google/wiki40b huggingface dataset:
Ignalinos miškų urėdija

Ignalinos miškų urėdija − viena iš 42 Lietuvos miškų urėdijų, turto patikėjimo teise valdanti, naudojanti valstybinius miškus, vykdanti juose kompleksinę miškų ūkio veiklą. Ji apima didžiąją Ažvinčių-Minčios girios dalį, bei mažą Labanoro-Pabradės girios dalį Kaltanėnų seniūnijoje.
Ignalinos miškų urėdijos saugomoms teritorijoms priskirta pusė visų miškų, tai Aukštaitijos Nacionalinio parko, regioninių parkų (Gražutės ir Sirvėtos), valstybinių draustinių miškai, saugomų kraštovaizdžio objektų sklypai, genetiniai draustiniai bei kiti ekosistemų apsaugos bei rekreaciniai miškai. Nemažą saugomų teritorijų plotą užima miškai su apribotu ūkiniu režimu, laukų apsauginiai miškai, vandens telkinių zonų apsaugos ir kiti apsauginiai miškai.
Per metus vidutiniškai iškertama apie 65 000 ktm medienos. Kasmet atkuriama per 180 ha miškų. 70 proc. užsodinama, 30 proc. paliekama savaiminiam atžėlimui. Urėdija pati apsirūpina sėklomis ir sodinukais. Sodmenys miško atkūrimui auginami keturiuose daigynuose. Kasmet išauginama 1200 tūkst. vnt. sėjinukų ir 850 tūkst. vnt. sodinukų.
Bendras urėdijos plotas − 65 000 ha, iš jų 23 000 ha valstybiniai miškai. Vyrauja spygliuočių medynai. Ignalinos miškų urėdas − Alfredas Aškelėnas.
Urėdijos valstybinius miškus administruoja 7 girininkijos.
Tereblia

Intakai

Dešinieji: Minovica (Млиновица), Stanovecas (Становец), Dubrava (Дубрава), Zvorecas (Зворец), Goinka (Голинка), Rabačinka (Рабачинка), Bielas (Белый), Studionas (Студеный), Novoselica (Новоселица).
Kairieji: Didžioji Ugolka (Большая Уголька), Monastyras (Монастыр), Glisna (Глисна), (Bystras (Быстрый), Strenturskis (Стрентурский), Olšanka (Ольшанка), Sucharis (Сухарь), Gersovecas (Герсовец), Negrovecas (Негровец), Jasenovecas (Ясеновец), Ozerianka (Озерянка), Menčilovskis (Менчиловский).

Panaudojimas

Upė naudojama kaip vandens šaltinis, žvejybai, elektros energijos gamybai. Vidurupyje, ties Olšankos (Вiльшани) gyvenviete upė pertverta užtvanka. Olšankos tvenkinio vanduo per kalnagūbrį 3,6 km ilgio tuneliu nukreiptas į Rikos upę, kur Tereblios-Rikos hidroelektrinė gamina elektros energiją.

Gyvenvietės

Palei Tereblios upę išsidėsčiusios šios gyvenvietės (bažnytkaimiai, rus. сёла): Sinevyro Poliana (Синевирская Поляна), Sinevyras (Синевир), Koločiava (Колочава), Olšanai (Ольшаны), Dragovas (Драгово), Uglia (Угля), Tereblia (Теребля), Ruskojė Polė (Русское Поле), Buštyna (Буштына).
Mažieji Lygainiai

Aplinkinės gyvenvietės

Didieji Lygainiai – 1 km
David Galeano Olivera

David Abdón Galeano Olivera (g. 1961 m. vasario 18 d. Asunsjone) – Paragvajaus lingvistas, antropologas, filologas, švietėjas, Gvaranių kalbos ir kultūros licėjaus steigėjas bei prezidentas.

