google/wiki40b huggingface dataset:
Dvigubas standartas

Dvigubas standartas – objektų lyginimas pagal savybę, kurią nustatant skirtingiems objektams naudojami ne tie patys kriterijai ar metodai. Taip mėginama įrodyti remiamos pusės pranašumą, kai iš tiesų tos pusės gali būti lygios ar galbūt pranašesnė yra oponuojanti pusė. Metodui sustiprinti neretai nutylima esminė dalis informacijos. Dvigubas standartas gali būti taikomas žmonėms, žmonių grupėms, idėjoms.
Jei teisiniai procesai skirtingiems žmonėms taikomi nevienodai, pažeidžiama teisėtyros esminė idėja: visos šalys yra lygios prieš įstatymą. Dvigubo standarto taikymas pažeidžia vieną iš teisingumo principų - bešališkumą, pagal kurį vienodi kriterijai turėtų būti taikomi visiems žmonėms, vengiant tendencingumo dėl socialinės klasės, padėties, etniškumo, lyties ar kito požymio.
Dvigubas standartas neturėtų būti painiojamas su veidmanyste, kai asmuo teigia naudojantis viengubą standartą, tačiau realybėje jo nepaiso. Pvz., asmuo, kuris tiki, kad turi teisę turėti nesantuokinių ryšių, bet jo sutuoktinis (-ė) - ne, prisilaiko dvigubo standarto. Tuo tarpu asmuo, kuris viešai pasmerkia nesantuokinius ryšius, bet pats tokius ryšius palaiko, yra veidmainis.

Priimtini dvigubai standartai

Kai kuriomis aplinkybėmis, dvigubo standarto taikymas visuomenėje laikomas teisingu. Pvz., daugelyje valstybių įstatymais draudžiama vaikams ir jauniems žmonėms pirkti bei vartoti alkoholį ar tabako produktus, tuo tarpu suaugusiems tai leidžiama. Tokiu atveju taikomas dvigubas standartas, tačiau jis yra visuomeniškai priimtinas, darant prielaidą, kad jaunesni asmenys mažiau linkę priimti brandžius sprendimus dėl tokių produktų vartojimo.

Lyčių ir etiniai dvigubi standartai

Dvigubi standartai, besiremiantys rase, paprastai vadinami rasizmu; kai dvigubas standartas taikomas pačios diskriminuojamos mažumos, vadinama atvirkščiu rasizmu. Dvigubi standartai, susiję su lyties diskriminavimu, priskiriami seksizmui.
Kampinių piliakalnis

Piliakalnis

Piliakalnis įrengtas atskiroje kalvoje. Aikštelė ovali, pailga vakarų – rytų kryptimi, 50x20 m dydžio, į pietus lenktu viduriu. Šlaitai vidutinio statumo, 7 m aukščio.
Piliakalnis apardytas arimų, šiaurinė aikštelės dalis nustumdyta melioracijos metu. Dirvonuoja.

Aplinkiniai piliakalniai

Naujienėlės piliakalnis 5 kmPiliūnų piliakalnis 28 kmKumelionių piliakalnis 12 kmPiliakalnių piliakalnis (Vilkaviškis) 10 kmLiudvinavo piliakalnis 10 kmMenkupių piliakalnis 4,5 kmAglinės piliakalnis 15 kmLakinskų piliakalnis 8 km
Pastaba:
Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną
Il Volo

Istorija

Pop operos žanro muziką dažniausiai atliekantys vaikinai į grupę susibūrė 2009 metais, po dalyvavimo Italijos muzikiniame projekte „Ti lascio una canzone“. Iki šiol „Il Volo“ yra išleidę penkis albumus, kurie sulaukė didelio populiarumo tarp klasikos mėgėjų. 2010 metais grupės nariai buvo vieni iš atlikėjų, įrašiusių naują kūrinio „We Are the World“ versiją, skirta nukentėjusiems nuo žemės drebėjimo Haityje. Kiti grupės pasiekimai – pasirodymas Nobelio premijos teikimo ceremonijoje 2012 metais, kur jų klausėsi Norvegijos karalius, taip pat galimybė vienoje scenoje dainuoti su Barbra Streisand, Placido Domingo, Bellinda...2015 metais jie nugali garsiausiame italų muzikos festivalyje Sanremo muzikos festivalyje ir iškovoja teisę dalyvauti Eurovizija. Eurovizijoje laimi 3-ią vietą ( įdomu, kad jei balsavimo rezultatus lemtu tik žiūrovai, Il volo būtų nugalėję). Po festivalių pradeda neįtikėtinos sėkmės koncertinį turą po Italiją.
Klaudijus Šenferis

