google/wiki40b huggingface dataset:
Anatolijus Lunačiarskis

Anatolijus Lunačiarskis (1875 m. lapkričio 23 d., Poltava – 1933 m. gruodžio 26 d., Mentonas, Prancūzija) – rusų rašytojas, visuomenės ir politinis veikėjas, publicistas, kritikas, TSRS Mokslų akademijos akademikas, pirmasis TSRS švietimo liaudies komisaras.

Biografija

Gimė Poltavoje. Nesantuokinis Aleksandro Antonovo ir Aleksandros Lunčiarskajos sūnus. Motinai išsiskyrus su tuometiniu vyru Vasilijumi Lunačiarskiu, Anatolijus pasiliko savo senąją pavardę.
Studijavo Ciuricho universitete, kur susipažino su Europos socialistais. Rusijos socialdemokratų darbininkų partijai skilus į bolševikus ir menševikus, prisijungė prie pirmųjų, kur palaikė Aleksandrą Bogdanovą. Po Vasario revoliucijos grįžo į Rusiją. Po Spalio revoliucijos, 1917 m. buvo paskirtas švietimo liaudies komisaru, šias pareigas užėmė iki 1921 m. 1919 m. dalyvavo Leningrado Maksimo Gorkio teatro (nuo 1992 m. Didysis Georgijaus Tovstonogovo dramos teatras) įkūrime, dirbo su Maksimu Gorkiu, Aleksandru Bloku, Marija Fiodorovna Andrejeva. Buvo atsakingas už cenzūrą.
1930 m. buvo paskirtas TSRS atstovu Tautų Sąjungoje, 1933 m. – ambasadoriumi Ispanijoje. Pakeliui užimti savo pareigų mirė Mentone (Prancūzija). Palaidotas Nekropolyje prie Kremliaus sienos. Didžiojo valymo metu (1936–1938 m.) A. Lunačiarskio vardas buvo pašalintas iš TSRS komunistų partijos istorijos, jo memuarai uždrausti, tačiau šeštame-septintame dešimtmečiuose viešas atminimas grąžintas.
Detective Comics

Detective Comics (liet. Detektyvo komiksai) yra JAV komiksų knyga, leidžiama bendrovės „DC Comics“ nuo 1937 m. Žymi tuo, jog jos #27 numeryje pirmą kartą buvo pristatytas superherojaus personažas – Betmenas. Ši komiksų knyga buvo leidžiama kartu su Action Comics, kurioje debiutavo Supermenas. 2011 m. duomenimis, Detective Comics jau išleido 881 numerį ir yra ilgiausiai leidžiama komiksų knyga Jungtinėse Valstijose.

Betmenas

1939 m. gegužę Detective Comics #27 numeryje pirmą kartą pristatė superherojų Betmeną (kaip „Žmogų-Šikšnosparnį“). Herojus akimirksniu tapo Detective Comics žvaigžde, žurnalo viršelyje taip pat buvo dažnai rašoma Detective Comics featuring Batman (liet. Detektyvo komiksai pristato Betmeną). Kadangi #27 numeris yra pirmasis Betmeno pasirodymas, tai jis yra laikomas pačia vertingiausia komiksų knyga pasaulyje, kurios viena kopija 2010 m. vasarį aukcione buvo parduota už 1 075 000 JAV dolerių
1939 m. balandį #38 numeryje pasirodė Betmeno bendražygis Robinas. Robino pasirodymas ir padidėjęs Detective Comics perkamumas lėmę superherojų ir jų bendražygių kūrimo madą. Dauguma komiksų fanų ir istorikų šį laikotarpį vadina Auksiniu komiksų amžiumi.
Sniego patranka

Sniego patranka – įtaisas dirbtiniam sniegui gaminti slidinėjimo trasose, vaikų žaidimo aikštelėse, filmavimo aikštelėse ir kitur.
Įtaisas labai smulkiai purškia vandenį ir jį sušaldo. Sniego patrankas naudoja slidinėjimo kurortai, siekdami pailginti slidinėjimo sezoną. Dalis slidininkų mano, kad sniego patrankomis pagamintas sniegas yra prastesnis, nes nesudaro snaigių, o jo dalelės yra didesnio tankio negu natūralaus sniego.
Sniego patranką 1950 m. išrado ir užpatentavo Art Hunt, Dave Richey ir Wayne Pierce.
Kuriant sniego patrankas, siekiama maksimizuoti pagaminamo sniego kiekį, minimizuoti energijos sąnaudas ir žalingą poveikį aplinkai, pratęsti laikotarpį, kai galima gaminti sniegą.
Vytautas Grykšas

