google/wiki40b huggingface dataset:
Kalaharis

Geografija

Kalaharis – vienas nuostabiųjų pasaulio paminklų: čia viešpatauja ugnis, vėjas, vanduo ir smėlis. Maždaug prieš 65 mln. metų Žemę supurtė stiprus žemės drebėjimas, ir į centrinę Pietų Afrikos dalį išsiliejo vulkaninės lavos srautai. Šios banguojančios lavos upės, vietomis iki 8 km gylio, sudarė aukštus kalvagūbrius ir gilius upių slėnius.
Paskui per 50 milijonų metų vėjai ir lietūs pamažu išlygino tą grublėtą gamtovaizdį nudilinę kalnus ir pripildę slėnius molio bei žvirgždo. Galų gale kraštą nuklojo iš pajūrio gausiai nešamas smėlis – susidarė lygi daugiaspalvė šiuolaikinės Pietų Afrikos dydžio lyguma.
Kalahario sausringumą sukelia šaltoji Bengelos srovė, atitekanti prie vakarinės Pietų Afrikos pakrantės iš Antarktidos. Ledinis jūros vanduo atvėsina vyraujančius vėjus, neleisdamas jiems sugerti pakankamai drėgmės, kad atneštų žemynui lietaus.
Nepaisydama sausrų, Kalahariui būdinga didžiulė gyvūnų įvairovė: vien didesnių už šakalą žinduolių lygumomis ir pievomis bastosi ne mažiau kaip 46 rūšys.
Raimonda Bernadeta Apeikytė

Raimonda Bernadeta Apeikytė (g. 1946 m. rugsėjo 30 d. Memingenas, Vokietija) – lietuvių pianistė, kompozitorė.

Biografija

Nuo 1947 m. gyvena JAV. 1970 m. baigė Kalifornijos universitetą Nortbridže (A. Ruizo fortepijono klasę), 1970–1971 m. jame dėstė. 1973 m. ir 1974 m. trupės „Opera Buffet“ akompaniatorė. Skambino solo, koncertavo su solistais, kino aktoriais, chorais ir simfoniniais orkestrais. 1966 m., 1971 m. akompanavo lietuvių dainų šventėse Čikagoje. Gastroliavo Kanadoje, Pietų Amerikoje, Lietuvoje. Sukūrė solo dainų, pjesių fortepijonui.
Batabano įlanka

Batabano įlanka (isp. Golfo de Batabanó) – Karibų jūros įlanka, įsiterpusi ties pietvakariniais Kubos salos krantais. Skiria Kubos salą šiaurėje ir Chuventudo bei Kanareoso salas pietuose. Rytuose į įlanką išsikiša Sapatos pusiasalis. Batabano įlankos ilgis (iš vakarų į rytus) 130 km, plotis iki 80 km. Būdingas gylis 6–7 m, didžiausias – 61 m. Šiaurės rytinė, giliausiai į salą įsiterpianti įlankos dalis vadinama Broa užutėkiu. Pakrantės apaugusios mangrovių sąžalynais, pačioje įlankoje nemažai koralinių rifų. Svarbiausia įtekanti upė – Majabekė.
Automatinis stovinis granatsvaidis

Automatinis stovinis granatsvaidis – automatinio veikimo granatsvaidis, kuriuo šaudoma nuo stovo. Naudojami su stovais kaip pėstininkų grupių ugnies galią didinantys ginklai. Paprastai naudojamas skeveldrinės granatos.
Automatiniai granatsvaidžiai atsirado apie 1970 m. Būdingas kalibras – 30–40 mm, masė – 30–35 kg. Šaudymo sparta – ~100 šūv./min. Veiksmingojo šaudymo nuotolis – 1500–1800 m.
Tokie patys granatsvaidžiai naudojami tankuose, kovos mašinuose, sraigtasparniuose, upių laivuose.
Baturynas

