google/wiki40b huggingface dataset:
Pančo Vilja

Turinys

Meksikoje vykstant revoliucijos kovoms, amerikietis Ly Arnoldas prekiauja ginklais su viena iš kariaujančių pusių. Atgabenęs savo lėktuvu 10 kulkosvaidžių, jis patiria nedidelę avariją ir priverstas pagalbos ieškoti gretimame kaime, kurio gyventojai palaiko priešą Pančo Vilją – buvusį plėšiką, tapusį revoliucionierių pulkininku. Arnoldui padėti imasi vietinis kalvis, su kurio dukra Fina amerikietis netrunka užmegzti artimesnės pažinties. Lėktuvo taisymas užtrunka ir kitą dieną kaime pasirodo kareiviai, kuriems Arnoldas atgabeno ginklus. Nepaisant to, kad pardavė jiems ginklus, Arnoldas suimamas kartu su kitais. Kalvis žūna, Fina išprievartaujama, kaime pradedamos vykdyti egzekucijos, tačiau tuo metu pasirodo Pančo Viljos žmonės. Po susirėmimo jie suima kareivius, kuriuos taip pat pradeda šaudyti, toks pat likimas numatytas ir Arnoldui, tačiau Vilja persigalvoja, nuspręsdamas amerikietį ir šio lėktuvą panaudoti žvalgybai.
Įvyksta keletas sėkmingų mūšių, kuriuose Arnoldo lėktuvas naudojamas ir bombardavimui, tačiau kovotojams koją kiša vadų priešprieša: Vilja klauso prezidento Madeiros, tačiau nenori paklusti generolui Huertai. Galiausiai Vilja nusileidžia ir yra pasiunčiamas užimti gerai įtvirtinto miesto. Huerta stengiasi, kad šiam nepasisektų, tačiau Vilja, Arnoldo lėktuvo padedamas, įvykdo užduotį. Matydamas, kad Vilja tampa tik populiaresnis ir įtakingesnis, Huerta įsako jį suimti ir kitą dieną sušaudyti. Panaši lemtis ištinka ir Arnoldą, tačiau prieš tai jį ketina nugabenti į El Pasą, į JAV ambasadą. Prieš pat egzekuciją Viljos žmonėms pavyksta įspėti prezidentą ir šis nurodo atgabenti pulkininką į sostinę.
Arnoldas, vežamas į El Pasą, bet pakeliui užsuka pas Finą, slepiančią ne tik jo, bet ir revoliucionierių pinigus. Arnoldas pasiima juos visus, tačiau mergina atsisako vykti su juo. Atvykęs į El Pasą, jis sužino, kad įvyko perversmas, prezidentas nužudytas, Huerta paskelbtas naujuoju šalies vadovu, o Vilja pabėgo. Po kurio laiko šis su keliais bendražygiais apsireiškia El Pase, norėdamas iš Arnoldo atgauti revoliucijai skirtus pinigus, kuriuos šis pasisavino...
Mečislovas Mackevičius

