google/wiki40b huggingface dataset:
Jérôme d'Ambrosio

Karjera

Nuo 1995 iki 2002 m. Jerome lenktyniavo kartingų čempionatuose. Jis tris kartus tapo Belgijos čempionu, bei 2002 m. nugalėjo pasaulio taurę Formula A klasėje.
2003 m. belgas debiutavo Formula Renault čempionate ir tapo čempionu. Vėliau iki pat 2006 m. jis dalyvavo įvairių šalių Formula Renault čempionatuose. 2007 m. jis debiutavo ir nugalėjo International Formula Master pirmenybėse. Nuo 2008 iki 2010 m. Jerome dalyvavo GP2 serijos lenktynėse. 2008–2009 m. Azijos serijos klasėje jis užėmė antrąją vietą.
2010 m. sezonui jis tapo Formulės 1 Virgin Racing ekipos lenktynininku bandytoju, o nuo 2011 m. tapo šios ekipos lenktynininku.
1897 m. Rusijos gyventojų surašymas

1897 m. Rusijos imperijos gyventojų surašymas vyko 1897 m. sausio 28 d. Tai buvo pirmasis visuotinis Rusijos gyventojų surašymas. Kadangi tuo metu Lietuva buvo Rusijos sudėtyje, šio surašymo metu taip pat surašyti ir Lietuvos gyventojai. Surašymui vadovavo rusų geografas ir statistikas Piotras Semionovas-Tianšanskis. Surašymas rinko duomenis apie gyventojų amžių, lytį, socialinę struktūrą, religiją, užsiėmimą ir kt.
Endriejavo vidurinė mokykla

Istorija

1808 m. Endriejave įsteigta parapinė mokykla, 1865 m. valdinė pradinė mokykla. Ji savo patalpų neturėjo, nuomodavo iš privačių asmenų. Mokinius mokė vienas mokytojas, buvo 4 skyriai. Po Pirmojo pasaulinio karo mokyklai pastatė medinį dviejų aukštų pastatą. Mokiniams buvo skirtos 5 klasės, salė. Tame pačiame pastate gyveno ir mokytojai. 1944 m. atsitraukiant vokiečių kariuomenei pastatas buvo susprogdintas. 1948–1956 m. veikė septynmetė, nuo 1956 m. vidurinė. 1958 m. mokyklą baigė pirmoji abiturientų laida. 2004 m. spalio 1 d. prijungtos Žadeikių ir Rudgalvių pradinės mokyklos.
Kepaluškalnis

Įtvirtinimų liekanos

Piliakalnis buvo įrengtas aukštumos pakraštyje, dviejų daubų suformuotame kyšulyje. Jo šlaitai statoki, iki 20 m aukščio. Apytiksliai 45 × 50 m aikštelė pakraščiuose buvo apjuosta šiuo metu jau suplokštėjusiu gynybiniu pylimu. Šioje aikštelėje rasta pentinų, akmeninių sviedinių ir kitų radinių. Iš šiaurės pusės ji įtvirtinta net 5 pylimais ir grioviais, kurių trys pirmieji juosė ir rytinį bei vakarinį šlaitus. Pietiniame šlaite, 4 m žemiau aikštelės krašte esančios terasos, gynybinis griovys, už kurio supiltas pylimas 2 m aukščio išoriniu šlaitu. Jie likę tik pietvakarinėje dalyje, kitur jau sunaikinti.
Piliakalnis labai apardytas arimų, dauguma pylimų nuskleisti, grioviai užlyginti. Pylimus apardė ir į vakarus nuo piliakalnio stovėjusi sodyba (nugriauta). Istoriniu atžvilgiu ypač žalingi buvo apie 2002 m. vykę piliakalnio tvarkymo darbai, kai per šiaurinius įtvirtinimus į aikštelę nutiestas akmenimis grįstas kelias, o penktojo griovio vietoje įrengta mašinų stovėjimo aikštelė.
1990 m. J. Genys piliakalnio aikštelėje ištyrė 8,5 m² plotą, kultūrinio sluoksnio neaptiko.

