google/wiki40b huggingface dataset:
Maksas Soloveičikas

Biografija

Mokėsi Kaune, studijavo Peterburge (Rusija), Vokietijoje ir Ženevoje (Šveicarija). Domėjosi Izraelio istorija, keliavo po Palestiną, Artimuosius Rytus. Ženevos universitete apgynė filosofijos daktaro disertaciją.
Nuo 1904 m. gyveno Peterburge. Sionistų spaudos „Jevreiskaja Žizn“ ir „Rassviet“ steigėjas bei redaktorius. Taip pat skaitė paskaitas Peterburgo liaudies universitete iš žydų istorijos ir Biblistikos.
Po Pirmojo pasaulinio karo grįžo į Lietuvą. 1918 m. lapkričio mėn. pirmosios Kauno miesto valdybos prezidiumo narys. 1919 m. Paryžiaus taikos konferencijos dalyvis. Atstovavo Lietuvos žydus bei aktyviai dirbo agituodamas už Lietuvos pripažinimą.
1920 m. gegužės 15 d. – 1922 m. lapkričio 13 d. Steigiamojo Seimo atstovas, išrinktas VI (Utenos) rinkimų apygardoje. Priklausė žydų frakcijai.
1919 m. balandžio 12 d. – 1923 m. vasario 22 d. Lietuvos Vyriausybių ministras be portfelio žydų reikalams.
1923 m. iš Lietuvos išvyko, gyveno Berlyne, Hitleriui atėjus į valdžią, nuo 1933 m. gyveno Palestinoje, iki 1941 m. Žydų banko direktorius.
Dovilų herbas

Aprašas

Herbo žaliame lauke auksinis krikštas.

Simbolika

Žalia spalva simbolizuoja gamtą, laisvę, viltį, auksinė - žmonių dorumą, jų dvasios turtingumą.

Istorija

Dovilų apylinkėse gyventa nuo senų laikų. Tai liudija ir piliakalnis, vadinamas Pelutės kalnu. XIII a. Dovilų apylinkes priklausė Livonijos, vėliau kryžiuočių ordinui, Prūsijai. Lietuvai Baltijos pajūrio žemes atgavo tik 1923 m. Tačiau visą laiką šis kraštas išlaikė savo tradicijas, tėvų kalbą, senuosius lietuvininkų papročius. Kraštas garsėja dar ir tuo, kad čia ilgus šimtmečius išsilaikė paprotys ant kapų statyti krikštus. Krikštai - tai mažosios architektūros paminklai. Jie buvo statomi kapo kojūgalyje. Pagonybės laikais krikštai buvo Atgimimo deivės simboliai.
Herbo etalono autorius – dailininkas Arvydas Každailis. Lietuvos Respublikos Prezidentas herbą 2009 m. kovo 23 d. patvirtino dekretu Nr. 1K-1750.
Lezginka

Lezginka – Kaukazo tautų liaudies šokis, dažniausiai siejamas su lezginų tauta, tačiau yra daug lezginkos atmainų.

Šokis

Muzikinis metras 6/8, kartais 2/4, tempas greitas, melodija gyva, ryški, dinamiška. Dažniausiai šoka vieni vyrai arba vyras su moterimi. Žingsniai staigūs ir smulkūs, šokama ant kojų pirštų, klaupiama ant kelių. Lezginka demonstruoja šokėjų vikrumą, virtuoziškumą, ištvermę. Gruzijoje vadinamas lekuri.
Marijonas Petronis

Marijonas Petronis (g. 1919 m. rugsėjo 26 d. Zylos vienkiemyje, dab. Ukmergės raj.) – inžinierius energetikas, vienas iš centralizuoto šilumos tiekimo pradininkų Lietuvoje.