Biografija

1936 m. Mečislovas Mackevičius baigė Vytauto Didžiojo universitetą. 1933 m. Lietuvos valstiečių liaudininkų sąjungos generalinis sekretorius, vicepirmininkas, t. p. studentų draugijos „Varpas“ pirmininkas, priklausė studentų korporacijai „Žalgiris“. 1932–1934 m. – Lietuvos jaunimo sąjungos centro valdybos sekretorius. 1936 m. Freiburge studijavo vokiečių kalbą, 1937–1939 m. Sorbonoje – teisę. 1925–1940 m. bendradarbiavo laikraščiuose „Jaunimas“, „Lietuvos ūkininkas“, žurnale „Varpas“ ir kituose.
1939–1940 m. Kauno apygardos teismo kandidatas. 1941 m. Lietuvos laikinosios vyriausybės teisingumo ministras, teisingumo generalinis tarėjas (1941–1943 m.). 1942–1943 m. Vilniaus universiteto Teisės fakulteto dėstytojas.
1943 m. vasario mėn. vokiečių okupacinei administracijai sumanius sudaryti lietuvių SS legioną, generalinis teisingumo tarėjas Mečislovas Mackevičius ir generalinis švietimo tarėjas Pranas Germantas sumanymui griežtai pasipriešino, visi generaliniai tarėjai atsisakė pasirašyti atitinkamus potvarkius. Dėl to 1943 m. įkalintas Štuthofo koncentracijos stovykloje, išlaisvintas 1945 m.
1946–1948 m. dėstytojavo Pabaltijo universitete Hamburgo priemiestyje Pineberge. 1949 m. persikėlė į JAV, aktyviai dalyvavo lietuvių visuomeninėje veikloje. 1947–1949 m. Vyriausiojo Lietuvos išlaisvinimo komiteto, JAV lietuvių bendruomenės Čikagos apygardos organizacinio komiteto narys.
Burlapas

Burlapas (angl. Hessian, burlap) – šiurkštus drobinio pynimo audinys iš suktinių džiuto ar sizalio, ar jų mišinio su kitais augaliniais pluoštais verpalų. Naudojamas maišams, krepšeliams, rankinėms, portfeliams, lagaminams, pakuotėms, kilimų pagrindui. Ant burlapo tapydavo paveikslus.
Pavadinimas angl. burlap būdingas JAV vartosenai. Angliško žodžio burlap kilmė yra nežinoma. Tačiau jis galėjo kilti iš Indijos miesto Burlapo pavadinimo.

Pavadinimas angl. Hessian atsirado dėl to, kad iš šio audeklo pradžioje siuvo Heseno hercogystės kareivių uniformas.

Istorija

XIX a. pradžioje burlapą importavo iš Indijos.

Panaudojimas

Burlapą tradiciškai naudodavo kaip linoleumo grindų dangų, patiesalų ir kilimų pagrindą.
Iš burlapo dažnai siūdavo maišus, kuriuose jūromis gabendavo tokius krovinius kaip kavos pupelės ir pan. Šis audinys lengvai praleidžia drėgmę, todėl apsaugo krovinį nuo drėgmės kondensacijos ir krovinio gedimo. Ir yra pakankamai tvirtas, kad atlaikyti krovimo darbus. Dėl tos pačios priežasties burlapą naudodavo kaip priemonę stingstančiam betonui uždengti.
Dėl grubumo šiais laikais iš burlapo nesiuva drabužių. Tačiau dėl grubumo burlapas įgijo religinę prasmę – iš burlapo siuva marškinius ašutines.
Dėl tvirtumo, akytumo, neblizgaus paviršiaus burlapas naudojamas gilių gamyboje. Antrojo pasaulinio karo metais iš burlapo darydavo maskuojamąsias šalmų apmautes. Kol nepasirodė modernesni daugiaspalviai maskavimo tinklai su plastikiniais „lapais“ buvo gaminami dideli maskuojamieji tinklai, apsiūti burlapo skiautėmis.
Burlapą dailininkai neretai naudodavo tapybai vietoj drobės.
Fort Veinas

Istorija

Fort Veinas įkurtas 1794 m., o miesto statusą įgijo 1840 m.
Pagirgždūčio piliakalnis

Piliakalnis

Piliakalnis įrengtas aukštumos kyšulyje į Alkupio slėnį. Aikštelė trapecinė, 25 m ilgio, 18 m pločio vakariniame gale, 20 m pločio rytiniame gale. Vakariniame jos gale supiltas 3 m aukščio, 23 m pločio pylimas, kurio išorinis 5 m aukščio šlaitas leidžiasi į 20 m pločio, 1 m gylio griovį. Šlaitai statūs, 16 m aukščio.
Piliakalnis apardytas arimų, pylimas - bulviarūsių. Apaugęs lapuočiais, kurių dalis iš Š pusės nukirsta.

