google/wiki40b huggingface dataset:
Audronė Eigminienė

Biografija

1986 m. baigė Kauno medicinos institutą, gydytoja akušerė ginekologė, 2006 m. baigė Kauno technologijos universitetą, viešojo administravimo magistrė.
VšĮ Radviliškio ligoninės akušerijos ginekologijos skyriaus vedėja.
1999 m. Lietuvos centro sąjungos, nuo 2003 m. Liberalų ir centro sąjungos Radviliškio rajono skyriaus narė.
2000–2003 m., 2003–2007 m. ir nuo 2007 m. Radviliškio rajono savivaldybės tarybos narė.
Sutuoktinis Robertas, vaikai Ieva, Juozas.
Karansebešas

Istorija

Teritorija buvo gyvenama jau dakų laikais. Romėnų laikais netoliese pastatyta Tibisko (lot. Tibiscum) pilis. Karansebešas pradėjo kurtis XII amžiuje. Ženkliai išaugo XIX a. nutiesus geležinkelį.
Grimo dėsnis

Grimo dėsnis, arba Rasko – Grimo dėsnis (kitas pavadinimas – pirmasis [germanų kalbų] priebalsių poslinkis), – fonetinis germanų prokalbėje įvykęs pokytis, paveikęs indoeuropiečių prokalbės sprogstamuosius priebalsius. Pirmą sykį šis pokytis buvo aprašytas 1814 m. danų kalbininko Rasmuso Rasko, o 1822 m. visiškai suformuluotas ir ištirtas vokiečių filologo Jakobo Grimo, taigi jo vardu šis dėsnis galiausiai ir buvo pavadintas. Pats Grimas vartojo terminą „priebalsių poslinkis“ (vok. Lautverschiebung). Grimo dėsnis (drauge su Vernerio dėsniu) laikomas vienu įžymiausių lyginamosios kalbotyros fonetinių dėsnių.
Burnley FC

Istorija

Klubas 1882 m. įkurtas kaip Burnley Rovers FC, tačiau tais pat metais pervadintas į Burnley FC.
Michael O'Leary

Biografija

Michael O’Leary gimė 1961 m. kovo 20 d. Malingaro mieste Airijoje. Baigęs vidurinę mokyklą 1973 m. jis įstojo į Dublino universitetą, kurį baigė 1983 m.
O’Leary pradėjo dirbti mokesčių sistemoje, o 1985 m. pradėjo dirbti Airijos verslininkui Tony Ryan. Apie 1987 m. jie abu įkūrė „Ryanair“ skrydžių kompaniją. Nuo 1994 m. sausio mėnesio jai pradėjo vadovauti Michael O’Leary. Kompanija vadina save mažų sąnaudų oro linijų bendrove ir siūlo vienas mažiausių skrydžių kainų Europoje.
Santariškės

Istorija ir pavadinimo kilmė

Santariškės pradėjo kurtis 1976 m., kai pradėtas statyti ligoninės kompleksas. 1976–1983 m. iškilo pirmieji medicinos miestelio pastatai. Keliais etapais įvairių medicinos įstaigų (VUL SK, NVI, Vilniaus universiteto vaikų ligoninės) pastatais užstatyta pietinė Santariškių dalis.
2004–2011 metų laikotarpiu šiaurinėje Santariškių dalyje įkurti keli mažaaukščių gyvenamųjų namų kvartalai - Santariškių namai, Franko namai, Verkių namai ir kt.
Kalbininko Jono Jurkšto nuomone, vietovardis Santariškės yra dirbtinis, išverstas ir padarytas iš lenkiškos formos Zgoda (taika, santaika). Vietovardis Zgoda rašytiniuose šaltiniuose minimas nuo 1938 m., o nuo 1945 m. rašoma sulietuvinta vietovardžio forma Santariškės.