Biografija

1983 m. baigė VU Medicinos fakultetą, gydytojas, neurochirurgas. Klaipėdos universitetinės ligoninės 1-ojo neurochirurginio skyriaus vedėjas. Profesinės gydytojų sąjungos pirmininkas.
Žmona Regina, vaikai Vytautas, Asta.
Jingė

Geografija

Jingė įsikūręs vakariniame Sinbėjaus pakrašty, prie Dahano upės kranto. Rytuose ir pietuose ribojasi su kaimyniniais Šulino ir Sansijos rajonais, šiaurėje ir vakaruose su Taojuanu. Rajono kraštovaizdis daugiausia kalvotas.

Istorija

Tikėtina, kad apie 1684 m. čia jau gyveno hakai, kurie specializavosi arbatos auginime. Teritorijoje XVIII a. įsikurdino naujakuriai iš žemyninės Kinijos (Guangdžou), kurie čia pradėjo verstis keramikos gamyba.
Gomurio migdolas

Gomurio migdolas (lot. tonsilla palatina) - porinė limfoidinio audinio sankaupa priklausanti limfoepiteliniui ryklės žiedui. Ovalios formos, 2-2,5 cm ilgio, 1-1,5 cm storio, tačiau dydis įvairuoja dėl amžiaus ir ligų, didžiausias gali būti 6 - 7 metų vaiko, vėliau prasideda involiucija.
Priekyje gomurinis migdolas liečia gomurinį liežuvio lanką, užpakalinėje pusėje - gomurinį ryklės lanką, išsidėsto bendravardėje duobėje tarp šių lankų. Savo šoniniu paviršiumi migdolas liečia viršutinį ryklės sutraukiamąjį raumenį. Vidinis laisvasis paviršius atsuktas į burnos ertmę, jame yra 10-20 nedidelių migdolo duobučių.
Gomurio migdolo uždegimas - tonzilitas.
Marija Bedarfaitė

Marija Bedarfaitė (g. 1927 m. rugsėjo 24 d. Kaune) – dainininkė (sopranas) – muzikos mokytoja, chorvedė.

Biografija

Baigusi Kauno 3-ąją mergaičių gimnaziją, 1947–1949 m. dainavimą studijavo Kauno konservatorijoje (Aleksandro Kačanausko ir Aleksandros Staškevičiūtės klasės), 1949–1954 m. dainavimo studijas tęsė Lietuvos valstybinėje konservatorijoje Vilniuje (N. Karnavičienės klasė), kartu studijavo ir choro dirigavimą doc. Antano Budriūno klasėje. Gyvendama Bulgarijoje, stažavo pas prof. T. Milanovą Sofijos eksperimentinėje muzikos mokykloje.
1952–1954 m. – Vilniaus 13-ojo vaikų darželio, 1954–1964 m. – 9-ojo vaikų darželio muzikos vadovė. 1960–1964 m. – Vilniaus berniukų choro „Ąžuoliukas" jaunučių choro vadovė ir balso lavinimo mokytoja. Kurį laiką buvo Vilniaus medicinos mokyklos muzikinio auklėjimo pedagogė, Respublikiniame mokytojų tobulinimosi institute dėstė muziką vaikų darželių muzikos vadovėms, auklėtojoms ir vedėjoms.
1964–1977 m. gyveno ir dirbo Bulgarijoje, Veliko Tirnovo mieste. Vaikų muzikos mokykloje dėstė solfedžio ir privalomąjį fortepijoną, vadovavo mokyklos parengiamajam vaikų chorui ir miesto mergaičių chorui.
Grįžusi į Lietuvą, 1977–1996 m. dirbo Vilniaus berniukų chore „Ąžuoliukas“ ir „Ąžuoliuko“ muzikos mokykloje. Vadovavo mažylių ir pradinių klasių berniukų chorams, mažuosius choristus mokė gražiai ir išraiškingai dainuoti. Su berniukais padarė įrašų Lietuvos radijui ir plokštelėms, dalyvavo koncertuose. Jaunučių chorui dirigavo 1980 ir 1985 m. „Ąžuoliuko" 20-mečio ir 25-mečio jubiliejiniuose koncertuose. Kaip solistė daug koncertavo Lietuvoje ir svetur.
Pedagogė sukūrė nemažai dainelių vaikams, kartu su A. Kauniene ir Kazimieru Linkevičiumi išleido knygą „Muzikinis auklėjimas vaikų darželyje" (1964 m.). 1959 m. mokytoja apdovanota Liaudies švietimo pirmūno ženkleliu.

