google/wiki40b huggingface dataset:
Aktyvizmas

Aktyvizmas (lot. activus - veiklus) – sąmoningas veiksmas, kurio tikslas yra socialinis ar politinis pokytis. Šis veiksmas kreipiamas į kontroversiškai vertinamo požiūrio palaikymą ar oponavimą jam. 
Pats žodis aktyvizmas lietuvių kalboje dažniau vartojamas kaip bet koks aktyvus elgesys, todėl svarbu atskirti aktyvizmą plačiąja prasme nuo aktyvizmo siaurąja prasme. Šis straipsnis yra apie aktyvizmą siaurąja prasme.)
Aktyvizmas siauraja prasme dažnai suprantamas kaip protesto ar disidentų veiklos sinonimas, tačiau jis apima platų politinių požiūrių ir formų spektrą. Nuo laiškų rašymo laikraščiams ir politikams, etiško pirkimo iki gatvės riaušių ir demonstracijų ar partizaninės veiklos. Kartais aktyvizmu laikomas ir terorizmas (priklausomai iš kieno pozicijų žvelgiama).
Algimantas Olendra

Biografija

1978 m. baigė Lietuvos žemės ūkio akademiją, mokslinis agronomas. Šilalės r. žemės ūkio valdybos vyr. agronomas, Šilalės raj. savivaldybės administracijos Žemės ūkio skyriaus vyr. specialistas.
1995 m. Lietuvos centro sąjungos, 2003 m. Liberalų ir centro sąjungos Šilalės rajono skyriaus narys.
1997–2000 m. ir 2007 m. (atsisakė mandato) Šilalės rajono savivaldybės tarybos narys.
Piliakalnio medžiotojų klubo narys, Šilalės kredito unijos valdybos narys, Šilalės agronomų sąjungos pirmininkas, Lietuvos agronomų sąjungos valdybos narys. Sutuoktinė Saulė, vaikai Lukas, Aistis.
Mikyčių piliakalnis

Piliakalnis

Piliakalnis įrengtas atskiroje kalvoje. Aikštelė ovali, pailga šiaurės – pietų kryptimi, 26x22 m dydžio, iškiliu viduriu. Pietiniame šlaite, 2 m žemiau aikštelės bei šiauriniame šlaite, 1,5 m žemiau yra 3,5 m pločio terasa. Šlaitai vidutinio statumo, 8-10 m aukščio.
Piliakalnis apardytas žvyrduobės, arimų, dabar dirvonuoja, šiauriniame šlaite auga beržų ir pušų guotas.
Šiaurės vakarų ir rytų papėdėse, 0,2 ha plote yra papėdės gyvenvietė.

Aplinkiniai piliakalniai

Giraitės piliakalnis 5,5 kmEžerėlių piliakalnis 2 kmZaramciškių piliakalnis 17 kmKuklių piliakalnis 3,5 kmPaliūnų piliakalnis 7 kmPaseinelių piliakalnis 23 kmŠlavantų piliakalnis 5,5 kmButeliūnų piliakalnis 4,5 km
Pastaba:
Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną
Dorferdenas

Turizmas

Yra gotikinė Šv. Kozmo ir Damijono bažnyčia, pastatyta 1454 m., rotušė, pastatyta 1976 m. Dorferdeno vietovė pirmąkart paminėta apie 1200 m., vadinta Dorffernu; dab. pavadinimas maždaug nuo XVII a.