Biografija

Gimė 1885 m. birželio 7 d. Radviliškyje geležinkeliečio mašinisto šeimoje. Dar būdamas vaikas su šeima išvyko į Rusiją, kur 1903 m. baigė Jekaterinodaro gimnaziją. 1904 m. įstojo į Varšuvos politechnikos institutą. 1905 m. prasidėjus revoliucijai grįžo į Maskvą, kur 1906 m. įstojo į mechanikos studijas Maskvos technikos universitete. 1910 m. pradėjo dirbti elektrotechnikos laboratorijoje. 1911-1912 m. išvyko tobulintis į Karlsrūję Vokietijos imperijoje. Grįžęs Maskvos technikos universitete pradėjo skaityti paskaitas, 1917 m. tapo profesoriumi. Po bolševikų revoliucijos aktyviai dalyvavo elektrotechnikos fakulteto kūrime. 1932 m. tapo TSRS mokslų akademijos nariu. Parašė kelis elektrotechnikos vadovėlius. 1940 m. apdovanotas Darbo raudonosios vėliavos ordinu, 1943 m. Stalino premijos laureatas, 1945 m. apdovanotas Lenino ordinu. Mirė 1946 m. gegužės 18 d. Maskvoje.
Pieninai

Geologija

Pieninai daugiausiai sudaryti iš klinčių ir dolomito uolienų sluoksnių. Formavosi jūros dugne per kelias geologines epochas. Susiformavę ir iškilę vėlyvojoje kreidoje. Terciaro geologinio periodo pradžioje kilo antroji tektoninių judesių banga, paleogeno ir neogeno perioduose – trečioji, suformavusi sudėtingesnes tektonines struktūras. Tuo pačiu metu erozija veikė išorines mantijos uolienas, tokiu būdu toliau formuodama vietovės reljefą. Viršukalnės susiformavusios iš atsparių išoriniam poveikiui juros uolienų, daugiausiai klinčių. Šiaurinės Pieninų dalies pakraštyje susiformavę kalnai yra vulkaninės kilmės.
Slėniai ir perėjos sukurtos iš minkštesnių ir lengviau pasiduodančių irimui kreidos ir paleogeno periodų uolienų. Susiformavę kalnų urvai nedideli, jų nedaug. Priešingai, upių ir upokšnių vagos dažniausiai yra giliai įsigraužusios į reljefą. Jos sudaro apie 15 vaizdingų gilesnių griovų ir tarpeklių. Pieninuose žinomiausi iš jų – Dunajeco upės ir Homolės tarpekliai (lenk. Wąwóz Homole).
Ling-Ling

Istorija

Ling-Ling yra Pokemonų serialo veikėjo, Pikachu, parodija, kurios tikras vardas yra Ling-Ling Hitler Bin Laden Seacrest ir jis kalba išgalvota, maišyta japonų ir anglų kalba. Ling-Ling stovi ant dviejų kojų ir yra 45,72 cm ūgio. Kaip ir Pokemonai, Ling-Ling privalo pastoviai kovoti su kuo nors, nes kitu atveju jis gali mirti. Jis turi kelias antgamtines galias: sugeba skraidyti, gali šviesti tamsoje, bei leisti lazerio spinduli iš savo akių. Ling-Ling tėvas, Jun-Jee, yra milijonierius japonas, kurio didžiausias pomėgis yra karaoke. Ling-Ling siekia savo tėvo pripažinimo, kaip drąsaus kovotojo ir sūnaus, kuriuo jis didžiuotusi.

