google/wiki40b huggingface dataset:
Kazys Sivickis

Kazys Sivickis (g. 1951 m. sausio 23 d. Žarėnuose, Telšių raj.) – technologijos mokslų daktaras, hidrotechnikos inžinierius, Lietuvos politinis bei visuomenės veikėjas.

Biografija

1958–1962 m. mokėsi Plungės rajono Plauskinių pradinėje mokykloje, 1969 m. baigė Telšių rajono Žarėnų vidurinę mokyklą. 1974 m. baigė Lietuvos žemės ūkio akademijos Hidromelioracijos ir žemėtvarkos fakultetą, 1985–1989 m. Maskvos hidromelioracijos instituto neakivaizdinio skyriaus aspirantas. 1991 m. Baltarusijos melioracijos ir vandens ūkio mokslinio tyrimo institute apgynė technikos mokslų kandidato disertaciją (nostrifikuota 1993 m.).
1974–1978 m. Žemės ūkio ministerijos Vyriausiosios tarybinių ūkių valdybos vyriausiasis inžinierius melioratorius, 1978–1981 m. Lietuvos komunistų partijos centro komiteto Žemės ūkio skyriaus instruktorius, 1981–1988 m. melioracijos ir vandens ūkio ministro pavaduotojas, 1988–1991 m. Gamybinio statybos ir montavimo susivienijimo „Lietuvos melioracija“ pirmininko pirmasis pavaduotojas, vyriausiasis inžinierius, 1991 m. valstybinės firmos „Lietuvos melioracija“ technikos direktorius, direktorius-Gamybos organizavimo valdybos viršininkas, 1991–1993 m. Lietuvos melioracijos įmonių asociacijos vicepirmininkas, nuo 1993 m. šios asociacijos pirmininkas. Nuo 2005 m. Lietuvos žemės ūkio ministerijos sekretorius. 2006 m. atsisakė Seimo nario mandato.
1998–2000 m. Lietuvos žemės ūkio universiteto Vandentvarkos katedros vyr. asistentas, docentas. Nuo 2002 m. šios katedros lektorius, hidrotechnikos bakalaurams dėsto kelių tiesimo technologiją ir darbo užmokesčio organizavimą, magistrams – statybos organizavimą.
Nuo 2002 m. Valstiečių ir Naujosios demokratijos partijų sąjungos valdybos pirmininkas, nuo 2005 m. Valstiečių liaudininkų sąjungos narys.
Yra paskelbęs daugiau kaip 60 straipsnių mokslo ir gamybine tematika melioracijos, aplinkosaugos, hidroenergetikos klausimais. 1999 m. įrašytas į Lietuvos žemės ūkio universiteto Vandens ūkio ir žemėtvarkos fakultetui nusipelniusių žmonių Garbės knygą.
Lietuvos melioracijos įmonių asociacijos pirmininkas, Lietuvos pramoninkų konfederacijos prezidiumo, Vandens problemų tarybos prie Lietuvos mokslų akademijos prezidiumo narys, Lietuvos žemėtvarkos ir hidrotechnikos inžinierių sąjungos vicepirmininkas, Lietuvos Respublikos žemės ūkio rūmų tarybos, Lietuvos žemės ir miškų ūkio visuomeninių ekspertų kolegijos prezidiumo, Statybos verslo įmonių kvalifikacijos atestavimo komisijos bei ilgametis Lietuvos žemės ūkio universiteto valstybinių kvalifikavimo komisijų narys.
Žmona Stasė (g. 1953 m.), vaikai Džeraldas (g. 1974 m.) ir Loreta (g. 1978 m.)
Sofija Horvataitė-Tiškevičienė

Biografija

Kilusi iš vengrų kilmės LDK didikų Horvatų giminės. Tėvas Aleksandras Horvatas. Motina Klotilda Volodkavičiūtė. Brolis Aleksandras Horvatas, seserys Felicija Sofija Grabovska (g. ~ 1830 m.) ir Jadvyga Kienevičienė (1836–1916 m.). 
Užaugo Rečicos vėliavininko, ilgamečio Kijevo gubernijos bajorų maršalkos Aleksandro Horvato šeimos rezidencijoje Barbarovo dvare prie Pripetės upės Minsko gubernijoje, mokytis su seserimis ir motina buvo išvykusi į Vakarų Europą.

