google/wiki40b huggingface dataset:
Zlotoria (Choroščo valsčius)

Istorija

Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei. 1827 m. kaime buvo 43 namai ir 271 gyventojai. XIX a. kaime buvo pastatytas vėjo malūnas, paštas ir bravoras. 1919 m. kaime buvo įkurta Šv. Juozapo parapija, kurią pašventino lietuvių kilmės vyskupas Antanas Karosas. 1919-1920 m. buvo pastatyta medinė bažnyčia ir klebonija, kurios yra įtrauktos į Palenkės vaivadijos saugomų istorijos paminklų sąrašą. 1928 m. įkurta gaisrinė.
Bolonijos universitetas

Bolonijos universitetas (nuo 2000 Università di Bologna – Alma mater studiorum, prieš tai Università degli studi di Bologna) – seniausias universitetas Europoje (įkurtas 1088 m.). Antras pagal dydį Italijoje (po Romos La Sapienza universiteto). 23 Fakultetai, 100 000 studentų.
Nepilnamečių justicija

Nepilnamečių justicija - teisingumo vykdymo (justicijos) sritis, apimanti pilnametystės nesulaukusių asmenų baudžiamąją atsakomybę, patraukimą atsakomybėn (baudimą), bausmių atlikimą, nusikalstamumo prevenciją. Teisės aktai įtvirtina specifinį nepilnamečių statusą, specialias taisykles, kitokias, nei galiojančias suaugusių atžvilgiu.
1985 m. Jungtinių Tautų Generalinė Asamblėja priėmė Standartines minimalios teisingumo vykdymo nepilnamečiams taisykles (vad. „Pekino taisyklės“). Jose akcentuojama, kad pagrindinis nepilnamečių justicijos tikslas turi būti nepilnamečio gerovės užtikrinimas.

Lietuva

1998 Lietuvoje Jungtinių Tautų vystymo programa inicijavo Nepilnamečių justicijos reformą, kai su Lietuvos Respublikos Vyriausybe buvo pasirašytas susitarimas dėl Nepilnamečių kriminalinės justicijos reformos koncepcijos ir teisinės bazės parengimo.
1999 metais buvo pradėta Nepilnamečių kriminalinės justicijos reforma, pabrėžiant nepilnamečių nusikalstamumo augimo ir recidyviškumo aspektus.
5-asis lietuvių pulkas

5-asis lietuvių pulkas (lenk. 5 Pułk Litewski Przedniej Straży) – Abiejų Tautų Respublikos kavalerijos pulkas. Sudarytas 1733 m. iš LDK vėliavai priklausančių totorių karių, kuriems vadovavo Kijevo vaivada Andrius Potockis. Pulkas buvo apsistojęs 1772 m. Suchovoloje, 1789 m. Krinkuose ir 1792 m. Veliuonoje. Pulkas dalyvavo Septynerių metų kare ir mūšiuose prie Prahos 1794 m. lapkričio 2 dieną.
Serbentinė

Istorija

Pokariu šiame kaime žuvo Lietuvos partizanas - Juozas Lietuvininkas. 
1959 m. trijuose ūkiuose gyveno 9 gyventojai.
2009 m. dvejuose ūkiuose gyveno 7 gyventojai.
2009 m. birželio 9 d. Serbentinės kaime, A. Lietuvininkienės sodyboje vyko antrasis Kauno apskrities Klojimo teatrų festivalis „Vėtrungė“.
Automobilių servisas