Asmenybė

Pirmuosiuose serialo epizoduose Ling-Ling yra vaizduojamas, kaip trokštantis visus žudyti sociopatas. Pirmajame epizode buvo parodyta, kaip jis nužudė Toot Braunstein ir svajoja nugalabyti Princess Clara. Keliose sekančiose dalyse, jis norėjo užmušti Spanky Ham. Skirtingai nei Pokemonai, Ling-Ling yra linkęs pulti žmones be jokios priežasties. Bet Ling-Ling žudiko įvaizdis slypi, tik jo galvoje, niekas iš kitų Drawn Together namo gyventojų nei kiek jo nebijo. Vienintelis kartas, kai jis panaudojo fizinę jėgą prieš kitą namo gyventoją, buvo tuomet, kai jis nugalabyjo Toot Braunstein, bet tuo metu jam atrodė, kad Toot Braunstein kelia potencialų pavojų. Ling-Ling įsižeidžia, kai ji vadina naminiu gyvūnėliu, bet visgi kiti namo gyventojai, taip ir elgiasi su juo, ne kaip su lygiu realybės šou dalyviu, o kaip su naminiu gyvūnėliu, kurį pirmą kart pamatęs Wooldoor Sockbat palaikė name gyvenančiu šunimi.

Orientacija

Ling-Ling mėgsta vaikščioti po klubus ir ten ieškoti vienos nakties nuotykių. Šių padarų seksas yra panašus į kautynes, tik šiuo atveju nei vienas iš dalyvių neturi jokių ketinimų sužaloti priešininką, o kaip tik, patirti su juo malonumą. Ling-Ling turėjo trumpalaikių santykių su kovotoja, kate Ni-Pul. Jų santykiai buvo labai aistringi iki jie išbandė standartinį seksą, kuris jiems abiem atrodė gan nuobodus ir visiškai nepanašus į jiems jau pažystamą. Kai kuriuose serialo epizoduose yra užsimenama apie Ling-Ling potraukį į nekrofiliją, pirmajame epizode „Hot Tub“ mesdamas iššūkį Princess Clara, jis jai pagrasino, kad kai ją nugalabys, lytiškai santykiaus su jos kaukole, o tada ją perdarys į paukščių lesyklėlę.
Valerija Dichavičienė

Biografija

1954 m. baigė bibliotekininkystę Vilniaus universitete, 1966 m. – Maskvos Kultūros instituto aspirantūrą.
1954 m. Šiaulių viešosios bibliotekos (dabar Šiaulių Povilo Višinskio viešoji biblioteka) direktoriaus pavaduotoja, 1955-1962 m. direktorė. Reikalavo, kad bibliotekai būtų pastatytas modernus, atitinkantis visus reikalavimus, pastatas. Dalyvavo Šiaulių visuomeniniame gyvenime, buvo miesto tarybos deputatė, liaudies teismo tarėja. 1966-1977 m. dirbo Lietuvos respublikinėje bibliotekoje (dabar Martyno Mažvydo biblioteka).
Fotografuoja nuo 1975 m. 1983-2010 m. surengė 20 personalinių fotografijos parodų, 1997-2010 m. – 10 piešinių parodų. 
Nuo 1979 m. Lietuvos fotomenininkų sąjungos narė, nuo 2000 m. – Garbės narė.
Jill Kelly

Biografija

Džil gimė Los Andželo priemiestyje Pomonoje.
Sulaukusi 15 ir suklastojusi asmens dokumentą, įsidarbino gimtajame mieste striptizo šokėja, tačiau jos buvęs draugas pranešė apie tai klubo vadovui ir Džil buvo atleista. Po trejų metų, sulaukusi 18, ji vėl įsidarbino tame pačiame klube, kur jos niekas neatpažino.
1991 m. kaip Adrianne Moore ji vaidino filme „The Roller Blade Seven“. Vėliau ji atliko kelis epizodinius vaidmenis įvairiuose filmuose, kol 1993 m. pasuko į pornografiją. Džil vaidino iki 2008 m., jos sąskaitoje – daugiau kaip 320 filmų.
1998 m. atliko epizodinį vaidmenį filmę „He Got Game“ su Denzeliu Vašingtonu.
1998 m. įkūrė kompaniją „Jill Kelly Productions“, kuri vertėsi pornografinių filmų gamyba. Pati Džil režisavo 42 filmus ir 52 prodiusavo.
2005 m. kompanijai buvo paskelbtas bankrotas ir ją nupirko žurnalas „Penthouse“.
Šiaulių rajonas (LTSR)