Biografija

1928–1932 m. mokėsi Varžų pradžios mokykloje, 1940 m. baigė Ukmergės gimnaziją. 1940 m. Kaune įstojo į Vytauto Didžiojo universiteto Technologijos fakulteto Elektrotechnikos skyrių, jį baigė 1947 m. ir įgijo inžinieriaus elektrotechniko kvalifikaciją.  Baigęs studijas pusę metų dirbo Kauno 6-ojoje amatų mokykloje gamybinio mokymo meistru, paskui išvyko į Šiaulius ir 1947 m. spalio 22 d. pradėjo dirbti Rėkyvos – Bačiūnų elektrinėje. 1947–1948 m. technikos skyriaus viršininkas, 1948–1949 m. laikinai katilų cecho viršininkas, vyriausias inžinierius, vėliau elektrotechnikos laboratorijos relinės apsaugos skyriaus viršininkas. 1949–1953 m. turbinų cecho viršininkas, 1953 m. birželio 18 d. – 1963 m. rugpjūčio 16 d. Rėkyvos elektrinės vyriausiasis inžinierius. 1957 m. balandžio 4 d.- 1959 m. lapkričio 28 d. laikinai ėjo elektrinės direktoriaus pareigas. Jį pakeitė Algirdas Musneckis.  1963–1983 m. Panevėžio Šilumos tinklų vyriausias inžinierius, 1983–1985 m. meistras, 1985–1997 m. kontrolierius. Vėliau pensininkas.
Sinchroninis plaukimas

Sinchroninis plaukimas arba dailusis plaukimas – vandens sportas, kuriame suderintas plaukimo, gimnastikos ir šokio elementai. Grupė plaukikų arba vienas sportininkas vandenyje turi sinchroniškai atlikti specialias figūras, už kurių sudėtingumą vėliau jis yra vertinamas komisijos. Nuo 1984 m. sinchroninis plaukimas įtrauktas į vasaros olimpines žaidynes. Nuo 2015 m. pasaulio čempionato sinchroninio plaukimo oficialiuose varžybose dalyvauja ir vyrai.
Lietuvoje sinchroninis plaukimas kultivuojamas Šiauliuose, Klaipėdojeir Vilniuje.
Vandens kietis

Kieto vandens įtaka

Kietas vanduo prausiantis džiovina odą, kietame vandenyje prastai putoja muilas. Virinant kietą vandenį ant puodų, arbatinukų, katilų sienelių nusėda karbonatinės nuosėdos. Tokios nuosėdos gali labai susiaurinti karšto vandens vamzdžius. Naudojant per minkštą vandenį didėja vamzdynų korozijos rizika, kadangi vanduo praranda buferines savybes, kurias jam suteikia hidrokarbonatai.

Įtaka sveikatai

Geriamas vanduo gali būti tiek kietas, tiek minkštas, sveikatai tai neatsiliepia. Pasaulio sveikatos organizacija teigia, kad „atrodo, nėra jokių įtikinamų duomenų, kad vandens kietumas sukeltų kenksmingų poveikių žmonių sveikatai“. JAV Nacionalinė tyrimų taryba nustatė, kad kietas vanduo gali būti vartojamas kaip kalcio ir magnio dietinis papildas.
Kai kurie tyrimai aptiko silpną neigiamą vandens kietumo ir sergamumo širdies ir kraujagyslių ligomis priklausomybę tarp vyrų.   PSO, išnagrinėjusi tokius duomenis, nutarė, kad duomenys nepakankami, kad būrų galima nurodyti rekomenduojamą vandens kietumą. Kai kurie autoriai rekomenduoja, kiek mažiausiai ir daugiausiai gali būti kalcio (40-80 mg/l) ir magnio (20-30 mg/l) geriamajame vandenyje ir kad jo suminis kietumas (kalcio ir magnio koncentracijų suma) turi būti 2–4 mmol/l.
Kai kurie tyrimai aptiko kieto vandens vartojimo buityje koreliaciją su dažnesne vaikų egzema. 2008 m. buvo atliktas paminkštinto vandens įtakos vaikų egzemai tyrimas (angl. Softened-Water Eczema Trial; SWET). Reikšmingų skirtumų tarp vaikų, kurių namuose buvo naudojami vandens minkštinimo įtaisai, ir vaikų, kurių namuose tokių įtaisų nebuvo aptikta.
Situacijų komedija

