google/wiki40b huggingface dataset:
Galinda

Galinda (prūs. Galinda, lot. Galindia) – prūsų žemė tarp Alnos, Geldapės ir Niauros (dab. Narevas) upių. Rytinė riba siekė didžiuosius Senprūsių ežerus (dab. Mozūrų ežerai) ir Sūduvą, šiaurinė – Bartos pakraštį, vakarinė – Pagudę, siekė Alnaštyno (dab. Olštynas) apylinkes su Liubavos sritimi, pietryčiuose – Palenkę. Galindos gyventojai priskiriami prūsams, nors jų materialinė kultūra šiek tiek skiriasi nuo varmių, notangų, ypač nuo sembų.

Istorija

Iki XIII a. Mazovijos ir kitų lenkų kunigaikščių kariaunos puldinėjo Galindą, manoma, kad XI a. pradžioje ją puldinėjo ir vakarų jotvingiai-sūduviai valdant Netimerui. XIII a. Galindą užgrobė Vokiečių ordinas ir prijungė prie savo kuriamos valstybės. Kraštas virto dykra, apaugo miškais, autochtonų galindų išliko nedaug. Išliko ir senovės baltiškų vietovardžių. Krašte iš lėto vyko lenkų, kuriuos čia ilgainiui imta vadinti mozūrais, kolonizacija. Nuo XIV a. Galindos žemes pradėjo kolonizuoti vokiečiai. Galindų gyvenviečių vietose kryžiuočiai pastatė savo pilių, įtvirtintų gyvenviečių, iš kurių išsiplėtė vokiečių miestai. Galindoje ir dalyje gretimų sūduvių žemių XVII a. baigė susidaryti Mozūrijos istorinė sritis. Po 1454–1466 m. Lenkijos–Vokiečių ordino Trylikamečio karo Galinda liko valdoma ordino. Jos teritoriją nuo 1525 m. valdė Prūsijos kunigaikštystė, Prūsijos karalystė, Vokietijos imperija, nuo 1945 m. Galinda priklauso Lenkijai.
Pandėlys

Pavadinimo kilmė

Ankstesnis pavadinimas buvo slaviškos kilmės – Panedėlys (panedėlis – „pirmadienis“). Spėjama, kad toks vardas kilęs nuo turgaus dienos (Pandėlio turgūs vykdavo pirmadieniais), panašiai kaip Seredžius (trečiadienio turgūs) ir Subačius (šeštadienio turgūs).
Pagal kitą versiją manoma, kad Pandėlio vardas yra kilęs pono Pandzevičiaus pavardės, gyvenusio Zasinyčios dvare, kuriam priklausė Puodžialaukės, Pandėlio ir Paliepio dvarai.
Liaudyje pasakojama, kad kadaise, kai gyvenvietė buvo prie svarbaus prekybos kelio Vilnius–Ryga, čia pirkliai keisdavosi prekėmis. Vilniaus pirkliai savo sandėlius vadinę podėliu, o Rygos – pondėliu.
Šešupka

Istorija

Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų tauta – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. 1975-1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.
Rūdiškės

Pavadinimo kilmė

Manoma, kad seniau gyvenvietės apylinkėse buvo lydoma balų rūda, todėl ji ir pavadinta Rūdiškėmis. Tačiau taip pat įmanoma, kad miesto vardas kilęs nuo asmenvardžio Rūdys (ar Rūdis, Rūdė), pridedant priesagą -iškės.

Futbolas

Iki 2003 m. pabaigos Rūdiškių miestą atstovavo „Vėtros“ futbolo komanda, tais metais laimėjusi šalies pirmenybių bronzą ir pasiekusi taurės turnyro finalą. Dabar mieste žaidžia FK Rūdiškės futbolo komanda.
Air Force United FC

Istorija

Klubas įkurtas 1937 m. Žaidė aukščiausioje lygoje.

