google/wiki40b huggingface dataset:
Rūta Marcinkevičienė

Biografija

1981 m. baigė anglų filologiją Vilniaus universitete. 2002 m. habilituota humanitarinių mokslų daktarė, habilitacijos darbas – „Tekstynų lingvistika ir lietuvių kalbos vartosena“.
1981-1990 m. Lietuvos veterinarijos akademijos, nuo 1990 m. Vytauto Didžiojo universiteto dėstytoja, 1994-2010 m. vadovavo Humanitarinių mokslų fakulteto Kompiuterinės lingvistikos centrui, 2003-2006 m. Lietuvių kalbos katedros vedėja, 2006-2008 m. Humanitarinių mokslų fakulteto dekanė; nuo 2008 m. Lietuvos mokslo tarybos pirmininko pavaduotoja, nuo 2004 m. Vytauto Didžiojo universiteto profesorė. 1991 m. dėstė Stokholmo universiteto Slavų ir baltų kalbų, 2002 m. – Ilinojaus universiteto Čikagoje Slavų ir baltų kalbų ir literatūrų katedroje.
Tyrimų objektai: leksikologija, leksikografija, semantika, sociolingvistika, pragmatika, kompiuterinė lingvistika, teksto ir tekstynų lingvistikos problemos. Paskelbė daugiau kaip 50 mokslinių studijų.
Pagrobimas (2008 filmas)

Istorija

Filmą sukūrė prodiuserio ir scenaristo Luc Besson kompanija „EuropaCorp“. Pagrindinio veiksmo filmo herojaus vaidmeniui atlikti pakviestas Liam Neeson. Filmavimo vietos: Los Andželas ir Paryžius. Filmo premjera įvyko Prancūzijoje 2008 m. vasario 28 d. Tarptautinis filmo pavadinimas anglų kalba − „Taken“. Kai kuriose šalyse jo pavadinimas buvo „96 valandos“. Filme yra tipiškų veiksmo filmams smurto, šaudynių, lenktynių epizodų, daug mirties ir kraujo vaizdavimo. Filmas buvo komerciškai sėkmingas. Jo biudžetas siekė 26,5 mln. JAV dolerių, pasaulyje filmas surinko apie 225 mln. JAV dolerių pajamų. 2012 m. lapkričio 3 d. pristatytas filmo tęsinys „Pagrobimas 2“ su tais pačiais aktoriais ir veikėjais, kuriame pasakojama albanų keršto istorija. 2015 m. sukurtas antras tęsinys „Pagrobimas 3“

Siužetas

CŽV agentas Brajanas Milsas (akt. Liam Neeson) kažkada turėjo šeimą, tačiau agento darbas ją sugriovė. Žmona Lenora (akt. Famke Janssen) jį paliko ir ištekėjo už turtuolio Stiuarto. Kartu pasiėmė dukterį Kim (akt. Maggie Grace). Brajanas pasitraukė iš aktyvios tarnybos tam, kad kuo daugiau galėtų turėti galimybių matytis su dukterimi. Jis yra ir mylimas, bet kartu ir nepakenčiamas dėl savo įtarumo ir pavydumo. Kim sukako 17 metų, ji nori pakeliauti po pasaulį. Kartu su drauge Amanda ji nori išvykti į Europą. Brajanas tuo labai susirūpina, nes jis nujaučia, kad gyvendamos Kalifornijoje ir turtingoje aplinkoje, nei buvusi žmona, nei duktė nesupranta, koks gali būti tikrasis pasaulis. Lenora ir Kim jį laiko naivuoliu, kurio paties suvokimą sugriovė buvęs darbas.
Išgavus Brajano leidimą, Kim ir Amanda išvyksta į Paryžių. Kim ignoruoja Brajano perspėjimus ir dar bando jį apgauti, nes tikrasis kelionių maršrutas apima ne vien Paryžiaus muziejus. Paryžiaus oro uoste merginos susipažįsta su padoriu jaunikaičiu. Kartu su juo jos nuvyksta prie išnuomoto būsto ir išduoda buto numerį, bei tai, kad yra vienos. Susirūpinęs Brajanas skambina dukteriai, tačiau kaip tik skambučio metu į butą įsiveržia nepažįstamieji. Jie pagrobia abi merginas. Per telefoną Brajanas išgirsta tik nesuprantamą kalbą ir dukters klyksmą. Įrašęs, ką girdėjęs, ir perdavęs savo draugams, jis iš jų sužino, kad buvo kalbama albaniškai, kad pagrobėjas − albanų gaujos vadas Paryžiuje. Ši gauja užsiima žmonių grobimu ir pardavimu į prostituciją. Brajanas turi 96 valandas tam, kad spėtų surasti dukterį, nes paprastai po tiek laiko pagrobtų asmenų pėdsakai dingsta visam laikui. Brajanui tenka prisiminti savo seną amatą ...
Ignalinos herbas