Dvarai

Sofija Tiškevičienė valdė Dimitravo, Darbėnų ir Grūšlaukės dvarus. Vilniuje jai priklausė rūmai Trakų g. 10.
Kretingos dvaro ligoninėje įkūrė ir išlaikė našlaičių, senelių ir invalidų prieglaudą.
Gulbinė (Molėtai)

Istorija

Žinoma nuo 1744 metų.
Visuomenei naudingas darbas

Visuomenei naudingas darbas - visuomeninio darbo forma; viena iš pagrindinių nuteistųjų pataisymo ir perauklėjimo priemonių.

Asmenų, atliekančių laisvės atėmimo bausmę, įtraukimas

Asmenų, atliekančių laisvės atėmimo bausmę, įtraukimą į visuomenei naudingą darbą reglamentavo LTSR PDK (51 straipsnis). Jis nustatė, kad kiekvienas nuteistasis privalo dirbti. Pataisos darbų įstaigų administracija privalo užtikrinti, kad nuteistieji būtų įtraukiami į visuomenei naudingą darbą, atsižvelgiant į jų darbingumą, ir, kiek galima, į specialybę.
Atliekamieji bausmę ypatingojo režimo pataisos darbų kolonijose naudojami paprastai sunkiems darbams.
Nuteistieji įtraukiami į darbą paprastai pataisos darbų įstaigų įmonėse.
Nuteistųjų, įtraukiamų į darbą kitų ministerijų ir žinybų gamybos objektuose, darbas organizuojamas specialiai įrengtose gamybos zonose, laikantis izoliavimo ir apsaugos reikalavimų.
Nuteistųjų darbas organizuojamas, laikantis šio kodekso 18 straipsnyje numatyto atskiro nuteistųjų laikymo reikalavimų.
Darbų ir pareigų, kuriose draudžiama naudoti nuteistųjų darbą, sąrašą nustato Pataisos darbų įstaigų vidaus tvarkos taisyklės.
Gamybinė ūkinė pataisos darbų įstaigų veikla turi tarnauti pagrindiniam jų uždaviniui – nuteistuosius pataisyti ir perauklėti.
Stoniškių herbas

Aprašas

Sidabriniame, žaliais dobilų trilapiais damaskuotame lauke raudonas žengiantis žirgas.

Istorija

Herbas patvirtintas 2006 m. balandžio 24 d. Prezidento dekretu. Etalono autorius – Rolandas Rimkūnas.
Poltava

Istorija

Įkurtas 899 m., Magdeburgo teisė – nuo 1174 m. 1709 m. birželio 28 d. prie prie miesto vyko Poltavos mūšis kuriuo metu Petro I armija sumušė švedus. Miestas ypač išsiplėtė sovietmiečiu; nuo 1962-ųjų Poltavoje kursuoja troleibusai. Nuo 1991-ųjų nepriklausomos Ukrainos miestas.
Henrikas Jonaitis

Biografija

1942 m. baigė Vytauto Didžiojo universitetą, bet diplomo tarybinė okupacinė valdžia nepripažino, 1946 m. baigė Vilniaus universitetą, 1949 m. dar ir Vilniaus pedagoginio instituto Gamtos fakultetą. 1950–1951 m. Leningrado universiteto Teorinės ir taikomosios spektroskopijos katedros aspirantas. 1954 m. fizikos ir matematikos mokslų kandidatas.
1945m. Vilniaus I-osios vidurinės mokyklos buvusios  Vytauto Didžiojo gimnazijos  direktorius, Nuo 1946 m. Vilniaus universiteto dėstytojas, 1960–1976 m. Bendrosios fizikos ir spektroskopijos katedros vedėjas; nuo 1989 m. profesorius.

