google/wiki40b huggingface dataset:
Traidžiūnai

Istorija

Kaimas pradedamas minėti nuo 1663 m. Užpalių dvaro inventoriuje. Ukmergės apskrities seniūnijų 1765 m. inventoriuje (psl.54) rašoma, kad Traidžiūnuose (Treydziuny) su Snukelių viensėdžiu buvo 12 šeimų, kurios Užpalių dvarui mokėjo duoklę grašiais, atitinkamai nuo turėto žemės ploto.
Pagrindinė kaimo "ulyčia" tesėsi dešiniuoju Šventosios upės krantų apiė 1,5 kilometro iki Žaibiškių miško, o dirbama žemė pietinėje pusėje ant kalvų. Vienkiemiais išsiskirstė 1922 m., tuomet buvo 18 žemvaldžių ir 101 ha žemės. Yra senos nelaidojamos kapinaitės, aptvertos akmenine tvora. Paskutiniai palaidojimai: girtų banditų 1944 m. gruodžio 27 d. nušauta Adelė Čekienė iš gretimo Levizarų kaimo. 1946 m. vasario 13 d, nušauti: Traidžiūnų kaimo gyventojai: Kazys Bieliūnas su žmona Elena Barzdaite, 1946 m. rugpjūčio 27 d, - Jonas Broga. Juozas Galvydis, Juozas Seržintas ir 14 metų rusų berniukas Igoris, karo pabėgėlis iš Velykije Luki (LYA, P. Galvydžio baudž. byla 43119, B. Svilo baudž. byla 13107) Vėliau palaidotas Juozas Būga (1888 - 1952) ir nušauto Juozo Seržinto žmona Emilija Mekuškaitė (1866 - 1962). Kaimo kapinėse palaidotas kalbininko Kazimiero Būgos brolis Juozapas Būga (1888 - 1952) iš Pažiegės kaimo, gyvenęs Traidžiūnų kaime, besislapstant nuo tremties į Sibirą.
Slopinant 1863 m. sukilimą, iš kaimo į Saratovo gubernijos stepes ištrėmė Izidoriaus Masiulio, Prano Mikšio ir Nikodemo Repšio šeimas. Jų sodybose apgyvendino po dvi stačiatikių – unitų šeimas. Tremtinio Mataušo Masiulio sūnus Jonas (1870 m. Čiornaja Padinoje – 1941 m. Panevėžyje), agronomas, visuomenės veikėjas, spaudos darbuotojas.
Iš Traidžiūnų kaimo kilę: provizorius Antanas Indrašius (1885–1950 Sibire), Lietuvos kariuomenės savanoris Pranas Indrašius (1900–1965 Radviliškyje). Savanorio sūnus Stasys Indrašius (g. 1927 m.) buvo partizanų rėmėjas ir ryšininkas (slapyv. Drąsutis), biologijos mokslų daktaras Jonas Galvydis (gim.1936), nužudyto Juozo Galvydžio sūnus.
Darius Škarnulis

Biografija

Darius Škarnulis gimė ir augo Alytuje. Turi brolį dvynį Donatą Škarnulį. Alytuje baigė Šaltinių vidurinę mokyklą, vėliau įstojo į tuometinę policijos akademiją. Čia įgijo bakalauro ir magistro diplomus. Šiuo metu dirba valstybės sienos apsaugos tarnyboje.
Lankyti sportinį ėjimą Darius Škarnulis kartu su broliu dvyniu pradėjo šeštoje klasėje. Pirmasis treneris Genadijus Graževičius. Savo amžiaus grupėje broliai Lietuvos ir Pabaltijos šalių čempionatuose nuolat užimdavo prizines vietas. Baigę vidurinę mokyklą jie dar bandė sportuoti, tačiau buvo sunku suderinti studijas policijos akademijoje ir sportinio ėjimo treniruotes. Teko aštuoneriems metams pasitraukti iš sporto. Į sportinį ėjimą Darius Škarnulis kartu su broliu dvyniu grįžo 2004 m. vasarą.
2006 m. tarptautinėse varžybose Čekijoje užėmė 11 vietą (20 km, 1:27:55). 2007 m. tarptautinėse varžybose Alytuje – 6 vietą (20 km, 1:27:10). 2008 m. tarptautinėse varžybose Slovakijoje – 5 vietą (3:56:58). 2008 m. dalyvavo Pekino olimpinėse žaidynėse 50 km sportinio ėjimo rungtyje, tačiau gavęs tris raudonas korteles už pažeidimus buvo diskvalifikuotas. 2009 m. Vilniaus maratono laimėtojas.
Valandų liturgija

Valandų liturgija (lot. Liturgia horarum), Dievo tarnyba (lot. Officium divinum) arba Brevijorius (lot. Breviarium) – katalikų naudojamos maldos, skirtos atlikti skirtingais paros laikais.