Situacijų komedija (angl. situation comedy arba tiesiog sitcom) – vienas iš komedijos žanrų, kuriam yra būdingi komiški personažai, kurie dažniausiai yra susiję ar gyvena kartu, jų dialogai, juoką keliantys įvykiai ir jų aplinkybės.
Toks komedijos tipas susiformavo radijuje, tačiau šiuo metu situacijų komedijos kuriamos tiktai televizijoje ir tai yra pats dažniausias komedijos tipas.
Situacijų komedijos kaip televizijos programos anksčiau dažnai buvo filmuojamos studijoje gyvai priešais žiūrovų publiką, kartu įrašant ir jų juoką kaip foną (angl. laugh track). Dabar taip filmuojama mažai serialų, per pastaruosius metus išpopuliarėjo būdas, kai garso takelis su juoku yra pridedamas vėliau.
Labiausiai pasisekusios situacijų komedijos pasaulyje – „The Big Bang Theory“ (nuo 2007), „Friends“ (1994–2004), „That '70s Show“ (1998–2006), „Married… with Children“ (1987–1997), „How I Met Your Mother“ (2005–2014) ir kt.
Novo Progresas

Istorija

Gyvenvietė pradėjo augti nuo 1973 m., kuomet čia nutiestas kelias. 1983 m. vietovė jau buvo gyvenama, pastatyta bažnyčia. 1991 m. iš Itaitubos savivaldybės dalies sudaryta Novo Progreso savivaldybė.
Reuven Barkat

Biografija

Gimė 1906 m. spalio 25 d. Tauragėje kaip Reuven Borstein. Prieš pradėdamas mokytis žydų gimnazijoje mokėsi ješivoje. Dalyvavo Lietuvos jaunųjų pionierių ir jaunųjų hebrajų organizacijų kūrime. Baigęs mokslus išvyko mokytis teisės ir literatūros į Paryžiaus universitetą, vėliau studijavo Strasbūro universitete. 1926 m. išvyko į Palestiną. 1928-1933 m. dirbo HaMerkaz HaHakla'i' gyvenviečių administracijoje, buvo atsakingas už viešuosius ryšius. Organizavo žydų turto išvežimą iš nacių Vokietijos. 1940-1946 m. buvo žydų kareivių nacionalinio komiteto vadovas. 1946 m. įstojo į prekybos organizacijos Histadrut politinį departamentą. 1949 m. tapo departamento vadu, po kiek laiko vadovavo ir ryšių su arabais departamentui. 1961 m. paskirtas Izraelio ambasadoriumi Norvegijoje. Po metų tapo kairiosios Mapai partijos generaliniu sekretoriumi. 1965 m. išrinktas į Izraelio parlamentą Knesetą. 1968 m. tapo Izraelio darbininkų partijos nariu. 1969 m. perrinktas į parlamentą ir paskirtas parlamento pirmininku. Mirė 1972 m. balandžio 5 d. vis dar būdamas pirmininku Jeruzalėje.
Australijos ekonomika

Australijos ekonomika – vakarietiško tipo, mišraus pobūdžio, klestinti ekonomika. Australijos BVP, tenkantis vienam gyventojui, yra šiek tiek didesnis, nei Prancūzijos, Didžiosios Britanijos ar Vokietijos.
Ekonomikoje vyrauja paslaugų sektorius, kuriame sukuriama 68 proc. šalies BVP, tačiau išlieka labai svarbūs kalnakasybos ir žemės ūkio sektoriai (kartu paėmus sudaro 8 proc. BVP) ir sudaro net 68 proc. Australijos eksporto. Australija yra viena svarbiausių žemės ūkio produktų eksportuotojų pasaulyje.
Iki Antrojo pasaulinio karo pabaigos gyvulininkystė (vilnos auginimas) buvo svarbiausia ūkio šaka. Pagal vilnos produkciją Australija užėmė pirmąją vietą pasaulyje. Su žemės ūkiu buvo susijusi ir visa Australijos pramonė - konservų gamyba, malūnai, cukraus fabrikai, vilnų plovyklos, tekstilės įmonės, odų, batų, muilo ir žvakių pramonė. Nuo šaldymo įrenginių išradimo Australija eksportuoja ir mėsos produktus. Pagrindiniai prieškariniai Australijos prekybos partneriai buvo Didžioji Britanija, JAV, Prancūzija, Japonija, Vokietija. Pokaryje prekyba ėmė vis labiau orientuotis į Ramiojo vandenyno regioną, ypač JAV.

