google/wiki40b huggingface dataset:
Vilniaus plokštelių studija

Vilniaus plokštelių studija – Lietuvos garso įrašų studija, įkurta 1958.

Istorija

1958 m. rugsėjo 10 d. įkurta plokštelių studija oficialiai darbą pradėjo kaip Rygos plokštelių fabriko „Līgo“ padalinys. Iš pradžių studija veikė Lietuvos radijo patalpose (dabartinėje Lietuvos nacionalinio radijo ir televizijos centrinėje būstinėje Konarskio g.), kur plokštelėms gaminti buvo atrenkami techniniu ir meniniu požiūriu kokybiškesni Lietuvos radijo įrašai. 1962 m. studija buvo perkelta į pastatą Jaunimo sode, kuriame tuo metu greta veikė Liaudies kūrybos namai ir Dainų šventės būstinė (dabar Barboros Radvilaitės g. 8). Prieš perkėlimą pastato pirmas aukštas buvo rekonstruotas ir pritaikytas garso įrašymui pagal architekto Romano Jalovecko projektą. 1964 m. pagal inžinieriaus V. Bangaičio projektą pagerinta 280 m² ploto įrašų kambario akustika įrengiant 32 pakabinamas piramides bei penkis Bekešio skydus, išrastus vengro Georg von Békésy.
1964 m. įkūrus visasąjunginę įrašų kompaniją „Melodija“ Vilniaus plokštelių studija perėjo jos žinion kartu su analogiškomis studijomis Maskvoje (centrinė „Melodijos“ studija), Leningrade, Tbilisyje, Taškente, Almatoje, Taline ir Rygoje. Įrašų studija „Melodijos“ padaliniu išbuvo iki Lietuvos nepriklausomybės atkūrimo. XX a. devintojo dešimtmečio pabaigoje studija turėjo daugiakanalį magnetofoną, garso įrašymo pultą, didžiojoje įrašų salėje stovėjo du „Petrof“ ir „Bechstein“ firmų fortepijonai. Toks aprūpinimas technika buvo žymiai prastesnis nei centrinės studijos Maskvoje. Dėl miesto triukšmo įrašai Vilniaus plokštelių studijoje būdavo daromi vakarais, sesijos užtrukdavo iki nakties. Lietuvai atgavus nepriklausomybę plokštelių studija veikė iki 2004 m.

Produkcija

Vilniaus plokštelių studijos produkciją sudarė muzikiniai įrašai, skaitovų įkalbėti literatūros kūriniai, liaudies pasakos vaikams, folkloro, restauracijos, metodinės mokomosios medžiagos ir specialių užsakymų įrašai. Įrašai buvo atliekami tik su LTSR kultūros ministerijos bei „Melodijos“ vadovybės pritarimu, daug dėmesio skirta tarybinei ideologijai. Studija per metus įrašydavo 30-35 plokšteles, nors Lietuvai skirtas įrašų limitas buvo kiek didesnis, 38 vienetai. Dariaus Pocevičiaus skaičiavimu 1962-1991 m. plokštelių studija įrašė apie 1000 plokštelių.
Krepinis popierius

Krepinis popierius (angl. crêpe paper) – rūšis minkštojo popieriaus, kuris gaminant klijinamas, o tada krepuojamas (taip apdorojamas, kad sudarytų smulkias raukšleles). Taip krepinis popierius įgyja raukšlėtą paviršių, dėl ko pasižymi didesniu tąsumu negu glotnusis popierius.

Gamyba

Krepavimui skirtas popierius gaminamas tinkline mašina (angl. fourdrinier machine), kuri turi vieną didelį garu kaitinamą džiovinimo cilindrą su karšto oro gaubtu. Žaliava yra plaušiena. Cilindras apipurškiamas klijais, kad popierius priliptų.
Krepuojama specialiu peiliu (angl. doctor blade) nugremžiant išdžiūvusį popierių nuo cilindro paviršiaus. Raukšlelių dydį lemia klijų kibumas, peilio geležtės forma, džiovinimo cilindro ir galutinės popieriaus mašinos dalies greičių skirtumas, plaušienos savybių.