Istorija

Iš pradžių, nuo IV–V amžių, Valandų liturgija buvo bendruomeninė malda. Nuo XIII amžiaus ji tapo labiau individualia malda, skirta dvasininkams ir vienuoliams. Po Vatikano II susirinkimo vėl pabrėžtas jos bendruomeniškumas, visos Bažnyčios dalyvavimas.

Aušrinė

Aušrinė susideda iš himno, trijų psalmių, dviejų skaitinių ir pabaigos maldos. Vienas iš skaitinių imamas iš Biblijos, kitas – iš Bažnyčios Tėvų ar šventųjų raštų, bažnytinių dokumentų.
Aušrinė gali būti atliekama bet kuriuo paros metu, nors laikoma, kad itin tinka ją atlikti anksti ryte.

Rytmetinė

Rytmetinė susideda iš himno, dviejų psalmių bei Senojo Testamento giesmės, Biblijos ištraukos, Zacharijo giesmės su priegiesmiu, maldavimų, Tėve mūsų bei pabaigos maldos.

Dieninė

Yra trys dieninės valandos: Trečioji arba Priešpiečio, skirta atlikti apie 9:00, Šeštoji arba Vidurdienio, skirta atlikti apie 12:00, ir Devintoji arba Pavakario, skirta atlikti apie 15:00. Paprastai atliekama tik viena iš jų. Dieninė susideda iš himno, trijų psalmių, skaitinio ir pabaigos maldos.

Vakarinė

Tinkamiausiu laiku Vakarinei laikomas saulėlydis.
Vakarinė susideda iš himno, dviejų psalmių bei Naujojo Testamento giesmės, Biblijos ištraukos, Marijos giesmės su priegiesmiu, maldavimų, Tėve mūsų ir pabaigos maldos.
Sekmadieniai ir iškilmės turi dvi Vakarines: Pirmoji Vakarinė kalbama išvakarėse, Antroji Vakarinė – pačios iškilmės vakare.

Naktinė

Naktinė kalbama prieš miegą.
Naktinės pradžioje atliekamas sąžinės patikrinimas. Seka himnas, psalmė (arba dvi trumpos), Simeono giesmė su priegiesmiu, pabaigos malda. Po to kalbama Marijos malda.

Psalmynas

Psalmės bei jų dalys (ir giesmės iš Senojo bei Naujojo Testamentų) su priegiesmiais Valandų liturgijai yra paskirstytos keturioms psalmyno savaitėms.
Baluškiai

Istorija

Minimi 1585 m.
Vera Veriovkina

Vera Abeg-Veriovkina (rus. Вера Васильевна Абегг-Веревкина, pranc. Veronika Abegg-Verevkine; 1872 m. sausio 28 d. Kaune, Rusijos imperija – 1960 m. gegužės 11 d. Sent Andre d'Ala, Prancūzija) – Lietuvoje, Rusijoje, Uzbekistane ir Prancūzijoje kūrusi tapytoja.