Išsilavinimas

1979 m. įgijo vidurinį išsilavinimą Gral. Bernardino Caballero kolegijoje Asunsjone. 1985 m. Asunsjono valstybiniame universitete įgijo gvaranių kalbos bakalauro laipsnį. Šiame universitete taip pat įgijo daktaro laipsnį sekančiose srityse: gvaranių lingvistikos ir filologijos (1998 ir 1999 m.), tyrimų metodologijos (2000 m.), universitetinės didaktikos (1994, 1995 m.), bendrosios lingvistikos (1987 m.), taip pat Ntra. Sra. de la Asunción katalikiškame universitete – antropologijos (1988 m.) ir tarptautinės etnologijos ir antropologijos (1991 m.).

Darbas universitete

David Galeano Olivera yra Asunsjono valstybinio universiteto šių fakultetų profesorius: filosofijos (gvaranių filologija), medicinos mokslų, politechnikos, gamtos ir tiksliųjų mokslų. Vadovauja antropologijos, mokslinių tyrimų metodologijos, sociologijos ir ispanų kalbos katedroms.

Šeima

David Galeano Olivera gyvena Kapiatoje (Centrinis departamentas), vedęs, turi 4 vaikus. Žmona Sabina (gvaranių kalbos ir geologijos specialistė), vaikai Edgar, Norma, Jorge ir Anai.
Bronislovas Vainora

Bronislovas Vainora – lietuvių vadybininkas, „Centrum Hotels“ viešbučių grupės generalinis direktorius.

Biografija

Bronislovas Vainora dirbo VĮ „Nafta“ (vėliau – „Mažeikių nafta“, MN), nuo 1984 m. iki 1994 m. generalinis direktorius. Skiriant jį naftos įmonės generaliniu direktoriumi, tarybiniais metais buvo kilę keblumų dėl jo kilmės (Vainoros šeimos nariai buvo tremtiniai). Tačiau kompetencijos klausimas vis dėlto buvo pasirinktas kaip vienas svarbesnių momentų dėl naujo vadovo skyrimo. Veiklos metu MN bendrovėje buvo sumontuotas izomerizacijos įrenginys, kita įranga, svarbi, gerinant benzino kokybę, didinančią veiklos veiksmingumą.
Vėliau perėjo į viešbučių verslą, tapo viešbučių tinklo „Centrum“ vadovas.
Pakarkliai

Istorija

Kaimas rašytiniuose šaltiniuose minimas nuo 1590 m.
Gangnam-gu

Gangnam-gu (kor. 강남구) yra vienas iš 25 Seulo rajonų, esantis pietrytinėje miesto dalyje. Plotas – 39,55 km², gyventojų skaičius – 557 000. Tai vienas prabangiausių miesto rajonų, pasižymintis aukštomis nekilnojamojo turto kainomis.

Suskirstymas

Rajonas yra padalintas į 26 mažesnius vienetus, vadinamus dong.

Žymios vietos

Gangnam garsus prekybos ir pramogų centrais, kompanijų atstovybių ir biurų gausa, kimči muziejumi.

Populiarioji kultūra

Šio rajono pavadinimas panaudotas atlikėjo PSY kūrinyje „Gangnam Style“, išreiškiant stereotipinį prabangaus Seulo rajono Gangnamo gyvenimo stilių.
Kooperacijos principas

Kooperacija - teisės principas, įpareigojantis teisinių santykių dalyvius bendradarbiauti. Tai yra reikalinga tokiais atvejais, kai šalių teisių bei pareigų įgyvendinimas gali priklausyti nuo kitos pusės aktyvių veiksmų.

Proceso teisė

Teismas, bendradarbiaudamas su dalyvaujančiais byloje asmenimis, imasi priemonių, kad byla būtų tinkamai išnagrinėta (LR CPK 8 straipsnis „Kooperacijos principas“).
Brandmeisteris

Brandmeisteris – priešgaisrinės apsaugos darbuotojo laipsnis.