Sudėtis (2019)

Atnaujinta: 2019 m. spalio 17 d.
Kaliningrado gintaro muziejus

Kaliningrado gintaro muziejus – gintarui skirtas muziejus Kaliningrado mieste, atidarytas 1979 m.
Muziejus yra gynybiniame bokšte „Don“, kuris yra Kenigsbergo įtvirtinimų dalis ir kuris buvo atstatytas po karo.
Iki 2003 m. gegužės šis muziejus buvo Kaliningrado istorijos ir meno muziejaus filialas. Tai vienintelis muziejus Rusijoje, skirtas vienam mineralui.
Donata Vištartaitė

Biografija

Baigė Lietuvos sporto universitete kineziterapiją. Sportuoja nuo 2004 m. Treneriai – Algirdas Arelis ir Nijolė Savickytė.
2012 m. vasaros olimpinėse žaidynėse užėmė 8 vietą moterų vienviečių klasėje. 2013 m. Europos čempionate kartu su Milda Valčiukaite užėmė 1 vietą.
Utaraditas

Klimatas

Utaradite vyrauja tropinis savanos klimatas. Žiemos yra sausos ir labai šiltos. Temperatūra kyla iki balandžio mėn., kai aukščiausia vidutine dienos temperatūra siekia 38,2 °C. Lietingas sezonas trunka nuo gegužės iki spalio mėn.
Blankenheimas (Šiaurės Reinas-Vestfalija)

Geografija

Blankenheimas yra žemuose Aifelio kalnuose, maždaug už 27 km į pietvakarius nuo Oiskircheno.
Blankenheimo centre, iš vieno iš namų rūsių išteka Aro upė.

Istorija

721 m. Blankenheimas buvo dokumentuose paminėtas pirmą kartą kaip Blancio. Šiandien Aifelio dialektu municipalitetas vadinamas Blangem.
Gyvenvietėje jau daug metų rengiami karnavalai.
Siesta

Siesta – ispaniškas pavadinimas popietiniam miegui, dažnai po vidurdienio valgio, ypač karšto klimato šalyse. Pavadinimas (isp.) kilęs nuo lot. hora sexta – šešta valanda, skaičiuojant nuo aušros sutampa su vidurdieniu.
Pirminė siestos sąvoka reiškė tiesiog vidurdienio pertrauką, skirtą praleisti su draugais ir šeima, nebūtinai miegui. Siesta praktikuojama Portugalijoje, Ispanijoje, Lotynų Amerikos šalyse, Filipinuose, taip pat gana paplitęs įprotis Kinijoje (vadinama xiuxi arba wushui), Indijoje, Italijoje (vadinama reposo), Graikijoje, Viduriniuose Rytuose ir Šiaurės Afrikoje. Kai kuriose šalyse įstaigų ir kompanijų darbo laikas yra atitinkamai su kelių valandų pertrauka, kurių metu gyvenvietėse gatvės ištuštėja.
Popiečio miegas praktikuojamas ir kitose tropinių bei subtropinių regionų šalyse, nes vidurdienį aukštos temperatūros sumažina žmonių aktyvumą bei produktyvumą.
Pietų Azijoje iki industrializacijos buvo ypatingai paplitęs popiečio miegas po lengvo masažo naudojant garstyčių aliejų; šio ritualo metu taip pat buvo įprasta lengvai užkąsti: tikėta, kad šios tradicijos laikymasis žmogų padaro geresniu. Bangladeše ir Vakarų Bengalijoje ji vadinama bhat - ghum, kas reiškia „ryžių miegas“ (miegas užvalgius ryžių).
Japonijos kompanijų ofisuose darbuotojai skatinami pasinaudoti specialiais „Snūstelėjimo kambariais“ arba turi „stalines pagalves“, darbuotojams nusnūsti prie darbo stalo.
Tyrimai rodo, kad popietinis miegas sutampa su biologiniais žmogaus organizmo poreikiais. Nesenas tyrimas (publikuotas 2007 m.) taip pat teigia, kad pietų miegą praktikuojantiems žmonėms mažesnė širdies infarkto tikimybė.
Filikudis