Gamtiniai ištekliai

Iš gamtinių išteklių Australija visų pirma išgarsėjo savo auksu, kurio rasta 1814 m., tačiau jau nuo 1905 m. aukso gavyba ėmė mažėti. 1855 m. aukso išgauta už 13 mln. svarų sterlingų, 1865 m. - už 8 mln., 1875 m. - už 7 mln., 1885 m. - už 5 mln., 1895 m. - už 8 mln., 1905 m. - už 16 mln. Po to naujų aukso klodų nerasta, o senieji išsisėmė ir aukso gavyba sumažėjo: 1915 m. aukso išgauta už 12 mln. svarų sterlingų, o 1925 m. - už 3 mln. XX a. pradžioje Australijos auksas sudarė didelę pasaulinės aukso gavybos rinkos dalį - 1903 m. čia buvo išgaunama 27 procentų pasaulyje iškasamo aukso, tačiau ta dalis 1925 m. sumažėjo iki 4,5 procentų.
Šiuo metu pagrindiniai eksploatuojami gamtiniai ištekliai yra anglis, geležies rūda ir urano rūda.

Susisiekimas

Australija turi gerai išvystytą susisiekimo infrastruktūrą.
Pirmieji keliai ir geležinkeliai pradėti tiesti XIX a. antroje pusėje. 1917 m. pabaigtas pirmasis transaustralijos geležinkelis nuo Port Augusta iki Perto.
Lietuviai (laikraštis)

Lietuviai – Vokietijoje dirbusių lietuvių savaitraštis, ėjęs 1943–1944 m. ir Reiche gyvenusių lietuvių laikraštis, ėjęs 1944–1945 m. Berlyne.

Istorija

Nuo 1944 m. lapkričio 3 d. buvo leidžiamas 2 kartus per savaitę ir iki 1945 m. balandžio 11 d. išėjo 39 numeriai.
Leidėjas ir vyriausias redaktorius Bronius Daunoras.
Eduardas Zabarauskas

Biografija

1927 m. baigė Panevėžio valstybinę gimnaziją, 1935 m. – Vytauto Didžiojo universiteto Teisės fakultetą. Studijuodamas aktyviai dalyvavo visuomeninėje studentų veikloje – 1930–1931 m. buvo korporacijos „Neo-Lithuania“ pirmininku, 1931–1932 m. – studentų atstovybės vicepirmininku, pirmininku.
1929–1931 m. Valstybės teatro sekretorius, 1935–1938 m. Lietuvos Respublikos Prezidento kanceliarijos viršininkas. 1938–1940 m. – Valstybės radiofono direktorius.  Šiame poste mėgino reorganizuoti radiofonijos sistemą Lietuvoje, tačiau pritrūko laiko: 1939 m. kovo 22 d. Vokietijai užėmus Klaipėdos kraštą Lietuvoje liko tik vienas radiofonas. Spalio 28 d., Lietuvai atgavus Vilniaus kraštą, E. Zabarauskas ėmė aktyviai veikti integruojant Vilniaus radiofoną į visuomeninį Lietuvos gyvenimą, rūpintis radiofono rūmų statyba, taip pat naujos technikos ir įrašų įsigijimu.
Prasidėjus sovietinei okupacijai, 1940 m. birželio 19 d. atleistas iš darbo. Bandė pasitraukti į Vokietiją, tačiau pasienyje buvo rusų nužudytas.
Egidijus Balčiūnas

Biografija

2001 m. baigė Vilniaus pedagoginį universitetą, įgijo sporto magistro laipsnį bei mokytojo kvalifikaciją.
Pirmas treneris Benius Jankevičius, treneriai Romas Petrukanecas, Mykolas Rudzinskas, Sergejus Sorokinas. Irkluoja dviviete baidare su Alvydu Duonėla.
2013 m. Dakaro ralis

Lietuviai Dakaro ralyje

Šiais metais Lietuvai atstovavo du lenktynininkų ekipažai – motociklą vairavo Gintautas Igaris, o bagiu važiavo Benediktas Vanagas su Sauliumi Jurgelėnu. G. Igaris 6 etape patyrė avariją ir pasitraukė iš lenktynių, o B. Vanago ekipažas sugebėjo pasiekti finišą ir bendroje įskaitoje užėmė 64 vietą.
Dar vienas lietuvis (Gintaras Sadovnykas) buvo sunkvežimių ekipažo narys mechaniko pozicijoje. Bendroje įskaitoje šis ekipažas (kurį dar sudarė britas ir kanadietis) su MAN sunkvežimiu užėmė 55 vietą.
Antanas Juozapavičius