Susisiekimas

Nors iki rajono nenutiesta troleibusų linija, Santariškes paprasta pasiekti iš daugelio Vilniaus vietų. Iš stoties veža 1G, 2G maršrutai. Taip pat kursuoja autobusai į Pašilaičius, Viršuliškes, Karoliniškes, Lazdynus, Pilaitę, Šeškinę, Birelius, Verkius.
Adolf Galland

Biografija

Antrasis penkių sūnų šeimoje. Skraidyti mokėsi Vokietijos ir Italijos mokyklose. Nuo 1932 m. dirbo civilinėje aviacijos bendrovėje „Lufthansa“. 1933 m. įstojo į kuriamą Vokietijos karinių oro pajėgų dalinį „Luftwaffe“. Per Ispanijos pilietinį karą 1937-1938 m. tarnavo Vokietijos Kondoro legione, pilotavo naikintuvą He-51.
1940 m. kariavo Prancūzijoje, vadovavo eskadrilei, vėliau divizionui JG-27. Per mūšius dėl Britanijos skraidė naikintuvu Bf 109, numušė per 100 priešo lėktuvų. Per metus pakilo nuo majoro iki pulkininko leitenanto. Nuo 1941 m. lapkričio mėn. generolas leitenantas, karinio oro laivyno inspektorius, Vokietijos karinės aviacijos naikintuvų pajėgų vadas. Nesėkmingai bandė sutrukdyti JAV ir Didžiosios Britanijos bombonešių skrydžiams virš Vokietijos. 1945 m. sausio mėn. atstatydintas, bet greitai paskirtas elitinės naikintuvų eskadrilės JV-44 vadu, skraidė lėktuvu Me 262. Baigiantis karui trumpai kalintas. 1937–1945 m. atliko 612 kovinių skrydžių, numušė 104 priešo lėktuvus.
1948-1955 m. Argentinos oro pajėgų techninis patarėjas. Vėliau grįžo į Vokietiją, dirbo aviacijos konsultantu Diuseldorfe.
Travis Fimmel

Biografija

T. Fimelis gimė netoli Ečukos, Viktorijos valstijoje. Turi angliško ir vokiško kraujo. Paauglystėje trokšdamas tapti profesionaliu australietiškojo futbolo žaidėju, T.Fimelis persikėlė į Melburną žaisti už miesto klubą „St Kilda FC“ AFL lygoje, bet dar prieš sezono pradžią lūžusi koja užkirto jam kelią. Jis buvo pakviestas studijuoti komercinę architektūrą ir inžineriją RMIT universitete, bet nusprendė išvykti užsienin.
2002 m. T. Fimelis pasirašė kontraktą su modelių agentūra „LA Models“ praktiškai neturėdamas nė skatiko ir vėliau tapo pirmuoju vyru pasaulyje, sudariusiu šešiaženklės sumos sandorį dirbti modeliu vieneriems metams išskirtinai mados namams „Calvin Klein“. Aktorystės meno Travisas mokėsi Holivude pas Ivana Chubbuck. 2003 m. nusifilmavo „Warner Bros.“ seriale „Tarzanas“. Vėliau vaidino įvairaus spektro vaidmenis tiek mažajame, tiek didžiajame ekranuose.
Juozas Korsakas

Biografija

Lietuvos bajorų Korsakų giminės atstovas. Polocko pavaivadžio Jono Glebavičiaus Korsako sūnus.

Šeima

Buvo vedęs du kartus: pirmą kartą 1576 metais Bogumila, Adomo Prituliso dukterį; antrą kartą Teodorą, Luko Haraburdos dukterį, Stepono Bogdano Korsako našlę.
Mirė bevaikis, palikęs dvarus savo brolio Gavrilo Jono Korsako sūnums.
Astronomas

Darbo vieta

Astronomų darbo vieta seniau būdavo observatorija. Pagrindinis astronomo stebėjimo prietaisas yra teleskopas, nes be jo mūsų žinios apie Visatą būtų labai ribotos. Kiti prietaisai, pvz., veikiantys spektroskopo principu, yra susiję su teleskopu, kuris surenka jiems reikalingą šviesą.
Astronomai dabar retai kada patys stebi teleskopu. Beveik viskas yra fotografuojama, gautos nuotraukos apdorojamos kompiuteriu. Sudėtingesnius teleskopus dabar prižiūri specialiai tam parengti inžinieriai. Astronomai nurodo reikiamą objektą, o visą matavimo procedūrą atlieka aptarnaujantis personalas. Kompiuteris taip pat valdo teleskopą, kad šis būtų nukreiptas ir sektų tiriamą objektą.
Vis daugiau astronomų naudoja astronomines apžvalgas iš Žemės ir kosminių observatorijų. Vis dažniau prieiga prie šių duomenų vykdoma tam tikrų internetinių technologijų visuma (duomenų archyvai su vartotojo sąsaja), vadinama virtualia observatorija.
Tyrinėdami žvaigždžių spinduliuotę, astronomai gali nustatyti jų cheminę sudėtį, evoliucinį statusą.
Babekas