Lietuviai

1945 m. rugsėjo mėn. Dorferdene buvo įkurta lietuvių pabėgėlių stovykla. 1945 m. čia gyveno daugiau kaip 700 lietuvių, veikė 60–70 mokinių pradžios mokykla, 100 mokinių gimnazija, vaikų darželis, koplyčia (kun. Bronius Zdanavičius). 1945 m. išrinktas lietuvių komitetas, vėliau pervadintas Lietuvių sąjungos skyriumi. Veikė mišrus „Aušrinės“ choras (vadovai Adolfas Narbutas, Mykolas Liuberskis ir kt.), tautinių šokių grupė (vad. D. Liuberskytė), taip pat skautų tuntas (vadovas A. Samušis), Lietuvių katalikų moksleivių ateitininkų sąjungos skyrius (vad. J. Jasaitis), vairuotojų, elektromechanikų, siuvimo, kirpimo, kalbų ir kiti kursai.
Buvo leidžiami laikraščiai: „Aktualiosios informacijos“ (1945–1946 m.), „Kirvarpa“ (1945–1946 m.), „Lietuvis“ (1945 m.), žurnalas „Aušros belaukiant“ (1945–1946 m.). Veikė paštas, bendruomenė turėjo savo pašto ženklus, kuriuos sukūrė dail. J. Steponavičius. 1946 m. lietuvius perkėlus į Zėjedorfą stovykla uždaryta.
Moldavijos futbolo taurė

Moldavijos futbolo taurė – pagrindinis futbolo atkrintamųjų varžybų turnyras Moldavijoje. Rengiamas nuo 1992 metų (iki tol vykdavo Moldavijos TSR futbolo taurės varžybos). Finalo rungtynės vyksta Kišiniove.
Rabatas

Istorija

Gyvenvietė buvo įkurta XII a. kaip karinis postas (arab.: ribat). Dabartinę svarbą miestas ėmė įgyti po 1912 m., kai tapo Prancūzijos Maroko kolonijos administraciniu centru (Prancūzijos Marokas). 1956 m. šaliai iškovojus nepriklausomybę, jis tapo Maroko sostine. 2012 m. Rabatas įtrauktas į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą.
XVI amžius

Šešioliktas mūsų eros amžius – šimto metų laikotarpis, prasidėjęs 1501 metų sausio 1 dieną ir pasibaigęs 1600 metų gruodžio 31 dieną.
Tūkstantmečiai: 1 tūkstantmetis – 2 tūkstantmetis – 3 tūkstantmetis
Amžiai: XV amžius – XVI amžius – XVII amžius
Dešimtmečiai: 1-as 2-as 3-as 4-as 5-as 6-as 7-as 8-as 9-as 10-as
Herefordšyras

Istorija

Herefordšyras yra viena iš 39 istorinių Anglijos grafysčių. 1974 m. sujungta su Vusteršyru. Buvo sudaryta Herefordšyro ir Vusteršyro administracinė grafystė. 1998 m. grafystė iširo. Buvo atkurtos iki 1974 m. egzistavusios grafystės ribos.
Šariažas

Šariažas (pranc. charriage – anstūmis) arba tektoninė danga – didelis lėkštas anstūmis, susidarantis kalnodaros metu. Horizontalios spaudimo jėgos išstumia Žemės plutos raukšlę į paviršių, ji pasvyra ir uždengia gretimą Žemės plutos sritį. Šariažo horizontalaus pasistūmimo amplitudė būna nuo kelių iki keleto šimtų kilometrų. Dažniausiai senesni sluoksniai užstumiami ant jaunesnių.
Šariažų daugiausia esama Karpatuose, Dinarų kalnuose, Alpėse, Himalajuose.
Verakrusas (valstija)

Geografija

Didžiąją valstijos dalį užima pakrantės žemuma, palei įlanką yra nemažai lagūnų (Tamiahvos, Alvardo, Pueblo Vjecho). Vakariniu pakraščiu driekiasi Rytų Siera Madrė, kurioje yra aukščiausias ne tik valstijos, bet ir visos Meksikos kalnas – Orisaba (4922 m). Be to, pakrantėje yra nedidelis izoliuotas Tustlos masyvas. Verakruso valstija teka daug upių, kurių dauguma prasideda Rytų Siera Madrėje, svarbiausios: Panukas, Tuspanas, Kasonesas, Aktopanas, Chamapa, Papaloapanas, Koatsakoalkosas.

