google/wiki40b huggingface dataset:
Vekjo rūmai

Vekjo rūmai (it. Palazzo Vecchio) - buvę Florencijos valstybės vyriausybės rūmai. Šiuo metu meno muziejus, Florencijos miesto mero ir tarybos rezidencija.

Istorija

Pastatas buvo sumanytas 1293 m. Florencijos miestiečių kaip Respublikos vyriausybės rūmai. Rūmų vieta parinkta ant prieš tai buvusių Florencijos nekenčiamų oligarchų Uberti buvusių rūmų vietoje, pažymint respublikinės santvarkos pergalę. Rūmų projektas tradiciškai priskiriamas architektui Arnolfo di Cambio, nors jokių įrodymų tam nėra. Romanikos stiliaus rūmų sienos buvo pastatytos nuo 1299 iki 1304 m. Dėl neramių tų laikų vyriausybės rūmai labiau panašėjo į tvirtovę. Kita vertus, tokiu būdu jie simbolizavo ir Florencijos respublikos tvirtybę. Į rūmų ansamblį buvo inkorporuotas anksčiau stovėjęs bokštas, dabar vadinamas Arnolfo bokštu (todėl jis nėra simetriškas rūmų pastatui).
Iš pradžių rūmai vadinosi Palazzo della Signoria (Sinjoros rūmai, nuo Florencijos tarybos pavadinimo − Sinjoros) arba Palazzo dei Priori (priori buvo Florencijos gildijų vyresnieji). XV a. pabaigoje − XVI a. pradžioje, politinių perversmų metu rūmai buvo vadinami bendriniu jų pavadinimu Palazzo del Popolo („Žmonių rūmai“). Įkūrus Toskanos kunigaikštystę ir 1540 m. į Vekjo rūmus persikėlus Kozimui I-ajam Medičiui, pastatas pradėtas vadinti Palazzo Ducale („Kunigaikščio rūmai“). Greitu laiku, kunigaikščio rezidenciją perkėlus į Piti rūmus, pastatas įgavo dabartinį pavadinimą Palazzo del Vecchio („Senieji rūmai“).
Istorijos metu rūmai pasižymėjo įvairiais perstatymais, ambicingais projektais ir istoriniais įvykiais. 1494 m. buvo pastatyta įspūdingiausia rūmų salė - Činkvečento salonas arba Didžioji salė (52 m ilgio, 23 m pločio), pagal Džirolamo Savonarolos nurodymą. 1435 m. rūmų bokšte kalėjo Kozimas Medičis Vyrenysis, 1498 m. − Džirolamas Savonarola. 1504 m. prieš rūmų įėjimą buvo pastatyta garsioji Mikelandželo skulptūra „Dovydas“ (šiuo metu čia yra kopija). Maždaug tuo metu Leonardas da Vinčis ir Mikelandželas kūrė freskas Činkvenčento salėje, kurios sutraukė visą tuometinę Florencijos kultūrinę visuomenę. Tačiau freskos niekuomet nebuvo įgyvendintos, o paruošiameji piešinių kartonai pražuvo. Šiuo metu Činkvenčento salėje yra Džordžijaus Vazario ir jo mokinių freskos Florencijos istorinėmis temomis. Salės gale yra mažas kambarys, Frančesko I-ojo studiolo − visas išpuoštas manieristiniais paveikslais ir šiuo metu vertinamas ne tiek dėl kūrinių meninės vertės, kiek kaip Viduramžių aristokratų beskoningumo pavyzdys.
1564 m. pagal Džordžijaus Vazario projektą buvo nutiestas Vazario koridorius, sujungęs Vekjo rūmus su Piti rūmais. 1667 m. bokšto laikrodis buvo pakeistas nauju, suprojektuotu Vicenzo Viviani. 1865-71 m. laikotarpiu Vekjo rūmai buvo Italijos karalystės laikinieji vyriausybės rūmai. Ir šiuo metu Vekjo rūmuose reziduoja Florencijos meras, bei vyksta miesto tarybos susirinkimai.