Paminklas Vytautui Didžiajam

Kepaluškalnio papėdėje 1990 m. pastatytas medinis paminklas Vytautui Didžiajam ir pergalei Žalgirio mūšyje atminti.
Vieta jam parinkta neatsitiktinai. Kovodamas dėl valdžios, taip pat ir tapęs valdovu kunigaikštis ne kartą lankėsi Žemaičiuose. Tikėtina, buvo užsukęs ir į Kaltinėnus, vieną svarbiausių tuometinės Žemaitijos centrų.
Ervinas (uraganas)

Ervinas – uraganas, siautėjęs 2005 m. sausio 8-9 d. naktį ir dieną Lietuvoje ir Skandinavijos valstybėse. Pradėjo formuotis sausio 6 d. vakariau Didžiosios Britanijos salyno. Sausio 8 d. staigiai stiprėdamas per Škotiją pasuko Pietų Skandinavijos pusėn. Sausio 8 d. po pietų Norvegijoje uragano centre buvo žemiausias slėgis – 960 hektopaskalių; čia užregistruotas didžiausias vėjo greitis – 169 km/val. Į uragano sritį pateko dalis Didžiosios Britanijos, Nyderlandai, Danija, Pietų Norvegija.
Dėl to, jog Ervino pietinėje periferijoje ir užnugaryje vyravo pietvakarių–vakarų krypties vėjai, labiausiai nukentėjo pietvakariniai Estijos krantai, o Lietuvoje stipriausi vėjai buvo fiksuoti tik Palangoje.
Per uraganą Erviną Lietuvos pajūrio zonoje gūsiais vėjo greitis siekė iki 34-35 m/s, kitur Lietuvoje vėjo gūsiai siekė 24-29 metrus per sekundę. Palangoje – 32 m/sek. (arba 115 km/val.), Šilutėje – 29, Klaipėdoje – 28, Šiauliuose – 23, Vilniuje – 22 m/sek.

Padariniai

Smarkiai nukentėjo Palangos paplūdimio kopos, išlaužyti miškai, Danė užtvindė Klaipėdos senamiestį, vandens lygis Klaipėdos laivybos kanale buvo pakilęs iki 1,54 metro padalos. Elektros avarijų šalinimas truko šešias dienas. Be elektros visoje šalyje buvo likę dar daugiau gyventojų nei 1999-aisiais, maždaug 150-180 tūkst. Prieš dešimtmetį siautę uraganai elektros oro linijoms pridarydavo nepalyginamai daugiau žalos. Šiais laikais nuo gedimų apsaugo naujos technologijos.
El Lisickis