Istorija

Baturynas rašytiniuose šaltiniuose minimas nuo 1625 m. Nuo 1669 m. šiame mieste buvo Kairiakrantės Ukrainos etmonų rezidencija. 1708 m. etmonas Ivanas Mazepa perėjo į švedų pusę Šiaurės kare, todėl Petras I atsiuntė Aleksandro Menšikovo armiją užimti Baturyną. Lapkričio 2 d. įvyko nuožmus mūšis, po kurio rusai užėmė miestą ir jį sudegino. 1760 m. etmonas Kirilas Razumovskis čia įkūrė savo rezidenciją, tačiau Baturynas savo reikšmės nebeatgavo.
Tarybiniais metais turėjo miesto tipo gyvenvietės statusą. 2006 m. teritorija paskelbta kultūriniu draustiniu, 2008 m. suteiktas miesto statusas.
Afanasjevo kultūra

Afanasjevo kultūra – eneolito ir ankstyvojo bronzos amžiaus archeologinė kultūra, pavadinta pagal pilkapyną, buvusį prie Afanasjevo kalno (Chakasija).

Arealas

Afanasjevo kultūra III tūkstantmečio antroje pusėje – II tūkstantmečio pr. m. e. pradžioje buvo paplitusi Pietų Sibire. Afanasjevo pilkapyną tyrė ir Afanasjevo kultūrą išskyrė S. Teplouchovas.

Kultūra

Žmonės gyveno nedidelėse laikinose gyvenvietėse, žeminės tipo ir rentininiuose pastatuose. Verslai: gyvulininkystė (auginti arkliai, karvės), medžioklė, iš dalies žemdirbystė ir žvejyba. Naudojo akmeninius ir medinius įrankius, nors jau mokėjo apdirbti metalą: rasta apyrankė iš meteoritinės geležies, vario, žalvario, aukso ir sidabro dirbinių. Kapai įrengti po neaukštais žemių sampilais ar akmeniniais grindiniais. Mirusieji laidoti suriesti. Įkapės negausios. Afanasjevo kultūros žmonės – labiausiai į rytus nutolę europidai.
Pietų provincija (Zambija)

Geografija

Pietinę provincijos dalį sudaro plokščiakalnis, pro kurį prasigraužia Zambezės upė, sudarydama Viktorijos krioklį. Čia taip pat telkšo didžiausias šalyje Karibos tvenkinys, susidaręs užtvenkus Zambezę. Šiaurinę provincijos dalį sudaro pelkėtos lygumos, kuriomis teka Kafuė upė. Pietų provincijoje įsteigti Kafuė, Ločinvaro ir Viktorijos krioklio nacionaliniai parkai.
Svarbiausi miestai: Livingstonas, Mazabuka, Čoma, Monzė, Siavonga, Mulobezis.
Adiada Šiauliai

Istorija

Komanda kūrėsi prie Šiaulių „Omnitel“ bendrovės padalinio. 2009 m. ji debiutavo III lygoje. 2011 m. komanda pervadinta „Adiada“ ir debiutavo LFF taurės turnyre.
2018 m. ŠAFF III lygos pirmenybėse liko penktoje vietoje. Mindaugas Rudaitis komandoje tapo rezultatyviausiu sezono žaidėju pelnęs 12 įvarčių. Komanda prastai pradėjo pirmenybes, o antroje pusėje susirinko taškų ir pagerino pozicijas.
Šaltinėlis (Marijampolė)

Šaltinėlis – dvisavaitis žurnalas, katalikų berniukų ir mergaičių laikraštėlis, ėjęs 1928 m. gruodžio mėn. – 1940 m. birželio mėn. Marijampolėje.