Rusija

Brandmeisteris (rus. брандмейстер) – gaisrininkų komandos viršininkas. Miestas dažnai turėdavo kelias gaisrininkų komandas su savo brandmeisteriais.
Laima Lankauskaitė

Biografija

1959 baigė Vilniaus kultūros švietimo technikumą, 1966 m. – režisūrą B. Ščiukino teatro institute Maskvoje.
1958–1960 m. ir 1967-1971 m. vaidino Vilniaus lėlių teatre (nuo 1971 m. Vilniaus teatras „Lėlė“), 1971-1973 m. šio teatro režisierė, 1982-1988 m. vyr. režisierė. 1973-1975 m. stažavo Leningrado didžiajame lėlių teatre. 1975–1982 m. dirbo Kauno lėlių teatre. Ji išplėtė „Lėlės“ teatro repertuarą, kvietė bendradarbiauti įvairių sričių menininkus, tarp jų ir dramaturgus. Pirmoji subūrė Lietuvos televizijos lėlių teatrą vaikams, jame su vaikais kūrė spektaklius.
Lee Man FC

Istorija

Klubas įkurtas 2017 m.
Drūlėnai

Istorija

Iš į šiaurę nuo kaimo esančio pilkapio tyrinėjimų nustatyta, jog apylinkėse žmonės gyveno jau IV–V a. Pats kaimas susiformavo XVI a. viduryje, Valakų reformos metu. Rašytiniuose šaltiniuose minimas nuo 1581 m., priklausė Kupiškio seniūnijos Palėvenės vaivadijai.
1709–1710 m. maro metu išmirė beveik visas kaimas. 1738 m. jau priklausė Kupiškio seniūnijos Morkūno vaivadijai.
1949 m. balandžio 21 d. įkurtas Drūlėnų kolūkis, o 1950–1991 m. priklausė „Ateities“ kolūkiui.

Pilkapis

Į šiaurę nuo Drūlėnų yra pilkapis, tyrinėtas 1980 m. Rasti keli kapai, viename jų keletas moteriškų papuošalų. Pilkapis yra 12 m skersmens, apdėtas dideliais akmenimis.
Pakruojo sinagoga

Istorija

Pakruojo sinagoga pastatyta 1801 m., baroko ir klasicizmo epochų sandūroje. Pastatyta iš medžio. 1885 m. buvo remontuota ir perdažyta. 16 m ilgio ir 12 m pločio pastatas iki šių dienų išsaugojo dviejų pakopų keturšlaitį stogą, tačiau buvę segmentinių arkų langai apkalti lentomis, o itin puošnus interjeras – sunaikintas. Sinagogos eksterjerui įtakos turėjo lietuvių liaudies architektūros formos, interjere dominavo žydų menui būdingi dekoro elementai ir simboliai, tapyboje – floros ir faunos motyvai. Itin puošnus ir įspūdingas buvęs šios sinagogos aron kodešas – trijų siaurėjančių į viršų tarpsnių, drožinėtas iš medžio ir dažytas.
1938 m. vykdytų tyrinėjimų metu sinagoga jau atrodė apleista. Kadangi šis statinys neturėjo krosnies, jame melstasi tik vasarą. Po Antrojo pasaulinio karo sinagoga buvo paversta kino teatru, o vėliau – sandėliu.
2009 m. sinagogoje kilo gaisras ir išdegė pusė pastato. 2010 m. kultūros paveldo departamentas ir Pakruojo rajono savivaldybė skyrė pinigų sinagogos išsaugojimui, ji buvo konservuojama (projekto autorė arch. Irena Staniūnienė). 2015-2016 m. sinagoga buvo restauruojama (projekto autorius arch. Rimas Valeckas).