Administracija

Atstovaujamoji valdžia – Šiaulių rajono Darbo žmonių deputatų taryba, rinkta iš LKP parinktų kandidatų. Vienoje vienmandatėje rinkimų apygardoje buvo renkamas vienas kandidatas be kitų kandidatų alternatyvos. Darbo žmonių deputatų taryba, nuo 1978 m. – Šiaulių rajono Liaudies deputatų taryba, veikė pagal Lietuvos TSR Aukščiausiosios Tarybos Prezidiumo 1950 m. spalio 7 d. įsaku patvirtintus nuostatus. Vykdomoji valdžia – Šiaulių rajono Vykdomasis komitetas. Abi valdžias kontroliuojanti institucija – LKP Šiaulių rajono komitetas.
Clyde FC

Istorija

Klubas įkurtas 1877 m. Yra dalyvavę elito diviziono kovose.
Šiuo metu žaidžia ketvirtos pakopos pirmenybėse.
Jonas Masiokas (1954)

Biografija

1978 m. baigė Lietuvos žemės ūkio akademiją, miškų ūkio inžinierius.
Panevėžio miškų urėdijos Karsakiškio girininkijos girininkas.
SSKP narys, 2000 m. Tėvynės sąjungos Panevėžio rajono skyriaus narys. Nuo 2007 m. Panevėžio rajono savivaldybės tarybos narys. 
Panevėžio medžiotojų draugijos tarybos narys.
Sutuoktinė Regina, vaikai Andrius, Vilita.
Juozas Paplauskas

Biografija

Prasilavinęs savarankiškai. 1922 m. „Socialdemokrato“ reikalų vedėjas. 1923 m. gruodžio 28 – 29 d. LSDP XI suvažiavime ir 1925 m. XII suvažiavime išrinktas LSDP CK nariu. 1925 m. III Seimo narys. 1926–1927 m. Lietuvos profesinių sąjungų Centro biuro pirmininkas.
Po 1926 m. Krikščionių demokratų organizuoto valstybės perversmo buvo vienas iš pasipriešinimo diktatūrai šalininkų. 1927 m. rugsėjo 9 d. Alytuje plečkaitininkų pučo organizatorius. Nepasisekus sukilimui emigravo į Lenkiją. 1927 m. lapkričio 5 – 6 d. I emigrantų konferencijos Rygoje prezidiumo ir rezoliucijų komisijos narys. 1928 m. rugpjūčio 22 – 23 d. socialdemokratų – politinių emigrantų I konferencijoje Vilniuje ir 1929 m. rugsėjo 7 – 8 d. II konferencijoje išrinktas LSDOU Centro komiteto, (vėliau Vykdomojo komiteto) pirmininku. 1930 m. gruodžio 15 d.–16 d. III konferencijoje liko Vykdomojo komiteto nariu.
1936 m. gegužės 16 d. ir 1937 m. kovo 23 d. lenkų policijos buvo areštuotas, įtarus šnipinėjimu Lietuvos naudai, bet 1938 m. gegužės 23 – 26 d. vykusiame teisme išteisintas. 1940 m. kovo mėn. vėl suimtas Lietuvos policijos, atnaujinus Tauragės ir Alytaus sukilimų bylas. Paleistas 1940 m. birželio mėn. TSRS okupavus Lietuvą.
Eketės piliakalnis