Turizmas

Verakrusas – istoriniu ir archeologiniu atžvilgiu turtinga valstija. Čia gyvavo totonakų, olmekų kultūros. El Tachine (įtrauktas į UNESCO pasaulio paveldą) yra išlikusios totonakų piramidės. Sempoala yra kita svarbi totonakų archeologinė radimvietė. Tres Sapotesas – olmekų archeologinė radimvietė su stelomis, išraižytoms olmekų raštu. Tuo tarpu Verakruso miestas buvo įkurtas ispanų vykdytos Meksikos kolonizacijos centru.
Romualdas Norbutas

Biografija

1976 m. baigė Naujosios Akmenės vidurinę mokyklą, 1981 m. baigė Lietuvos žemės ūkio akademiją, mokslinis agronomas.
2001 m. mėsos perdirbimo įmonės „Norpa“ direktorius, 2005 m. UAB „Litagros“ chemija, pardavimo vadybininkas Akmenės ir Mažeikių rajonams.
1990 m. Lietuvos demokratinės darbo partijos, nuo 2001 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Akmenės rajono skyriaus narys, 2004 m. skyriaus iždininkas, Pakalniškių grupės pirmininkas.
1990–1995 m. Akmenės rajono tarybos deputatas, 1997–2000 m. (LDDP sąraše), 2003-2007 m. (LSDP), 2008–2011 m. ir nuo 2011 m. Akmenės rajono savivaldybės tarybos narys.
Sutuoktinė Diana, vaikai Marius, Mindaugas, Mantas.
Lietuvos geografija

Klimatas

Lietuvoje vyrauja vidutinių platumų klimatas, laipsniškai pereinantis iš jūrinio į žemyninį.
Žiemos permainingos, su dažnais atodrėkiais. Dangus dažnai padengtas debesimis, sninga, būna šlapdriba, pajūryje dažnai lyja. Vidutinė oro temperatūra svyruoja nuo -3 °C pajūryje iki -6 °C rytiniame pakraštyje. Kartais praūžia uraganinio stiprumo vėjai, dažnai siaučia pūga, būna plikledis, lijundra.
Pavasaris Lietuvoje permainingas, dažnai debesuotas, bet giedrų dienų vis daugėja ir gegužė neretai būna pats giedriausias metų mėnuo. Kovą dažnai sninga, o gegužę dažni trumpi lietūs su perkūnija. Gegužės pradžioje dar kartais pasitaiko šlapdribos.
Vasara Lietuvoje vidutiniškai šilta. Karšti sausi orai kaitaliojasi su lietingais ir vėsiais. Pvz. 2006 m. liepos mėnesį beveik nuolat vyravo karšti sausi orai, o 2007 m. vasarą - lietingi ir vėsūs orai.
Ruduo Lietuvoje dažnai apsiniaukęs, vėjuotas ir lietingas, ypač pajūryje. Pvz. 2005 m. vidutinė oro temperatūra buvo nuo +6,1 iki +8,3 °C (nuo +0,5 iki +1,1 °C aukštesnė nei vidutinė daugiametė).

Aplinkosauga

Lietuvoje saugomų teritorijų plotas yra 9988 km², tai sudaro 15,3 % Lietuvos ploto.
Saugomų teritorijų struktūra sudaro:
188 777 ha – Biosferos poligonai
177 994 ha – Draustiniai
436 922 ha – Regioniniai parkai
156 946 ha – Nacionaliniai parkai
37 250 ha – Rezervatai