Aprašas

Mėlyname skydo lauke stulpu išdėstytos trys sidabrinės vandens lelijos, kiekviena su keturiomis auksinėmis žiedadulkėmis.

Istorija

1970 m. aprobuotas Ignalinos miesto herbas su trimis baltomis vandens lelijomis mėlyname fone. Sidabrinės lelijos mėlyname lauke simbolizuoją ežerų kraštą ir puikią gamtą. Herbas sukurtas 1970 m., autorė V. Grušeckaitė. Tais pačiais metais herbas panaikintas.
Atkurtą herbą pagal 1970 m. piešinį Lietuvos Prezidentas patvirtino 1997 m. vasario 4 d.
Svidnykas

Istorija

Gyvenvietė Scyuidnyk pirmą kartą paminėta 1355 m. Senovėje ši teritorija buvo šalia Gintaro kelio, vedusio link Baltijos jūros per strateginę Duklos perėją. Per šią kalnų perėją vyko pirkliai iš Vengrijos į Lenkiją.
Svidnyko miestas sustambintas 1944 m. apjungus Aukštutinį ir Žemutinį Svidnyką. Per abu Pasaulinius karus šiose apylinkėse vyko nuožmūs mūšiai, griovę ir niokoję miestą. Čekoslovakijos laikais tai buvo vienas iš ekonomiškai atsilikusių šalies regionų.

Demografija

Svidnyke gyvena 12,4 tūkst. žmonių (2001 m. duomenys). Iš jų 79,60 % buvo slovakai, 13,04 % rusinai, 4,07 % ukrainiečiai, 1,50 % romai, 0,39 % čekai. Pagal priklausymą religinėms bendruomenėms: 41,10 % graikų katalikai, 25,82 % stačiatikiai, 24,13 % Romos katalikai, 5,17 % netikintys, 0,93 % liuteronai.

Įžymybės

Svidnyke gausu paminklų, susijusių su vykusių karų mūšiais miesto apylinkėse, įkurtas rusinų ir ukrainiečių kultūros muziejus (vyksta kasmetiniai festivaliai), apylinkės garsėja originalios architektūros medinėmis unitų ir stačiatikių bažnyčiomis.
Krakių seniūnija

Gamta

Didžioji dalis teritorijos yra Rytų Žemaičių plynaukštėje. Rytinė Krakių apylinkės dalis yra plokščioje ir mažai banguotoje lygumoje. Tačiau Ažytėnų link reljefas yra kalvotas, pakyla iki 100–105 m virš jūros lygio. Tirpstančių ledynų vandenys prie Krakių priklostė smėlio ir žvirgždo. Ant šio pagrindo susiformavo velėniniai jauriniai dirvožemiai. Tačiau didžiausius plotus užima ant moreninių priemolių susidarę velėniniai glėjiški dirvožemiai. 75 % seniūnijos ploto užima dirbama žemė, o 20 % miškai – Krakių-Dotnuvos, Pašušvio, Šilainių, Josvainių. Juose vyrauja eglynai ir beržynai.
Per seniūnijos teritoriją teka Šušvės upė su intakais (Ažyte, Pečiupe, Pilsupiu, Skerdūme). Tai pat yra Jaugilos, Smilgos, Smilgaičio upių aukštupiai. Krakių seniūnija – pati ežeringiausia rajono dalis, čia telkšo Baublio, Rukų, Jaugilių, Rimkų, Plinkaigalio ežerai, be to, į teritoriją įeina Angirių tvenkinio dalis.
Seniūnijos teritorijoje įrengta keletas draustinių: Pajieslio geomorfologinis draustinis, Pašušvio kraštovaizdžio draustinis, Smilgos kraštovaizdžio draustinis, Baublio ornitologinis draustinis, Vosbučių botaninis-zoologinis draustinis, Zembiškio miško botaninis draustinis.