Meno muziejus

Šiuo metu didesnioji Vekjo rūmų dalis yra viešas meno muziejus. Jame yra gerai žinomų menininkų, kaip Donatelas, Mikelandželas, Andrea del Verokjas, Domenikas Girlandajas, Bronzinas, Džordžijus Vazaris, Frančeskas Salviatis, Alesandras Aloris ir kt., darbų.
Tridento susirinkimas

Tridento susirinkimas – devynioliktasis visuotinis Katalikų Bažnyčios susirinkimas, sušauktas Italijos mieste Tridente (dabar Trentas) 1545 m. ir su pertraukomis vykęs iki 1563 m.

Istorinės aplinkybės

XVI a. pirmojoje pusėje Katalikų Bažnyčia pradėjo kovą prieš Reformaciją. Iniciatorius – Džovanis Moronė. 1540 m. Ignacas Lojola įkūrė Jėzuitų ordiną. 1542 m. įsteigtas Vyriausiasis inkvizicijos tribunolas. Tridento susirinkimas, sušauktas 1545–1563 m. (Italijoje), buvo skirtas Reformacijos padariniams įveikti. Susirinkimo nutarimai davė pradžią kontrreformacijai. Buvo kuriamos dvasininkų seminarijos, įvesta griežta cenzūra dvasininkams skirtai literatūrai, sudaryti draudžiamų knygų sąrašai.
Katalikų pastangomis katalikiškomis valstybėmis liko Ispanija, Portugalija, Italija, Lenkija, Lietuva, dalis Vokietijos.
ATLAS

Tikslai

Vienas iš svarbiausių ATLAS tikslų yra atrasti ir ištirti Higso bozoną. Higso bozonas gali būti aptiktas pagal daleles, į kurias jis suskiltų. Šios dalelės atradimas išspręstų vieną didžiausių standartinio modelio klausimų: kokia yra elementariųjų dalelių masės prigimtis ir kodėl jų masės skiriasi.
Taip pat šiuo eksperimentu bus mėginama išsiaiškinti, ar kvarkai susideda iš dar mažesnių dalelių. Branduolinėje fizikoje skirtingos masės cheminiai elementai, turintys tas pačias savybes, vadinami izotopais. Masių skirtumas aiškinamas pažvelgus į jų vidinę struktūrą, t. y. kiekvienas jų turi skirtingą skaičių neutronų. Panašiai yra ir su kvarkais: kai kurie turi tas pačias savybes, tačiau jų masės skiriasi. Tad ir mėginama išsiaiškinti, ar kvarkai susideda iš mažesnių dalių.
Sprendžiant standartinio modelio problemas ir siekiant sukurti Didžiąją suvienytą teoriją, buvo iškelta daug įvairių teorijų, pavyzdžiui, supersimetrija. Ši teorija teigia, jog kiekviena aptinkama dalelė turi masyvų „šešėlinį“ partnerį. Tačiau iki šiol jokiais eksperimentais nepavyko rasti šių supersimetrinių dalelių. Teigiama, jog ATLAS detektorius galės aptikti tokio tipo daleles (pvz., skvarkus ar neutraliną, kuris, manoma, sudaro tamsiąją materiją).
Taip pat detektoriumi bus tiriama CP pažeidimo teorija, sunkiųjų jonų susidūrimai, siekiama tiksliau išmatuoti šiuo metų žinomų dalelių savybes.
Pagal kai kurias teorijas (jei visata susideda iš daugelio papildomų dimensijų), LHC greitintuvu gali būti sukurtos mikroskopinės juodosios skylės. Pastarosios dėl Hokingo spinduliavimo suirtų, paskleisdamos po vienodą kiekį visų standartinio modelio elementariųjų dalelių. Tai paliktų žymų pėdsaką ATLAS detektoriuje.