Istorija

Iki 1978 m. buvo žinomas kaip Tazakendas (azer. Təzəkənd). Pervadintas persų revoliucionieriaus Babako Choramdino garbei.
1897 m. surašymo duomenimis Tazakende gyveno 1871 žmogus, iš kurių 1486 buvo armėnai ir 385 musulmonai. 1979 m. duomenimis, mieste gyveno 1789 gyventojai. 1989 m. – 2302 žmonės.
Amerikana

Istorija

Miestas pradėjo kurtis 1866–1868 m. kai čia, po pralaimėto JAV pilietinio karo, atsikėlė imigrantai iš Amerikos Konfederacijos. Netrukus gyvenvietę pasiekė geležinkelis, vietovė pavadinta Villa da Estação de Santa Bárbara. Tačiau dėl gretimos Santa Brbaros gyvenvietės nuolat kilo painiava ir 1900 m. miestelis pervadintas į Vila Americana. Dabartinį pavadinimą gavo 1938 m.
Vargo žmonės

Vargo žmonės (rus. Бедные люди) - Dostojevskio romanas. Kartais verčiamas kaip Vargingi Žmonės, buvo pirmasis F. Dostojevskio romanas, kurį jis parašė per devynis mėnesius. Publikuotas pirmą kartą 1846 m. ir buvo maloniai sutiktas įtakingo to meto kritiko Visariono Belinskio, kuris jį įvardino socialiai sąmoninga literatūra. Tuo tarpu kiti sveikino autorių, vadinadami jį naujuoju Gogoliu.
Ši knyga buvo dalinai įkvėpta N. Gogolio novelės „Apsiaustas“, kurio pagrindinis veikėjas yra nukopijuotasis tarnautojas. Šis romanas parašytas laiškų forma. Tai susirašinėjimas tarp dviejų pagrindinių herojų. Kaip ir „Apsiaustas“, romanas „Vargo žmonės“ suteikia informacijos apie nuskurdusių XIX a. vidurio Rusijos žmonių gyvenimą bei buitį.
„Vargo žmonių“ herojus, senstelėjęs, skurdus, užguitas valdininkėlis Makaras Devuškinas – tikras biblinis mažutėlis, bet jo siela kupina gilių ir sudėtingų jausmų, kuriuos jis atveria savo laiškuose mylimajai Varvarai.
Tik toks rašytojas kaip F. Dostojevskis galėjo taip giliai ir jautriai pažvelgti į mažo žmogaus jausmų pasaulį ir parodyti jo grožį.
Alūksnės aukštuma

Alūksnės aukštuma (Šiaurės Vidžemės aukštuma; latv. Alūksnes augstiene; latv. Ziemeļaustrumu Vidzemes augstiene) – Hanijos aukštumos (Estija) pietinė dalis, esanti Latvijoje. Alūksnės aukštuma skiria Gaujos ir Dauguvos (Pededzės) baseinus bei Gaujos vidurupio įdubą ir Rytų Latvijos žemumą. Pietuose Alūksnės aukštuma pereina į Centrinę Vidžemės aukštumą. Aukštis – 120–271 m. Alūksnės aukštuma susidariusi iš moreninių nuogulų. Ryškios 2 kalvų grandinės, atskirtos lėkšto Vaidavos upės pažemėjimo. Gausu ledyninės kilmės ežerų. Aukščiausias Alūksnės aukštumos taškas yra Delinkalnis (latv. Dēliņkalns; 271 m).
Kondensatorius (elektra)

Kondensatorius – dviejų laidininkų, vadinamu elektrodais, sistema, kuri turi savybę kaupti energiją tarp tų elektrodų sukurtame elektriniame lauke. Prijungus įtampą ant elektrodų (arba „plokštelių“) kaupiasi krūviai, kurių absoliutinės vertės lygios, tik priešingi ženklai.

Istorija

Pirmąjį kondensatorių 1745 m. sukūrė ir išbandė Leideno universiteto fizikas Piteris Mušenbrukas (1692–1761).

