google/wiki40b huggingface dataset:
Danijos žalieji

Savybės

Danijos žalieji galvijai žali arba tamsiai žali, buliai šiek tiek tamsesni. Pasitaiko gyvulių su baltomis dėmėmis ant pilvo ir tešmens. Nosies veidrodėlis pilkas. Liemuo ilgas, gilus; kojos neilgos; skeletas plonas; krūtinė gili ir pakankamai plati, su gerokai išsivysčiusiu krūtinkauliu; nugara ilga; juosmuo platus; kryžmuo platus, ilgas. Raumenys išsivystę neblogai. Tešmuo didelis, taisyklingos formos; speniai ilgoki – 8–10 cm.
Karvės sveria 600–650 kg, buliai – 1000–1300 kg, vidutinis aukštis ties ketera – atitinkamai 132 ir 148 cm. Tik ką atsivestas veršelis sveria 39–40 kg. Iš karvės primelžiama po 6000–6500 kg 4,2 % riebumo pieno.
Šios veislės galvijai greitai auga: 12 mėn. buliukai sveria 420 kg, o 15 mėn. – 500 kg. Nupenėtų buliukų skerdienos išeiga – 53–56 %.
Danijos žalieji galvijai buvo panaudoti išvedant daugelį žalųjų galvijų veislių, taip pat ir Lietuvos. Per paskutinį dešimtmetį jų populiarumas sumažėjo dėl dažnos leukozės. Lietuvoje grynaveislių šios veislės karvių likę nedaug. Ir dabar Danijos žalieji naudojami Lietuvos žalųjų veislei gerinti.
Raktinė

Raktinė (rus. ключница) – raktų dėklas, kuriame raktai laikomi ir nešiojami. Raktinės apsaugo ne tiek pačius raktus, kiek kišenę ar rankinuko turinį nuo raktų ryšulio. Taip pat raktinė apsaugo nuo raktų žvangėjimo.
Raktai būna susegti žiedu, o žiedas ar karabinas kartu su raktais gali būti paslėptas raktinės viduje. Kai kurios raktinės viduje turi kelis raktų žiedus ar karabinus. Raktinė uždaroma užsegant spraustuku ar užtrauktuku. Kai kurios raktinės jokio užsegimo mechanizmo neturi, raktai į jas būna įtraukiami ir laikosi įsispraudę tarp raktinės sienelių.
Raktinė paprastai būna vieno skyriaus. Kai kurios raktinės gali turėti kišenėles ar skyrelius monetoms ar banknotams. Dažniausiai gaminamos iš natūralios odos. Brangios raktinės gali būti pagamintos iš krokodilo ar rajos odos. Tokios raktinės būna prestižiniai aksesuarai, parodo savininko socialinę padėtį. Raktinės kaip madingi aksesuarai spalva, odos apdaila gali atitikti sezono mados tendencijas. Raktines gamina ir žinomos madas diktuojančios kompanijos, jos gali būti pažymėtos prekių ženklais, pvz., Chanel, Burberry ir kt.
Vincentas Drotvinas

Biografija

Mokėsi Raudonės ir Vadžgirio progimnazijose, 1949 m. baigė Betygalos vidurinę mokyklą. 1949–1953 m. Vilniaus pedagoginiame institute studijavo lietuvių kalbą ir literatūrą. 1967 m. filologijos mokslų kandidatas. 
Nuo 1956 m. Vilniaus pedagoginio instituto (nuo 1992 m. VPU) dėstytojas, 1962–1983 m. mokymo reikalų prorektorius, nuo 1969 m. docentas, 1983–1991 m. lietuvių kalbos katedros, 1991–2002 m. lietuvių kalbotyros katedros vedėjas, nuo 1987 m. profesorius.

