google/wiki40b huggingface dataset:
Zofija Ona Markienė

Biografija

1949 m. baigė Molėtų gimnaziją, 1949–1955 m. studijavo Vilniaus universiteto Medicinos fakultete. 1955–1958 m. Vabalninko ligoninės vyr. gydytoja, sveikatos apsaugos skyriaus vedėja. 1958–1978 m. Kauno medicinos instituto mokslo darbuotoja. 1960–1976 m. Širdies ir kraujagyslių sistemos fiziologijos ir patologijos instituto (nuo 1998 m. Kauno medicinos universiteto Kardiologijos institutas) vyriausioji mokslo darbuotoja, 1976–1978 m. šio instituto Palangos filialo vedėja. 1974 m. medicinos mokslų daktarė.  1978–1998 m. Vilniaus universiteto Medicinos fakulteto Hospitalinės terapijos katedros dėstytoja; nuo 1981 m. profesorė. 1999–2000 m. Greitosios medicinos pagalbos stoties Vilniuje Organizacinio metodinio centro vedėja.

Mokslinė veikla

Mokslinio darbo pagrindinė sritis – koronarinės širdies ligos, ūminio miokardo infarkto diagnostikos ir gydymo algoritmai.
Žiotelė

Žiotelė – nedidelė angelė lapo epidermyje, pro kurią į lapo vidų patenka fotosintezei reikalingas anglies dioksidas ir kvėpavimui būtinas deguonis.

Sandara

Žiotelę sudaro dvi varstomosios ląstelės, tarp kurių yra plyšys. Šio plyšio platumas nepastovus ir priklauso nuo žiotelės varstymosi. Dieną jos būna praviros, o naktį beveik uždaromos. Varstymasis priklauso nuo šiose ląstelės esančio turgorinio slėgio. Be to, varstomosios ląstelės turi chloroplastus, ir todėl jos yra žalios. Šalia varstomųjų ląstelių išsidėsčiusios leukoplastus turinčios pagalbinės žiotelės ląstelės, kurių būna dvi arba keturios. Pačių varstomųjų ląstelių vidinė sienelė, esanti į plyšio vidų, yra storesnė, o priešingoje pusėje (dorsalinė) – plonasienė. Kai į šią ląstelę priteka vandens, išsitempia dorsalinė sienelė ir ląstelė pasidaro kreiva, o žiotelės plyšys padidėja.

Žiotelių varstymasis

Žiotelių varstymasis priklauso nuo apšviestumo. Rytą jos atsidaro, o vakare užsidaro. Tai yra susiję su krakmolo, esančio varstomųjų ląstelių chloroplastuose suskaidymu ir vandens įsiurbimo padidėjimu iš gretimų pagalbinių ląstelių. Dėl tokios priežasties žiotelė atsidaro, o vakare vyksta priešingai – varstomosiose ląstelėse esantis cukrus pereina į krakmolą, sulčių koncentracija sumažėja, ir šių ląstelių dalis vandens pereina į pagalbines, todėl žiotelės užsidaro.

Žiotelių išsidėstymas

Žiotelių skaičius priklauso nuo augalo rūšies. Pavyzdžiui, beginklės dirsės lapų epidermyje viename kvadratiniame milimetre jų yra apie 30, kopūsto – 200–300, klevo – apie 550, lanksvos – apie 1300. Drėgnose vietose augančių augalų žiotelės yra abiejose lapų pusėse. Sausesnių vietų augalų žiotelės paprastai tik vienoje pusėje – dviskilčių apatinėje, o miglinių – viršutinėje pusėje. Vandens paviršiuje pludūriuojančių lapų (pvz., vandens lelijų ir lūgnių) žiotelės tik viršutinėje lapo pusėje, o vandens augalai, kurių visi lapai panirę, žiotelių iš viso neturi (pvz.: plūdės, elodėjos). Miglinių augalų žiotelės išsidėsčiusios eilėmis išilgai lapo lakšto, o kitų jos padrikai išsimėčiusios lapo epidermyje.
Augalo gyvenimo sąlygos taip pat svarbios žiotelių išsidėstymui. Sausų vietų augalų žiotelės įdubusios ir nuo išdžiūvimo apsaugotos savotiškomis briaunomis, o drėgnų vietų – žiotelės truputį pakilusios, kad lengviau anglies dioksidas patektų į lapus ir galėtų garinti vandenį.
Gintautas Galvanauskas