Sandara

Pačiame detektoriaus viduryje yra vamzdis, kuriuo bus nukreipti greitinamų dalelių srautai. Šie srautai į detektorių pateks iš skirtingų pusių ir susidurs pačiame jo viduryje. Vamzdį supa pėdsakų detektorius, sudarytas iš silicio strypelių. Šis detektorius gali tiksliai nustatyti dalių, turinčių krūvį, trajektorijas. Pėdsakų detektorius susideda iš taškinių ir juostelinių detektorių. Visa tai supa didelis solenoidas, viduryje kuriantis stiprų magnetinį lauką. Aplinkui šį solenoidą sumontuotas elektromagnetinis kalorimetras, galintis suskaičiuoti elektronų, pozitronų, fotonų energijas, ir hadronų kalorimetras, tam tikru būdu skaičiuojantis hadronų energiją. Viską supa miuonų detektorius.
Rėžtukas

Rėžtukas – akmens amžiuje naudotas titnaginis įrankis, skirtas ragui arba kaului raižyti. Ypač būdingas vėlyvajam paleolitui ir šiaurinių kraštų mezolitui.
Pagal rėžiamosios briaunos padėtį rėžtukai skirstomi į vidurinius, šoninius ir kampinius. Ši briauna dažniausiai nuskelta, rasta retušuotų gremžtukų.
Lietuvoje rasti rėžtukai datuojami daugiausia vėlyvuoju paleolitu (X–IX tūkstm. pr. m. e.), mezolitu (VIII–V tūkstm. pr. m. e.), rečiau neolitu.
Atlantis FC

Istorija

2002 m. bankrutavo, jo licencija perduota Allianssi Vantaa klubui.
Alvilas Augstkalnas

Biografija

Gimė Lizumo valsčiaus mokytojo šeimoje, baigė Cėsių vidurinę mokyklą. 1931 m. baigęs Latvijos universitetą tobulinosi Leipcige, (vadovas Jurgis Gerulis), Vienoje, Kaune baigė dialektologijos kursus. 
Dirbo Latvijos valstybinėje bibliotekoje, nuo 1936 m. Latvijos švietimo ministerijoje, 1940 m. dėstė lietuvių kalbą Latvijos universitete. Tyrė latvių senovės raštų kalbą, latvių literatūros tekstus, dainas, parengė lietuvių kalbos vadovėlį latvių gimnazijoms. Latvių ir lietuvių kalbų klausimais rašė žurnaluose „Archivum Philologicum“, „Tautosakos darbai“.
Sniego audra

Sniego audra – audra su dideliu sniego kiekiu.
Sniegas yra mažesnio tankio negu skystas vanduo. Vandens kiekis, kurio reikia 2 cm lietaus gali pagaminti 20 cm sniego. 5 centimetrai sniego yra pakankamas kiekis, kad sukelti rimtus sunkumus eismui.
Didžiulė sniego audra su stipriu vėju vadinama pūga. Didelės sniego audros gali būti gana pavojingos: 15 cm sniego audros gali užpustyti kelius, automobiliai gali užstrigti sniege. Sniego audros siekiančios 30 cm, ypač pietiniuose rajonuose arba ten, kur vyrauja švelnus klimatas, gali įgriauti namų stogus, nutraukti elektros tiekimą. Stovintys mirę medžiai gali  nuvirsti dėl sniego svorio, ypač jei šis yra šlapias ar labai tankus.
Sniego audros yra mažiau pavojingos už ledo audras. Tačiau sniegas gali sukelti kitas nelaimes. Kalnų sniego audros gali sukelti sniego griūtis. Kitas snieguotos žiemos pavojus - pavasariniai potvyniai - kai greitai ištirpsta sniegas dėl staigiai pakitusios temperatūros.
Lėktuvo užgrobimas

Lėktuvo užgrobimas – neteisėtas asmens ar grupės lėktuvo paėmimas į savo valdžią. Dažniausiai lėktuvo užgrobėjai priverčia pilotus jiems paklusti ir nukreipti orlaivį norima kryptimi. Kartais užgrobėjai patys ima valdyti lėktuvus (žinomiausiai atvejis – 2001 m. rugsėjo 11 d. atakos). Būta atvejų, kai orlaivį užgrobia patys pilotai.
Kitaip nei sausumos transporto priemonių užgrobimas, lėktuvus užima nenorėdami kažką pavogti. Užgrobėjai keleivius laiko kaip įkaitus ir reikalauja tam tikrų veiksmų. Tarp jų gali būti reikalavimas paleisti konkrečius kalinius iš kalėjimo, sustabdyti tam tikrus veiksmus prieš etnines ar religines grupes. Tam tikrais atvejais lėktuvai būna nukreipiami į tam tikrus objektus.
Dažnai prieš šiuos nusikaltėlius būna imtasi specialiųjų priemonių, siekiant išlaisvinti įkaitus bei nukauti grobikus. Gerai žinoma tokia operacija buvo 1976 m. Entebės operacija.