Mokslinė veikla

Tęstinio leidinio „Didaktinė lingvistika“ redaktorius (3 t., 1999–2001 m.). Tyrė Mažosios Lietuvos lietuvių raštiją, daugiausia leksikografiją, lietuvių kalbos dėstymą. Parengė rankraštinius XVII a. vokiečių-lietuvių kalbų žodynus (Lexicon Lithuanicum, 1987 m.; Clavis Germanico-Lithvana, 4 t., 1995–1997 m.). Paskelbė archyvinės medžiagos apie lietuvių kalbininkus Kazimierą Būgą, Jurgį Gylių, Frydrichą Kuršaitį, Mykolą Merliną, Antaną Salį, Andrių Ugenskį ir kt.
Sventijanskas

Istorija

Seniau kaimas vadinosi Sventojansku, šį vardą davė Baltoji Ančia, kuri taip pat buvo vadinama Švento Jono upe (lenk. Świętojanka). 1827 m. gyvenvietėje buvo keturi dūmai, XIX a. pab.–XX a. pr. – penki dūmai. Kaimas administraciškai priklausė Rusijos imperijos Suvalkų gubernijos Seinų apskrities  Kapčiamiesčio valsčiui.
Po Pirmojo pasaulinio karo kaimas įėjo į Lietuvos Respublikos sudėtį, priklausė Seinų apskrities Kapčiamiesčio valsčiui. Būdamas pasienyje, kaimas pateko į Lietuvos–Lenkijos karinio konflikto zoną, 1922 m. jame buvo nužudytas Lazdijų pradinės mokyklos mokytojas, prozininkas ir poetas Petras Mockus-Mockevičius (slapyvardis Diemedėlis).
Latvijos muzikos įrašų metų apdovanojimai

Latvijos muzikos įrašų metų apdovanojimai (latv. Latvijas Mūzikas ierakstu gada balva) - kasmetinė geriausių Latvijos muzikantų apdovanojimo ceremonija. Ji pirmąkart įvyko 1995 m., kai buvo įteikti „Metų apdovanojimai 1994“. 1994 ir 1995 m. ceremonijos pavadinimas buvo Mikrofono Metų Apdovanojimai (latv. Mikrofona Gada Balva). Bevaik kasmet keitėsi nominacijų formatas, pavyzdžiui, 1996 m. apdovanojimai buvo įteikti 7 kategorijose kiekvienai įrašų kompanijai atskirai.
Marija Žarkauskaitė

Biografija

Sulaukusi 4-erių ir mirus tėčiui, su mama iš Pabezninkų kaimo persikėlė į Voniškes. Mokėsi Miletonių pradinėje, vėliau – Žilinų aštuonmetėje mokyklose. Baigusi Varėnos vidurinę mokyklą (muzikos klasę), 1970–1975 m. studijavo lietuvių kalbą ir literatūrą Vilniaus valstybinio universiteto Filologijos fakultete. Vėliau dirbo Marcinkonių vidurinėje mokykloje, „Vakarinių naujienų“ redakcijoje, žurnale „Tautinė mokykla“, o nuo 1993 m. – laikraštyje „Lietuvių godos“. 2017 m. apdovanota Stanislovo Rapolionio premija.

Kūryba

M. Žarkauskaitės kūryba spausdinta įvairiuose laikraščiuose, literatūros leidiniuose. Pirmieji eilėraščiai spausdinti dar mokantis vidurinėje mokykloje tuometiniame Varėnos rajono laikraštyje „Raudonoji vėliava“ (nuo 1968 m. ji buvo literatų būrelio, veikusio prie šio laikraščio, narė); žurnale „Moksleivis“; mokinių kūrybos almanache „Ošia atžalynas“. Ji buvo tuo metu vykusių jaunųjų literatų konkursų rajone laureatė ir respublikinių konkursų Telšiuose, Trakuose dalyvė. Studijų metais lankė tapybos studiją, veikusią prie universiteto estetikos katedros (tuo metu studijai vadovavo tapytojas Kostas Dereškevičius).
Keista Bendžamino Batono istorija

Siužetas

Kas bus jei gims aštuoniasdešimties metų amžiaus naujagimis? Kas bus jei vaikystę praleisi senelių namuose? Kas bus jei senukas įsimylės jauną mergaitę? Ir kas bus jei iš pat pradžių aišku, kad ši meilė iš pirmo žvilgsnio?
Keista Bendžamino Batono istorija mus gąsdina, nes gyvenimą „negalima nugyventi iš galo“, o laikrodis neturi tiksėti prieš laikrodžio rodyklę…
PVM atskaita

PVM atskaita (pridėtinės vertės mokesčio atskaita) – pridėtinės vertės mokesčio (PVM) (ar jo dalies) atskaitymas, sumažinant mokėtiną arba padidinant grąžintiną PVM sumą.