Biografija

Gimė kauniečio Vilhelmo Abego šeimoje. Sankt Peterburge lankė Centrinę (barono Šteglico) piešimo mokyklą, 1893 m. mokėsi privačiai pas Ilją Repiną. 1893–95 m. studijavo Sankt Peterburgo dailės akademijoje. 1896 m. ištekėjo už Kauno gubernatoriaus Piotro Veriovkino brolio Vsevolodo (1872–1924). Vyro giminėje menininkė rado supratimą – paveikslus tapė ir jo motina Jelizaveta Veriovkina, ir sesuo Mariana Veriovkina.
Šeima persikėlė gyventi į Bucharą (dab. Uzbekistanas), ten Vera Veriovkina kūrė etiudus. 1903 m. Veriovkinai pervažiavo į Lietuvą, valdė Pažaislio ir Maželiškių dvarus. 1909 m. gyveno Kaune. Pirmojo pasaulinio karo metais V.Veriovkina Rusijos kariuomenėje dirbo gailėstingąja sesute. Su vyru išsiskyrė. 1916 m. gyveno Suomijos Kuokkalos (dab. Repino) vietovėje, bendravo su savo mokytoju Ilja Repinu, tapė.
Pokaryje grįžo į Lietuvą ir, apie 1920–1923 m. pardavusi Pažaislio dvarą, emigravo į Prancūziją. Apsistojo Nicoje, apie 1926 m. persikėlė į Paryžių. Tapė paveikslus, gyveno skurdžiai. 1949 m. paskelbė prisiminimus apie dailininką Ilją Repiną.
V.Veriovkinos kūrybai būdingi modernizmo bruožai: tapant peizažus buvo linkusi į impresionizmą, o kuriant portretus – į ekspresionizmą. Darbai saugomi I.Repino muziejuje Repino miestelyje (dab. Rusija) ir Pierre'o Gochtowt'o kolekcijoje Prancūzijoje.
Penetracija

Penetracija (lot. penetratio – prasiskverbimas) arba imisija (lot. immissio – įleidimas) – vyro varpos įvedimas į moters makštį sueities metu. Moteriai pirmoji penetracija dažniausiai sutampa su defloracija. Penetracija gali būti skausminga moteriai, ir tai labiausiai priklauso nuo to, kiek yra prasiplėtusi makštis ir ar pakankama jos lubrikacija, todėl prieš penetraciją dažnai yra atliekamas meilės žaismas. Vyrui įvedus varpą į makštį, paprastai atliekamos frikcijos.
Penetracija (imisija) taip pat vadinamas varpos įstumimas į burną arba išangę.
Peptidai

Peptidai (nuo sen. gr. πεπτός, 'suvirškintas' nuo πέσσειν 'virškinti') yra trumpi amino rūgščių polimerai sujungti peptidinėmis (amidinėmis) jungtimis (C(O)NH). Nuo baltymų jie skiriasi mažesniu molekulės dydžiu. Įprastai peptidus sudaro mažiau nei 50 monomerinių vienetų (amino rūgščių). Peptidai gali būti baltymų fragmentai.
Trumpiausi peptidai yra dipeptidai, kuriuos sudaro dvi amino rūgštys sujungtos viena peptidine grandimi. Didesni peptidai gali būti tripeptidai, tetrapeptidai ir t. t.
Akis (savaitraštis)

Akis – visuomenės, kultūros ir politikos savaitraštis, leistas 1931–1932 m. Kaune.

Istorija

Nr. 1 išėjo 1931 m. gegužės 23 d. Daugiausia rašyta politikos klausimais. Leido Lietuvių tautininkų sąjunga. Oficialus leidėjas ir redaktorius Liudas Balvočius. Spausdino Vilniaus spaustuvė Kaune. Išėjo 20 numerių.
Vidas Petkevičius

Vidas Petkevičius (g. 1949 m. liepos 13 d. Žasliuose, Kaišiadorių rajone) – lietuvių teatro ir kino aktorius.
Regina Šaltinienė

Biografija

Baigė Kauno 21-ąją vidurinę mokyklą ir Prano Mažylio medicinos mokyklą. 1986 m. baigė Vilniaus universiteto Teisės fakultetą, teisininkė.
Dirbo juriskonsulte, nuo 1997 m. – advokate.
Nuo 1995 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Ukmergės rajono skyriaus narė, nuo 1999 m. Lietuvos socialdemokratų sąjungos narė.
1997–2000 m. (LSDP sąraše) ir nuo 2003 m. (LSDS sąraše) Ukmergės rajono savivaldybės tarybos narė.
Dukra Lina (ištekėjusi už politiko Ramūno Karbauskio), sūnus Gedas, anūkai Mantas, Justinas, Rokas.
Krustpilio savivaldybė

Istorija

Savivaldybė sudaryta 2009 m. reformos metu iš Jėkabpilio rajono dalies.
Algirdas Mackevičius