Atkūrimas

2017 m. baigta sinagogos pastato restauracija ir jo pritaikymas kultūrinėms reikmėms. 2017 m. gegužės mėnesį po restauracijos sinagoga buvo atidaryta, jos 3–jame aukšte įsikūrė Pakruojo rajono savivaldybės Juozo Paukštelio viešoji biblioteka. Apie šio krašto žydų istoriją bei kultūrą primena restauruotos sinagogos moterų balkone įkurta nuolat veikianti ekspozicija. Sinagoga tapo nauja kultūrine erdve – čia vyksta parodos, koncertai, susitikimai. Dėl geros akustikos patalpos tinkamos rengti aukšto lygio koncertus. 
Pastatas išsaugotas kuo autentiškesnis. Jei rąstas buvo supuvęs tik iš dalies, tai sveikoji jo dalis palikta savo vietoje, o išpjautoji kruopščiai įklijuota. Viduje viena medinė kolona palikta originali. Taip pat čia eksponuojamas senas didžiulis lango rėmas, prilygstantis durims. Sodriai mėlynus tapetus restauratoriai atkūrė patys, nes netiko spaustuvių siūloma skaitmenine technika išgauta spalva. Meistrai salėje buvo patys pasigaminę improvizuotą tapetų cechą vien tam, kad sienos būtų kuo tiksliau atkurtos. Eksponuojami ir senųjų tapetų fragmentai. Neliko ypač gražaus drožinėto „aron kodešo“, tačiau pagal išlikusias interjero nuotraukas kruopščiai atkurta sienų bei lubų polichrominė tapyba. Visos lubos išpieštos įvairiais simboliniais gyvūnais – nuo žąsų iki mistinių gyvačių.
Kauno maratonas

Istorija

„Kauno maratono“ renginio idėja gimė dar 2011 m. bėgimo entuziastams Vytautui ir Algirdui Pukiams iš Kauno. Tais metais buvo užregistruota ir interneto svetainė. Visgi derinant organizacinius klausimus, ieškant rėmėjų ir tariantis su bėgimo bendruomene pirmas renginys buvo suorganizuotas 2013 m. Jame dalyvavo apie 2 tūkstančius dalyvių. 2014 m. – apie 3 tūkstančius dalyvių. 2015 m., renginiui persikėlus į Kauno senamiestį, susirinko 5 tūkstančiai bėgimo entuziastų. 2016–2017 metais į renginį susirinko apie 5 tūkst. dalyvių.

Nugalėtojai

Nors didžiąją bėgikų dalį sudaro mėgėjai, „Kauno maratono“ bėgime itin aktyviai dalyvauja ir profesionalūs bėgikai. Organizatoriai norėdami paskatinti juos, pagrindinės maratono distancijos trasos rekordą pagerinusiems sportininkams įteikia papildomą piniginį prizą.
Sibiro skliautagūbriai

Sibiro skliautagūbriai (rus. Сибирские Увалы) – aukštumų sistema Rusijoje, Vakarų Sibiro lygumos šiaurėje. Plačiai nusidriekę rytų-vakarų kryptimi apie 900 km, nuo Obės iki Jenisiejaus upių. Aukštis iki 285 m. Skliautagūbriuose prasideda daug Obės ir Jenisiejaus intakų, taip pat Nadymo, Puro, Tazo upės.
Vakarinėje ir rytinėje pusėje auga beržų ir pušų miškai, centrinė dalis smarkiai supelkėjusi, ten būdingi pušų ir maumedžių retmiškiai.
Belona

Romėnų mitologijoje Belona (lot. Bellona) – karo deivė. Deivės kultas buvo paplitęs tarp karių. Identifikuojama su graikų mitologijos deive Enio, kildinama iš etruskų mitologijos. Deivė lydėdavo karo dievą Marsą. Minima kaip Marso duktė, kitur rečiau kaip žmona. Turėjo šventyklą ant Kapitolijaus, kuri buvo pastatyta 296 m. pr. m. e., sudegė 48 m. e. metais. Joje deivė buvo pavaizduota mūšyje, sviedžianti ietį į priešą. Jos šventė buvo švenčiama birželio 3 d. Belonos simbolis – kardas. Buvo vaizduojama su šalmu, laikanti ietį ir deglą.
Dzūkų rūbai

