google/wiki40b huggingface dataset:
Bhaktivedanta Svamis Prabhupada

A. Č. Bhaktivedanta Svamis Prabhupada (skr. अभय चरनारविन्द भक्तिवेदान्त स्वामी प्रभुपाद = Abhaya Caranāravinda Bhaktivedānta Svāmī Prabhupāda, 1896 m. rugsėjo 1 d. – 1977 m. lapkričio 14 d., tėvų duotas vardas Abhajus Čaranas De, įšventinimo vardas Abhajus Čaranaravinda) – reikšminga asmenybė hinduizme XX amžiuje, Gaudija vaišnavų tradicijos dvasinis mokytojas, Tarptautinės Krišnos Sąmonės bendrijos įkūrėjas.
Gimė 1896 metais Kalkutoje kilmingoje  ir religingoje šeimoje; tėvas Gauras Mohanas Dė ir motina Radžani De. Tėvas užsiėmė drabužių prekyba.
1916 metais įstojo į Škotų bažnyčios koledžą (Scottish Churches College) Kalkutoje, kurio diplomo vėliau atsisakė, atsiliepdamas į Mahatmos Gandžio raginimą mesti mokslus britų mokymo įstaigose. Dirbo farmacijoje. 1932 tapo įtakingo gaudyja vaišnavų guru Bhaktisiddhanto Sarasvatės (1874–1936 m.) formaliu mokiniu. Pirmo susitikimo metu Bhaktisiddhanta Sarasvatė nurodė jam pamokslauti Šri Čaitanjos Mahaprabhu misiją angliškai kalbančiose šalyse; tą nurodymą pakartojo 1936 m. laiške prieš mirtį.
1928 metais Abhajus Čaranas prisidėjo prie gaudyja mathos padalinio Alahabade įkūrimo. Šios organizacijos tikslas buvo vaišnavizmo skleidimas Indijoje ir už jos ribų, platinant religinę literatūrą. . 1950 m., palikęs šeimą, Prabhupada apsigyveno Vrindavane. 1959 m. įšventintas atsiskyrėliu (sanjasinu).
1965 m. išvyko į JAV, norėdamas įvykdyti savo mokytojo priesaką skleisti vaišnavų mokymą visame pasaulyje. Pradėjo rengti viešas mantros „Hare Krišna“ giedojimo apeigas (sankyrtanas) ir skaityti paskaitas. Apsigyvenęs Niujorke 1966 m. įsteigė Tarptautinę Krišnos Sąmonės organizaciją (angl. ISKCON). Įsteigęs šventyklas Niujorke ir San Fransiske, Prabhupada ėmė keliauti po JAV ir Kanadą populiarindamas savo judėjimą, platindamas knygas ir skaitydamas paskaitas.
Prabhupada parašė daugiau kaip 60 veikalų, iš kurių žymiausi – „Bhagavadgytos“ ir „Bhagavata puranos“ vertimai ir komentarai.
ISKCON nariai teigia, kad Prabhupada ir po mirties tebėra visų, kas išpažįsta jo mokymą, guru ir kad organizacijai vadovaujantys dvasininkai (ritvikai) naujus atsidavusiuosius įšventina jo vardu (pats įšventino apie 5000 mokinių). Tituluojamas Krišnos malonės įsikūnijimu (Krišnakripamūrčiu), jo skulptūros ir atvaizdai yra visose ISKCON šventyklose.
Dziasingas

Istorija

Pavasarių ir rudenų laikotarpiu Dziasingas buvo žinomas kaip Dzuili ir buvo svarbus miestas Jue karalystėje. 210 m. pr. m. e. Ši Huangdi miestą pervadino į Joujuaną. 242 m. Sun He tapus princui, miestas pervadintas į Dziasingą.
1949–1958, 1979 m. suteiktas miesto statusas. 1983 m. suteiktas prefektūros statusas.
John Milius