Gintautas Galvanauskas – lietuvių vadybininkas, Danske banko generalinis direktorius.
Jupiterio žiedai

Jupiterio žiedai pirmą kartą tirti 1979 m. erdvėlaivio Voyager 1, kai buvo atliekamas eksperimentas, skirtas silpnų žiedų paieškai.
Jupiterio žiedų sistema susideda iš trijų pagrindinių dalių: vidinio smulkių dalelių toro (toroido), vadinamo halu, palyginti šviesaus pagrindinio žiedo ir plono išorinio žiedo. Išorinis žiedas yra sudarytas iš dviejų mažesnių žiedų.

Susidarymas

Jupiterio žiedai susidarė iš smulkių uolienų ir dulkių, kurias po meteoritų smūgių išmeta planetos palydovai. Dėl didelės planetos gravitacijos dauguma išmestos medžiagos yra įtraukiama į Jupiterio orbitą, o ne grįžta atgal į palydovą. Todėl žiedai sukasi ta pačia kryptimi, kuria skrieja palydovai.
Manoma, jog pagrindinis žiedas sudarytas iš Adrastėjos ir Metijos medžiagos, plonasis žiedas – iš Tabės ir Amaltėjos.
Pomorijė

Istorija

Miestą V–IV a. pr. m. e. įkūrė graikai.
Mokslų kandidatas

Mokslų kandidatas (rus. Кандида́т нау́к) – pirmojo lygmens mokslinis-kvalifikacinis laipsnis (kitas – mokslų daktaras) TSRS, Rusijoje, kai kuriose NVS valstybėse. Dabartinis atitikmuo Vakarų valstybėse – (mokslų) daktaras.
TSRS reglamentuota 1934 m.
Rusijoje laipsnis yra viena iš pakankamų sąlygų dalyvauti docento pareigybės konkurse.
Saugėlaukis

Istorija

Kaimas buvęs Saugėlaukio seniūnijos centru.
Mindaugas Butkus

Mindaugas Butkus (g.1961 m. birželio 6 d.) – Lietuvos diplomatas.

Biografija

1986-1992 m. studijavo Vilniaus universitete lietuvių filologiją ir germanistiką.
Nuo 1992 iki 1993 m. – LR užsienio reikalų ministerijos Europos integracijos skyriaus atašė, nuo 1993 iki 1994 m. – Vakarų Europos šalių skyriaus 3-iasis sekretorius, 1994-1995 m. – URM Daugiašalių santykių skyriaus vedėjas.
1995-1999 m. – Lietuvos ambasados Vokietijoje patarėjas.
Nuo 1999 iki 2003 m. -URM Antrojo dvišalių santykių departamento Amerikos šalių skyriaus vedėjas. 2003-2007 m. – LR generalinis konsulas Niujorke, nuo 2007 m. iki 2009 m. balandžio mėn. – URM Politikos planavimo departamento direktorius.
Nuo 2009 - 2012 m. – LR ambasadorius Vokietijoje (5-asis Lietuvos ambasadorius Vokietijoje).
Šiuo metu - ambasadorius ypatingiems pavedimams Lietuvos URM Politikos planavimo departamente.
Virginijus Kalkauskas

Virginijus Kalkauskas (g. 1962 m. kovo 15 d. Aukštutiniuose Kaniūkuose) – Lietuvos teisininkas.

Biografija

1969–1972 m. mokėsi Romainių pradinėje mokykloje, 1972–1980 m. – Kauno 30-ojoje vidurinėje mokykloje, 1980–1981 m. – Klaipėdos jūreivių mokykloje, 1984–1989 m. studijavo Vilniaus universiteto Teisės fakulete.
1989–1991 m. – Alytaus medvilnės kombinato juriskonsultas, 1991–1992 m. – Juridinio skyriaus viršininkas, 1992–1994 m. – Lazdijų rajono apylinkės teismo teisėjas, 1994–1996 m. – Kauno rajono apylinkės teismo teisėjas, nuo 1996 m. – pirmininkas.
Notsė (karalystė)

