google/wiki40b huggingface dataset:
PricewaterhouseCoopers

Istorija

1849 m. auditorius Samuel Lowell Price Londone įkūrė savo įmonę.
1854 m. (taip pat Londone) William Cooper pradėjo savo verslą.
1865 m. S.LPrice susivienijo kartu su dviem savo kolegomis, Holyland ir Waterhouse ir toliau veikė kaip partneriai.
1874 m. jie pakeitė savo pavadinimą į „Price Waterhouse & Co, William Cooper“ (nuo 1861 m. buv. „Cooper Brothers“).
Abi bendrovės („Price Waterhouse & Co“, „Cooper Brothers“) sparčiai augo. Britų „Cooper Brothers & Co“ (Didžioji Britanija) ir „McDonald, Currie and Co.“ (Kanada) ir „Lybrand, Ross Broth. & Montgomery“ (JAV) apsijungė 1957 m. į „Coopers & Lybrand“. 1982 m. įkurta „Price Waterhouse World Firm“.
1998 m. susijungė „Price Waterhouse“ ir „Coopers & Lybrand“.
2002 m. konsultavimo verslas parduotas „IBM“ bendrovei.

Struktūra

„PwC“ yra limited liability partnership tipo įmonė. Tuo ji skiriasi nuo pasaulinių koncernų. „PwC International“ – tinklas, vienijantis įmones nares įvairiose valstybėse, kuriose jos yra autonomiškos ir teisiškai savarankiškos. Niujorke veikianti skėtinė bendrovė „PricewaterhouseCoopers International Limited“ tėra tik koordinatorė. Pasaulinio tinklo vadovas (CEO) nuo 2016 m. liepos 1 d. Robert E. Moritz, buvęs JAV bendrovės vadovas.

Biurai

„PwC“ turi biurų 743 miestuose 158 šalyse.

Lietuvoje

1993 m. įsteigta UAB „PricewaterhouseCoopers“. Lietuvoje dirba daugiau nei 170 darbuotojų (2017 m.). Klientai – tarptautinės ir ir stambios nacionalinės (Lietuvos) bendrovės. Teikia audito, vadybos konsultacijų, sandorių, mokesčių ir teisines paslaugas. Nemokamai platina leidinį „Mokesčių ir teisės žinios“ (apie mokesčių, apskaitos ir verslo norminių aktų pasikeitimus). 
„PwC“ Lietuva priklauso CEE regionui, kuriam vadovauja Olga Grygier, o nuo š.m. liepos 1d. vadovaus Nick Kós.

PwC Lietuva Alumni

UAB „PricewaterhouseCoopers” vienija buvusius „PwC“ darbuotojus (koordinatorė Renata Gečienė). Užsiregistravusiems „PwC Lietuva Alumni“ duomenų bazėje platinama informacija apie „PwC“ veiklą, renginius. Nariai kviečiami į mokymus, seminarus ir „PwC Alumni“ susitikimus. Ateityje planuojama plėsti bendravimą.
Porteris

Porteris – tamsios spalvos viršutinės fermentacijos alaus rūšis, iki XX a. I pusės paplitusi Didžiojoje Britanijoje ir Airijoje. Iš porterio yra kilusios alaus rūšys stautas (populiari Airijoje ir Didžiojoje Britanijoje; iš pradžių ši rūšis vadinta Stout porter 'stiprusis porteris') ir Baltijos porteris (gaminamas Baltijos jūros šalyse, tarp jų ir Lietuvoje).
Pasak legendos, porteris (angl. porter 'nešikas') taip vadinamas todėl, kad XVIII amžiuje ši alaus rūšis buvo itin populiari tarp Londono uosto ir gatvių nešikų.