Biografija

1966 m. baigė Los Andželo koledžą, 1968 m. – Pietų Kalifornijos universitetą Los Andžele. Nuo 1967 m. režisuoja filmus, rašo scenarijus. Parašė scenarijų savo ir kitų režisierių vesternams, veiksmo dramoms. Filmuose dažniausiai vaizduojama gėrio ir blogio kova, demonstruojama herojų jėga, daug smurto scenų. Kuria televizijos filmus, yra jų prodiuseris.
Kajetonas Jurėnas

Biografija

1961–1972 m. mokėsi Kupiškio V. Rekašiaus vidurinėje mokykloje. 1972–1977 m. studijavo Vilniaus inžinerinio statybos instituto Architektūros fakultete. 
1977–1991 m. Miestų statybos projektavimo instituto Šiaulių skyriaus architektas, nuo 1982 m. grupės vadovas. 1991 m. įkūrė Kajetono Jurėno architektūros ir dizaino studiją. 
Lietuvos architektų sąjungos narys. Palaidotas Karmėlavos kapinėse.
Limončelas

Limončelas (it. Limoncello) – skaisčiai geltonas itališkas citrinų likeris, gaminamas daugiausia Pietų Italijoje, rajone apie Neapolio įlanką (Amalfio krante, Sorento pusiasalyje, Pročidos, Iskijos ir Kaprio salose) bei Sicilijoje, Sardinijoje, Gozo saloje (Malta), Mentonoje (Prancūzija).
Limončelas tradiciškai patiekiamas atvėsintas pavalgius. Amalfio krante limončelą paprastai geria iš mažų keraminių stiklinaičių, kurios paprastai irgi būna atvėsintos. Amalfio krantas garsėja tiek limončelu, tiek savo keramika. Tokia limončelo gėrimo tradicija paplito likusioje Italijoje.

Gamyba

Šis likeris gaminamas iš citrinų žievelių (tradiciškai – iš Sorento citrinų, bet naudoja ir kitokias citrinas), etanolio, vandens ir cukraus. Likeris yra saldus, citrinos skonio, bet nerūgštus, kadangi jame nėra citrinų sulčių.
Skirtingai nuo kitų likerių limončelas lengvai pagaminamas, reikia tik paprastų jo ingredientų ir laiko subręsti. Naminės gamybos limončelas dažnai yra stipresnis ir labiau išreikšto citrinos gardžio negu pramoninės gamybos limončelai, parduodami parduotuvėse. Stipriam skoniui gauti naudojamas grynas 96 % etanolis (40 % degtinė neekstrahuoja visų eterinių citrinos žievelių eterinių aliejų), o tik po to ekstraktas skiedžiamas ir išlaikomas (mažiausiai 3-5 d.).
Limončelas gaminamas ekstrahuojant, be distiliacijos, todėl jame lieka daug vitamino C.
Skirtingų veislių citrinos (auginamos skirtinguose regionuose), naudojamos limončelo gamyboje, duoda skirtingus gardžius. Skonį keičia ir tai, kad žievelės gali būti ekstrahuojamos ne grynu etanoliu, o stipriu alkoholiniu gėrimu, kuris turi ir savą skonį.

Limončelas už Italijos ribų

Limončelas yra Italijoje įprastas gėrimas, o kitose šalyse plisti jis ėmė neseniai. Daugėja restoranų JAV, D. Britanijoje, Australijoje ir Naujojoje Zelandijoje, į kurių meniu įtrauktas limončelas. Šis likeris yra populiarėjantis kokteilių ingredientas, kadangi suteikia ctrinos skonį, bet nėra rūgštus kaip citrinos sultys.
1968 m. Kandidatų mačai

1968 m. Kandidatų mačai – tai pasaulio šachmatų čempionato finalinis etapas, kuriame atrinktiems pagal nuostatus dalyviams, žaidžiant atkrentamuosius mačus, buvo atrinktas šachmatininkas, 1969 m. žaisiantis mačą dėl pasaulio šachmatų čempiono vardo su Tigranu Petrosianu. Juo tapo Borisas Spaskis.