Istorija

Pirmasis žinomas lėktuvo užgrobimas įvyko 1931 m. vasario 21 d. Arekipoje, Peru. Byron Rickards su „Ford Trimotor“ transportiniu lėktuvu buvo užpultas dar nepakilus ginkluotų revoliucieniorių. Pilotas atsisakė juos kur nors skraidinti ir 10 dienų stovėjo oro uoste. Po to jam buvo pranešta, kad revoliucija buvo sėkminga ir jam leidžiama vieną gaujos narį nuskraidinti į Limą.
Iki šiol viena paslaptingiausių lėktuvo užgrobimo istorijų yra JAV 1971 m. įvykęs Boeing 727 pagrobimas. Jį įvykdė žmogus žinomas kaip D. B. Cooper. Šis žmogus užgrobęs lėktuvą, sugebėjo išsireikalauti 200 000 JAV dolerių išpirkos už įkaitus. Paleidęs įkaitus jis privertė lėktuvą vėl pakilti ir nežinomoje vietoje iššokti parašiutu. Nepaisant gausių paieškos darbų vyras nebuvo rastas ir ši istorija yra vienintelė neišspręsta pagrobimo istorija JAV.
Iki 2001 m. rugsėjo 11 d. atakų dažniausiai lėktuvų užgrobėjai nusileisdavo oro uostose ir reikalaudavo tam tikrų išpirkų sausumoje. Lėktuvo pilotai ir įgula buvo apmokyti tokiems veiksmams – jų tikslas buvo nesipriešinti grobikams, saugiai nuleisti lėktuvą ant žemės, o tada viską palikti specialiosioms pajėgoms.
Po rugsėjo 11 d. atakų, kai lėktuvai buvo užgrobti ir nukreipti į tam tikrus objektus ant žemės, strategija prieš šiuos veiksmus buvo pakeista. Nuo to laiko pilotai ir įgula turi atsižvelgti ir į galimas aukas ant žemės. Jie dabar mokomi ir tam tikrų kovos veiksmų, kurių galima imtis prieš grobikus.
Grobimų atveju pilotai turi stengtis rasti saugią progą perduoti perspėjimo signalą oro eismo kontrolės centrui. Tam naudojamas „squawk“ kodas 7500, garsinis perdavimas ryšiu ar rašytiniu signalu. Eismo kontrolės centro darbuotojas, įtaręs apie užgrobtą lėktuvą, privalo paprašyti patvirtinti „squawk“ kodą. Jei lėktuvas nėra užgrobtas, pilotas privalo pakeisti kodą. Tam tikrais atvejais, jei pilotas yra spaudžiamas, jis gali išreikšti neigimą dėl lėktuvo užgrobimo, tačiau nepakeisti kodo. Tokiu atveju kontrolės centras iš karto kreipiasi į specialias pajėgas.
Šiuo metu didžiausių orlaivių pilotų kabinų durys yra sustiprintos ir neperšaunamos. Naikintuvų pilotai yra mokomi numušti keleivinius lėktuvus esant reikalui.
Spermicidas