Istorija

Pirmą kartą porterio alus minimas 1721 m. Anglijoje. Iki to laiko Londone buvo gaminami tamsieji alūs, kuriuos aludariai parduodavo šviežius (nebrandintus; brandinimas vykdavo pas pardavėją). Porteris tapo pirmąja rūšimi, kuri buvo brandinama alaus darykloje ir parduodama, jau tinkama gerti iškart. Šią alaus rūšį buvo galima gaminti dideliais kiekiais, todėl Londono uoste įsikūrusios daryklos, virdamos porterį, greitai susilaukė komercinės sėkmės. Iš pradžių porteris buvo palyginti stiprus alus (6,6 % alkoholio tūrio), vėliau (Napoleono karų metu) dėl didelių mokesčių pradėtas gaminti silpnesnis. Be to, 1770 m. išradus hidrometrą, aludariai galėjo geriau kontroliuoti alaus fermentacijos procesą. Iš pradžių porteris gamintas tik iš rudojo salyklo, vėliau pradėta naudoti brangesnį, bet efektyvesnį šviesųjį salyklą, o alų dažyti dažais. 1816 m. įstatymu Didžiojoje Britanijoje priėmus alaus švarumo įstatymą, dažus dėti uždrausta – po trumpo sąmyšio rinkoje, porterio spalvai išgauti pradėta naudoti 5 % 1817 m. išrasto juodojo salyklo (95 % sudarė šviesusis salyklas).
Maždaug iki 1800 metų porteris buvo ilgai (6–18 mėnesių) brandinamas didelėse statinėse. Vėliau pastebėta, kad viso porterio brandinti nebūtina – į 2/3 jauno nebrandinto porterio įpylus 1/3 brandinto porterio, gaunamas toks pats skonis. Šitaip porterio gamyba atpigo, nes nebereikėjo ilgai saugoti tokių didelių alaus kiekių.
Nuo 1860 m. porterio populiarumas pradėjo blėsti. Porteris vis dažniau buvo parduodamas „švelnaus skonio“, vis silpnesnis ir su mažiau apynių. XIX amžiaus pabaigoje dauguma daryklų porterį išvis nustojo gaminti (nors tebegamindavo vieną ar kelias stautų rūšis). Pirmojo pasaulinio karo metu dėl grūdų trūkumo Jungtinėje Karalystėje apribojus stipraus alaus gamybą, porteriui suduotas dar vienas smūgis. Po karo porterio vietą stipraus alaus kategorijoje užėmė stautai. Nuo 1940 m. Didžiojoje Britanijoje porteris nebegaminamas.
Airijoje porteris pradėtas daryti 1776 m., 1778 pirmąjį porterį pagamino „Guinness“ alaus darykla. Airijoje paprastas porteris buvo vadinamas plain porter (arba tiesiog plain), tuo tarpu itin stiprios rūšys vadintos Stout porter (ilgainiui stautas tapo atskira alaus rūšimi). 1974 m. Guinness Irish Porter nustotas gaminti; porteris tebegaminamas kai kuriose mažosiose daryklose.
Konsulinis teisėjas

Konsulinis teisėjas - arbitras, kuriam pavesta spręsti komercines bylas, vienam arba kolegialiai kartu su kitais teismo nariais. Konsulinis teisėjas nėra teisėjas (valstybės tarnautojas), jo galią ir kompetenciją legitimuoja asmens profesinė patirtis, bylos šalių pasitikėjimas. Amžius neribojamas. Į pareigas išrenka profesinės organizacijos (pvz., asociacijos), valstybinės institucijos arba mišraus proceso būdu.
Konsulinis teisėjas yra teismo, sudaryto iš konsulinių teisėjų ir profesionalių teisėjų arba tik iš konsulinių teisėjų. Už savo veiklą jis negauna atlyginimo, tačiau išlaidoms gali būti numatyta kompensacija. Konsulinis teisėjas komercinėse bylose taiko galiojančią teisę. Kompetenciją ratio materiae ir ratio loci reguliuoja atitinkamam teismingumui taikytina teisė.
Teisėjo statusą, pareigas ir funkcijas reguliuoja Europos komercinių bylų teisėjų asociacijos (Union Europeenne des Magistrats statuant en matiere Commerciale, UEMC) Europos chartija dėl konsulinių teisėjų komercinėse bylose, priimta 2005 m. rugpjūčio 27 d. Maria Wörth (Austrija).
Malavėnai

Istorija

Kaimo laukuose buvusi senovės gyvenvietė. TSRS okupacijos metais kaimas priklausė Šiaulių apylinkės „Tarybinio artojo“ kolūkiui. Nuo 1961 m. kaime veikia „Ginkūnų paukštynas“ (dab. UAB „Ginkūnų paukštynas“), kuri turi 7 paukštides ir kasmet pagamina apie 30 mln. kiaušinių. 2001 m. kaimas turėjo 12, 2004 m. – 9, 2008 m. – 6 gyventojus.