Dalyviai

1968 m. Kandidatų mačuose dalyvauja 8 žaidėjai: Borisas Spaskis ir Michailas Talis (praėjusio kandidatų mačų finalininkai). Taip pat, ir šeši 1967 m. tarpzoninio turnyro Suse prizininkai : Jefimas Geleris, Svetozaras Gligoričius, Viktoras Korčnojus, Bentas Larsenas, Lajošas Portišas ir Samuelis Reševskis. Didžioji jų dalis: B. Spaskis, M. Talis, B. Larsenas, L. Portišas ir J. Geleris prieš trejus metus taip pat dalyvavo kandidatų mačuose.

Varžybų eiga

Pasaulio čempionato Kandidatų mačai 1968 m., ketvirtfinaliai-finalas.
Roberto Bošo fondas

Robert Bosch Stiftung GmbH – vienas didžiausių privačių bei su įmone susijusių fondų Vokietijoje.
Įsteigtas 1964, Robert Bosch (1861-1942 m.) testamento pagrindu. Fondas valdo 92 % Robert Bosch GmbH įstatinio kapitalo, akcijų vertė – 1,2 mlrd. eurų.
2005 m. biudžetas siekė 75 mln. eurų.
Fondas remia mokslą, kultūrą, visuomenės iniciatyvas, bendradarbiavimą su Rytų Europa.
Algimantas Seselskis

Biografija

2002 m. baigė Nidos vidurinę mokyklą, 2006 m. baigė bakalauro studijas Klaipėdos universitetą, politologas. UAB „Ambero“ direktorius.
Pirmasis Neringos moksleivių parlamentaras, mokyklos prezidentas, mokinių tarybos pirmininkas. 2006 m. Lietuvos Respublikos liberalų sąjūdžio Neringos skyriaus narys.
2007-2011 m. Neringos savivaldybės tarybos narys.
Klasių kova

Klasių kova (arba klasių konfliktas) - K. Markso ir F. Engelso iškelta socialinė - filosofinė teorija. Pasak jų, visuomenė nuo pat privačios nuosavybės atsiradimo yra susiskaidžiusi į klases. Tai yra socialinės grupės, kurios skirstomos pagal santykį su gamybos priemonėmis ir darbo santykius. Antai visąlaik kova vyko tarp tų, kurie turi gamybos priemones, ir tų, kurie sudaro darbo jėgą. Pasak Markso, tai yra istorijos varomoji jėga, dėka kovos tarp klasių keičiasi santvarkos. Vergovinėje santvarkoje kova vyko tarp vergų ir vergvaldžių, feodalinėje - tarp buržuazijos ir monarchijos, kapitalizme, pasak jų, tarp buržuazijos ir proletariato. Žodis „kova“ skirtingų komunistinių srovių naudojamas skirtinga prasme - vieni jį suvokia tiesiogiai, „pažodžiui“, kiti tiesiogine prasme jo nevartoja.

Klasių kova kapitalizme ir socialistinė revoliucija

Pasak K. Markso ir F. Engelso, klasių kova kapitalizme priveda prie socialistinės revoliucijos. Susivieniję valstiečiai ir proletarai turėtų nuversti buržuazinę valdžią. Proletarų ir valstiečių vienybės simbolis - kūjis ir pjautuvas.
Oro Pretas

Ekonomika

Svarbus kalnakasybos pramonės centras: apylinkėse išgaunamas boksitas, geležies rūda, manganas, talkas, marmuras, auksas, brangakmeniai (ypač topazas). Vykdoma metalurgijos pramonė. Vystomas turizmas.

Kultūra

Veikia Oro Preto federalinis universitetas, kalnakasybos aukštoji mokykla, minerologijos muziejus su labai gausia brangakmenių ir tauriųjų metalų kolekcija. Mieste išlikusi XVII–XIX a. barokinė kolonijinė architektūra, dėl kurios Oro Pretas 1980 m. įtrauktas į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą. Tarp įspūdingiausių architektūros paminklų paminėtina brazilų architekto Aleijadinho suplanuota Šv. Praciškaus Asyžiečio bažnyčia.