Lietuva

PVM atskaita – pirkimo ir (arba) importo PVM dalies atskaitymas, kai pagal šio Įstatymo nuostatas apskaičiuota atskaitoma pirkimo ir (arba) importo PVM dalimi sumažinama mokėtina į biudžetą ar padidinama grąžintina iš biudžeto PVM suma (PVMĮ 2 str. 28 d.). PVM mokėtojų ir kitų asmenų teises ir prievoles, susijusias su PVM atskaita, nustato LR PVM įstatymas.
Skruzdėlių kastos

Skruzdėlių kastos – morfologiškai skirtingos, tai kastai skirtas užduotis atlikti prisitaikiusios individų grupės, gyvenančios toje pačioje skruzdėlių šeimoje. Skruzdėlės geba sukurti sudėtingas bendruomenes, kurios savo sudėtingumu bei dydžiu atsilieka tik nuo žmogaus kuriamų. Kaip ir bitės, skruzdėlės turi tranų bei motinėlių kastas, tačiau skirtingai nuo bičių jos neretai turi daugiau nei vieną darbininkų kastą.
Skruzdėlių kastų diferenciacijos mechanizmai panašūs į bičių. Naujai padėtas kiaušinėlis gali būti apvaisintas arba ne. Jei kiaušinėlis neapvaisinamas, iš jo vystosi tranas – dažniausiai sparnuotas, be poravimosi mažai kuo užsiimantis vyriškos lyties individas. Jei kiaušinėlis apvaisinamas, iš jo vystosi arba motinėlė, arba viena iš darbininkių kastų.
Motinėlė iš pradžių dažniausiai būna sparnuota (kai kurių rūšių sparnuoti tik tranai) ir išskrenda naujos kolonijos sukurti. Tokių išskridusių motinėlių išgyvenimo tikimybė maža, naują skruzdėlyną pavyksta pradėti nedaugeliui. Pradėjusi kurti šeimą, motinėlė sparnus praranda. Skirtingai nuo paplitusios nuostatos, motinėlių lizde gali būti ir keletas; kai kuriose rūšyse žinomas motinėlių sugyvenimą nulemiantis genas. Nors darbininkės paprastai nesugeba poruotis, praradus motinėlę jos gali dėti neapvaisintus kiaušinėlius, iš kurių išsirita tranai.
Neretai būna keletas skirtingo dydžio darbininkių grupių. Pačios didžiausios (kareiviai) atsakingos už lizdo gynybą, nors dirba ir kitus jų jėgos reikalaujančius darbus. Smulkesnės darbininkės dirba įvairus kitus darbus, pačios mažiausios daugiausia lizdo viduje. Kai kuriose rūšyse yra ryškus bimodalinis pasiskirstymas (tarpinių tarp kareivio ir darbininko dydžio skruzdėlių nedaug), tačiau kitose maždaug vienodai randama įvairaus dydžio darbininkų (tolygus pasiskirstymas). Stambiausio ir smulkiausio darbininko masės gali skirtis iki 500 kartų. Manoma šiuos skirtumus iš pradžių nulemia skirtingas maitinimas, kurį po to seka diferencinė genų ekspresija, nors kai kada tarp darbininkų stebėti ir nežymūs genomo skirtumai. Pirmieji, vien motinėlės prižiūrėti naujo lizdo darbininkai paprastai irgi būna mažesni. Nepriklausomai nuo dydžio, darbininkai paprastai kurį laiką dirba skruzdėlyne ir tik po to kai kurios kastos išeina iš jo ieškoti maisto. Maisto paieškos už skruzdėlyno ribų skruzdėlei yra pavojingos, todėl adaptyvu tam siųsti vyresnius darbininkus, kurių likęs gyvenimas vis viena jau nebeilgas.
Tranai paprastai gyvena vos keletą savaičių, tuo tarpu darbininkės gali gyventi keletą, o motinėlė – net iki trisdešimties metų, vidutiniškai apie šimtą kartų ilgiau nei pavieniui gyvenantys panašaus dydžio vabzdžiai.
Naujoji banga

