos.
Rusiškas terminas советский народ yra išvestinis iš rus. народ 'tauta, liaudis, nacija', pagal vartoseną galėtų būti verčiamas ir 'tarybinė nacija', tačiau tradiciškai verčiamas kaip tarybinė liaudis.
Tarybinė liaudis šios valstybės gyvavimo laikotarpiu buvo įgavusi kai kuriuos bendrus kultūrinius ir mentaliteto bruožus. Oficialiai tarybinėje formuluotėje (1971 m.) tarybinės liaudies apibrėžimas skambėjo taip: „Nauja istorinė, socialinė ir internacionalinė žmonių visuma, gyvenanti vienoje teritorijoje, turinti vieną ekonomiką, vieningą socialistinį turinį ir įvairią pagal nacionalinius ypatumus kultūrą, federacinę valstybę ir bendrą tikslą – komunizmo pastatymą“.
Žodžių junginys советский народ ('tarybinė liaudis') minimas V. Lebedevo-Kumačo dainoje, „Jei rytoj karas“ (rus. Если завтра война), pirmame 1939 m. gruodžio 21 d. laikraščio „Pravda“ (rus. Правда - „tiesa“) puslapyje „Brangus Stalinas“ (rus. Родной Сталин) ir daugelyje tarybinių kūrinių.
1961 m. Nikita Chruščiovas, kalbėdamas XXII TSKP suvažiavime, pasakė: „TSRS susidarė nauja istorinė įvairių žmonių, turinčių vienodus charakteringus bruožus, visuma – tarybinė liaudis“.
1971 m. XXIV Tarybų Sąjungos Komunistų partijos suvažiavime tarybinė liaudis buvo paskelbta tvirtu socialiniu-politiniu ir idėjiniu visų klasių ir sluoksnių, nacijų ir tautų, gyvenančių TSRS teritorijoje, junginiu. Jų bendra kalba – tarybinės liaudies kalba - buvo pripažinta rusų kalba - tai buvo išraiška „to vaidmens, kuri vaidiną rusų liaudis broliškoje TSRS tautų šeimoje“.
Kartais „tarybinė liaudis“ (pseudo lot. homo sovieticus) buvo suprantama kaip rusų liaudis, taip netiesiogiai iš anksto pavadintos dar nesurusintos, bet jau pasmerktos surusinti tautos, kurios statydamos socializmą palaipsniui atsisakė savo tautinio savitumo.
Plačiai vartojamais posakiais tapo: „Tarybinės liaudies žygdarbis Antrajame pasauliniame kare“, „visa tarybinė liaudis, visa progresyvi žmonija“.
Terminas „tarybinė liaudis“ buvo vartojamas kaip kolektyvinis vaizdas, kurio vardu veikė ir jos nuomonei atstovavo tarybinė valdžia. Priklausomai nuo konteksto ir požiūrio taško toks vaizdas galėjo būti įvairiai suprantamas: negatyviai - kaip „asmenybės nuasmeninimas“, „totalitarizmas“ ir pozityviai - kaip „vienybė“, „tvarka“.
UMF Víkingur

Istorija

1928 m. spalio 7 d. įkurtas klubas, o futbolo komanda daugiausiai žaisdavo žemesniuose divizionuose. 
Pastaruoju metu buvo iškopę į elito divizioną, bet jame įsitvirtinti nepavyko.
Komjaunuolis (1943)

Komjaunuolis – nelegalus komunistinis laikraštis, ėjęs 1943–1944 m. Kaune.