Reljefas

Lietuva yra Rytų Europos lygumos vakariniame pakraštyje. Kalvotos aukštumos dienovidinių krypties ruožais kaitaliojasi su lėkštomis lygumomis. Baltijos pajūryje tęsiasi 15–20 km. pločio, iki 50 m absoliutaus aukščio Pajūrio žemuma, kurios pietuose yra Nemuno delta. Toliau į rytus yra Žemaičių aukštuma, susidedanti iš 3 dalių: kalvotos Vidurio Žemaičių aukštumos (aukščiausias taškas – Medvėgalis, 264 m) ir apie 100 m už ją žemesnės Vakarų žemaičių plynaukštės ir Rytų žemaičių plynaukštės. Į šiaurę nuo jos yra Ventos vidurupio žemuma. Lietuvos centrinėje dalyje iš šiaurės į pietvakarius tęsiasi Vidurio Lietuvos žemuma (didžiausias plotis apie 100 km, viduryje aukštis 80–90 m, šiaurėje 50–60 m, vakaruose 35–40 m).
Jos vakarinė dalis vadinama Nemuno žemupio žemuma. Nuo Pajūrio žemumos ją skiria Vilkyškių kalvagūbris. Kita Vidurio žemumos dalis (žemėjanti į šiaurę) susideda iš Nevėžio ir Mūšos-Nemunėlio žemumų. Linkuvos kalvagūbris skiria jas nuo Žiemgalos lygumos, kurios dauguma yra Latvijoje. Lietuvos pietuose ir rytuose yra Baltijos aukštumų Lietuvos lankas. Jame aukščiausias yra Stankūnų kalnas (287 m). Lanko pietinė dalis (tarp Vištyčio ežero ir Nemuno) vadinama Sūduvos aukštuma, vidurinė (tarp Nemuno ir Neries) – Dzūkų aukštuma, šiaurinė (į šiaurę nuo Neries iki Latvijos) – Aukštaičių aukštuma. Iš pietryčių, Baltijos aukštumas juosia Pietryčių lyguma. Rytuose į Lietuvą įeina nedidelės Lietuvos-Baltarusijos aukštumų dalys: Švenčionių-Naročiaus aukštuma ir Ašmenos aukštuma. Pastarojoje yra aukščiausias Lietuvos kalnas – Aukštojas (294 m).
FK Merkinė

Istorija

Klubas įsteigtas 2006 m. Merkinėje. Aktyviai dalyvauja įvairiose varžybose. Organizuoja futbolo renginius, treniruotes. Rūpinasi inventoriaus atnaujinimu. Kelerius metus iš eilės kartu su rėmėjais organizavo Liepos 6 d. futbolo turnyrą karaliaus Mindaugo dienos paminėjimui. 2013 m. Varėnos r. futbolo pirmenybėse užėmė I vietą. 2013 m. įgyvendino stadiono atnaujinimo projektą. Vienas iš veiklos akcentų - vietiniai klubo derbiai tarp "Mūro" ir "Internacionalo" komandų.
Dalyvauta: SFL Vilnius (žiemos sezonas), Kernavės taurė, Turnyras Elektrėnuose, Varėnos taurė, Varėnos r. pirmenybės, Alytaus SFL, Turnyras Matuizose (aikštyno atidarymo šventėje), Euro 2008 m. ir kiti turnyrai Merkinėje. vaikams organizuoti turnyrai: "Futboliukas", Liepos 6 d. minėjimo turnyrai Merkinėje, "Kalėdinės barzdos" turnyras, dalyvauta "Ežiogolo" pirmenybėse, turnyruose Alytuje.
Futbolas Merkinėje žaistas dar tarpukariu. Kalbama, kad tarpusavyje runkdavosi lietuvių ir žydų komandos (sporto klubas Maccabi). Merkinės komanda stipri buvusi ir sovietmečiu, dalyvauta Varėnos r. pirmenybėse, ne kartą užimtos prizinės vietos. Mokytojo Alberto Švilpos iniciatyva daug kartų Merkinės mokyklos salėje organizuoti Vasario 16 d. paminėjimo turnyrai, skirtingais metais dalyvaudavo net iki 8 komandų.
Universal Media Disc

Universal Media Disc (UMD) − tai optinis diskas, sukurtas bendrovės „Sony“, ir skirtas PlayStation Portable delninei žaidimų konsolei.

Panaudojimas

Be to, kad UMD yra pagrindinė PSP žaidimų duomenų laikmena, UMD naudojamas ir filmų bei muzikos įrašymui ir saugojimui. Naudojami H.264/MPEG-4 AVC video ir ATRAC3plus audio formatai.
BBC yra išleidusi kelias TV laidas/serialus UMD diskuose Jungtinėje Karalystėje, tokias kaip „The Office“, „The Mighty Boosh“, „Doctor Who“ ir „Little Britain“.
Taip pat Japonijoje buvo išleista keletas suaugusiems skirtų filmų.
Penkių imperatorių metai