Naujoji banga (latv. Jaunais vilnis, rus. Новая волна, Novaja volna) yra Rusijos organizuojamas tarptautinis muzikinis konkursas. 2002–2014 m. konkursas buvo organizuojamas Latvijos kurortiniame mieste Jūrmaloje, tačiau 2015 m. dėl draudimo kai kuriems asmenims atvykti į Latvijos teritoriją konkurso vieta buvo perkelta į Sočį.
Konkurso pagrindiniai organizatoriai yra Raimondas Paulas, Igoris Krutojus ir Ala Pugačiova. Pirmasis konkursas įvyko 2001 m., nuo to laiko, du kartus yra nugalėjusi Latvija ir Rusija. Konkursas „Naujoji banga“ visuomet pritraukia daug Rusijoje ir pasaulyje žinomų žvaigždžių. Pirmus trejus metus Latvijoje konkursą transliavo televizija LTV7, paskutiniu metu tai buvo kanalas TV3. Iš Rusijos paprastai būna keli atstovai ir kasmet, išskyrus 2006 m., yra išrenkama viena šalis, kuri turi du atstovus. 2006 m. buvo 3 Rusijos atstovai. Taip pat 2006 m. pirmąkart nugalėjo JAV atstovė Angelina La Rose.
2006 m. Eurovizijos dainų konkurse buvo pasiektas keistas rekordas. Keturias valstybes atstovavo atlikėjai, dalyvavę „Naujojoje bangoje“. Rusiją atstovavo Dima Bilanas, kuris dalyvavo „Naujojoje bangoje“ 2003 m., iš Ukrainos buvo deleguota Tina Karol, kuri užėmė II vietą ir gavo Alos Pugačiovos ypatingą apdovanojimą, Izraelį atstovavo Edis Batleris, kuris dalyvavo 2003 m. „Naujojoje bangoje“ ir grupė „Cosmos“, kuri atstovavo Latviją ir nugalėjo 2004 m. „Naujojoje bangoje“.
Telipino deklaracija

Telipino deklaracija (angl. Telipinu Proclamation ar Telepinu Proclamation) – karaliaus Telipino valdymo metu (apie 1550 m. pr. m. e.) išleistas įsakas hetitų kalba.
Įsakas svarbus tuo, kad pagal jį pavyko atkurti hetitų karalių seką. Jame taip pat minimi kai kurie svarbūs įvykiai, kaip kad Muršilio I Babilono užkariavimas, apie kurį nerasta kitų hetitų dokumentų. Apie 80 m. laikotarpyje žinoma tik šiek tiek daugiau, negu karalių Telipino įpėdinių vardai.
Van Seter teigia. kad įsakas yra daugiau teisės dokumentas, negu istorinis tekstas, nes jame išdėstytos sosto paveldėjimo taisyklės Hetitų karalystėje. Lawson kritikuoja šį požiūrį teigdamas, kad kvazi-teisinis tekstas tuo pačiu gali būti ir istorinis šaltinis.
Prancūzijos futbolo supertaurė

Čempionų trofėjus (Prancūzijos Supertaurė; pranc. Trophée des champions) – kasmetinės Prancūzijos futbolo federacijos rengiamos rungtynės tarp praeitų metų šalies čempiono ir Prancūzijos taurės laimėtojo. Oficialiai tokios rungtynės organizuojamos nuo 1995 metų, iki tol 1955–1973 ir 1985–1986 metais buvo organizuotos panašios Čempionų Iššūkio (Challenge des Champions) varžybos.
Michailas Landburgas

