google/wiki40b huggingface dataset:
Muzikos genomo projektas

Pandora

„Pandora“ – tai šią technologiją naudojantis muzikinis projektas, internetinis radijas, padedantis vartotojui rasti jo skonį atitinkančią muziką. Į laukelį įvedęs savo mėgstamos grupės arba dainos pavadinimą, gaunamas sąrašas grupių, grojančių panašią muziką.
Tiek „Pandoros“, tiek muzikinio genomo projektai buvo pristatyti Jungtinėse Amerikos Valstijose 2000 metais. Trijulės kūrėjų Will Glaser, Jon Kraft ir Tim Westergren kompanija iš pradžių buvo pavadinta „Laukiniu žvėrimi“ (Savage Beast). Šiuo metu „Pandoros“ duomenų bazėje yra daugiau nei pusė pusę milijono dainų.
2007 m. dėl griežtų autorinių teisių buvo uždrausta „Pandora“ nauodotis už JAV šalies sienų.

Trūkumai

Pagrindiniai programos vartotojų nusiskundimai yra du: dainų trūkumas duomenų bazėje ir kartais, klausytojų nuomone, programa suklysta ir „išmeta“ dainas, kurių vartotojas toli gražu nesitikėjo. Kūrėjai pripažino, kad kompiuteriai nėra visagaliai ir 2007 m. pristatė sistemos patobulinimą. Nuo gegužės mėnesio į muzikos genofondo tobulinimo darbą buvo įtraukti ir klausytojai. Jiems buvo suteikta galimybė balsuoti, ar programos parinktas grojaraštis tenkina jų lūkesčius.

Pasekėjai

Bėgant laikui pradėjo kurtis analogiški projektai: last.fm, deezer.com, slacker.com, spool.fm, sky.fm, di.fm, accuradio.com ir daugelis kitų. Visos šios svetainės teikia panašią asmeninio radijo paslaugą, tačiau rekomenduojamas dainas parenka kiek kitokiu būdu, nei Pandora. Ji iki šiol liko vienintele „Muzikos genomo projekto“ idėjų taikytoja.
Ksaras

Ksaras (arab. قصر), agremas (ber. aghrem) – įtvirtinta berberų gyvenvietė, kurią sudaro vienas greta kito pastatyti namai, kurių išorinės sienos jungiasi ir sudaro ksaro išorinę sieną. Neretai stovėdavo kalnų šlaituose. Ksarai – viena iš svarbiausių berberų architektūros formų.
Ksaro viduje paprastai būdavo bendruomeniniai pastatai – grūdų saugyklos, mečetės, pirtys, taip pat parduotuvės. Gyvenamieji būstai ksare vadinasi gorfa (pranc. ghorfa). Ksarai būdavo statomi iš samano (plaušaplyčių), rečiau – iš samano ir akmens. Ksarai paplitę Magribo Sacharos oazėse, pietiniuose Atlaso šlaituose. Ksarai tankiausiai išsidėstę pietryčių Maroke, Dra upės slėnio oazėse.
Penkis ksarus UNESCO paskelbė pasaulinio paveldo objektais. Tai Ait Benhadu Maroke ir Uadanas, Šingetis, Tišitas, Ualata Mauritanijoje.
Iš tos pačios arabiškos šaknies kilęs ir ispaniškas žodis alcázar, reiškiantis tam tikrą pilies tipą Ispanijoje ar Portugalijoje. Žodis ksaras Magribo arabų kalboje reiškia pilis, manoma, kad tai skolinys iš lot. castrum 'pilis'. Berberai ksarus vadina savo žodžiais: vienaskaita ber. aghrem ir daugiskaita ber. igherman. Magribe šis terminas labiau reiškia 'įtvirtintas kaimas; fortas'.
Arubos gubernatorius