Šaltinis

Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999. Informacijos publikavimui gautas žodinis autoriaus leidimas.
Valentinas Beinoris

Biografija

1979 m. baigė Kauno politechnikos institutą, inžinierius – matematikas.
Panevėžio apskrities Valstybinės mokesčių inspekcijos Kupiškio skyriaus viršininkas, 2006 m. UAB „Durpeta“ kokybės kontrolės vadovas, vadybininkas.
Nuo 1993 m. Tėvynės sąjungos Kupiškio rajono skyriaus narys. 1997–2000 m., 2000–2003 m., 2003–2007 m., 2007–2011 m. ir nuo 2011 m. Kupiškio rajono savivaldybės tarybos narys. 
Lietuvai pagražinti draugijos narys. Sutuoktinė Dalia, vaikai Viktorija, Valentinas.
Aleksandra Fokina

Biografija

1901 m. baigė Sankt Peterburgo imperatoriškosios teatro mokyklos Choreografijos skyrių. 1905–1925 m. Marijos teatro solistė. 1925 m. persikėlė į Rygą. 1925–1937 m. Nacionalinės operos Rygoje baleto trupės iki 1932 m. solistė, nuo 1932 m. baletmeisterė, vadovė, buvo įkūrusi baleto studiją. Prisidėjo prie latvių baleto artistų meistriškumo ugdymo. Nuo 1937 m. gyveno Niujorke, iki 1965 m. dėstė savo įkurtoje baleto mokykloje.
Leopold Spaeth

Biografija

Gimė 1928 m. spalio 30 d. Šiauliuose. Prieš karą mokėsi realinėje mokykloje Klaipėdoje, po karo Flensburge. Po mokyklos baigimo mokėsi sodininko amato, 1952 m. pradėjo savo verslą. 1959 m. tapo Vokietijos krikščionių demokratų sąjungos nariu. 1959-1971 m. dirbo įvairiose vietinės valdžios institucijose. 1971 m. išrinktas į Šlėzvigo-Holšteino žemės tarybą. 1984 m. išrinktas į Europos parlamentą, kur dirbo žemės ūkio, žuvininkystės ir kaimo plėtros komitete bei priklausė delegacijai atsakingai už ES santykius su Šiaurės Europos šalimis ir Šiaurės Taryba. 1978 m. apdovanotas Vokietijos Federacinės Respublikos ordinu „Už nuopelnus“. Mirė 2006 m. balandžio 22 d. Ostenfelde.
Zimbabvės herbas

Zimbabvės herbas – Zimbabvės valstybės simbolis, priimtas 1981 m. rugsėjo 21 d., praėjus metams ir penkiems mėnesiams po to, kai buvo priimta Zimbabvės vėliava.

Herbo aprašas

Herbo skydas klasikinis, skydo galvos laukas padengtas 14 vertikaliai einančių mėlynų ir baltų banguotų juostelių, pagrindinis laukas žalias, jame – pilkas Didžiosios Zimbabvės griuvėsių atvaizdas.
Virš skydo – auksinė ir žalia grįžtė, virš kurios auksinis Zimbabvės Paukštis didelės raudonos penkiakampės žvaigždės fone.
Skydininkai yra dvi piestu stovinčios natūralios spalvos antilopės kudu. Už skydo sukryžiuoti kauptukas geltonu kotu (galva viršuje, heraldiškai dešinėje pusėje) ir Kalašnikovo automatas (vamzdis viršuje kairėje pusėje) ruda buože. Kauptuko galva ir automato vamzdis pilki.