Sandara

Kondensatorius sudarytas iš dviejų laidininkų, vadinamų elektrodais. Tarpe tarp elektrodų gali būti dielektrikas, kuris naudojamas kondensatoriaus talpai padidinti.
Plokščiajame kondensatoriuje elektrodų vaidmenį atlieka dvi plokštelės, sferiniame – dvi bendraašės sferos, cilindriniame – du cilindrai.
Sferinis kondensatorius yra daugiau teorinis matematinis modelis, o praktikoje naudojami plokštieji ir cilindriniai kondensatoriai.
Statybos apdailos mašinos

Istorija

1882 m. austrų verslininkas įkūrė nedidelę metalo apdirbimo gamyklėlę. iki Antrojo pasaulinio karo bendrovė gamino įvairius namų apyvokos įrankius bei įrankius pramonei ir žemės ūkiui. Po Antrojo pasaulinio karo bendrovė buvo nacionalizuota.
1948 m. įmonė tapo „Statybos apdailos mašinų gamykla“.
1995 metais ši gamykla reorganizuota į AB „Statybos apdailos mašinos".
Okžetpes stadionas (Kokšetau)

Istorija

Atidarytas 1955 m.
Renovuotas 2004 m. ir 2009 m. 2009–ais metais atnaujinta stadiono veja, pastatytos papildomos tribūnos, nes vietos futbolo klubas Kokšetau „Okžetpes“ pateko į Europos lygos turnyrą.
Namų rungtynes žaidžia Kokšetau „Okžetpes“.
Piliečių platforma

Rinkimų rezultatai

2005 m. Seimo rinkimuose „Piliečių platforma“ gavo 24,11 % balsų (antroji vieta, rinkimus laimėjo „Tvarka ir teisingumas“).
Neeiliniuose Seimo rinkimuose 2007 m. PP pasiekė įtikinamą pergalę, surinkusi 41,5 % balsų ir gavusi 209 vietas (iš 460) Lenkijos Seime. Partijos vadovas Donaldas Tuskas kartu su Lenkijos valstiečių partija suformavo valdančiąją koaliciją. PP laimėjo ir 2011 m. Seimo rinkimus, surinkusi 39,19 % rinkėjų balsų ir gavusi 206 vietas Seime bei 63 vietas (iš 100-to) Senate.
2005 m. Lenkijos Prezidento rinkimuose PP kandidatu iškėlė D.Tusko kandidatūrą. Pirmąjį rinkimų turą jis laimėjo, surinkęs 36,33% (5429666) balsų. Antrajame ture triumfavo Lechas Kačinskis, surinkęs 54,04% balsų, o D.Tuskas gavo 45,96%(7 022 319) balsų.
2010 m. balandžio 10 d. aviakatastrofoje žuvus Prezidentui L.Kačinskiui, neeiliniuose rinkimuose PP iškėlė B.Komorovskio kandidatūrą. Antrajame rinkimų ture jis laimėjo, gavęs 53 % balsų (Jaroslavas Kačinskis surinko 47 % balsų).
2009 m. rinkimuose į Europarlamentą PP laimėjo 25 vietas iš Lenkijai priklausančių 50 mandatų. 2014 m. rinkimai nebuvo tokie sėkmingi - iškovota 19 iš 51 mandato.
2015 m. vasarą prezidento rinkimuose favoritu laikytas B.Komorovskis antrajame ture pralaimėjo, Lenkijos prezidentu tapo Andžejus Duda. Tų pačių metų rudenį vykusiuose parlamento rinkimuose PP prarado turėtas pozicijas - iškovojo 138 vietas (iš 460) Seime ir 33 ( iš 100) Senate ir tapo opozicine partija.
Teritorinės pretenzijos Antarktidoje

Teritorines pretenzijas Antarktidoje yra oficialiai pareiškusios septynios pasaulio šalys, tačiau ši teritorija pagal Antarkties sutartį niekam nepriklauso.
Iš viso 7 šalys pretenduoja į 8 žemyno dalis. Šios oficialios pretenzijos buvo pareikštos nuo 1908 iki 1942 m. Jos buvo pripažintos tik tų pačių valstybių, teikiančių kitas pretenzijas. Šalių teritorinės ambicijos yra dėl tam tikrų Antarktidos sektorių, išskyrus Petro I salą. Iš viso teritorines pretenzijas yra pareiškusios Argentina, Australija, Čilė, Prancūzija, Naujoji Zelandija, Norvegija ir Didžioji Britanija.
Egidijus Mensevičius