Savybės

Krepinis popierius priskiriamas lengviausioms popieriaus rūšims. Jo plotinis tankis paprastai būna iki 35 g/m².
Krepinis popierius gaminamas tiek baltas, tiek spalvotas (ryškiomis ar pastelinėmis spalvomis). Spalvotas gali blukti, pvz., nuo drėgmės. .
Krepo santykis (angl. crêpe ratio) atspindi, kiek popierius sutrumpėjo krepavimo metu. Krepo santykis paprastai būna 10-30% intervale. Krepuojant popierių galima modifikuoti. Taip keičiamas popieriaus tąsumas ir storumas. Abu jie žymiai veikia popieriaus minkštumą ir gebėjimą sugerti.
Krepuojami ir kai kurie specialiosios paskirties popieriai, pvz., mikrokrepinis maišinis popierius.
Gododinas

Gododinas (angl. Gododdin) – buvusi britų (viena iš keltų grupių) karalystė dabartinėse šiaurės rytų Anglijoje ir pietryčių Škotijoje, egzistavusi po romėnų pasitraukimo iš Didžiosios Britanijos.
Gododinas buvo teritorijoje, žinomoje kaip Hen Ogledd 'Senoji Šiaurė'. Pavadinimas Gododdin yra šiuolaikinis valų kalbos žodis, kilęs iš senosios valų kalbos žodžio Guotodin iš brit. Votadini, minimo lotyniškuose raštuose ir reiškusio votadinius.

Karalystė

Gododino karalystės ribos nėra žinomos. Spėjama, kad ji driekėsi nuo Stirlingo apylinkių iki Bryneicho (Bernicijos), apėmė dabartinius Lotianą ir Bordersą (Škotų Sienos) (Rytų Škotija). Vakaruose ribojosi su britų Stratklaido karalyste (Kingdom of Strathclyde), o šiaurėje – su piktų žemėmis.
Manoma, kad vietiniai karaliai gyveno tiek Traprain Law, tiek Din Eidyne (Din Eidyn; Edinburgas) ir galbūt dar Din Bere (Din Baer; Danbaras).
Po romėnų atsitraukimo 410 m. Koilas Henas (Coel Hen), kuris, Dž. Moriso (John Morris) manymu, galėjo būti paskutinis Romos palaikomas britų kunigaikštis (Dux Brittanniarum), galėjo užimti šiaurinę sostinę Eburaką (Eburacum; dabar Jorkas) ir tapti valdovu, kuris atitiko Šiaurės Britanijos (čia Britanija neapima piktų žemių) aukštąjį karalių. Jis valdė buvusias šiaurines provincijas, galbūt apėmė ir votadinių žemes. Vėlėsnėje poezijoje šis rajonas žinomas kaip Hen Ogledd 'Senoji Šiaurė'. Manoma, kad po jo mirties šis valstybinis darinys ėmė skilti į dalis. Apie 470 m. dauguma votadinių žemių tapo Gododino karalyste, o pietinės žemės tarp Tvydo upės (Tweed) ir Tyso upės (Tees) (maždaug atitinkančios dabartinius Nortumberlandą ir Daremą) sudarė Bryneicho karalystę.

Vėlesnė istorija

VI a. į Bryneichą įsiveržė anglai ir, užėmę jį, padarė Bernicijos karalyste. Po to anglai toliau brovėsi į šiaurę. Apie 600 m. 300 Gododino karių krito Catraeth mūšyje (manoma, ties Catterick Šiaurės Jorkšyre). Tai aprašyta britų poeto Aneirino poemoje „Y Gododdin“.
638 m. Din Eidyną (Edinburgą) apsiautė anglai ir, atrodo, užėmė jį, nes maždaug tuo metu Gododiną užvaldė Bernicija. Ar ankstesnieji vietiniai gyventojai buvo išstumti, ar asimiliuoti, nėra žinoma. Bernicija tapo Nortumbrija, o 954 m. buvo užimta danų karalystės Jorviko (Jorkas). Netrukus po to žemės buvo prijungtos prie vieningos Anglijos, o 1018 m. Škotijos karalius Malkolmas II kraštą iki Tvydo upės prijungė prie Škotijos.
FK Skala (Stryj, 2004)