Herbo pagrindas yra geltona žemė. Vietoje, kur skydas remiasi į pagrindą yra pluoštas medvilnės dėžučių, dešinėje – pluoštas kviečių varpų, o kairėje – auksinė kukurūzo burbuolė su žaliais lapais.

Po pagrindu – balta juosta raudona išvirkščia puse, kurioje devizas – angl. Unity, Freedom, Work 'Vienybė, laisvė, darbas'.
FK Pakruojis

Istorija

Tarpukariu (1922-1940) Pakruojyje veikė žydų „Makabio“ sporto klubo skyrius, susiburdavo komandos įvairioms rungtynėms. Būta jaunalietuvių ir kitų organizacijų skyrių, o vasaros metu jėgas išbandydavo su Rozalimo, Klovainių ir aplinkinių kaimų komandomis.
Pokario metais suburta komanda, kuri žaidė Lietuvos II grupės pirmenybėse. Iš tų laikų liko mažai informacijos. Žinoma, kad 1953 m. rugpjūčio 2 d. išvykoje buvo žaistos rungtynės su Biržų „Žalgiriu“ ir jas pakruojiečiai pralaimėjo 1:6.
Marna (departamentas)

Marna (51) (pranc. La Marne  – Prancūzijos departamentas šalies šiaurėje, Šampanės-Ardėnų regione, pavadintas pagal to paties pavadinimo upę, Senos dešinįjį intaką. Administracinis centras – Šampanės Šalonas, iki 1998 m. vadinosi Šalonas prie Marnos. Generalinės tarybos pirmininkas Rėnė Polis Savari.
Departamente 5 apskritys, 44 kantonai, 57 municipaliniai susivienijimai ir 619 komunų. Plotas – 8 162 km². 1999 m. – 565 229 gyventojai, 69 gyv./km² .

Istorija

Įsteigtas pagal Didžiosios Prancūzijos revoliucijos 1789 m. gruodžio 22 d. įstatymą nuo 1790 m. kovo 4 d. kartu su kitais 82 departamentais apimant po dalį Šampanės provincijos. 1800 m. vasario 17 d. įsteigus prefekto pareigas, pirmuoju prefektu tapo Buržua de Žesė (Bourgeois de Jessaint), kuris šiame poste išbuvo 38 metus.
Pirmieji žmonės teritorijoje apsigyveno prieš 300 000 metų. Nuo V a. PK krašte apsigyveno keltai. 58 m. PK, nukariaudamas galus lankėsi Julijus Cezaris, aprašęs vietinius gyventojus belgus savo Komentaruose. Strabonas Reimso gyventojus vadino turtingiausiais tarp genčių – Inter istas gentes Remi sunt nobilissimi. Romos imperijos laikus primena gausūs archeologija|archeologiniai radiniai, tų laikų statiniai. Krikščionybė atsirado apie III a., tačiau pirmieji krikščionys jokių represijų nesusilaukė.
Netgi barbarai, IV a. nusiaubę visą Europą, šį kraštą paliko neutralų, o kai V a. krašto sostinei pagrasino Atila, gyventojai susivienijo prieš jį su frankų karaliumi Merovėjumi, vizigotų – Teodoriku ir Flavijaus Ecijaus legionais. Susiformavo vietinė Kloviso monarchija, kurią Karolis Didysis įtraukė į savo imperiją. 1284 m. Šampanės kunigaikštis kraštą kaip kraitį atidavė Prancūzijos karaliui Filipui Gražiajam. Šimtamečio karo metu kraštą nesėkmingai bandė užimti Robertas Knolis.
Pirmasis pasaulinis karas kraštui padarė nemažai žalos. Daugybės mūšių vietose liko nesprogusių sviedinių, minų, laukai buvo nusėti skeveldrų, kulkų, karo technikos liekanų, todėl nebetiko jokiai kitai veiklai. Raudonoji zona Marnos departamente apėmė 24 556 ha.

Geografija

Marnos departamentas ribojasi su Ardėnų, Mezo, Aukštutinės Marnos, Obo, Senos ir Marnos bei Esno departamentais.