Biografija

1985 m. baigė Alytaus 6-ąją vidurinę mokyklą, o 1996 m. baigė Lietuvos Žemės ūkio universitetą, miškotyros bakalauras. 2005 m. baigė Kauno technologijos universitetą, vadybos ir verslo administravimo magistras.
Iki 1992 m. dirbo Alytaus eksperimentiniame namų statybos kombinate, Valkininkų miškų ūkyje. Iki 2014 m. Alytaus sporto ir rekreacijos centro direktoriaus pavaduotojas bazėms ir ūkiui, inžinerinės tarnybos vadovas. 2014–2017 m. Lietuvos olimpinio sporto centro vyriausiasis specialistas. 2017 m. Alytaus miškų urėdijos, 2018 m. – Valstybinės miškų urėdijos Alytaus padalinio miš­ko ap­sau­gos ir miš­ko žel­di­ni­mo inžinierius.
2003–2007 m. ir 2008–2015 m. Alytaus miesto savivaldybės tarybos narys. 
2000–2011 m. Naujosios sąjungos, o nuo 2011 m. – Lietuvos socialdemokratų partijos narys.
Dzūkijos Lions klubo narys. Žmona Jolita, vaikai Gustas, Toma.
Alantos Šv. apaštalo Jokūbo bažnyčia

Istorija

Pirmoji Alantos bažnyčia ar koplyčia pastatyta apie 1504 m. Jokūbas Astikas Alantos bažnyčiai 1534 m. dovanojo Dapkūniškių palivarką su smukle, dešimtinę iš Alantos (Naujasodžio) dvaro ir kitų žemių. Jurgis Astikas 1575 m. vietoj dešimtinės bažnyčiai dovanojo naujų žemių. Per 1656 m. marą visi Alantos kunigai išmirė. Tada bažnytinius reikmenis pasiėmė dvaras. Didysis altorius išvežtas į Kavarsko bažnyčią. 1658 m. vėl paskirtas kunigas.
1675 m. bažnyčia buvo kryžminio plano, be bokštų, su dviem šoninėmis koplyčiomis, kurių viena restauruota, kita sena, apleista. Bažnyčia laikinai dengta šiaudais (čerpių stogą nuardė Kristupas Radvila ir jomis apdengė Biržų rotušę). Altarijai 1682 m. dovanoti Džiugų ir Luciūnų kaimai. Klebonijai 1818 m. priklausė Duobinių ir Kazlų kaimai. Klebono Antano Mažeikos rūpesčiu bažnyčia 1827 m. pailginta, vėliau perstatyti altoriai.
1903 m. patvirtintas naujos mūrinės bažnyčios projektas, paruoštas švedų tautybės architekto Karlo Eduardo Strandmanno (sąmatinė vertė 37 396 rb). Nuo 1904 iki 1909 m. išmūryta bažnyčia, ištinkuota presbiterija, pastatytas senosios bažnyčios altorius ir pradėtos laikyti pamaldos. Baigta 1912 m. Statyba rūpinosi klebonas Domininkas Vainauskis. Bažnyčia įrengta po Pirmojo pasaulinio karo.
1915 m. vokiečiai pasiėmė vargonų metalines dalis. 1921 m. bažnyčią konsekravo vyskupas Pranciškus Karevičius. 1929–1931 m. perstatyti altoriai. Klebono Adomo Vyšniausko rūpesčiu 1937 m. meistrai Benediktas ir Pranas Zakarkos atnaujino ir perdažė bažnyčios vidų, koplyčiai nutapė paveikslų. 1944 m. apardyti bokštai, sienos. Vėliau bažnyčia suremontuota. Klebonas Konstantinas Šimašis (1888–1955) 1951 m. suimtas ir nuteistas 10 m. kalėti.
Alantos klebonas Sigitas Sudentas buvo prezidento A. Brazausko nuodėmklausys.

Architektūra

Bažnyčia neoromaninė, lotyniško kryžiaus plano, halinė, su pusapskrite apside, dviem 51 m aukščio fasado bokštais. Vidus 3 navų. Šventoriaus tvora akmenų mūro.
Džagoldajus

Džagoldajus (rus. Яголдаева тьма, Яголдай, Джаголдай) – nedidelė totorių valda, buvusi Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės kunigaikščių vasalinė valda, egzistavusi iki XVI a.