Dzūkų tautiniai rūbai – tarp dzūkų paplitęs istorinių lietuvių drabužių stilius. Tautiniais drabužiais laikomi XIX a. pabaigos – XX a. vidurio valstiečių išeiginiai rūbai. Nederlingomis žemėmis žinomo Dzūkijos krašto gyventojai ilgai vilkėjo tradiciniais kaimo drabužiais, atskirus drabužius tebedėvėjo ir po Antrojo pasaulinio karo.
Dzūkių moterų tautiniams drabužiams būdingas spalvų, dryžių ir langelių margumas. Stambieji audeklų langai pasmulkinti spalvotais matmenų ar ataudų siūleliais. Platieji dryžiai dalijami į vis smulkesnius. Žvaigždučių raštai išmėtyti po visą audeklo plotą. Jiems pasiūti reikėjo daug smulkaus, kruopštaus rankų darbo.
Marškiniai iš plonos drobės, plačia apykakle. Liemenės keturskvernės, dažniausiai su priekyje nesusieinančiais skverneliais. Prijuostės ir sijonai languoti, dryžuoti. Per liemenį persijuosiama kaišytine juosta. Dzūkių nešiotos juostos neplačios, sudėtingo rašto, audžiamos derinant dvi kontrastingas spalvas. Be rinktinių juostų būdavo ir kaišytine technika išaustų juostų. Dzūkės audė ypač daug juostų ir iki pat XX a. ryšėdavo jas vilkėdamos šventadieniu kostiumu. Dzūkių dėvimas apavas – iš virvučių vąšeliu nertos čempės. Žiemą dėvima rudinukė.
Dzūkų vyrai nešiojo šiaudinę skrybėlę arba siūtinę kepurę. Marškiniai drobiniai, jų rankogaliai, krūtinė ir perpetės papuoštos raudonais raštais. Ant marškinių apsivilkdavo trumpus trinyčius su stačia apykakle. Drobinės kelnės įvairių atspalvių, smulkiai languotos, jų apačios užaustos tamsiau. Iš spalvotų virvelių nunertas apavas, o po padu prisiūta oda.
General Electric

Verslo modelis

Bendrovė gamina daugiau kaip pusę oro lainerių variklių, iš jų transatlantiniams, komerciniams, karo lėktuvams, sraigtasparniams ir kitiems. Viena iš jos gamybos sričių - elektros įranga ir varikliai dideliems automobiliams, lokomotyvams, elektros turbinos, įranga dujotiekiams, laivams, dujų ir naftos gavybos platformoms. Medicinos sričiai ji tiekia sudėtingą diagnostinę aparatūrą. Iš buitinių gaminių jau platesniam vartotojui yra skirti šaldytuvai, apšvietimo įranga, įvairūs plastikai elektros ir telekomunikacijų aparatūrai, automobiliams. Energetikos verslas gamina įrengimus atominėms, šiluminėms, vėjo ir saulės elektrinėms, turbinas. GE taip pat siūlo įrangą ir paslaugas naftos apdirbimo, vandens valymo pramonei. Finansų sektoriuje GE paprastai finansuoja didelius infrastruktūros objektus, pavyzdžiui, dalyvauja ir investuoja į elektros objektų privatizavimą, teikia išperkamosios nuomos paslaugas nuomojant ir įsigyjant lėktuvus. Mažesniems klientams teikia būsto ir kitas paskolas. GE priklauso NBC ir kitos televizijos.

Ištakos

Garsus JAV išradėjas Tomas Edisonas buvo vienas iš pirmųjų, pritaikiusių masinės produkcijos principus ir platų komandinį darbą išradimų kūrimo procesui. Edisonas buvo ne tik puikus išradėjas, bet ir gabus verslininkas. Per savo gyvenimą jis įkūrė net 14 sėkmingų verslų. 1890 m. išradėjas įkūrė Edison General Electric kompaniją, kuri užsiėmė veikla, susijusia su Edisonui priklausančiais patentais elektros srityje. Po poros metų įvyko Edison General Electric ir konkuruojančios Thomson-Houston Company susijungimas. Abiem kompanijoms priklausė dalis svarbių patentų elektros srovės praktinio taikymo srityje, todėl susijungę jos galėjo daug paprasčiau plėtoti savo veiklą. Naujoji bendra įmonė buvo pavadinta General Electric.
Aerogeodezijos institutas