Aplinkiniai piliakalniai

Vembūtų piliakalnis 14 km
Paplienijos piliakalnis 23 kmMoteraitis 5 km
Šaukštelio piliakalnis 6,5 km
Miksodžio piliakalnis 8 kmŠatrija 15 kmŠiuraičių piliakalnis 18 km
Skaborų piliakalnis 21 kmPuikiškės piliakalnis 29 kmBurbiškių piliakalnis 14 kmGirgždūtė 1,5 km
Paspasčio piliakalnis 3 kmPiltinės piliakalnis 6 km
Papilalio piliakalnis 14 km
Apsara

Apsaros (vns. skr. अप्सरस् = apsaras, dgs. अप्सरसास् = apsarasās) – vedų ir hinduizmo mitologijoje pusdievės moteriškos lyties būtybės, gyvenančios daugiausia danguje, bet taip pat ir žemėje (upėse, kalnuose ir t. t.).
Kaip vandenų moteriškos dvasios (plg. su graikų nimfomis, slavų undinėmis ir pan.) jos minimos „Rigvedoje“ (X 123, 5; 10, 4 ir kt.) ir „Atharvavedoje“ (X 9, 9; XI 6, 4; 7, 27 ir kt.). Pagal vedų tekstus, apsaros, kaip ir kitos dvasios, geba grasinti žmonėms, pvz., užkerėdamos beprotyste iš meilės („Atharvavedoje“ pateikiami užkeikimai prieš šiuos kerus). Hinduizme apsaros, likdavusios gandharvų žmonomis, įgyja dangiškųjų kurtizanių ir šokėjų funkcijas. Jų atsiradimas aprašomas tekstuose skirtingai. Pagal „Ramajaną“ (I 45), jos atsirado dievams ir asurams plakant vandenį, o kadangi jie nepanoro imti atsiradusių apsarų į žmonas, jos ėmė „priklausyti visiems“. Vienuose puranų mituose apsaros – Kašjapos dukros, kitose – dešimt (ar vienuolika) labiausiai gerbiamų apsarų (tarp jų Menaka, Urvašė, Pramločia ir kt.) gimė iš Brahmos vaizduotės, o visos likusios buvo Dakšos dukterys. Apsarų skaičius puranose svyruoja nuo 2-3 dešimčių iki šimtų tūkstančių, ir jos klasifikuojamos į kelis rangus. Aukščiausiajam, „dieviškajam“ (daivika), rangui priklauso apsaros, tiesiogiai tarnaujančios dievams, ir neretai jų pavedimu vilioja asurus arba asketus, kurių nepriekaištingas gyvenimo būdas leistų susilyginti jiems su dievais. Tokiu būdu apsara Tilotama suviliojo brolius Sundą ir Upasundą, kurie po to vienas kitą nužudė; apsara Ghiritačė – rišį (išminčių) Bharadvadhą, tapusį Dronos tėvu. Apsara Menaka sugundė išminčių Višvamitrą ir pagimdė jam dukrą Šakuntalą; kitą apsarą Rambhą už bausmę Višvamitra daugeliui metų pavertė akmeniu.
Apsaros sugeba keisti savo išvaizdą, bet paprastai pasirodo kaip reto grožio moterys, dėvinčios brangiais rūbais, pasipuošusios brangakmeniais ir gėlėmis.
Pagal epinius tekstus, jos teikia malonumą Svargoje (dausose) mirtingiesiems kariams, kritusiems mūšio lauke ir tapusiems herojais.
Jonas Hurtelijus

Jonas Hurtelijus (vok. Johan(n) Hurtel, apie 1610 m. Ragainė – 1666 m. ten pat) – Mažosios Lietuvos raštijos darbuotojas, giesmių kūrėjas ir vertėjas, žodynininkas, kunigas.