Biografija

Gimė 1938 m. balandžio 28 d. Šiauliuose. 1945-1972 m. gyveno Vilniuje. 1962 m. baigė Vilniaus pedagoginio instituto filologijos fakultetą, dėstė rusų kalbą ir literatūrą. Gyvendamas Lietuvoje buvo tapęs Lietuvos sunkiosios atletikos čempionato štangos rungties nugalėtoju. Nuo 1972 m. apsigyveno Izraelyje, kur taip pat tapo sunkiosios atletikos čempionu, o vėliau treneriu. Gyvendamas Izraelyje parašė nemažai prozos kūrinių, priklauso Izraelio rašytojų sąjungai.
Kilimo ir tūpimo takas

Takų numeravimas

Kiekvienas aerodromo takas turi savo numerį, atitinkantį Žemės magnetinio lauko kursą, suapvalintą iki dešimčių ir padalintą iš 10. Jeigu takas pritaikytas kilti ir leistis abiem kryptimis, jo numeris susideda iš dviejų skaičių, besiskiriančių 180 laipsnių.
Takai žymimi skaičiais nuo 01 iki 36 pagal jų kryptį. Takas pažymėtas numeriu 09 yra 90 laipsnių kryptimi į rytus, numeriu 18 – 180° į pietus, numeriu 27 – 270° į vakarus, numeriu 36 – 360° į šiaurę. Tokiu būdu lėktuvas naudodamasis taku 09 bus pasuktas rytų kryptimi.
Takai gali būti naudojami į abi kryptis ir tokiu atveju jų kryptis skiriasi 180°, o žymėjimas skiriasi 18.
Jei oro uoste yra keli takai ta pačia kryptimi, jie žymimi raidėmis pagal jų išdėstymą. Raidė L reiškia kairę pusę, R – dešinę, o raidė C žymi centrinį taką (pavyzdžiui, 15R, 15L ar 15C).
Jei oro uoste yra daugiau nei 3 lygiagrečiai išdėstyti takai, siekiant išvengti klaidų, jie išskiriami 10°. Pavyzdžiui, Los Andželo tarptautinis oro uostas turi keturis lygiagrečiai išdėstytus takus 69° kampu, tačiau jie žymimi skirtingais skaičiais – 6L, 6R, 7L ir 7R.
Įprastai visiems orlaiviams oro erdvės eismo bokštas paskiria kilti ar leistis taku, kurio kampas yra priešais vėją. Tokiu būdu sumažinamas greitis ant žemės norint pakilti. Didesni oro uostai turi skirtingų kampų takus, kad lengviau būtų prisitaikyti pagal vėjo kryptį.

KTT ilgiai

90 718 kg ar mažiau sveriantiems orlaiviams įprastai užtenka 1 829 m (6 000 pėdų) ilgio tako. Didesniems orlaiviams, įskaitant ir plataus fuzeliažo, jūros lygyje užtenka 2 438 m (8 000 pėdų) ar daugiau esant aukščiau už jūros lygį. Lėktuvams aptarnaujantiems tarptautinius skrydžius su didesniu kuro kiekiu ir didesniu svoriu reikalingas 3 048 m (10 000 pėdų) ilgio takas nusileidimui ir 3 962 m (13 000 pėdų) tūpimui. Teoriškai jūros lygyje esančiam oro uostui užtenka 3 048 m ilgio tako, norint priimti bet kokio dydžio orlaivį.
Ilgiausią naudojamą taką turi Čamdo oro uostas Tibete (5 500 m), taip pat šis oro uostas yra įrengtas aukščiausiai pasaulyje – jis yra 4 334 m aukštyje virš jūros lygio.
Ma Jae-Yoon