Istorija

Oro Pretas įkurtas XVII a. pab. ir tapo vienu pagrindinių Brazilijos aukso karštligės centrų. Dėl savo klestėjimo miestas pritraukė daug meno žmonių iš visos Europos. Dar 1789 m. Oro Prete kilo sukilimas prieš kolonijinę valdžią. 1822–1897 m. miestas buvo Minas Žeraiso valstijos sostine.
Beinoravos dvaras

Parkas

Beinoravos parkas yra vienas iš turtingiausių šalies parkų savo retų egzotinių medžių kolekcija. Čia auga apie 50 retų medžių ir krūmų rūšių, tarp kurių – sibirinis kėnis, kedrinė pušis, Menzieso pocūgės, taškuotoji gudobelė, mandžiūriniai riešutmedžiai, vakarinės tujos, raudonlapis platanalapis klevas, karpytalapis karpotasis beržas, margalapė baltoji sedula. Šiuo metu parkas apleistas.
Smeltė

Istorija

XIX a. pabaigoje buvo Bajoriškoji Smeltė ir Karališkoji Smeltė, vėliau kaimai susijungė.
1918 m. Smeltė prijungta prie Klaipėdos miesto.
Kritinis racionalizmas

Kritinis racionalizmas − tai metodologija, kurios pagrindas yra mokslinės tiesos atradimas remiantis kritiniu mąstymu.
Pagrindinis tiesos išsiaškinimo būdas, anot kritinių racionalistų, dažniausiai yra paneigimas ir falsifikavimas. Falsifikaciją, kaip mokslo metodą nagrinėjo Karlas Poperis.
K. Poperis taip pat išskyrė aktyvistinę ir pasyvistinę tyrimo metodologiją (intelekto ir samčio). Aktyvistinė metodologija tiksliai žino ko ieško, ką nori išsiaiškinti, taigi iš pradžių išsikelia teoriją akcentuodama dedukcinį ieškojimų būdą, o pasyvistinė − eina nuo padrikų faktų prie teorijų, pati nežinodama ko ieško ir remiasi indukciniu metodu.
Kritinį racionalizmą reikėtų pristatyti ne kaip koncepciją, o veikiau kaip metodinę nuostatą, mąstymo būdą. Todėl nesunku suformuluoti pagrindinę kritinio racionalizmo mintį: mokslinių teorijų negalima įrodyti iš principo. Mes mokomės ne iš žinių ir įžvalgų, o iš klaidų. Mokslinė pažanga kyla iš to, kad bandome falsifikuoti esamas mokslines teorijas. Nėra galutinio žinių pagrindimo. Mums nieko kito nebelieka, kaip laipsniškai tobulinti tai, kas yra, nurodant tai, kas yra klaidinga.
Kritinio racionalizmo požiūriu, filosofija yra kritinis, protu besiremiantis mokslas. Jokia prasmė, koncepcija, teorija negali pretenduoti į imunitetą kritikai. Jau vien intelektualinis sąžiningumas reikalauja kritiškai tikrinti tai, ką ruošiamės teigti. Nėra tokio švento ir tokio gerbtino dalyko, kuriuo negalėtų suabejoti kritinis protas.
Liudas Mažeika