Istorija

Klubas įkurtas 2004 m. iš pradžių dirbo su jaunimu, o vėliau tapo profesionaliu klubu ir debiutavo Pirmoje lygoje.
Asta Baukutė

Biografija

1974–1982 m. mokėsi Klaipėdos vidurinėje mokykloje, vėliau Stasio Šimkaus aukštesniojoje muzikos mokykloje (smuiko klasėje). 1989–1994 m. Lietuvos muzikos akademijoje studijavo aktoriaus meistriškumą, 2005–2007 m. aktoriaus meistriškumo magistrantūroje.
Nuo 2008 m. Tautos prisikėlimo partijos narė. 2008–2012 m. LR Seimo narė, išrinkta daugiamandatėje apygardoje. 
Vyras Kęstutis Rupulevičius (g. 1960 m.), vaikai: Vakaris Mičiūnas, Gintarė Marija Mičiūnaitė, Rapolas Rupulevičius, Anupras Rupulevičius.

Kūrybinė veikla

Sukūrė vaidmenis kino filmuose G. Lukšo „Žalčio žvilgsnis“, J. Juzėno „Ir rojuje sninga“, K. Vildžiūno „Nuomos sutartis“, N. Navasaičio „Kiemas“ ir kt., teatro spektakliuose: E. Nekrošiaus „Karmen“, J. Lingio „Freken Julija“, J. Vaitkaus „Ivona Burgundijos kunigaikštytė“, „Patriotai“, G. Varno „Ruzvelto aikštė“. Taip pat sukūrė personažų televizijoje – laidose „Dviračio žinios“, „Dzin“ ir kt. Garsino vaidybinius filmus ir pasakas radijuje.
Ukrainos futbolo varžybos 1996–1997 m.

Istorija

Šeštasis Ukrainos futbolo čempionatas buvo žaidžiamas nuo 1996 m. liepos 25 iki 1997 m. birželio 17 d. 
Nugalėtojais tapo Kijevo „Dinamo“, o Donecko „Šachtar“ buvo antri.
Didžiausias netikėtumas tai, kad lygos debiutantai Poltavos „Vorskla“ užėmė trečią vietą.
Suakmenėjusio miško nacionalinis parkas

Suakmenėjusių medžių susidarymas

Kadaise prieš 225 mln. metų šioje teritorijoje augo girios, tekėjo upės. Nuvirtusius medžius upės vanduo nešdavo į žemumas, pelkingas vietas. Medyje esanti celiuliozė ilgainiui buvo išplauta, o jos vietoje ėmė augti kristalai. Tokiu būdu susiformavo suakmenėję medžiai, šiandieną gulintys dykumoje.
Harkavičė

Istorija

Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. 1975-1998 m. priklausė Balstogės vaivadijai.
Horreum