Ma Jae-Yoon (g. 1987 m. lapkričio 23 d.), žinomas pseudonimu sAviOr, gerbėjų pramintas Maestro – buvęs profesionalus StarCraft žaidėjas iš Pietų Korėjos. Jis žaidė zergų rase „CJ Entus“ komandoje (priklausančioje Korėjos CJ CGV korporacijai) ir yra vienas daugiausiai pasiekusių StarCraft žaidėjų pasaulyje.
sAviOr devynis kartus buvo KeSPA reitingų pirmoje vietoje, tai yra antras geriausias pasiekimas tarp zergų žaidėjų. Taip pat yra tris sykius laimėjęs MBCGame Starleague (MSL) ir vieną sykį – Ongamenet Starleague (OSL) turnyrus. 2006 buvo jo sėkmingiausi metai.
2007–2008 m. Ma Jae-Yoon teužėmė penktą vietą KeSPA reitinguose, iškrisdamas iš MSL ir OSL pirmuose ratuose. Dėl prastų rezultatų trumpam laikotarpiui jis buvo perkeltas į CJ Entus B komandą, tačiau pagerėjus žaidimui, grįžo atgal į pagrindinę. 2008 m. Jae-Yoon laimėjo pirmąją vietą BlizzCon turnyre, finale 2-0 įveikdamas Lee Yun-Yeol.
2010 m. Pietų Korėjoje kilo skandalas dėl sukčiavimo. Kartu su keliais kitais profesionaliais žaidėjais sAviOr buvo kaltinamas tyčiniais pralaimėjimais už kyšius. Maestro buvo pateikti kaltinimai dėl buvimo vienu iš organizatorių ir tarpininku tarp žaidėjų ir užsakovų (nelegalių lažybų įmonių). Teismas pripažino žaidėją kaltu ir skyrė vienerių metų laisvės atėmimo bausmę, vykdymą atidedant dviem metams. Taip pat Ma Jae-Yoon buvo visam gyvenimui pašalintas iš profesionalių elektroninio sporto varžybų.
Sigitas Juozas Marčiukaitis

Sigitas Juozas Marčiukaitis (g. 1936 m. kovo 25 d. Kalnynuose, Gudelių valsčius – m. 2019 m. gegužės 24 d.) – Lietuvos inžinierius statybininkas, ekonomistas, habilituotas socialinių mokslų daktaras.

Biografija

Brolis Jonas Gediminas Marčiukaitis. Kauno politechnikos institute 1961 m. baigė Hidrotechnikos, 1967 m. – Statybos fakultetą. 1991 m. ekonomikos mokslų daktaras.
1969–1980 m. Statybos ministerijos Valdymo tobulinimo ir kompiuterinių sistemų diegimo skyriaus vadovas. 1978–1991 m. Liaudies ūkio specialistų tobulinimosi instituto (1988–1990 m. Liaudies ūkio vadovaujančiųjų darbuotojų ir specialistų kvalifikacijos kėlimo institutas), 1990–1992 m. Lietuvos vadybos akademijos, 1992–2000 m. Vilniaus Gedimino technikos universiteto (iki 1996 m. Vilniaus technikos universitetas), nuo 1995 m. Kauno technologijos universiteto, 1998–1999 m. Lietuvos žemės ūkio universiteto, nuo 2001 m. Klaipėdos universiteto dėstytojas, nuo 1993 m. profesorius.
Mokslo pritaikymo plėtrai 1990 m. inicijavo piliečių judėjimą „Talka tėviškei“, nuo 1992 m. valdybos pirmininkas. Nuo 2000 m. Mokslininkų sąjungos instituto Intelektinių investicinių projektų centro vadovas. 2007 m. Laisvės kovų (intelektinio pasipriešinimo) dalyvis.
Profesinė sąjunga (laikraštis)

Profesinė sąjunga – Kauno regiono pramonės profesinių sąjungų susivienijimo mėnesinis laikraštis, ėjęs nuo 1995 m. sausio mėn. iki 1997 m. Kaune, Gedimino g. 33.

Istorija

Rašė apie regiono įmonių profsąjungų veiklą. Tiražas 1997 m. – 4000 egz.
Redaktorė Danutė Skarelienė.
Aragacotno sritis

Geografija

Srities paviršius kalnuotas, čia iškilęs Armėnijos kalnyno masyvas su aukščiausiu kalnu šalyje – Aragacu (pagal jį ir pavadinta sritis – reiškia „Aragaco papėdė“). Vakariniu pakraščiu teka Arakso upė.