Arubos gubernatorius – Nyderlandų karalienės Beatričės įgaliotinis Aruboje. Gubernatoriaus pareigos yra dvejopos: jis atstovauja ir saugo pagrindinius karalystės interesus ir yra Arubos vyriausybės vadovas. Jis yra atskaitingas Nyderlandų Karalystės vyriausybei. Kaip vyriausybės vadovas, gubernatorius turi neliečiamybės statusą. Gubernatorius kartu su ministrais, kurie yra atskaitingi Arubos parlamentui, atlieka vykdomosios valdžios funkcijas. Gubernatorius nėra politiškai atsakingas ir neįeina į ministrų kabineto sudėtį. Formuojant ministrų kabinetą gubernatoriui tenka svarbi rolė. Gubernatorius skyrimas karalienės šešerių metų kadencijai. Šis terminas gali būti pratęstas dar vienai šešerių metų kadencijai.
Irena Kriauzaitė

Irena Kriauzaitė (1952 m. balandžio 4 d. Šakiai) – Lietuvos teatro aktorė, režisierė.

Biografija

1975 baigė Lietuvos konservatoriją, kurso vadovės Dalia Tamulevičiūtė, Irena Bučienė. Nuo 1975 m. vaidina Jaunimo teatre Vilniuje.
Svarbių, daugiausia dramatinių vaidmenų sukūrė D. Tamulevičiūtės, E. Nekrošiaus, J. Vaitkaus, kitų režisierių spektakliuose. Režisavo Sofoklio „Elektra“, 1993.
Rusijos oro pajėgos

Svarbiausios datos

1991 m. buvęs tarybinių oro pajėgų vadas generolas Piotras Deinekinas buvo paskirtas pradėti organizuoti Rusijos oro pajėgas, nes TSRS oro pajėgos buvo išsidėsčiusios po visas 15-a tarybinių respublikų ir nė vienoje jos nebuvo nacionalinės.
1992 m. gegužės 7 d. oficialiai buvo įkurtos Rusijos oro pajėgos.
1994–1996 m. Rusijos pajėgos dalyvauja pirmajame Čečėnijos kare.
1999–2000 m. dalyvauja antrajame Čečėnijos kare.
2007 m. Rusijos prezidento Vladimiro Putino įsakymu, oro pajėgos atnaujino strateginių bombonešių tolimuosius nuolatinius skrydžius, kurie buvo prieš 15-a metų nutraukti dėl lėšų trūkumo.
2008 m. sudalyvavo Rusijos–Gruzijos konflikte dėl Gruzijos teritorinio vientisumo, nepriklausomybės siekiančių osetinų ir abchazų pusėje.
2015 m. rugpjūčio 1 d. Rusijos oro pajėgos buvo sujungtos su Rusijos oro gynybos pajėgomis ir Rusijos kosmoso pajėgomis.
2015 m. rugsėjo 30 d. pradėjo dalyvauti kovoje prieš Daesh bei Sirijos pilietiniame kare, Sirijos valstybinių pajėgų pusėje.
Live in NYC 12/31/92

Albumo detalės

Albume skambantis koncertas įrašytas 1992 m. gruodžio 31 d., „The Academy Theate“ koncertų salėje Niujorke. Albume skamba pagreitinta dainos „Wash“ verisja, kurios grupė daugiau nebegrojo. Į albumą nepateko Ted Nugent dainos „Stranglehold“ koveris, kurį grupė atliko koncerte. Tačiau albume skamba ankstyva dainos „Daughter“ versija, su kitokiais žodžiais, nei jos galutinėje versijoje, išleistoje albume „Vs.“ Dainos „Why Go,“ „Alone“ ir „Garden“, skambančios šiame albume, vėliau buvo pridėtos 2009 m. išleistame „Ten“ albumo perleidime „iTunes“ parduotuvėje.
Nors albumas buvo išleistas oficialiai, garso kokybė primena megėjiškus įrašus. Taip yra todėl, kad grupė tuo metu savo koncertams įrašyti vis dar naudojo paprastus, kasetinius įrašytuvus.
Komanda

Komanda – du ar daugiau žmonių, kurie siekdami bendro tikslo veikia kartu, daro vienas kitam įtaką. Tradiciškai organizacijose būna dviejų tipų komandos: formalios ir neformalios. Nors šiandien yra komandų, kurios turi bruožų, būdingų abiem tipams.
Churandy Martina