Istorija

Pavadintas iki Pirmojo pasaulinio karo Seinuose ėjusio žurnalo vaikams „Šaltinėlis“ vardu. Nuo 1928 m. iki 1937 m. Nr. 16 – nemokamas savaitraščio „Šaltinis“ priedas, 1937–1940 m. – savarankiškas leidinys. 1933 m. leistas 10 000 egz. tiražu.
1938 m. vasario mėn. – 1940 m. birželio mėn. leido mėnesinį priedą „Marijos gėlės“ (redaktorius Adomas Jasenauskas). 1936 m. „Šaltinėlio knygynėlio“ serijoje išleido savo bendradarbių eilėraščių almanachą „Pas močiutę augau“.
Bendradarbiavo Bernardas Brazdžionis (Vytė Nemunėlis), Paulius Drevinis, Matas Grigonis, P. Kondrotas, P. Kripaitienė, Kostas Kubilinskas, J. Kuzmickis, P. Legas, Eugenijus Matuzevičius, A. Nakaitė, Paulius Preikšas, Jonas Šiožinys ir kt.
Aregva

Ekonomika, turizmas

Aregva – svarbus braškių auginimo centras. Miestas taip pat žymus savo amatais, ypač keramika. Aregva yra svarbus turistinis centras, pamėgta Asunsjono gyventojų poilsio vieta. Turistai lanko Ipakarajaus ežero pakrantės, kuriose išlikę kolonijinių laikų vilų. Apylinkėse išlikę miškų, krūmynų. Kitas dėmesio vertas objektas – Ibitipanemos kalnagūbrio monolitinės uolos – Sero Kojis ir Sero Čorori. Šios iš aštuonkampių rausvos uolienos luitų sudarytos uolos 1993 m. įtrauktos į šalies gamtos paveldą.

Istorija

Vietovės pavadinimas kilęs iš gvaranių kalbos. Manoma, kad jis reiškia „iš aukštumų“, t. y. čia gyvenę indėnai laikyti aukštumų, kalnų indėnais. Gyvenvietę 1538 m. Ipakarajaus ežero pakrantėje įkūrė Domingas de Irala. Pirmasis jos pavadinimas buvo Tapaicuá. Pradžioje tai buvo gyvulininkystės centras, bet XIX a. pab. tapo valdininkų, rašytojų poilsiaviete.
Sutelktinis finansavimas

Sutelktinis finansavimas, arba minios finansavimas (angl. crowdfunding; nuo 2015 m. VLKK siūlymu terminas minios finansavimas nebeteiktinas) – lėšų rinkimo modelis, kuomet jas skiria daug pavienių žmonių. Skaičiuojama, kad 2015 m. tokiu būdu buvo sukaupta apie 34 milijardai JAV dolerių visame pasaulyje.
Pagrindinis sutelktinio finansavimo modelis yra pinigų pervedimas internetu naudojantis tam tikra platforma. Šiuolaikinio sutelktinio finansavimo modelį sudaro trys objektai: idėjos autorius, kuris siekia finansavimo, asmenys ar grupės, kurios palaiko šią idėją ir persiunčia pinigus, ir platforma, kuria lėšos pasiekia autorių.
Sutelktinio finansavimo modeliu įprastai lėšos skiriamos įvairiems meniniams, kūrybiniams projektams, verslams tarp jų ir socialiniams. Pavyzdžiui, nuosavybės sutelktinis finansavimas (angl. equity crowdfunding) leidžia finansuoti naujai įsteigtas ar neseniai verslą pradėjusias įmones, įsigyjant pastarųjų įmonių akcijas ar obligacijas. Tai iš dalies atstoja rizikos kapitalą.
2012 m. visame pasaulyje veikė apie 450 sutelktinio finansavimo platformų. Iš jų populiariausios yra „Kickstarter“, „Indiegogo“. Kai kurios platformos leidžia skirti vienetinę sumą, kitos leidžia mokėti reguliariai (kas mėnesį). „Patreon“ platforma skirta tiems, kurie nori gauti pajamų kas mėnesį iš kūrybinio darbo. „Kickstarter“, kuri buvo žinoma kaip vienetinių perleidimų už kūrybinį projektą platforma, dabar konkuruoja ir su „Patreon“ platforma. 2017 m. prikėlė „Drip“ platformą naujam gyvenimui, nebeveikusią nuo 2012 m.
Algimantas Armalis