Ūkis

Žemės ūkis (veikia 3 žemės ūkio bendrovės, iš kurių didžiausia Krakių ŽŪB), miškininkystė (Pašušvyje), yra nedidelių įmonių (Krakėse).
Michalina Adomavičienė

Biografija

1955 m. baigė Šilutės 1-ąją vidurinę mokyklą, 1960 m. – Kauno Stepo Žuko dailės technikumą. 1968 m. baigė Vilniaus dailės instituto Menotyros fakultetą. Dirbo Šiaulių rajono Dirvonėnų aštuonmetėje mokykloje. Šiaulių universiteto Menų fakulteto Tapybos katedros lektorė.
Publikuoja straipsnius dailės klausimais respublikinėje ir miesto spaudoje, skaito pranešimus tarptautinėse konferencijose.

Kūryba

Nuo 1971 m. su akvarelėmis dalyvauja parodose Lietuvoje ir užsienyje. Nuo 1993 m. surengė aštuonias personalines parodas. Svarbesni darbai: „Saulėgrąžos“ (1997 m.), „Putinai“ (1998 m.), „Kurtuvėnai“ (1998 m.), „Žiema“ (1997 m.) ir kt. 
Lietuvos dailininkų sąjungos narė nuo 1992 m.
Jurgis Algimantas Zaviša

Biografija

Tėvai Stanislovas Zaviša ir Stefanija Pinkevičaitė 1940 m. persikėlė iš Kauno į Vilnių, kur ir prabėgo būsimojo architekto vaikystė bei jaunystė. Tėvas mirė 1950 m. 1953 m. A. Zaviša baigė Vilniaus I-ją berniukų gimnaziją, 1959 m. Lietuvos valstybinio dailės instituto Architektūros fakultetą, apgynęs diplominį darbą „Sporto ir koncertų rūmai Vilniuje“.
1959–1961 m. Vilniaus rajono architekto gamybinės grupės architektas, 1961–1962 m. Lietuvos kino studijos dailininkas, 1962–1967 m. Komunalinio ūkio projektavimo instituto vyr. projektų architektas, 1967–1996 m. Neringos miesto vyr. architektas, individualios projektavimo įmonės architektas. Nuo 1995 m. iki pat mirties dirbo landšafto architektu Kuršių nerijos nacionalinio parko direkcijoje, prisidėjo prie unikalios, per amžius pačių neringiškių ir gamtos kuriamos Neringos, įtrauktos ir į Pasaulio kultūros paveldo vertybių sąrašą, išsaugojimo.
Neliko nuošalyje ir nuo politinės veiklos. 1990 m. jis Lietuvos demokratinės darbo partijos narys. 1990–1995 m. Neringos miesto tarybos deputatas, 1995–1997 m. Neringos savivaldybės tarybos narys.
Su pirmąja žmona rūbų modeliuotoja Jadvyga Zavišiene turėjo dukterį Rasą Zavišaitę-Patarinską(menotyrininkė, gyvena Bulgarijoje); su antrąja žmona žurnaliste Rita Baltušyte turėjo dukterį Akvilę (1962–1991 m.), (dailininkė, mirė Australijoje); su Elena Jasinskaite susilaukė sūnaus Pauliaus Zavišos (architektas dizaineris, gyvena Vilniuje) ir dukrelės Justės Zavišaitės (studentė, gyvena Vilniuje).