Mokslinė veikla

Mokslinių tyrimų sritys – organinių molekulių spektroskopija, fizikos dėstymo metodika ir istorija.
SV Sandhausen

Istorija

1916 m. įkurtas klubas. Pastaruoju metu (nuo 2012/2013 m. sezono) žaidžia 2. Bundesliga pirmenybėse.
Sindžerėjaus rajonas

Geografija

Sindžerėjaus rajonas šiaurėje ribojasi su Drokija, rytuose su Floreščiu, pietvakariuose su Ungeniu, pietuose su Teleneščiu, vakaruose su Feleščiu bei šiaurės vakaruose su Belcio savivaldybe. Didžiausias aukštis svyruoja nuo 190 iki 240 metrų.
Rajonas yra Dniestro upės baseine. Taip pat teka Dniestro dešinysis intakas Reutas (286 km), ir jo intakai: Solonecas, Ciulcul de Mijloc, Kubolta (102 km). Dauguma ežerų yra gamtinės kilmės.
Lietuvos dešiniųjų sąjunga

Lietuvos dešiniųjų sąjunga – Lietuvos politinė partija, veikusi 2001–2003 m.

Istorija

2001 m. spalio mėn. Nepriklausomybės partija, Tėvynės liaudies partija, Lietuvos demokratų partija ir Lietuvos laisvės lyga susijungė į Dešiniųjų sąjungą. Naujai partijai vadovauti pakviestas žymus kino režisierius Arūnas Žebriūnas nepasižymėjo politiniu aktyvumu, todėl netrukus partijai vadovauti ėmėsi Vidmantas Žiemelis.
Partija buvo registruota Teisingumo ministerijoje (kodas 195724321), tačiau skaitlingumu nepasižymėjo – 2002 m. deklaravo turinti 802 narius. 2003 m. Lietuvos savivaldybių rinkimuose partija laimėjo 2 mandatus. Tų pačių metų lapkričio 8 d. surengtas 7-asis neeilinis Tėvynės sąjungos (TS) ir 3-asis Lietuvos dešiniųjų sąjungos suvažiavimai dauguma balsų pritarė nutarimams dėl partijų jungimosi. Vadovaujantis Civiliniu kodeksu, LDS prijungta prie TS, perduodant šiai partijai LDS teises ir pareigas.
Kraujažolė

Vaistinės savybės

Gaieniniais kraujažolių preparatais žadinamas apetitas, gerinama skrandžio liaukų veikla, gydomas sumažėjusio rūgštingumo gastritas, skrandžio ir dvylikapirštės žarnos opaligė, kolitas, hemorojus, stabdomi vidiniai ir išoriniai kraujavimai, didinamas trombocitų kiekis kraujyje, greitinamas kraujo krešėjimas. Taip pat jais atpalaiduojami žarnyno, tulžies latakų lygieji raumenys, gerinamas tulžies styrimasis į dvylikapirštę žarną, virškinimas. Be to, kraujažolė veikia baktericidiškai, slopina uždegimus, mažina alergiją. Ji padeda žaizdoms, kepenų ir tulžies latakams, trauktis gimdai, o kartu mažina jos kraujavimą.
Ūlos akis

Ūlos akis – verdenė (virduklis, versmė, šaltinis), esanti Ūlos upės kairiojo kranto terasoje, Varėnos rajono Marcinkonių seniūnijoje netoli Mančiagirės. 2000 m. versmė paskelbta hidrogeologiniu gamtos paminklu.

Apie šaltinį

Šaltinis yra sufoziniame 4,4 m ilgio ir 3,4 m pločio duburyje. Virš upės lygio jis yra 4 m. Jo gylis 1,2 m. Šaltinio debitas yra apie 140 m³/d. Vanduo kyla iš giluminių tarpmorerinių vandeningų sluoksnių ir daro nemažą spūdį. Jame nuolat kunkuliuoja stipraus vandens srauto keliamas smėlis - kaip sako vietiniai, „šalcinis alma“.