Istorija

Notsė buvo seniausia eve tautos valstybė, įkurta XV ar XVI a. Dažniausiai legendos teigia, kad ją įkūrė išeiviai iš adžų Tado karalystės. Kitų autorių (pvz., Kodzo-Vordoagu (1994) bei legendų požiūriu, Notsės įkūrėjai migravo tiesiog iš visų gbe tautų protėvynės Amedzofe. Notsės apgyvendinimas vyko keliomis bangomis. Viena iš tų bangų buvo gbe grupės dogboawo atsikėlimas, kuriam vadovavo Amega Wenya ir Sri. Dogboavo irgi buvo migravę iš Tado, tačiau prieš tai buvo apsistoję Dogbo gyvenvietėje (adelių regionas).
Didžiausio klestėjimo laikais iki XVII a. Notsė buvo galingas miestas-valstybė. Jį juosė dvi storos plūkto molio sienos. Vidinė siena, arba Agbogbovi, skyrė valdovo, tituluojamo mavufia, rūmus nuo miesto. Išorinė siena Agbogbo juosė visą miestą ir gynė jį nuo priešų. Tarp abiejų sienų gyveno didžioji dalis miesto gyventojų, kurie dalinosi į klanus. Kiekvienas klanas turėjo savo vadus, atskirą tapatybę, tačiau pakluso valdovui. Buvo priskaičiuojami net 36 tokie klanai. Miestas dalijosi į 7 kvartalus: Tegbe, Tako, Ekli, Agbaladome, Anakpe ir Adime.
Prancūzų keliautojas Elbee 1669 m. taip liudijo karalystės klestėjimą: “šios žemės karalius yragalingas ir valdo gerai; jo politika yra skirta spręsti nesutarimus ir atkurti teisybę; dėl jo galybės kaimynai nesiryžta pulti. Tikima, kad jis lengvai gali surinkti penkis tūkstančius karių, ir miestas turi panašiai gyventojų ir yra toks didelis, kaip Paryžius. "
Valdovas, kaip ir Tado atveju, buvo nominalus krašto valdytojas, tačiau realios galios neturėjo. Jis buvo renkamas iš kelių klanų ir karūnuojamas Tako kvartale. XVII a. I pusėje Notsę valdė karalius Agorkolis, kuris prisimenamas daugybėje legendų. Būdamas stipri asmenybė, jis siekė ne tik karaliauti, bet ir valdyti, kas sukėlė valdinių nepasitenkinimą, didino įtampą. Agorkolis naudojo žiaurias priemones, inspiravo didelius projektus, kurių vienas buvo miesto sienų stiprinimas, pajungiant statybose visus gyventojus.
Agorkoli valdymas tapo pagrindine priežastimi egzodo, kuris įvyko XVII a. ir apie kurį pasakoja daug eve legendų. Agorkoli liepus nužudyti visus senus žmones, vienas jų, Tegli, išliko. Pasislėpęs ir būdamas labai išmintingas, jis konsultavo savo klaną dogboawo. Jo patartos, dogboawo moterys skalbdamos ir plaudamos indus nuolat drėkino išorinę miesto sieną, kuri buvo molinė, todėl ilgainiui sutižo. Tada Tegli savo kardu Adekpui išgremžė miesto sienoje skylę, per kurią pabėgo visi dogboawo. Agorkolio persekiojimas, siekiant juos sugrąžinti į Notsę, buvo nesėkmingas. Šis egzodas yra kasmet prisimenamas nacionalinėje kai kurių eve grupių šventėje Hogbetsotso („pabėgimas iš Hogbės, t. y. Notsės“).
Pabėgėliai, migravę atskiromis grupėmis į vakarus ir pietus nuo Notsės, XVII a. sukūrė daug eve valstybių ir bendruomenių. Svarbiausios jų buvo Anlo, Asoglis, Kpandas, Peki, Be ir kt. Po egzodo ir Agorkolio valdymo, Notsės reikšmė sumenko. Evelande iškilo naujos stiprios karalystės.
Vojtech Zamarovský

Biografija

V. Zamarovskis studijavo Bratislavoje ir Prahoje teisę ir ekonomiką. Po to persikėlė į Prahą, kur dirbo įvairiose pareigose valstybinėse įstaigose. Jam buvo suteiktas teisės daktaro laipsnis.
Priklausė Čekoslovakijos komunistų partijai. 2007 m. buvo demaskuotas kaip slaptosios policijos informatorius nuo 1962 m, nors jo nepriklausymą saugumo žinybai liudijo istorikas Pavelas Dvoržakas.
Paskutiniaisiais gyvenimo metais sirgo Parkinsono liga, o du mėnesius prieš mirtį buvo komos būsenoje.