Biografija

1954 m. baigė Kauno 3-ąją darbo jaunimo vidurinę mokyklą, 1969 m. – Vilniaus universiteto Gamtos fakultetą, įgydamas biologo specialybę.
Dirbo Kauno zoologijos sode. 1956 m. represuotas, kalėjo Mordovijos lageriuose. 1958 m. grįžęs į Lietuvą, dirbo darbininku, 1963-1968 m. – Zoologijos ir parazitologijos institute. Nuo 1968 m. iki 1997 m. sausio mėn. – žurnalo „Mokslas ir gyvenimas“ gamtos skyriaus redaktorius. Nuo 1972 m. Lietuvos žurnalistų sąjungos narys.
Paskelbė kelis šimtus straipsnių mokslo populiarinimo, zoologijos ir gamtosaugos temomis ne tik žurnale „Mokslas ir gyvenimas“, bet ir Kanados lietuvių, Čekoslovakijos, Estijos, Latvijos, Tadžikijos spaudoje. Parašė kino filmo „Tadas Ivanauskas“ 1972 m.)scenarijų.
Edvardas Karečka

Biografija

1961 m. baigė Alsėdžių vidurinę mokyklą (Plungės rajonas), 1963 m. Klaipėdos Žemės ūkio technikumą, veterinarijos technikas, 1972 m. Lietuvos veterinarijos akademijos Zootechnikos fakultetą, zootechnikas.
1963 m. Skuodo veterinarijos stoties, Skuodo rajono žemės ūkio valdybos zootechnikas, 1968 m. „Pabaltijo“ kolūkio, Gėsalų žemės ūkio bendrovės pirmininkas. 2000–2004 m. Seimo narys, 2000 m. Valstiečių ir Naujosios demokratijos partijų sąjungos frakcijos, nuo 2003 m. Lietuvos socialdemokratų partijos frakcijos narys. Nuo 2005 m. Gėsalų žemės ūkio bendrovės pirmininkas.
1994 m. Lietuvos valstiečių partijos narys, vėliau rėmėjas, 2006 m. Lietuvos valstiečių liaudininkų sąjungos Skuodo rajono skyriaus narys.
1995–1997 m., 1997–2000 m., 2000–2003 m., 2005–2007 m.2007–2011 m. ir nuo 2011 m. Skuodo rajono savivaldybės tarybos narys. 
Žmona Janina Elena, vaikai Loreta, Nerijus, Edgaras.
Asalis

Geografija ir klimatas

Asalio ežeras yra žemiausia Afrikos žemyno vieta (155 m žemiau jūros lygio), o dėl 57 °C vasaros temperatūros – ir viena karščiausių. Abu šie veiksniai lemia dar vieną rekordinę ypatybę – tai sūriausias vandens telkinys Žemėje, 10 kartų sūresnis negu vandenynas ir net sūresnis už Negyvąją jūrą.
Asalio ežeras yra viena nesvetingiausių planetos vietų. Juodų, šlakingų lavos kalvų fone saulės išdegintoje vietovėje beveik nėra augmenijos, išskyrus atsitiktinai išstypusį erškėtį. Beveik nėra ir gyvūnų. Lygumos aplink ežerą padengtos druskomis, kartais sudarančiomis vaizdingus darinius.

Geologija

Asalio ežero ypatumus galima paaiškinti jo padėtimi – jis yra priešais Raudonosios jūros įeigą, Afarų įdubos kampe. Čia sueina trys didieji mūsų planetos pamatų lūžiai – Rytų Afrikos lūžis, Raudonosios jūros ir Adeno įlankos riftai, čia dažnai vyksta žemės drebėjimai.
Be to, Afarų įduboje nesiliauja vulkaniniai procesai, ir išsilydžiusios uolienos milijonus metų trykšta į paviršių. Tokie reiškiniai paprastai vyksta jūros dugne, pavyzdžiui, Atlanto vandenyne, kurio dugnas palei vidurio duburius nuolatos atsinaujina. Iš tikrųjų Afarų įduba irgi būtų apsemta, jeigu ne pakrantės Danakilių kalnagūbris, užtveriantis kelią Raudonajai jūrai. Užtat šis kraštas – retas sausumoje susidariusio Žemės plutos tipo pavyzdys, toks paprastai būna vandenynų dugne.
Vis dėlto, nepaisant kalnų barjero, didelė Asalio ežero vandens dalis patenka iš jūros. Jis per uolienas prasisunkia į gilų ežero duburį, čia jį papildo vanduo, tekantis nuo kalvų per trumpus žiemos lietus. Jūros vandens druskos ir nuo kalvų nuplauti mineralai kaupiasi ant tų, kurie ilgainiui nusėdo grunte.
Tačiau ši žemė ne visada buvo tokia sausa kaip dabar. Maždaug prieš 10 000 metų klimatas buvo gerokai drėgnesnis, o ežero paviršiaus lygis 80 m aukščiau už dabartinį; tai liudija potvynių lygį žyminčios gėlo vandens moliuskų kriauklės, likusios ant aplinkinių kalvų. Tačiau didžioji buvusio ežero dugno dalis dabar virtusi balta lyguma.
Laimonas Eglinskas