Klimatas

Klimatas kontinentinis ir okeaninis, nes įtakos turi Atlanto vandenynas. Lietūs būna dažniausiai pavasarį ir rudenį, kritulių kiekis per metus svyruoja nuo 500 mm Reimse ir Šalone iki 1000 mm Reimso kalnuose. Saulėta būna apie 1730 valandų. Vidutinė metinė temperatūra 15 laipsnių C, nuo 2 °C sausio mėn iki 18 °C liepos mėn.

Politika

Departamentą Prancūzijos senate atstovauja Ivas Detrenė, Žanas klodas Etjenas ir Fransuaza Fera, Atstovų rūmuose – 6 nariai. Generalinę tarybą sudaro 45 nariai, renkami kas trejus metus šešerių metų kadencijai.

Prefektai

2005 m. – Dominique Dubois
FC Baník Ostrava

Istorija

Klubo ištakos siekia 1922 m.
Jonas Kuzminskas

Biografija

1971–1978 m. mokėsi Plungės rajono Pajomančio aštuonmetėje mokykloje, 1978–1982 m. Rietavo tarybiniame ūkyje technikume, 1987 m. baigė Lietuvos žemės ūkio akademiją, inžinierius mechanikas.
1987 m. Plungės raj. „Keturių komunarų“ kolūkio eksploatacijos inžinierius, 1989–1994 m. vyriausias inžinierius mechanikas. Iširus žemės ūkio bendrovei, Plungės raj. Labardžių gaisrinės atraminio punkto darbuotojas, 2000–2003 m. Rietavo savivaldybės mero pavaduotojas. Nuo 2003 m. žemės ūkio kooperatinės bendrovės „Pieno gėlė“ direktorius.
Nuo 1995 m. Lietuvos valstiečių partijos, Valstiečių ir Naujosios demokratijos partijų sąjungos, Lietuvos valstiečių liaudininkų sąjungos Rietavo skyriaus narys.
Dalyvavo 2000 m. Seimo rinkimuose Plungės-Rietavo (Nr. 35) daugiamandatėje apygardoje. Kandidatu iškėlė Lietuvos valstiečių partija (priešrinkiminis numeris sąraše: 38). 2000–2003 m., 2003–2007 m. ir nuo 2007 m. Rietavo savivaldybės tarybos narys.
Žemaičių kultūros draugijos narys. Sutuoktinė Angelė, vaikai Andrius, Rimvydas.
Alnukai

Istorija

Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. Pagal 1921 m. lenkų valdžios atliktą gyventojų surašymą kaime gyveno 48 gyventojai, iš kurių 22 lenkai ir 26 lietuviai. Iki 1976 m. liepos 1 d. Alnukai priklausė Suvalkų vaivadijos Berznyko valsčiui.  1975-1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.
Smuikininkas ant stogo

Smuikininkas ant stogo yra spektaklis, parašytas Jerry Bock, Joseph Stein ir Sheldon Harnick. Spektaklio siužetas paremtas žydų rašytojo Šolomo Aleichemo kūriniu "Tevijas ir jo dukterys" bei kitomis jo apysakomis.

Pirma dalis

Spektaklis prasideda Anatevkoje, mažame mieste carinėje Rusijoje. Tevijas, miestelio pienininkas, supažindina žiūrovus su žydiška religija. Kai pareina namo iš savo kasdieninių darbų, jis sutinka savo žmoną Goldę ir savo penkias dukras: Caitelę, Hodelę, Havą, Šprintzę ir Bėlkę, kurie ruošiasi Šabo vakarienei. Netrukus, Jentė, miestelio piršlė, atvyksta į namus ir papasakoja Goldei apie Lazarą Vilką, turtingą skerdiką, kuris nori vesti Caitelę. Caitelė, išgirdusi šias naujienas, nenudžiugo, nes jau mylėjo vaikystės draugą Motelį Kamzoilį.
Tevijo arklys šlubuoja ir jis pats turi traukti karutį ir atgabenti pieną ir sūrį. Pakeliui, jis sutinka vyrus iš miestelio, ir jie papasakoja apie žydų persekiojimus. Perčikas, mokinys iš Kijevo atvyksta į miestelį. Perčikas Tevijui patinka ir jis pasiūlo mokiniui savo kambarį jei pamokins jis savo dukras. Goldė liepia Tevijui eiti ir pakalbėti su Lazariu apie kažką svarbaus. Caitelė bijo, kad piršlė jai suras vyrą, nors ji nori tekėti už Motelio, bet Motelis bijo Tevijo kantrybės ir atsisako paprašyti leidimo vesti Caitelę. Vėliau, šeima susirenka švęsti šabo.
Po vakarienės, Tevijas nueina pas Lazarą Vilką. Lazaras pareiškia norą vesti Caitelę, ir Tevijas susitaria su juo. Abu nueina į smuklę ir baliavoja.
Audronė Abrūtytė-Meškauskienė