Kategorijos

Autoservisus galima suskirstyti į kelias kategorijas.
Visų pirma egzistuoja automobilių detalių, variklių parduotuvės, kurios taip pat dirba kaip servisai. Tai nėra įprasta, pavyzdžiui, Jungtinėje Karalystėje, tačiau būdinga JAV.
Dauguma autoservisų yra nepriklausomos, privačiai valdomos įmonės. Jos gali priklausyti didesniam – nacionaliniam, regioniniam – tinklui, dirbti frančižės principu, įskaitant OEM automobilių prekybos svetaines. JAV šios svetainės vienintelės gali atlikti garantinį remontą ir atšaukti kitų gamintojų ar platintojų atliktą taisymą. Europoje vairuotojai įmonę transporto priemonės taisymui gali pasirinkti lanksčiau.
Europoje garantinius taisymo darbus nebūtinai turi atlikti automobilio gamintojas. Svarbu tik, kad būtų naudojamos tinkamos detalės ir taisymas atliekamas tiksliai pagal reikalavimus.
Bendrosios išimties reglamentas (BIR) reguliuoja, kaip turi būti prižiūrima transporto priemonė garantinio laikotarpio metu. Transporto priemonės gamintojas į garantinius reikalavimus negali įtraukti tokių punktų, kaip kad transporto priemonė gali būti aptarnaujama tik atitinkamo gamintojo autoservisuose arba taisymui turi būti naudojamos tik to gamintojo originalios detalės. Tai reiškia, kad vairuotojai laimi iš konkurencijos laisvojoje rinkoje – autoservisams konkuruojant tarpusavyje, automobilio taisymo kaina būna optimali.

Specializacija

Autoservisai dažnai turi specializaciją. Pavyzdžiui, viename autoservise dirba stabdžių, duslintuvų, išmetamųjų sistemų specialistai. Kiti dažniau taiso transmisiją, automobilio elektrinę sistemą ir panašiai. Taip pat yra servisų, kurie taiso tik tam tikro prekės ženklo, modelio transporto priemones.

Kaip pasirinkti automechaniką

JAV Federalinė prekybos komisija, Amerikos automobilių asociacija ir Nacionalinė generalinių prokurorų asociacija rekomenduoja rinktis tokius autoservisus, kurie demonstruoja savo sertifikatus. Sertifikatai reiškia, kad čia dirbantis personalas išmano ir turi kompetencijos tam tikrais techniniais klausimais. Reikėtų įsitikinti, kad sertifikatai nėra pasenę.
Klientams rekomenduojama paklausti autoservisų specialistų, ar jie jau yra dirbę su atitinkamo modelio transporto priemone.

Dalių klasifikacija

Transporto priemonės dalys gali būti naujos. Dažniausiai jos yra originalios, pagamintos automobilių gamintojų. Klientas gali pasiteirauti, ar jo automobilio taisymui bus naudojamos transporto priemonės ar nepriklausomo gamintojo dalys. Šių dalių kainos skiriasi.
Tranporto priemonės dalys taip pat gali būti restauruotos, perdirbtos.
Kai kurios taisymui naudojamos detalės apskritai yra paimtos iš kitos transporto priemonės. Tokios detalės tinka retai, sunku garantuoti tokio remonto patikimumą.

Šaltiniai

"Independent garages and the Motor Vehicle Block Exemption". Independent garages and the Motor Vehicle Block Exemption. UK Government
Antanas Gudaitis (1872)

Biografija

Baigęs Kudirkos Naumiesčio dviklasę valdinę mokyklą pradėjo dirbti raštininku pas Plokščių valsčiaus taikos teisėją Petrą Kriaučiūną. Čia dirbdamas susipažino su žymiais to meto kultūros ir visuomenės veikėjais, mokslo žmonėmis, kurie atvykdavo pas Kriaučiūnus: Vincu Kudirka, prof. Joosepp Mikkola ir jo žmona Maila Talvio, Jonu Jablonskiu, Kaziu Griniumi, E. Volteru. A. Aleksandrovu, danų mokslininku Oge Benediktsenu-Mejeriu ir kitais.
Nuo 1897 iki 1905 m. gyveno Kudirkos Naumiestyje, dirbo teismo raštininku. Artimiau susipažino su Vincu Kudirka, nuolat jį lankydavo. Padėdavo tvarkyti redakcinius „Varpo“ ir „Ūkininko“ reikalus.
Kaip valdininkas turėjo leidimą nueiti į Mažąją Lietuvą. Iki V. Kudirkos mirties nunešdavo į Širvintą ir parnešdavo atgal „Varpo“ korektūrą bei visą V. Kudirkai skirtą korespondenciją. Širvintoje tuos raštus priimdavo ir išsiųsdavo pagal nurodytus adresus vokietis vaistininkas Jastrzembskis.
Mirus V. Kudirkai, buvo vienas iš penkių vyrų. kurie nepabijojo nešti karsto į kapines. Ir vėliau iš Mažosios Lietuvos parsinešdavo lietuviškos spaudos. Kelis kartus buvo krečiamas žandarų ir tiktai užtarus teisėjui Vaškevičiui, pas kurį tarnavo, išvengdavo suėmimo.
Bendradarbiavo „Varpe“, „Ūkininke“, „Vienybėje lietuvninkų“ ir kituose. Žandarai įtarė, kad Antanas Gudaitis platina lietuvišką spaudą, ir pradėjo sekti. Buvo areštuotas, bet teisėjas pasirūpino, kad būtų paleistas.
Priklausė LSDP, dalyvavo 1905 m. revoliucijoje. Vengdamas persekiojimo ir galimo arešto, pasitraukė į JAV, apsigyveno Filadelfijoje. Čia 22 metus vargonininkavo, rašė dainas, dirbo kultūrinį darbą.
1927 m. grįžo į Lietuvą. 1931–1934 m. buvo Plokščių valsčiaus viršaitis, aktyviai dalyvavo visuomeninėje veikloje, rašė į laikraščius. Nuo 1935 m. lapkričio 1 d. paskirta 50 Lt knygnešio pensija.