2004 m. vasaros olimpinės žaidynės

2004 m. Martina pirmą syk dalyvavo vasaros olimpinėse žaidynėse, bei buvo Nyderlandų Antilų vėliavos vėliavnešys atidarymo ceremonijoje. Sportininkas sezono metu pasiekė 10,13 s laiką ir įvykdė olimpinį normatyvą 100 m bėgimo rungtyje. Atrankiniame bėgime lengvaatletis pasiekė 10,23 s laiką ir užėmęs trečią vietą savo grupėje pateko į kitą etapą. Antro raundo metu Martina buvo lėtesnis ir su 10,24 s laiku liko priešpaskutinis savo grupėje ir į kitą etapą nepateko. Galutinėje įskaitoje sprinteris liko 22-as ir savo pasirodymą baigė.

2008 m. vasaros olimpinės žaidynės

2008 m. Martina antrą syk dalyvavo vasaros olimpinėse žaidynėse, bei vėl buvo paskirtas Nyderlandų Antilų vėliavos vėliavnešiu atidarymo ceremonijoje. Šįkart sportininkas dalyvavo 100 m ir 200 m bėgimo rungtyse. 100 m atrankiniame bėgime lengvaatletis pasiekė 10,35 s laiką ir užėmęs pirmą vietą savo grupėje pateko į kitą etapą. Ketvirtfinalio bėgime sprinteris savo grupėje vėl buvo geriausias ir su 9,99 s laiku pateko į kitą etapą. Pusfinalio bėgime Martina pasiekė naują nacionalinį rekordą su 9,94 s laiku ir užėmęs trečią vietą savo grupėje pateko į finalą. Finaliniame bėgime Churandy Martina trečia kartą olimpiadoje pagerino nacionalinį rekordą – 9,93 s ir liko ketvirtoje vietoje. Nuo trečią vietą užėmusio JAV bėgiko Walter Dix Martina atsiliko 0,02 s. 200 m bėgime Martina pateko į finalą, kur užėmė antrą vietą, bet vėliau buvo diskvalifikuotas dėl priešininko linijos kirtimo.
Buturlinovka

Istorija

1740 m. grafo Aleksandro Buturlino žemėse įkurta slabada. XIX a. tapo odos amatų centru. 1910 m. atidaryta likerio–degtinės varykla. 1917 m. suteiktas miesto statusas.
Artiomovskis (Irkutsko sritis)

Lietuviai

1949 m. birželio ir rugsėjo mėn. į Artiomovskį ir Šachtovą bei kitas mažesnes gyvenvietes 4–8 km nuo Artiomovskio iš TSRS okupuotos Lietuvos atitremta apie 500 lietuvių. Kartu su kitų tautybių tremtiniais jie dirbo aukso kasyklose. Gyveno palapinėse ir barakuose. 1957–1958 m. jiems leista išvykti be teisės grįžti į Lietuvą. 1989 m. ir 1990 m. iš Artiomovskio lietuvių kapinių dalis palaikų parvežta į Lietuvą.
Vokietijos konstitucinės teisės istorija

Vokietijos konstitucinės teisės istorija - Vokietijos teisės sistemos, apimančios valstybinę santvarką, jos kertinius principus, dalis istorinė raida; teisės istorija.

Priešistorė

Vokietijos konstitucinės teisės ištakos - XVIII-XIX a. vykusios vokiškų valstybių integracijos teisė. 1815 m. įkurta Vokietijos Sąjunga, 1871 m. tapusi Vokietijos imperija. Centralizacija skatino ne tik politinę, bet ir teisinę integraciją (pvz., pradėta teisės kodifikacija - sukurti Vokietijos komercinis kodeksas ir kt.). Atitinkamai valstybės pagrindus įtvirtino konstitucinio lygmens norminiai teisės aktai kaip 1871 m. Vokietijos konstitucija, Vokietijos Imperijos Konstitucijos.
Lėtinis inkstų nepakankamumas