Audronė Meškauskienė-Abrūtytė (1965 m. lapkričio 17 d. Skuode), muzikos mokytoja ir chorvedė.

Biografija

Lankė Skuodo l – ąją vidurinę mokyklą ir vaikų muzikos mokyklą (A. Kazio akordeono klasė). 1980–1984 m. choro dirigavimo mokėsi Klaipėdos S. Šimkaus aukštesniojoje muzikos mokykloje (dėst. J. Kubilius).
Nuo 1984 m. rudens Skuodo vaikų muzikos mokyklos mokytoja, 1989–1991 m. direktorė, vėliau mokytoja, nuo 1995 m. chorinio dainavimo skyriaus vedėja. Jos iniciatyva muzikos mokykla gavo geras patalpas, įkurtas mokyklos filialas Ylakiuose.
Nuo pat darbo pradžios vadovauja Skuodo vaikų muzikos (meno) mokyklos jaunių chorui, kurį parengė 1985 m., 1987 m. respublikinėms dainų šventėms, 1990 m. Lietuvos tautinei dainų šventei, 1994 m. I ir 1998 m. II Pasaulio lietuvių dainų šventėms bei 1997 m. Lietuvos moksleivių dainų šventei Vilniuje. Taip pat dalyvavo 1995 ir 1996 m. zoninėse dainų šventėse Klaipėdoje, 1995 m. moksleivių chorų festivalyje „Baltijos bangelės“ Palangoje. Vadovauja chorinio dainavimo skyriaus mergaičių vokaliniam ansambliui. Kurį laiką mokytojavo ir Skuodo vidurinėse mokyklose, su vokaliniais ansambliais dalyvavo „Dainų dainelės" konkursuose.
1984–1990 m. vadovavo Skuodo rajono medicinos darbuotojų moterų chorui, jį parengė 1985 m. respublikinei dainų šventei ir 1990 m. Lietuvos tautinei dainų šventei.

Visuomeninė veikla

Mokytoja dainuoja vokaliniuose ansambliuose, talkina bažnyčios chorui ir jame gieda solo partijas, vadovauja bažnyčios vaikų choro grupei. 1997 m. suorganizavo Skuodo rajono dainų šventę „Dainuoja vaikai", diriguoja dainų šventėse, yra Lietuvos chorų sąjungos narė.

Šaltinis

Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999. Informacijos publikavimui gautas žodinis autoriaus leidimas.
Jonas Stašaitis

Jonas Stašaitis (1921 m. sausio 8 d. Patolupys, Raseinių rajonas – 2012 m. birželio 30 d.) – lietuvių poetas, buvęs tremtinys, krikščionis pasaulietis, Pasaulio tautų teisuolis, gelbėjęs holokausto aukas.

Biografija

Gimė ūkininkų šeimoje. 1940 m. baigė Raseinių gimnaziją. 1941–1942 m. Vytėnuose kun. J. Bosko saleziečių vienuolyno našlaičių ir neturtingų vaikų gimnazijoje dirbo mokytoju. 1942–1944 m. studijavo filosofiją Kauno kunigų seminarijoje. 1944–1948 m. dirbo Vytėnuose gimnazijos mokslo tarėju. 1949 m. buvo suimtas ir ištremtas į Irkutsko srities Olchono rajoną. Tremties vagone pradėjo kurti pirmuosius eilėraščius. Sibire vedė rezistentę, laisvės kovų dalyvę Jadvygą Leščinskaitę. 1957 m. su žmona ir dviem dukromis grįžo į Lietuvą. Nuo 1964 m. aktyviai dalyvavo pogrindinės literatūros spausdinime ir platinime. Dėstė filosofiją pogrindinėje kunigų seminarijoje. Už maldynų ir Lietuvos katalikų bažnyčios kronikos spausdinimą metus (1973–1974) kalėjo Lietuvos TSR Valstybės saugumo komiteto (KGB) rūsiuose.
Mirė 2012 m. birželio 30 d., palaidotas Vilniaus Salininkų senosiose kapinaitėse.

