Salvatore Sciarrino

Biografija

S.Sciarrino sąvarankiškai pradėjo domėtis muzika būdamas dvylikos metų (nors šiek tiek mokėsi privačiai su Turi Belfiore ir Antonino Titone) ir 1962 m. jo kūryba buvo pirmą kartą viešai atlikta. Mokesis savo gimtajame Palermo mieste ir ten pat keleta metų studijavęs universitete, 1969 iš Sicilijos išvyko į Romą. Romoje, Accademia di Santa Cecilia pradėjo studijuoti elektroninę muziką su Franco Evangelisti. 1977 metais persikėlęs į Milaną pradėjo pastoviai dėstyti Conservatorio Giuseppe Verdi mokykloje, kurioje mokė iki 1983 m. S.Sciarrino gyvenant ir kuriant Milane, jo, kaip kompozitoriaus, žinomumas labai išaugo, gausėjo užsakymų, todėl jam nebereikia dėstyti, ir 1983 m. kompozitorius persikelia į Umbrios regioną, Città di Castello miestelį, kur turi galimybę netrukdomas kurti. Tačiau visiškai neatsiriboja nuo pedagogikos: 1983–87 metais dėsto Perugia mieste, vėliau, 1987– 96 metais Florencijos conservatorio "Cherubini" mokykloje, bei dėstė meistriškumo kursus Bolonijoje, taip pat ir tame pačiame Città di Castello miestelyje. Iki dabar S. Sciarrino rengia meistriškumo kursus Conservatorio Statale di musica Latinos mieste, taip pat ir Conservatorio di Santa Cecilia Romoje, bei žinomose aukštosiose mokyklose visame pasaulyje.

Kūrybinė veikla

S.Sciarrino kūriniai skambėjo Teatro alla Scala, RAI, Teatro del Maggio Musicale Fiorentino, Biennale di Venezia, Teatro La Fenice di Venezia, Teatro Carlo Felice di Genova, Fondazione Arena di Verona, Stuttgart Opera Theatre, Brussels La Monnaie, Frankfurt Opera Theatre, Amsterdam Concertgebouw, London Symphony Orchestra, Tokyo Suntory Hall. Kompozitorius kūrė Schwetzinger Festspiele, Donaueschinger Musiktage, Wien Modern, Wiener Festwochen, Berliner Festspiele Musik, Holland Festival, Alborough, Festival d’Automne (Paris), Ultima (Oslo) festivalių užsakymais. Pilnas jo kūrybos katalogas buvo išlaistas Ricordi kompanijos, 1999 m., sudarytas iš 164 kūrinių, be jų - ir kai kurių operų libretai ("Aspern" , "Vanitas", "Lohengrin", "Infinito Nero", "Macbeth", "Lohengrin 2", "Superflumina").

Kūrybos stilius

Pats S. Sciarrino visą savo kūrybą iki 1966 metų laiko stiliaus formavimosi etapu, nes būtent tuomet pradeda ryškėti ankstyvasis kompozitoriaus braižas. Kompozitoriaus kūryba prašosi kitokio klausymosi, ji kupina tylos momentų, izoliuoto skambesio, vos girdimų subtilių garsų, išgaunamų neįprastais instrumentams būdais. "Jo muzika savyje kaupia išsyk atpažįstamą garsų pasaulį, kuriame telkiasi trumpalaikiai įvykiai, kurie dažnai balansuoja ant negirdimumo ribos, išbando instrumentų panaudojimo ribas, balsams paveda neapibrėžtą teritoriją tarp šnabždesio ir dainavimo." - Andrew Clements. Daugelis S.Sciarrino muzikos kūrinių parašyti kameriniams ansambliams, be to, verta išskirti sceninio žanro - operos svarbą: jų kompozitorius sukūrė 15. Pats autorius apie savo muzikos stilių teigia: "Mano muzika yra fiziologinė. Kažkada laikytas eretiku, dabar tapau šių laikų klasiku. Aš žinau, kad mano stilius atpažįstamas, tačiau kaskart rašydamas naują kūrinį (ypač užsienyje) stengiuosi pasukti vis kitu keliu, pereiti anapus kalvų, tačiau jas perejęs, matai, jog čia stūkso kitos kalvos, už jų - dar kitos. Tad kūrybinis darbas iš tiesų labai varginantis ir niekada nesuteikiantis pasitenkinimo."

Kita veikla

Nuo 1978 iki 1980 metų užėmė Teatro Comunale di Bologna meno direktoriaus pareigas, įgijo Accademia di Santa Cecilia, Academy of Fine Arts of Bavaria ir Academy of the Arts in Berlin profesoriaus laipsnį. Kompozitorius taip pat yra daugelio esė, straipsnių, kurių ne vienas pateko į "Carte da suono" kolekciją, autorius. Taip pat parašė tarpdisciplininę knygą apie muzikos formas, "Le figure della musica: da Beethoven a oggi" (trans. "Muzikos figūros: nuo Bethoveno iki šiandienos"), 1998 m.

Apdovanojimai

Pelnė daug apdovanojimų už kūrybinę veiklą, tarp kurių Prince Pierre de Monaco premija (2003), Premio Internazionale Feltrinelli apdovanojimas (2003), pirmasis prizas Musikpreis Salzburg (2006).