Istorija

Leido LKJS Kauno miesto komitetas. Daugintas hektografu. Išėjo 4 numeriai. Bendradarbiavo Juozas Aleksonis, Alfonsas Čeponis. Redaktorius Povilas Štaras.
Karveliai (Šiauliai)

Aplinkinės gyvenvietės

Poviliškiai – 2,5 km
Dargaičiai (Šiauliai) – 2,5 km
Gurbai (Šiauliai) – 2,7 km
Rakandžiai – 4,5 km
Taurakiai – 5,2 km
GRUZDŽIAI – 1,7 km 
 KURŠĖNAI – 22 km
ŠIAULIAI – 20 km
Dimšiai – 3,2 km
Edvardas Dombrovickas

Biografija

Nuo 1946 m. gyveno Jonavos valsčiuje. 1951 m. baigė Strebeikių pradinę, 1959 m. – Žeimių vidurinę mokyklą. 1959–1964 m. Kauno politechnikos institute studijavo architektūrą, bet diplomuotu architektu netapo. 1973–1977 m. mokėsi Vilniaus aukštojoje partinėje mokykloje.
1964–1967 m. tarnavo TSRS kariuomenėje. 1968 m. Liepių aštuonmetės mokyklos lietuvių kalbos ir vokiečių kalbos mokytojas, 1968–1973 m. – Šilalės rajoninio laikraščio „Artojas“ korespondentas, atsakingas sekretorius, 1977 m. – šio laikraščio redaktoriaus pavaduotojas, 1977–1987 m. – Kėdainių rajoninio laikraščio „Tarybinis kelias“ redaktoriaus pavaduotojas, redaktorius, 1987–2006 m. – Kapsuko, nuo 1989 m. Marijampolės rajoninio laikraščio „Naujasis kelias“ (vėliau „Suvalkietis“) redaktorius. 2003 m. jo vadovaujamas „Suvalkietis“ tapo Marijampolės apskrities laikraščiu.

Kūryba

Nuo 1963 m. kūrė noveles, humoreskas, feljetonus. Juos publikavo savaitraštyje „Literatūra ir menas“, žurnaluose „Jaunimo gretos“, „Švyturys“, „Šluota“, „Nemunas“. 1970–1972 m. buvo pripažintas geriausiu Žemaitijos žurnalistų kūrybinio susivienijimo feljetonistu.
Arklys (kinų zodiakas)

Arklys – septintasis iš dvylikos metų ciklo gyvūnų, sutinkamų kinų zodiake.
Šio gyvūno elementas – ugnis, o laikas – 11–13 val.
Metų laikas – vasara, o mėnuo – birželis.
Spalvos – ruda, geltona, violetinė. Skaičiai – 2, 3 ir 7.
Labiausiai atitinkantis Vakarų horoskopo ženklas – Dvyniai.
Sông Lam Nghệ An FC

Istorija

Klubo ištakos siekia 1979 m. Tris kartus tapo šalies čempionais (1999–2000, 2000–01, 2011 m.)
Pasikorimas

Pasikorimas – savižudybės forma, mirtis dėl kvėpavimo ir širdies veiklos išnykimo kilpa užveržus kaklą. Jei kartis pradėta neseniai, įmanoma žmogui neleisti numirti – savižudį išimti iš kilpos, daryti dirbtinį kvėpavimą, išorinį širdies masažą, iškviesti greitąją medicininę pagalbą. Dar žr. – uždusimas.
Pasikorimas yra dažniausia savižudybės forma Lietuvoje, mažiau populiari kitose šalyse.
Savižudis pasikarti gali tiek krisdamas iš tam tikro aukščio (kėdės, stalo) arba bando užsismaugti naudodamas tik savo jėgą nekrentant (horizontalioje padėtyje, pririšus kilpą ant durų rankenos, vonios vamzdžio ir stumiantis nuo jos taip, kad ji užspaustų kaklą). Šiuo būdu užtrunka kur kas ilgiau, kol ištinka mirtis: ant kūno įvyksta pakitimai, tokie, kaip kraujo išsiliejimas į akies obuolius, dar iki mirties. Dar vienas, rečiau pasitaikantis būdas – šokti iš didelio aukščio su kilpa, siekiant sulaužyti kaklą, tačiau šis būdas sunkiai suorganizuojamas, be to sprandas ne visada lūžta, jei neparinktas tinkamas aukštis.
Apie mirties priežastis ir kitus susijusius su pasikorimu dalykus, žiūrėkite straipsnį korimas.
Airbus A340

300

Airbus A340 modelis buvo gaminamas 4 skirtingų versijų. Pirma 300 versija, pristatyta 1991 m., buvo 59,39 m ilgio. Versijos talpa – 295 keleiviai. 1993 m. pirmosios šią versiją pradėjo naudoti „Lufthansa“ ir „Air France“ avialinijos. Tai buvo populiariausia A340 versija – jos pagaminta 218 vienetų.