Biografija

Studijavo Karaliaučiaus universitete. Nuo 1635 m. iki mirties Ragainės klebonas. Rašė lietuvių kalbos žodyną, katekizmą. Teigė, kad lietuvių kalba kilusi iš hebrajų kalbos. Vertė ir kūrė lietuviškas giesmes; apie 30 jų paskelbta D. Kleino 1666 m. giesmyne.
Možaiskas

Istorija

Možaiskas žinomas nuo 1231 m., kuomet priklausė Smolensko kunigaikštystei. Nuo XIV a. priklausė Maskvos valstybei. Jo apylinkėse gyveno baltai – rytų galindai. Miestas buvo įtvirtintas. 1612 m. nukentėjo nuo ATR armijos puolimų.
Kalninė redunka

Aprašymas

Kalninių redunkų vidutinis ilgis ties pečiais 75 cm, sveria apie 30 kg. Turi pilką kailį su balta papilve. Uodega būna nuo 17 iki 26 cm ilgio. Patinai didesni už pateles, turi smailus ragus, kurių ilgis apie 35 cm.
Alenas (BV)

Istorija

Miesto vietoje buvo romėnų gyvenvietė. Nuo 1360 iki 1803 m. Alenas buvo laisvasis miestas.

Ekonomika

Vystoma juodoji metalurgija, mašinų gamyba, metalo apdirbimas. Poligrafijos, popieriaus, medžio apdirbimo, optikos, tekstilės, maisto, chemijos pramonė.
Alenas žinomas kaip kurortas. Yra geologijos ir paleontologijos muziejus, rotušė, pastatyta 1636 m., barokinė bažnyčia, pastatyta 1765 m.
Jovaraučiškės

Aplinkinės gyvenvietės

Rukšėnai - 1 kmKrivasalis - 0,5 kmLinkmenys - 3,5 km
Mario Götze

Tarptautinė karjera

Götze yra žaidęs Vokietijos jaunimo iki 15, 16, 17 ir 21 metų rinktinėse. Nacionalinėje rinktinėje debiutavo 2010 m. lapkričio 17 d. prieš Švediją. 78-ą minutę pakeitė Kevin Großkreutz. Antras varžybas sužaidė 2011 m. vasario 9 d. draugiškose varžybose prieš Italijos rinktinę.
2011 m. rugpjūčio 10 d., rungtynėse prieš Braziliją, pelnė pirmąjį įvartį. UEFA Euro 2012 m. čempionate debiutavo ketvirtfinalyje prieš Graikiją.
2014 m. pasaulio futbolo čempionato atrankoje pelnė keturis įvarčius. Buvo pakviestas atstovauti rinktinę XX pasaulio futbolo čempionate. Čempionato finalinėse rungtynėse, žaidžiant prieš Argentinos rinktinę, 113-ą žaidimo minutę pelnė pergalingą įvartį.
Kolchidės – Kobano bronza

Kolchidės – Kobano bronza – bronzos ir aukso dirbiniai, bronzos ir geležies amžių kultūrų, 2 tūkstantmečio pr. m. e. pabaigoje – 1 tūkstantmečio pr. m. e. viduryje gyvavusių vakarų (Kolchidės kultūra) ir šiaurės (Kobano kultūra) Kaukaze, dirbiniai.
Kolchidės – Kobano bronza – tai kovos kirviai, durklai, žirgo aprangos dalys, indai, segės, įvijinės apyrankės, žmones ir gyvūnus vaizduojančios figūrėlės ir kita. Jie dekoruoti geometriniais ornamentais, apibendrintais dinamiškais gyvūnų atvaizdais, būdingas meistriškas atlikimas, grakščios formos.
Antonov An-24

An-24 (rus. Ан-24, pagal NATO kodifikaciją Coke) – Antonov konstruktorių biure sukurtas keleivinis trumpų ir vidutinių nuotolių lėktuvas, gamintas buvusioje TSRS nuo 1959 iki 1979. Tai - dvimotoris turbosraigtinis aukštasparnis monoplanas tiesiais sparnais ir vieno kylio uodega. Naudojamas tiek civilinėje, tiek karinėje aviacijoje.