Biografija

Lazaris Markovičius Lisickis gimė 1890 m. lapkričio 10 d. Počinoko kaime, apie 50 km nuo Smolensko Rusijoje. 1909 − 1914 m. mokėsi inžinerijos Darmštate Vokietijoje, keliavo po Europą. Prasidėjus Pirmajam pasauliniui karui grįžo į Rusiją. Dėl silpnos sveikatos buvo atleistas nuo karinės tarnybos, 1915 − 1916 m. mokėsi Rygos politechnikos institute (tuo metu evakuotas į Maskvą). Po to dirbo architekto studijoje Maskvoje, kartu su Marku Šagalu iliustravo žydų knygas. 1918 m. M. Šagalas pradėjo vadovauti Vitebsko dailės mokyklai ir paskyrė Lisickį vadovauti mokyklos architektūros ir grafikos skyriui. Vienas iš jo kolegų mokykloje buvo Kazimiras Malevičius, kurio abstrakčiojo meno idėjos paveikė Lisickį. Jis maždaug tuo metu prisiėmė El Lisickio kūrybinį pseudonimą ir pradėjo kurti grupę abstrakcionistinių paveikslų bendru pavadinimu „Proun“ (Naujų meno formų įtvirtinimo projektas). Šie paveikslai priminė trimačius architektūrinius brėžinius.
1921 m. El Lisickis trumpai dėstė Vkhutemas mokykloje Maskvoje ir buvo pasiųstas į Berlyną, kur organizavo Rusijos abstrakcionistų parodą Van Diemen galerijoje. 1923 m. El Lisickis Berlyno Didžiajai dailės parodai sukūrė „Proun kambarį“. Jis bendradarbiavo konstruktyvistų žurnaluose, turėjo ryšių su Teo van Dusburgu ir De Stilj menininkais. Jo pažįstamu tapo Laslas Mohojus-Nadis, kuris konstruktyvizmo idėjas skleidė Bauhaus mokykloje. Lisickio draugu buvo Naumas Gabo ir 1923 m. jis Veimare susitiko Bauhaus įkūrėją Valterį Gropijų. 1923 − 1925 m. laikotarpyje El Lisickis daugiausiai gyveno Šveicarijoje ir iki 1928 m. − Hanoveryje Vokietijoje. Po to grįžo į Rusiją, apleido tapybą ir labiau koncentravosi ties tipografika ir pramoniniu dizainu. Dirbo tuo metu valstybinės propagandos srityje (pavyzdžiui, žurnalas „TSRS statybose“), prisidėjo prie 1939 m. TSRS paviljono dizaino Pasaulinei parodai Niujorke. Jis kūrė fotomontažo kūrinius.
Lazaris Lisickis mirė nuo tuberkuliozės 1941 m. gruodžio 30 d. Maskvoje. El Lisickis savo gyvenimo metu buvo vienu žinomiausių TSRS menininkų Vakarų Europoje, savo kūryboje jis naudojo suprematizmo (Kazimiras Malevičius), konstruktyvizmo (Vladimiras Tatlinas ir Aleksandras Rodčenka), bei neoplasticizmo (Pitas Mondrianas) idėjas. Jo „Proun kambarys“ buvo atkurtas Van Abbemuseum Eindhovene Nyderlanduose, kur yra didelė El Lisickio tapybos darbų kolekcija.
Červen Briagas

Istorija

Rašytiniuose šaltiniuose pirmą kartą paminėtas 1431 m., osmanų raštuose, kaip Dobrolak. Dabartiniu pavadinimu paminėtas XVI a. 1899 m. pastatyta traukinių stotis.
Steponas Kuskys

Biografija

1973 m. baigė Maskvos maisto pramonės institutą, inžinierius – ekonomistas. 1995 m. ABF „Šilutės Rambynas“ pieno surinkimo punkto vedėjas, 2002 m. Pagėgių kredito unijos administratorius.
Lietuvos Politinių kalinių ir tremtinių sąjungos, nuo 2005 m. Liberalų demokratų partijos, partijos Tvarka ir teisingumas (liberalai demokratai) Pagėgių skyriaus narys.
2003–2007 m. ir nuo 2007 m. Pagėgių savivaldybės tarybos narys.
Sutuoktinė Vida, vaikai Marius, Nomeda, Donatas.
Prioziorskas (Kazachstanas)

Istorija

Gyvenvietė susikūrė 1956 m., TSRS pradėjus kurti priešraketinės gynybos sistemą. Po TSRS žlugimo, Sary Šagano poligonas išnuomotas Rusijai 50-čiai metų. Tiesa, didelė dalis gynybos įrengimų buvo apleista, pats Prioziorskas taip pat sunyko.
Liaudies frontas (Kaunas)

Liaudies frontas – Lietuvos liaudies fronto komiteto nelegalus laikraštis, išėjęs 1937 m. Kaune.

Istorija

Spausdintas rotatoriumi. Bendradarbiavo Mečislovas Gedvilas, Michalina Meškauskienė, Vladas Niunka, Justas Paleckis, Aleksandras Tornau ir Juozas Vaišnoras.
Zavadai (Zavadų valsčius)