Horreum („sandėlis, klėtis, svirnas“) – Senovės Romos dideli, bent dviejų aukštų, viešo naudojimo sandėliai, tipiškai statomi visuose romėnų miestuose ir fortuose. Paprastai šiuose sandėliuose būdavo laikomi grūdai, alyvuogių aliejus, vynas, maisto produktai, audiniai, kartais net marmuras. Romos imperijos periodo pabaigoje Romos mieste buvo beveik 300 horrea sandėlių. Jų dydis priklausė nuo poreikio, mažesniuose miestuose ir fortuose horrea būdavo mažesni. Vienas didžiausių – Horrea Galbae Romoje – užėmė 21 tūkst. kvadratinių metrų ir turėjo apie 140 patalpų vien pirmame aukšte. Apytiksliais paskaičiavimais, jame buvo laikoma bent 53 milijonai amforų, arba 6 milijardai litrų alyvuogių aliejaus. Pirmieji žinomi horreum sandėliai buvo pastatyti antrame a. prieš mūsų erą. Pirmąjį viešo naudojimo sandėlį pastatė tribūnas Gajus Grakchas 132 m. pr. m. e.
Horrea dažnai būdavo statomi žymiai storesnėmis nei įprasta sienomis, siekiant apsaugoti nuo gaisrų. Grūdams skirtos patalpos grindys būdavo pakeltos ant kolonų, siekiant sumažinti drėgmę. Langai būdavo tik aukštai ir labai siauri, siekiant sumažinti įsilaužimų, vagysčių riziką. Durys apsaugojamos spynų ir skląsčių sistema, per siauros vežimams, todėl prekes greičiausiai įnešdavo ir išnešdavo rankiniu būdu. Vietoje laiptų juose būdavo rampos patogesniam sunkių krovinių užvežimui. Centriniame kieme dažnai būdavo įrengiamos parduotuvėlių (taberna) eilės, turgūs. Kai kurie būdavo dideli ir ištaigingi, savo paskirtimi tikriausiai buvo panašūs į modernius prekybos centrus.
Kiekvienas horreum turėdavo pavadinimą. Kai kurie būdavo pavadinami pagal paskirtį, tai yra, dažniausiai juose laikomas prekes, pvz., vašką (horreum candelaria). Kitus pavadindavo imperatorių, jų giminės narių, kitų aukštuomenės piliečių garbei, pvz., Horrea Galbae – Galbos sandėliai – pavadintas imperatoriaus Galbos garbei. Horrea Epagathiana et Epaphroditiana sandėliai Romos uoste Ostijoje turi išraižytą įrašą, skelbiantį, kad jie pavadinti pagal du atleistinius Epagatą ir Epafroditą, tikriausiai savininkus.
Pats žodis horreum (daug. horrea) vėliau buvo pradėtas taip pat vartoti nusakyti bet kokiai vietai, kurioje laikomos kokios nors gėrybės, net ir meno kūriniai ar knygos, kaip sutinkama Senekos raštuose.
Kaimietiškas valsčius

Kaimietiškas valsčius (lenk. Gmina wiejska) – Lenkijoje naudojamo administracinio tipo pobūdis, kai valsčių sudaro tik kaimai ir nėra miesto statusą turinčių gyvenviečių.
Kemerovas

Istorija

Atsirado prie senų rusų gyvenviečių netoli Verchnetomskio ostrogo, kuris įkurtas 1657 m. (dabartinis Верхотомское kaimas). Dabartinio miesto teritorijoje 1859 m. buvo 7 gyvenvietės, tarp jų didžiausia Щеглово, minima nuo 1720 m., ir Кемерово, minima nuo 1863 m.). 1907 m. pastatytos pirmosios anglies kasyklos. 1918 m. Ščeglovo kaimas perdormuotas į miestą Ščeglovską, į kurį įėjo ir Kemerovo kaimas. 1932 m. Ščeglovskas pervadintas Kemerovu.
Šamorinas

Istorija

Pirmą kartą paminėtas 1238 m., kaip ecclesia Sancte Mariae. viduramžiuose buvo svarbus Dunojaus uostas. Žemės ūkis vaidino svarbų vaidmenį. Besivystant Presburgui (dab. Bratislava) prarado savo svarbą bei laisvojo-karališkojo miesto titulą, suteiktą 1405 m., valdant Zigmantui Liuksemburgiečiui. XVI a. buvo gerai žinomas dėl raganų teismų. 1918 m. lapkritį suirus Austrijos-Vengrijos kariuomenei, Čekoslovakijos kariuomenė neteisėtai okupavo teritoriją. Laikinai, 1938–1945 m., priklausė Vengrijai. Nuo 1945 m. buvo Čekoslovakijos sudėtyje.
Jonas Lopacinskis