Biografija

1967 m. baigė Šaukėnų vidurinę mokyklą ir pradėjo dirbti Šiaulių rajono Ketūnų aštuonmetės mokyklos mokytoju. Tais pačiais metais įstojo į Vilniaus valstybinio pedagoginio instituto Rusų kalbos ir literatūros fakulteto neakivaizdinį skyrių, 1973–1974 m. studijas tęsė Šiaulių K. Preikšo pedagoginio instituto Filologijos fakultete, įgijo vidurinės mokyklos rusų kalbos ir literatūros mokytojo specialybę.
1968–1973 m. ir 1974–1977 m. Kelmės rajono Pašilėnų aštuonmetės mokyklos mokytojas, 1977–1981 m. tos pačios mokyklos direktoriaus pavaduotojas. 1981–1984 m. Kelmės rajono Vidsodžio aštuonmetės mokyklos direktorius. 1984–1990 m. Kelmės vidurinės profesinės technikos mokyklos direktoriaus pavaduotojas mokymo ir auklėjimo darbui. 1991–2016 m. Šaukėnų vidurinės mokyklos direktorius.
Nuo 2000 m. partijos Lietuvos krikščionys demokratai Kelmės skyriaus valdybos pirmininkas, partijos tarybos narys.
1995–2000 m. 2003–2004 m. (Lietuvos krikščionių demokratų sąraše) ir 2007 m. (mandato atsisakė) Kelmės rajono savivaldybės tarybos narys. 1995–1997 m. kultūros, švietimo ir sporto komiteto pirmininko pavaduotojas, 1997–2000 m. pirmininkas, 2003–2004 m. kontrolės komiteto pirmininkas.
Rotary klubo narys. Sutuoktinė Ona, duktė Živilė.
Karakala

Iškilimas į valdžią

Karakala, berberų kilmės, gimė Lucijaus Septimijaus Basiano vardu Lugdune, Galijoje (dabar Lionas, Prancūzija). Jis buvo imperatoriaus Septimijaus Severo ir Julijos Domnos sūnus. Sulaukus septynerių metų, jo vardas buvo pakeistas į Marko Aurelijaus Antonino, norint sutvirtinti jo ryšius su Marko Aurelijaus šeima. Jam vėliau prilipo pravardė karakala dėl gališkos tunikos, kurią jis dėvėjo ir padarė madingą.
Jo tėvas, užėmęs sostą 193 m., mirė 211 m., keliaudamas po šiaurines Eborako (Jorkas) pelkes, ir Karakala buvo paskelbtas imperatoriumi su broliu Publijum Septimijum Antonininu Geta. Kadangi abu norėjo tapti vienvaldžiais imperatoriais, įtampa buvo jaučiama tuos kelis mėnesius, kai jie valdė kartu (jie svarstė ar nepadalinus imperijos, bet buvo motinos perkalbėti). 211 m. gruodžio mėn. Karakala liepė užmušti Getą, uošvį Gajų Fulvijų Plaucijaną ir Fulviją Plautilą (pusseserę iš tėvo pusės). Jis persekiojo brolio remėjus ir įsakė senatui pritaikyti Getai damnatio memoriae.
Kai Aleksandrijos gyventojai išgirdo, kad Karakala teigia nužudęs Getą savigynos tikslais, jie sukūrė satyrą, besityčiojančią iš tokių tvirtinimų ir kitų jo pretenzijų. Karakala į įžeidimą atsakė 215 m., išžudydamas miesto atstovus, kurie buvo nusiųsti jo pasitikti atvykstant į miestą, po to kariai kelias dienas plėšė Aleksandriją. Pagal istoriką Kasijų Dio, žuvo apie 20 tūkst. žmonių.
Karakalai valdant legionierių alga išaugo iki 675 denarų ir buvo kitaip dosnus armijai, kurios bijojo, ir ja žavėjosi. Jo tėvas Septimijus Severas buvo jam liepęs rūpintis armija ir nekreipti į kitus dėmesio.
Norėdamas įamžinti savo vardą, jis suprojektavo paskutinį stambų Senovės Romos architektūrinį palikimą – Karakalos pirtis, didžiausią viešą pirtį pastatytą Romoj. Pagrindinis pirčių kambarys buvo didesnis už Švento Petro baziliką ir jame galėjo laisvai tilpti 2000 žmonių. Pirtys atsidarė 216 m.
Stanislovas Kuizinas