Veikla

Pagal valstybės institucijų užsakymus AGI atlieka įvairiapusį Lietuvos bazinį kartografavimą, taip pat Lietuvos ir užsienio kompanijų užsakytus kartografavimo ir fotogrametrijos, kadastrinių matavimų darbus, ruošia įvairius žemėlapius.
Institutas, nors ir nebūdamas mokymo ar mokslo tyrimų organizacija, atlieka specialistų ruošimo funkciją. Studentai atlieka pažintinę ir gamybinę praktiką. Jiems taip pat skaitomos paskaitos, supažindinama su praktine instituto veikla. AGI specialistai vadovauja daktaro disertacijoms, magistro tezėms ir diplominiams darbams. Siekiama plačiąją visuomenę supažindinti su Geografinės informacinės sistemos (GIS) programinėmis priemonėmis, duomenų bazių sudarymu. Instituto specialistai kaip ekspertai, konsultantai ar vykdytojai dalyvauja Valstybės sienos komisijų darbe bei įvairiuose Lietuvoje vykdomuose tarptautiniuose projektuose, susijusiuose su kartografija.
Vytautas Vaškelaitis

Vytautas Vaškelaitis – ekonomistas, Vilniaus universiteto (VU) profesorius, habilituotas daktaras.

Biografija

Baigė ekonomikos studijas. 1980 m. gruodžio 29 d. Ekonomikos institute apgynė disertaciją tema „Technikos pažangos ekonominio mechanizmo tobulinimas gamybiniame susivienijime (Prietaisų gamybos pramonės pavyzdžiu)“, ekonomikos mokslų kandidatas; socialinių mokslų (ekonomikos krypties, 04 S) daktaras.
1988 m. balandžio 21 d. SSSR mokslų akademijos ekonomikos institute apgynė disertaciją tema „Sąveikos tarp sąjunginių respublikų socialinio ekonominio ir mokslinio-techninio vystymo valdymo mechanizmas“, ekonomikos mokslų daktaras (habilituotas socialinių mokslų (ekonomikos krypties, 04 S) daktaras).
VU Teisės fakulteto Viešosios teisės katedros narys.
Višonki Košcelnė

Istorija

1464 m. pastatyta pirmoji bažnyčia, 1657 m. sudegė. Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei. 1714-1716 m. pastatyta nauja medinė bažnyčia. XIX a. pastatytos Šv. Roko ir Šv. Jono koplyčios. 1827 m. kaime buvo 20 namų ir 168 gyventojai. 1883 m. pastatyta kapinių koplyčia. 1899-1904 m. pastatyta dabartinė mūrinė bažnyčia. 1921 m. kaime buvo 38 namai ir 278 gyventojai, iš kurių 177 žydai. 1926 m. įkurta gaisrinė. 1944 m. sugriauti bažnyčios bokštai, 1950 m. atstatyti.
Silent Hill 2

Istorija

Žaidimo „Silent Hill 2“ siužetas nėra pirmosios dalies tęsinys, bet jo veiksmas vyksta tame pačiame miestelyje, tik kitose jo vietose.
Žaidėjas gali pasirinkti vieną iš dviejų scenarijų: pagrindinį „Laiškas iš tyliojo dangaus“ arba trumpą šalutinį „Gimusi iš troškimo“.