Kūryba

Nuo 1956 m. buvo atsidėjęs vien knygų rašymui. Jo kūryba susijusi daugiausiai su Viduržemio jūros regiono senovės tautų gyvenimo istorija. Rašė slovakų ir čekų kalbomis. V. Zamarovskio kūriniai išversti į daugelį pasaulio tautų kalbų, taip pat ir į lietuvių kalbą.
Dzeržynovo dvaras

Istorija

Pradžioje buvo Ožemblovskių giminės dvaras. 1830–aisiais vienintelei jo paveldėtojai Antaninai Ožemblovskai ištekėjus už Dzeržynskio, jį imta vadinti Dzeržynovu.
Dzeržynskiai kurį laiką dvarą nuomojo (iki 1875) m. 1877 m. ča gimė „Geležinis Feliksas“. Dvarą žiūrėjo tėvas Edmundas Dzeržynskis (1838–1882), neturtingas bajoras, matematikos mokytojas, kilęs iš Ašmenos, motina buvo iš dvarininkų, profesoriaus duktė Elena Januševičiūtė (1849–1896).
Dvarvietėjė žuvo du Felikso broliai: Stanislavas (jį 1917 m. liepos mėn. nušovė iš fronto grįžtantys ar dezertyravę rusų kareiviai) ir Kazimieras (nužudytas vokiečių 1943 m. už dalyvavimą pasipriešinimo veikloje). Be to, vokiečiai už pogrindinę veiklą dvarą sudegino. Geografijos žinyne  dvaras anksčiau vadintas Oziembłowo, senuose žemėlapiuose pažymėtas „Ožemblovskių palivarku“.

Dvaro sodybos atkūrimas

1963 m. Baltarusijos TSR Ministrų Tarybos potvarkiu Dzeržynovo sodyba su 80 ha aplinkine teritorija paskelbta nacionaliniu paminklu. 1972 m. čia atsidarė memorialinis kompleksas –  1957 m. įkurto Ivenčiaus F. Dzeržynskio muziejaus filialas. 1870-aisiais statytą dvarą su ūkiniais trobesiais 1943 m. vasarą per baudžiamąją operaciją buvo sudeginusi vokiečių kariuomenė. 2001 m. Nepriklausomų valstybių sandraugos šalių specialiosios tarnybos nusprendė dvarą atstatyti ir įkurti Dzeržynovo memorialinį kompleksą. Rusijos ir Baltarusijos specialiosios tarnybos, Baltarusijos bankas suteikė finansinę paramą, 2004 m. atstatant gyvenamąjį namą su mansarda ir dalį kitų sodybos statinių. Jame pradėjo veikti F. Dzeržynskiui skirtas muziejus, kuriame saugomi vertingi dokumentai, asmeniniai daiktai.
Dzeržynove kasmet per F. Dzeržynskio gimimo dieną prisaikdinami jauni Baltarusijos valstybinio saugumo komiteto pareigūnai.
Indėlių ir paskolų krizė

JAV indėlių ir paskolų krizė (angl. S&L crisis) vykusi 1980-aisias ir 1990-aisias metais, kurios metu 747 indėlių ir paskolų įstaigos bankrutavo, o daugiau nei tūkstantis finansų įstaigų, priiminėjusių indėlius ir iš jų teikusių paskolas, turtas buvo įšaldytas, nes pastarosios negalėjo išmokėti milijardų JAV dolerių savo klientams ir buvo paskelbtos nemokiomis.

Krizės padariniai

Toks sulėtėjimas finansų ir nekilnojamojo turto sektoriuose buvo viena iš priežasčių, lėmusių 1990-1991 m. ekonomikos recesiją JAV. Bendrais skaičiavimais, ši krizė JAV kainavo apie 160,1 mlrd. JAV dolerių, iš kurių per 124,6 mlrd. buvo padengti JAV vyriausybės (arba mokesčių mokėtojų), o tai sąlygojo didžiulį biudžeto deficitą 1990 metais.