Filikudis (it. Filicudi) – viena iš aštuonių Lipario salų (Viduržemio jūra), priklausančių Italijai ir esančių 20-30 mylių į šiaurę nuo Sicilijos. Sala yra Lipario komunos frakcija (frazione).
Salos plotas yra 9,5 km². Saloje yra keli maži kaimai (pvz., Pecorini Mare ir Valdichiesa). Saloje galima auginti vynuoges, alyvmedžius, javus, daržoves. 1997 m. trys ketvirtadaliai (7 km²) buvo paskelbti rezervatu.
Aukščiausias salos taškas yra Monte Fossa Felci (774 m). Kitos viršūnės yra Monte Montagnola (349 m) ir Monte Terrione (278 m). Kyšulyje Capo Graziano yra bronzos amžiaus kaimo (datuojamo VIII a. pr. m. e.) likučiai. Prie kranto iš jūros styro vulkaninės kilmės piršto pavidalo uola La Canna (aukštis 74 m).
Dabartinis salos pavadinimas it. Filicudi yra pakitęs senovinis graikiškas salos pavadinimas gr. Phoenicusa 'Finikiečių sala'.
Filikudis kaip ir kitos Liparų salos buvo apgyvendintos dar neolito laikais (apie 3 tūkst. m.pr.m.e). Po to sala ilgai buvo negyvenama, kol ją vėl kolonizavo graikai. Saloje yra romėnų ir bizantiečių veiklos likučių.
Krinčino valsčius

Krinčino valsčius buvo šiaurės Lietuvoje. Centras – Krinčinas.
Pilių parko kanadinė tuopa

Pilių parko kanadinė tuopa – vienas storiausių medžių Vilniuje, iki 2012 m. augęs senamiestyje, Vilniaus pilių valstybiniame kultūriniame rezervate, šalia Katedros aikštės rytinio pakraščio (nuo tuopos matyti paminklas Gediminui).
Tuopa 1996 m. gegužės 29 d. buvo paskelbta Vilniaus miesto savivaldybės saugomu botaniniu gamtos paveldo objektu. Beveik 12 metrų ilgio kanadinės tuopos kamieno dalis šiandien paguldyta ant Pilies parko vejos. Medžio dalis palikta ne tik dėl ekologijos (tai puiki vabzdžių buveinė), bet ir edukacijos tikslais. Paminklinio medžio nukirtimas papiktino kai kuriuos arboristikos specialistus, siūliusius pagenėti jos lają, kad svorio centras būtų žemiau ir medis atlaikytų vėjus.

Istorija

Medis buvo pasodintas 1881 m., kai buvo apželdinta pietinė Pilies kalno papėdė. Tuo metu pasodintos 85 kanadinės tuopos, tuometinei Vilniaus valdžiai nutarus Sereikiškėse įsteigti viešąjį miesto parką. Ta užduotis buvo patikėta vilniečiui menininkui, Peterburgo dailės akademijos auklėtiniui Alexanderiui Straussui. Netrukus, 1888 m. parkas buvo atidarytas viešai lankyti.
1996 m. kanadinė tuopa buvo įrašyta į Vilniaus gamtos paminklų sąrašą kaip storiausias sostinės medis, o prieš nukirtimą tuopa žmogaus krūtinės aukštyje buvo 1,9 m skersmens, jos viršūnė siekė 28 m. Tuopos kamiene žiojėjo daugiau kaip 2 m aukščio drevė, į kurią kažkas maždaug prieš metus buvo primetęs popierių ir juos uždegęs. Ugniagesiai liepsną užgesino, tačiau medis stipriai nukentėjo.
2007–2008 m. lūžo dvi stambios šakos, o 2008-aisiais viršutinės lajos šakos buvo dar ir apgenėtos.
Norėdama išsaugoti medį bei apsaugoti rezervato lankytojus nuo galimos tuopos lūžimo grėsmės, Rezervato direkcija medį bandė gelbėti. Nors jis buvo prižiūrimas, genimas, vis tik kamiene atsirado ertmės, ir nuo sniego bei lietaus pradėjo pūti. Dar 19-ą šimtmetį menančios tuopos gyvybinės funkcijos tapo pažeistos ir atsirado tikimybė, kad ji gali lūžti. Pasitelkta Želdinių apsaugos, priežiūros ir tvarkymo komisija įvertino medžio būklę. Pasak specialistų, esamos būklės medis galėjo neatlaikyti savo svorio ir lūžti. Kamienas nuo kelmo jau buvo išpuvęs iki 2,5 m aukščio, medis laikėsi bene vien ant žievės. Pastaruoju metu siekiant užtikrinti parko lankytojų saugumą medis buvo dideliu spinduliu apjuostas perspėjimo juosta.
2012 m. spalio 30 d. tuopa buvo nupjauta, nepaliekant stovėti ir jos stuobrio parko lankytojų saugumo labui. Kanadinės tuopos vietą primins paliktas kelmas ir šalia padėta kamieno dalis.
Tongos ekonomika