Biografija

Gimė 1708 m. Mstislavlio vaivadijoje (dab. Baltarusija), Lopacinės dvare. Studijavo Varšuvos kunigų seminarijoje. 1732 m. paskirtas Vilniaus katedros kanauninku, 1753 m. pakeltas prelatu scholastiku.
1762 m. paskirtas Žemaičių vyskupu. Alsėdžiuose perstatė vyskupų rūmus, papuošė marmuru Varnių katedrą, pastatydino vikarų ir choristų namus, išmūrijo naują seminariją. Viržuvėnuose, netoli Varnių, vyskupų žemėse pasistatė namus, užveisė sodą. Pačią vietovę pagal savo vardą pavadino Janapole ir perkėlė parapiją. Jo rūpesčiu iš Varnių į Viržuvėnus nutiestas kelias, pastatyta pirmoji medinė Šv. Mykolo arkangelo bažnyčia, Viržuvėnams suteiktos parapijos teises, nustatytos jos ribos.
Prudential Financial

The Prudential Insurance Company of America – finansinių paslaugų bendrovė, kuri turi per 50 mln. klientų ir valdo beveik $650 mlrd. USD vertės turtą. Be to, yra išdavus $2 trln. USD vertės gyvybės draudimo liudijimų. „Prudential Financial“ įmonė apjungia šimtus įvairiausių skyrių. Jos padaliniai teikia gyvybės draudimo, pensijų planavimo, investicijų valdymo, vertybinių popieirų tarpininkavimo, nekilnojamojo turto paslaugas instituciniams ir individualiems klientams JAV, Lotynų Amerikoje, Europoje bei Azijoje.
Kančėnai

Aplinkinės gyvenvietės

ŽvirgždėnaiDAUGAI
Vėliškėnai

Aplinkinės gyvenvietės

BIRŽAI – 20 kmSatkūnai – 2,1 kmPAPILYS – 8,5 km
Šakiškis – 2 kmGrubiškis – 4,9 kmŠlėgeriškis – 1,1 kmGalvokai – 2,9 kmDiliai (Papilys) – 2,4 kmKupreliškis – 2,9 km
Ana Ambrazienė

Biografija

1973 m. baigė Pabradės vidurinę mokyklą. Vilniaus Antakalnio vidurinės mokyklos kūno kultūros mokytoja, direktoriaus pavaduotoja ugdymui.
Sardinijos ralis

Sardinijos ralis – automobilių ralio čempionatas, rengiamas Italijos regione Sardinijoje. Šios varžybos yra įtrauktos į Pasaulio ralio čempionatą (WRC) ir Tarptautinį ralio iššūkį (IRC).
Zahlė

Pavadinimo kilmė

Pavadinimas Zahlė kilo iš arabiško veiksmažodžio زحلة zahhala, kuris reiškė čiuožti, išstumti. Atsitiktinės nuošliaužos, kurios susidarė aplink miestą esančiuose iškirstuose miškuose ir yra šio pavadinimo kilmė.

Religija

Didžiąją dalį gyventojų sudaro graikų katalikai (65%), toliau seka maronitai (15%) ir graikų stačiatikiai (10%). Likusius 10% sudaro įvairios mažumos.
Benediktas Kazlauskas

Benediktas Kazlauskas (1909 m. sausio 24 d. Talpūnai, Žaslių valsčius – 1995 m. balandžio 24 d. Vilnius) – Lietuvos filologas, vertėjas, humanitarinių mokslų daktaras, filologijos mokslų kandidatas.

Biografija

1937 m. Vytauto Didžiojo universitete baigė klasikinę filologiją. 1967 m. filologijos mokslų kandidatas.
1938–1947 m. Šiaulių ir Pasvalio gimnazijų lotynų kalbos mokytojas. Nuo 1947 m. Vilniaus universiteto dėstytojas, 1979–1984 m. Klasikinės filologijos katedros vedėjas.