Antikrizinės priemonės

Siekiant kuo labiau sušvelninti JAV kilusios nekilnojamojo turto rinkos krizės pasekmes, JAV buvo įkurta Valstybinė turto valdymo įmonė (fangl. The Resolution Trust Corporation - RTC), padėjusi likviduoti nemokių įstaigų turtą ir iš gautų lėšų atsiskaičiusi su investuotojais. Buvo organizuojami aukcionai ir sudaromos bendradarbiavimo sutartys, kurių pagalba per kelerius metus turtas, į kurį investavo žlugusios įstaigos, buvo parduotas, o gauti pinigai grąžinti indėlininkams, t. y. asmenims, netiesiogiai investavusiems per žlugusias įstaigas į būsto paskolų rinką.
Šie greiti ir agresyvūs JAV vyriausybės veiksmai padėjo išvengti dar didesnių krizės pasekmių. Daugelis prognozavo, kad po šios krizės nekilnojamojo turto rinka neatsigaus dešimtmečius, tačiau vyriausybės veiksmai labai paspartino nekilnojamojo turto rinkos atsigavimą, kurio pirmuosius ženklus jau buvo galima matyti 1990 m. viduryje.

Indėlių ir paskolų įstaigos

Indėlių ir paskolų įstaigos (angl. Savings and loan association, S&L) egzistavo JAV nuo 1800 m. Nuo pat pradžių jos buvo bendruomeniniu pagrindu sukurtos įstaigos, priiminėjančios indėlius ir teikiančios paskolas. Iki pat 1970 m. šios įstaigos buvo griežtai reguliuojamos, bet krizės aušroje joms keliami reikalavimai buvo drastiškai sumažinti - Indėlių ir paskolų įstaigoms buvo leista agresyviau išdavinėti paskolas bei siūlyti platesnį investicinių produktų spektrą.

Šaltiniai

SEB Pensijų fondų apžvalga su mėnesio tema – paskutinės didžiausios pasaulio krizės.
Michailas Golenko

Biografija

Gimė 1891 m. rugpjūčio 1 d. Janapolyje. Dalyvavo I pasauliniame kare. Po karo 1919 m. Ukrainoje kovojo prieš baltagvardiečius. 1920–1921 m. Vakarų Sibire vadovavo vienam iš dalinių malšinusiam antibolševikinį sukilimą. 1940 m. suteiktas papulkininkio laipsnis. Prasidėjus II pasauliniam karui 1941 m. rugsėjį pateko į nelaisvę, kur įvairiose belaisvių stovyklose išbuvo iki 1944 m. rudens kai prisijungė prie Rusijos išvadavimo armijos. 1945 m. gegužės 9 d. pasidavė amerikiečiams, iš pradžių buvo laikomas Frydbergo belaisvių stovykloje, vėliau iki tų pačių metų rugpjūčio 18 d. buvo laikomas Rėgensburgo belaisvių stovykloje.
Roma Baristaitė

Biografija

1982–1987 m. studijavo Vilniaus universiteto Istorijos fakultete. 1987–1992 m. Naisių mokyklos mokytoja. 1992–2000 m. Šiaulių miesto Paminklotvarkos tarnybos vyr. specialistė. 2000–2006 m. Šiaulių Aušros muziejaus Istorijos skyriaus muziejininkė, nuo 2006 m. spalio mėn. – muziejaus direktoriaus pavaduotoja muziejininkystei.
Amundseno įlanka

Amundseno įlanka (angl. Amundsen Gulf, pranc. Le golfe d'Amundsen ) – Arkties vandenyno įlanka, įsiterpusi tarp Kanados šiaurinės pakrantės bei Bankso ir Viktorijos salų (Kanados Arktinis salynas). Ilgis iki 445 km, plotis iki 213 km. Giliausia vieta siekia 285 m. Amundseno įlanka šiaurės vakaruose pereina į Boforto jūrą, pietryčiuose pereina į eilę sąsiaurių, skiriančių žemyną nuo Viktorijos salos. Didžiąją metų dalį įlanką dengia ledas.
Amundseno įlanka yra šiaurės vakarų kelio, jungiančio Arkties ir Atlanto vandenynus, dalis. Pavadinta ją 1903–1906 m. tyrinėjusio norvegų keliautojo Roaldo Amundseno garbei.
Svarbiausios pakrančių gyvenvietės: Sačs Harboras, Uluchanktokas, Paulatukas.
TREVI