Tongos ekonomikai būdingas didelis nemonetarinis sektorius ir didelė priklausomybė nuo pinigų pervedimų iš emigravusių šalies gyventojų, dažniausiai iš Australijos, Naujosios Zelandijos ir JAV. Monetarinis sektorius daugiausia priklauso karališkajai šeimai ir didikams. Labiausiai išvystyta ūkio šaka – žemės ūkis.
Bendras Vidaus Produktas: pagal perkamąją galią – 238 mln. $
BVP augimas: -0,3 %
BVP vienam gyventojui: pagal perkamąją galią – 2200 $
BVP pagal sektorius:
žemės ūkis: 30 %
pramonė: 10 %
paslaugos: 60 %
Gyventojų, gyvenančių žemiau skurdo ribos: ?%
Infliacijos rodiklis: 3,2 %
Dirbantieji: 36 665 (1994 m.)
Dirbantieji pagal ūkio šakas: žemės ūkis 65 % (1997 m.)
Nedarbingumo rodiklis: 11,8 %
Biudžetas:
pajamos: 49 mln. $
išlaidos: 120 mln. $
Svarbiausios ūkio šakos: turizmas, žvejyba
Pramoninės produkcijos augimas: 1,9 %
Elektros energijos gamyba: 35 GWh (1998 m.)
Elektros energijos šalitiniai:
šiluminė: 100 %
hidro: 0 %
atominė: 0 %
kita: 0 % (1998)
Elektros energijos sunaudojimas: 33 GWh (1998 m.)
Elektros energijos eksportas: 0 kWh (1998 m.)
Elektros energijos importas: 0 kWh (1998 m.)
Žemės ūkio produkcija: moliūgai, kokosai, kopra, bananai, vanilė, kakava, kava, imbieras, juodieji pipirai; žuvis
Eksportas: 8 mln. $ (1998 m.)
Eksportinės prekės: moliūgai, žuvis, vanilė
Eksporto partneriai: Japonija 53 %, JAV 18 %, Naujoji Zelandija 6 %, Australija 6 % (1997 m.)
Importas: 69 mln. $ (1998 m.)
Importo prekės: maisto produktai, automolbiliai, mašinos, įrengimai, degalai, chemikalai
Importo partneriai: Naujoji Zelandija 30 %, Australija 19 %, JAV 11 %, Jungtinė Karalystė 11 %, Japonija 3 % (1997 m.)
Užsienio skolos: 62 mln. $ (1998 m.)
Ekonominė parama: 38,8 mln. $ (1995 m.)
Valiuta: 1 paanga (T$) = 100 seniti
Fiskaliniai metai: liepos 1 d. – birželio 30 d.
Storytelling sistema

Veikėjo kūrimas

Storytelling sistemos veikėjai kuriami veikėjo taškų pagrindu. Kiekvienas taškas lape pažymimas rutuliuku ir atspindi dešimtinį kauliuką. Kuo daugiau taškų, tuo daugiau kauliukų žaidėjas mes tikrinant tos savybės ar įgūdžio reikalaujančio veiksmo sėkmę, ir tuo didesnė jo sėkmės tikimybė.