Penkių imperatorių metai – Romos imperijos laikotarpis 193 m. e. m., per kuriuos pasikeitė 5 imperatoriai: Pertinakas, Didijus Julianas, Septimijus Severas, Pescenijus Nigras ir Klodijus Albinas. Jie pagarsėjo kaip neramumų, pilietinio karo imperijoje kilimo iniciatoriai.
193 metai prasidėjo Antoninų dinastijos atstovo, Marko Aurelijaus sūnaus Komodo nužudymu naujųjų metų išvakarėse, 192 m. gruodžio 31 d. ir miesto prefekto Pertinako paskyrimu imperatoriumi 193 m. sausio 1 d. Didijus Julianas užėmė sostą, nupirkęs jį iš pretorionų gvardijos sargybos, po to kai ji 193 m. kovo 28 d. nužudė imperatorių Pertinaką. Tai sukėlė 193–197 m. Romos pilietinį karą, kuriame jis pralaimėjo, ir jo įpėdinis Septimijus Severas nuteisė Didijų Julianą mirties bausme, taip pat įvykdė mirties bausmę gvardijos sargybiniams, dalyvavusiems Pertinako nužudyme. Be Septimijaus Severo Panonijoje, imperatoriaus valdžios įnirtingai siekė ir ją gavo pilietinio karo pasėkoje Pescenijus Nigras Syrijoje (Syria) bei Klodijus Albinas Britanijoje (Britannia Romana).
Delfinariumas

Delfinariumas – akvariumas, skirtas delfinams. Delfinai dažniausiai laikomi didžiuliuose baseinuose, kartais ir aptvertuose plotuose atviroje jūroje. Laikomi tiek moksliniais tikslais, tiek dėl rengiamų delfinų vaidinimų prieš publiką. Kai kur delfinariumus sudaro tik vienas baseinas, kur jie pasirodo prieš publiką, kai kur tai dalis didesnių parkų, tokių kaip jūros gyvūnų parkai, zoologijos sodai ar teminiai parkai, kur jie ne tik laikomi, bet ir ruošiami pasirodymai.
Nors banginiai nelaisvėje laikomi dar nuo XIX a. septinto dešimtmečio, pirmas komercinis delfinariumas atidarytas tik 1938 m. Jų populiarumas stipriai augo iki pat XX a. septinto dešimtmečio. Aštuntame dešimtmetyje padidėjo susirūpinimas dėl gyvūnų laikymo sąlygų, kuris privedė prie griežto gyvūnų laikymo reglamentavimo ir reguliavimo. Dėl to kai kuriose šalyse per paskutinius XX a. dešimtmečius buvo uždaryti visi delfinariumai. Nepaisant šios tendencijos, jie vis dar plačiai paplitę Europoje, Japonijoje ir Šiaurės Amerikoje.
Dažniausiai delfinariumuose laikomos afalinos (lot. Tursiops truncatus), nes gana lengvai dresuojamos ir ilgai gyvena nelaisvėje. Prekyba delfinais yra reguliuojama tarptautiniu mastu, tuo tarpu reikalavimai laikymo sąlygoms nelaisvėje skiriasi įvairiose šalyse.
Andai

Struktūra

Andai skirstomi į tris dideles dalis: Pietiniai Andai Argentinoje ir Čilėje; Centriniai Andai Čilėje ir Peru ir Šiauriniai Andai Venesueloje, Kolumbijoje ir Ekvadoro šiaurėje.
Pietinėje Kolumbijos dalyje, ties siena su Ekvadoru, Andus sudaro tik viena vulkaninių kūgių grandinė, kuri šiauriau išsišakoja į tris grandines – vakarinę (isp. Occidental), Centrinę (isp. Central) ir rytinę (isp. Oriental).
Vienas iš Andų kalnagūbrių lietuvių kilmės geologo ir etnologo Igno Domeikos garbei pavadintas Domeikos kalnagūbriu.
Išilgai Andų tęsiasi vandenskyra tarp Atlanto ir Ramiojo vandenyno, juose prasideda Amazonė ir daug kitų didžiųjų žemyno upių, taip pat plyti aukščiausiai virš jūros lygio esantis laivuojamas Titikakos ežeras.