TREVI (pranc. Terrorisme, Radikalisme, Extremisme, Violence Internacionale) – 1976–1993 m. vykęs Europos Bendrijų valstybių neoficialus bendradarbiavimas kovoje su terorizmu ir organizuotu nusikalstamumu.

Istorija

Vidaus saugumo klausimais aukšti pareigūnai ir ministrai, susirinkę dukart per metus, aptardavo bendrus veiksmus, strategijas, keisdavosi informacija ir dalydavosi patirtimi. Veikė penkios specializuotos ekspertų grupės. TREVI palaikė ryšius su JAV, Kanada, Maroku, Norvegija ir Šveicarija.
TREVI neturėjo nuolatinio personalo, sekretoriato, būstinės ir lėšų. Įsigaliojus Mastrichto sutarčiai 1993 m. TREVI pagrindu sukurtas Europos Sąjungos trečiasis ramstis – bendradarbiavimas teisingumo ir vidaus reikalų srityse.
Airida Gudaitė-Žakevičienė

Airida Gudaitė-Žakevičienė (g. 1984 m. sausio 5 d. Rokiškyje) – Lietuvos šokėja, šiuolaikinio šokio atlikėja.

Biografija

Choreografijos mokykloje mokėsi įvairių šokių: liaudies, pramoginių, baleto – visų stilių, išskyrus gatvės. Lietuvos edukologijos universitete baigė šokio edukologijos magistro studijas.
Šokio mokykloje „Low Air“ moko hiphopo ir džiazo šokio. Vilniaus privačioje gimnazijoje dirba šokių mokytoja, Edukologijos universitete dėsto hiphopą. Dalyvauja tarptautiniuose šokių festivaliuose, konkursuose, juose šoka ir teisėjauja.
Šiuolaikinio šokio asociacijos narė.

Apdovanojimai

2013 m. Auksinis scenos kryžius – choreografams Airidai Gudaitei ir Laurynui Žakevičiui už šokio spektaklius „Kelionė namo“ (Urbanistinio šokio teatras „Low Air“)

Šeima

4 metais jaunesnė sesuo Dovilė, kostiumų dizainerė.
Ištekėjusi. Vyras Laurynas Žakevičius (g. 1985 m.), šokėjas, gatvės šokių choreografas.
Logos (Vilnius)

Istorija

Įsteigtas kaip atkurtas 1921–1938 m. Kaune ėjęs to paties pavadinimo leidinys. Leistas kas ketvirtį, nuo 1994 m. – kartą per metus. Tiražas 1990 m. – 10 000 egz., 1996 m. – 3000 egz.
Skelbia publikacijas filosofijos, bažnytinio meno klausimais, poeziją, meno kūrinius.
Bendradarbiavo Alfredas Gusčius, Laimutė Jakavonytė, Faustas Jončys, kunigai Jonas Juodelis, Vytautas Kazlauskas, Ričardas Mikutavičius, Vytautas Sidaras, Kęstutis Trimakas (iš JAV).
Žurnalą įsteigė, leidžia ir redaguoja Dalia Marija Stančienė.
Bad Blood (Bastille daina)

Vaizdo klipas

Dainos vaizdo klipas YouTube tinklapyje buvo išleistas 2012 m. birželio 29 d. Jo trukmė trys minutės ir trisdešimt trys sekundės. Klipą režisavo Olivier Groulx.
Vsetynas

Istorija

Rašytiniuose šaltiniuose pirmą kartą paminėtas 1297–1308 m. dokumentuose. 1297 m. paminėtas Vsetynas prie Bečvos upės. 1308 m. dokumente paminėtas miestelis vadintas Setteinz, paminėta bažnyčia, malūnas ir Froidsbergo pilis.
Reutovas