Scenarijus „Laiškas iš tyliojo dangaus“

Į Tyliosios Kalvos miestelį pagrindinis veikėjas Džeimsas Sanderlendas (James Sunderland) atvyksta gavęs laišką nuo prieš trejus metus mirusios žmonos Meri. Laiške nustebusiam Džeimsui ji mini, kad į Tyliąją Kalvą, kurioje jiedu praleido atostogas, Džeimsas ketino ją nusivežti dar kartą, bet dėl Meri ligos ir mirties jis to padaryti nespėjo. Ji rašo, kad jo laukia „ypatingoje vietoje“. Džeimso tikslas yra remiantis užuominomis rasti šią vietą bei išsiaiškinti, kaip iš tiesų mirė jo žmona.
Žaidimo metu Džeimsas susipažįsta su keletu veikėjų, iš kurių kiekvienas Tyliojoje Kalvoje atsidūrė dėl skirtingų priežasčių. Kiekvienas veikėjas Tyliosios Kalvos tikrovę suvokia skirtingai. Džeimso akimis miestelyje šeimininkauja žmogaus pavidalo pabaisos. Viena iš jų – budelis su piramidės formos galva ir milžinišku peiliu rankoje – yra Džeimso kaltės dėl žmonos mirties apsireiškimas.
Žaidimas gali baigti šešiais būdais. Pabaiga nustatoma ne pagal tai, ar žaidėjas atliko konkrečius veiksmus, o pagal jo žaidimo stilių.

Scenarijus „Gimusi iš troškimo“

Šis scenarijus prieinamas tik specialiuose žaidimo leidimuose. Jo pagrindinė veikėja yra Marija, kurią žaidėjas gali kontroliuoti prieš pat jos susitikimą su Džeimsu.
Marija atsibunda Tyliosios Kalvos striptizo klube su pistoletu rankoje. Atmetusi savižudybės galimybę, ji nusprendžia ką nors surasti. Jai pavyksta patekti į vieną Tyliosios Kalvos namą ir pasikalbėti su jo šeimininku Ernestu Boldvinu (Ernest Baldwin). Ernestas iš kitos durų pusės jos paprašo atlikti užduotį, o kai Marija viską padaro, įspėja, kad jos kol kas nepažįstamas Džeimsas yra „blogas žmogus“. Marija, įėjusi į jo kambarį, randa jį tuščią. Išėjusi iš namo ji dar kartą pagalvoja apie savižudybę, tačiau nusprendžia rasti minėtąjį Džeimsą.
Ukmergės didžioji sinagoga

Istorija

Ukmergėje sinagoga galėjo būti jau 1685 m. Pirmas konkretus sinagogos paminėjimas aptiktas 1721 m. Ukmergės klebono jurisdikos inventoriuje. 1773 m. dokumentuose jau randamas ir sinagogos buvimo vietos apibūdinimas. Pagal 1825 m. miesto surašymą šį sinagoga dar buvo vienintelė mieste. 1838 m. mieste jau buvo 6 kiti žydų religiniai pastatai. 1877 m. sinagoga sudegė per miesto gaisrą, bet buvo atstatyta nekeičiant išorės vaizdo. Tai buvo didelis mūrinis neobarokinio stiliaus pastatas. XIX a. pab. šalia sinagogos pradėjo steigtis kitos sinagogos, ješiva, „Talmud-Toros“ mokykla. Sinagoga veikė iki 1941 m. 1953 m. sinagogos pastatas buvo rekonstruotas į sporto mokyklą.
Umėnų koplyčia

Istorija

Koplyčią-mauzoliejų 1935 m. pastatė gretimo Vašuokėnų dvaro savininkai Brazdžiai. Koplyčios rūsyje dar neužbaigus statybų buvo palaidotas dvaro šeimininkas Bronislovas Brazdžius (Braždys) (1882–1935), kuris 1914 m. buvo laikinai priglaudęs be namų likusią Kauno kunigų seminariją. Koplyčią suprojektavo jo sūnus Antanas Brazdžius (Braždys) (1907–1994). B. Brazdžiaus palaikai buvo šiek tiek balzamuoti, gulėjo dviejuose karstuose – cinkuotame ir ąžuoliniame, per stiklinį langelį matėsi šviesiu kostiumu apvilktas velionis. Veikiai užgriuvus karui, įsigalėjus sovietmečiui piktadariai išplėšė karstus, išniekino palaikus. Sukrėsti giminės pasirūpino velionį palaidoti po koplyčios rūsio grindimis.
Šiuo metu kapavietėje ilsisi dvarininko sūnaus Antano, per Antrąjį pasaulinį karą pasitraukusio iš Lietuvos, bei marčios Eleonoros palaikai, jau po nepriklausomybės paskelbimo urnose pargabenti iš JAV. Jų sūnus Antanas Braždys (g. 1939) – skulptorius, gyvena Didžiojoje Britanijoje.
Mikalojaus Daukšos ąžuolas