Patogenezė

Blogėjanti inkstų funkcija pasireiškia glomerulų filtracijos greičio mažėjimu. Pamažu sutrinka inkstų ekskrecinė funkcija, kraujyje pradeda didėti baltymų ir aminorūgščių metabolizmo produktų, kurie veikia toksiškai pvz.: šlapalo. Didėjanti šių medžiagų koncentracija sukelia ureminį sindromą. Toksiniai metabolizmo produktai pažeidžia centrinę ir periferinę nervų sistemas, širdies ir kraujagyslių sistemą, virškinimo sistemą, imuninę sistemą, kaulų čiulpus, veikia trombocitų funkcija. Centrinės nervų sistemos pažeidimas pasireiškia galvos skausmu, nuotaikos, miego sutrikimais, progresuoja iki delyro, traukulių, komos. Periferinių nervų pažeidimas – sensorinėmis, motorinėmis neuropatijomis. Širdies ir kraujagyslių sistemos pažeidimas gali pasireikšti ureminiu perikarditu, ureminiu miokardo pažeidimu. Virškinimo sitemo pažeidimas gali pasireikšti anoreksija, pykinimu, skrandžio opomis ir kraujavimu iš virškinamojo trakto, viduriavimu. Imuninės sitemo pažeidimas – pasireiškia dažnesnėmis infekcijomis. Kaulų čiulpams toksinis poveikis, kartu su eritropoetino stoka pasireiškia anemija. Sutrikusi trombocitų funkcija pasireiškia ureminiais kraujavimais. Dėl ureminių toksinų kaupimosi odoje dirginamos nervų galūnėles pasireiškia niežulys.
Sutrinka fosfatų, rūgščių, kalio ir kitų elektrolitų, vandens ekskrecija. Dėlko pasireiškia hiperfosfatemija, metabolinė acidozė ir hiperkalemija, hipervolemija. Dėl hipervolemijos ir vandens ekskrecijos sutrikimo gali vystytis plaučių ar smegenų edema. Metabolinė acidozė didina kalio kiekį plazmoje, atsiranda kusmaulio tipo kvėpavimas (gilus ir dažnas).
Inkstų endokrininės funkcijos sutrikimas pasireiškia hormono eritropoetino išskyrimo sumažėjimu, kuris skatina eritropoezę, kliniškai pasireiškia anemija. Aktyvios vitamino D formos (kalcitriolio) sintezės sumažėjimu, kuris skatina kalcio reabsorbcija inkstuose ir žarnyne. Kraujyje pasireiškia hipokalcemija, kuri kartu su hiperfosfatemija skatina parathormono sekreciją, parathormonas didina kalcio kiekį kraujyje aktyvindamas osteoklastus, kurie ardo kaulinį audinį ir atpalaiduoja iš jo kalcį pasireiškia osteofibrozė.
Nykstant inkstų parenchimai sutrinka metabolinė inkstų funkcija. Inkstai katabolizuoja polipeptidinius hormonus: parathormoną, insuliną, gliukagoną, gonadotropinus, dėlto didėja šių hormonų koncentracija.
Krisčiškės

Aplinkinės gyvenvietės

Krikščioniškės – 0,5 kmRagūnai – 1 kmDidžiosios Kabiškės – 0,5 kmMažosios Kabiškės – 1 km
NEMENČINĖ – 3 km
Jokūbas Jonaitis Nemiraitis

Biografija

Pirmąkart paminėtas 1471 m. birželio 10 d. dėdės Mikalojaus Nemiračio donacijoje Iškaldės bažnyčiai. Kaip jau miręs paminėtas 1494 m. liepos 19 d.
Tėvas – Jonas Nemiraitis. Žmona – Svetochna, kuri gyveno dar 1500 m.; jos pirmasis vyras buvo Andrius Daugirdaitis. Sūnūs – Vaclovas Nemira, Mikalojus Butrimas, Andrius, Jurgis. Duktė – Jadvyga.