Šaltiniai

Benjaminas Kaluškevičius, Kazys Misius. Lietuvos knygnešiai ir daraktoriai. 1864–1904 m. – Vilnius: Diemedis, 2004.
Hamamacu

Sportas

2006 m. Hamamacu arenoje vyko XV pasaulio krepšinio čempionato C grupės varžybos, šioje grupėje žaidė ir Lietuvos rinktinė.

Simboliai

Oficiali miesto gėlė – likerinis mandarinas, medis – pušis, paukštis – Cettia diphone
Zorac Kareras

Zorac Kareras (arm. Զորաց Քարեր – 'jėgos akmenys') arba Karahundžas (Քարահունջ) – priešistorinis megalitinis kompleksas pietų Armėnijoje, Siuniko srityje, netoli nuo Sisiano, 1770 m aukštyje, prie Daro upės (Vorotano intakas) tarpeklio pakraščio. Paminklas išsidėstęs 8 ha teritorijoje. Akmenys, kurių kai kurie sveria virš 50 tonų, išdėstyti ratais. 85 akmenyse yra padarytos skylės. Apylinkėse gausu petroglifų.
Šio objekto amžius yra diskusijų objektas. Jo datavimo intervalas yra tarp 3 ir 4,5 tūkst. metų pr. m. e. Zorac Karerą 2010 m. tyrę Oksfordo universiteto mokslininkai iškėlė hipotezę, kad tai galėjo būti viena seniausių pasaulyje astronominių observatorijų. Taip pat siūloma versija, jog tai buvęs senovinis nekropolis.
Vilniaus universiteto Kauno fakultetas

Istorija

Vilniaus universiteto Kauno fakultetas, minintis savo veiklos 55 metų sukaktį, yra vienintelis šios aukštosios mokyklos fakultetas kitame mieste. Jis įkurtas 1964 metais kaip humanitarinių studijų atsvara anuo metu dominavusioms techniškosioms Kauno aukštosioms mokykloms. Steigiant Kauno fakultetą manyta, kad jame bus dėstomi tik bendrieji, fundamentiniai mokslai, o specialybės studijos tęsiamos neakivaizdiniu būdu, todėl jis buvo pavadintas Vilniaus universiteto Kauno bendramoksliniu fakultetu. Netrukus paaiškėjo, kad tikslingiau jame organizuoti visas filologijos, bibliotekininkystės ir ekonomikos studijas. Buvo pasirinktas vakarinis mokymas, nes fakultetas dar neturėjo savų patalpų.
1984 metais, po dešimtmetį trukusių restauravimo ir remonto darbų fakultetas įsikūrė viename iš seniausių Kauno senamiesčio kvartalų. Mūriniai gyvenamieji namai, iš kurių vėliau susiformavo kompleksas, buvo pastatyti XVI–XVII amžiaus pradžioje. Tuo metu vakarinėje kvartalo dalyje buvo karališkoji muitinė, o kituose trijuose sklypuose – miestiečių gyvenamieji ir ūkiniai pastatai. Po reformacijos Vokietijoje dauguma Kaune gyvenusių vokiečių tautybės pirklių tapo liuteronais. Siekdami įsikurti vienoje miesto dalyje, jie pamažu supirko šiame kvartale esančius pastatus.
1989 metais fakultete atsirado dieninės studijos ir jis pervadintas Kauno humanitariniu fakultetu.
Šiandien VU KnF studentų skaičiumi yra vienas didžiausių Vilniaus universitete – studijuoja apie 1054 studentus. Mokslinis ir pedagoginis personalas – 92 dėstytojai. Vyksta trijų pakopų (bakalauro, magistro, doktorantūros) dieninės studijos.
Fakulteto bibliotekos fonduose saugoma apie  53330 knygų. Yra retų senųjų knygų užsienio kalbomis, išleistų XIX a. pabaigoje, originalo kalbomis skyrius. Jame saugoma „Encyclopedia Britannica“ bei kitos vertingos enciklopedijos ir žodynai.
Remiantis Vilniaus universiteto Senato 2016 m. spalio 18 d. nutarimu, 2017 m. sausio 1 d. Vilniaus universiteto Kauno humanitarinio fakulteto (VU KHF) pavadinimas pakeistas į Vilniaus universiteto Kauno fakultetą (VU KnF).