Šaltinio vanduo

Šaltinio vanduo yra kalcio magnio hidrokarbonatinis. Apie jį sako, kad skaidrus kaip ašara. Jame yra apie 120 mg/l ištirpusių mineralinių medžiagų. Vanduo gėlas, minkštas, bekvapis, tačiau turi silpną geležies prieskonį. Jame 1,3 karto daugiau mangano ir dukart daugiau geležies, palyginti su geriamo vandens standartu.
Vanduo iš šaltinio mažu 67 m ilgio upeliu kiek pavingiuoja lygia greta su  Ūlos upe, tada, pasukęs į vakarus, nučiurlena į upę. Vietiniai gyventojai šaltinio vandenį vartoja gėrimui, mano, kad padeda nuo visų ligų – ypač pasemtas ką tik nusileidus saulei.
Pranas Genys

Biografija

1924 m. baigęs Telšių gimnaziją mokytojavo Mažeikių ir Ukmergės gimnazijose. 1926 m. sunkiai susirgęs grįžo į Kalnėnus, įsitraukė į visuomeninę veiklą. 1931 m. Telšiuose įsteigė kraštotyros draugiją „Alka“, 1932 m. – „Alkos“ muziejų, iki 1945 m. jo vedėjas.
Žemaitijoje rinko etnografinę medžiagą, tautodailės dirbinius, lėšas muziejaus statybai. 1934–1935 m. surengė kompleksinę ekspediciją į Drobūkščių kaimą, iš jo į „Alkos“ muziejų buvo atvežti 5 vežimai eksponatų. Redagavo 1928 m. Žemaitijos šaulių laikraštį „Šatrija“, 1931 m. „Žemaičių balsas“. Bendradarbiavo almanache „Žemaičiai“. 1920–1930 m. rašė į Lietuvos ir JAV lietuvių periodinę spaudą. Išleido eilėraščių rinkinių. Surengė žemaičių rašytojų literatūros vakarų. Po Antrojo pasaulinio karo dirbo mokytoju Pagėgių K. Donelaičio gimnazijoje. 1951 m. suimtas, kalintas Klaipėdoje, žuvo Macikų lageryje.
Ivanas Lubianojus

Biografija

Gimė 1909 m. spalio 25 d. Kėdainiuose. 1926 m. baigė vidurinę mokyklą, 1932 m. mechanikų mokyklą. Nuo 1941 m. liepos pradėjo tarnauti Raudonojoje armijoje, paskirtas tanko mechaniku-vairuotoju. 1946 m. demobilizuotas, dirbo Zernogrado mašinų testavimo skyriuje. Mirė 1985 m. lapkričio 25 d. Zernograde. Jo vardu pavadinta viena iš miesto gatvių.
Dominykas Miklius

Biografija

Siuvėjas. Manoma, draudžiamąją lietuvišką spaudą pradėjo platinti dar iki 1883 m., ją pirkdavo Tilžėje ir Bitėnuose. Bendradarbiavo su draudžiamosios lietuvių spaudos platinimo organizatoriais kunigu M. Sederavičiumi, buvo jo ir Žemaitijos knygnešių ryšininkas ir kunigu A. Vytartu, buvo jo ir Mažosios Lietuvos spaustuvininko E. Vejerio tarpininkas. Palaikė ryšius su katalikų laikraščių ir knygų leidėjais. Apie 1889 m. susipažino su Žemaičių kunigų seminarijos klierikais Kaune, aprūpindavo jų slaptas draugijas draudžiamąja lietuviiška literatūra. M. Sederavičiaus pavedimu nuvyko į Ustiužną (dab. Vologdos sritis) pas ištremtą kun. A. Jakštą, nuvežė jam išversti religinių tekstų. Nuo 1895 m. bendradarbiavo su knygnešiais J. Bieliniu, K Ūdra ir D. Bubėnu, platino jų atgabentą draudžiamąją lietuvių spaudą. Šia spauda aprūpindavo Liepojos ir Rygos lietuvius, nuo 1899 m. gyveno Rygoje. Gavę anoniminį skundą, žandarai 1900 m. kratė jo butą. Jam paskirtas kardomasis areštas, bet byla nutraukta. Iki 1905 m. Rusijos revoliucijos veždavo socialistinės krypties leidinius į Tryškius ir kitas Žemaitijos vietoves.
Slovakijos nacionalinis bankas

Slovakijos nacionalinis bankas (svk. Národná banka Slovenska, NBS) – Slovakijos centrinis bankas. Europos sąjungos ir Europos centrinių bankų sistemos narys. Nuo 2009 m. sausio 1 d. yra eurosistemos narys. Bankas turi 9 regioninius padalinius.