Stanislovas Kuizinas (1881 m. gegužės 20 d. Vingininkai prie Šilalės – 1944 m. vasario 13 d. Kaunas) – Lietuvos kultūros, karinis ir visuomenės veikėjas, spaudos darbuotojas, pulkininkas leitenantas (1930 m.) .

Biografija

1900 m. baigė Palangos progimnaziją. Įsijungė į tautinį judėjimą, gabendavo iš Prūsijos knygas. 1899 m. Palangoje vaidino pirmajame lietuviškame vaidinime, Keturakio „Amerika pirtyje“. 1902 m. baigė Liepojos gimnaziją. 1902–1906 m. tarnavo Rusijos imperijos kariuomenės 260-ajame Ordagano pėstininkų pulke. 1906 m. sausio 8 d. baigė karo mokyklą ir gavo karininko laipsnį. 1906 m. Dorpato universitete įgijęs provizoriaus padėjėjo teises, iki 1914 m. dirbo Tauragėje. Kartu organizavo ir režisavo lietuviškus vakarus. 1914 m. prasidėjus Pirmajam pasauliniam karui mobilizuotas į Rusijos kariuomenę, paskirtas Radviliškio maitinimo punkto viršininku. Vėliau Vilniaus, Vitebsko komendantas. 1918 m. birželio 5 d. vokiečių internuotas.
1918 m. birželio mėn. grįžęs į Lietuvą, Šilalėje, Tauragėje steigė vietos komitetus, pirmąsias Lietuvos valdžios institucijas, dirbo Tauragės apskrities valdyboje. 1918 m. pabaigoje Tauragės apskrities vicepirmininkas, 1919 m. paskirtas Tauragės srities apsaugos ūkio vedėju. 1919 m. sausio 26 d. Lietuvos kariuomenės savanoris, Pirmojo pėstininkų Žemaičių bataliono vadas. Dalyvavo Nepriklausomybės kare. Nuo 1919 m. balandžio 15 d. Šiaulių karo komendanto padėjėjas, vėliau Joniškio komendantas, 1919 m. rugsėjo 15 d. – 1925 m. liepos 4 d. Kauno geležinkelio stoties komendantas. Nuo 1923 m. balandžio 14 d. Generalinio štabo Karo technikos Susisiekimo skyriaus ypatingųjų reikalų karininkas. 1923 m. vienas Lietuvos jūrininkų sąjungos steigėjų ir veikėjų. 1926–1928 m. Karo mokslo valdybos vadovėlių rengėjas, nuo 1928 m. kovo mėn. Švietimo dalies vedėjas ir žurnalo „Karys“ redaktorius. 1929–1934 m. Vyriausiojo štabo Spaudos ir švietimo skyriaus karininkas. Dažnai pasirašinėdamas Sistos slapyvardžiu bendradarbiavo leidiniuose „Inkaras“, „Lietuva“, „Lietuvos aidas“, „Lietuvos žinios“, „Mūsų žinynas“, „Trimitas“.
Edward Kozakiewicz

Biografija

Gimė 1948 m. gegužės 27 d. Šalčininkuose. 1971 m. Lenkijos lengvosios atletikos čempionate šuolio su kartimi rungtyje iškovojo bronzos medalį. 1972 m. Lenkijos lengvosios atletikos čempionate dešimtkovės rungtyje iškovojo sidabro medalį. Šuolio su kartimi rekordas 5,13 m, dešimtkovėje geriausias rezultatas 7633 taškai.
Metelių regioninis parkas