Dekanatas

Dekanas doc. dr. Kęstutis Driaunys.
Akademinių reikalų prodekanė doc. dr. Daiva Aliūkaitė
Prodekanas infrastruktūrai ir plėtrai doc. dr. Saulius Masteika
Elgino marmuras

Elgino marmuras, dar vadinamas Partenono marmuru – klasikinės Sen. Graikijos V a. pr. m. e. marmuro skulptūrų ir architektūrinių liekanų rinkinys, esantis Britų muziejuje Londone. Daugiausia surinktas iš Partenone rastų fragmentų, nuo Partenono frizų ir frontono. Tikima, kad jų sukūrimą prižiūrėjo skulptorius Fidijas. Jų atgabenimą į Angliją suorganizavo 7-asis Elgino lordas Thomas Bruce (1766–1841), įsigijęs jas už tuo metu didžiulę £39 000 sumą. 1799–1803 metais Thomas Bruce ėjo britų ambasadoriaus pareigas Otomanų imperijoje ir iš vietinės valdžios gavo leidimą pergabenti Partenono skulptūras į gimtąją Angliją. 1801–1812 metais Elgino lordo patikėtiniai nuėmė skulptūras nuo Partenono ir pergabeno į Angliją jūros keliu. 1816 m. skulptūras iš lordo įsigijo D. Britanijos vyriausybė ir patalpino į Britų muziejaus ekspoziciją.
Antanas Klupšas

Biografija

1902 m. baigė Šiaulių vyrų gimnaziją. 1907 m. baigė Peterburgo universitetą. 1907–1917 m. mokytojavo Lodzėje.
1917 m. Vilniaus konferencijos dalyvis. 1918 m. su Šiaulių visuomenininkais įkūrė mišrią Šiaulių gimnaziją, 1918–1922 m. buvo jos direktorius, vėliau mokytojas. 1938 m. perkeltas į Joniškį, kur dirbo iki mirties.
Maria Wojciechowska

Biografija

Gimė 1869 m. gruodžio 15 d. Giedraičiuose, kilmingoje Antano Kiersnovskio ir Marijos Išoraitės šeimoje. Senelis Jonas Kiersnovskis už dalyvavimą 1831 m. sukilime buvo ištremtas į Sibirą, motinos brolis kunigas Stanislovas Išora už agitaciją dalyvauti 1863 m. sukilime buvo sušaudytas Lukiškių aikštėje.
Baigė Marijonų mokyklą Vilniuje, nuo mokyklos laikų palaikė artimus ryšius su Juzefu Pilsudskiu. Priklausė Lenkijos socialistų partijai ir dalyvavo konspiracinėje veikloje, kur susipažino su būsimu vyru ir pabėgę nuo carizmo represijų į Jungtinę Karalystę susituokė 1899 m. gruodžio 2 d. Londone. 1922 m. S. Wojciechowski tapus Lenkijos prezidentu ji tapo pirmąja šalies dama. Sūnus Edmund Wojciechowski (1903-1941) buvo advokatas nužudytas Aušvice ir dukra dailininkė Zofia Wojciechowska-Grabska (1905-1992). Mirė 1959 m. rugsėjo 14 d., Varšuvoje, palaidota Povonzkų kapinėse.
LKMA metraštis