Gyventojai

Absoliuti gyventojų dauguma yra armėnai, tačiau srityje gyvena ženkli jezidų bendruomenė.
Mikas Masys

Biografija

Nuo 1912 m. gyveno JAV. Priklausė Amerikos lietuvių socialistų sąjungai, 1914–1916 m. Detroito, 1917–1919 m. Ročesterio kuopų pirmininkas. Priklausė Amerikos lietuvių darbininkų literatūros draugijai, reiškėsi kaip laisvamanis. XX a. trečiame dešimtmetyįe draugijos Ateities žiedas įkurtoje mokykloje mokė vaikus lietuvių kalbos.
Bendradarbiavo JAV lietuvių laikraščiuose „Kova“, „Laisvė“, nuo 1928 m. laikraščio „Vilniaus žinios“ skyriaus redaktorius. Nuo 1934 m. daugiau kaip 10 metų vadovavo Detroito radijo lietuvių programai. Parašė pjesių teatro saviveiklininkams.
PMM

Šovinys 9×18 mm PMM

Šovinys 9×18 mm PMM (57-Н-181СМ, GRAU indeksas – 7Н16) yra modernizuotas šovinys 9×18 mm PM. Modernizuojant siekta padidinti kulkos pramušamąją gebą.
Šovinyje 30% padidintas parako užtaisas ir naudojama naujos konstrukcijos kulkos (nukirsto kūgio formos). Dėl šių pakeitimų padidėjo kulkos žiotinis greitis (iki 410–435 m/s), kinetinė energija (485–505 J), o kartu ir pramušamoji ir stabdomoji geba. Nauja kulkos forma sumažino rikošeto tikimybę.
Šovinio ilgis – 25 mm; tūtelės ilgis – 18 mm; kulkos masė – 5,54-5,8 g. Atstumu iki 20 m PMM kulka pramuša 3 mm plieno Ст3 sluoksnį, o iki 10 m – armijos šarvuotąją liemenę Ж-81.
Šiuos didesnio galingumo šovinius gali naudoti tik sustiprintos konstrukcijos ginklai – pistoletas PMM, pistoletai kulkosvaidžiai PP-9 Klin ir PP-19 Bizon).
Chevrolet Monte Carlo

Pirma Karta

Chevrolet Monte Carlo buvo sukurtas kaip atsakas prekyboje pasirodžiusiam Pontiac Grand Prix, kuris sulaukė didžiulės sėkmės 1969 metais. Pirmoji karta buvo gaminama nuo 1970 iki 1972 metų.

Antra Karta

1973 metais Monte Carlo buvo atnaujinta iš esmės. Antroji karta buvo gaminama nuo 1973 iki 1977 metų.

Trečia Karta

1978 metais Chevrolet Monte Carlo dydis sumažėjo dėl 1973 metų kuro krizės. 1978 metų modelis buvo daug lengvesnis ir trumpesnis už 1977 metų modelį. Sumažėjo taip pat ir variklių galingumas – 350 ir 400 in³ V8 buvo pakeisti į 229 ir 231 in³ V6. Trečioji karta buvo gaminama nuo 1978 iki 1980 metų.

Ketvirta Karta

1981 metais modelis vėl buvo atnaujintas kartu su kitais General Motors automobiliais (Oldsmobile Cutlass Supreme, Pontiac Grand Prix ir Buick Regal. Ketvirtosios kartos gamyba truko iki 1988 metų.

Penkta Karta

1995 metais Chevrolet Monte Carlo vėl grįžo į prekybą. Penktosios kartos Monte Carlo gavo naują W platform. Penktosios kartos gamyba truko nuo 1995 iki 1999 metų.