Sugebėjimai

Sugebėjimai taip pat skirstomi į 3 grupes – talentai, įgūdžiai ir žinios. Talentai yra tai, ką kiekvienas gali mokėti ir specialiai nesimokęs. Pavyzdžiui, kumštynės, belaisvių kvotimas ir panašiai. Įgūdžiai yra tai, kam reikia treniruočių, todėl visiškai kažkurio įgūdžio neturintis veikėjas gauna baudas to veiksmo atlikimo kauliukų metimams. Pavyzdžiui, šaudymas pistoletu, jodinėjimas ir panašiai. Žinios, kaip sako pavadinimas, yra specialios žinios ir jos gali būti įgytos tik mokantis. Pavyzdžiui, įvairūs akademiniai mokslai, okultizmas ir kiti. Neturintis kažkurio žinių kategorijos sugebėjimo veikėjas negali atlikti jo reikalaujančio veiksmo.
Tokiu pačiu svarbumo laipsnio principu, žaidėjas sugebėjimams išdalina 13, 9 ir 5 taškus.

Privalumai

Į šią kategoriją įeina valia (willpower), socialinė veikėjo padėtis (backgrounds) – draugai, materialinė padėtis, ryšiai ir kt.; etinės – moralinės normos (virtues) – sąžinė (conscience), savikontrolė (self - control) ir drąsa (courage). Konkretūs privalumai gali kažkiek keistis, priklausomai nuo žaidimo ir nuo veikėjo.

Kita

Kitkas priklauso nuo konkrečios žaidimo sistemos. Pavyzdžiui, Vampire: The Masquerade veikėjai – vampyrai veikėjo lapuose dar turi pažymėtus šių savybių reitingus: turimas kraujo esencijos – vitae – kiekis (blood pool), ideologinis – filosofinis kelias (road arba via) ir ypatingieji vampyrų sugebėjimai (disciplines). Mage veikėjai – magai turi surašytas žinomas magijos mokyklas, paradokso reitingą ir kt.
Veikėjas papildomai gauna 15 taškų (freebie points), kuriuos gali išleisti keldamas bet kurią statistiką, sugebėjimą, privalumą arba pirkdamas išskirtines teigiamas savybes (Virtue). Papildomų taškų galima gauti paimant specialias neigiamas savybes (Flaws), tačiau ne daugiau, kaip už 7 taškus. Pačių išskirtinių savybių sarašai kinta priklausomai nuo žaidimo (Vampire: The Masquerade, Mage: The Ascension, Werewolf: The Apocalypse ir kiti). Vienas papildomas taškas nebeatitinka vieno bet kurios statistikos taško, čia jau naudojama kitokia sistema. Pavyzdžiui, norint pasikelti jėgos savybę per 1, reikia mokėti 5 papildomus taškus. Tai veikia panašiai, kaip ir patirties taškų sistema, skiriasi tik „kainos“.
John D. Rockefeller

Asmeninis turtas

Džonas D. Rokfeleris yra laikomas turtingiausiu kada nors gyvenusiu žmogumi JAV ir pirmuoju „doleriniu“ milijardieriumi. Jis savo pirmą milijardą uždirbo per 25 metus. Įvertinus infliaciją, jo sukauptas asmeninis turtas siekė apie 311 mlrd. JAV dolerių. Rokfelerio turtas sudarė 1,53 % tuometinio JAV BVP.