Biografija

1976 m. su pagyrimu baigė Kauno politechnikos institutą, kur įgijo inžinieriaus-matematiko specialybę. Pasiliko dirbti institute, Skaičiavimo technikos katedroje. 1980 m. perėjo dirbti į Ultragarso laboratoriją ir įstojo į aspirantūrą. 1986 m. apgynė technikos mokslų daktaro disertaciją.
Dėstė KTU Teorinės radiotechnikos katedroje – ėjo docento pareigas, vėliau tapo profesoriumi Telekomunikacijų katedroje. KTU senato narys, KTU matavimo inžinerijos krypties doktorantūros komiteto narys, KTU elektros ir elektronikos krypties doktorantūros komiteto pirmininkas, Lietuvos ir užsienio projektų ekspertas. 2016 m. tapo Lietuvos mokslų akademijos tikruoju nariu.
2014–2016 m. buvo Skaitmeninio modeliavimo laboratorijos vedėjas, nuo 2016 m. yra Kazimiero Baršausko ultragarso mokslo instituto direktorius. Mokslinio darbo sritys: matavimai ultragarsu ir neardomieji bandymai, skaitmeninis ultragarsinių signalų, laukų apdorojimas ir kompiuterinis modeliavimas. Stažavosi mokslo centruose Švedijoje, Didžiojoje Britanijoje, Prancūzijoje.
2016 m. paskirta Lietuvos mokslo premija technologijos mokslų srityje už darbų ciklą „Ultragarsinės matavimo, stebėsenos ir diagnostikos technologijos ekstremalioms sąlygoms“ (su bendraautoriumi R. Kažiu).
Lituanus

Lituanus – JAV lietuvių žurnalas, leidžiamas nuo 1954 m. lapkričio 24 d. anglų kalba.

Istorija

Žurnalo minties autorium ir jo pirmuoju rėmėju pinigais buvo žinomas Amerikos lietuvis Juozas Balčiūnas (1893–1969 m.) ir Vytautas P. Vygantas (1930–1998 m.). Ėjo Brukline, nuo 1964 m. – Čikagoje. Leido JAV studentų lietuvių sąjunga, nuo 1964 m. – žurnalo leidimo fondas „Lituanus Foundation, Inc.“. Per metus išeina keturi numeriai, kuriuose skelbiami ne tik jaunimo, bet ir vyresnio amžiaus JAV ir Lietuvos Lietuvių straipsniai apie Lietuvos ir baltų kalbas, kalbotyrą, politinius mokslus, meną, istoriją, literatūrą ir susijusias temas. Tiražas 1985 m. – 4200 egz., 2008 m.– apie 3000 egz.  Dauguma ankstesnių žurnalo numerių ir nemokamai prieinami žurnalo tinklalapyje. ISSN numeris 0024-5089.
Per paskutinius penkiasdešimt metų dažniausiai žurnalo Lituanus redaktoriumi buvo Ročesterio universiteto profesorius Antanas Klimas. Žurnale buvo spausdinti Česlovo Milošo, Tomo Venclovos, Vytauto Kavolio, Jurgio Baltrušaičio ir Vytauto Landsbergio straipsniai.
Kriptobotanika

Kriptobotanika - botanikos šaka tirianti augalus, kurių egzistencija moksliškai neįrodyta. Apie šiuos augalus žinoma iš tautosakos, senoviių fantastinių kūrinių arba nepatvirtintų parodymų. Tokie augalai vadinami kriptidais.
Kriptobotanika yra labai prieštaringas mokslas, neturintis nei tikslaus savo kriptidų sąrašo, nei mokslinės klasifikacijos. Dauguma augalų iki šių dienų yra neatrasti.
Kriptobotanika dažniausiai tiria mitologinius/fantastinius augalus, kurie, kaip manoma, turėjo kontaktų su žmonėmis. Didžiąją dalį augalų kriptidų sudaro medžiai žmogėdros.
Yra manoma, kad daugumą augalų kriptidų yra paplitę Pietų Amerikos bei Centrinės Afrikos džiunglėse. Manoma, kad tokių augalų atsiradimą fikcijoje galėjo nulemti vabzdžiaėdžiai augalai. Vis dėlto, vis dar esame parodymų, kad įvairiose pasaulio vietose, o ypač Lotynų Amerikoje, žmogui sunkiai pasiekiamose tankmėse egzistuoja dideli plėšrieji augalai, galintys užmušti žmogų. Apie šiuos augalus rašoma britų kriptozoologo Karlo Šukerio knygoje The Beasts That Hide From Man (2003).
Kornelijus Matuzevičius