200

Vėlesnė A340 modelio versija tapo 200 – joje tilpo 261 keleivis 13 800 km nuotolio įveikimui arba 240 keleivių – 15 000 km. Tai yra trumpiausia A340 versija (59,39 m) ir vienintelė, kurios ilgis trumpesnis už sparnų ilgį (60,30 m). Dėl šios priežasties, taip pat mažos talpos ir žymiai pagerintos 300 versijos šis modelis buvo nepopuliarus tarp pagrindinių pasaulio vežėjų. Iš viso 200 versijos modelių pagaminta 28 vienetai.

500

A340-500 versija pradėjus gaminti buvo toliausiai nuskristi galintis keleivinis laineris. 2002 m. gruodžio 3 d. pirmasis šios versijos lėktuvas buvo pristatytas „Emirates“ avialinijoms – aptarnauti pirmąjį šios bendrovės maršrutą į JAV (Dubajus–Niujorkas). Šios versijos lėktuvas 313 keleivių gali nuskraidinti 16 020 km. Šis rekordas buvo išlaikytas iki 2006 m., kuomet pagrindinis konkurentas „Boeing“ išleido 777 versiją, galinčią nuskristi iki 17 200 km. „Singapore Airlines“ priklausantis 500 versijos lėktuvas buvo pirmasis keleivinis lėktuvas, turintis specialią mirusiems žmonėms talpinti skirtą spintą. Iš viso „Airbus“ pagamino 34 A340-500 versijos lėktuvus.

600

Pagrindinis Boeing 747 konkurentas tapo A340-600 versija. Šios versijos lėktuvai gali talpinti 379 keleivius ir nuskristi 13 900 km. Šis modelis talpina 25 procentais daugiau krovinio už 747 ir leidžia taikyti mažesnes kelionės kainas. Pirmasis A340-600 skrydis įvyko 2001 m. balandžio 23 d. 2002 m. komercinius skrydžius šiuo lėktuvu pradėjo „Virgin Atlantic“ kompanija. Iš viso 600 versijos modelių buvo pagaminta 97 vienetai.
Šis modelis buvo ilgiausias komercinis lėktuvas iki 2010 m. vasario, kuomet pirmąjį savo skrydį atliko naujas rekordininkas 76,3 m ilgio Boeing 747-8.
Agnita

Istorija

Gyvenvietė rašytiniuose šaltiniuose minima nuo 1280 m. kaip Sancta Agatha. 1376 m. miestui suteikta teisė rengti turgų. Rumuniškas miesto pavadinimas kilo nuo Šv. Agnesos, tuo tarpu vengrai miestą vadina Šv. Agotos garbei.
Rimantas Martinkus

Biografija

1982 m. baigė Klaipėdos politechnikumą, automechanikas, 2006 m. baigė Klaipėdos universitetą, socialinio darbo specialistas. UAB „Girkalių statyba“ direktorius.
Partijos Lietuvos krikščionys demokratai Klaipėdos rajono skyriaus narys. 2003–2007 m. ir nuo 2007 m. Klaipėdos rajono savivaldybės tarybos narys.
Girkalių bendruomenės pirmininkas. Sutuoktinė Audronė, vaikai Lina, Saulius.
Aizavlis

Istorija

1890 m. britai įkūrė karinį postą, skirtą kovai su mizų gentimis. Palaipsniui išaugo miestas.
Aleksandras Tornau