Buriavimas

1967 m. jo vadovaujama jachta „Nerija“ ir jachta „Lietuva“ (kapitonas Osvaldas Kubiliūnas) laimėjo pagrindinius prizus kreiserinių jachtų varžybose Baltijos jūra. 1975 m. dalyvavo jachtos „Vilnis“ žygyje per Ladogos ežerą. Tai – pirmoji lietuvių jachta, pabuvojusi už speigračio. Jo vadovaujama jachta „Montė“ 1990 m. atliko žygį į Gdynę, 1991 m. Gdynė – Kristijono salos – Karlskrona, 1992 m. Bornholmas – Nohe – Nestvedas, 1993 m. Klaipėda – Svanekė, 1994 m. Bornholmas – Karlskrona, 1996 m. Karlskrona – Stokholmas – Liepoja.
Silkė pataluose

Silkė pataluose – XX a. 7-ame dešimtmetyje Rusijoje ir kitose buvusios TSRS respublikose išpopuliarėjusios daržovių ir silkės salotos. Tipiškas rusiškos virtuvės pavyzdys, naujametinio stalo neatsiejamas patiekalas.

Receptas

Į plokščią indą sluoksniais dedama supjaustyta silkė, ant jos – susmulkintos virtos bulvės, morkos, burokėliai ir kiaušiniai. Galima dėti sluoksnį svogūnų ir obuolių. Viršutinis sluoksnis turėtų būti burokėlių. Kiekvienas sluoksnis pertepamas majonezu. Viršuje pabarstoma smulkintų petražolių ir krapų bei kiaušinio trynio trupinių.
Kap Haitjenas

Istorija

1492 m. netoli dabartinio Kap Haitjeno Kristupas Kolumbas įkūrė pirmą gyvenvietę Amerikoje – La Navidadą. Miestas 1670 m. įkurtas prancūzų, pavadintas Kap Fransesu (Cap-Français) ir buvo San Domingo kolonijos sostine. Buvo svarbus cukraus pramonės centras. 1770 m. sostinė perkelta į Port o Prensą. 1807–1820 m. Kap Fransesas buvo Anri Kristofo paskelbtos Haičio karalystės sostine (vadintas Kap Anri).
Žiedai (žurnalas)

Žiedai – mūsų tautinės tverybos priedas prie „Ateities“ № …, moksleivių žurnalo „Ateitis“ priedas, ėjęs 1911–1914 m. Kaune.

Istorija

Leido ir redagavo Aleksandras Dambrauskas. Spausdino S. Banaičio spaustuvė. Išėjo 42 numeriai.
Spausdino lietuvių liaudies dainas, pasakas, patarles, priežodžius, raudas ir kt. liaudies kūrybą.
Tarbagatajus

Tarbagatajus (kaz. Тарбағатай, kin. 塔尔巴哈台山, pinyin: Tǎ'ěrbāhātái Shān) – kalnagūbris rytų Kazachstane ir Sindziange (Kinija), tarp Alakolio ir Zaisano ežerų. Ilgis ~300 km, plotis ~50 km. Aukštis – iki 2992 m (Tastau k.). Jungiasi su Sauro kalnų masyvu. Tarbagatajus sudarytas iš klinties, granito, smiltainio. Paplitę karstiniai reiškiniai. Šlaituose plyti kalnų stepės ir pusdykumės.
Dabravolė (Pilviškiai)

Istorija

Nuo XIX a. iki 1914 m. kaimas buvo Dabravolės valsčiaus centras.
Demos Shakarian

Demos Shakarian (1913 m. liepos 21 d. – 1993 m. liepos 19 d.) – armėnų kilmės krikščionis verslininkas iš Los Andželo, kuris įkūrė tarptautinę Veikliųjų žmonių bendriją.
Lietuvių kalba išleista Demoso knyga, parašyta kartu su bendraautoriais: Demosas Šakarijanas, Džonas ir Elizabeta Šeril. Laimingiausi žemėje žmonės. Leidykla: TPEVŽB-Europa, Leuven, Belgium, 1996.
Kvatročentas