Biografija

Tėvai Eugenijus Matuzevičius ir Dana Rutkutė, žmona Virginija Diana Matuzevičienė. 1963-1970 m. studijavo Kinematografijos institute Maskvoje. Dirbo Lietuvos kino studijoje: 1962-1963 m. kino operatoriaus asistentas, 1970-1989 m. – dokumentinio kino operatorius, dirbo daugiausia su rež. H. Šablevičium. Nuo 1990 m. – dokumentinio kino režisierius ir operatorius, kuria filmus su D. Matuzevičiene. Nuo 2001 m. Lietuvos muzikos akademijos (nuo 2004 m. Lietuvos muzikos ir teatro akademija) dėstytojas.
Nufilmavo apie 70 dokumentinių filmų, kuriuose daugiausia nagrinėjamos būties problemos, pasakojami netradiciniai žmonių likimai, kultūra iškeliama kaip dvasios atgaiva.
Eterinis aliejus

Istorija

Jau prieš mūsų erą indai žinojo būdų gauti rožių eteriniam aliejui . Taip pat prieš mūsų erą japonai išskyrė mentolį iš mėtų eterinio aliejaus. Europoje eterinį aliejų iš augalų pirmieji pradėjo išgauti romėnai. Vėliau arabai išskyrė aliejų distiliavimo būdu, sukūrė tam skirtus aparatus.
XII a. pirmąkart pradėta skelbti apie kai kurių augalų aterinio aliejaus sudėtį. Pirmąkart eterinių aliejų gavimas distiliacijos būdu plačiai aprašomas J. Brušveigo knygoje, vėliau K. Hesnerio.
XV a. buvo žinoma tik 13, 1540 m. – 34, 1598 m. – 108, 1708 m. – 120 augalų rūšių, iš kurių išskiriamas eterinis aliejus.

Nauda

Daugelis eterinių aliejų stiprina imuninę sistemą, stabdo mikrobų ir grybelių dauginimąsi, ramina ir padeda atsipalaiduoti, stimuliuoja ir suteikia energijos, mažina nuovargį, stresą, nervinę įtampą, depresiją, gerina nuotaiką.
Statistas

Statistas – kino, TV, teatro arba operos aktorius, atliekantis nedidelį vaidmenį. Vaidindami statistai paprastai nekalba arba kalba labai nedaug ir dažniausiai vaidina pagrindinių kūrinio įvykių fone (pvz., praeivius, restorano lankytojus, žiūrovus ir pan.) Dideliuose spektakliuose, operose, kariniuose ir epiniuose filmuose gali vaidinti net keli tūkstančiai statistų.
Statistų atrankos kriterijai priklauso nuo kūrinio. Statistams nebūtina turėti daug vaidybos patirties arba šie gebėjimai iš viso nereikalaujami. Dažniausiai svarbesnis yra punktualumas, patikimumas ir gebėjimas vykdyti režisieriaus nurodymus.
Statistus samdo kino studijos arba specialios agentūros. Samdydami statistus, režisieriai paprastai ieško konkrečios išvaizdos žmonių, kurie padėtų kurti filmo atmosferą, pavyzdžiui, „studentų“, „pasiturinčių vidutinio amžiaus piliečių“ ir pan. Kartais iš statistų pageidaujama tam tikrų gebėjimų, kaip antai važinėti riedučiais arba šokti. Be to, statistai dažnai turi patys pasirūpinti atitinkamais drabužiais ir kitu rekvizitu. Nedidelio biudžeto filmuose statistai gali būti samdomi arba kviečiami vaidinti nemokamai be atrankos.
Statistų užimtumas priklauso nuo režisieriaus poreikių. Kartais jie samdomi dienai ar dviem, kol bus nufilmuota konkreti scena ar scenos, o kartais tenka dirbti ilgiau. Pavyzdžiui, Džeimso Kamerono (James Cameron) filme „Titanikas“, 150 „svarbiausių statistų“ vaidino filmo keleivius viso filmavimo metu.
Kėdainių valsčius

Kėdainių valsčius buvo vidurio Lietuvoje. Centras – Kėdainiai.
Bronislavas Rimkus