Veikla

Būdamas 16 metų Rokfeleris gavo profesinio mokymo vietą ekspedijavimo firmoje „Hewitt & Tuttle“, vėliau jis dirbo kaip pagalbinis buhalteris. Po 14 sav. darbo Džonas gavo menką 50 JAV dolerių atlyginimą. Sulaukęs 18 metų, jis tapo „Hewitt & Tuttle“ buhalteriu ir ten uždirbdavo apie 2000 dolerių per metus. Sukaupęs kapitalą, Rokfeleris užsiėmė verslu.
Būdamas 31 metų Rokfeleris įkūrė „Standard Oil“ naftos perdirbimo bendrovę. Per pirmuosius 10 veiklos metų „Standard Oil“ sugebėjo supirkt visas pagrindines JAV naftos perdirbimo gamyklas. Tuo metu ši naftos milžinė kontroliavo 90 % JAV naftos verslo.
Džonas D. Rokfeleris yra laikomas ištisos dinastijos, valdžiusios įvairias bendroves, pradininku. Rokfeleriai ilgą laiką laikyti vienais turtingiausių JAV žmonių.
Rokfeleris paaukojo lėšų įsteigti Čikagos universitetą.
2001 m. Lietuvos lengvosios atletikos čempionatas

2001 m. Lietuvos lengvosios atletikos čempionatas vyko Kaune liepos 3-4 dienomis.
2012–2016 m. Seimas

Seimo 2012–2016 m. kadencija – Lietuvos Respublikos Seimas, kuris buvo išrinktas per 2012 m. Lietuvos Respublikos Seimo rinkimus. Rinkimai vyko 2012 m. spalio 14 ir spalio 28 dienomis.
Šių rinkimų metu buvo išrinkti 139 nariai. Zarasų–Visagino ir Biržų-Kupiškio apygardose dėl rinkimų įstatymo pažeidimų rezultatai buvo anuliuoti. Pakartotiniai rinkimai šiose apygardose vyko 2013 m. kovo 3 d.
Pirmame naujojo Seimo posėdyje lapkričio 16 d. iš vieno kandidato buvo išrinktas Seimo pirmininkas – juo tapo Darbo partijos narys Vydas Gedvilas. 2013 m. spalio 3 d. atsistatydinus Vydui Gedvilui, naująja Seimo pirmininke buvo išrinkta Loreta Graužinienė.
Seimo pirmininko pavaduotojais išrinkti Vytautas Gapšys, Kęstas Komskis, Gediminas Kirkilas, Algirdas Sysas, Irena Degutienė, Jaroslav Narkevič ir Petras Auštrevičius.
Maišiagala

Pavadinimo kilmė

Manoma, kad miestelio vardas yra kilęs nuo asmenvardžio Maišys ar Maišelis, pridėjus galūne -gala („galas, kraštas“).
Liaudies etimologijoje teigia, kad statant vietos piliakalnį, vienam žmogui nešant maišą į kalną plyšo maišo galas jis ir sušuko „Maišo galas!“
Iki XX a. vidurio miestelis vadintas Maišiogala.
Ebonas

Ebonas (marš. Epoon) – koralinis atolas Ramiajame vandenyne, Maršalo Salose, Raliko salų grandinės pietinėje dalyje. Atolas yra 155 km į pietvakarius nuo Džaluito atolo ir yra labiausiai į pietus nutolusi Maršalo Salų teritorija.
Atolas apskritimo formos, jo žiedą sudaro 22 salelės. Pietvakarinėje pusėje yra žiedą ir lagūną jungiantis kanalas. Didžiausios salelės: Ebonas, Toka, Eninaitokas, Enekoionas. Bendras sausumos plotas – 5,75 km². Lagūna užima 104 km².
XIX a. atole buvo banginių medžiotojų stotis, vėliau vokiečių prekybinis punktas, II pasaulinio karo laikais – japonų karinė bazė. Ebonas šaltiniuose minimas kaip Boston, Covell’s Group, Fourteen Islands ir Linnez.
1998 m. Ebono atole gyveno 714 žmonių. Dauguma gyvena Tokos salelėje bei Ebono salelės vakarinėje pusėje.
Nuoboda (filmas)