Lietuvių katalikų mokslo akademijos metraštis (LKMA metraštis) – recenzuojamas mokslinis Lietuvių katalikų mokslo akademijos leidinys, leidžiamas nuo 1965 metų. Iki 1992 m. ėjo Romoje, po to – Vilniuje. 2013 metais išėjo 37-tas Metraščio tomas. Nuo 2008 m. jį sudaro dvi serijos: serija A – LKMA metraštis, serija B – Bažnyčios istorijos studijos. Per metus išeina po vieną abiejų serijų tomą, t. y. du leidinio numeriai.
LKMA metraštyje spausdinami įvairių mokslo sričių ir krypčių (daugiausia humanitarinių ir socialinių, tačiau taip pat ir fizinių ar biomedicinos mokslų) moksliniai straipsniai. LKMA metraštis atstovauja krikščioniškajai pasaulėžiūrai moksle. LKMA metraštyje skelbiami mokslo darbai ir šaltiniai, susiję su krikščionybės, jos suformuotos kultūros praeitimi ir dabartimi Lietuvoje bei pasaulyje. Straipsniai spausdinami lietuvių, anglų, vokiečių ir lenkų kalbomis. LKMA metraštyje, be mokslinių straipsnių, šaltinių publikacijų ir recenzijų, skelbiama ir Lietuvių katalikų mokslo akademijos veiklos kronika.

Straipsnių recenzavimo tvarka

Metraščiui pateiktus mokslinius straipsnius recenzuoja du mokslininkai – vienas redakcinės kolegijos narys ir vienas iš kitų institucijų; galutinį sprendimą priima redakcinės kolegijos nariai.
Aštuondantiniai

Aprašymas

Aštuondančiai yra vidutinio dydžio graužikai, kurie užauga nuo 12 iki 20 cm. Turi ilgą, šilkinį kailį, kuris paprastai yra rusvos spalvos ir dažnai būna šviesesnis apatinėje kūno dalyje. Šeimos pavadinime minimas aštuoni, kadangi gyvūnų dantų modelis primena skaičių 8. Dauguma individų yra naktiniai ir socialūs. Žolėdžiai, minta šakniagumbiais, svogūnais ir kaktusais.
Gyventojai

Gyventojai – demografijos ir statistikos sąvoka, išreiškianti valstybės, jos regiono, savivaldybės, miesto, kaimo ar kitokio tipo gyvenvietės dydį pagal nuolat toje teritorijoje gyvenančių žmonių skaičių.
Gyventojų skaičius greta teritorijos ploto yra vienas iš pagrindinių rodiklių, pagal kuriuos sprendžiama apie gyvenamosios vietovės dydį, jos ekonomines, socialines, funkcines ir kitas galimybes.

Registras

Nuolatiniai gyventojai nuo gimimo momento paprastai yra registruojami visose valstybėse pagal gyvenamąją vietą. Kai kuriose šalyse nuolatinių gyventojų registrą pakeičia gyvenamosios vietos deklaravimas. Totalitarinėse šalyse paprastai registruojami visi, nuolatiniai, nenuolatiniai ir laikinieji gyventojai.
Daugelyje valstybių vaiko gimimas ir jo užregistravimas tos valstybės registre suteikia teisę gauti pilietybę, nepaisant, kokios pilietybės yra vaiko tėvai.
Lietuvoje gyventojų registrą tvarko Valstybinė registro įmonė.

Surašymas

Siekiant turėti tikslius gyventojų resurso duomenis, būtinus strateginiams ekonomikos, socialiniams, urbanistikos ir kitiems planams sudaryti, periodiškai atliekamas gyventojų surašymas. Europos Sąjungoje gyventojų surašymai atliekami kartą per 10 metų. Paskutinis gyventojų surašymas vyko 2000–2001 m.
Gyventojų surašymo duomenys skelbiami ir naudojami tik apibendrinti, jie nepapildomi ir neperžiūrimi atsižvelgiant į gyventojų registro duomenis.
Inkermanas