Biografija

1982 m. baigė Vilniaus aukštąją partinę mokyklą, 1998 m. baigė edukologiją Vilniaus Gedimino technikos universitete, magistras.
1964–1975 m. Troškūnų profesinės technikos mokyklos gamybinio mokymo meistras, 1975–1982 m. Aukštakalnio ir Surdegio kolūkių pirmininkų pavaduotojas. 1982–1985 m. Troškūnų 2-osios kaimo profesinės technikos mokyklos direktoriaus pavaduotojas mokomajam ir auklėjamajam darbui, 1985–1987 m. Anykščių profesinės technikos mokyklos Troškūnų filialo vedėjas. 1987–1990 m. Kupiškio profesinės technikos mokyklos statybos direkcijos direktorius. Jam vadovaujant Kupiškyje pastatytas 450 vietų mokomasis pastatas, mokomosios – gamybinės dirbtuvės, du bendrabučiai po 200 vietų, 45 butų gyvenamasis namas, automobilių ir traktorių šildomi garažai, 60 vietų pastogė žemės ūkio technikai laikyti, autodromas, traktorodromas, mašinų plovykla, įrengtas stadionas ir sporto aikštelės. Nuo 1990 m. Kupiškio žemės ūkio mokyklos, dab. Kupiškio technologijos ir verslo mokykla, direktorius. 1991 m. įkūrė šios mokyklos mokomąjį žemdirbystės ūkį, 1995–1996 m. įrengė mokomąją gyvulių fermą. Jo iniciatyva mokomojo komplekso teritorijoje įveistas parkas ir sodas. Vėliau pensininkas.
Tėvynės sąjungos narys. 2008-2011 m.  ir nuo 2011 m. Kupiškio rajono savivaldybės tarybos narys.
Medilo rajonas

Geografija

Šiaurinę rajono dalį užima Švenčionių aukštuma, likusią dalį – Naručio–Vilijos lyguma. Aukščiausia rajono vieta – 233,9 m.
Rajonas itin ežeringas (ežeringumas 7,48 %); čia telkšo Narutis, Mėstras, Batorynas, Svierių ežeras, Blėda, Medilas, Baldukas, Glublia ir kt. Dauguma upių priklauso Vilijos baseinui (Stračia, Didysis Perakopas, Narutis, Uzlianka), o Medila – Vakarinės Dvinos baseinui.
Apie trečdalį rajono dengia miškai. Įsteigtas Naručio nacionalinis parkas.
Džersio vėliava

Džersio vėliava – Britanijos karūnos valdos Džersio vėliava.
Iki 1981 m. oficialiai naudota Šventojo Patriko vėliava (raudonas kryžius baltame fone), kurios kraštinių santykis 3:5. 1979 m. liepos 12 d. Džersio parlamentas priėmė, 1980 m. gruodžio 10 d. Elžbieta II patvirtino, o nuo 1981 m. balandžio 1 d. buvo oficialiai įvesta nauja vėliava, atitinkanti senąją, tačiau su herbo ir karūnos atvaizdu.
Širdies muzika

Apdovanojimai ir nominacijos

Streep buvo nominuota Oskarui, Auksiniui Gaubliui ir Screen Actors Guild apdovanojimui.
Filmo daina "Music Of My Heart", kurią sukūrė Diane Warren, buvo nominuota Oskarui, kaip Geriausia originali daina, ir Grammy apdovanojimui, kaip Geriausia daina, parašyta kino, televiziniui ar kt. filmui.
Eden: It's an Endless World!