Spermicidai – kontraceptinė priemonė, kuria žudomi spermatozoidai. Moteris įveda juos į makštį prieš pat lytinius santykius. Laikoma, kad tai gana efektyvi apsisaugojimo nuo nėštumo priemonė, net naudojantis jais vienais. Spermicidai sąveikoje su vyrišku prezervatyvu ir kitomis kontracepcijos priemonėmis užtikrina dar didesnę apsaugą nuo lytiniu keliu plintančių ligų bei AIDS. Spermicidiniai geliai taip pat naudojami kartu su diafragma, tokiu būdu padidindami jos efektyvumą. Spermicidai gaminami įvairiais pavidalais: putos, pastos, geliai (želė), aerozoliai, žvakutės (tabletės), plastinės juostelės, tirpios plėvelės ir kt.
Spermicidų poveikis yra vienkartinis, t. y. prieš kiekvieną lytinį aktą reikia įvesti naują spermicidų dozę. Spermicidų patikimumas siekia 79–97 proc., o naudojant kartu su prezervatyvu 98–99 proc. Šios priemonės ypač tinka moterims, turinčioms retus lytinius santykius. Labai retais atvejais vyras arba moteris gali būti alergiški spermicidams.
Kazimieras Paltarokas

Biografija

Mokėsi Joniškėlio pradžios mokykloje, baigė Mintaujos gimnaziją, įstojo į Kauno kunigų seminariją. Studijavo Peterburgo dvasinėje akademijoje, apgynė disertaciją „De origine animae humanae”, įgijo magistro laipsnį. 1902 m. kovo 22 d. įšventintas kunigu. Po studijų dirbo pastoracinį darbą Liepojoje.
1906 m. grįžo į Lietuvą ir nuo 1911 m. dėstė Kauno kunigų seminarijoje lotynų kalbą, teologijos propedeutiką, sociologiją ir filosofiją. 1914 m. paskirtas seminarijos vicerektoriumi. 1918 m. Žemaičių vyskupijos kapitulos kanauninkas, 1919 m. vyskupijos tribunolo teisingumo gynėjas, 1921 m. vyskupijos socialinės akcijos sekretorius, 1922 m. bažnyčios turtų valdymo tarybos narys.
1922–1926 m. Lietuvos universiteto Teologijos ir filosofijos fakulteto pastoralinės teologijos profesorius. 1926 m. gegužės 2 d. konsekruotas vyskupu. 1926–1957 m. pirmasis Panevėžio vyskupas. Pastatė Panevėžio katedrą. 1949–1957 m. Vilniaus arkivyskupijos apaštalinis administratorius. Palaidotas Panevėžio Kristaus Karaliaus katedros kriptoje.
1993 m. vienai Panevėžio vidurinei mokyklai, dabar jau gimnazijai, suteiktas Kazimiero Paltaroko vardas.
Nagų lakas

Nagų lakas – kosmetikos priemonė, kuria padengiami rankų ir (rečiau) kojų nagai. Naudojamas tiek estetiniais, tiek nagų apsaugos sumetimais. Lakai būna tiek spalvoti, tiek bespalviai (pastarieji skirti nago apsaugai nuo skilinėjimo bei suteikia blizgesį), taip pat su įvairiais blizgesiais.
Nagų laką sudaro 4 pagrindiniai ingredientai: polimerai, tirpikliai, plastifikatoriai ir pigmentai. Polimerus sudaro nitroceliuliozės produktai, pavyzdžiui, celiuliozės acetobutiratas, jų dėka susidaro lako plėvelė. Tirpikliai leidžia lakui užstingti – juos sudaro etilacetatas ir butilacetatas (nuo jų kyla būdingas nagų lako kvapas), taip pat propan-2-nolis, dimetikonas ir kt. Plastifikatoriai suteikia lakui elastingumą ir skaidrumą – į jų sudėtį dažniausiai įeina dibutilftalatas ir kamparas. Pigmentai skirti suteikti lakui spalvą ir gaminami iš įvairiausių medžiagų (žėručio, silikatų, titano dioksido, citrinų rūgšties ir kt.). Lakas pašalinamas specialiu organiniu valikliu, kurio pagrindą sudaro acetonas.
Nėra tiksliai žinoma, kur ir kada pradėti dažyti nagai, bet tokios tradicijos būta ne vienoje kultūroje. Mingų imperijos laikais tarp aukštuomenės vyrų ir moterų buvo populiaru auginti ilgus nagus ir juos dažyti. Manoma, kad nagus dažė ir senovės egiptiečiai, romėnai, inkai. Vakarų pasaulyje ši mada paplito nuo XIX a., o nuo 1920 m. pradėta automatizuota nagų lako gamyba. Nagus lakuojasi daugiausia moterys (tradiciškai raudona, rausva spalvomis, nors dabar tampa populiarios įvairios spalvos). Tamsiomis spalvomis nagus neretai lakuoja įvairių subkultūrų (gotų, emo) atstovai – tiek vyrai, tiek moterys.
Algimantas Zaremba