Istorija

Džagoldajų 1438 m. įkūrė išeiviai iš Aukso Ordos. Ankstesniais metais totorių vienybė buvo pašlijusi, ir kūrėsi nepriklausomos chanystės, kurios kovojo tarpusavyje dėl viršenybės. Kiekvienas Batijaus palikuonis galėjo reikšti savo teises į valdžią, dėl to vykdavo perversmai, kovajama dėl valdžios. Maža to, kilo maro epidemija, nusinešusi daug gyvybių. Šioje suirutėje dalis totorių persikėlė į kaimyninės Lietuvos kontruoliuojamas teritorijas ir stojo į didžiojo kunigaikščio karinę tarnybą. Rilskas, Kurskas ir kiti miestai buvo pasienyje, todėl džagoldajiečiai gindavo kraštą nuo rusėnų ir kitų totorių ordų išpuolių.
Manoma, kad Džagoldajaus teritorija buvo dabartinėse Kursko ir Belgorodo srityse, vadinamoje Severų žemėje.
Džanghua apskritis

Geografija

Apskrities kraštovaizdis plokščias, daugiausia plyti Džanghua ir Dzianano lygumos. Jokia apskrities dalis neįsiterpia į centrines salos aukštumas, tik ties siena su Nantou apskritimi yra keletas kalvų, kaip kad Bagua kalvos. Aukščiausias geografinis taškas apskrityje yra Henšanas (443 m). Vakaruose apskritis ribojasi su Taivano sąsiauriu. Pakrantės ruožo ilgis siekia 60 km. Pietuose teka Žošuji upė, kuri sudaro Džanghua ir Junlino apskričių sieną. Šiaurėje nuo Taidžongo teritorijos apskritį skiria Dadu upė; čia įsikūrusi apskrities sostinė Džanghua.
Miškinių miškas

Miškinių miškas arba Užtrakių miškas – miškas Trakų rajono savivaldybės teritorijoje, abipus Vilniaus–Marcinkonių geležinkelio ir plento Trakai – Rūdiškės, 4 km į pietus nuo Trakų.

Geografija

Plotas 3090 ha, mišku apaugę 2850 ha. 60 % miškų yra valstybės reikšmės, priklauso Trakų miškų urėdijai. Paviršius banguotas. Miško augavietės – nederlingos ir vidutinio derlingumo, normalaus drėgnumo, vietomis laikinai įmirkusios. 99 % miškų yra ūkiniai, 1 % – apsauginiai.

medynai

Kultūrinės kilmės medynų 31 %. Pušynų yra 71 %, eglynų – 25 %, beržynų – 3 %, ąžuolynų, juodalksnynų ir baltalksnynų – 1 %. Jaunuolynai sudaro 28 %, pusamžiai medynai 36 %, bręstantys 19 %, brandūs 17 %. Medynų vidutinis amžius 57 m., bonitetas 11,0, skalsumas 0,79 m., tūris 245 m³/ha. Brandžių medynų vidutinis tūris 384 m³/ha. Yra brandžių pušų ir eglių medynų. Šiaurės vakarų dalyje įrengtos 3 miško poilsiavietės.

Istorija

1944–1950 m. veikė Didžiosios Kovos apygardos rinktinės ir Dainavos apygardos Lietuvos partizanai. Nedideli būriai ir pavieniai kovotojai šiuose miškuose išsilaikė iki 1949–1950 m.
Ewa Sonnet