Piliakalnis

Piliakalnis įrengtas aukštame dešiniajame Eketės krante, netoli santakos su Dange­ – Akmena. Piliakalnį iš rytų, pietų ir vakarų juosia Eketės slėnis, iš šiaurės – pylimas ir dab. užslinkęs griovys. Šlaitai į upę statūs, 8–9 m aukščio. Aikštelė netaisyklingo keturkampio formos, pailga rytų – vakarų kryptimi, 110 x 105 m dydžio, jos šiauriniame pakraštyje supiltas puslankio formos 130 m ilgio ir 8–9 m aukščio pylimas. Jo išorinis 9 m aukščio šlaitas leidžiasi į 3,5 m pločio, 1,2 m gylio griovį, už kurio supiltas 0,8 m aukščio, 2 m pločio antras pylimas. Už jo iškastas antras 2,5 m pločio, 1,3 m gylio griovys ir supiltas trečias 1,5 m aukščio, 3 m pločio pylimas. Už pastarojo yra iškastas 2,5 m pločio, 1,2 m gylio trečias griovys ir supiltas ketvirtas 0,8 m aukščio, 1,5 m pločio pylimas, už kurio iškastas 2 m pločio, 1,1 m gylio ketvirtas griovys, už jo rastos daugiau nei 0,5 m aukščio penkto pylimo liekanos.
Piliakalnio rytiniai ir pietiniai šlaitai XX a. aštuntojo dešimtmečio pradžioje įrengus tvenkinį pradėjo griūti. 1994 m. ir 1996–1997 m. piliakalnis buvo tvarkomas: stabilizuoti griūvantys šlaitai, sutvarkyti želdiniai. Apaugęs nukirstų krūmų atžalomis, išorinis pylimo šlaitas – lapuočiais medžiais.

Gyvenvietė

Į šiaurės rytus nuo piliakalnio 6 ha plote už pylimo, papėdėje, yra senovės gyvenvietė, kurią supo 4 3–4 m pločio ir 1 m gylio grioviai ir 3 nedideli pylimai, išliko jų liekanų.

Tyrimai

Piliakalnio žvalgomuosius archeologinius tyrimus 1972 m. atliko Lietuvos istorijos institutas, vadovas Algimantas Merkevičius. Ištirtas 180 m² piliakalnio aikštelės ir 74 m² senovės gyvenvietės plotas. Kultūriniame 0,3-1,4 m storio sluoksnyje rasta 4–5 m pločio ir 8 m ilgio stulpinės konstrukcijos pastato liekanų, amatininkų įrankių, Romos monetų, gintaro, stiklo papuošalų, geležinių dirbinių (peilis, dalgio ir žąslo dalys), lipdytos lygiu ir grublėtu paviršiumi bei žiestos keramikos. Pylimo išorėje padarytas pjūvis, aptikti aukščiau minėti 3 pylimai ir 4 tarp jų buvę grioviai. Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečiu – XIII a. 
1996 m. Eketės piliakalnio papėdės gyvenvietėje padarius gręžinius, buvo nustatyta, kad vientisas, tiesa, kai kur arimo stipriai apardytas, kultūrinis sluoksnis su gausiais molio tinko gabaliukais yra išplitęs 480x140 m teritorijoje į šiaurę ir šiaurės rytus nuo piliakalnio, iš viso daugiau kaip 6 ha plote. Gana tankiai, kas 30–50 m, daryti gręžiniai leidžia teigti, kad centrinė gyvenvietės dalis buvo priešais kelią į piliakalnį iš šiaurės rytų pusės, kur aptiktas 30–70 cm storio savo intensyvumu iš aplinkos išsiskiriantis kultūrinis sluoksnis.

Aplinkiniai piliakalniai

Palangos piliakalnis 15 kmJoskaudų piliakalnis 19 km
Nagarbos piliakalnis 17 kmKurmaičių piliakalnis 11 km
Andulių piliakalnis 5 kmKačaičių piliakalnis 18 km
Antkalnio piliakalnis 14 kmŽardės piliakalnis 15 km
Klaipėdos pilis 8 kmLaistų piliakalnis 17 kmGargždų piliakalnis 17 km
Dovilų piliakalnis 17 km
Dūkšto piliakalnis

Piliakalnis

Piliakalnis – nupjauto kūgio formos kalva Persvėto ežero šiaurės rytiniame krante. Šlaitai 13–15 m aukščio, viršutinėje 6 m aukščio dalyje dirbtinai pastatinti. Aikštelė ovali, 25 x 30 m dydžio. Aikštelė dirvonuoja, šlaitai apaugę lapuočiais.