Kvatročentas (it. quattrocento, liet. „keturi šimtai“) – Italijos meno periodizacijoje laikotarpis tarp 1400 ir 1500 m. Tiksliau, tarp 1401 m., kada Florencijoje buvo paskelbtas konkursas Šv. Jono baptisterijos durims sukurti, ir 1503 m., kada Romoje popiežiumi išrinktas Julijus II. Europos meno periodizacijoje kvatročentas apytiksliai atitinka ankstyvojo Italijos renesanso laikotarpį (kuris prasidėjo 1400 m. ir baigėsi apie 1490 m.).
XV a. Italijoje kūrė menininkai, kurie vėliau Europos meno istorijoje įvardijami vienais žymiausių ir reikšmingiausių kūrėjų. Šio laikotarpio Italijos kultūriniu ir meno centru buvo Florencija, todėl daugelis kūrėjų buvo florentiečiai (kitu vertinimu, Florencija buvo centru todėl, kad vieni iškiliausių asmenybių esą sutapimo dėka gimė Florencijoje ar netoli jos). Florencija taip pat buvo vienu Europos finansinių, ekonominių ir prekybinių centrų. Tuo metu Europoje turtingiausia gimine laikytos Florencijos bankininkų Medičių giminės kultūros rėmimas laikomas vienu esminių veiksnių, leidusių suklestėti menams centrinėje Italijoje. Šiuo laikotarpiu grupė sukurtų meno kūrinių yra vieni iš geriausiai žinomų Vakarų kultūroje.
Išskirtinėmis šio laikotarpio asmenybėmis minimi: architektai Filipas Bruneleskis ir Leonas Batista Albertis, auksakalys Gibertis, skulptoriai Donatelas ir Andrea del Verokjas, tapytojai Mazačas, Fra Andželikas, Pjeras dela Frančeska, Fra Filipas Lipis, Paolas Učelas, Andrea Mantenja, Domenikas Girlandajas, Sandras Botičelis, Antonelas da Mesina, Džovanis Belinis, Perudžinas.
Leonardas da Vinčis laikomas pirmuoju iš naujojo amžiaus činkvečento menininkų, ankstyviausi jo darbai (pvz., „Geroji naujiena“) laikomi dar atliktais kvatročento dvasioje.

Darbų galerija

Kai kurie iš plačiai žinomų italų kvatročento menininkų kūrinių:
San Markoso departamentas

Geografija

Šiaurinę departamento dalį užima Čiapaso Siera Madrės kalnai. Juose stūkso aukščiausia šalies viršūnė – Tachumulkas (4220 m), bei Takanos ugnikalnis (4092 m). Einant į pietus paviršius leidžiasi į pakrantės lygumą. Upės neilgos, bet vandeningos, neša savo vandenis nuo kalnų į vandenyną: Sučiatė, Kabusas, Naranchas, Nahuatanas, Tilapa, Koatanas, Kuilkas ir kt. Kalnų pašlaitėse auga tropiniai drėgnieji miškai, lygumoje būdingi sausi subtropikų krūmynai.
Vilkatėnų piliakalnis

Piliakalnis

Įrengtas Šventosios kairiojo kranto viršutinės terasos kyšulyje. Vakarų pusėje jį juosia upės slėnis, šiaurėje ir šiaurės rytuose – gili griova. Šlaitai statūs, griovos pusėje – 8–10 m, o slėnio pusėje – iki 15 m aukščio. Rytų – pietryčių pusėje piliakalnis susisiekia su aukštuma.
Aikštelė netaisyklingo trikampio plano, apie 40 m ilgio šiaurės – pietų kryptimi ir 30 m pločio rytų – vakarų kryptimi, žemėjanti į vakarų pusę. Nuo aukštumos ją skiria du puslankio formos pylimai ir grioviai.
Vidinis pylimas supiltas palei aikštelės rytinį kraštą, iki 10 m pločio ir 1 m aukščio. Už jo išlikęs apie 1 m gylio griovys, kurio plotis ties dugnu nuo 2 iki 5 m, o viršuje – iki 12 m. Už griovio supiltas antrasis, apie 5 m pločio ir 0,2-0,3 m aukščio pylimas, kurio išorinėje pusėje pastebimas nežymus įdubimas, ženklinantis išorinio griovio vietą.
Piliakalnis apaugęs spygliuočių mišku. Pylimai suplokštėję, grioviai – užslinkę.
Teritorijos plotas – 0,5175 ha.
0,6 km į pietvakarius yra Judinio pilkapynas.