Biografija

1985 m. baigė Vilniaus universiteto Matematikos fakultetą. 1996–1999 m. – AB „Būtingės nafta“ ekonomikos ir finansų direktoriaus pavaduotojas. 1999–2000 m. – Palangos miesto savivaldybės vyr. specialistas, 2000–2009 m. – Ūkio ministerijos Energetikos reformų skyriaus viršininkas, Elektros ir šilumos skyriaus vedėjas, Energetikos departamento direktorius. „Vilniaus energijos“ valdybos narys, Lietuvos elektros energijos gamintojų asociacijos prezidentas. 2011–2015 m. – Vilniaus miesto savivaldybės tarybos narys. 2013 m. – energetikos viceministras.
Leonas Kuodys

Biografija

1922 su kitais įkūrė „Meno kuopą“. 1927 baigė Lietuvos universiteto Humanitarinių mokslų fakulteto Filologijos skyrių.
1925–1927 dirbo žurnalo „Mūsų kalba“, 1930 m. Panevėžyje leisto savaitraščio „Mūsų dienos“ redakcijoje, 1937–1940 redagavo žurnalą „Mokslo dienos“. 1940–1941 m. mokytojavo Klaipėdos, Kauno, Ukmergės, 1941–1944 m. Linkuvos, 1945–1949 m. – Alytaus ir 1949-1964 m. – Panevėžio gimnazijose, pastaroji nuo 1949 m. vadinta Panevėžio 2-oji vidurinė mokykla.
1922 m. dienraštyje „Lietuva“ paskelbė pirmuosius eilėraščius. Poeziją spausdino žurnaluose „Skaitymai“, „Vairas“, „Jaunoji Lietuva“, „Jaunalietuvių vadovas“, „Mokslo dienos“, savaitraštyje „Mūsų kraštas“. Taip pat rašė satyras, humoreskas, gyvenimo pasakas, vertė užsienio poetų kūrinius, paskelbė straipsnių kalbos ir literatūros klausimais. 1925-1927 m. redagavo žurnalo „Lietuvos mokykla“ priedą „Mūsų kalba“. Taip pat redagavo žurnalą „Jaunoji Lietuva“, savaitraštį „Mūsų kraštas“. Nuo 1937 m. iki 1940 m. žurnalo „Mokslo dienos“ redaktorius. 
Pokario metais bendradarbiavo „Lietuvių kalbos žodyne“, pateikė apie 10 000 žodžių, leidiniuose „Kalbotyra“, „Literatūra ir kalba“, „Gimtoji kalba“, „Literatūra ir menas“, „Tarybinis mokytojas“, „Tiesa“, „Mūsų kalba“, „Kalbos kultūra“ ir kituose. Spaudoje paskelbė poezijos, prozos kūrinių, poezijos vertimų, kalbos ir literatūros straipsnių.
Köppen klimato klasifikacija

Privalumai ir trūkumai

Köppen klimato klasifikacija pagrįsta temperatūrų ir kritulių matavimais, kurie nuo seno vykdomi daugelyje pasaulio vietų ir leidžia tiksliai įvertinti konkrečios vietovės klimato tipą. Šie du rodikliai yra vieni svarbiausių faktorių, įtakojančių dirvožemį, florą, fauną, kraštovaizdį, todėl manoma, kad rėmimasis jais klasifikuojant klimatą yra svarbus ir pagrįstas. Be to, Köppen klasifikacija gerai atspindi vietovių gyvosios gamtos skirtumus, todėl gali būti lengvai derinama su biogeografijos mokslu.
Klasifikacijos trūkumu laikomas nesugebėjimas įvertinti trumpalaikių, tačiau kai kuriuose vietovėse itin svarbių, klimatinių ypatybių. Sistema taip pat neatsižvelgia į kitus metereologinius faktorius, kaip kad oro drėgmę, vėją ir pan.
Gaidys (kinų zodiakas)