Geologija ir iškasenos

Andai susiformavo destruktyviajame tektoninių plokščių pakraštyje, kuriame okeaninė Naskos plokštė ir Antarktidos plokštės fragmentas, nerdamos po žemynine Pietų Amerikos plokšte, kelia ją aukštyn. Dėl šių geologinių poslinkių Andai pakyla aukštyn apie 10 centimetrų per 100 metų.
Pietiniame žemyno gale Andų kalnų grandinė panyra ir vėl iškyla Antarktidos pusiasalyje.
Dėl tektoninių plokščių sąveikos Andai yra vulkaniškai ir seismiškai labai aktyvūs.
Svarbiausios iškasenos: varis, cinkas, sidabras ir alavas.
Mykolas Kazimieras Girdvainis

Mykolas Kazimieras Girdvainis (lenk. Michał Kazimierz Girdwoyń, 1841 m. spalio 20 d. Vilnius – 1925 m. gruodžio 27 d. Išlynos, Kražių valsčius) – Lietuvos ichtiologas, bitininkas. Žuvininkystės pradininkas Lietuvoje.

Biografija

1866–1873 m. Varšuvoje studijavo gamtos mokslus, agronomiją, vėliau Vokietijoje, Prancūzijoje, Didžiojoje Britanijoje ir Liuksemburge specializavosi ichtiologijoje, entomologijoje. 1878 m. Paryžiaus mokslų akademijos narys.
1876 m. pradėjo tirti Lietuvos vandens gyvūnus, Šiauliuose surengė Lietuvos gėlųjų vandenų ir Baltijos, Juodosios jūros faunos parodą. 1881 m. Gerkonyse (prie Dūkšto) įsteigė žuvų veisyklą, joje pirmasis iš dirbtinai apvaisintų ikrų užaugino seliavas. 1880–1885 m. suprojektavo ir įrengė žuvivaisos įmonę Vokėje. 1895 m. savo lėšomis į Nemuną, Dauguvą, Vyslą paleido sterlių, Trakų ežeruose įveisė karpius, sykus. Lietuvoje, Lenkijoje, Ukrainoje įsteigė apie 350 žuvininkystės ūkių. 1883–1893 m. tyrė ungurių biologiją, migraciją iš Atlanto vandenyno į Somos upę Prancūzijoje. Tyrė bitininkystės problemas.
Jukniškiai (Pačeriaukštė)

Istorija

Jukniškiai su 48 valstiečiais paminėti 1528 m. dvarų surašymo dokumentuose, kaip Biržų valdai priklausantis kaimas.

Aplinkinės gyvenvietės

Grumšliai – 1,2 km
Juostaviečiai – 3,3 km
Peikšteniai – 2,8 km
Pačeriaukštė II – 2,8 km
Totoriai (Biržai) – 5,7 km
Pačeriaukštė – 1 km
Mediniai (Biržai) – 1,8 km
BIRŽAI – 11,5 km
Juozas Aputis

Biografija

1948 m. baigė Balčių pradinę mokyklą, 1950 m. Nemakščių septynmetę, 1954 m. Viduklės vidurinę mokyklą. 1954–1955 m. dirbo Balčių klubo-skaityklos vedėju. 1959–1969 m. dirbo „Literatūros ir meno“ redakcijoje. 1960 m. Vilniaus universiteto Istorijos ir filologijos fakultete baigė lietuvių kalbą ir literatūrą. 1969–1977 m. dirbo „Girių“, 1980–1990 m. „Pergalės“, 1991–2001 m. „Metų“ redakcijose. 1990–1991 m. „Pergalės“, 1991–1994 m. „Metų“ vyr. redaktorius, 1995–2001 m. „Metų“ prozos skyriaus vedėjas.
1980–1990 m. Lietuvos rašytojų sąjungos mėnraščio „Pergalė“, 1991–1994 m. „Metai“ redkolegijos narys. Nuo 1998 m. LR nacionalinių literatūros ir meno premijų komiteto narys. Nuo 1967 m. Lietuvos rašytojų sąjungos narys, nuo 1990 m. sąjungos valdybos narys. Nuo 1972 m. gyveno ir kūrė etnografiniame Zervynų kaime, sodyboje ant Ūlos kranto. Palaidotas Antakalnio kapinėse.