Istorija

Kaimas įkurtas apie 1413 metus, kai Janušas I Senasis 60 valakų šių žemių šalia Šlinos upės suteikė broliams Giedejtow, Marcinow ir Michałow iš Kobilin Božimų. Žemių suteikimas patvirtintas 1422 m. ir 1439 metais. 1452 m. gyvenvietė gavo vokiškasias miestų privilegijas. XV a. kaimas priklausė Jan Giedejt. XV a. įkurta Zavadų Jėzaus Apsireiškimo parapija. 1742-1743 m. pastatyta medinė kaimo bažnyčia. XVIII a. įkurtos bažnyčios kapinės. 1827 m. kaime buvo 12 namų ir 224 gyventojai. 1878 m. pastatyta mūrinė kapinių koplyčia. XIX a. pabaigoje kaime pastatytas paštas, mokykla ir malūnas. 1919-1954 m. kaimas buvo Chlebiotkų valsčiaus centras. 1938-1956 m. pastatyta mūrinė neogotikinė bažnyčia.
Digital object identifier

Digital object identifier (DOI, liet. Skaitmeninio objekto identifikatorius) – nuolatinis skaitmeninis identifikatorius, suteikiamas objektui (tiksliau – intelektinės nuosavybės objektui) ir naudojamas jam skaitmeninėje erdvėje identifikuoti. DOI yra nepriklausomas nuo objekto vietos ir aprašo kur tas objektas ar informacija apie jį gali būti rasta internete. Informacija apie ta objektą gali kisti, tačiau DOI vardas nekis. Vienas populiariausių DOI pritaikymų – skaitmeninio identifikatoriaus suteikimas moksliniams straipsniams. 
Sistemą prižiūri ir skaitmeninius identifikatorius priskiria Tarptautinis DOI Fondas (angl. International DOI  Foundation), kurį sudaro atviros narystės konsorciumas iš komercinių ir nekomercinių partnerių. DOI yra registruotas šio fondo prekės ženklas.
DOI sistema panaši į Uniform Resource Name (URN) ir Persistent Uniform Resource Locator (PURL) sistemas.
AN-94

Istorija

1978 m. TSRS Gynybos ministerija paskelbė konkursą automato, viršijančio AK-74, kūrimui. Pagrindinis reikalavimas – padidinti ugnies efektyvumą, ypač šaudant nepatogiose padėtyse (einant, priklaupus, be atramos).
1981 m. buvo paskelbto konkurso Abakanas rezultatai. Dalyvavo dvylika automatų modelių. Perspektyviausiau pripažintas Genadijaus Nikonovo automatas AS.
1986 m. Nikonovo automatas buvo patobulintas ir buvo pavadintas ASM (АСМ, автомат со смещённым импульсом, модернизированный, automatas su delstiniu impulsu, modernizuotas).
1991 m. vyko valstybiniai bandymai Tamanės divizijoje. Jie patvirtino, kad Nikonovo automatas šaudant dvišūviais gerokai taiklesnis už AK-74 net šaudant iš nepatogių padėčių. Buvo rekomenduota automatą priimti į ginkluotę, bet ši procedūra užtruko.
1997 m. ASM gavo oficialų pavadinimą „5,45 mm Nikonovo automatas, 1994 m. modelis (AN-94)“ (5,45-мм автомат Никонова обр. 1994 г. (АН-94)) ir buvo priimtas ginkluotėn. Automatą vadino ir konkurso pavadinimu – Abakanas.
Pradžioje buvo manoma šiuo automatu perginkluoti visą armiją, bet Kalašnikovo automatai liko ginkluotėje. Priežastys dvejopos – tiek to meto ekonominiai sunkumai, tiek paties automato sudėtingumas.
Nuo 1998 m. AN-94 mažomis serijomis gamina Iževsko mašinų gamykla. Dabar AN-94 yra ginkluotėje. Juo ginkluojami armijos ir vidaus kariuomenės profesionalių kareivių daliniai (kurių dalis veikia Čečėnijoje), kadangi automato naudotojai turi būti įgudę. Manoma, kad visa Rusijos armija nebus perginkuota šiais automatais.