Gamtos vertybės

Didžiausios parko gamtos vertybės – tai vieni švariausių ir tinkamiausių poilsiui šalyje Dusios, Metelio ir Obelijos ežerai su plačiais smėlio atabradais. Jie suteikia ilgalaikį prieglobstį didžiausiam migruojančių vandens paukščių būriui Dzūkijoje, išsiskiria gausiomis ežeruose gyvenančių žuvų atsargomis.
Parke yra nepakartojami vakarinės parko dalies kraštovaizdžiai su paskutiniojo ledyno sustumtais Teizų, Verstaminų, Kalniškės drumlinų formos kalvagūbriais ir kalvomis, daubomis, stačiais, sufozinių cirkų paveiktais gūbrių šlaitais ir ant jų susiformavusia augalija, turtingu vabzdžių pasauliu. Įdomūs saugomi lapuočių miškai su retomis skroblų bendrijomis, vienintelėje vietoje Lietuvoje išlikęs bekočių ąžuolų miškas. Šios vietos saugomos rezervatų statusu. Nedideliuose vandens telkiniuose parko teritorijoje tebegyvena vieni rečiausių krašto gyvūnų – baliniai vėžliai, kuriems įsteigtas specialus draustinis.
Žagarių geomorfologiniame draustinyje, prie kelio Meteliai-Seirijai, ant kalvos yra apžvalgos aikštelė. Dusia geriausiai apžvelgiama nuo Prelomciškių piliakalnio. Paukščių stebykla – nuo Padusio kalvų Prelomciškių gamtiniame take.

Kultūros paveldas

Įdomūs aštuoni parko piliakalniai, daugiausia išsidėstę ežerų prieglobstyje. Nuo švedų karų laikų išlikusi katalikų garbinama vieta – Kryžių koplyčia, 1863 m. sukilėlių kapai, daili Metelių bažnyčia. Po Valakų reformos išlikę dideli išretintieji gatviniai kaimai taip pat turi kultūros vertybių požymių.

Laisvalaikis ir pramogos

Parke įrengtos poilsiavietės prie Dusios, Metelio ežerų, yra kaimo turizmo sodybų. Visuose ežeruose (išskyrus paukščių apsaugai skirtas zonas vasarą) – žvejoti. Susipažinti su gamta, ypač pavasarį ir rudeniop, kai migruoja paukščiai, galima dviejuose pėsčiųjų gamtiniuose takuose.
Daug žmonių susirenka prie vieno švariausių Lietuvoje – Dusios ežero su plačiais smėlėtais atabradais. Paplūdimiai įrengti ir prie Metelio. Buriavimui populiarus Dusios ežeras, kuriame vasaros pabaigoje kasmet vyksta burlentininkų regata. Buriavimas apribotas pietinėje ir šiaurinėje ežero dalyse.
Seirijuose esančioje įmonėje „Seirijų žirgai“ galima pajodinėti šešiais čia laikomais trakėnų veislės žirgais. Įmonės aikštėje galima mokytis joti, o kartu su instruktoriumi ir keliauti parko teritorijoje įrengtais Trako botaninio draustinio keliukais. Lankytojai, iš anksto susitarę su Veisiejų urėdija, gali apsilankyti Kalniškių miške esančiame muflonų aptvare.
Metelių RP švenčiamos Sekminės, Šv. Petro ir Povilo atlaidai, Oninės prie Prelomciškių piliakalnio, vyksta žvejo šventė „Tinklų pakartuvės“, Žvejo diena, Dusios regata. Kryžių koplyčioje ant Dusios ežero kranto per Sekmines ir Petrines vyksta garsiausi užnemunės Dzūkijoje atlaidai.
Bridų apylinkė