Aplinkinės gyvenvietės

Ginkūnai – 2 km
Šapnagiai – 3,3 km
Žeimiai – 2,5 km
ŠIAULIAI – 5 km
Žvigai – 2,8 km
Šimšė – 3,5 km
Malavėniukai – 1 km
Kairiai – 3,5 km
Ekstradicija

Ekstradicija – teisės aktas (veiksmas), kuriuo vienoje valstybėje sulaikytas nusikaltimu įtariamas ar kaltinamas asmuo perduodamas kitai valstybei (paprastai tai, kurios teritorijoje buvo padarytas nusikaltimas), tarptautiniam teismui (pvz., TBT Hagoje).
Jūžintai

Aplinkinės gyvenvietės

KAMAJAI – 13 kmROKIŠKIS – 26 km
Čivyliai – 7 kmMinkūnai – 3,5 kmDuokiškis – 11 kmKaniūkai – 13 km
UŽPALIAI – 17 km

Pavadinimo kilmė

Pavadinimas veikiausiai kilęs nuo rytuose telkšančio Jūžinto ežero. Liaudies etimologija aiškina, kad Jūžintų vietovardis sudarytas iš dviejų žodžių: „jų“ ir „žentai“.
XX a. tarpukariu vartota lytis Južintai .

Architektūra

Miestelio planas spindulinis, centre – trikampė aikštė. Vėlyvojo baroko Jūžintų Šv. arkangelo Mykolo bažnyčia, pastatyta 1799 m., per karą sugriauta, 1958 m. atstatyta – stačiakampio plano, trinavė bazilika su apsidės sienose įrengtomis vienuolių celėmis. Bažnyčios viduje yra vertingos medinės skulptūros („Švč. Mergelė Marija su Kūdikiu“, „Šv. Antanas“, „Trys karaliai“, visos XIX a. pabaigos, meistras A. Dagys). Bažnyčios šventoriuje, apjuostame akmenų mūro tvora su vartais yra klasicistinė varpinė.
Daiva Putnienė

Biografija

1964 m. kartu su tėvais atvyko gyventi į Joniškį. 1977 m. baigė Joniškio 1-ąją vidurinę mokyklą, 1979 m. – Vilniaus kooperacijos technikumą, kur įgijo prekių žinovo specialybę. 1985 m. Maskvos kooperacijos institute baigė prekybos ekonomiką ir organizavimą.
1979-1981 m. Joniškio Rajkoopsąjungos valdybos organizacinio masinio darbo instruktorė. 1981 m. su šeima išvyko gyventi į Kauną, 1981-1993 m. dirbo Kauno kultūrinių ūkinių prekių prekyboje, prekybos skyriaus prekių žinovė. 1994-1996 m. Vakarų banko Kauno filialo kasos operacijų skyriaus vadovė. 1998 m. su šeima grįžo į Joniškį, iki 2005 m. prekybos vadybininkė.  Nuo 2005 m. Seimo nario padėjėja-sekretorė.
Lietuvos socialdemokratų partijos Joniškio rajono skyriaus narė, nuo 2006 m. pirmininko pavaduotoja, moterų socialdemokračių klubo narė. Nuo 2011 m. Joniškio rajono savivaldybės tarybos narė.
Azijos žaidynės

Azijos žaidynės arba Aziada – tarptautinės Azijos kontinento, įvairių sporto šakų varžybos, vykstančios kas ketverius metus. Pirmosios Azijos vasaros žaidynės įvyko 1951 m. Naujajame Delyje. 1986 m. įvyko ir pirmosios žiemos varžybos. Nuo 2005 m. pradėtos rengti ir specifinės Azijos žaidynės: Azijos uždarų patalpų čempionatas, Azijos paplūdimio žaidynės, Azijos kovų menų žaidynės ir Azijos jaunimo žaidynės.