Istorija

Reutovas įkurtas XV a. pab., o šaltiniuose minimas nuo XVI a. Priklausė Tureninų ir Dolgorukių šeimoms. XIX a. pradėta vystyti tekstilės pramonė. 1913 m. Reutovą pasiekė geležinkelis. 1940 m. gavo miesto statusą, o 1955 m. atidaryta aviacinių raketų gamykla. 2003 m. Reutovas gavo mokslamiesčio (наукоград) statusą.
Grammis

The Grammis Awards yra švediškas Grammy apdovanojimų atitikmuo. Apdovanojimų ceremonija vyksta kiekvienų metų vasarį Stokholme. Apdovanojimai pirmą kartą paskelbti 1969 m. ir vyko iki 1972 m. ,kai jie buvo atšaukti. 1987 m. Grammis apdovanojimai grįžo į Švedijos muzikinį gyvenimą.
Satkūnų herbas

Istorija

Patvirtintas Lietuvos Respublikos Prezidento 2009 m. liepos 24 d. dekretu Nr. 1K-59. Herbo projektą parengė garsus dailininkas, Joniškio garbės pilietis Juozas Galkus.
Perlojos mokykla-daugiafunkcis centras

Istorija

Perlojiečiai mokyklą atmena nuo 1908 metų, kai įsteigta valdiška pradinė mokykla. Užsiėmimai vyko Juozo Lukšio troboje. Mokoma buvo rusų kalba. Pirmuoju mokytoju dirbo V. Kačinauskas. Mokslo metai prasidėdavo lapkričio 1 d. ir baigdavosi balandžio mėnesį. 1909 m. Į Perloją atvyko nauja mokytoja, Merkinės popo duktė O. Christačevskaja. Tuo metu mokykla buvo kilnojama iš vienos trobos į kitą. Mokymas tebevyko rusų kalba, lietuviškai buvo mokoma slaptoje lietuviškoje mokykloje anapus Merkio. Lietuvių kalbos mokymu rūpinosi kunigas Čaplikas. Nuo 1915 m. Perlojoje dirbo Karolina Misevičiūtė–Čiplienė.
Po pirmojo pasaulinio karo mokykla buvo pas Adomą Navicką. Pamokos vyko lietuvių kalba. 1922 m. pradėta statyti mokykla. Pirmasis mokytojas buvo A. Verbickas. Trūkstant lėšų, esant dideliems statybos darbų trūkumams, mokykla buvo statoma ir remontuojama iki 1928 m. Pagal 1922 m. spalio 6 d. priimtą Pradžios mokyklų įstatymą Perlojoje veikė 4 skyrių pradžios mokykla, kurioje mokėsi 7–14 m. vaikai. Perlojos pradžios mokyklos mokytojų personalas nuolat keitėsi. Čia dirbo Verbelytė, Jakaitis, Buzaitytė, Ryliškis, Rapkauskas. Tik mokytojas Aravičius Perlojoje dirbo 1927–1939 m. Mokinių skaičius nebuvo stabilus, nuo 90 iki 139 mokinių. 1928 m. mokykla persikėlė į didesnes suremontuotas patalpas. Po Antrojo pasaulinio karo pradžios mokykloje mokėsi apie 100 mokinių.
1949 m. pradinė mokykla reorganizuota į septynmetę, 1962 m. į aštuonmetę. 1967 m. pastatytas naujas mokyklos pastatas. 1986 m. aštuonmetė mokykla reorganizuota į nepilną vidurinę mokyklą, 1987 m. į devynmetę. 1987-1988 m. pastatytas mokyklos priestatas su didele sporto sale, erdvia valgykla, dirbtuvėmis, chemijos-fizikos kabinetu. 1992 m. devynmetė mokykla reorganizuota į Perlojos pagrindinę mokyklą. 2000 m. išleista pirmoji dešimtokų laida. 2007 m. Perlojos mokyklą baigė 57 moksleivių laida.
Čekijos futbolo varžybos 1976–1977 m.