Turinys

Anksti ryte Paryžiuje susprogdinamas automobilis, tačiau už vairo buvo ne taikinys – svarbios bylos liudininkas, - bet kiemsargis. Netrukus nužudomas ir samdomas žudikas, neįvykdęs užduoties, o naujai pasamdomas kitas specialistas – Ralfas Milanas. Jis išsinuomoja viešbučio kambarį su vaizdu į teismo rūmus ir, parengęs šautuvą, ima laukti atvykstančio liudininko.
Tuo metu gretimame kambaryje nesėkmingai mėgina nusižudyti žmonos paliktas Fransua Pinjonas. Kartu su viešbučio patarnautoju jie šį išgelbsti, tačiau dėl įkyraus vyro visa operacija patenka į pavojų. Ralfas priverstas jam padėti susitikti su žmona, tikėdamasis, kad tada bus paliktas ramybėje, tačiau Luiza nenori kalbėtis su Fransua ir, grįžęs į viešbutį, jis vėl bando nusižudyti, o Ralfas – vėl jį išgelbėti, tačiau pats iškrinta pro langą. Atvyksta gydytojas Fuksas, kuris pasirodo besąs Luizos meilužis, ir, supainiojęs Ralfą su Fransua, suleidžia jam raminamųjų. Kiek atsigavęs Ralfas su Fransua važiuoja į Fukso kliniką, kad šis kuo greičiau jį pastatytų ant kojų. Čia jie vėl susitinka Luizą, o pastatytas ant kojų Ralfas skuba į viešbutį. Jis atvyksta prieš pat atgabenant liudininką, tačiau iš paskos atskuba ir Fransua, norintis pasigirti, jog susitaikė su žmona, taip pat ir policija, susidomėjusi kas neseniai iššoko pro langą...
Ugionių Švč. Mergelės Marijos Ėmimo į dangų bažnyčia

Istorija

Ugioniuose 1611 m. pastatyta evangelikų reformatų bažnyčia. Betygalos klebono ir apylinkės tikinčiųjų aukomis apie 1650 m. pastatyta medinė katalikų koplyčia. Teisėjas Marcelinas Dirda 1784 m. pastatė medinę bažnyčią ir dovanojo jai valaką žemės. Dirdų lėšomis bažnyčioje įrengti 8 registrų vargonai. 1792 m. popiežius Pijus V suteikė Ugionims ketverius atlaidus. Iki 1831 m. ji sudegė. 1836 m. pastatyta dabartinė akmenų mūro bažnyčia. Sudegusią bažnyčią atstatė Benedikto Dirdos sūnus Marcelinas, dirbęs Raseinių žemesniojo žemės teismo tarėju. Faktiškai jis ant senosios pamatų pastatė naują mūrinę iš lauko akmenų ir degtų plytų bažnyčią. Kai kur riedulių mūre išsiskiria stačiakampiai tašyti akmens blokai. Tokių nuo nebaigto Dubysos–Ventos kanalo statybos užsilikusių blokų ir dabar galima rasti Betygalos apylinkėse. 1839 m., trenkus žaibui, beveik visas bažnyčios vidus išdegė. 1842 m. bažnyčia suremontuota ir vėl pašventinta, be to, pastatyta tvora aplink bažnyčią. 1885 m. vyskupas Mečislovas Paliulionis įvedė Stacijų ir Šv. Roko atlaidus. 1895 m. įrengtas naujas Švč. Marijos Egiptietės altorius.
1948 m. rugpjūčio 17 d. Raseinių apskrities VK priėmė sprendimą Ugionių bažnyčią uždaryti. To nepavykus padaryti, 1948 m. rugsėjo 9 d. įregistruota Ugionių religinė bendruomenė. Bažnyčiai gana didelių nuostolių padarė 1958 m. vasario 22 d. siautusi audra, kuri pažeidė stogo konstrukcijas. Padėtį sunkino ir ta aplinkybė, kad karo metu stogas virš didžiojo altoriaus taip pat buvo sužalotas, todėl iškilo pavojus puošniausiai bažnyčios daliai, vargonams. 
1962 m. ir 1964 m. bažnyčią vėl bandyta nesėkmingai uždaryti. Atsižvelgiant į parapijos dydį (1999 m. Ugionyse gyveno tik apie 80 žmonių), 2003 m. Kauno arkivyskupas Sigitas Tamkevičius nusprendė panaikinti Ugionių parapiją ir jai priklausančią teritoriją priskirti Betygalos Šv. Mikalojaus parapijai, Ugionių bažnyčią paliekant antrąja Betygalos parapijos bažnyčia.