Konstrukcija

Automatas AN-94 yra klasikinės schemos, dėtuvė yra prieš pistoletišką rankeną. AN-94 konstrukcija užtikrina uždelstą atatrankos impulsą – atatranka kiek sulaikoma, kad kulka spėtų išlėkti iš vamzdžio. Tokia konstrukcija paimta iš artilerijos.
Vamzdžio gale yra vamzdžio kompensatorius. Pagrindinis taikiklis dioptrinis, reguliuojamas.
Korpusas iš plieno ir smūgiams atsparaus plastiko. Buožė plastikinė, užlenkiama.
Lamborghini Murciélago

Vardo kilmė

Vardas Murciélago ispanų kalboje reiškia „šikšnosparnį“. Šiuo vardu pavadintas koridos bulius išgyveno net 24 kardo dūrius 1879 m. kovoje. Jis kovojo su tokia aistra, kad matadoras nusprendė išsaugoti jam gyvybę – reta garbė kovos buliui. Vėliau šis bulius buvo dovanotas Don Antonio Miura – savininkui rančos pavadinimu Miura (šiuo vardu taip pat pavadintas kitas Lamborghini automobilis).

Lamborghini Murciélago LP640

Abi Murciélago versijos buvo truputį atnaujintos 2006 m. Jos buvo pristatytos Ženevos automobilių parodoje. Murciélago variklis buvo pakeistas į galingesnį 6.5 litro agregatą, o automobilio pavadinimas pakeistas į Murciélago LP640. 2007 m. šį variklį gavo ir rodsterio versija. Šis 6.5 litro variklis išvysto įspūdingą 640 AG (471 kW) galią. Abi versijos buvo truputį atnaujintos. Automobilis įsibėgėja (0-100 km) per 3.3 sek. Didžiausias greitis – 339 km/h.

Lamborghini Murciélago LP 670-4 SuperVeloce

Murcielago LP 670-4 Superveloce buvo pristatytas Ženevos automobilių parodoje 2009 m. ir, tuo metu, buvo galingiausias gamyklinis Lamborghini modelis. Murciélago LP 670-4 SuperVeloce turi 6.5 litro V12 variklį su 670 AG; nuo 0 iki 100 km/h įsibėgėja per 3.2 s. Jo didžiausias greitis 347 km/h. LP670-4 SV iš viso bus pagaminta tik 350 vienetų. Jo kaina – 455 tūkst. JAV dolerių
Petras Babelis

Biografija

1951–1955 m. mokėsi Paužuolių pradžios mokykloje, 1955–1958 m. Dapkūniškio septynmetėje mokykloje, 1963 m. baigė Alantos vidurinę mokyklą, 1970 m. Kauno medicinos institutą, gydytojas.
1970–1976 m. Kybartų 1 – os rajoninės ligoninės Vaikų ligų sk. vedėjas, 1976 m. Molėtų rajono ligoninės vyr. pediatras, 1977–1984 m. vyr. gydytojo pavaduotojas, 1984–1999 m. Molėtų poliklinikos terapeutas, 1999–2003 m. Molėtų rajono savivaldybės administracijos Sveikatos apsaugos ir socialinės rūpybos skyriaus vedėjas, nuo 2003 m. savivaldybės gydytojas.
1990–1993 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Molėtų rajono skyriaus pirmininkas. Nuo 1994–1997 m. Lietuvių tautininkų sąjungos narys, vėliau Lietuvos centro sąjungos narys.
Viltis (JAV)

Istorija

Leido bendrovė „V.J.Stagaras&Co“.
Redaktoriai Antanas Kaupas, Tomas Astramskas, Jonas Montvila, Vincas Šlekys (Stagaras).
Zietelos rajonas

Geografija

Didžioji rajono dalis yra Nemuno žemumoje, rytuose paviršius kyla į Naugarduko aukštumą. Būdingas aukštis 140–200 m, aukščiausia vieta siekia 283 m (į šiaurės rytus nuo Zietelos).
Svarbiausia upė – Nemunas. Teka jo intakai Ščiara, Molčiadė, Zietlauka, Padjavarka. Miškai užima 42 % rajono ploto (daugiausia pušynai).
Genovaitė Žukauskienė