Siužetas

Istorija pradedama ilgu įvadu, pasakojama apie ramų veikėjų Ennoia ir Hannah gyvenimą atokioje Edeno saloje kartu su jų globėju, mokslininku Lane Morris, sergančiu nepagydoma liga, kurią sukėlė pandeminis virusas, nusinešęs 15 proc. žmonijos. Prieš tai vykę įvykiai, vedantys prie Ennoia tėvo sugrįžimo ir Propater federacijos pajėgų, atpasakojami veikėjų prisiminimuose.
Po to persikeliama dvidešimtčia metų į priekį, į laikmetį, kuriame Ennoia sūnus Elijah grumiasi su galinga ir monopoline Propater federacija, siekdamas išlaisvinti dar vaikystėje federacijos pagrobtą seserį Mana. Laikydami ją įkaite federacija siekia pakenkti Pietų Amerikoje narkotikų magnatu pagarsėjusiam Ennoia Ballard, kurio baiminasi ir neapkenčia daugelis, netgi jo šeima. Toliau pasakojama, kaip vaikinukas bręsta ir mėgina kabintis į sudėtingą gyvenimą. Kūrinio eigoje jis sutinka daugelį kitų veikėjų, kompanionų ar priešų su savitomis gyvenimo istorijomis, kurie visi siekia to paties tikslo – išgyventi postapokaliptiniame distopiniame pasaulyje.
Vėliau istorija dar kartelį peršoka laiku į priekį, šįkart dar ketverius metus. Pandemiją sukėlęs virusas mutuoja ir žmonija dar kartą atsiduria ant išnykimo ribos.
Chuanas Karlosas I

Biografija

Senelis – Alfonsas XIII – buvo Ispanijos karalius nuo 1902 iki 1931 m.; po to Ispanija tapo respublika. Kai diktatoriui Fransiskui Frankui užėmus Ispaniją, Karloso tėvas pretendavo tapti karaliumi ir kritikavo F. Franko valdžią.
Keliavo po šalis, ištremtas iš savo šalies. Jis pirmą kartą pamatė Ispaniją, kai Fransiskas Frankas pakvietė jį mokytis. Mokėsi Ispanijos karinėje akademijoje, kariniame jūrų koledže ir karinių oro pajėgų akademijoje. Po karinių mokslų studijavo Madrido universitete.
1962 m. Atėnuose vedė Sofiją, Graikijos princesę. Ji pagimdė tris vaikus. Sofija, kaip ir jos vyras, keliavo po šalis ir mokėsi. Be gimtosios graikų ji dar mokėjo ispanų, anglų, prancūzų ir vokiečių kalbas.
1969 m. Fransiskas Frankas paskelbė, kad po jo mirties Ispanijos karaliumi taps Chuanas Karlosas. 1974 m. diktatorius susirgo. 1975 m. lapkričio 20 d. diktatoriui mirus, po dviejų dienų tapo Ispanijos karaliumi. Naujasis karalius gavo Franko šalininkų ištikimybę ir nuvedė šalį į politinę demokratiją. 1981 m. karinis perversmas dėl autoritarinės valdžios žlugo, kuomet atsisakė dalyvauti perversme ir baigė perversmą taikingai.
Vladas Pusvaškis

Biografija

1982 m. baigė Lietuvos veterinarijos akademiją, zooinžinierius, 2003 m. baigė Vytauto Didžiojo universitetą, edukologas.
Nuo 1985 m. rugsėjo 1 d. – Alantos žemės ūkio mokyklos, VšĮ Alantos technologijos ir verslo mokyklos direktorius. UAB „Alantos agroservisas“ valdybos pirmininkas.
Lietuvos krikščionių demokratų partijos, nuo 2008 m. Tėvynės sąjunga - Lietuvos krikščionys demokratai Molėtų rajono skyriaus narys.
1990–1995 m. Molėtų rajono tarybos deputatas, 1995–1997 m., 1997–2000 m., 2000–2003 m., 2003–2007 m., 2007–2011 m. ir nuo 2011 m. Molėtų rajono savivaldybės tarybos narys. 
2002–2007 m. Naujasodžio kaimo bendruomenės pirmininkas, Lietuvos kaimo mokymo įstaigų asociacijos tarybos narys, viceprezidentas. Lietuvos kaimo sporto asociacijos tarybos narys. Moka vokiečių, rusų, lenkų kalbas. Sutuoktinė Janina, vaikai Linas, Justina, Jaunius.