Istorija

Gyvenvietė pradėjo kurtis VIII a., kai vienuoliai iš Bizantijos čia įkūrė vienuolyną. Buvo svarbus Teodoro kunigaikštystės prekybinis centras. XIV a. pastatyta Kalamitos tvirtovė. Turkų valdymo laikais miestas vadintas Inkermanu. 1957 m. Inkermanas ir Balaklava įtraukti į Sevastopolio miesto sudėtį, bet 1976 m. atskirti. Tada miestas pervadintas Belokamensku (rus. Белокаменск). 1991 m. grąžintas senasis pavadinimas.
Aleksandras Liudvikas Viršila

Biografija

1934 m. baigė Kauno jėzuitų gimnaziją, 1939 m. – Vytauto Didžiojo universiteto Teisių fakultetą. Vokiečių okupacijos metais dirbo pogrindyje. Drauge su kitais leido ir platino nelegalų Lietuvos laisvės kovotojų sąjungos laikraštį „Laisvės kovotojas“. 1944 m. birželio 12 d. gestapo areštuotas ir išvežtas į Landsbergo kalėjimą, ten nukankintas.
Danutė Juronytė

Biografija

1949–1951 m. mokėsi Panevėžio dramos teatro vaidybos studijoje, vadovaujamoje režisieriaus Juozo Miltinio. 1951–1954 m. Panevėžio dramos teatro aktorė. 1954 m. ištekėjo už aktoriaus Leonardo Zelčiaus. Nuo 1954 m. Kauno dramos teatro (iki 1959 m. Kauno muzikinis dramos teatras) aktorė. Sukūrė apie 80 vaidmenų teatre, kino ir televizijos filmuose, Kauno dramos teatre pastatė spektaklių.  Palaidota Petrašiūnų kapinėse.
Pietų Korėjos ekonomika

Istorija

Nuo 1960 m. Pietų Korėjos ekonomika ėmė vystytis itin sparčiais tempais ir tapo viena stipriausių pasaulio ekonomikų. Vadinta ekonomikos stebuklu.
1997 m. įvykusi Azijos finansų krizė atvėrė Pietų Korėjos ekonomikos žaizdas: aukštą skolų ir nuosavo kapitalo santykio lygį, didelius įsiskolinimus ir finansų sektoriaus nepriežiūrą.
Tarptautinio fondo dėka pavyko reformuoti ir sustiprinti Pietų Korėjos finansų sistemą. BVP vidurkiu P. Korėja lenkia kai kurias ES senbuves, gali pasigirti dinamiškesniu augimu nei Europa arba JAV.
Vevo

Istorija

2009 m. gruodžio mėn. įkurta kaip bendroji įmonė susivienijus trims didžiausioms pasaulyje muzikos įrašų bendrovėms – „Universal Music Group“, „Sony Music Entertainment“, „Warner Music Group“. Įsteigta po to kai jos pastebėjo, kad jų įrašai interneto vartotojų neteisėtai viešinami „YouTube“ socialiniame tinkle sulaukia daug dėmesio, bet neduoda pajamų. Tiek JAV, tiek Lietuvoje ir kitose šalyse, kuriose turinys nepasiekiamas per vevo.com, „vevo“ daugiau žinomas kaip „Youtube“ portalo muzikinis kanalas. Pastarasis turinys ne vienerius metus buvo pasiekiamas tik iš „Universal Music Group“, „Sony Music Entertainment“, nes „Warner Music Group“ buvo sudariusi partnerystę su MTV kanalu, užkirtusę kelią muzikos platinimui. 2016 m. „Warner Music Group“, kuri buvo atskilus nuo trijulės, vėl prisijungė.
Šiuo metu bendrovė bando iš dalies atsisieti nuo „Youtube“ socialinio tinklo, mat pastarajam tenka 50 % reklamos pajamų dalis. Kol kas buvo pabandyta tik anksčiau išleisti muzikos klipus „Vevo“ svetainėje bei programėlėje, neatmetama galimybė turinį iškirstinai skelbti jau minėtuose kanaluose. Planuose numatyta mokama muzikos transliavimo internetu versija. Kuriami interviu su pop žvaigdėmis ir kiti trumpi vaizdo įrašai, skirti populiarinti „Vevo“ „Twitter“, „Snapchat“, „Instagram“ socialiniuose tinkluose.

