Mykolas Kazimieras Kocielas

Biografija

Lietuvos bajorų Kocielų giminės atstovas, herbo „Pelikan“ savininkas. Samuelio Jeronimo Kocielos ir Anos Vonliar sūnus.
1669 metais Mykolas Kazimieras Kocielas dalyvavo elekciniame seime, kur palaikė Mykolo Kaributo Višnioveckio išrinkimą į Lenkijos karaliaus sostą. 1674 metais pasirašė Jono Sobieskio elekciją. 1697 metais palaikė Saksonijos kurfiursto Augusto II Stipriojo kandidatūrą.
Mykolas Kazimieras Kocielas buvo vienas iš respublikonų grupuotės lyderių, pasisakiusių prieš Sapiegų viešpatavimą Lietuvos Didžiojoje Kunigaikštystėje. 1683 metais gavo Ažmenos pakamario titulą, 1685 metais tapo Vitebsko kaštelionu. 1698 metais buvo išrinktas Lietuvos Tribunolo maršalka.
1698 metų viduryje buvo išrinktas vienu iš Lietuvos įgulų pasiuntinių pas Lenkijos karalių Augustą Stiprujį. 1698 m. balandžio 14 d. organizavo bajorų suvažiavimą Vilniuje, kur buvo išrinktas LDK vaivadijų ir pavietų generaliniu pulkininku, gavo valdžią bajorų įgulom ir teisę užsiimti atlyginimo išmokėjimu Lietuvos kariams.
1698 m. rugpjūčio 14 d. Mykolas Kazimieras Kocielas sušaukė naują bajorų suvažiavimą Vilniuje, kur pareikalavo paleisti visas Lietuvos įgulas, kurios buvo Sapiegų vadovaujamos. Pasirašė Puzavicko nutarimą 1698 metais.
1700 metais Lietuvos Iždo Tribunolas, vadovaujamas Lietuvos didžiojo etmono ir Vilniaus vaivados Kazimiero Jono Sapiegos, nustatė finansinį M. Kocielos piktnaudžiavimą, bet nesugebėjo privesti prie atsakomybės. 1700 m. rugpjūčio 21 d. sudarė paliaubas su Sapiegomis. 1700 metų rugsėjį-spalį vadovavo bajorų Mstislavlio, Vitebsko, Ašmenos ir Oršos pavietų įgulai, kuri spalio 15 d. buvo sumušta Ašmenos mūšyje Lietuvos didžiojo iždininko Povilo Benedikto Sapiegos.
1700 m. lapkričio 18 d. Mykolas Kazimieras Kocielas dalyvavo Valkininkų mūšyje, kur vadovavo kairiam Lietuvos įgulos sparnui. Pasirašė 1700 m. Valkininkų nutarimą, po to kartu su Grigaliumi Antanu Oginskiu gavo teisę surinkti gaunamas pajamas iš muitų ir tapo komisaru prie generalinio pulkininko Mykolo Servacijaus Višnioveckio. Tais pačiais metais gavo Trakų kašteliono pareigybę, o 1703 metais tapo Trakų vaivada.
Po Valkininkų mūšio Mykolo Kazimiero Kocielos poveikis respublikonų stovykloje sumažėjo.
Dalyvavo bajorų suvažiavimuose Ružanuose (1701), Vilniuje (1701 ir 1703) ir Gardine (1701). Respublikonų derybose su Sapiegomis 1701 metais Mykolas Kazimieras Kocielas pasisakė prieš paliaubas.
Buvo vienas LDK ir ATR įstojimo į Šiaurės karą (1700–1721) iniciatorių. Karo metu palaikė Augustą Stiprujį ir orientavosi į Rusiją. 1704 metais prisijungė prie Sandomiro konfederacijos. 1707 metais dalyvavo bajorų suvažiavime Novogrudkoje. Švedų armijos puolimo metu, 1708 metais, išvažiavo į Rusiją.
1710 metais Mykolas Kazimieras Kocielas gavo Lietuvos didžiojo iždininko pareigybę. Piktnaudžiavo savo pareigybe. Pagal Kazimiero Dominyko Oginskio skundą 1711 metais LDK Tribunolas nuteisė jį garbės netekimu ir mirties bausme. 1712 m. sausio 12 d. jis buvo areštuotas, bet bausmės išvengė ir susitaikė su Kazimieru Dominyku Oginskiu. 1716 metais prisijungė prie Lietuvos bajorų suvažiavime Vilniuje, kur buvo sudaryta antisaksoniška konfederacija. Mykolo Kocielos priešininkai bandė atimti iš jo Lietuvos didžiojo iždininko pareigybę, tame tarpe 1719–1720 metų seime, bet jiems nepavyko pasiekti jos pašalinimo.