Aplinkiniai piliakalniai

Levaniškių piliakalnis 20 km
Marijampolio piliakalnis 8 km
Šovenių piliakalnisLašinių piliakalnis 28 km
Palatavio piliakalnis 18 kmBuivydų piliakalnis 24 km
Bijeikių piliakalnis 21 km
Jonydžių piliakalnis 20 km
Šeimyniškėlių piliakalnis 19 km
Liudiškių piliakalnis 15 kmŠukionių piliakalnis 41 kmButeikių piliakalnis 10 km
Melėnų piliakalnis 11 km
Jašiškio piliakalnis 26 kmSvirnų piliakalnis 9 kmPaberžės piliakalnis 2,5 kmTrakinių piliakalnis 13 km
Vargulių piliakalnis 16 km
Aidas Labuckas

Aidas Labuckas (g. 1968 m. lapkričio 10 d. Utena – 2013 m. kovo mėn.) – Lietuvos šachmatininkas, tarptautinis meistras (IM), Šachmatų olimpietis (2000 m.), Lietuvos vyrų šachmatų rinktinės narys.

Biografija

Treneris Richardas Banaitis. Nuo pat Kauno šachmatų klubo „Margiris“ įsikūrimo Aidas Labuckas buvo jo narys (iš viso apie 20 metų). Nuo 1997 m. tarptautinis meistras (IM). Kėlė meistriškumą, žaisdamas tarptautiniuose turnyruose Latvijoje, Baltarusijoje, Švedijoje. 2000 metais atstovavo Lietuvos olimpinei rinktinei Stambule (Turkija).
Tėvas Bronius Labuckas (1946–2011), šachmatų žaidimo propaguotojas. Jo atminimui Jonavoje kasmet rengiamas Greitųjų šachmatų turnyras.

Atminimas

2014 m. balandžio 13 d. Kauno įgulos karininkų ramovėje tarptautiniu greitųjų šachmatų turnyru pagerbtas Aido Labucko atminimas.
2015 metais vyko Antrasis Aido Labucko atminimo greitųjų šachmatų turnyras A.
Zakiusala

Zakiusala (latv. Zaķusala, liet. „Zuikių sala“) – nuosėdinės kilmės sala Dauguvos upėje, Rygos centrinėje miesto dalyje. Zakiusala – viena iš didžiausių salų Rygoje.

Susidarymas

Zakiusala susidarė XIX a., susijungus 3 saloms: Frydrichsalai, Miruonių salai ir Žaliajam atabradui (latv. Zaļais sēklis). Jos išbandymas įvyko po Dauguvos laivybos tako sukūrimo. Zakiusala didėja kasmet. Jei 1901 m. jos ilgis buvo 1600 m, 2000 m. ji jau pasiekė 3600 m ilgį.
Frydrichsala (latv. Frīdrihsala, liet. „Frydricho sala“) buvo pažymėta 1621 m. dokumentuose. Ji išsiplėtė iki 1,2 km.
Miruonių sala (latv. Miroņu sala, liet. „Mirusiųjų sala“) atsirado apie 1785 m. Ji taip pavadinta dėl žuvusiųjų kūnų, kuriuos upė atplukdydavo prie salos.
Žaliasis atabradas (latv. Zaļais sēklis) susiformavo iš mažos salelės – Mušų salos (latv. Mušu sala, liet. „Musių sala“), priešais Lucavsalą Dauguvos viduryje. Tai žemiausia dabartinės Zakiusalos vieta.