Laimonas Eglinskas (g. 1989 m. vasario 8 d. Šilutėje) – Lietuvos krepšininkas, treneris.
Nuo 2019 m. rugpjūčio Panevėžio "Lietkabelis" treneris - skautas.
1988 m. Ramštaino aviakatastrofa

1988 m. Ramštaino aviakatastrofa – aviakatastrofa įvykusi 1988 m. rugpjūčio 28 d., „Flugtag 88“ aviacijos šou metu. Renginys vyko Vokietijoje esančioje JAV karinių oro pajėgų Ramštaino oro bazėje. Italų pilotų grupės Frecce Tricolori pasirodymo metu susidūrė trys iš dešimties lėktuvų Aermachi MB-339PAN. Po susidūrimo vienas lėktuvas nukrito ant žiūrovų. Žuvo septyniasdešimt žmonių (įskaitant tris pilotus), skirtingais duomenimis sunkias traumas patyrė nuo 300 iki 400 žmonių.

Įvykių seka

Tą dieną Ramštaino oro bazėje susirinko daugiau kaip 300 tūkst. žmonių. Pagrindiniu oro šou įvykiu turėjo būti italų pilotų grupės „Frecce Tricolori‘‘ pasirodymas. Dešimt lėktuvų turėjo atlikti aukščiausio pilotažo figūrą „perverta širdis“.
„Frecce Tricolori“ išsiskirstė į dvi grupes, kurios danguje nupiešė stilizuotą širdies vaizdą. Figūros apačioje, skriedami maždaug 800 km/h greičiu lėktuvai atsigręžė vieni prieš kitus, išilgai žiūrovų linijos. Tuo pat metu dar vienas lėktuvas, piešiantis strėlę, turėjo praskrieti virš šių dviejų grupių, žiūrovų link. Dėl piloto, pulkininko Ivo Nutareli klaidos, strėlę piešiantis lėktuvas, 40 m aukštyje susidūrė su dviem lėktuvais.
Suniokotas lėktuvas nukrito netoli ledais prekiaujančio vagonėlio. Tą dieną buvo labai karšta, todėl toje vietoje būriavosi daug žiūrovų, tarp kurių buvo ir vaikų. Nukritęs lėktuvas sprogo, todėl kilo didelis gaisras.
Vienas iš lėktuvų, atsakingas už „širdies“ formavimą, nukrito greta gelbėtojų sraigtasparnio UH-60, o jo nuolaužos užmušė visus buvusius sraigtasparnyje. Susidūrimo metu lėktuvo pilotas išgyveno ir bandė katapultuotis, bet parašiutas pilnai neišsiskleidė, o pilotas žuvo nukritęs ant žemės. Trečias lėktuvas, dalyvavęs susidūrime, subyrėjo ore, o jo nuolaužos nukrito toliau nuo žmonių.
Susidūrimo išvengę pilotų grupės lėktuvai nusileido kaimyninėje Sembacho oro bazėje.
Tragedijos metu žuvo 70 žmonių, iš kurių 16 vaikų. Didžioji dalis nuo stiprių nudegimų mirė ligoninėse. Iš viso medicininės pagalbos kreipėsi daugiau nei 1 000 žmonių.