Lėktuvo gamyba ir eksploatacija

An-24 pradėtas projektuoti 1958 m. Šis lėktuvas turėjo pakeisti senstančius Li-2 ir Il-14. Pirmajam skrydžiui pakilo 1959 m. spalio 20 d. Serijinė gamyba prasidėjo 1962 m. pradžioje Kijeve, o rugsėjo mėn. juo pirmą kartą skrido keleiviai. 1962 m. spalio 31 d. An-24 pradėjo skraidyti maršrutu Kijevas-Chersonas.
Buvo pagaminta virš 1200 tokių lėktuvų, iš kurių virš 300 iki šio eksploatuojama (daugiausia NVS ir Afrikos šalyse. An-24 buvo gaminami Kijevo, Irkutsko ir Ulan-Udės aviacijos gamyklose bei Kinijoje (pavadinimu Y-7).
Lėktuvas eksportuotas į 40 pasaulio šalių (daugiausia Angolą, Afganistaną, Bulgariją, Vengriją, Gvinėją, Gvinėją - Bisau, VDR, Indiją, Jemeną, Kambodžą, KLDR, Kubą. Libaną, Malį, Mongoliją, Lenkiją, Rumuniją, Siriją, Čekoslovakiją, Jugoslaviją).
Telūras

Naudojimas

Vienpusis laidumas daro jį vienu iš pačių populiariausių puslaidininkų, naudojamų šiuolaikinėje radiotechnikoje. Kadangi telūras turi labai didelę elektrinę varžą, jis sėkmingai naudojamas kondensatorių, šaldytuvų bei jautrių termoporų gamyboje. Telūras taip pat naudojamas stiklo bei keramikos, kabelių ir kaučiuko gamyboje. Telūro druskos – telūritai – naudojamos medicinoje bakteriologinėje difterijos diagnostikoje ir kaip antiseptikai.
Bežandžiai

Skeletas

Bežandžių skeletas kremzlinis.

Nervų sistema

Bežandžių nervų sistema primityvi. Nugaros nervų pilvinė ir nugarinė šaknelės, kaip ir bekaukolių, nesusijungia į vieną nervą.

Virškinimo sistema

Bežandžių žarnynas tiesus, be kilpų.
Viganas (Filipinai)

Istorija

Ikikolonijiniais laikais Viganas jau buvo svarbus prekybinis uostas (buvo išvežamas auksas, bičių vaškas ir kt.). 1572 m. ispanai įsteigė savo koloniją, kurią pavadino Vilja Fernandina de Viganu (Villa Fernandina de Vigan). Netrukus čia įsikūrė augstinų misionieriai. Vigane buvo ispanų, kinų, vietinų ilokanų ir kitų filipiniečių kvartalai. 1899 m. Viganą užėmė jungtinės Filipinų–JAV pajėgos.
1999 m. Viganas dėl savo architektūrinio paveldo įtrauktas į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą.
Stasė Eidukienė

Biografija

1996 m. Daukšių žemės ūkio bendrovės pirmininkė, 1997 m. Žagarės seniūnė, Lietuvos savivaldybių seniūnų asociacijos narė.
Nuo 1990 m. Lietuvos demokratinės darbo partijos, nuo 2001 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Joniškio rajono skyriaus narė.
1995–1997 m. Joniškio rajono savivaldybės tarybos narė (LDDP sąraše), buvo išrinkta ir 2002 m. gruodžio mėn., bet mandato atsisakė dėl užimamų pareigų.
Papuntė