Mokslinė veikla

Parašė lotynų k. vadovėlių ir mokomųjų priemonių teisininkams, medikams, istorikams, monografiją „Humanistinė lotyniškoji literatūra Lietuvoje XVI–XVII amžiuje“ (neišleista), straipsnių apie XVII a. Vilniaus literatūrinį ir kultūrinį gyvenimą. Išvertė Dantės, J. A. Komenskio, F. Petrarkos, Platono, Plotino kūrinių.
Klebiškio piliakalnis

Piliakalnis

Piliakalnis įrengtas Kiauliškės dešiniajame krante. Išliko tik piliakalnio pylimas ir griovys, o į šiaurės vakarus nuo jų buvusi aikštelė nuplauta upelio. Duomenų apie jos dydį ir formą nėra. 13 m pločio pylimas iškilęs 20 m virš upelio. Jo 7 m aukščio išorinis rytinis šlaitas leidžiasi į 14 m pločio, 2 m gylio griovį, kurio dalis išlikusi ir piliakalnio pietvakarių papėdėje. Pylimo vakarinė – šiaurės vakarų dalis nuslinkusi, šiaurės vakarų ir pietryčių šlaitai eroduoja. Šiaurės vakarų šlaite, 30-40 cm gylyje matyti iki 20 cm skersmens akmenys, molis. Pylimo šiaurės vakarų šlaitas apaugęs lapuočiais, vakarinis šlaitas nukirstas, kiti šlaitai dirvonuoja.
Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečiu - II tūkstantmečio pradžia. Lietuvos Respublikos Vyriausybės nutarimas dėl paskelbimo kultūros paminklu – 1998-05-19; Nr.612. Paminklo teritorijos plotas 41 000 m².

Aplinkiniai piliakalniai

Virbališkių piliakalnis 27 kmPajiesio piliakalnis 22 kmSabalėnų piliakalnis 11 km
Pačiudiškių piliakalnis 4,5 kmNaujasodžio piliakalnis 5 kmPagaršvio piliakalnis 17 km
Pelekonių III piliakalnis 24 kmPašlavančio piliakalnis 8 km
Šakališkių piliakalnis 17 kmKieliško piliakalnis 21 kmPrienlaukio piliakalnis 7,5 km
Naravų piliakalnis 16 km
Jiezno Šv. arkangelo Mykolo ir Jono Krikštytojo bažnyčia

Istorija

Gali būti, kad Jiezne bažnyčia pastatyta dar XVI amžiuje. 1611 m. minima evangelikų reformatų bažnyčia, 1640 m. – katalikų bažnyčios inventorius. 1643 m. klebonui dovanoti 2 palivarkai, įsipareigota pastatyti mūrinę bažnyčią. Statymu rūpinosi Steponas Kristupas Pacas. 1655 m. ji buvo mūrijama, 1670 m. konsekruota (LDK kanclerio K. Z. Paco iniciatyva). 1645 m. Steponas Kristupas Pacas įrengė prieglaudą. XVIII a. pabaigoje įsteigta parapinė mokykla.
Apie 1765 m. įkurtos naujos kapinės, panaikinant senąsias prie bažnyčios, nuo Jiezno ežero pusės. Jose pastatyta Šv. Kryžiaus koplyčia. Antano ir Teresės Pacų iniciatyva 1768–1772 m. bažnyčia padidinta ir išpuošta freskomis (pastatyti 2 bokštai, presbiterija ir dvi šoninės zakristijos). Antrą kartą bažnyčia konsekruota 1772 m., o 1794 m. Rusijos kareivių apiplėšta. Įtrūkus bažnyčios skliautams, 1872 m. valdžia leido remontuoti ir 1876 m. restauravimo darbams skyrė 4000 rublių. Po 1876 m. restauruota sieninė tapyba. Po Antrojo pasaulinio karo Jiezno klebonas Vincentas Vaičiulis suimtas ir ištremtas į Sibirą. Grįžęs į Lietuvą 1960 m. mirė Jiezne.
1974–1988 m. klebonas Bronius Bulika (1923–1988) atnaujino bažnyčią, sutvarkė aplinką, šventoriuje pastatė kryžių (prie jo palaidotas). Pasižymėjo nuoširdumu, gerumu, sakė gilius ir prasmingus pamokslus.