Biografija

Per Pirmąjį pasaulinį karą baigė Peterhofo karo mokyklą, 1932 m. – Kauno universiteto Teisės fakultetą.
1922–1927 m. žemės ūkio kooperatyvų sąjungos „Žemaitūkis“ pirmininkas. Nuo 1923 m. LVLS narys. 1924–1925 m. LVLS CK generalinis sekretorius. Pirmojo ir Antrojo Seimų atstovas. 1927 m. kalėjo Varnių koncentracijos stovykloje. 1929–1932 m. redagavo savaitraštį „Žemaitis“. 1931–1932 m. advokatas Telšiuose, 1932–1938 m. – Kaune.
Ūdra

Paplitimas

Paplitusi visoje Europoje, beveik visoje Azijoje ir nedidelėje Šiaurės Afrikos dalyje.

Išvaizda

Ilgis – nuo 50 cm iki 1 m. Gyvūno aukštis – 30 cm. Sveria 6-10 kg. Uodega raumeninga, plokščia, gali būti 25-55 cm ilgio. Uodegos storumas priklauso ir nuo ūdros įmitimo, nes čia kaupiasi riebalų atsargos. Kūnas ištįsęs, aptakus. Pėda panaši į šuns, tik ne su 4, o su 5 pirštais.
Ausys beveik paslėptos plaukuose. Ūdrai nardant, ausų angos ir šnervės užsidaro. Stiprūs žandikauliai ir aštrūs dantys leidžia patikimai sugriebti žuvį. Šlapias kailis yra labai lygus, išdžiūvęs tampa panašus į dyglius – tai padeda greičiau nutekėti vandeniui. Šeriasi nuo pavasario iki rudens, bet pamažu, todėl kailis beveik visus metus kokybiškas.
Ji nebijo ir pačio šalčiausio vandens kokį galime išmatuoti Lietuvoje.

Mityba

Grobiui neišranki, nors pagrindinis maistas – žuvis. Ypač mėgsta upinius vėžius ir ungurius. Taip pat medžioja vandens paukščius ir vabzdžius, varles, net kiškių jauniklius. Pabadavusi iškart gali suėsti net pusantro kilogramo žuvų. Jūrų pakrantėse gyvenančios ūdros gaudo krabus, įvairias žuvis.
Maisto ieškanti ūdra gali nuplaukti didelius atstumus. Žuvį gaudo įvarydama ją į spąstus. Ją suėda beveik visuomet krante, prilaikydama priekinėmis letenomis.
Suaugusi ūdra per dieną suėda apie 2,5 kg įvairaus maisto, o tai sudaro apie 20 % jos kūno svorio.

Dauginimasis

Poruotis gali ištisus metus. Vieno patino teritorijoje gali gyventi kelios patelės. Patelei pradėjus rujoti, šis per keletą dienų poruojasi su ja daugybę kartų.
Po 61-74 dienų, pasaulį išvysta dažniausiai 2-4 jaunikliai. Vos gimę jie būna 12 cm ilgio ir sveria 60 g. Tėvas jauniklių nemaitina, todėl išvejamas. Pirmąsias šešias savaites jie būna silpni, minta motinos pienu. Praregi tik po mėnesio. 8-9 mėn. naktimis trumpam iš urvo išlenda į lauką. 12 mėn. jau visiškai savarankiški, bet dar kelis mėnesius gyvena su motina. Patinėliai subręsta 18 mėn., patelės – 2 metų.

Amžius

Gyvena iki 20 metų.

Priešai

Vilkai, lūšys. Žūva bebrų, kiaunių, mangutų spąstuose, gaudyklėse.

Vertė

Gražus ir savitas vandens telkinių pakrančių gyvūnas.

Gausa Lietuvoje

Paplitusi visoje Lietuvoje, gana dažna. 1996 m. Lietuvoje gyveno 1300 ūdrų.