Biografija

1902 m. pradėjo lankyti liaudies mokyklą Rygoje, 1905 m. – Aleksandro gimnaziją, tačiau, baigęs penkias klases, iš jos pašalintas kaip „maištininkas“. Tartu įgijo provizoriaus specialybę, pagal kurią iki 1914 m. dirbo Rygos ir Tartu vaistinėse.
Prasidėjus Pirmajam pasauliniam karui savanoriu stojo į Rusijos imperijos kariuomenės 57-tą pulką Tverėje. Po poros mėnesių nusiųstas į karo mokyklą. Baigęs Maskvos praporščikų, 1916 m. ir Gatčinos kulkosvaidininkų mokyklą tapo karininku, grįžo į savo pulką. 1916 m. pabaigoje, kaip mokantį latvių kalbą, jo prašymu perkėlė į 6-ąjį Tukumo latvių pulką. Kautynėse su vokiečiais prie Rygos buvo sužeistas, gydėsi Rygoje. Už narsumą gavo Šv. Onos ketvirtojo laipsnio ordiną.
Išėjęs iš ligoninės dalyvavo 1917 m. birželio mėn. Smolenske susikūrusioje lietuvių karinių dalinių organizavimo komisijoje. 1917 m. lapkričio 26 d. Ypatingojo lietuvių bataliono ketvirtosios kuopos vadas, kurį laiką ėjo Atskirojo lietuvių bataliono vado pareigas. 1918 m. kovo 15 d. batalionas buvo išformuotas.
1918 m. birželio mėn. grįžo į Lietuvą. Nuo 1918 m. lapkričio 24 d. krašto apsaugos ministro Augustino Voldemaro adjutantas.  Vėliau paskirtas į Pirmąjį pėstininkų pulką, kuris 1918 m. gruodžio 18 d. perdislokuotas iš Vilniaus į Alytų. 1919 m. vasario 3 d., kai buvo atšauktas pulko vadas Jonas Galvydis-Bykauskas ir su jo vadovavimo metodais nesutikęs karininkas Kazimieras Ladiga, laikinai paskirtas pulko vadu.
Žuvo Alytaus kautynių metu, savo 25-ojo gimtadienio rytą ant Alytaus tilto, pulkui traukiantis nuo puolančių Raudonosios armijos dalinių, kai sąjungininkai vokiečiai netikėtai paliko frontą. 1919 m. vasario 14 d. palaidotas Alytaus Šv. Liudviko bažnyčios šventoriuje. 1919 m. balandžio 28 d. iškilmingai perlaidotas Alytaus miesto kapinėse, prie Šv. Angelų sargų bažnyčios.
Ušaralas

Istorija

Gyvenvietė Uč-Aralo (Уч-Арал) pavadinimu įkurta 1871 m. Po 1970 m. gyvenvietė tapo svarbia karine baze (dėl kilusio konflikto su Kinija), čia nutiestas Aktogajaus–Dostyko plentas, sujungęs Kinijos pasienį ir Vidurinės Azijos–Sibiro geležinkelį. Miesto statusas suteiktas 1984 m.
Lietuvos nepriklausomų rašytojų sąjunga

Lietuvos nepriklausomųjų rašytojų sąjunga – Lietuvos prozininkų, poetų, eseistų, publicistų, dramaturgų, vertėjų ir kritikų bendrija, nuo 2004 m. turinti asociacijos statusą. Būstinė Kaune, Rotušės a. 13, adresas laiškams – p.d.1494, LT-51001 Kaunas-31.

Istorija

Lietuvos nepriklausomųjų rašytojų sąjunga įkurta 1990 m. kovo 6 d. prie Lietuvos kultūros fondo. Turi per 200 narių, daugiausia mokytojų lituanistų, kultūros darbuotojų, medikų, žurnalistų, dailininkų, dvasininkų.