Biografija

Eva gimė pietų Lenkijoje, Rybkine, netoli sienos su Čekija. Dar mokykloje dėl ankstyvo brendimo ji išsiskyrė iš bendraamžių didele krūtine, o 2003 m., baigusi mokslus, susipažino su suaugusiųjų versle dirbančiais žmonėmis, kurie, atkreipę dėmesį į jos išvaizdą (duomenys 102-62-88 cm), pasiūlė tapti foto modeliu. Netrukus Evos nuotraukos ir trumpi video filmai pasirodė populiariame suaugusiųjų tinklalapyje Busty.pl, o 2005 m. gruodį pasirodžiusi televizijos laidoje „The Kuba Wojewodzki Show“ ji greitai tapo tikru šalies sekso simboliu.
Kelios kompanijos, kuriančios pornografinius filmus, pasiūlė Evai sutartis, tačiau ši panašius pasiūlymus atmetė. Beveik visose nuotraukose ji pozuodavo apsinuoginusi iki pusės ir tik keliose – visiškai nuoga.
2005 m. lapkritį jos nuotraukos pirmą kartą buvo išspausdinto žurnale. Tai buvo CKM, o jame esančiame interviu Eva tvirtino, kad jos krūtinė yra natūrali, o ne plastinių operacijų kūrinys.
Šio žurnalo viršelį jos nuotraukos taip pat puošė 2006 m. lapkritį ir 2007 m. lapkritį. 
Tais pačiais metais Eva išmėgino jėgas kaip dainininkė, o 2006 m. spalį pasirodė debiutinis albumas „Nielegalna“.
Nuo metų pradžios prasidėjęs koncertinis turas po šalį dar labiau padidino Evos populiarumą, ją ėmė kviesti įvairios TV laidos, radijo stotys bei pasirodė keletas interviu spaudoje.
2007 m. rugsėjį ji kartu su partneriu Lukaszu Jozwiaku dalyvavo TV projekte „Gwiazdy Tańczą na Lodzie“, kuriame užėmė 10 vietą.
Pradėjusi muzikinę karjerą ir 2007 m. išleidusi antrąjį albumą „Hypnotiq“, Eva atsisakė modelio darbo, tačiau kaip dainininkei nepavykus pasiekti didesnio populiarumo, 2010 m. Busty.pl pasirodė jos naujų nuotraukų serija.
Ketoniniai kūnai

Ketoniniai kūnai yra vandenyje tirpūs junginiai, kurie susidaro, kai riebalų rūgštys yra naudojamos gauti energijai inkstuose ir kepenyse. Jie yra naudojami, kaip energijos šaltinis širdžiai ir smegenims. Badavimo metu ketoniniai kūnai yra pagrindiniai energijos šaltiniai. Ketoniniai kūnai yra acetonas, acetoacto rūgštis, beta-hidroksibutirato rūgštis (ši rūgštis techniškai nėra ketonas, bet yra karboksi rūgštis).
Marija Dūdienė

Biografija

1932–1938 m. mokėsi Šiaulių pradžios mokykloje, 1938–1944 m. Šiaulių mergaičių gimnazijoje. 1945–1951 m. studijavo Kauno taikomosios dekoratyvinės dailės institute, 1951–1952 m. LSSR dailės institute Vilniuje, įgijo dekoratyvinės dailės dailininkės specialybę. Mokytojai Juozas Balčikonis, Liudas Truikys, Sofija Veiverytė.
1952–1962 m. Kauno Stepo Žuko taikomosios dailės technikumo dėstytoja. 1962–1983 m. LSSR dailės instituto Kauno vakarinio skyriaus dėstytoja, nuo 1980 m. docentė. Nuo 1954 m. Lietuvos dailininkų sąjungos narė, 1958–1980 m. sąjungos valdybos narė. 
Palaidota Petrašiūnų kapinėse.

Kūryba

Nuo 1954 m. dalyvavo parodose Lietuvoje ir užsienyje; individualios parodos surengtos Kaune (1997 m., 2002 m.), Raseiniuose (1997 m.).
Sukūrė teminių ir ornamentinių rištinių kilimų, batikų, tekstilės kompozicijų („Žydėk, Tarybų Lietuva“, 1960 m.; „Pavasaris“, triptikas „Laivai“, abu 1962 m.; „Žemė žydi“, „Pavasario šventė“, abu 1975 m.; „Šventė“, 1977 m.; „Laiko malūnas“, 1997 m.; „Karšta linija“, 1999 m.; „Suskaldytas stačiakampis“, 2001 m.). Kūriniai nedidelio formato, ornamentinio dekoro, juose ryškios tautodailės tradicijos. Nuliejo akvarelių.  Dailininkės kūrinių yra įsigiję Lietuvos dailės muziejus bei Nacionalinis Mikalojaus Konstantino Čiurlionio dailės muziejus.
Netanija

Ekonomika

Pajūrio klimato kurortas. Priklauso Tel Avivo aglomeracijai. Yra Dailės muziejus, Istorijos muziejus, kiti muziejai, Deimantų centras, kuriame yra natūralių ir šlifuotų deimantų ekspozicija.
Per Netaniją eina geležinkelis ir plentas Tel Avivas – Haifa. Pagrindinės pramonės šakos: deimantų šlifavimas, chemijos (plastikai, guma, farmacija), elektronika, plaušienos apdirbimas, popieriaus, tekstilės gamyba, maisto pramonė.
Usėnų valsčius

Usėnų valsčius buvo Mažojoje Lietuvoje. Centras – Usėnai.