Populiariojoje kultūroje

Vokiečių grupė Rammstein parašė dainą „Rammstein“, kurioje pasakojama apie įvykusią katastrofą.
Ignacas Ivickis

Biografija

Gimė 1783 m. liepos 31 d. Upytėje. 1800 m. įstojo į jėzuitų kunigų seminariją Polocke. 1806-1808 m. dirbo teologijos mokytoju Oršoje, 1808-1809 m. Mscislave. 1812 m. sausio 25 d. įšventintas į kunigus. Vėliau dirbo mokytoju Polocko akademijoje. Uždarius akademiją dirbo pastoriumi Bžozuve (1820-1821), Pidkamine (1821-1822) ir Kosuve (1822-1823).
Suomijos futbolo lygos taurė

Suomijos futbolo lygos taurė – Suomijos futbolo turnyras, vykstantis nuo 1994 metų. Dalyvauja stipriausių lygų klubai. Vyksta metų pradžioje.
XX a. 8-ajame dešimtmetyje vyko Vikingo taurės turnyrai, kuriuose taikytas lygos taurės principas. Jis vykdavo metų pabaigoje.
Drestas IX

Drestas IX (Drestas mak Konstantinas) – piktų karalius 834–836/837 metais.

Biografija

Drestas IX buvo piktų karaliaus Konstantino sūnus. 834 metais jis pakeitė savo dėdę Engusą II.
Kai kurie istorikai teigia, kad Drestas IX turėjo bendravaldį Talorganą mak Urtoilą.
Dresto IX valdymo metais prasidėjo škotų Dal Riados ir piktų susivienijimo į Škotijos karalystę procesas.
TSRS-V8

Aprašymas

„TSRS-V8“ pastatytas 1936 m. Dirižablis buvo naudojamas iki 1938 m.
1940 m. vasarį TSRS buvo nuspręsta laikinai sustabdyti dirižablių statybą ir eksploataciją. „TSRS-V8“ buvo išardytas 1940 m. kovo mėn.
Ekstinkcija

Ekstinkcija arba sugertis – šviesulių spindesio susilpnėjimas dėl medžiagos (dujų ir dulkių), esančios tarp šviesulio ir stebėtojo, sukeliamos sugerties ir sklaidos (Žemės atmosferoje (atmosferinė ekstinkcija), tarpžvaigždinėje medžiagoje (tarpžvaigždinė ekstinkcija) arba aplinkžvaigždiniuose diskuose.
Smarki atmosferinė ekstinkcija kai kuriuose elektromagnetinių bangų diapazonuose (Rentgeno, ultravioletinis arba infraraudonasis) verčia naudoti kosmines observatorijas. Kadangi mėlynoji (trumpesnių bangų) spektro dalis yra silpninama labiau nei raudonoji (ilgesnių bangų), stebimas ojektas atrodo raudonesnis, nei kad būtų, jei ekstinkcijos nebūtų. Todėl dažnai tarpžvaigždinė ekstinkcija vadinama tarpžvaigždiniu parausvėjimu.
Algis Krupavičius

Biografija

1979 m. baigė Vilkaviškio S. Nėries vidurinę mokyklą. 1979–1984 m. studijavo Vilniaus universiteto Istorijos fakultete. 1986–1989 m. SSRS mokslų akademijos Pasaulinės ekonomikos ir tarptautinių santykių instituto aspirantas. 1989 m. istorijos mokslų kandidatas. 
Nuo 1989 m. Kauno technologijos universiteto (KTU) dėstytojas, 1999-2015 m. KTU Politikos ir viešojo administravimo instituto (nuo 2014 m. Viešosios politikos ir administravimo instituto) direktorius. Nuo 1992 m. dar ir Vytauto Didžiojo universiteto dėstytojas, nuo 2015 m. Socialinių mokslų fakulteto dekanas. Nuo 2001 m. KTU Socialinių mokslų fakulteto profesorius. Nuo 1994 m. atlieka tyrimus Karaliaus koledže (Londonas), Londono universitete. 1995–1996 m. dėstė Šiaurės vakarų (Northwestern) universitete (Čikaga).
1991–1995 m. Lietuvos politologų asociacijos prezidentas. Nuo 2003 m. Europos rinkimų studijos atstovybės Lietuvoje direktorius, Lietuvos mokslo tarybos ekspertas, nuo 2004 m. Lietuvos aukštojo mokslo tarybos narys.  Nuo 2015 m. Kauno mero Visvaldo Matijošaičio visuomeninis patarėjas viešosios politikos ir administravimo klausimams, nuo 2016 m. LR Seimo pirmininko Viktoro Pranckiečio visuomeninis patarėjas vidaus politikos, švietimo ir mokslo klausimams. 
2018 m. kartu su KTU dėstytoja Vitalija Simonaityte akademinės etikos ir procedūrų kontrolieriaus pripažintas neetiškai citavęs buvusio doktoranto tekstą.