Dalyvaujančios šalys

Azijos žaidynėse dalyvauja 45 nacionaliniai olimpiniai Azijos olimpinės tarybos nariai. Nuo 1990 m. žaidynėse lesita dalyvauti Makao, nors šios teritorijos olimpinis komitetas nėra pripažintas Olimpinio komiteto. 2007 m. šeichas Ahmed Al-Fahad Al-Ahmed Al-Sabah atmetė Australijos prašymą dalyvauti žaidynėse. Vienintelės šalys nepelniusios medalių yra Butanas, Maldyvai ir Rytų Timoras. Praeityje žaidynėse dalyvavo ir 46 medalius pelnė Izraelis, bet nuo 1974 m. žaidynėse nebedalyvauja.
Notaro atstovas

Notaro atstovas - teisininkas, skiriamas, jeigu notaras dėl ligos, atostogų ar kitų priežasčių negali eiti notaro pareigų; atstovas.
Notaro atstovu Lietuvoje gali būti asmuo, atitinkantis LR notariato įstatymo 3 straipsnio antrosios dalies 1, 2, 3, 4 ir 5 punktų reikalavimus. Notaro atstovu taip pat gali būti skiriamas buvęs notaras, kurio įgaliojimai yra pasibaigę pagal Notariato įstatymo 23 straipsnio pirmosios dalies 8 punktą, tačiau ne ilgiau kaip iki jam sukaks 70 metų. Notaro atstovas skiriamas pagal atstovaujamo notaro ir asmens, kuris sutinka jam atstovauti, prašymus. Jeigu notaras, negalintis eiti savo pareigų, neprašo skirti notaro atstovo, Lietuvos Respublikos teisingumo ministras, atsižvelgdamas į Notarų rūmų prezidiumo nuomonę, turi teisę paskirti notaro atstovą savo iniciatyva, kai yra būtina užtikrinti negalinčio eiti notaro pareigų notaro biuro veiklą.

Skyrimas

Notaro atstovo skyrimas įforminamas Lietuvos Respublikos teisingumo ministro įsakymu nurodant laiką, kurį skiriamas asmuo eis notaro atstovo pareigas arba nurodant aplinkybes, kurioms esant skiriamas asmuo eis notaro atstovo pareigas. Šiuo atveju notaro atstovas skiriamas 1 metų terminui.
Asmuo gali būti skiriamas tik vieno notaro atstovu. Notaro atstovo pareigas gali eiti asmuo, paskirtas notaro atstovu ir prisiekęs. Jeigu asmuo iki paskyrimo notaro atstovu buvo davęs notaro priesaiką šio įstatymo nustatyta tvarka, jam prisiekti iš naujo nereikia. Atstovaujamasis notaras atstovavimo metu negali atlikti notarinių veiksmų.

Veikla

Atstovaujamasis notaras su paskirtu notaro atstovu iki jo pareigų atlikimo pradžios sudaro sutartį dėl notaro atstovo pareigų atlikimo apmokėjimo, notaro biuro darbo organizavimo. Tais atvejais, kai notaro atstovas skiriamas Lietuvos Respublikos teisingumo ministro iniciatyva, su paskirtu notaro atstovu iki jo pareigų atlikimo šioje straipsnio dalyje numatytą sutartį sudaro Notarų rūmai.
Notaro atstovas iš pareigų atleidžiamas Lietuvos Respublikos teisingumo ministro įsakymu pasibaigus atstovavimo terminui; kai notaro atstovo pareigos atliekamos Lietuvos Respublikos teisingumo ministro įsakyme nenurodytais atvejais; atstovaujamojo notaro reikalavimu; kitais Notariato įstatymo 23 straipsnio pirmojoje dalyje numatytais pagrindais.
Notaro atstovas turi visas notaro teises ir pareigas, išskyrus Notariato įstatyme nustatytas išimtis. Notaro atstovui taikomi šiame įstatyme nustatyti notaro veiklos apribojimai. Notaro atstovas notarinius veiksmus atlieka atstovaujamojo notaro vardu, atliekamus notarinius veiksmus tvirtina arba liudija savo parašu ir atstovaujamojo notaro antspaudu. Notaro atstovas notarinius veiksmus atlieka atstovaujamojo notaro biure, išskyrus Notariato įstatymo 28 straipsnyje nustatytus atvejus, kai notarinius veiksmus galima atlikti ne notaro biuro patalpose.
Už notaro atstovo padarytą žalą fiziniams ar juridiniams asmenims, vykdant notaro profesinę veiklą, atsako atstovaujamasis notaras. Notaro atstovo atsakomybė notarui už notaro atstovo padarytą ir notaro fiziniams ar juridiniams asmenims atlygintą žalą nustatoma sutartyje.
Philipp Otto Runge