Gaidys – dešimtasis iš dvylikos metų ciklo gyvūnų, sutinkamų kinų zodiake. Gaidžio metai yra siejami su žemės šakos simboliu 酉.
Šio gyvūno elementas – metalas, o laikas – 17–19 val.
Metų laikas – ruduo, o mėnuo – rugsėjis.
Spalvos – auksinė, ruda, rusvai geltona, geltona. Skaičiai – 7, 5 ir 8.
Labiausiai atitinkantis Vakarų horoskopo ženklas – Mergelė.
Brinkimas

Brinkimas – kieto kūno tūrio didėjimas, kai kūnas iš aplinkos sugeria skystį ar garus. Brinksta įvairios polimerinės medžiagos (mediena, krakmolas, plastikai, dažų dangos), kai kurie sluoksniuotieji mineralai (pvz., moliai). Brinkdamas kūnas paprastai neištirpsta, nepraranda formos.
Kai kurių medžiagų (krakmolo, molio) brinkimas gali pereiti į tirpimą, ir gali susidaryti skiediniai.
Brinkimo laipsnis vertinamas išbrinkusio kūno ir pradinio kūno masių (ar tūrių) santykiu. Kai aplinkoje tirpiklio pakanka brinkimas didėja, kol brinkstančiame kūne tirpiklio molekulės nebetelpa. Galop brinkimas pasiekia maksimalų laipsnį, kai susidaro pusiausvira būsena – kiek tirpiklio molekulių įeina, tiek ir išeina.
Brinkimo pradžioje brinkdamas polimeras gali sudaryti kelių šimtų megapaskalių (kelių tūkstančių atmosferų) slėgį.

Brinkimas biologijoje

Biologiniai objektai neretai geba brinkti sugerdami vandenį. Pvz., brinksta ramybės būsenoje esančios augalų sėklos, jos dygti gali tik išbrinkusios, kai jose susikaupia reikiamas vandens kiekis.

Medienos brinkimas

Mediena brinksta sugerdama vandenį.
Brinkdama mediena sudaro didelį slėgį. Todėl senovėje medieną naudodavo akmens laužyklose ištisinei uolienai skaldyti. Akmens klode gręždavo skyles, į kurias sukaldavo medinius strypus, o po to tuos strypus laistydavo vandeniu. Į brinkstančia medieną besiskverbiančios vandens molekulės sudaro tokį slėgį, kad neišlaikęs skyla net ir akmuo.

Plastikų brinkimas

Plastikai paprastai brinksta sugerdami tirpiklius ar tepalus. Toks plastikų brinkimas dažnai yra nepageidautina savybė. Brinkdamas plastikas netampa takus, jis išlaiko formą.
Tinkliniai plastikai, turintys nedaug skersinių ryšių, brinkdami gali sugerti labai daug tirpiklio. Kartais jų masė gali padidėti dešimtis kartų.
3 burės

Istorija

2002 m. buvo parengtas pirminis dangoraižio variantas – 29 aukštų vientisas bokštas. 2005 m. kilus diskusijoms, pastato aukštis buvo sumažintas ir nuspręsta pastatyti du atskirus bokštus. Pastatas baigtas statyti 2008 m., jį sudaro du bokštai. Didįjį bokštą sudaro 24 aukštai ir jis yra vadinamas „Didžiąja bure“, mažąjį bokštą sudaro 17 aukštų ir vadinamas „Mažąja bure“. Kompleksas pavadintas „Vilniaus verslo uostu“. „Vilniaus verslo uosto“ bendras plotas apie 60 000 m². “Vilniaus verslo uoste” nuomojami A klasės biurai.
2014 m. kompleksą įsigijo Švedijos kompanija East Capital. Pirminė sandorio vertė 22 mln. EUR (76 mln. Lt). Kompleksas pervadintas į „3 bures“, 2014 m. imta ruoštis trečiojo bokšto statybos.
2016 m. pradėta statyti trečioji burė. Pastatas užbaigtas statyti 2018 m. Trečiojoje burėje veikia greitoji valgykla iLunch, UAB Visma Lietuva, bei AB Swedbank įmonių padaliniai.
Raimunda Danguolė Sutkaitienė