Mokslinė veikla

Mokslinės veiklos kryptys: lyginamoji ir viešoji politika, partijos, partinės sistemos ir rinkimai, kiekybiniai ir kokybiniai socialinių tyrimų metodai.
Lovičius

Istorija

Lovičius minimas nuo 1136 m. Abiejų Tautų Respublikos tarpuvaldžio metu Lovičius buvo laikinoji šalies sostinė. Po Antrojo Respublikos padalijimo atiteko Prūsijai. Nukentėjo XX a. karų metu.
Michael Ende

Gyvenimas ir kūryba

Michaelis Endė gimė dailininko siurrelisto Edgaro Endės šeimoje. Vaikystę praleido Miunchene. 1945 m. buvo pašauktas į kariuomenę, tačiau iš jos dezertyravo. Mokėsi gimnazijoje, paskutiniais mokslo metais persikėlė į Štutgartą.
Nuo 1948 iki 1950 m. lankė Oto Falkenbergo mokyklą Miunchene, vėliau buvo pakviestas į Šlėzvigo-Holšteino žemės teatrą Rendsburge. Grįžęs į Miuncheną, rašė skečus ir šansonus kabaretams. Nuo 1954 iki 1962 m. dirbo kino kritiku Bavarijos radijuje. Be teatrinės veiklos, Michaelis Endė parašė knygą „Džimas Knofas ir mašininstas Lukas“, davusią pradžią literatūrinei karjerai. Knyga išpopuliarėjo, buvo išversta užsienio kalbomis, apdovanota Vokietijos vaikų knygos premija.
1970 m. M. Endė su žmona aktore Ingeborga Holfman persikėlė į Romos priemestį ir tapo laisvu rašytoju. Už kitą knygą „Momo“, autorius gavo Vokietijos jaunimo knygos premiją. Mirus žmonai, Endė 1985 m. sugrįžo į Miuncheną, o 1989 m. vedė Mariką Sato, kuri „Begalinę istoriją“ išvertė į japonų kalbą.
Be kitų kūrinių – apsakymų, eilėraščių, pjesių ir operų – Michaelio Endės apsakymų rinkiniai „Veidrodis veidrodyje. Labirintas" sulaukė didelio dėmesio. Kaip rašytojas savęs nelaikė vaikiškų knygų autoriumi: „Aš rašau ne vaikams, man labiau rūpi poezijos galimybės. Jei būčiau dailininkas, tapyčiau kaip Šagalas“.
Traukinių keltas

Traukinių keltas – laivas, skirtas plukdyti traukinio vagonus. Paprastai viename iš tokio kelto denių būna įrengti geležinkelio bėgiai bei priekiniai ir galiniai vartai vagonams įriedėti arba išriedėti į ro-ro krantinę. Joje būna įrengta speciali, svoriais balansuojama rampa, skirta kranto bėgiams tiksliai sujungti su prišvartuoto kelto bėgiais. Rampos pakėlimas ar nuleidimas į reikiamą aukštį priklauso ir nuo aptarnaujamo laivo charakteristikų, ir nuo svyruojančio vandens lygio. Vagonai į denį ir atgal gali riedėti ir keliomis linijomis.
Pirmieji traukiniai pradėti plukdyti keltuose 1833 m. Škotijoje, Forth and Clyde kanale, 1836 m. – Saskuehanos upėje Merilando valstijoje, JAV.
Lietuvoje pirmoji geležinkelio vagonus gabenančių keltų tarptautinė perkėla pradėjo veikti 1986 m. Tai buvo traukinių keltas Klaipėda–Mukranas. Šioje linijoje reguliariai kursavę geležinkelio keltai „Mukranas“ ir „Greifsvaldas“ priklausė Rytų Vokietijos, „Kaunas“, „Vilnius“ ir „Klaipėda“ – Lietuvos laivynui. Jie buvo įrašyti į Gineso rekordų knygą kaip didžiausi pasaulyje jūriniai geležinkelio laivai.
Būdviečiai (Geldapė)