Istorija

1940 m. vasarą panaikinta Bridų seniūnija ir po 1940 m. lapkričio 12 d., LKP CK patvirtinus Lietuvos TSR Aukščiausiosios Tarybos Prezidiumo įsaką dėl vykdomųjų komitetų sudarymo įkurta Bridų apylinkės taryba. Pirmuoju naujos tarybos pirmininku tapo jaunuolis Jonas Gegeckas, kilęs iš neturtingos šeimos, iki tol dirbęs geležinkelyje darbininku, netekęs vienos rankos. Tai buvo linksmas, draugiškas jaunuolis. Jis susižavėjo siūlomu nauju gyvenimu, įstojo į komjaunimą. Prasidėjus karui su Vokietija, iš pareigų pasitraukė, dirbo mokyklos sargu, politika nebesidomėjo, tarybų valdžia nusivylė. Vengė bendrauti su žmonėmis, vakarais valė ir kūreno mokyklą. Tačiau 1943 m. buvo suimtas ir žuvo Šiaulių kalėjime.
Vokiečių okupacijos metais apylinkės vėl tapo seniūnijomis. Pasibaigus karui, seniūnija vėl pervadinta į apylinkės tarybą.  1954 m. prijungta dalis Vinkšnėnų apylinkės. 1963 m. sausio 12 d. Bridų apylinkė prijungta prie Ginkūnų apylinkės.
Moliniai

Istorija

Sovietmečiu buvo Molinių apylinkės centras.
Kapiniškiai

Istorija

Manoma, kad Kapiniškiuose XVIII amžiuje čia veikė vienas iš dviejų Merkinės dvaro malūnų.
Kaime nuo 1924 m. veikė lietuviška „Ryto“ draugijos mokykla, kurioje mokėsi apie 50 vaikų, tačiau 1934 m. ji uždaryta lenkų. 1934 m. lapkričio 13 d. kaimo gyventojai pastatė 17 m aukščio medinį kryžių, kurį nudažė tautinėmis spalvomis. Nuo 1933 m. veikė Šv. Kazimiero draugijos skyrius, kuris, uždarius mokyklą, įsteigė skaityklą. Ją lenkai uždarė 1936 m.
Iki žemės reformos Kapiniškiai buvo rėžinis gatvinis kaimas. 1938–1939 m. didesnė kaimo dalis išsikėlė į „kalionijas“.

Aplinkinės gyvenvietės

MARCINKONYS – 10 kmMargionys – 2 km
Moho paviršius

Moho paviršius – riba tarp Žemės plutos ir mantijos. Pirmą kartą nustatytas 1909 m. kroatų seismologo Andrijaus Mohorovičičiaus, stebint seismines bangas, susidariusias po žemės drebėjimo.
Moho paviršius slūgso 5 km gylyje po vidurio okeaniniais gūbriais ir apie 75 km po kontinentine Žemės pluta.
Šeštame – septintame XX a. dešimtmečiuose buvo bandoma gręžiniais pasiekti šį paviršių. Tačiau šitas projektas buvo sustabdytas.
Kondura

Kondura (gr. Condoira) – burlaivis, naudotas rytiniuose Adrijos jūros krantuose. Pirmą kartą paminėta ir apibūdinta X a., kaip viduramžių Kroatijos karinio laivyno dalis. Vėliau minima XIV a., kuomet juo naudojosi Ragusos respublika. Kondura buvo nuo 7-ių iki 8-ių metrų ilgio.
1966 m. netoli Nino uosto rastos dviejų laivų liekanos, kurios 1974 m. ištrauktos ir nugabentos į Zadarą saugojimui ir restauracijai. Tyrimų metu nustatyta, jog šiais laivais plaukiota nuo XI a. pab. iki XII a. pr.
Plioplių koplyčia

Architektūra

Koplyčia graikiško kryžiaus plano, sumūryta ant aukšto betoninio cokolio iš raudonų molio plytų. Statinys dekoruotas kampiniais tinkuotais piliastrais, profiliuotais karnizais. Priekiniu fasadu atgręžtas į šiaurės pusę. Stogo bokštelį vainikuoja betoninis kryžius.
Pastato frontone išlikęs įrašas stambiomis raidėmis, vaizduojantis sentenciją iš Evangelijos pagal Matą „FIAT VOLUNTAS TUA“ (liet. „Teesie Tavo valia"). Koplyčioje įrengtas altorius, yra balkonas.
Mūsų kraštas (Šiauliai)

Mūsų kraštas – tautinis krikščioniškos minties savaitraštis, ėjęs 1924 m. birželio 13 d. – gruodžio 14 d. Šiauliuose.