Istorija

1682 m. kaimas minimas Molėtų santuokų metrikų knygoje.
Arvydas Šlivinskas

Biografija

1985 m. baigė Lietuvos veterinarijos akademiją, veterinarijos gydytojas.
A. Šlivinsko veterinarijos įmonės savininkas.Ūkininkas.
Nuo 2011 m. Vilkaviškio rajono savivaldybės tarybos narys. 
Lietuvos pieno gamintojų Vilkaviškio skyriaus tarybos narys, Pūstapėdžių kaimo bendruomenės pirmininkas, Vilkaviškio krašto VVG tarybos narys.
Žmona Rima, vaikai Andrius, Darius, Rokas.
Vilniaus Šv. diakono Stepono bažnyčia

Istorija

XVI a. pabaigoje Jėzuitų kunigas Simonas Visockis inicijavo mūrinės bažnyčios statybas tuometiniame Rūdininkų priemiestyje, kuriame buvo laidojamos maro aukos. Po kurio laiko prasidėjo bažnyčios statybos; darbai užtruko iki 1600 m. Pirmosios šv. Kazimiero kanonizacijos iškilmės naujojoje bažnyčioje įvyko jau 1604 m. Prie bažnyčios veikė medinė špitolė, kuri 1612 m. buvo perstatyta į mūrinę. 1655 m. švedų tvano metu bažnyčia buvo nuniokota. 1752 m. bažnyčią perėmė Marijos gyvenimo kongregacijos seserys (marijavitės). Apie 1806 m. bažnyčia rekonstruota (architektas P. de Rossi). 1864 m. bažnyčia nacionalizuota ir pritaikyta kalėjimui. 1926 m. Bažnyčioje įsikūria akmenskaldžių cechas.

Architektūra

Šv. Stepono bažnyčia yra vienanavė, lotyniško kryžiaus formos. Bažnyčios apsidė – pusapvalė. Bažnyčios viduje išlikęs baroko laikų šoninis altorius. Yra trijų aukštų zakristija, prie kurios prisišliejusi puscilindrė laiptinė. Vidus dekoruotas piliastrais, freskomis. Bažnyčios išorė dekoruota sgafito frizais, karnizais bei piliastrais. Pagrindiniame fasade yra pusapvalis bokštas, prie kurio prisišlieję du mažesni laiptinės bokšteliai su mažais stačiakampiais langeliais langeliais, manoma, jog gynybinės paskirties. Portalas – pusapvalis. Virš visų keturių bažnyčios frontonų yra kryžiai: virš išilginių navų ir apsidės su mūrine pakila, virš transeptų – be. Bažnyčios išorė padengta pilku tinku, pagamintu su pelenų priemaiša. Tik pastatyta bažnyčia turėjo trijų pakopų bokštą, buvusį prie pagrindinio fasado, tačiau po kurio laiko dalis jo buvo nugriauta, šiuo metu išlikusi tik pusapvalė jo dalis. Bažnyčia rekonstruota XIX a. pradžioje. Ši bažnyčia yra viena iš dviejų Vilniuje esančių renesansinių bažnyčių.

Adresas

Geležinkelio g. 41, Vilnius
Shmuel Yitzchak Hillman

Biografija

Gimė 1868 m. liepos 2 d. Kaune. 1897 m. tapo Berazino rabinu. Vėliau emigravęs į Jungtinę Karalystę tapo Glazgo rabinu, 1914 m. Beth Din Londono bendruomenės rabinas. 1934 m. išvyko gyventi į Jeruzalę, buvo vienas iš Jeruzalės Ohel Torah ješivos įkūrėjų. Parašė Babiloniškojo ir Jeruzališkojo Talmudų traktatų komentarus. Mirė 1953 m. birželio 1 d. Jeruzalėje. Š. Hilmano vaikaitis Chaimas Hercogas buvo Izraelio prezidentas.
Erhard F. Freitag