Kūryba

Su J. Apučio vardu yra siejamas novelės atgimimas sovietiniais metais (7-8 deš.). Moderni novelės forma, subtilus psichologiškumas, nuotaikos ir situacijų autentiškumas, asociatyvių vaizdų gausa, lyrinė pasaulėjauta, eseistinė stilistika, kasdieniškumo ir giliųjų tikrovės struktūrų dermė J. Apučio novelėse buvo nauja ir skaitytojui labai įdomi ieškojimo kryptis. Jau ankstyvojoje J. Apučio kūryboje jaučiamas stiprus autobiografiškumo podirvis, gimtinės ir artimų žmonių pasaulėvaizdis. Būties slėpinių, gyvenimo pilnatvės visuotinumo dėsnių, egzistencinio nerimo vedami yra visi J. Apučio personažai, nepaisant jų amžiaus, kilmės, profesijos. Novelistikoje atsiradę kūrybos principai vėliau buvo išplėtoti stambesniuose prozos žanruose – apysakose ir romane „Smėlynuose sustoti negalima..“ Išskirtinę vietą Apučio kūryboje užima apysaka „Skruzdėlynas Prūsijoje“ (parašyta 1971 m., išspausdinta 1989 m.). Šioje apysakoje autorius pasitelkia sąlyginę (alegorinę, simbolinę, metaforinę) formą, itin sustiprina racionalumo ir iracionalumo sandūroje atsirandančius istorijos, individo laisvės, pasipriešinimo smurtui klausimus.
Pagal savo novelių triptiką „Ak, Teofili!“ (1976 m.) parašė scenarijų kino filmui „Mano vaikystės ruduo“ (1977 m.). Išvertė V. Bykovo, A. Čechovo, V. Šukšino, D. Grigorovičiaus, J. Trifonovo ir kt. prozos kūrinių. J. Apučio novelių knygų išleista rusų, latvių, estų kalbomis.
Biržų centrinis stadionas

Istorija

Biržų miesto Jaunimo parke esantis centrinis stadionas buvo pradėtas statyti Atgimimo laikais. Po Lietuvos nepriklausomybės atkūrimo rajono savivaldybei pristigus pinigų, stadiono statyba užstrigo – nebuvo pastatytos žiūrovams skirtos tribūnos, treneriams ir sportininkams būtinos patalpos, neįrengtas apšvietimas.
Jaunimo stadiono rekonstrukcijos pradžia – 2007 m. Kone penkių milijonų litų valstybės lėšų pareikalavęs ir moderniu būti pretendavęs Biržų miesto stadionas ilgai nebuvo užbaigiamas. Keičiantis miesto valdžioms, į naujosios rankas 2011 m. pavasarį patekęs statinys jau buvo pradėjęs irti. Pasikeitę rajono vadovai ėmėsi naujojo objekto rekonstravimo darbų. Buvo suremontuotas ką tik suręstas persirengti skirtas pastatas, kurio apverktiną būklę aprašė rajono spauda. Rangovui aptvarkius minėtą statinį, jis buvo pripažintas tinkamu naudoti. Žiūrovų tribūna, pastatas, kuriame įrengtos administracinės patalpos, persirengimo kambariai jau veikė ketvirtus metus, nors 2013 m. duomenimis, statiniai iki tol oficialiai nebuvo priduoti eksploatuoti. Iš vienų rangovų į kitų rankas einantys stadiono rekonstrukcijos darbai atlikti nekokybiškai: netinkamai įrengtos šuoliaduobės, bėgimo takų dangos, lietaus kanalizacija, paaiškėjo, kad iš viso nėra vandens duobės įrangos.
Savivaldybei teko su rangovais bylinėtis teismuose. Valstybės investicijų programos lėšomis Biržų stadione atliktų darbų vertė – apie 4,5 mln. litų.
Hierakonpolis