Biografija

Filipas Otas Rungė gimė 1777 m. liepos 23 d. Volgaste netoli Greifsvaldo vienuolikos vaikų šeimoje. 1797 m. jis pradėjo lankyti piešimo pamokas Hamburge. 1798 m. F. O. Rungė paliko darbą brolio ekspedijavimo firmoje ir nusprendė tapti tapytoju. 1799 − 1801 m. mokėsi Kopenhagos dailės akademijoje, po to − 2 metus Dresdeno dailės akademijoje. 1803 m. grįžo į Hamburgą. Tuo metu F. O. Rungė jau buvo susipažinęs su grupe jaunųjų vokiečių romantikų, tarp kurių: rašytojai Frydrichas Šlėgelis, Liudvigas Tykas, dailininkai Antonas Grafas, Kasparas Davidas Frydrichas.
Rungei ypač didelį įspūdį paliko L. Tyko mintys apie gamtos misticizmą ir dieviškąją energiją. Jų įkvėptas 1803 m. dailininkas sukūrė alegorinių piešinių ciklą „Paros laikai“, kuriais vaizduojami rytas, vidurdienis, vakaras ir naktis, taip pat: keturi metų laikai ir keturios žmogaus gyvenimo stadijos. Ciklas buvo publikuotas 1805 ir 1807 m. Jis tapo žinomas J. V. Gėtei, kuris tapo F. O. Rungės rėmėju. Dailininkas planavo sukurti atitinkamą aliejinių paveikslų seriją, bet iki mirties užbaigė tik pirmąjį „Ryto“ paveikslą (2 variantai). F. O. Rungė parašė traktatą apie dailę ir spalvų teoriją Farben-Kugel („Spalvų sfera“). Spalva romantikams turėjo simbolinę prasmę. Dailininkas mirė 1810 m. gruodžio 2 d. Hamburge nuo tuberkuliozės. Vokietijoje jis laikomas antru reikšmingiausiu romantiku dailėje po Kasparo Davido Frydricho. Yra nutapęs portretų, religinių paveikslų. Didžiausia F. O. Rungės kūrinių kolekcija sukaupta Hamburgo Kunsthalėje (miesto dailės galerijoje).
Lodvaras

Istorija

1933 m. Shah Mohamed Turkvelo upės pakrantėse įkūrė prekybinį punktą. Gyvenvietė pradėjo augti, atsirado dujų stotis, klinika, kalėjimas. 1959 m. Lodvare 2 metus namų arešte praleido Jomo Kenyatta.
Linksmos Velykos

Turinys

Stefanas – savimi pasitikintis verslininkas, nepraleidžiantis progos suvilioti kiekvieną sutiktą moterį. Išlydėjęs oro uoste žmoną į verslo kelionę, jis čia pat užkalbina jauną merginą Žiuli, kurią ką tik paliko vaikinas. Stefanas lengvai įkalba ją važiuoti pas save į namus, tačiau netikėtai juose pasirodo ir jo žmona Sofi, kurios reisas buvo atidėtas. Užkluptas Stefanas tuoj pat randa išeitį ir pristato Žiuli kaip savo seniai matytą dukterį. Žmona apsimeta patikėjusi, Žiuli taip pat įsijaučia į vaidmenį, tačiau kuo toliau, tuo labiau Stefanas painiojasi savo paties mele...
Egidijus Banionis

Biografija

Tėvas Donatas Banionis, brolis Raimundas Banionis. 1972 m. baigė Maskvos istorijos ir archyvų institutą. 1982 m. istorijos mokslų kandidatas, humanitarinių mokslų daktaras.
1974–1985 m. Lietuvos literatūros ir meno archyvo direktorius. Nuo 1985 m. Istorijos instituto mokslinis bendradarbis, Lietuvos Metrikos probleminės grupės vadovas, 1987–1988 m. instituto mokslinis sekretorius, nuo 1992 m. Archeografijos skyriaus vedėjas.