Biografija

Gimė 1940 m. Klaipėdoje. Mokėsi verslo mokykloje, vėliau pradėjo dalyvauti filosofo Joseph Murphy paskaitose Vokietijoje, Austrijoje ir Šveicarijoje. Nuo 1974 m. Miunchene pradėjo teikti hipnozės paslaugas, subūrė 30 terapeutų įmonę. 1981 m. išleido pirmąją knygą apie hipnozės terapiją. Iš viso išleido daugiu nei 10 knygų, kurios išverstos į 14 pasaulio kalbų.
Ričardas Kurpius

Biografija

1979 m. baigė Klaipėdos 14-ąją vidurinę mokyklą (dabar Klaipėdos Ąžuolyno gimnazija). 1984 m. baigė Kauno A. Sniečkaus politechnikos instituto elektrotechnikos fakultetą, įgijo inžinieriaus elektriko kvalifikaciją. 2008 m. baigė Red Sea Dive College, įgijo PADI nardymo instruktoriaus trenerio specialybę, pirmosios pagalbos teikimo instruktoriaus specialybę. 2009 m. Maskvoje baigė PADI kvalifikacijos kėlimo kursus įgydamas pirmosios pagalbos teikimo instruktoriaus trenerio kvalifikaciją.
1984 m. persikėlė į Palangą. 1986–1994 m. Palangos butų ūkio bendrovės direktorius, generalinis direktorius. 1994–2003 metais UAB „Longs“ direktorius. 1999–2006 ir metais 2010–iki šiol UAB „Konsolė“ direktorius. Nuo 2006 m. [[rugpjūčio 1 iki 2007 m. rugpjūčio 17 d.]] d. Palangos savivaldybės mero patarėjas. 2008 Egipte Red Sea Dive College, dirbo nardymo ir pirmosios pagalbos teikimo instruktoriumi. 2008–2012 dirbo Palangos gelbėjimo tarnybos nardymo instruktoriumi – treneriu.
1993–2002 m. Lietuvos liberalų sąjungos narys. Nuo 2002 m. iki 2006 m. Liberalų demokratų partijos narys, Palangos skyriaus pirmininkas, apskrities koordinatorius. Nuo 2006 m. Liberalų ir centro sąjungos narys.
1989–1992 m. ir 2003–2007 m. Palangos miesto savivaldybės tarybos narys.
Sunūs Mantas, Ignas.
Posos de Kaldasas

Istorija

Posos de Kaldasas įkurtas 1872 m. aukso ieškotojų bandeirantų ir pavadintas pagal karštosiomis versmėmis žymų Kaldas da Rainjos miestą Portugalijoje. Miesto teisės suteiktos 1875 m.
Dienai brėkštant

Siužetas

Miša Brankov – į pensiją išėjęs muzikos profesorius. Vieną dieną gauna laišką, kuriame jo prašoma atvykti į Žydų muziejų Belgrade. Muziejuje profesorius sužino, kad kasinėjant buvusią Antrojo pasaulionio karo metu koncentracijos stovyklą miesto centre, buvo rasta metalinė dėžutė. Dėžutės turinys atskleidžia, kad Miša buvo žydų vaikas, tėvų laiku išsiųstas pas draugus į užmiestį. Jo tikrieji tėvai iš stovyklos taip ir nebegrįžo. Netikėta žinia visiškai sujaukia profesoriaus mintis ir jis bando iš naujo susidėlioti kas jis toks ir ką jam reiškia tikrosios kilmės atskleidimas. Profesorius nutaria pabaigti tikrojo tėvo muzikinį kūrinį, kurio fragmentas buvo toje pačioje dėžutėje ir atlikti jį buvusios koncentracijos stovyklos teritorijoje. Vieninteliais seno žmogaus pagalbininkais tampa visuomenės atstumti čigonai.
Joniškėlio valsčius

Joniškėlio valsčius buvo šiaurinėje Lietuvoje. Centras – Joniškėlis.
Zenftenbergas

Istorija

Minimas nuo 1279 m.
Elvyra Kairiūkštytė

Elvyra Kairiūkštytė (1950 m. lapkričio 15 d. Vilniuje – 2006 m. balandžio 23 d. ten pat) – Lietuvos grafikė.