Architektūra

Bažnyčia barokinė, stačiakampio plano, (41 × 18 m), vienanavė, su kripta. Požemiuose palaidoti Pacų ir kitų didikų palaikai.
Yra dailės kūrinių, tarp jų Nikodemo Silvanavičiaus „Mykolas Arkangelas“ (1875 m.).
Teosofija

Teosofija (gr. theos – dievas, sophia – išmintis, žinojimas) – filosofinė dvasinė doktrina, kuri skelbia, kad žmogus gali rasti tiesioginį ryšį su Dievu ir pažinti jį specialia praktika (intuicija, kontempliacija). Nuo teologijos skiriasi tuo, kad remiamasi patirtimi (ją bandoma teoriškai sisteminti), o ne Dievo apreiškimu ar religinėmis dogmomis.
Svarbiausias tikslas – lyginamasis įvairių religijų tyrimas, siekiant atskleisti bendrą religinių simbolių prasmę, sukurti universalų ir nedogmatišką dvasinį judėjimą bei propaguoti jį visuose kraštuose, ypač tarp inteligentijos. Doktrinoje eklektiškai jungiami budizmo, brahmanizmo, krikščionybės, okultizmo ir kiti elementai.
Teosofai tiki, kad didieji mokytojai, prie kurių priskiriamas ir Jėzus Kristus, yra tobuli tapę žmonės, kreipiantys žmonijos istoriją. Viešpats Mitra, Viešpats Krišna, Viešpats Buda ar Viešpats Kristus esą skirtingi tos pačios esybės vardai.
Teosofijos judėjimo pradžia laikomi 1875 m., kai rusė H. Blavatskaja Niujorke įsteigė teosofų draugiją. Vėliau šios draugijos centras persikėlė į Madrasą.
Teosofijos terminas vartojamas gana neapibrėžtai ir ne visada vienareikšmiškai. Prie teosofijos kai kada priskiriama net gnosticizmas, neoplatonizmas. Terminas vartojamas teisingiau, kai atspindi kai kurias XVI–XVIII a. filosofines dvasines koncepcijas, ypač vokiečių A. Paracelso, J. Bėmės, švedo E. Svedenborgo ar prancūzo L. K. Sen–Marteno.
XX a. pr. R. Šteineris plėtodamas teosofiją sukūrė antroposofijos filosofiją. Teosofijai atliepia ir naujųjų laikų judėjimas Naujasis amžius.
Vydūnas atliepė teosofijos, antroposofijos idėjoms Lietuvoje.
Pagojai (Balninkai)

Istorija

Kaimas Podgae pažymėtas 1812 m. Balninkų parapijos topografiniame žemėlapyje. 1920 m. minimas juodraštinėje Balninkų priešvedybinės apklausos knygoje.
Lost Highway

Pozicijos topuose ir pardavimai

Per pirmąją pardavimų savaitę šis albumas Olandijos, Vokietijos, Šveicarijos ir Japonijos topuose užkopė į #1-ą vietą, o Jungtinėje Karalystėje liko #2-oje vietoje. Japonijoje per pirmąją savaitę parduota 73 212, Jungtinėje Karalystėje 79 000, o JAV 292 000 albumo kopijų (taip pat šioje šalyje albumas vėliau paskelbtas platininiu). Iki 2008 m. spalio visame pasaulyje „Lost Highway“ parduotas didesniu nei 4 mln. kopijų tiražu.
Helespontas (Dauguva)

Helespontas (lot. Hellesponti) – kunigaikštystė, paminėta VIII–IX a. prie Dauguvos upės dabartinės Latvijos teritorijoje. Helespontas minimas Sakso Gramatiko kronikoje „Danų istorijos“ (Gesta Danorum). Helespontas nežinomas kitiems epiniams šaltiniams, o pavadinimo kilmė neaiški. Saksas Gramatikas savo kronikose dažnai naudojo graikiškai skambančias formas: „Dian“ kaip „Diana“, „Vespasus“ kaip „Vespasian“ ir panašiai. Pagal populiarų aiškinimą, helespontiečių vardas Padauguvio gyventojams buvo taikomas todėl, kad Dauguva ėjo svarbus prekybinis kelias. Manoma, kad helespontiečiai galėjo būti žiemgaliai.
Mstislavlio vaivadija