Mokslinė veikla

Tyrė Lietuvos Didžiosios kunigaikštystės centrinių valdymo organų, LDK raštinės veiklą, diplomatijos istoriją, Lietuvos Metrikos genezę, archyvistiką, organizavo Lietuvos Metrikos tyrimą ir leidybą, parengė spaudai Lietuvos Metrikos 5-ąją (1993 m.) ir 10-ąją (su A. Baliuliu, 1997 m.) knygas.
Čiobiškio urvas

Čiobiškio urvas arba Rynos urvas – valstybės saugomas geologinis gamtos paveldo objektas Širvintų rajone, Čiobiškio sen., Stepanavos kaime. Priklauso Ukmergės miškų urėdijos Čiobiškio girininkijos (780 kv., 12 skl.) teritorijai. Urvo vieta yra 0,4 km į rytus nuo kelio  4305  Musninkai–Čiobiškis–Gelvonai–Vytinė , 1,3 km į šiaurės vakarus nuo Čiobiškio. Objektas nuorodomis nepažymėtas. Saugomu gamtos objektu paskelbtas LR aplinkos ministro 2010 m. liepos 30 d. įsakymu Nr. D1-675.
Urvas glūdi Čiobiškio miške, tekančio Rynos upelio suformuotos griovos šlaite, apie 5 m aukštyje nuo upelio vandens lygio (absoliutus aukštis - 76 m). Dėl gamtinių sąlygų jautrumo, Čiobiškio urvas yra netinkamas lankymui, be to, jis gali būti pavojingas dėl nuo skliauto atitrūkstančių smėlio sluoksnių dalių (sucementavimas mažėja į viršų). Šio urvo aukštoji dalis gali užgriūti netolimoje ateityje.

Geologija

Čiobiškio urvas yra unikalus, nes jis yra vienintelis Lietuvoje kvartero dariniuose. Urvas susiformavęs smiltainyje – karbonatiniu cementu sucementuotame smėlyje. Smėlis vietomis smulkus, vietomis įvairaus rupumo su pavieniu žvirgždu iki 1 cm diametro, pilkai geltonas, įstrižai sluoksniuotas. Urvo aukštis 1,5 m (pradžioje), gilyn einant visiškai sumažėja, ilgis apie 9 m. Jame yra daug mažų atšakų, kairėje nuo įėjimo yra „kolona“.
Svarbiausia sąlyga urvui susiformuoti buvo smiltainio klodo susidarymas. Karbonatinio cemento kristalizacija galėjo įvykti holocene, prieš kelis tūkstančius metų, kada gruntiniame vandenyje buvo padidėjęs hidrokarbonatų kiekis, o jų virtimas kalcio karbonatiniu mineraliniu cementu vyko dėka slėgio pokyčių tekant požeminio vandens šaltinio tėkmei poringo ir laidaus smėlio sluoksniu.
Urvo tolesnį formavimąsi lėmė požeminio vandens lygio nukritimas, smiltainio klodo nusausėjimas ir biraus smėlio dalelių išplovimas iš po smiltainio. Taigi patį urvą suformavo šaltiniai (sufozija), ištekėję iš šlaito. Šiuo metu požeminio vandens srautai yra pakitę, todėl urvas yra sausas. Vienas iš nedaugelio žinomų neapvandenintų urvų Lietuvoje. Tuo tarpu visai netoli olos išsikrauna šaltinis, formuojantis naują sufozinį cirką ir naują griovos atšaką. Gal būt požemyje formuojasi naujos tuštumos, jei iškrovos vietoje slūgso smiltainiai.