Istorija

Slovakijos nacionalinis bankas yra nepriklausoma institucija, kurios pagrindinis tikslas yra užtikrinti kainų stabilumą. Bankas, kartu su Čekijos nacionaliniu banku, buvo įkurtas 1993 m. sausio 1 d.
Bankas atstovauja Slovakiją tarptautinėse finansinėse institucijose ir tarptautinėse pinigų rinkos operacijose, susijusių su monetarinės politikos vykdymu.
Nuo 2010 m. sausio 12 d. banką valdo Jozef Makuch.

Būstinė

Slovakijos nacionalinio banko pastatas Slovakijos sostinėje Bratislavoje buvo atidarytas 2002 m. gegužės 23 d. Pastato aukštis – 111,6 m, turi 33 aukštus ir tai yra aukčiausias pastatas mieste, neskaitant antenos aukščio.
Petras Potockis

Šeima

Buvo vedęs Kateriną Ostrorug, Karūnos didžiojo pataurininkio Mykolo Ostrorugo (1593−1651) dukterį, nuo santuokos su kuria vaikų neturėjo. Po Petro Potockio mirties jo našlė Katerina antrą kartą ištekėjo už Belzo kašteliono Jono Aleksandro Miškovskio.
Moshe Zilberg

Biografija

Gimė 1900 m. Kaune, mokėsi Kelmės ješivoje, Myriaus ješivoje, Vilijampolės ješivoje ir Naugarduko ješivoje. 1920 m. išvyko į Frankfurtą prie Maino, kur baigė mokslus. 1921 m. pradėjo studijuoti filosofiją Marburgo universitete, vėliau teisę Frankfurto universitete. 1929 m. emigravo į Palestiną. 1929-1948 m. dirbo privačiu teisininku, dėstė Tel Avivo aukštojoje mokykloje. 1948 m. tapo Tel Avivo apygardos teismo teisėju. 1950-1970 m. dirbo Izraelio aukščiausiojo teismo teisėju. Dėstė teisę Jeruzalės hebrajų universitete. 1964 m. apdovanotas aukščiausiu Izraelio apdovanojimu Izraelio prizu. Mirė 1975 m. Jeruzalėje.
Iliuzija

Iliuzija – iškraipyta pojūčių interpretacija, kai realybė suvokiama ne tokia kokia ji yra. Dažniausiai pasitaiko bei geriausiai suprantamos - optinės iliuzijos, tačiau gali būti susijusios ir su kitais žmogaus pojūčiais, ne tik regėjimu, nors pastarasis pojūtis paprastai būna dominuojantis. Pvz., stebint lėlių teatro vaidinimą, žmogui gali atrodyti, kad kalba sklinda iš judančios lėlės burnos.
Psichologijoje ir psichiatrijoje sąvoka iliuzija reiškia tam tikrą jutiminio suvokimo iškraipymą, kai tikras pojūtis suvokiamas iškreiptai. Iliuzija nėra tas pats kas haliucinacija, pojūčių atsiradimas be išorinių veiksnių. Pvz., girdėti nerealius balsus būnant bet kokioje aplinkoje yra haliucinacijos, o girdėti balsus, klausantis vandens šniokštimo ar čiurlenimo, yra iliuzija.
Raimondas Gečas

Raimondas Gečas (g. 1968 m.) – buvęs Lietuvos futbolininkas.

Biografija

Žaidė Jovaras Mažeikiai (1990–1991), ROMAR Mažeikiai (1992–1994; Lietuvos čempionas), Vakarų žemaičiai Mažeikiai (1998–1999) komandose.
Egidijus Juška

Pasiekimai

1997/98 Lietuvos čempionas su Šiaulių "Karedos" komanda.
1998/99 Lietuvos čempionas su Vilniaus "Žalgirio" komanda.
2002, 2003 m. Kazachstano čempionas su Irtysh Pavlodar komanda
2005 m. Estijos čempionas su FC TVMK komanda
Degučio akmuo