Biografija

Baigė Kauno politechnikos institutą, nuo 1970 m. Šiaulių televizorių gamyklos inžinierė technologė, nuo 1978 m. Televizijos instituto inžinierė konstruktorė. 1973–1994 m. vadovavo gamyklos kraštotyrininkams, rengė kraštotyrines-pažintines išvykas, per kurias rinko medžiagą ir eksponatus visuomeniniam Radijo ir televizijos muziejui.
Muziejus įkurtas 1982 m. gegužės 7 d. Nuo 1982 m. rugsėjo mėn. muziejaus vedėja, 1994 m. užsidarius gamyklai ir Radijo ir televizijos muziejui tapus Šiaulių Aušros muziejaus padaliniu – Aušros muziejaus darbuotoja, 1998–2009 m. Technikos istorijos skyriaus vedėja. Jos iniciatyva skyriuje per 7 000 eksponatų. Jai pavyko aptikti seniausią Lietuvoje, 1925 m. Šiaulių Stasio Brašiškio laboratorijoje pagamintą radijo imtuvą ir iš kolekcionieriaus įsigyti vertingiausią muziejaus ekspozicijos dviratį – Žagarės kalvio rankų darbo XIX a. pabaigos medinį apkaustytą dviratį. 1994 m. organizavo kasmetinius jaunųjų radijo konstruktorių konkursus, kurie 2004 m. tapo tarptautiniai.
Nuo 1997 m. respublikinių kraštotyros ekspedicijų dalyvė: Meteliai (1997 m.), Linkuva, Šaukėnai (1998 m.), Ylakiai, Kuršėnai (1999 m.), Raudėnai, Rokiškis (2000 m.), Žarėnai, Panemunėlis (2001 m.), Meškuičiai, Papilė (2002 m.), Kairiai, Plungė, Žemaičių Naumiestis (2003 m.), Baisogala, Gruzdžiai, Kužiai (2004 m.), Pašvitinys, Žagarė (2005 m.), Bazilionai (2006 m.), Skaistgiris (2007 m.), Panemunis (2008 m.) ir kt.
Bendradarbiauja su leidykla „Versmė“, rašo straipsnius technikos istorijos tema, viena iš serijos „Lietuvos valsčiai“ knygų „Gruzdžiai“, „Kuršėnai“, „Papilė“, „Žiobiškis“ ir daugiau kaip 40 straipsnių periodikoje autorių. Šiaulių kraštotyros draugijos tarybos narė. Jos kolekcijoje – daugiau kaip 1000 angeliukų.
Santjago del Esteras

Istorija

Santjago del Esteras – seniausias Argentinos miestas, įkurtas ispanų ir išlikęs iki šių dienų. Ilgus amžius miesto apylinkėse gyveno indėnų gentys. 1543 m. teritorijas aplankė pirmoji europiečių ekspedija, atvykusi iš Čilės. 1553 m. liepos 25 d. (nors kai kurie istorikai mano, kad 1550 m.) ispanų konkistadoras donas Fransiskas de Agirė įkūrė Santiago del Estero del Nuevo Maestrazgo miestą. La Platos Vicekaralystės laikais Santjago del Esteras buvo Tukumano vyskupystės centru. Vėliau tapo pavaldus Saltai ir Kordobai.

Turizmas

Nors tai seniausias šalies miestas, išlikę vos keletas kolonijinės architektūros pastatų: 1570 m. pastatyta Nuestra Señora del Cármen katedra, kelios kitos bažnyčios ir koplyčios. Vertingi eksponatai saugomi istorijos, archeologijos muziejuose. Santjago del Esteras – vienas iš šiaurės Argentinos folkloro centrų.

Ekonomika ir švietimas

Medienos apdirbimo, maisto, odos, tekstilės pramonė. Svarbaus žemės ūkio rajono centras. Yra du universitetai: Nacionalinis Santjago del Estero (įkurtas 1973 m.) ir Katalikų (1960 m.).