Veikla

Lietuvos nepriklausomųjų rašytojų sąjunga rengia nuo 1997 m. vieno eilėraščio konkursą „Lygiadienio giesmė“, nuo 1999 m. – „Vasaros poezijos šventę“ Kaune. Kas metai išleidžiama po 70-80 grožinės literatūros knygų, 1990–1991 m. leido žurnalą „Keturi vėjai“, 2000–2009 m. – 10 tomų poezijos almanachą „Ten, sidabro vingy…“, nuo 2009 m. leidžia prenumeruojamą kultūros, kūrybos ir tautotyros mėnraštį „Gintaro gimtinė“.  Socialiniame tinkle (Facebook) sukurta paskyra „Lietuvos nepriklausmųjų rašytojų sąjunga (Kaunas)“.
LNRS Vilniaus skyrius kasmet rengia tradicinius renginius „Nepriklausomi vieversio skaitiniai“ (vasario mėn.) ir „Nepriklausomi lygės skaitiniai“ (rugsėjo mėn.). Išleista sutelktuvė „Tarp Vilnelės ir Neries“ (2014), kurioje spausdinama 39 autorių kūryba. Sukurtas informacinis puslapis internete (Facebook) „LNRS, Vilniaus skyrius“, kuriame kūrybą ir informaciją gali skelbti ne tik LNRS nariai.
Absoliutus blogis: pomirtinis gyvenimas

Siužetas

Filme pasakojama istorija praėjus 5 metams po įvykių filme „Absoliutus blogis: išnykimas“. Užkrėsta virusu T ir mutavusi filmo pagrindinė herojė Alisa (akt. Milla Jovovich) siekia atkeršyti piktavališkajai „Umbrella“ korporacijai ir padėti išsigelbėjusiems žmonėms.
Alisa pasižymi supergaliomis: neįprastu vikrumu ir jėga, sugeba psichokinetinėmis jėgomis valdyti aplinką, bei palaikyti ryšį su savo klonėmis, kurias surado „Umbrella“ mokslinių tyrimų bazėje iš ankstesnio filmo „Absoliutus blogis: išnykimas“. Elis, kartu su klonėmis, įsiveržia į „Umbrella“ požeminę bazę Tokijo mieste. Elis medžioja pagrindinį piktavalį, „Umbrella“ vadovą Albertą Veskerį. Šis pabėga sraigtasparniu ir susprogdina bazę nuotoliniu būdu atominiu užtaisu, kartu su visomis Alisos klonėmis. Tačiau jis numano, kad sraigtasparnyje gali būti pasislėpusi tikroji Alisa. Iš tikro taip ir yra, prisiartinus Alisai, Albertas Veskeris suleidžia jai į kaklą viruso T antivirusą. Elis praranda savo supergalias, tačiau nuo pražūties ją išgelbėja nevaldomo sraigtasparnio sudūžimas kalno papėdėje.
Po šių ivykių Alisa skrenda lėktuvu į Aliaską, mistinę vietovę Arkadiją, kur turėtų būti susirinkę išsigelbėję nuo viruso T žmonės. Tačiau vietoje ji randa tik apleistų lėktuvų parką, kuriame ją užpuola Kler Redfild, pažįstama iš ankstesnio filmo „Absoliutus blogis: išnykimas“. Kler neprisimena nieko, o jai ant krūtinės yra elektroninis mechanizmas, kuris valdo jos veiksmus. Alisa nugali Kler ir nuima valdomąjį mechanizmą.
Supratusi, kad Arkadijoje nėra daugiau išsigelbėjusių žmonių, Alisa, kartu su Kler, lėktuvu keliauja po Šiaurės Amerikos vakarinę pakrantę, tačiau nenujaučia, kad „Umbrella“ palydovas ją jau seka. Los Andžele Alisa pastebi pastatą, kurį apsupę viruso T valdomi zombiai. Ant pastato stogo yra išsigelbėjusių žmonių. Alisa su Kler nusileidžia ant pastato, kuriame randa būrį tarpusavyje nesutariančių ir pasimetusių veikėjų. Jie taip pat nori išvykti į Arkadiją, kurioje esą yra saugu ir nėra zombių. Alisai paaiškėja, kad mistine Arkadija šiuo atveju yra ne vietovė Aliaskoje, o netoli Los Andželo plūduriuojantis, iš pažiūros, tuščias laivas. Iš laivo atskriejo radijo žinutės ir žmonės pastate tikėjo, kad Alisa ir yra pagalba iš laivo. Zombiai supa pastatą ir į jį braunasi, herojams lieka vis mažiau laiko. Vienintelė išeitis – pasiekti mistinį laivą ir išsiaiškinti, kas iš tikro vyksta …
Neoficialios, praplėstos filmo versijos pabaigos kadruose galima matyti vieną Absoliutus blogis serijos herojių Džil Valentain. Manoma, kad šie kadrai yra filmo „Absoliutus blogis 5“ preliudija.
Buriatija