Aplinkiniai piliakalniai

Sokiškių piliakalnis 1,5 km
Dūkštelių piliakalnis 0,35 kmPakalniškių piliakalnis 13 km
Vitkūnų piliakalnis 9 kmPetriškės piliakalnis 16 kmPasamanės piliakalnis 1 kmVaškonių piliakalnis 2 kmGarbšių piliakalnis 14 km
Ažubalių piliakalnis 15 kmBajorų piliakalnis 10 km
Kazlupiškės piliakalnis 11,5 kmPūškų piliakalnis 16 km
Butiškė

Aplinkinės gyvenvietės

Kurtuvėnai – 4 km
Zuikiškė – 1,5 km
ŠIAULIAI – 22 km 
 BUBIAI – 8 km
Glumbotiškė – 1 km
Maskvytė – 2,5 km
Kvedariškė – 1,5 km
Pabijočiai – 0,6 km
Ukrainos nepriklausomybės karai

Ukrainiečių judėjimas Vakarų Ukrainoje

1918-ųjų lapkritį Haliče įvyko sukilimas, po kurio susiformavo Vakarų Ukrainos Liaudies Respublika (VULR). Tuo pačiu metu Kijeve nuverstas netekęs Vokietijos paramos Skoropadskis. Įkuriama Ukrainos Liaudies Respublikos Direktorija, jos vadovu tampa diktatorius Simonas Petliūra. 1919 sausio 22 įvyksta iškilmingas Ukrainos Liaudies Respublikos ir Vakarų Ukrainos Liaudies Respublikos susijungimas.

Karinis konfliktas

1918-aisiais atgavusi nepriklausomybę Lenkija ėmė siekti atkurti Abiejų Tautų Respublikos dydžio valstybę (žr. Tarpjūris). Lenkijai siekiant prisijungti ukrainiečių žemes 1918 rudenį kilo ginkluotas konfliktas tarp ULR ir VULR vienoje pusėje bei Lenkijos, Rumunijos ir Čekoslovakijos kitoje. 
Kariniai konfliktai prasidėjo 1918 m. lapkričio 1 d. Konfliktas baigėsi Ukrainos pralaimėjimu 1919-ųjų vasarą, nusinešęs apie 25 tūkstančius gyvybių.

Ginkluotas konfliktas su bolševikais

1920 m. balandžio 21 d. ULR Direktorija ir Lenkija susitarė dėl sienos palei Zbručės upę, karinės sąjungos prieš bolševikus. Pagal sutartį Ukraina pripažino Haličą su plačiomis autonomijos sąlygomis Lenkijai mainais už karinę paramą kare prieš bolševikus bei ULR teritorinį neliečiamumą po karo.
1920 m. balandžio 25 d. Lenkija pradėjo didelę operaciją prieš bolševikus: pietuose puolė jungtinė lenkų ir ukrainiečių, šiaurėje vien lenkų armija. Gegužės 7-ąją užimtas Kijevas, tačiau jau mėnesio pabaigoje bolševikų armija pradėjo konrtataką, po kurios užemė Kijevą, Vilnių, Minską bei daugybę kitų miestų. Lemiamą mūšį prie Vyslos rugpjūtį laimėjo lenkai, sustabdydami tolesnį bolševikų puolimą. Karas baigėsi 1921-ųjų kovą pasirašius Rygos sutartį.
Kalkės

Kalkės – daug kalcio turintys milteliai. Buityje pasitaikančios kalkės – nuoviros, kurios yra kieto vandens pasekmė: vandenyje esantys tirpūs kalcio ir magnio hidrokarbonatai kaitinami skyla į vandenį, anglies dioksidą ir netirpius karbonatus, kuriuos iš buitinių prietaisų galima lengvai pašalinti acto, citrinos, arba dvikarboninėmis (chelatuojančiomis) rūgštimis.
Gesintos kalkės – tai kalcio hidroksidas.
Negesintos kalkės – tai kalcio oksidas.
Kalcio ir magnio oksidų mišinys – cementas.
Istoriografija

Istoriografija (gr. `ἱστορειν – tirti + γραφειν – rašyti) siaurąja prasme yra istorijos tyrimų, skirtų vienai temai ar istorinei epochai, visuma (pvz., Kryžiaus žygių istoriografija), arba istorinių darbų, siejamų bendros ideologijos, kalbos ar teritorijos, visuma (pvz., marksistinė, anglakalbė ar prancūzų istoriografija).
Plačiąja prasme istoriografija taip pat suprantama kaip pagalbinė istorijos disciplina, tyrinėjanti istorijos tyrinėjimų raidą (vadinamoji „istorijos istorija“). Istoriografija tikrina ar rašant istorinį darbą teisingai taikomas mokslinis metodas, dėmesį fokusuoja į autorių, jo šaltinius, faktų atskyrimą nuo interpretacijos, stilistiką, kokiai auditorijai skirtas istorinis darbas.