Valstybės tarnyba

1482–1484 m. – Brastos seniūnas. 1483 m. – valdovo maršalka. Aleksandro valdymo pradžioje buvo Briansko seniūnas.
1472 m. vyko pasiuntiniu pas Ordino magistrą.
Mohero uolos

Mohero uolos (air. Aillte an Mhothair – griuvėsių uolos, anglų k. Cliffs of Moher) yra Liskanoro apylinkėje (Klario grafystė, Airija), pietvakariniame Bureno pakraštyje, artimiausios gyvenvietės yra Liscannor (6 km į pietus) ir Doolin (7 km į šiaurę). Nuo Airijos sostinės ir didžiausio miesto Dublino teks važiuoti 260 km.   
Uolos yra iškilusios iki 214 m virš Atlanto vandenyno lygio. Mohero uolos yra Airijos pasididžiavimas ir vienas įspūdingiausių jos kraštovaizdžių.
Obraeno bokštas (angl. O'Brien's Tower) – tai apvalus akmeninis bokštas, žymintis Mohero uolų vidurį. 1835 m. jį pastatė Airijos karaliaus Brian Boru palikuonis seras Cornellius O'Brien, kaip apžvalginį bokštą turistams, kurie jau tais laikais plūdo pasigrožėti uolomis. Nuo bokšto viršūnės matosi Arano salos, Golvėjaus įlanka, Maumturko kalnai ir Dvylikos kalnų grandinė Konemaros pusėje, bei Kilpos kyšulys pietuose.
Mohero bokštas, esantis Raganos kyšulyje, yra kvadratinio akmeninio bokšto griuvėsiai. Tai Napoleono laikų sargybos bokšto liekanos.
Mohero uolas sudaro skalūno ir smiltainio klodai. Apatiniuose uolų sluoksniuose galima aptikti upių, tekėjusių prieš 300 mln. metų, vagas.
Mohero uolose gausu gyvūnijos, ypač paukščių – čia gyvena apie 29 rūšių paukščių, viso apie 30 tūkst. Įdomiausi ir žinomiausi – Atlanto mormonai (Fratercula arctica), gyvenantys didelėmis kolonijomis neprieinamose uolų dalyse, taip pat Ožkos saloje, esančioje netoli Mohero uolų.

Turizmas

Mohero uolos yra viena įspūdingiausių lankytinų vietų Airijoje, laikomos didžiausiu turistų traukos objektu šioje valstybėje.
2006 m. čia apsilankė beveik 1 mln. turistų.
Turizmą Mohero uolose plėtoja Klario grafystės taryba bei Šanono paveldas, kurie rūpinasi, jog lankytojai galėtų grožėtis natūraliu uolų grožiu ir jų dėmesio neblaškytų žmonių sukurti patogumai bei įrengimai.
Andrejaus Karlovo žmogžudystė

Auka

Ambasadorius Andrejus Karlovas (rus. Андрей Геннадьевич Карлов) baigė mokslus Maskvos tarptautinių santykių institute ir Diplomatijos akademijoje. 1976 m. pradėjo savo diplomato karjerą. Buvo Rusijos ambasadorius Šiaurės Korėjoje, o nuo 2013 m. – Turkijoje.

Nusikaltėlis

Žmogžudystę įvykdė 22 metų Turkijos policijos pareigūnas Mevlüt Mert Altıntaş. Jis ne tarnybos metu įėjo į parodų salę ir iš nugaros paleido 8 šūvius. Po išpuolio nusikaltėlis buvo nukautas Turkijos specialiųjų pajėgų.
A. Karlovas buvo išvežtas į ligoninę, tačiau netrukus mirė.
Jurgis Karnavičius (1912)

Biografija

Tėvas kompozitorius Jurgis Karnavičius (1884–1941), sūnus pianistas Jurgis Karnavičius (g. 1957 m.).
Baigė Kauno muzikos mokyklą, 1933 m. Kauno konservatorijoje baigė Lidijos Dauguvietytės fortepijono klasę. 1934–1938 m. stažavo Berlyne ir Paryžiuje pas Aleksandrą Lybermaną. 
1938–1941 m. Kaune privačiai mokė skambinti fortepijonu. 1941–1949 m. dėstė Kauno, 1949–1993 m. LSSR konservatorijoje, 1949–1983 m. jos rektorius, nuo 1969 m. profesorius.  1943–1944 m. dar dirbo Kauno didžiojo teatro, 1944–1946 m. Kauno valstybinio teatro koncertmeisteriu. 1947 m. Kauno dešimtmetės muzikos mokyklos, 1948–1949 m. Kauno Juozo Gruodžio muzikos mokyklos direktorius.