Susisiekimas

Santjago del Esteras – svarbus provincijos transporto mazgas. Keliai į Tukumaną, Rosariją, Chuchujų, Kordobą, Katamarką. Taip pat geležinkeliai į Tukumaną, Rosariją, Kordobą. 6 km į šiaurę nuo miesto yra Mal Paso oro uostas, iš kurio vyksta skrydžiai į Tukumaną ir Buenos Aires.
Hlobynė

Istorija

Hlobynė šaltiniuose minima nuo 1737 m.
Miesto tipo gyvenvietė nuo 1957 m., miestas – nuo 1976 m.
Baraginė

Kaimo gyvenimas

Baraginėje veikiantis Marijampolės kultūros centro Baraginės skyrius kartu su Baraginės kaimo bendruomene ir biblioteka organizuoja įvairius renginius, pritraukiančius įvairaus amžiaus bei socialinių sluoksnių grupes. Kaimo 225-mečiui paminėti buvo pastatytas paminklas. Kaime nuolat prižiūrimos viešosios erdvės. Gegužės – birželio mėnesių sekmadieniais prie Baraginės kaimo kryžiaus gyventojai tradiciškai renkasi giedoti. Kaime vyksta tradiciniai renginiai – Užgavėnės, vasaros šventė, rudens šventė.
Merginos gyvenimas (filmas)

Turinys

Mūn – pornografinių filmų aktorė, gyvenanti kartu su Parkinsono liga sergančiu tėvu Popsu. Kartą jos draugė Džesė suorganizuoja aklą pasimatymą su vaikinu vardu Kipas. Jis palieka Mūn gerą įspūdį, tačiau žinia kuo mergina verčiasi, jį gerokai šokiruoja. Vis dėlto po keleto pasimatymų jis siūlo būti su ja, jeigu Mūn ryšis pasitraukti iš pornografijos.
Po to, kai Džesė kreipiasi į Mūn pagalbos prašydama „patikrinti“ ar jai pasipiršęs vaikinas bus jai ištikimas, mergina nusprendžia, kad tai gali būti jos verslo idėja. Tuo pat metu ji sužino, kad vienas iš kolegų aktorių yra ŽIV nešiotojas ir galėjo užkrėsti kitas partneres. Baimė, Kipo draugystė, nuolatinias rūpestis dėl tėvo sveikatos ir susidūrimas su agresyviu automobilių pardavėju Teriu, kurį ji bando „patikrinti“, vis labiau skatina Mūn apsispręsti dėl tolesnio savo gyvenimo...
Koneljanas

Pramonė

Koneljanas garsus vynu, ypač baltu sausu Prosecco, gaminamu iš to paties pavadinimo vynuogių. Šis vynas yra trijų rušių: tranquillo (neputojantis), frizzante (truputį putojantis) ir spumante (putojantis). Čia įsikūrusi seniausia Italijoje ir prestižiškiausia vyno mokykla Scuola Enologica.
1993 m. Prancūzijos Grand Prix

1993 m. Prancūzijos Grand Prix buvo Formulės 1 lenktynės, rengtos Magny-Cours trasoje liepos 14 d., 1993 metais. Tai buvo aštuntasis etapas 1993 m. Formulės 1 sezone.
Chimkai

Istorija

Įkurtas 1850 m. prie Chimkos upės (dabar jos vagoje yra Maskvos kanalas) kaip geležinkelio stoties gyvenvietė prie geležinkelio Maskva–Sankt Peterburgas. Geležinkelio stotis atidaryta po metų. Iki tol Chimkų vietoje buvo kaimai Куркино, Козлово, Козмодемьяновское, Киреево, Красные Горки ir kiti, kurie apie 1830 m. išpopuliarėjo kaip vasarnamių vietovės. Apie 1900 m. pradėtos statyti pramonės įmonės. Nutiesus Maskvos kanalą 1937 m. Chimkai tapo darbininkų gyvenviete, o 1939 m. miestu.
Atesninkų piliakalnis

Aplinkiniai piliakalniai

Lakinskų piliakalnis 20 kmVarnupių piliakalnis 16 km
Bambininkų piliakalnis 6 kmŠakališkių piliakalnis 17 km
Giluičių piliakalnis 3 kmPapiliakalnių piliakalnis 33 kmKaukų piliakalnis 12 kmRudaminos piliakalnis 11 km
Elveriškės piliakalnis 11 km
Gumbelių piliakalnis 8,5 kmGiraitės piliakalnis 8 km
Verstaminų IV piliakalnis 7 kmPapėčių piliakalnis 14 km
Prelomčiškės piliakalnis 7 km
Kazimiera Kymantaitė