Istoriografijos raida

Pirmosios chronologijos atsirado dar Mesopotamijoje ir Senovės Egipte, tačiau jų sudarytojų vardai mums nežinomi.

Helenizmo pasaulis

Istoriografija prasideda Graikijoje nuo Hekatėjo Miletiečio ir Herodoto. Herodotas aiškina, kodėl ėmėsi rašyti savo Istoriją: tam, kad žmonių žygdarbiai nepasimestų amžių glūdumoje. Jis norėjo išlaikyti atmintį apie graikų ir barbarų žygius. Kitų Antikos istorikų kūrybos motyvai kitokie. Pvz., Tukididas siekė parodyti amžiną kovą už valdžią, kuri jo nuomone buvo esminis žmogaus prigimties bruožas.

Romėnų pasaulis

Polibijus tvirtino, kad pasaulio istorijos galutinis ir aukščiausias vystymosi taškas yra Romos imperija; savo knygas jis rašė, nes manė, kad istorijos tyrimais gauta patirtis yra geriausias vadovas gyvenime. Titas Livijus istorijoje ieškojo "modelio mums ir mūsų šaliai".

Šiuolaikinis pasaulis

Klasifikuojant istoriografijos raidą, esmine ašimi tampa istorizmas, nes sukūrus istorijos metodą bei įtraukus istoriją į universitetų studijų programas, istoristinė istoriografinė tradicija pirmoji atsiribojo nuo istoriografinio literatūrinio žanro ir pareiškė pretenziją tapti dalimi mokslo. Todėl istoriografijos raidoje skiriama: 1. ikiistoristinė epocha, 2. istorizmas ir 3. postistoristinė epocha (anot J. Rüseno, istorizmo įveika).
Šiaulių žemė

Istorija

Žemė minima Livonijos ordino 1254 m. dokumente, kuriuo Livonijos ordinas ir Rygos arkivyskupas pasidalijo užkariautas žemes. XIV a. Šiaulių žemę mini Vartbergės kronika, taip pat Henekės kronika (kaip terra Sauleorum). 1348 m. kronikininkas Henekė aprašo kryžiuočių žygį ir nurodo, kad Šiaulių žemė buvo tarp Mūšos aukštupio ir Dubysos. Čia stovėjo svarbiausios Šiaulių žemės pilys – Businė, Ceila, Dubysos pilis.
Istoriko Gudavičiaus teigimu remiantis toponimais, Šiaulių žemę XIII a. valdė Bulaičiai, kurių žinomi trys kunigaikščiai – Vismantas, Edivilas ir Sprudeika. Tarp jų Vismantas turėjo žmoną Mortą, kurią vėliau atėmė Mindaugas ir padarė savo žmona.
XVI a. Šiaulių žemės teritorijoje įsikūrė Šiaulių valsčius, vėliau – Šiaulių pavietas.
Karbija

Karbija – iš šiaudų grįžčių, lazdyno ar spygliuočių medžių šaknelių pintas indas. Dažnai buvo su antvožu. Sienos per vidurį išgaubtos. Aukštis – nuo 40 iki 115 cm. Karbijose valstiečiai laikė grūdus, miltus.
Lietuvoje karbijos naudotos iki XX a. vidurio.
Birdmoro ledynas

Birdmoro ledynas (angl. Beardmore Glacier) – vienas didžiausių slėninių ledynų pasaulyje. Slūgso Vakarų Antarktidoje, leidžiasi 2200 m nuo Antarkties plokščiakalnio link Roso šelfinio ledyno; ribojamas iš rytų Karalienės Modos kalnagūbrio, iš vakarų – Karalienės Aleksandros kalnagūbrio. Ledyno ilgis – 201 km, plotis – 40 km. Šis ledynas yra vienas svarbiausių perėjimų per Transantarktinius kalnus, juo keliavo pirmosios ekspedicijos, bandžiusios pasiekti Pietų ašigalį.
Birdmoro ledynas atrastas 1908 m. anglų ekspedicijos, vadovautos Ernesto Šekltono. Keliautojas pavadino ledyną ekspedicijos rėmėjo, pramonininko lordo William Beardmore garbei.
Bagaslaviškio Šv. Kryžiaus Atradimo bažnyčia