Kūryba

Surengė solo koncertų. Repertuarą sudarė J. S. Bacho, L. van Bethoveno, R. Šumano, F. Šopeno, F. Listo, P. Čaikovskio, M. K. Čiurlionio kūriniai.
Lietuvos ir tarptautinių (1962–1986 m. Čaikovskio Maskvoje, 1976 m. H. von Karajano Berlyne, 1980 m. Vercelli Italijoje, 1983 m. Miunchene, 1985 m. Paryžiuje) konkursų žiuri narys, 1982 m. Čiurlionio konkurso Vilniuje žiuri pirmininkas.

Mokiniai

Gintautas Abarius, Borisas Borisovas, Ramutis Čepinskas, Margarita Dvarionaitė, Edmundas Gedgaudas, Petras Geniušas, Rūta Ibelhauptienė, Rimantas Janeliauskas, Jurgis Karnavičius, Mūza Rubackytė, Rokas Zubovas.
Dainuojanti revoliucija

Dainuojanti revoliucija – periodas 1988–1991 m., kai buvo siekiama Nepriklausomybės nuo SSRS Baltijos valstybėse.
Pavadinimas kilo nuo tuo metu vykusių gausių demonstracijų, mitingų, kurių metu buvo dainuojamos įvairios (daugiausia patriotinės) dainos. Lietuvoje buvo renkamasi masinių susibūrimų vietose (Vingio parke, Kalnų parke ir kt.). Budint ir saugant valstybinės reikšmės objektus, taip pat buvo neapsieinama be liaudies dainų.
Suomijos radijas kasdien transliuodavo Estijos himną, kuris giliai įstrigo estų sąmonėje ir savotiškai budino tautinę savimonę (radijo transliacijos buvo pasiekiamos visoje Estijoje).
Janos plokščiakalnis

Janos plokščiakalnis (rus. Янское плоскогорье) – plokščiakalnis Sibire, Jakutijoje, Janos–Oimiakono kalnyno dalis, esanti Janos vidurupio baseine. Aukštis iki 1768 m. Vakaruose riboja Verchojansko kalnagūbris, rytuose – Čerskio kalnagūbris. Sudarytas iš aleuritų ir molingų skalūnų, triaso laikotarpio smiltainio, granitinių intruzijų.
Plokščiakalnis daugiausia padengtas maumedžių retmiškiais.
Zanzibaro kanalas

Zanzibaro kanalas (angl. Zanzibar Channel) – sąsiauris, skiriantis Ungudžos (taip pat žinoma kaip Zanzibaras) salą nuo žemyninės Tanzanijos. Sąsiaurio ilgis siekia 120 km, plotis 30–40 km, gylis įvairuoja nuo 10–50 m (centre) iki kelių šimtų metrų į šiaurę bei į pietus. Senovėje kanalas buvo žymiai seklesnis (paskutinio ledynmečio metu bendras gylis buvo apie 120 m mažesnis).
Kelią link pietinio įplaukos kanalo nurodo švyturys, esantis Ras Kanzi kyšulyje žemyninėje Tanzanijoje, 22 km į pietus nuo Dar es Salamo miesto.
Bogovinjė

Istorija

Iki 1912 metų kaimas ir apylinkės buvo turkų valdžioje. Nuo 1912 metų priklausė Serbijai, po Antrojo pasaulinio karo – Jugoslavijai.
Dabar kaimas yra Makedonijos teritorijoje, priskiriamas Pologo regionui.
Rufas Balčiūnas

Rufas Balčiūnas (1887 m. sausio 5 d. Panemunio miestelyje, Rokiškio apskr. – 1984 m. sausio 25 d. Panemunyje, Rokiškio r.), vargonininkas ir chorvedys.