Degučio akmuo – masyvus riedulys, stūksantis Medinų kaime, Nemaitonių seniūnijoje, Kaišiadorių rajone. Savivaldybės saugomu geologiniu gamtos paveldo objektu paskelbtas 1992 m.
Akmuo randamas Medinuose esančioje Degučio sodyboje, apie 0,4 km į vakarus nuo kelio  1819  Pakertai–Žostautai–Kalviai  arba tiek pat į šiaurės rytus nuo kaimo kryžkelės, kurioje stūkso Medinų akmenys. Prie objekto informacinis ženklas neįrengtas, aplinkui iškirsti vešėję krūmokšniai. Riedulys stūkso sodybos šiaurės vakariniame pakraštyje, apie 15 m nuo ūkinio pastato, kur guli nejudintas nuo neatmenamų laikų. Apie trečdalį akmens yra po žeme. Nuo akmens atsiveria žemėjanti banguotų laukų panorama.
Intymios paslaptys (žurnalas)

Istorija

Žurnale buvo daug rašoma apie seksą, lytinį gyvenimą, su tuo susijusias įdomybes, problemas ir dviejų žmonių tarpusavio santykius. Buvo taip pat spausdinama daug erotinių moterų fotografijų, sekso istorijų, patarimų jaunoms poroms ir panašiai. 2003–2009 m. greta šio žurnalo buvo leidžiamas ir kitas erotinis žurnalas „Intymios paslaptys PLIUS“. Leidėjas: UAB „InDiza“.

Redakcija

Redakcijoje dirbę žurnalistai ir kiti bendraautoriai: Eglė Navickaitė, Paulius Strazdas, Valdemaras Burauskas, Aurelija Pociūtė.
Tabora

Istorija

Taborą (tada vadintą Kaze) XIX a. vid. įkūrė arabų prekeiviai vergais. Vėliau ilgą laiką (jau ir vokiečių valdymo metais) miestą ir jo apylinkes kontroliavo vietinės gentys. XX a. pr. Tabora tapo svarbiu centru, kuomet ją pasiekė geležinkelis.
Padėjėjas

Padėjėjas - pagalbininkas (pareigybė); bendrininkas.
Lietuvos kultūros centrų asociacija

Lietuvos kultūros centrų asociacija – Lietuvos visuomeninė organizacija, vienijanti Lietuvoje veikiančius kultūros centrus ir rūmus.

Veikla

Lietuvos kultūros centrų asociacija įkurta 2003 m. Vilniuje. Turi 140 narių (2008 m.). Atstovauja kultūros centrams ir rūmams, koordinuoja jų veiklą, rūpinasi jų integravimu į įvairius šalies ir tarptautinius projektus, pristatymu Lietuvoje ir užsienyje, kuria kultūros plėtojimo Lietuvoje projektus, dalyvauja kitų institucijų kultūros plėtojimo programose, teikia siūlymus ir projektus vyriausybei ir kitoms valdžios institucijoms dėl teisės aktų, susijusių su kultūros įstaigų veikla, teikia metodinę ir kitą informaciją nariams, palaiko ryšius su kitais šalių panašiomis organizacijomis ir kita. Valdymo institucijos – visuotinis susirinkimas, taryba, prezidentas.
Prezidentas: Romas Matulis – nuo 2003 m.
Vytautas Gimžauskas

Biografija

1989 m. baigė Leningrado kinotechnikumą, kinotechnikas. Ignalinos miesto kultūros namų vyr. inžinierius kino menui. 2005 m. firmos „Liepa“ direktorius.
Partijos Tėvynės sąjunga - Lietuvos krikščionys demokratai narys. 1995–1997 m., 1997–2000 m., 2003–2007 m., 2007–2011 m. ir nuo 2011 m. Ignalinos rajono savivaldybės tarybos narys. 
Ignalinos bitininkų draugijos „Austėja“ pirmininkas, Ignalinos ūkininkų sąjungos skyriaus tarybos narys. Sutuoktinė Nijolė, vaikai Kristina, Miglė.
Nina Kolyševa

Biografija

1956 m. baigė Baltarusijos valstybinio universiteto Geologijos-geografijos fakultetą. 1956–1959 m. dirbo Baltarusijos mokyklose. 1959–1960 m. dirbo Klaipėdos 3-iojoje vidurinėje mokykloje vyresniąja pionierių vadove. 1960–1968 m. Klaipėdos 6-osios vidurinės mokyklos geografijos mokytoja, 1968–1975 m. – direktoriaus pavaduotoja. 1975–1991 m. Klaipėdos Maksimo Gorkio vidurinės mokyklos direktorė. 1991–2002 m. Klaipėdos Pajūrio vidurinės mokyklos geografijos mokytoja.
SWIFT