Istorija

1787 m. dvarininkas Ignas Šveikauskis pastatė medinę bažnyčią. 1790 m. įkurta parapija. 1827 m. bažnyčia atnaujinta. 1851 m. pastatyta dabartinė bažnyčia.
1893–1897 m. Bagaslaviškyje kaip altarista gyveno kunigas Silvestras Gimžauskas, Vilniaus krašto lietuvių švietėjas. Jis pirmasis čia pradėjo laikyti lietuviškas pamaldas. 1906 m. pastatyta betoninė klebonija, kurioje kunigo Povilo Burbulio rūpesčiu 1906 m. liepos 7 d. Bagaslaviškyje įvyko pirmasis lietuvių vaidinimas. 1910–1914 m. veikė Lietuvių katalikų blaivybės draugijos skyrius.
1918 m. lapkričio 2 d. sudegė bažnyčios stogas. 1920 m. vasario 12 d. lenkai suėmė ir išvežė kleboną Petrą Bertulį. 1965–1986 m. jis čia klebonavo.

Architektūra

Bažnyčia savo forma primena tradicinį gyvenamąjį namą (be apsidės), su trikampiu frontonu ir 2 bokšteliais. Vidus 3 navų, atskirtų kolonomis. Šventorių juosia akmenų mūro tvora su arkiniais vartais. Prie tvoros prišlieta medinė varpinė.
Irtyšiaus–Karamajaus–Urumčio kanalas

Irtyšiaus–Karamajaus–Urumčio kanalas (kin. 引额济克(乌)工程, pinyin: Yǐn-É-jì-Kè (Wū) gōngchéng) arba projektas 635 – kanalų ir vandens saugyklų sistema Sindziange (Kinija). Ja nukreipiamas vanduo iš Irtyšiaus upės, priklausančios Arkties vandenyno baseinui, į keletą nenuotakių baseinų vidurio-šiaurės Sindziange. Vanduo naudojamas drėkinimui, pramoninėms, buitinėms reikmėms.
Dar XX a. viduryje TSRS buvo rengiami planai vandeningas Arkties vandenyno baseino upes nukreipti į sausringus Vidurinės Azijos kraštus (Sibiro upių nukreipimas), tačiau darbai taip ir nepradėti, sukurtas tik gana nedidelis Irtyšiaus–Karagandos kanalas. Tuo tarpu Kinija po 1990 m. taip pat pradėjo rengti planus drėkinti sausringus Sindziango kraštus. 2000 m. projektas buvo pradėtas, o 2008 m. vandenys jau pasiekė Karamajų.
Pagrindinė kanalo vaga yra 134 km ilgio, prasideda Projekto 635 tvenkinyje, Irtyšiaus aukštupyje, Burultokajaus apskrityje. Tada vanduo teka pietų, pietvakarių kryptimi, akveduku kerta Urungu upę, toliau šakojasi į rytinę ir vakarinę vagas. Vakarinė vaga eina šiaurės vakarine Džungarijos lygumos riba, akveduku kerta Baijango upę, prateka Karamajaus miestą ir užsibaigia Ajkulos tvenkinyje. Rytinė vaga yra 420 km ilgio, daug kur teka tuneliais, kerta Gurbantiungiuto dykumos pakraštį, paskui šakojasi į Urumčį ir Fukangą, užsibaigia tvenkinių sistemomis.
Planuojama taip pat nukreipti Irtyšiaus intako Burkino, įtekančio į upę žemiau kanalo pradžios, vandenis į Irtyšiaus–Karamajaus–Urumčio kanalo sistemą. Kazachstanas kaltina Kiniją, kad dėl šio projekto ženkliai sumažėjo vandens Irtyšiuje šios šalies teritorijoje.