Istorija

Frydrichsala, viena iš salų, kurios sudaro Zakiusalą, buvo seniausiai gyvenama Dauguvos sala, XVII a. turėjusi 8 namus ir klinčių perdirbimo gamykų, kurios visos buvo sunaikintos per maro epidemiją 1710 m.
1788 m. gyventojų skaičius saloje padidėjo iki 17 šeimų.
XIX a. buvo 49 namai, dvi lentpjūvės ir dvi parduotuvės. 1898 m. buvo sukurti 2 šuliniai. Saloje yra aukščiausias Baltijos šalyse Rygos televizijos bokštas, pastatytas 1986 m. Šiaurinėje salos dalyje, šalia geležinkelio pastolių, yra Rygos Geležies tilto, kuris buvo susprogdintas Antrojo pasaulinio karo metu, liekanos.
Cheng Fung

Istorija

Klubas įkurtas 1988 m.
Juozapinės

Juozapinės – kiekvieną kovo 19 d. vykstanti pavasario sveikinimo šventė, pavadinta Šv. Juozapo garbei. Tai labai populiarus šventasis, jo vardu iki šiol krikštijami vaikai. Šios vardo dienos proga perkamos gėlės nešamos Juozams ir Juzefoms pasveikinti, bažnyčiose vyksta atlaidai, šventinės mugės. Nuo Juozapinių jau rengiamasi pavasario darbams.

Istorija

Kovo 19 d. kaip Šv. Juozapo diena įtraukta į Vakarų kalendorius X amžiuje. Romoje šios šventės paprotys įsigalėjo 1479 m.

Papročiai

Juozapinės šliejasi prie pavasario lygiadienio datos, kada prasideda astronominis pavasaris. Lygiadieniai buvo religiškai įprasminti daugelyje kultūrų. Juozapo kultas paplitęs visame pasaulyje: jis laikomas įvairių bendrijų, lombardų, organizacijų, net atskirų šalių (Kanados, Austrijos, Belgijos, Peru) globėju. Dar švenčiama kaip Tėvo diena (Ispanijoje, Portugalijoje ir Italijoje). Italijoje yra paprotys kviesti pietų Juozapą, Mariją ir Jėzų vaizduojančius tris vargšus, ir jiems patarnauja namų šeimininkas; toks paprotys yra ir Filipinuose. Stačiatikių bažnyčiose ši diena minima pirmąjį sekmadienį po Velykų.

Lietuvoje

Lietuvoje šią diena švenčiama Pempės diena. Vilnijoje ši data laikyta paukščių vestuvių diena. Spėjama, kad dėl šios priežasties vidury Gavėnios (pasninko laikotarpiu) buvo leidžiama jaunuoliams daryti nedideles vestuves dėl susiklosčiusių gyvenimo aplinkybių, t. y., nuotakos buvimo „padėtyje“. Kiekvienoje kaimo troboje kabėjusius šio šventojo paveikslus per Juozapines papuošdavo gėlėmis. Šv. Juozapas – šeimos globėjas, ginantis socialinį teisingumą, todėl jam meldėsi vargšai, neturtėliai. Buvo priimta dalyti labdarą. Jis buvo pagerbiamas savo paties profesijos atstovų – stalių, dailidžių, įvairių amatų meistrų.
2017 m. LFF I lyga

LFF I lyga dar žinoma kaip Pirma lyga yra antros pakopos futbolo pirmenybės Lietuvoje.

LFF I lyga

Pirmos lygos licencijas pirminiame etape gavo 13 pareiškėjų.
Po apeliacijų ir pateiktos papildomos dokumentacijos licencijos suteiktos Kėdainių „Nevėžiui“, Vilniaus „Vyčiui“ ir FK „Panevėžys“. 
2017 m. Pirmos lygos sezone dalyvavo 15 komandų: „Palanga“, Vilniaus „Vytis“, Kėdainių „Nevėžis“, FK „Panevėžys“, Gargždų „Banga“, Telšių „Džiugas“, DFK „Dainava“, FK „Šilutė“, trys naujokai FC „Pakruojis“, Klaipėdos „Koralas“, Tauragės „Tauras“ bei dublerinės „Žalgirio“, „Trakų“, „Utenio“ ir „Stumbro“ komandos. 
Pirmosios varžybos sužaistos 2017 m. kovo 24 d. Iš viso per du ratus komandos sužaidė 30 turų, kiekviena ekipa po 28 rungtynes, iš viso - 210 rungtynių.
Nugalėtojais tapo Palangos „Palanga“, kuri sportiniu principu iškovojo teisę 2018 m. žaisti A lygoje.
Gargždų „Banga“ liko antroje vietoje, o dėl patekimo į A lygą varžysis su A lygoje septintąją vietą užėmusia FC Stumbras ekipa.
Aukštutinio Viliujaus ulusas

