Atsakomybė ginti

Atsakomybė ginti (angl. Responsibility to Protect, RtoP, R2P) – gimstanti tarptautinių santykių ir žmogaus teisių norma, kuria siekiama užkirsti kelią karo nusikaltimams, genocidui, etniniam valymui bei nusikaltimams žmogiškumui. Ši norma kildinama iš kitų tarptautinės teisės normų ir principų, daugiausiai susijusių su valstybių suverenitetu, taika bei saugumu, žmogaus teisėmis ir ginkluotais konfliktais. RtoP užtikrina visas galimas priemones masiniams žmogaus teisių pažeidinėjimams sustabdyti: derybas (diplomatiją), išankstinio perspėjimo mechanizmus, ekonomines sankcijas ir ginkluotos jėgos panaudojimo galimybę pagal Jungtinių Tautų Chartijos VII straipsnį.

Istorija

Valstybių atsakomybės užtikrinti gyventojų saugumą principas atsirado dar visai neseniai, bet siekis išsaugoti kuo daugiau žmonių gyvybių ir užkirsti kelią didelio masto žudynėms nėra naujas. Remiantis šiuo siekiu 1864 m. buvo įkurtas Raudonasis Kryžius, o vėliau ir kitos panašios tarptautinės organizacijos, teikiančios pagalbą nukentėjusiesiems nuo karų, vidinių neramumų ar kitokių krizių. 1948 m. Jungtinių Tautų Organizacija, reaguodama į holokausto pasekmes išleido rezoliuciją Nr. 260, kuria remiantis buvo priimta konvencija „Dėl kelio užkirtimo genocido nusikaltimui ir baudimo už jį“. Ne mažiau reikšmingi buvo karai Indokinijoje šeštajame ir septintajame dešimtmetyje, kuomet daugybė žmonių visame pasaulyje bene pirmą kartą turėjo galimybę per televiziją pamatyti visus karo žiaurumus. Vis dėlto akivaizdžiausias poreikis įtvirtinti kolektyvinius valstybių įsipareigojimus apsaugoti piliečius atsirado po tarptautinės bendruomenės nesugebėjimo išspręsti tokias krizes, kaip genocidas Ruandoje 1994-aisiais ir žudynės Srebrenicoje 1995 m.
Po NATO intervencijos į Jugoslaviją 1999-aisiais kilo daugybė diskusijų dėl karinių intervencijų teisėtumo, ir po keleto metų, 2001-aisiais, tuometinio JT generalinio sekretoriaus Kofio Anano iniciatyva, pirmą kartą buvo pristatyta Atsakomybės ginti idėja. Tais pačiais metais Kanadoje buvo įkurta speciali komisija (International Commission on Intervention and State Sovereignty, ICISS), parengusi pagrindu naujai Atsakomybės ginti normai tapusį pranešimą. Pranešime buvo teigiama, kad valstybės suverenitetas yra ne tik teisė, bet ir atsakomybė, o bet kurioje šalyje vykstant masiniams žmogaus teisių pažeidinėjimams tarptautinė bendruomenė, kaip kraštutinę (paskutinę) priemonę, galėtų įvykdyti humanitarinę intervenciją. Afrikos šalys, kurioms ši norma buvo ypač aktuali, palankiai priėmė atsakomybės ginti koncepciją ir įtraukė ją į neseniai įkurtos Afrikos Sąjungos chartiją.
Galiausiai 2005 m. vykusiame Jungtinių Tautų susitikime (World Summit 2005) valstybės narės vieningai išreiškė palaikymą Atsakomybės ginti idėjai ir įtraukė šį principą į susitikimo ataskaitą (Outcome Document). 2006-aisiais savo paramą RtoP įtvirtino JT Saugumo Taryba; tais pačiais metais Ban Ki-moon‘as pristatė ataskaitą, raginančią formalizuoti naująją normą ir 2009-aisiais JT Generalinė Asamblėja priėmė rezoliuciją (A/RES/63/308), kurioje tarptautinė bendruomenė raginama toliau vystyti ir skatinti Atsakomybės ginti doktriną.

Kritika

Atsakomybės ginti norma kritikuojama nuo pat jos įtvirtinimo 2005-aisiais. Kritikų teigimu, RtoP yra pavojinga imperialistinė doktrina, kelianti grėsmę valstybių suvereniteto principui ir silpnesnių šalių politinei autonomijai, suteikianti galimybę įtakingoms valstybėms prisidengiant humanitariniais tikslais vykdyti karines intervencijas, ir pan. Ir atvirkščiai – ji kritikuojama už tuščią retoriką ir realių veiksmų nesiėmimą vykstant akivaizdiems plataus masto žmogaus teisių pažeidinėjimams. Nemažai diskusijų kyla ir dėl Atsakomybės ginti tikslų, prasmės, funkcijų, priemonių pagrįstumo ar piktnaudžiavimo jomis (pavyzdžiui, Gruzijos konflikto metu Rusija Atsakomybės ginti norma bandė pagrįsti jėgos panaudojimą situacijoje, kurioje nebuvo jokių genocido ar kitokių nusikaltimų žmogiškumui ženklų). Kita vertus, būta atvejų, kai įrodymų apie masinius žmogaus teisių pažeidinėjimus netrūko, tačiau Atsakomybės ginti doktrina nebuvo remtasi (pavyzdžiui, Somalyje, Afganistane ar Irake).