Tautosakinės žinios

Vietinių žmonių urvas dar vadinamas Rynos urvu (pagal šalia tekančio upelio vardą), arba olomis. Pasakojama, kad vietiniai jaunuoliai urve slėpdavosi nuo karo prievolės arba skirdavo drąsioms merginoms pasimatymus. Spėliojama, ar čia kadaise gyveno urviniai žmonės.
Koronelis

Istorija

Vietovė ilgą laiką buvo gyvenama mapučių. XIX a. ispanai juos išstūmė ir atidarė anglių kasyklas. Koronelis įkurtas 1849 m., miesto teisės suteiktos 1875 m.
Per I pasaulinį karą 1914 m. lapkričio 1 d. prie Koronelio įvyko Vokietijos ir Didžiosios Britanijos jūrų eskadrų mūšis.
Pasaulio trumpo baseino čempionatas

Pasaulio trumpo baseino čempionatas – kas dvejus metus vykstantis plaukimo čempionatas 25 metrų ilgio baseine. Čempionatą administruoja Tarptautinė vandens sporto federacija FINA. Pirmosios varžybos įvyko 1993 m. Maljorkos Palmoje, Ispanijoje. Lietuvos atstovė  Rūta Meilutytė 2012 metais iškovojo 3 medalius (2 aukso ir 1 sidabro).
Kiti (filmas)

Siužetas

1945 m. Džersio sala, Antrasis pasaulinis karas eina į pabaigą. Jauna moteris su viltimi laukia iš fronto sugrįžtančio vyro. Didžiuliame ir gražiame dvare Grasė augina du vaikus. Ji yra įsitikinusi, kad tai yra vienintelė saugi vieta, kurioje dukrelei Enai ir sūnui Nikolasui negresia joks pavojus.
Šis dvaras labai skiriasi nuo kitų gyvenamųjų vietų. Languose užuolaidos visuomet sandariai užtrauktos. Kiekvienos durys (o jų yra 50) kruopščiai užrakintos ir gali būti atrakintos tik tokiu atveju, jei vaikai leidžia laiką kitoje dvaro vietoje. Kambariuose dega tik viena žibalinė lempa. Namuose nėra nei elektros, nei telefono, nei radijo. Taip yra todėl, kad abu vaikai yra alergiški šviesai, ir net pats menkiausias saulės spindulys jų kūnus išbertų skausmingomis žaizdomis, nuo kurių jie gali mirti.
Vieną dieną iš dvaro išeina visi tarnai. Nepaaiškinamomis aplinkybėmis jie paslaptingai dingsta. Kitos dienos rytą į duris pasibeldžia trys nauji pagalbininkai – jauna nebylė tarnaitė Lidija, maloniai bendraujanti vaikų auklė Berta Mils ir solidaus amžiaus sodininkas ponas Edmundas Tatlas. Trijulė ieško darbo ir tvirtina, kad jau dirbo šiame dvare prie ankstesnių šeimininkų. Greisė įsileidžia geranoriškai nusiteikusius tarnus. Nuo tos akimirkos dvare prasideda neįtikėtini dalykai. Grasė ir dviejų vaikų ramus gyvenimas jau nebebus toks saugus. Niekuomet.
Dukrelė Ena pradeda pasakoti, kad kiekviename dvaro kambaryje susitinka ir kalbasi su kažkokiomis šmėklomis – mažu berniuku vardu Viktoras, kuris visą laiką verkia, draugiška senyvo amžiaus moterimi ir t. t. Iš pradžių Greisė nenori tikėti pernelyg fantastiškais ir neįtikėtinais vaikų paistalais, tačiau netrukus ir pati pradeda jausti, kad namuose yra nekviestų ir nepažįstamų svečių.
Kad tai išsiaiškintų ir išgelbėtų savo vaikus, Greisė privalo pamiršti viską, kuo tikėjo šiame gyvenime ir pasinerti į paslapčių kupiną nežemišką pasaulį…
Gyvūnų migracija