Istorija

Mstislavlis, įkurtas 1136 m. priklausė Kijevo Rusiai, XIII a. susikūrė savarankiška Mstislavlio kunigaikštystė, užkariauta Algirdo, kurios daliniu kunigaikščiu 1377 m. tapo Gediminaitis Karigaila. 1390 m. žemes paveldėjo Lengvenis, kurio vadovaujami Smolenske, Oršoje ir Mstislavlyje dislokuoti lietuvių kariuomenės pulkai nulėmė Žalgirio mūšio baigtį. Vėliau valdė Lengvenio palikuonys Lengvenaičiai ir su jais susiję Mstislavskiai. Mstislavlio kunigaikštystė buvo likviduota 1514 m., Lietuvos karo su Maskva įkarštyje. Iš pradžių buvo sudaryta Mstislavlio seniūnija, o 1566 m. Žygimantas Augustas įsteigė Mstislavlio vaivadiją.
1654 m. Rusijos vaivada Trubeckojus nusiaubė Mstislavlio vaivadiją, vien mieste iš 15 000 gyventojų liko 700. Nuo tada Mstislavlio gyventojai pradėti vadinti nepaskerstaisiais.
Pirmasis Abiejų Tautų Respublikos padalijimas 1772 m. nuo vaivadijos atskyrė didžiąją dalį žemių, kurios tapo Rusijos imperijos Mogiliovo gubernija. Tačiau į Lietuvą pasitraukę vaivadijos pareigūnai toliau vykdė savo funkcijas, nors po Antrojo padalijimo – tik nominaliai. Bajorų seimeliai buvo renkami iki 1795 m.
Mstislavlio vaivadija į pavietus padalyta nebuvo. Pagrindiniai miestai: Mstislavlis, Mogiliovas.
Visuotinis bajorų šaukimas į karo tarnybą buvo vykdomas Mstislavlyje.

Atstovavimas

Mstislavlio vaivadiją Abiejų Tautų Respublikos senate atstovavo Mstislavlio vaivada ir Mstislavlio kaštelionas. Krašto seimelis rinkdavo du atstovus į Abiejų Tautų Respublikos Seimą ir du deputatus į Lietuvos Tribunolą.
Taja

Muzikinė biografija

2003 m. balandžio mėnesį įrašė debiutinę dainą „Angelas baltas“, o gegužės mėnesį pasirašė sutartį su „Koja Records Group“. Birželį Taja pasirodė realybės šou „Holivudas“ bei pristatė antrą dainą „Rytas“. 2003 m. rugpjūtį nufilmuotas pirmasis Tajos vaizdo klipas „Jūra“. Taja kartu su grupe Merlin dalyvavo 2004 m. Eurovizijos atrankoje su daina „How About You“. 2004 m. sausį buvo išleistas pirmasis Tajos albumas, pavadintas pagal pirmąją dainą „Angelas baltas“. 2004 m. balandį Aukštaitijos muzikiuose apdovanojimuose atlikėja pripažinta geidžiamiasia Aukštaitijos regiono atlikėja. 2005 m. sausio mėnesį pirmasis Tajos albumas „Angelas baltas“ tapo auksiniu, kai perkopė 10 tūkstančių parduotų egzempliorių ribą. Tą patį mėnesį surengtuose Radiocentro muzikiniuose apdovanojimuose Taja buvo išrinkta Metų atlikėja. Kovo mėnesį tą patį apdovanojimą Taja iškovojo ir Aukštaitijos muzikiniuose apdovanojimuose. 2005 m. gruodį buvo išleistas antrasis albumas „Tu mano širdyje…“.

Šeima

Taja augina du sūnus: vyresnysis Nedas gimęs 2000 m., jaunesnysis Domas gimė 2007 m. birželio 12 d.
Čikagos Blackhawks

Istorija

Sužlugus WHL lygai Portlendo „Rosebuds“ buvo nupirkta Frederic McLaughlin, kavos įmonės prezidento, kuris perkėlė ją į Čikagą, žaisti NHL lygoje.