Duomenys

Kėdainių miesto ąžuolo aukštis – 18,0 m, kamieno apimtis 1,3 m aukštyje – 5,4 m, medžio rūšis – paprastasis ąžuolas (Quercus robur L.).
Plokštinės raketų bazė

Plokštinės požeminė balistinių raketų su termobranduoliniais užtaisais bazė – TSRS ginkluotųjų pajėgų raketų bazė, pastatyta Plokštinės miške netoli Platelių ežero, 13 km šiauriau Plungės, aukščiausioje miškais apaugusioje, mažai apgyvendintoje regiono vietovėje į šiaurės rytus nuo Plokščių kaimo. Tai pirmoji kovinė Tarybų Sąjungos požeminė R-12 Dvina balistinių vidutinio nuotolio raketų bazė. Joje bazavosi vienas 79-ojo raketų pulko divizionas.

Istorija

Bazė statyta nuo 1960 m. rugsėjo iki 1962 m. gruodžio 31 d. Bazės statyboje per 2 metus dalyvavo viso apie 10 000 kareivių, daugiausia estų. Prieš pradedant įrenginėti bazę, iš apylinkių buvo iškelti visi gyventojai.
Raketų paleidimo aikštelė buvo aptverta tvora, kurią sudarė 6 apsauginės linijos: spygliuotos vielos, signalizacijos, aukštos įtampos elektros linijos. Po apginklavimo R-12U raketomis bazė buvo priimta į ginkluotę 1964 m. sausio 5 d.
1978 m. JAV žvalgybos tarnyboms sužinojus apie bazės vietą, vasarą iš bazės ginkluotė buvo išvežta, pasitraukė TSRS kariai. Po nepriklausomybės paskelbimo ir TSRS kariuomenės pasitraukimo, požeminis statinys ilgą laiką buvo neprižiūrimas ir niokojamas, bazėje siautėjo vandalai ir ypač metalo rinkėjai, kurie vogė viską kas įmanoma, pjaustė spalvotą metalą ir gabendavo supirkėjams.
Nuniokotoje buvusioje balistinių raketų bazėje po rekonstrukcijos buvo įkurtas Militarizmo muziejus, pervadintas Šaltojo karo muziejumi.

Karinis potencialas

Raketų skrydžio nuotolis siekė iki 2280 km, startinė masė iki 42,2 t, kovinės dalies masė iki 1630 kg. Raketos termobranduolinė kovinė dalis, priklausomai nuo tipo, atitiko 1-1,3 / 2-2,3 megatonų TNT ekvivalento galingumą. Priklausomai nuo politinės situacijos raketos buvo nutaikomos į Ispaniją, D. Britaniją, Norvegiją, Turkiją, Vakarų Vokietiją. Dėl itin didelio bazės slaptumo ir galimo pavojaus Platelių gyventojams raketos iš bazės niekada nebuvo leidžiamos. Bazę sudaro 4 gelžbetoniniai raketų paleidimo įrenginiai – šachtos, dengiamos virš žemės iškilusiais kupolais. Juos buvo galima pakelti, bėgiais nuslinkti į šalį per 30 min. Visa bazė, kurią sudarė keturios 27 m gylio apie 5 m skersmens raketų šachtos, patalpos, kuriose sumontuota valdymo, paleidimo įranga, elektros generatoriai, yra po žeme. Požemiai tamsūs, siauri praėjimai, masyvios geležinės durys. Esant ypatingai situacijai, užtikrinus visišką sandarumą buvo galima išgyventi 3 paras.