1976–1977 m. pirmenybės

Čekijos komandos žaidė Čekoslovakijos pirmenybėse, žr. Čekoslovakijos futbolo varžybos 1976–1977 m.
B-medis

B-medis tai besibalansuojančių medžio tipo duomenų struktūrų grupė, naudojama informatikoje. Ji buvo 1972 pristatyta Rudolfo Bayerio ir E. M. McCreigo. B-medyje įterpimas ir pašalinimas gali būti realizuotas O (lg n), kur n – lentelės įrašų numeris.
B-medžiai pasižymi tuo kad laikas vidinių elementų apdorojimui yra žymiai mažesnis už laiką reikalingą perrinkti viršūnėms. Dėl šios savybės ši duomenų struktūra yra dažniausiai naudojama duomenų bazių ir failų sistemų realizacijai. Tokiu atveju pasirenkamas aukštos eilės B-medis, kurio viršūnė saugoma operatyvioje atmintyje, o didesnė dalis pomedžių saugoma antrinėje atminties laikmenoje (pavyzdžiui, kietajame diske).

Savybės

B-medis dažniausiai apibrėžiamas duomenų elementų ir kiekvienos viršūnės maksimaliu galimų vaikų skaičiumi. Jei tartume, kad L yra mažiausias šiame medyje galimas viršūnės vaikų skaičius, tai didžiausias vaikų skaičius būtų 2L, o duomenų elementų kiekvienoje viršūnėje nuo L-1 iki 2L-1.
Paprasčiausias B-medžio variantas – 2-3-4 medis, kuriame kiekviena viršūnė gali turėti 2, 3 ar 4 vaikus ir atitinkamai 1, 2 ar 3 duomenų elementus.
Lietuvos Respublikos Prezidento rinkimai

Lietuvos Prezidento rinkimai – tiesioginiai, demokratiški, visuotine, lygia ir tiesiogine rinkimų teise pagrįsti bei slaptu balsavimu vykstantys rinkimai, kurių metu išrenkamas Lietuvos Respublikos Prezidentas. Rinkimai vyksta kas penkerius metus (išskyrus ypatingus atvejus).
Beer Ševa

Istorija

Beer Ševos pavadinimas iš hebrajų k. ir reiškia „gerasis septynetas“. Miestas egzistavo jau nuo antikinių laikų. Daug kartų sugriautas ir atstatytas. Beer Ševa garsi tuo, kad čia, pasak Senojo Testamento, sudaryta Izaoko ir Abraomo sąjunga. Visais laikas tai buvo svarbus transporto ir prekybos mazgas. Miestą buvo užėmę ir egiptiečiai, ir kryžiuočiai, ir arabai. Šiais laikais mieste gyvena daugiausia žydai imigrantai iš Rusijos bei beduinai.
FK Skopje

Istorija

Klubo ištakos siekia 1960 m.
Pranas Kabaila

Pranas Kabaila (1890 m. rugpjūčio 24 d. Knašiai, Bubių dvaras – 1958 m. gegužės mėn. Šiauliai) – Lietuvos karinis veikėjas, pulkininkas, pedagogas.

Biografija

Mokėsi Padubysio mokykloje. 1908 m. Ventspilyje išlaikė pradinių mokyklų mokytojo egzaminus, 1910–1914 m. mokytojavo.
1914 m. gruodžio mėn. mobilizuotas į Rusijos kariuomenę, tarnavo karo ligoninėje, sanitariniame traukinyje. 1916 m. baigęs Čiugujevo karo mokyklą, tarnavo įvairiuose daliniuose. 1917 m. rugpjūčio – 1918 m. sausio mėn. tarnavo Atskirajame lietuvių batalione. 1918 m. balandžio mėn. grįžęs į Lietuvą vėl mokytojavo. 1919 m. kovo mėn. mobilizuotas į Lietuvos kariuomene, 1919 m. balandžio – 1920 m. gruodžio mėn. dalyvavo nepriklausomybės kovose su Raudonąja armija, bermontininkais, Lenkijos kariuomenės junginiais. 1924 m. baigė Aukštuosius karininkų kursus. Iki 1930 m. tarnavo pėstininkų daliniuose. 1930–1940 m. Kariuomenės intendantūros dirbtuvių viršininkas. 1933 m. pulkininkas.
TSRS okupavus Lietuvą, 1940 m. liepos mėn. iš kariuomenės atleistas. 1941–1958 m. (su pertrauka) mokytojavo.
Sūnūs Algis Kabaila, Vytenis Kabaila.