Lietuvoje

Simona Milinytė – pirmoji Lietuvoje atlikėja, kurios vaizdo klipus transliavo „Youtube“ portalo muzikinis kanalas „Vevo“.
Romualdas Budrys

Biografija

Broliai klarnetininkas Algirdas ir dailėtyrininkas Stasys Budriai.
Mokėsi Baisogalos vidurinėje mokykloje. 1954–1959 m. Lietuvos SSR valstybiniame dailės institute studijavo keramiką. 1958–1959 m. studijuodamas kartu dirbo ekskursijų vadovu Lietuvos SSR dailės muziejuje.  1959–1960 m. stažavosi Ermitaže (Leningradas).
1959–1960 m. LSSR dailės muziejaus muziejaus restauratorius, 1960–1979 m. direktoriaus pavaduotojas mokslui, 1979–2019 m. muziejaus direktorius. 1976–1990 m. Meno vertybių įsigijimo komisijos prie LSSR Kultūros ministerijos pirmininkas. 1981–1989 m. SSRS dailės akademijos Dailės muziejų tarybos narys.
1963 m. vienas Gintaro muziejaus Palangoje įkūrėjų. 1969 m., 1986 m. šio muziejaus, 1973 m. Klaipėdos paveikslų galerijos, 1976 m. Juodkrantės miniatiūrų muziejaus, 1978 m. Verkių dvaro, 1987 m. Taikomosios dailės muziejaus, 1990 m. Radvilų rūmų, 1994 m. Vilniaus paveikslų galerijos ekspozicijų bendraautoris. Nuo 2002 m. vadovauja Valdovų rūmų interjerų ir ekspozicijų programą kuriančiai grupei. 
Prisidėjo prie Vilniaus arkikatedros lobyno išsaugojimo. Organizavo vertingų meno kolekcijų pervežimą į Lietuvą. Parengė tapybos ir gintaro dirbinių parodų katalogų. Daugelio Lietuvos dailės muziejaus leidinių ir katalogų atsakingasis redaktorius.
Carlos Calvo

Biografija

Savarankiškai studijavo teisę, specializavosi tarptautinėje teisėje.
Nuo 1860 m. pradėjo dirbti diplomatinėje tarnyboje. Tais pačiais metais Vyriausybės siuntimu dirbti Londone (Jungtinėje Karalystėje) ir Paryžiuje (Prancūzijoje). 1862–1969 m. išleido daugiatomį Lotynų Amerikos valstybių sutarčių ir kitų diplomatinių dokumentų rinkinį (Colección completa de los tratados, convenciones, capitulaciones, armisticios y otros actos diplomáticos de todos los estados de la America latina 15 t.), tapusį tarptautinės teisės teorijos ir praktikos šaltiniu, veikalu. 1864–1975 m. leido Lotynų Amerikos revoliucijos istorijos šaltinius (Annales historiques de la révolution de l'Amérique latine 5 t.). Veikale „Tarptautinė teisė Europos ir Amerikos teorijoje ir praktikoje“ (Derecho internacional teórico y práctico de Europa y América, 1868 m.) paskelbtais politiniais principais rėmėsi Lotynų Amerikos valstybės, sudarydamos tarptautines sutartis. Šie principai vadinami Kalvo doktrina.
1873 m. Gente (Belgija) dalyvavo steigiant Tarptautinės teisės institutą pranc. Institut de Droit international). Jo vardu pavadinta viena iš tarptautinės teisės teorijos doktrinų (vad. Calvo doktrina), kuria remiantis tarp valstybinių ir užsienio kilmės privačių asmenų santykiai daro įtaką valstybių santykiams. Esant privatiniams teisiniams ginčams tarp užsienio valstybių (privačių) asmenų (fizinių, juridinių) taikytina atitinkamos buvimo valstybės jurisdikcija, o diplomatinė intervencija (diplomatinė gynyba) neleistina.
Skolto samių kalba

Istorija

Prieš Antrajį pasaulinį karą Skolto samių kalba buvo kalbama 4 samių kaimuose Suomijos teritorijoje. Pečengoje Skolto samių kalba kalbėjo Suonikylės ir Petsamo kaimuose. Kai ši teritorija po Antrojo pasaulinio karo atiteko Rusijai šia kalba kalbėję samiai išsikėlė į Inario, Sevetijervio ir Nelimo kaimus Inario savivaldybėje.