Archeologija

Kasinėjimai Nechene pradėti jau XIX a., ir čia buvo rasti garsūs senovės Egipto artefaktai, kaip Narmero paletė. Kasinėjimai vykdomi iki pat dabar, vadovaujant archeologams Michael Hoffman, Barbara Adams ir Renee Friedman. Kasinėjimų metu rasta daugybė radinių iš ikidinastinio, protodinastinio, ankstyvosios karalystės ir vėlesnių laikotarpių. Archeologinė vietovė yra svarbi tuo, kad čia randama daugybė dalykų, prižažintų "pirmaisiais" pasaulio ar Egipto istorijoje. Tarp jų yra seniausia žmogaus dydžio statula, seniausias tapytas kapas, seniausias kulto atvaizdas (auksinė Horo galva), seniausia akmeninė žinomo žmogaus statula (Chasechemvis), seniausias pasaulyje išlikęs statinys ("Fortas"), seniausias Egipte išlikęs gyvenamasis namas, seniausia Egipte šventykla (3400 m. pr m. e.), seniausios mumijos (3600 m. pr m. e.), seniausia išlikusi barzda (3500 m. pr m. e.), seniausi išlikę karalių rūmai (2900 m. pr m. e.) ir pan.
Donata Rimšaitė

Donata Rimšaitė (g. 1988 m. sausio 29 d. Vilniuje, Lietuvoje) yra šiuolaikinės penkiakovės sportininkė iš Lietuvos. Ji atstovavo Lietuvai 2008 m. olimpiadoje, kurioje užėmė 15 vietą. 2011 m. sportininkė gavo Rusijos pilietybę ir nuo to laiko atstovauja šiai šaliai.

Atstovavimas Rusijai

2010 m. gruodžio mėnesį viešai nepaskelbusi priežasčių sportininkė išvyko gyventi į Rusiją. 2011 m. balandžio mėnesį D. Rimšaitė ištekėjo už Rusijos piliečio. Tuo pačiu UIPM leido sportininkei atstovauti Rusijai tarptautinėse penkiakovės varžybose (išskyrus olimpines žaidynes). Rudenį D. Rimšaitei buvo išduotas ir šios šalies pasas. Tokiu būdu ji gavo Rusijos pilietybę.
Netrukus po šių įvykių LTOK sulaukė prašymų iš Rusijos organizacijų leisti sportininkei dalyvauti 2012 m. vasaros olimpinėse žaidynėse. Pagal tarptautines taisykles, pakeitęs pilietybę sportininkas savo naujajai šaliai gali atstovauti olimpiadoje tik po trejų metų arba gavęs pirmosios šalies sutikimą.
2012 m. sausio 27 d. LTOK generalinė asamblėja nutarė netenkinti Rusijos olimpinio komiteto (OKR) ir Rusijos šiuolaikinės penkiakovės federacijos (RFSP) prašymo.
KK209

Maršrutas

Kelias prasideda Joniškyje, Upytės gatvėje. Eina Joniškio, Pakruojo ir Pasvalio rajonuose. Prie kelio yra šie miestai ir gyvenvietės: Bariūnai, Saugėlaukis, Mindaugai, Kriukai, Žeimelis, Nairiai, Vaškai, Titkoniai, Noriai, Tetervinai, Ustukiai. Baigiasi Pasvalyje, Stoties gatvėje. Kelias kerta šias upes ir upelius: Ašvinę, Virčiuvį, Šaltupį, Šešėvėlę, Šešėvę, Lieporą, Švitinį, Viršytį, Beržtalį, Melnupę, Plonę, Maučiuvį, Yslykį, Kamatį, Mūšą (Ustukių tiltas).
Ulan Majorato valsčius

Administracinis suskirstymas

Domaševnica, Gonsorai, Kempkai, Klembuvas, Kolonija Domaševnica, Kolonija Domaševska, Paskudai, Rozvaduvas, Sentkai, Skžiševas, Sobolė, Stanislavuvas, Stokas, Ulan Dužai, Ulan Malai, Ulan Majoratas, Viežchovinai, Zakževas, Zažec Ulanskai ir Žilkai.