Apsauga

Seniau ūdros medžiotos dėl brangaus kailio, be to žvejai jas laikė kenkėjomis, naikinančiomis žuvį. Vėliau buvo madinga ūdrų medžioklė su šunimis, ypač sportinė ūdrų medžioklė. Apie 1950 m. ūdrų liko kur kas mažiau dėl vandens užterštumo. Gyvūnai žūdavo suėdę apnuodytą žuvį.
Nuo 1960 m. žvėreliai daugelyje šalių imti saugoti. Šiuo metu jų yra labai nedaug. Didėti ūdrų populiacijai trukdo vis populiarėjančios įvairios vandens sporto šakos, žvejyba ir tai, kad patys gyvūnai labai lėtai dauginasi. Jas nubaido bet koks triukšmas, dažnai nusižiūri brakonieriai. Centrinėje Europoje ūdros veisiamos nelaisvėje, po to paleidžiamos į laisvę.
Klemas Inta

Biografija

1959 m. baigė Židikų vidurinę mokyklą, dirbo Židikų Mičiurino kolūkio sąskaitininku. 1965 m. baigė Lietuvos žemės ūkio akademijos Mechanizacijos fakultetą, įgijo inžinieriaus – mechaniko specialybę. Studijuodamas susidomėjo Kauno aviacijos sporto klube propaguojamu sklandymo sportu. 1966 m. atliko privalomąją karinę tarnybą, 1971 m. baigė Kalugos aviacijos mokyklą, lakūnas – instruktorius.
1967–1968 m. Viekšnių profesinės technikos mokyklos dėstytojas, 1968–1987 m. Akmenės aviacijos sporto klubo viršininkas, 1977 metais buvo suteiktas sklandymo sporto meistro vardas ir lakūno instruktoriaus pirmoji klasifikacija. 1987–1988 m. Akmenės 2-os vidurinės mokyklos mokytojas.
1988 m. spalio mėn. išrinktas Nau­jo­sios Ak­me­nės miesto Tarybos Vykdomojo komiteto pirmininko pavaduotoju, 1989–1990 m. pirmininkas. 1989 m. Akmenės rajono Sąjū­džio tarybos narys. Padėjo organizuoti rajono mokytojų ir žemdirbių sąjūdį, kūrė Ak­me­nės ra­jono Tremtinių ir politinių kalinių klubą, jo Tarybos narys, 1990 m. šis klubas K. Intą iškėlė kandidatu į Aukš­čiau­si­ą­­ją Ta­ry­bą, išrinktas po pakartotinių rinkimų 1990 m. gegužės 15 d.
1993–1995 m. Akmenės vidurinės mokyklos mokytojas, 1995–1997 m. Akmenės rajono meras, 1997–2000 m. Akmenės rajono savivaldybės sekretorius. 2000–2007 m. Akmenės rajono savivaldybės administracijos Naujosios Akmenės miesto seniūnijos seniūnas, Lietuvos savivaldybių seniūnų asociacijos tarybos narys.
Nuo 1991 m. Lietuvių tautininkų sąjungos narys, 2003–2005 m. LTS pirmininkas, nuo 2005 m. pirmininko pavaduotojas.
1995-1997 m., 1997-2000, 2000-2001 m., ir 2007 m. Akmenės rajono savivaldybės tarybos narys.
1990–1992 m. Lietuvos aeroklubo prezidentas, Akmenės aeroklubo valdybos pirmininkas, Kredito unijos „Tikroji viltis“ valdybos pirmininko pavaduotojas, signatarų klubo narys. Ap­do­va­no­tas Kū­no kul­tū­ros ir spor­to de­par­ta­men­to me­da­liu “Už nuo­pel­nus Lie­tu­vos spor­tui“ (1991 m.) ir Lie­tu­vos Res­pub­li­kos Da­riaus ir Gi­rė­no me­da­liu, Lietuvos pakvietimo į NATO proga apdovanotas atminimo ženklu (2002 m.). Sutuoktinė Vanda, vaikai Nerijus, Renata Veržukauskienė.
Pašėtė

Istorija

Prie Obelies aptiktas Pašėtės kapinynas (naudotas IV–VII a., X–XII a.).
XX a. pr. Pašėtėje buvo 3 dvarai: Riaubų (seniau – Hopenų), Gintautų ir Tiškevičių.