Geografija

Paviršių užima daugiausia lygumos. Teritoriją kerta Viliujaus vidurupis su intakais – Čybyda, Tiukianu, Tonguo. Klimatas vidutinių platumų, ryškiai žemyninis. Žiemą temperatūra nukrenta iki -60 °C, vasarą pakyla iki +33 °C.
Nuredinas

Nuredinas (krym. nureddin, نور الدين‎ 'tikėjimo spindulys') – trečiojo pagal vyresnumą po chano asmens titulas Krymo chanate.
Nuredino pareigybė buvo įsteigta chano Muchamedo II Girėjaus. Kiekvienas chanas, užimdamas sostą, paskirdavo kalgą, o po to – nurediną. Nuredinu tapdavo chano brolis, sūnus ar sūnėnas. Kadangi Kryme savus chanus vadino sultonais, o nuredino postą užimdavo tik Girėjų dinastijos „chanaičiai“, todėl nuredinus dažnai vadino nuredin-sultonas.
Musulmonų šalyse žodis Nureddin vartojamas kaip asmens vardas.
Lietuvos futbolo varžybos 1946 m.

Aukštaitijos zona

Žaidė 8 komandos, teisę žaisti I grupėje kitame sezone iškovojo Žalgiris Marijampolė.

Žemaitijos zona

Žaidė 8 komandos, teisę žaisti I grupėje kitame sezone iškovojo Vėliava Šiauliai.
Sausio 20

Vardadieniai

Daugvyda – Daugvydas – Fabija – Fabijonas (Fabijus) – Giedrius – Gintvainas – Gintvainė – Gintvilas – Gintvilė – Henrikas – Liaubaras – Nomeda – Nomedas – Sebastijona – Sebastijonas – Skaistė – Skaistis
Montserado apskritis

Geografija

Paviršiui būdingos aliuvinės, upių žemupių suklostytos lygumos. Svarbiausios upės – Sent Polas, Mesuradas, Du. Pakrantėje išsikiša svarbus Mesurado kyšulys.
Apskrities tautinė ir religinė sudėtis marga. Vyrauja kpelai ir basai, taip pat lormai, kru ir kt.
Didesnės gyvenvietės: Monrovija, Bensonvilis, Mount Barklėjus, Peinsvilis.
Felicity Huffman

Jaunystė

Huffman gimė Bedforde, Niujorke. Jos tėvai išsiskyrė, kai jai buvo vieneri metai. Ją užaugino mama. Didžiąją dalį vaikystės praleido Aspene, Kolorado valstijoje, kur atsiskleidė jos aktorinis talentas.

Karjera

Huffman yra vaidinusi svečio teisėmis serialuose „Frasier“ ir „The West Wing“. Ji geriausiai žinoma kaip ABC serialo „Nusivylusios namų šeimininkės“ aktorė, kur ji atliko Lynette Scavo vaidmenį. Už vaidybą seriale ji yra gavusi „Emmy“ apdovanojimą kaip geriausia pagrindinė komedijinio serialo aktorė.
Didžiajame ekrane ji suvaidino filmuose „Raising Helen“ ir „Christmas with the Kranks“. 2005 m. už transeksualo vaidmenį filme „Transamerika“ ji buvo nominuota „Oskarui“.

Asmeninis gyvenimas

Huffman ištekėjusi už aktoriaus William Macy, augina dvi dukras, Sofia Grace and Georgia Grace.
2005 m. Huffman atskleidė, kad paauglystėje ji kentėjo nuo anoreksijos ir bulimijos, bet vėliau pasveiko.