Biografija

Baigęs dviklasę carinę mokyklą, vargonavimo mokėsi pas Matą Milaknį (1877–1958 m.) Rokiškio muzikos mokykloje. R. Balčiūnas 1908 m. pradėjo vargonininkauti Suvainiškio (Rokiškio r.) parapijoje. 1909 m. išvyko į JAV ir apsigyveno Buenos Aires, kur vargonininkavo ir vadovavo chorams lietuvių kolonijų parapijose. Prieš Pirmąjį pasaulinį karą grįžęs į Lietuvą, pašauktas į carinę kariuomenę pateko tarnauti sanitaru į sanitarinį traukinį Petrogradas-Minskas. Atlikęs karinę tarnybą, nuo 1918 m. vargonininkavo ir vadovavo chorams Nemunaityje ir Dauguose (Alytaus r.), Nedingėje (Varėnos r.), lankė J. Naujalio vargonininkų kursus Kaune.
Nuo 1921 m. vargonininkavo ir vadovavo chorui Pandėlyje (Rokiškio r.). Choras giedojo bažnyčioje, dalyvavo koncertuose ir Lietuvos dainų šventėse Kaune.
Nuo 1941 m. iki mirties vargonininkavo ir vadovavo chorui Panemunio parapijoje, suorganizavo dūdų orkestrą ir pradžios mokyklos vaikų chorą.

Šaltinis

Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999. Informacijos publikavimui gautas žodinis autoriaus leidimas.
Lajapai

Kultūra

Kadangi lajapai gyvena netoli Tibeto, jų kultūra yra perėmusi daug tibetiečių bruožų. Sužadėtuvės dažnai vyksta kaip prekyba ar mainai. Dabar tokie mainai susieti su gyventojams reikalingų kontrabandinių kiniškų prekių (pvz., vilnonių apklotų) gabenimu, nors valdžia tai ir draudžia.
Taip pat lajapai išsiskiria tuo, kad pripažįsta poliandriją.
Lajapų drabužiai gana panašūs į tibetietiškus, tačiau yra keletas skirtumų. Vyrai dėvi butanietišką kostiumą, kuris susideda iš šilkinio ar lininio apdaro, nuspalvinto raudonai bei šafrano spalva. Moterys dėvi juodas vilnones palaidines, siekiančias kulkšnis. Taip pat jos puošiasi sidabro papuošalais ir karoliais.
Labiausiai krintanti į akis moteriškų drabužių detalė yra kūgio formos skrybėlė. Tokios skrybėlės daromos iš patamsėjusių bambuko juostų.

Religija

Dėl Tibeto įtakos, lajapai praktikuoja mišrų bono ir tibeto budizmą. Pasak jų legendos, Lajos kaimas yra vieta, kur Shabdrung Ngawang Namgyal, Butano įkūrėjas, pasirodė pirmą kartą.
NSV Utios

Istorija

NSV sukonstruotas Tuloje, CKIB SOO (Тульское ЦКИБ СОО), 7-ojo dešimtmečio pabaigoje kaip pakaitalas pasenusiam sunkiajamm 12,7 mm kalibro kulkosvaidžiui DŠK. Tie patys konstruktoriai buvo ką tik dalyvavę 7,62 mm universaliojo kulkosvaidžio konkurse, kurį laimėjo M. Kalašnikovo kulkosvaidis.
NSV gamybai buvo organizuota nauja gamykla „Metalist“ Uralske (Kazachstanas), kadangi Kovrovo ginklų gamykla ZID buvo perkrauta. Gamybą Uralske organizavo daug patyrusių ginklininkų inžinierių ir darbininkų iš Tulos, Kovrovo, Iževsko ir kitų ginklų gamybos centrų. NSV gamyboje buvo panaudota daug tuometinių technologinių naujovių, kurių iki tol šaulių ginklų gamyboje niekas nenaudojo. Pvz., graižtvas darė elektrochemiškai, vamzdžio kanalą chromavo čiurkšlinio chromavimo technologija.
NSV kulkosvaidžius pagal tankų T-72 licencijas gamino Bulgarijos, Indijos, Lenkijos ir Jugoslavijos gamyklos. Jugoslavų NSV versija vadinasi M87.

Licenciją turėjo ir Iranas, bet nežinoma, ar jie gebėjo pradėti NSV gamybą.
Dabar Rusijoje NSV ima išstumti kulkosvaidis Kord, kuris ir buvo sukonstruotas NSV pakeisti, kadangi NSV buvo gaminamas Kazachstane. Pasidarė sunkiau gauti atsarginių NSV dalių iš gamyklų Ukrainoje ir Kazachstane.