Aplinkinės gyvenvietės

Daratava – 1 km
Žeimeliai – 2 km
Lioliai – 2,5 km
ŠĖTA – 3,5 km
Sialianskaja Dolia

Sialianskaja Dolia (brus. Сялянская доля, liet. Valstiečių dalia) – laikraštis leistas nuo 1921 m. birželio iki 1922 m. balandžio Kaune baltarusių kalba. Laikraštį leido baltarusių valstiečių draugija, iš viso išleisi 7 numeriai.
Nove Piekutai

Istorija

Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei. 1533 m. pastatyta pirmoji bažnyčia. 1807 m. įkurta Nove Piekutų Šv. Kazimiero parapija. 1827 m. kaime buvo 14 namų ir 103 gyventojai. 1848 m. pastatyta koplyčia. 1869 m. įkurta mokykla. 1892-1893 m. pastatytas pakelės kryžius. 1915 m. sudegė kaimo bažnyčia. 1921 m. buvo 31 namas ir 199 gyventojai, iš kurių 103 vyrai ir 96 moterys, 176 katalikai, 20 judaistų, 2 stačiatikiai ir 1 protestantas, 190 lenkų ir 9 žydai. 1937-1971 m. pastatyta nauja barokinė-klasicistinė bažnyčia.
Baodingas

Istorija

Baodingas – vienas seniausių Kinijos miestų. Jo iškilimas siejamas su Vakarų Hanių dinastija. XIII a. sugriautas mongolų, bet vėliau atstatytas. Baodingas ilgą laiką buvo Džili provincijos sostine. 1928 m. tapo Hebėjaus sostine. Per II pasaulinį karą čia buvo Japonijos armijos būstinė. 1958 m. Hebėjaus sostinė iš Baodingo perkelta į Tiandziną.
Kulautuva

Aplinkinės gyvenvietės

BUBIAI - 3 km 
 VILKIJA - 10 km
RAUDONDVARIS – 10 km 
 KAUNAS – 21 km

Pavadinimo kilmė

1364 m. Vygando Marburgiečio kronikoje minimas Kalanten kaimas Paštuvos žemėje. Vėliau pavadinimas įvairuoja: Galanten (1370 m.), Golanten (1372 m.) ir kt. Rytų slavų kalbose XVI a. pabaigoje pasirodo priesaga -av- (Колотово, 1578 m.). 1610 m. Vilkijos valsčiaus dokumente minima pavardė Kolotovskis, tikriausiai kilusi nuo gyvenvietės vardo. Dabartinė miestelio lytis Kulautuva aptinkama nuo 1854 m.
Bronius Kviklys teigė, kad senovėje lietuviai gyvenvietę vadino Kulautai (pavardės Kulautas daugiskaita), tačiau tokia pavardė neaptinkama jokiuose raštuose. Labiau tikėtina, kad pavadinimo šaknis buvo kal- arba kol- (slaviškai), bet ne kul-, ir yra kilusi nuo pavardės Kalanta, bet vėliau dėl slavų įtakos virto Kalantava, Kulautava ir galiausiai lietuviškesne lytimi Kulautuva.
Liaudies etimologijoje miestelio vardas siejamas su žodžiu kultuvė, kadangi pasakojama, kad nuo seno moterys Nemune triukšmingai velėdavo skalbinius.