Istorija

Pagal 1703 m. sutartį, pasirašytą caro Petro I, Buriatija laisvu noru įstojo į Rusijos imperiją. 1923 m. buvo suformuota Buriatijos-Mongolijos ASSR. 1937 m. nuo Buriatijos atskirtos Ust Ordos ir Agos Buriatų automoninės apygardos. 1958 m. teritorija pertvarkyta į Buriatijos ASSR. Nuo 1992 m. Buriatija – Rusijos federacinė respublika.

Geografija

Buriatija išsidėsčiusi Užbaikalėje. Pietvakariuose sieika Rytų Sajaną (aukščiausia vieta – Munku Sardyko k., 3491 m). Užbaikalėje iškilusi sudėtinga kalnų sistema: Stano kalnynas, Vitimo plokščiakalnis, Chamar Dabano, Barguzino kalnagūbriai. Iš viso kalnuotos sritys užima 80 % respublikos ploto. Klimatas vidutinių platumų; ryškiai kontinentinis. Būdingos šaltos speiguotos žiemos ir šiltos vasaros. Vidutinė sausio mėnesio temperatūra -24 °C, liepos 17 °C. Per metus iškrinta apie 300 mm kritulių. Visą vakarinę Buriatiją užima vienas didžiausių Azijos ežerų – Baikalas. Į jį teka Selengos, Barguzino, Aukštutinės Angaros upės. Šiaurės rytuose teka Vitimas su savo intakais. Amžinasis įšalas. Net 4/5 respublikos paviršiaus dengia taiga (maumedžiai, kedrai, kėniai). Pietuose yra stepių ir miškastepių.

Ekonomika

Buriatijoje gausu naudingų iškasenų: volframo, molibdeno, aukso, polimetalų rūdų, akmens ir rusvųjų anglių, geležies rūdų, boksito, apatitų, asbesto, grafito. Medienos, mašinų gamybos pramonė, žvejyba. Yra Gusinooziorsko ŠE. Teritoriją kerta Baikalo-Amūro magistralė.
Inspektorius

Inspektorius (lot. inspector - 'tikrintojas') - pareigybė, rangas; tarnybinis laipsnis (būdingas tokioms struktūroms kaip policija, aplinkos apsaugos tarnyba).

Lietuva

Lietuvoje inspektorius yra policininko laipsnis. Taip pat pareigybė įvairiose inspekcijose, kitokiose tarnybose. Pvz., Valstybinė mokesčių inspekcija - mokesčių inspektorius, regiono aplinkos apsaugos departamentas - apsaugos inspektorius ir kt. Taip pat darbo inspektorius, priešgaisrinės apsaugos inspektorius, statybų inspektorius ir kt. Be to, tarnyba (institucija), pvz., Žurnalistų etikos inspektorius.
Gbarnga

Istorija

Liberijos pilietinio karo metu Gbarnga smarkiai nuniokota, kadangi joje buvo Liberijos nacionalinio patriotų fronto vado Čarlzo Teiloro būstinė. Taip pat sunaikintas čia buvęs Afrikos muziejus bei koledžas.
Pavolgio Vokiečių ATSR