Kūryba

1993 m. išleido knygą „Stebuklingas Šaltinėlis Mažučiuose“, 2001 m. poezijos rinkinį „Viešpaties pievos“,  2004 m. prisiminimų knygą „Tremtinys Tėvynėje“, 2005 m. – knygą „Sugriauti Vilniaus mūrai ir užversti šuliniai“, 2007 m. – poemą „Kančios paslaptis“.  
2014 m. išleistas poezijos rinkinys „Žmogus opi planeta“, sudarytoja  Birutė Kanevičienė (Stašaitytė).
Horodnianai

Istorija

Kaimas įkurtas apie 1400 metus. Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei. 1880 m. kaime pastatyti rūmai ir įkurtas parkas, kuris yra įtrauktas į Palenkės vaivadijos saugomų istorijos paminklų sąrašą. 1922 m. kaimo rūmuose pradėjo veikti mokykla.
Auksūdžio alkvietė

Vieta

Įrengta Dainiškių pelkių vakariniame pakraštyje. Tai smulkiais akmenimis išgrįsta nedidelė aikštelė, kurios centrinėje dalyje yra taip pat smulkiais akmenimis ir akmenų nuoskalomis išgrįsta 1,3 m skersmens duobė, siaurėjanti link 80-100 cm skersmens dugno. Prie jos guli ant šono paverstas stambus, 74 × 86 cm dydžio ir 35 cm storio akmuo. Jo viršutinė plokštuma lygi, išilgai jos lygiagrečiai iškalti 2 tiesūs, 3 cm pločio ir 2 cm gylio grioveliai, atitolę vienas nuo kito 36,5-38,5 cm atstumu.
Teritorijos plotas – 4-5 m². Aikštelė pasidengusi velėna.

Tyrimai

1993 m. alkvietę išaiškino, 2011 m. žvalgė Vykintas Vaitkevičius. Manoma, kad tai senovės pagonių kulto apeigų atlikimo vieta. Pasakojama, kad čia žmonėms vaidendavosi šuo su skambalu ant kaklo.
1993 m. įrašyta į laikinąją kultūros paminklų apskaitą.
Mečislovas Gedvilas

Biografija

1904 m. kartu su tėvais ištremtas į Rusiją. 1919–1922 m. mokėsi Petrogrado technologijos institute. 1923–1927 m. mokytojavo Palangos gimnazijoje. 1927–1931 m. buvo kalinamas. 1928–1931 m. redagavo savaitraštį „Žemaitis“, 1933–1934 m. – savaitraštį „Žibintas“, 1936–1938 m. – laikraštį „Liaudies frontas“. 1931–1940 m. Telšių apygardos ligonių kasos direktorius.
1940 m. Liaudies vyriausybės vidaus reikalų ministras, Liaudies Seimo narys ir jo pirmasis vicepirmininkas. 1940–1946 m. LTSR liaudies komisarų tarybos, o 1946–1956 m. LTSR Ministrų Tarybos pirmininkas. 1957–1973 m. LTSR švietimo ministras.
1940–1976 m. LKP CK narys. 1952–1956 m. kandidatas į TSKP CK narius. 1941–1962 m. TSRS Aukščiausiosios Tarybos, 1940–1975 m. LTSR Aukščiausiosios Tarybos deputatas.
LKL 1997–1998 m. sezonas

LKL 1997–1998 metų sezonas – penktasis lygos sezonas, kuriame dalyvavo 10 klubų. Pirmenybėse penktajį kartą iš eilės nugalėjo Kauno „Žalgiris“.