Gyvūnų migracija – gyvūnų judėjimai santykinai tolimais atstumais, dažniausiai vykstantys sezoniškai. Tai labai paplitęs reiškinys būdingas daugeliui gyvūnų grupių: paukščiams, žinduoliams, žuvims, ropliams, amfibijoms, vabzdžiams ir vėžiagyviams. Migracijos priežastys gali būti vietinio klimato kaita, maisto prieinamumo pokyčiai, metų laikų kaita, dauginimosi instinktų nulemiamas elgesys. Tam, kad gyvūnų judėjimą laikytume migracija, o ne individų sklaida gyvenamame plote ar jų invaziją į naujas teritorijas, judėjimas turi būti dėsningas, kasmetinis ar sezoninis, toks kaip paukščių migracija į pietus šaltuoju metų laiku; gnu kasmetinis migravimas į sezonines ganyklas; ar esminis gyvenamosios aplinkos pakeitimas dėl gyvenimo ciklo pokyčių, kaip kad jaunų atlantinių lašišų migracija iš jų gimtųjų upių į jūrą, kai jos pasiekia tam tikrą kūno dydį.
Bilis Eliotas

Turinys

Veiksmas vyksta nedideliame išgalvotame Anglijos mietelyje. Bilis Eliotas, tėvo spiriamas, lanko bokso pamokas, nors tai jam visai nepatinka. Jo motina mirusi ir Bilis gyvena su senele, tėvu ir vyresniuoju broliu, kurie dirba (dažniau – streikuoja) šachtoje. Kartą Bilis pamato baleto repeticiją ir susidomi šokiais. Misis Vilkinson pamokas lanko vien mergaitės, tačiau ji priima ir Bilį. Šis apie naują užsiėmimą niekam nepasakoja, tačiau tiesa išaiškėja, kai bokso treneris pasiskundžia tėvui, jog Bilis nebelanko treniruočių.
Tėvas su broliu uždraudžia Biliui šokti, nes tai, jų nuomone, nevyriška, tačiau misi Vilkinson, įsitikinusi, kad berniukas turi talentą, bando juos įkalbėti leisti sūnui dalyvauti atrankoje į baleto mokyklą Londone…
Janas Krizostomas Čapskis

Biografija

Malborko pakamario Pranciškaus Miroslavo Čapskio sūnus. Pamario vaivados ir Kulmo kašteliono Petro Aleksandro ir Kulmo vyskupo Tomo Pranciškaus brolis.

Šeima

Vedė Liudviką Rudnicką. 
Gdansko kašteliono Pranciškaus (m. 1736) tėvas.

Karjera

Dalyvavo Vienos mūšyje. Buvo Malborko pakamaris. Nuo 1693 m. Krušvicko kaštelionas, nuo  1699 m. Elbingo kaštelionas.
Lečugiljos dykuma

Lečugiljos dykuma (angl. Lechuguilla Desert) – maža dykuma pietvakarių Arizonoje (JAV), prie JAV-Meksikos sienos. Laikoma dalimi Sonoros dykumos Žemutinio Kolorado slėnio (angl. Lower Colorado Valley) regiono. Dykuma išsidėsčiusi šiaurės-pietų kryptimi, tarp Gilos kalnų (angl. Gila Mountains) ir Cabeza Prieta kalnų, ji beveik visa yra B. Goldvoterio karinės aviacijos poligono (angl. Barry M. Goldwater Air Force Range) teritorijoje.
Dykuma pavadinta pagal joje augančią nuodingąją agavą (lot. Agave lechuguilla), kurią vietiniai vadina lechuguilla.
Visoke Tatrai

Turizmas

Miestui priklausančias gyvenvietes apjungia siaurasis elektrinis geležinkelis, yra dantytojo geležinkelio atšakos. Čia prasideda dauguma pažymėtų turistinių takų į Tatrų nacionalinio parko slėnius ir viršukalnes. Rengiamos įvairios žiemos sporto rungtynės. Kurortas pasižymi išvystyta infrastruktūra: viešbučiai, sanatorijos, pramogų ir aktyvaus poilsio bei sporo kompleksai.
Žiemą veikia kalnų slidinėjimo trasos, kurios išsidėstę 1300–1900 m aukštyje, todėl čia geriausios sąlygos slidinėjimui, o žiemos sezonas trunka ilgiausiai. Čia vyksta Europos slidinėjimo ir šuolių nuo tramplino čempionato etapai. Didžiojoje šių trasų dalyje yra dirbtinio sniego gaminimo įranga. Vieni populiariausių tarp kalnų slidinikų – Štrbske Plesas, Stary Smokovecas, Tatrų Lomnica.