PVATSR istorija ir sudėtis

1918 m. spalio 19 d. RTFSR Liaudies Komisarų Tarybos nutarimu iš Saratovo ir Samaros gubernijų dalių buvo sukurta pirmoji autonominė sritis - Pavolgio Vokiečių autonominė sritis.
1923 m. gruodžio 19 d. Pavolgio Vokiečių autonominė sritis buvo pertvarkyta į Pavolgio Vokiečių ATSR, kurios plotas buvo 28 tūkst. 200 km² ir kurioje 1933 m. gyveno 576 tūkst. gyventojų.
1928-1934 m. PVATSR įėjo į Žemutinės Volgos sritį ir Žemutinės Volgos kraštą, o 1934-1936 m. - į RTFSR Saratovo kraštą.
Pagal 1936 m. gruodžio 5 d. TSRS konstituciją Pavolgio Vokiečių ATSR buvo atskirta nuo Saratovo krašto, kurio likusi dalis tapo Saratovo sritimi.
1939 m. apie du trečdalius ATSR gyventojų sudarė Pavolgio vokiečiai. Daug Pavolgio vokiečių, ypač su aukštuoju išsilavinimu ir/ar turinčių pramonines specialybes, gyveno ir dirbo Saratove, kur sudarė didelę dalį aukštųjų ir vidurinių mokyklų dėstytojų ir pramonės specialistų.
Pavolgio Vokiečių ATSR sudarė 22 kantonai.
Prasidėjus Vokietijos-TSRS karui TSRS Aukščiausiosios Tarybos Prezidiumo 1941 m. rugpjūčio 28 d. įsaku Pavolgio vokiečiai buvo apkaltinti bendradarbiavimu su Vokietija ir iškeldinti į Kazachijos TSR, Altajų ir Sibirą. Pavolgio Vokiečių ATSR teritorija buvo padalinta ir prijungta prie Saratovo (15 kantonų) ir Stalingrado (7 kantonai) sričių.

Politinė organizacija

Pagrindinis PVATSR valstybinės valdžios organas buvo Tarybų Centrinis vykdomasis komitetas (CVK) (nuo 1937 m. - PVATSR Aukščiausioji Taryba), buvęs įstatymų leidybos ir atstovaujamuoju organu. Nuolat dirbdavo PVATSR CVK Prezidiumas (nuo 1937 - PVATSR AT Prezidiumas), likę CVK nariai (nuo 1937 m. - likę AT deputatai) rinkdavosi 10-12 kartų per metus sesijoms.
Vykdomoji respublikos valdžia - PVATSR Liaudies komisarų taryba, kurią sudarė dešimt liaudies komisariatų (vidaus reikalų, justicijos, sveikatos apsaugos, finansų, žemės ūkio, darbo, socialinio aprūpinimo ir kt.), darbininkų ir valstiečių inspekcija, liaudies ūkio taryba.

Užsienio politikos ir užsienio prekybos monopolija priklausė TSRS LKT, tačiau buvo leista respublikoje sudaryti užsienio prekybos padalinį. Prie PVATSR LKT buvo sudaryta TSRS Jungtinės valstybinės politinės valdybos padalinys.
Finansinio ir ekonominio valdymo centralizuotumui išlaikyti PVATSR finansų ir darbo komisariatai bei darbininkų ir darbininkų inspekcija buvo tiesiogiai pavaldūs atitinkamoms centrinėms RTFSR institucijoms. Už planinių užduočių vykdymą buvo atsakinga ATSR LKT.
Northern Rock

„Northern Rock“ – JK komercinis bankas. „Northern Rock“ problemos prasidėjo pernai po pasaulinės kreditų krizės ir apie jo nacionalizaciją prabilta jau 2007-ųjų rugsėjį, kai banko skola centriniam bankui pasiekė 29 mlrd. svarų. Kadangi šiam bankui nepavyko surasti pirkėjų, todėl jis buvo nacionalizuotas 2008 m. Didžiosios Britanijos vyriausybė nusprendė nacionalizuoti sunkumų krečiamą banką „Northern Rock“. JK Ministras pirmininkas pabrėžia, kad ilgalaikė šio banko nuosavybė turi priklausyti privačiam kapitalui, o vyriausybė jį valdys tol, kol pagerės rinkos sąlygos ir padidės banko vertė.
Edvardas Cicėnas

Biografija

1971 m. baigė Vilniaus pedagoginį institutą. 1957–1971 m. mokytojavo Švenčionių rajone bei Šiauliuose. 1971–1997 m. Šiaulių Aušros muziejaus direktorius, 1997–2002 m. – direktoriaus pavaduotojas. 1988–2004 m. vadovavo Lietuvos kraštotyros draugijos Šiaulių miesto skyriui.