Transliacijos

Šiame sezone LKL transliacijas rodė dvi televizijos: LRT televizija ir TV3 televizija.
John Lennon

Biografija

Gimė Liverpulyje, Anglijoje. 1960 m. kartu su Paul McCartney buvo pagrindiniai The Beatles dainų kūrėjai. Parašė daug itin garsių dainų, tarp kurių Strawberry Fields Forever, In My Life, Help, All You Need is Love, Come Together ir t. t. Džonas visuomet buvo laikomas grupės lyderiu.
1969 m., iširus The Beatles, kartu su Yoko Ono tęsė solinę karjerą. 1969 m. balandį pasikeitė vardą į John Ono Lennon. 1980 m. gruodžio 8 d. Džoną Lenoną, prie pat jo namų Niujorke nušovė gerbėjas M. D. Čapmanas, anksčiau tą patį vakarą, iš Džono Lenono gavęs autografą. Džono Lenono mirtis paveikė milijonus žmonių visame pasaulyje. 1980 m. gruodžio 14 d., milijonai fanų visame pasaulyje Džoną Lenoną pagerbė tylos minute.
2002 m. BBC surengus balsavimą siekiant išsiaiškinti 100 garsiausių britų, visuomenės balsavime Džonas Lenonas užėmė aštuntąją vietą. Rolling Stones geriausių visų laikų atlikėjų sąraše Džonas Lenonas užėmė 5-ą vietą, o „Visų laikų penkiasdešimties geriausiųjų atlikėjų“ sąraše The Beatles užėmė pirmąją vietą.
Džonas Lenonas ir Yoko Ono taip pat yra žinomi kaip idėjininkai, visuomenininkai ir aktyvistai, kultūrinių projektų rėmėjai. Yra finansavę 1 milijono JAV dolerių vertės Alejandro Jodorowsky režisuotą filmą The Holy Mountain.
Džonas Lenonas laikomas vienu įtakingiausių XX amžiaus muzikantu ir dainų kūrėju.
Džonas Lenonas davė savo autografą Markui Chapmanui – savo žudikui. Tą pačią dieną, kada buvo nužudytas. Gruodžio 8 d. 1980 metais.
Borboremos plokščiakalnis

Borboremos plokščiakalnis (portug. Planalto da Borborema, Serra da Borborema) – Brazilijos plokščiakalnio dalis, esanti Brazilijos šiaurės rytuose, į šiaurės rytus nuo San Fransisko žemupio. Būdingas aukštis – 500–800 m, aukščiausia vieta siekia 1123 m. Šiaurinėje plokščiakalnio dalyje yra atlikuonių, kurių santykinis aukštis ~300 m.
Borboremos plokščiakalnis sudarytas daugiausia iš kristalinių uolienų (kristalinių skalūnų, granito, kvarcito, monsonito). Išraižytas plačių slėnių, kuriais tekančios upės sausuoju metų laiku išdžiūsta. Yra ličio, berilio, tantalo telkinių. Paviršių dengia reti pusdykumių kserofitų ir sukulentų miškai (kaatinga), bei savanos.
Alūkstos savivaldybė

Istorija

Savivaldybė sudaryta 2009 m. reformos metu iš Daugpilio rajono dalies.
Anykščių spaustuvė

Anykščių spaustuvė – spaustuvė, įkurta 1949 m. Anykščiuose.

Istorija

Spausdino Anykščių apskrities laikraštį „Kolektyvinis darbas“. Poligrafinė įranga atgabenta iš Vilniaus, Panevėžio. Nuo 1950 m. spausdino rajono laikraščiu tapusį „Kolektyvinį darbą“, 1951–1953 m. – ir MTS laikraščius „Už stalininius kolūkius“ (Anykščiai) bei „Kolektyvinis balsas“ (Svėdasai). 1953 m. gautas linotipas.
1976 m. Anykščių spaustuvė prijungta prie Panevėžio spaustuvės „Varsa“. Nuo 1986 m. rajono laikraštis Anykščiuose buvo tik renkamas ir laužomas, o spausdinamas Ukmergėje. 1993 m. valstybinė Anykščių spaustuvė tapo AB „Dominantė“ spaustuve, spausdino blankus ir smulkius spaudinius.