Architektūra

Bažnyčia yra liaudiškai traktuotų klasicistinių formų, stačiakampio plano, su portiku ir bokšteliu ant kraigo. Šventoriaus tvora žema, metalinė, su stulpiniais mūriniais vartais. Po šventoriaus tvora, ties apside (nuo koplyčios pusės), įrengtas Dirdų giminės laidojimo rūsys. Virš jo, šventoriuje, stovi atminimo paminklas su išlikusiais karo metų pažeidimais (kulkų žymės). 
Prie šventoriaus vartų stovi žemas varpinės pastatas su jame esančiu varpu. Iki I pasaulinio karo bažnyčia turėjo tris varpus, bet 1915 m. jie buvo išgabenti į Rusiją ir atgal nebesugrįžo. Ir tik 1937 m. varpinėje pakabintas naujas, Kaune Juozo Masalco liejyklos nulietas 713 kg svorio bronzinis varpas. Naujoji varpinė statyta 1967 m.
Rutenis

Pavadinimo kilmė

Kadangi šis metalas buvo išgautas iš rusiškos platinos, todėl Rusijos garbei ir pavadintas (lot. Ruthenia – Rusija). Taip 1844 m. jį pavadino Baltijos vokiečių mokslininkas chemikas Karlas Klausas iš Kazanės universiteto.
USB 3.0

USB 3.0 – trečioji universaliosios USB jungties versija, pristatyta 2008 m. Vienas iš didesnių šios versijos patobulinimų yra duomenų perdavimo greitis – jis siekia 5 Gbit/s (625 MB/s), tai yra daugiau nei 10 kartų didesnis nei ankstesnės USB 2.0 versijos.
2013 m. buvo išleista naujausia šios versijos dalis USB 3.1, pasižyminti dar didesniu duomenų perdavimo greičiu – 10 Gbit/s (1,25 GB/s).
Visos USB 3.0 ir 3.1 jungtys yra išskiriamos mėlyna spalva arba inicialais „SS“ (SuperSpeed).
Danutė Murauskienė

Biografija

1964–1969 m. studijavo vokiečių kalbą Vilniaus universitete. 1977 m., 1980 m. stažavo Maskvoje, nuo 1981 m. aukščiausios kategorijos tekstilės dailininkė restauratorė.
Nuo 1972 m. dirba Lietuvos dailės muziejus restauravimo dirbtuvėse (nuo 1979 m. Prano Gudyno restauravimo centras), 1984–1998 m. Tekstilės restauravimo skyriaus vedėja. 1988–1990 m. ir 1991–1995 m. dėstė Kauno kolegijoje (iki 1989 m. Kauno S. Žuko taikomosios dailės technikumas, 1989–2000 m. Kauno aukštesnioji meno mokykla).

Darbai

Svarbiausi restauruoti XVIII a. tekstilės kūriniai: siuvinėta ir tapyta ant šilko kiniška širma (1980 m.), reljefinio siuvinėjimo arnotas (1989 m.), vyskupo liturginis apavas (2002 m.), rekonstruota kontušo juosta (2006 m.), XVII a. gobelenai: Flandrijos manufaktūros „Panas ir Siringa“, su kitais, 1992–2002 m.), Briuselio – „Lapių medžioklė“ (su J. Bogdanaite, 2005–2009 m.).