Biografija

1985 m. baigė Kauno medicinos institutą, gydytoja.
Kybartų pirminės sveikatos priežiūros centro šeimos gydytoja.
Nuo 2011 m. Vilkaviškio rajono savivaldybės tarybos narė (Nepriklausomų kandidatų koalicija). 
Sutuoktinis Algimantas, vaikai Giedrė, Loreta, Justinas.
Žydrasis horizontas

„Žydrasis horizontas“ – 1957 m. Lietuvos kino studijoje sukurtas meninis filmas. Nespalvotas. Filmo trukmė – 70 min. Tai pirmas lietuviškas filmas vaikams ir pirmas filmas, sukurtas tik lietuvių kinematografininkų jėgomis. Daugeliui jų tai buvo debiutinis darbas. Pirmą kartą lietuviško kino istorijoje panaudoti kombinuoti kadrai.
Bananalas

Bananalas (portug. Ilha do Bananal) – didžiausia pasaulyje upinė sala, esanti centrinėje Brazilijoje, Tokantinso valstijoje, Aragvajos upėje. Plotas 19 162 km². Ilgis 350 km, plotis 55 km. Sala susidariusi labai plokščioje vietoje, Aragvajos upės išsišakojime. Vyrauja ekvatorinės Amazonijos džiunglės, pelkynai.
Šiaurinė salos dalis įeina į Aragvajos nacionalinį parką, pietinė saugoma kaip indėnų rezervatas. Pagrindinės gentys: žavaesai, karažai, ava kanoeirai, tušai.
Bananalą 1773 m. atrado Žozė Pintas Fonseka.
Atsuk kitą skruostą

Santrauka

Veiksmas vyksta 19 a. pabaigoje Karibų jūros regione. Du vienuoliai – tėvas Dži ir tėvas Pedro – vykdo misionierišką misiją nedideliame pajūrio kaimelyje, tačiau oficialioji bažnyčia nėra patenkinta jų darbu, nes šie vienuoliai nevengia užsiimti prekyba, o, esant reikalui, ir paleisti į darbą kumščius. Be to, jie ragina žmones nepaklusti gubernatoriaus nustatytoms produktų supirkimo kainoms ir patys įsivelia į prekybą su kinų pirkliais. Atplaukę į miestą jie susiduria su gubernatoriaus Gonzagos žmonėmis, kurie sudegina jų laivą. Misionieriai įsigyja naują, tačiau sandoriui užbaigti neturi pakankamai pinigų, todėl kaip užstatą tenka palikti vietinį čiabuvį, kurį jie pakeliui išgelbėjo iš vergijos ir apkrikštijo. Jiedu eina pagalbos pas vyskupą, tikėdamiesi gauti pinigų, tačiau, planui nepavykus, pavagia šio žiedą, kurį užstatę eina į kazino. Čia tėvas Dži sutinka seną pažįstamą, dabar valdantį lošimo namus, kuris už senas skolas padeda laimėti reikiamą sumą pinigų. Jiems susiruošus išvykti, juos pasiekia bažnyčios potvarkis, pagal kurį jie privalo likti mieste ir čia pradėti eiti tarnybą. Vis tik abu misionieriai pasprunka, pakeliui išgelbėdami ir 3 pasmerktus sušaudyti vietinius gyventojus.
Laive tėvas Dži prisipažįsta esantis ne dvasininkas, o sukčius, kuris pasinaudojo sutana kad pabėgtų iš kalėjimo. Tėvas Perdo jį išvaro ir grįžta vienas į kaimą, tačiau čia jo jau laukia bažnyčios atstovas, kuris praneša, jog šis nušalinamas nuo misijos.