Dainų ir šokių šventės

Sovietiniais metais lietuviško tautinio meno mylėtojų pastangomis pirmą kartą dainų šventė įvyko Kulautuvoje, tik ką įrengtoje estradoje, 1953 m. birželio 27 d.
Nuo 2001 m. čia vyksta dainuojamosios poezijos festivalis „Akacijų alėja“. 2005 m. Kulautuvoje įvyko Kauno rajono dainų ir šokių šventė. Tai antroji tokia šventė po nepriklausomybės atkūrimo Lietuvoje. Ji buvo skirta Lietuvos nepriklausomybės penkiolikos metų ir Kauno rajono įkūrimo penkiasdešimtmečio sukaktims pažymėti. Rajono dainų šventė vyko ir 2007 m. birželio 16 d.
Rafailas Karpis

Biografija

Baigęs Vilniaus Antakalnio vidurinę mokyklą.
2007 m. baigė Lietuvos muzikos ir teatro akademiją (profesoriaus Virgilijaus Noreikos dainavimo klasė). Nuo 2003 m. dirba Lietuvos Nacionaliniame operos ir baleto teatre, Vilnius City Opera. Parengė virš dvidešimties operos vaidmenų. Grojo bei dainavo grupėje „Pieno lazeriai“. 2009 m. dalyvavo LTV rengtame „Triumfo arkos“ sezone.
Vincas Norvaišas

Biografija

V. Norvaišas buvo kilęs iš smulkiųjų Žemaitijos bajorų. 1853 m. baigė Varnių kunigų seminariją. Nuo 1858 m. gyveno Žygaičiuose (dab. Tauragės raj.), ėjo Žygaičių Šv. apaštalų Petro ir Pauliaus parapijos klebono pareigas.
Pritarė ir pagelbėjo persekiojamiems 1863 m. sukilėliams. Apie 1865 m. Sartininkuose susitiko su knygnešiu kun. Antanu Brundza. 1867 m. pradėjo dalyvauti Motiejaus Valančiaus slaptoje organizacijoje, kurios tikslas buvo spausdinti ir platinti draudžiamą lietuvišką spaudą Žemaičių vyskupijoje. Buvo pažįstamas su Tilžės katalikų klebonu dekanu J. Zabermanu. M. Valančiaus organizacijoje aktyviai veikė, buvo vyskupo tarpininkas perduodant pinigus į Tilžę J. Zabermanui knygoms spausdinti, persiunčiant knygas kitiems knygnešiams. 1868–1869 m. V. Norvaišas redagavo ir rengė spaudai vyskupo M. Valančiaus rankraščius.
1870 m. M. Valančiaus organizacija buvo susekta. Už lietuviškų knygų platinimą ir 1863 m. sukilimo rėmimą V. Norvaišas buvo žandarų suimtas, uždarytas kalėjime Viniuje, žiauriai tardomas. 1871 m. neribotam laikui ištremtas į Tomsko guberniją. Apie 1882 m. grįžo iš tremties, apsigyveno Ventspilyje (dab. Latvija). Neilgai pagyvenęs, čia ir mirė. Palaidojimo vieta nežinoma.
Vjenas (miestas)

Istorija

Romėnų valdymo laikais dabartinio Vjeno vietoje buvo alobrogų opidumas, kurį 121 m. užėmė romėnai. Jau tuomet vietovė tapo svarbiu Galijos centru. II a. vietovėje pradėjo plisti krikščionybė, 314 m. buvo įkurta vyskupija. 524 m. miestą užėmė frankai. Pasirašius Verdeno sutartį, Vjenas tapo Vidurio Frankų karalystės dalimi. 933 m. Vjenas atiteko Burgundijos karalystei, o 1032 m. – Šventajai Romos imperijai, tačiau faktiškai daugiau nei 400 metų jį valdė Vjeno arkivyskupija. Dvejus metus Vjene (nuo 1311 iki 1312 m.) Vjene vyko Visuotinis Bažnyčios susirinkimas. Nuo 1449 m. miestas tapo Prancūzijos dalimi.

Architektūra

Išliko senovės Romos pastatų – Augusto ir Livijos šventyklos, cirko pastato griuvėsiai, nežinomos paskirties antikos laikų piramidė. Gausu bažnyčių: V a. šv. Petro romaninė bažnyčia, gotikinė šv. Mauricijaus katedra, statyta nuo XI iki XV a.