Biografija

Pirmasis vyras – ekonomistas Marijonas Gregorauskas (1908–1995), antrasis – kultūros veikėjas Juozas Banaitis (1908–1967). Dukterys – aktorė Agnė Gregorauskaitė ir pianistė Aušra Marija Banaitytė.
Į Kauną atvažiavo viena, būdama vos 12 metų. 1929 m. baigė „Aušros“ mergaičių gimnaziją. Studijavo teisę Vytauto Didžiojo universitete (nebaigė), tuo pat metu 1929–1932 m. mokėsi Andriaus Olekos-Žilinsko dramos mokykloje prie Valstybės teatro, dalyvavo teatro spektaklių masuotėse. 1933–1934 m. Jaunųjų teatro aktorė, pirmas jos savarankiškas vaidmuo buvo spektaklyje „Dėdės Tomo trobelė“.  1934–1940 m. Valstybės teatro aktorė.
1939 m. išvyko į Vilnių. 1940–1941 m. Vilniaus valstybinio teatro aktorė. Karo metais su vyru Marijonu ir dukra Agne pasitraukė į Rusijos gilumą. 1941–1944 m. Maskvos radijo lietuviškų laidų bendradarbė. 1943–1944 m. Sovietų Sąjungos lietuviškų valstybinių meno ansamblių režisierė. 1944–1945 m. Vaidilos teatro aktorė. 1945–1950 m. Vilniaus valstybinio dramos teatro dramos studijos dėstytoja. 1945–1993 m. Valstybinio akademinio dramos teatro aktorė ir režisierė. 1962 m. baigė Vilniaus universiteto Istorijos ir filologijos fakultetą.  Palaidota Rasų kapinėse.

Kūryba

Lietuvos valstybiniame teatre ir kituose Lietuvos teatruose, televizijoje režisavo, pastatė kelias dešimtis Lietuvos ir užsienio šalių rašytojų pjesių, inscenizavo apsakymus, noveles, romanus, pati nemažai vaidmenų sukūrė televizijoje ir radijuje, konsultavo Lietuvos teatrus. Lietuvos nacionaliniame dramos teatre iki šiol rodoma 1948 m. K. Kymantaitės režisuota Boriso Dauguviečio komedija „Žaldokynė“.
Justinas Usonis

Justinas Usonis (g. 1975) – advokatas, teisėtyrininkas laboralistas, Vilniaus universiteto Teisės fakulteto Privatinės teisės katedros docentas, Socialinės politikos instituto vadovas, LR darbo kodekso projekto rengėjas (2015).

Biografija

1998 m. baigė Vilniaus Universiteto Teisės fakultetą, įgijo teisininko kvalifikaciją.
2006 apgynė disertaciją tema „Darbo teisinių santykių reglamentavimo ypatumai kelių transporte”, socialinių mokslų (teisės krypties) daktaras.
Nuo 2004 advokatas; nuo 1998 iki 2004 Lietuvos nacionalinės vežėjų automobiliais asociacijos „Linava“ teisininkas; nuo 2006 iki 2012 Mykolo Romerio universiteto Teisės fakulteto Darbo teisės ir socialinės saugos katedros vedėjas, docentas; nuo 2014 Lietuvos advokatūros Advokatų garbės teismo narys; Lietuvos darbo teisės ir socialinės apsaugos draugijos narys. Mokslinių straipsnių bei knygų autorius ir bendraautoris, skaito įvairius pranešimus konferencijose, Seminarų darbo teisės tema lektorius.

Nuo 2009 Lietuvos Pramonininkų Konfederacijos (LPK) darbo santykių komiteto pirmininkas. Nuo 2014 Vilniaus universiteto Teisės fakulteto Privatinės teisės katedros docentas.

2015 projekto „Darbo santykių ir valstybinio socialinio draudimo teisinis-administracinis modelis” narys.

Moka anglų, rusų kalbas.