SWIFT (angl. Society for Worldwide Interbank Financial Telecommunication) – tarptautinių tarpbankinių finansinių atsiskaitymų organizacija, įkurta 1973 m. Briuselyje (Belgija). SWIFT pranešimų sistema skatina mokėjimo pavedimų cirkuliaciją tarp jos narių bankų. Sistema operuojama konsorciumo, susidedančio iš maždaug 1700 bankų, esančių daugiau nei 80 valstybių.
Stasys Lapė

Biografija

1981 m. baigė Kauno politechnikos institutą, inžinierius. 2003 m. Šiaulių universitete baigė viešąjį administravimą.
1995–1997 m. Tauragės apskrities valdytojas, nuo 1998 m. Tauragės profesinio rengimo centro direktorius, 2006–2007 m. Jaunimo mokyklos direktorius.
Nuo 1990 m. Lietuvos demokratinės darbo partijos, nuo 2001 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Tauragės rajono skyriaus narys.
1990–1995 m. Tauragės rajono tarybos deputatas, 1995 m., 2003–2007 m., 2007–2011 m. ir nuo 2011 m. Tauragės rajono savivaldybės tarybos narys. 
Žmona Marija, dukra Aušra, sūnus Vytautas.
Kęsgailos

Valdos ir įtaka

Pagrindiniai Kęsgailų dvarai buvo Žemaitijoje – Batakiai, Katyčiai, Plateliai, Skirsnemunė, Švėkšna. Taip pat turėjo dvarų Palenkės vaivadijos Balstogės paviete, Naugarduko ir Minsko vaivadijose. XVI a. pr. jiems priklausė 34 dvarai su 4000 valstiečių tarnybų ir 8000 dūmų. Kęsgailos Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės kariuomenei skirdavo 600 raitelių. Kęsgailos buvo nuolatiniai Ponų tarybos nariai, LDK savarankiškumo šalininkai. Broliai Mykolas ir Jonas Kęsgailos apie 30 metų buvo faktiniai Lietuvos Didžiosios kunigaikštystės valdytojai. Žemaitijos seniūno pareigos būdavo beveik paveldimos, nes kitų giminių žemaičiai tiesiog nepripažindavo. Žemaitijos tijūnus Kęsgailos skirdavo patys, nesiskaitydami su Didžiuoju kunigaikščiu ir smulkesniais bajorais. Žygimantas Senasis skirdamas Stanislovą Kęsgailą Žemaitijos seniūnu, jam paliko tik kas dešimtą valsčių, po to Kęsgailų įtaka valstybėje sumažėjo.
Vidiniai Hebridai

Vidiniai Hebridai (škotų gėlų kalba: Na h-Eileanan a-staigh, „vidinės salos“) yra salynas į vakarus nuo Škotijos, į pietryčius nuo Išorinių Hebridų. Kartu šios salos sudaro Hebridus, kur vyrauja švelnus jūrinis klimatas. Salyną sudaro 36 gyvenamos ir 43 negyvenamos salos, didesnės nei 30 hektarų. Pagrindiniai pajamų šaltiniai yra turizmas, žemės ūkis, žvejyba ir viskio distiliavimas. Šiais laikais Vidiniai Hebridai priklauso dviem vietinėm valdžiom: viena pietuose, kita šiaurėje. Bendras salų plotas yra apie 412 850 hektarų, o jose gyvena 18 257 žmonės (2001 m.). Vidutinis gyventojų tankumas yra truputį didesnis nei 4 žm./km².
Salose yra daug priešistorinių struktūrų. Daug jų atsirado prieš salas paminint romėnų ir graikų rašytojams. Seniausi žinomi salų gyventojai buvo piktai šiaurėje ir gėlai iš Dál Riata karalystės pietuose. Vidinius Hebridus 400 metų valdė vikingai, kol jie atiteko Škotijai Perto sutartimi 1266 m. Po to salas valdė įvairūs škotų klanai, kurių svarbiausi yra Maklynai, Maklaudai ir Makdonaldai. Prievartinis žmonių išvarymas Škotijos kalnyne XIX a. smarkiai atsiliepė gyventojų skaičiui salose ir tik dabar jis nustojo mažėti.
Susisiekimas iš esmės vyksta tik jūra, daug kur kursuoja keltai. Škotų gėlų kalba vis dar labai paplitusi salose.
Kavarsko Šv. Jono Krikštytojo bažnyčia