2006-2007

2005 metų Los Andželo automobilių parodoje, buvo pristatytas naujas, kiek išoriškai atnaujintas 2006 metų modelis. Nors automobilio kėbulas praktiškai nepasikeitė, automobilis gavo naujus žibintus, bamperius, bei groteles, kurias dalinosi su Chevrolet Impala modeliu. Automobilio baziniu varikliu buvo 3,5 litrų V6 turintis 210 AG (156kW), tačiau didžiausia naujiena buvo SS versijos naudojamas penktos kartos 5,3 litrų small-block V8 variklis, turintis 303 AG (226 kW).
Lietuvos teatras

Profesionalus teatras

1918 m. Lietuvos valdžia įsteigė Teatro komisiją, turėjusią rūpintis profesionalaus lietuviško teatro bei jo mokyklos įkūrimu. Komisijoje dalyvavo Stasys Šilingas, Liudas Gira, Jonas Vileišis, Antanas Žmuidzinavičius, Adomas Varnas bei Balys Sruoga. Teatro komisija prisidėjo prie pirmųjų teatrų įkūrimo. Pirmieji Kaune įsikūrė Tautos teatras (1919 m.), Vilkolakio bei Valstybės teatras (abu 1920 m.). 1920 m. Kaune įkurta Dramos vaidykla, kuri davė pradžią pirmam stacionariam Lietuvos dramos teatrui. Trupės branduolį sudarė 1918 m. Sankt Peterburge Juozo Vaičkaus įkurtos privačios dramos studijos auklėtiniai Tais pačiais metais pastatytas pirmasis spektaklis – Hermano Sudermano „Joninės“. 1924–1933 m. (su pertrauka) prie teatro veikė Vaidybos mokykla. Teatrui 1929–1933 m. vadovavęs Andrius Oleka-Žilinskas pirmasis lietuvių teatre pritaikė Stanislavskio sistemą. Po Antrojo pasaulinio karo teatre atkurta vaidybos studija, kuri veikė 1940–1950 m. 1952 m. teatro specialistus pradėjo rengti LTSR konservatorija (dabar Lietuvos muzikos ir teatro akademija).
Okupuotame Vilniaus krašte 1936–1945 m. veikė lietuviškas Vaidilos teatras (vėliau pervadintas skrajojamuoju teatru „Vaidila“). Teatro personalas vežimais ir pėsčiomis keliavo po kraštą, vaidino bažnyčiose.
Nacistinės okupacijos metu teatrų veikla nenutrūko, buvo statomi spektakliai pagal Kazio Inčiūros, Kazio Binkio, Vytauto Alanto, J. Petrulio, A. Domanto-Sakalausko, Fabijono Neveravičiaus, Antano Vienuolio, Sofijos Kymantaitės–Čiurlionienės, Juozo Grušo, Vinco Adomėno kūrybą. Teatrologo Aleksandro Guobio nuomone, 1942 m. Romualdo Juknevičiaus statytoje Henrik Ibsen „Noroje“ Monika Mironaitė atliko geriausią savo vaidmenį.
Tarybinės okupacijos metu daug teatro režisierių, aktorių ir pedagogų parengė Maskvos Lunačiarskio valstybinis teatro meno institutas, kuriame studijavo režisierė ir pedagogė Dalia Tamulevičiūtė, Lietuvoje ir užsienyje pripažinti režisieriai Eimuntas Nekrošius, Cezaris Graužinis (abiejų vadovas Andrejus Gončiarovas), Vytautas Čibiras, Vladas Limantas, Jonas Jurašas, Gytis Padegimas, Rimas Tuminas. Dominavo psichologinis teatras, statyta daug užsienio kūrėjų kūrinių.
Paskutiniame XX a. dešimtmetyje ėmė kurtis profesionalios nepriklausomos teatro trupės: „Keistuolių teatras“, „Oskaro Koršunovo teatras“, „cezario grupė“, „Atviras ratas“, „No Theatre“ ir k.t.

Kitų tautų teatrai

Tarpukariu Vilniuje veikė Žydų liaudies bei lėlių teatras, lenkų teatras „Reduta“. 1963 m. įkurtas Vilniaus lenkų teatras.

Apdovanojimai

Teatro veiklai pažymėti Lietuvoje organizuojami keli apdovanojimai. Aukščiausiu apdovanojimu laikomas Auksinis scenos kryžius, teikiamas nuo 1992 m. Kartu už novatoriškumą ir originalumą teikiamas Boriso Dauguviečio auskaras. Kauno ir Klaipėdos teatrai teikia savo apdovanojimus – atitinkamai Fortūną bei Padėkos kaukę.