Biografija

1977 m. baigė Lietuvos dailės institutą.
Kūrė estampus, daugiausia linoraižinio technika; vertingiausių kūrinių sukūrė iškiliaspaude. Kūryboje vyrauja portretai (dail. E. Saladžiaus, „Autoportretas“, abu 1983 m.), t. p. figūrinės kompozicijos („Trys moterys“ 1985 m., „Figūros“ 1986 m.), peizažai („Kelias“, „Peizažas su laivu“, abu 1986 m.). Kūriniai pasižymi ekspresyvumu, savita technika, originalia metafora, būdinga didelio formato piešinys, dažniausiai spalvotas arba tušu ant popieriaus.
Nuo 1979 m. dalyvavo parodose Lietuvoje ir užsienyje (Maskvoje, Kanadoje, Švedijoje, Vengrijoje, Norvegijoje), individualios parodos surengtos Vilniuje 1988 m., Osle 1990 m. Jos kūrinių turi Lietuvos dailės muziejus.
Palaidota Kairėnų kapinėse.
Leonas Juozapaitis

Biografija

Iki 1920 m. L. Juozapaitis gyveno Vilniuje, mokėsi Vytauto Didžiojo gimnazijoje. L. Želigovskiui okupavus Vilnių, persikėlė į Kauną. 1923 m. baigė Kauno karo mokyklą, nuo leitenanto pakilo iki kapitono, kuopos vado. 1940 m. sovietams okupavus Lietuvą, buvo ištremtas į Sibirą. Į Lietuvą grįžo 1956 m.

Futbole

L. Juozapaitis buvo 1922 ir 1923 m. Lietuvos futbolo čempionas (atstovavo LFLS Kaunas). 1923 m. buvo Kaune vykusių pirmųjų tarpvalstybinių futbolo rungtynių Lietuva-Estija žaidėjas. 1923–1924 m. keturis kartus žaidė Lietuvos rinktinėje kaip saugas, tą pačią poziciją užėmė ir dalyvaudamas 1924 m. vasaros olimpinėse žaidynėse Paryžiuje.

Kitose sporto šakose

Pirmojo Lietuvos lengvosios atletikos čempionato (1921) prizininkas: 1500 m bėgimo varžybose pelnė sidabro medalį (5 min 09 s). 1922 m. tapo Lietuvos bėgimo čempionu 5000 m (19 min 14,7 s) ir 10 000 m (42 min 01,5 s) bėgimų rungtyse. 3 kartus buvo Lietuvos bėgimo rekordininkas: 1000 m (3 min 02,1 s – 1922 m.), 5000 m (18 min 30,0 s – 1921 m.), 10 000 m (42 min 01,5 s – 1922 m.).
Žaidė pirmąsias oficialias krepšinio rungtynes (1922) Lietuvos fizinio lavinimosi sąjungos komandoje.
L. Juozapaičio veikla įvertinta Lietuvos didžiojo kunigaikščio Gedimino 3 laipsnio ordinu.
Saulėtekio Antano Mackevičiaus pagrindinė mokykla

Istorija

Įkurta 1920 m. Gaižuvos dvare. Vėliau pradinės klasės susikūrė ir Gailiūnų kaime. 1949 m. visos pradinės mokyklos buvo sujungtos į vieną. 1961 m. pastatytas naujas mokyklos pastatas Saulėtekių kaime. 1998 m. mokykla įsijungė į Kauno rajono savivaldybės projektą „Mokykla bendruomenei“. Prie mokyklos kuriamas „Atminties“ parkas, kuriame kiekvienas medis įamžintų žymius krašto žmones, kovotojus už Lietuvos nepriklausomybę, politinius kalinius bei tremtinius, buvusius mokytojus, išnykusių kaimų vardus.