NSVT

NSVT (tankinis NSV) – identiškas NSV kulkosvaidžiui, skiriasi tvirtinimo įtaisais. NSV paprastai įtaisomi ant tankų bokštelių kaip savigynos ir zenitinis kulkosvaidis. Ant tanko įtaisomas NSVT turi specialų amortizuojantį guolį, elektrinį nuleistuką, horizontalaus ir vertikalaus taikymo mechanizmus ir kolimatorinį taikiklį.
Sedanas (miestas)

Istorija

Žinomas nuo viduramžių. 1424 m. pradėti statyti miesto įtvirtinimai, kurie 1642 m. buvo paversti stipriausia Europoje tvirtove (3,5 ha, 7 gynybos lygmenys). Nuo 1962 m. tvirtovė prieinama turistams.
Aleksandra Sošenko

Biografija

2009 m. pasaulio jaunių treko čempionate pelnė bronzos medalį moterų skračo rungtyje. 2010 m. ir 2011 m. Lietuvos čempionato bronzos medalininkė moterų laiko intervalo rungtyje. 2011 m. Universiadoje kartu su Lietuvos komanda iškovojo aukso medalį komandinio laiko intervalo rungtyje, o individualioje masinio starto rungtyje liko 6-a. Tais pačiais metais vykusiame pasaulio čempionate Sošenko užėmė 22-ą vietą laiko intervalo rungtyje. 2009–2011 m. priklausė Lietuvos nacionalinei treko komandinio persekiojimo rinktinei. 2012 m. pasaulio čempionato masinio starto rungtyje distancijos nebaigė, laiko intervalo rungtyje liko 39-a.
Zamua

Asirų hegemonija

Senasis regiono pavadinimas buvo Lulumu, minimas III tūkst. pr. m. e. šumerų šaltiniuose. Čia gyveno barbariškos kalniečių lulubėjų gentys, puldinėjusios Mesopotamiją. Nuo II tūkst. pr. m. e. regionui prigijo Zamua pavadinimas. Zamua į Mesopotamijos civilizacijos orbitą įtraukta apie XII a. pr. m. e., kuomet jį trumpam nukariavo Nabuchodonosaras I (1120) ir Tiglat-Pileseras (1113).
IX a. pr. m. e. nuolatinė Asirijos grėsmė vertė vietos gyventojus vienytis. Šaltiniai mini visame regione 19 įtvirtintų miestų. 881 m. pr. m. e. Zamua užpuolė Ašurnasirpalas ir užėmė jos vakariausias teritorijas (tris miestus), prijungdamas jas kaip Asirijos provinciją Mazamua, įtvirtino čia tvirtovę Atlila.
Nuo tada likusios nepriklausomos teritorijos buvo vadinamos "Vidine Zamua". Netrukus po šių įvykių yra minimas jų pirmasis valdovas Nigtiara, o vėliau - ir kiti valdovai, valdę visą ar dalį regiono. Per visą IX a. pr. m. e. ir vėliau Asirija ne kartą rengė karines ekspedicijas į šį kraštą, pasiekdama Mediją ir net Kaspijos jūrą. Viena žymiausių tokių ekspedicijų buvo 820 m. pr. m. e., kuomet asirai išžvalgė ir detaliai aprašė regioną, suminėdami smulkias valstybėles ir gentis. Nors kraštas nebuvo nukariautas, asirai įgijo hegemoniją čia, 802 m. pr. m. e. rašydami, kad jiems paklūsta Elipi, Harharas, Araziašas, Messi, Gizilbunda, Mana, Paršua, Alabrija, Adadana ir kt.

Iranėnų įsigalėjimas

Nuo VII a. pabaigos (616 m. pr. m. e.) regione įsigalėjo Medijos imperija, nors Mana liko egzistuoti kaip vasalinė karalystė. VI a. pr. m. e. regioną užvaldė Achamenidų imperija, įjungdama jį į Medijos satrapiją. Taip regionas pamažu įtrauktas į išplėstinio Medijos regiono sąvoką.
Tuo metu vyko sparti krašto iranizacija. Negrįžtamai išnyko vietos kalbos, vietos gyventojai maišėsi su iranėnais, ir taip formavosi kurdai. Regione nominaliai viešpatavo Seleukidai, Aršakidai.