Geografija

Būdviečiai pasiekiami vaivadijos keliu Nr. . Susisiekiemo geležinkeliu nebeliko, kai linija Galdapė–Žydkiemis su artimiausia stotele Meškerupiuose (lenk. Meszno) pokaryje buvo uždaryta. Kaimas išsidėstęs keli kilometrai piečiau nuo tarpvalstybinės Lenkijos–Rusijos sienos, tarp jos ir Būdviečių plyti Romintos giria. Ryčiau yra pokaryje išsistatęs Bočkų kaimas. Į Girią veda senas miško takas, kuris prieš pat sieną pasiekia 218 m aukščio Karališkąjį kalną (lenk. Królewska Góra, vok. Königshöhe}. Iki Antrojo pasaulinio karo pabaigos tuo taku eidami tolyn miško gyventojai pasiekdavo Didžiąją Romintą. XX a. pr. ant kalvos buvo pastatytas apžvalgos bokštas, dabar objekto lankymas ribojamas dėl pasienio režimo.
Artimiausiame Romintos girios plote dunkso penki rieduliai ir keli paminkliniai akmenys. Ryčiausiai gulintis (jo aukštis 1,7 m; o apimtis 8 m) yra vadinamas „Jotvingiu“; pasak legendos, ant jo jotvingiai dėdavo aukas savo dievams. Einant senuoju taku Karališkojo kalno link, kairėje pusėje galima aplankyti kelių šimtamečių senumo eglyną (vieno iš medžių, dabar vadinamu „Bogdanu“, amžius siekia 300 metų). Miško aikštelėse išlikę keli akmenys su iškaltais užrašais primena, kad Vokietijos imperatorius Vilhelmas II tose vietose nušaudavo įspūdingų dydžių elnius. Dar vienas akmuo su užrašu Dora (1913–1926) skirtas anksti mirusiai eigulio dukrai. Per Girią nutiestas 95 km ilgio vingiuotas dviračių takas „Romintos elnių pėdsakais“, eina jis ir per Būdviečių apylinkes.

Istorija

Vokiečių šaltiniuose kaimo vardas žinomas nuo XVIII a.: 1734 m. vok. Budwetschen, iki 1785 m. vok. Budweitschen, o iki 1938 m. vadinamas vok. Budweitschen, pridedant prie pavadinimo vok. Kirchspiel Dubeningken (liet. Dubininkų parapija). 1938 m. pervadintas į vok. Elsgrund, o pokaryje įgavo dabartinį pavadinimą. Atkuriant pirminį lietuvišką vardą lituanistas Algis Uzdila siūlė jį vadinti Būdviečiais (Vietos, kur buvo Būdos). Mažosios Lietuvos enciklopedija teiktinu variantu įvardijo Būdvaičius.
Būdviečiai visą laiką priklausė Geldapės apskričiai ir nuo 1874 m. iki 1945 m. įėjo į Rogainių valsčių, vėliau – į Dubininkų valsčių. Iki Antrojo pasaulinio karo pabaigos tikintieji evangelikai liuteronai priklausė Dubininkų parapijai, o katalikai – bažnyčiai Geldapėje. Pokaryje kaimo gyventojų daugumą sudarantys katalikai priskirti Dubininkų bažnyčiai, o evangelikai liuteronai – Geldapės bažnyčiai. Išliko dvejos evangelikų liuteronų kapinės. 1910 m. surašymo duomenimis kaime gyveno 298 žmonės, 1933 m. suskaičiuoti 324 gyventojai. Prieš prasidedant Antrajam pasauliniam karui buvo likę 279 kaimiečiai.
Romualdas Čarna

Romualdas Čarna (g. 1939 m. gruodžio 9 d. Simoniškėse, Pakruojo valsčius) – Lietuvos grafikas.

Biografija

Mokėsi Rozalimo vidurinėje mokykloje, 1967 m. baigė Lietuvos dailės institutą (dėstytojai Antanas Kučas, Rimtautas Gibavičius, Vytautas Kaušinis), įgijo dailininko grafiko ir pedagogo specialybę. 1967–1970 m. dirbo leidykloje „Šviesa“. 1970–1991 m. dėstė dailę J. Naujalio meno mokykloje.