Istorija

1538 m. įsteigta parapija. Iki 1636 m. pastatyta nauja bažnyčia (kitoje vietoje). Kavarsko dvare 1636 m. pastatyta mūrinė koplyčia. 1697 m. bažnyčia perstatyta. Jai Mykolas Oginskis skyrė turto. 1781 m. minima parapinė mokykla. Per miesto gaisrą 1842 m. sudegė klebonija su ūkiniais pastatais. 1857 m. pradėta statyti dabartinė vienabokštė bažnyčia. Išmūrijus sienas dėl prasidėjusio sukilimo statyba uždrausta. 1864 m. gautas leidimas tęsti statybą. 1868 m. leista rinkti aukas baigti statyti bažnyčią (pastatyta 1887 m.).
1909–1914 m. veikė Lietuvių katalikų blaivybės draugijos skyrius. Per Pirmąjį pasaulinį karą bažnyčia apgadinta. Parapijiečių ir iš Kavarsko parapijos kilusio JAV lietuvio Pranciškaus Kalibato lėšomis bažnyčia suremontuota: 1924 m. įrengti šoniniai, 1931 m. – didysis altorius, 1927 m. atstatytas bažnyčios bokštas, įkelti 3 varpai, 1929 m. įsigyti vargonai.
1935 m. pastatyta parapijos salė. 1936 m. prie vieškelio į Ukmergę pastatytas 20 m aukščio gelžbetoninis kryžius. 1947–1975 m. klebonavo Valerijonas Kekys (1909–1982). Kunigas Albertas Perminas (1914–1983) nuo 1975 m. buvo parapijos administratorius (palaidotas šventoriuje).

Architektūra

Bažnyčia istoristinė (dominuoja neobaroko ir neoklasicizmo elementai), su priestatėliais prie pagrindinio fasado. Vidus 3 navų, atskirtų pilioriais, dengtų cilindriniais skliautais. Šventoriuje stovi koplytėlė ir triaukštis stogastulpis.
Žalpiai

Aplinkinės gyvenvietės

Griniai – 10 km
LIOLIAI – 11 km 
 Pėriškiai – 1 km
Aukštkeliai – 7 km 
 Viduklės GS – 9 km
Pryšmančių III kapinynas

Kapinynas

Įrengtas aukštumos rytiniame pakraštyje. Šiaurinė dalis dirvonuoja, likusi – ariama.
2012 m. registruotas kultūros vertybių registre (35948).
Teritorija – 0,8 ha.
0,12 km į šiaurę yra Pryšmančių II kapinynas, 0,93 km į pietus – pietvakarius – Pryšmančių I kapinynas.

Tyrimai

2011 m. išaiškino Donatas Butkus (Kretingos muziejus), žvalgė Arūnas Strazdas, Algirdas Skrupskelis, Jonas Balčiūnas (Kultūros paveldo centras).
Rasta geležinių ir žalvarinių dirbinių (daugiausia papuošalų: segių, antkaklių, apyrankių, smeigtukų ir pan.) fragmentų iš suardytų griautinių ir degintinių VIII – XIII a. kapų.
Radinius saugo Kretingos muziejus.
Ignas Brasevičius

Pasiekimai

2016 m. Berlyno maratone jis užėmė 24-ąją vietą ir įvykdė pasaulio čempionato normatyvą. I.Brasevičius finišavo per 2 valandas 18 minučių 56 sekundes. Tai buvo ne tik sportininko asmeninis rekordas, bet ir geriausias Lietuvos sezono rezultatas.
Misūrio universitetas

Istorija

Misūrio universitetas įkurtas 1839 m. Nuo 1871 m. universitete galėjo studijuoti moterys. Nuo 2008 m. su Misūrio universitetu bendradarbiauja Vytauto Didžiojo universitetas.