Istorija

Leido ir redagavo Stasys Jokubauskas. Spausdino spaustuvė „Titnagas“. Išėjo 9 numeriai. 1924 m. pabaigoje vietoje „Mūsų krašto“ pradėtas leisti „Šiaulietis“.
1989 m. Formulės 1 sezonas

Sezono apžvalga

Šiais metais Formulėje 1 baigėsi turbo variklių era. Taip pat buvo įvestos ir kelios kitos naujos taisyklės. FIA, norėdama padidinti pilotų saugumą, nusprendė, kad visų pilotų kojos boliduose turi būti prieš priekinę ašį. Tuo tarpu bolidų dizaineriai, nemąstydami apie pilotų patogumą, tiesiog pagamino mažesnius ir ankštus bolidų kokpitus.
Sezone puikią formą demonstravo brazilas Ayrton Senna, laimėjęs net 13 kvalifikacijų iš 16, tačiau pasiekti pergales nebuvo taip lengva, jų jo sąskaitoje buvo šešios. Alain Prostas, laimėjęs tik keturis GP, tačiau kitose lenktynėse užimdavęs aukštesnes vietas, nei brazilas, tapo čempionu. Viską galėjo pakeisti priešpaskutinis sezono GP Japonijoje, tačiau jų metu brazilas buvo diskvalifikuotas dėl pašalinių žmonių pagalbos įstumiant jį atgal į trasą bei dėl tyčinės avarijos su komandos draugu Alainu Prostu. Be diskvalifikacijos brazilas gavo ir 100.000 $ baudą.
Juozapas Adrijonas Masalskis

Biografija

Kilęs iš rusų kilmės Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės didikų Masalskių giminės. Tėvas Mykolas Juozapas Masalskis, motina – Pranciška Oginskaitė. Broliai – Kazimieras Adrijonas Masalskis, Ignotas Jokūbas Masalskis, Jonas Mikalojus Masalskis, seserys – Kotryna Niesiolovskienė, Marijona ir Teresė Masalskaitės.

Valstybės tarnyba

Gardino (nuo 1748 m.), Berznyko, Lazdijų, Propoisko ir Vislicos seniūnas, Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės kariuomenės lengvosios kavalerijos pulkininkas, nuo 1754 m. – Abiejų Tautų Respublikos kavalerijos generolas majoras, nuo 1763 m. – Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės kariuomenės generolas leitenantas. 
1744, 1750, 1756, 1758 ir 1760 m. ATR Seimo pasiuntinys, 1752 ir 1754 m. – Seimo maršalka. Priklausė Čartoriskių politinei grupuotei Familia, buvo vertinamas kaip gabus politikas, siekęs pertvarkyti Abietų Tautų Respublikos valždios struktūras. Nuo 1764 m. - Generalinės LDK konfederacijos narys. 
1748 m. Vyriausiojo Lietuvos Tribunolo deputatas ir maršalka, nuo 1754 m. Lietuvos dvaro paiždininkis.

Apdovanojimai

1761 m. apdovanotas Baltojo Erelio ordinu.
Vilniaus Viršuliškių mokykla

Istorija

Vilniaus 45-oji vidurinė mokykla įsteigta 1977 m. balandžio 8 d. Vilniaus miesto tarybos pirmininko 1994 m. birželio 21 d. potvarkiu Nr. 62 45-ajai vidurinei mokyklai suteiktas Vilniaus Viršuliškių vidurinės mokyklos vardas. Mokykla 2013 m. pertvarkyta į pagrindinę mokyklą.
Vaclovas Daunoras

Biografija

1954–1958 m. koncertavo Jono Švedo liaudies dainų ir šokių ansamblyje „Lietuva“. 1957–1962 m. studijavo LSSR konservatorijoje (Zenono Paulausko klasė). 1960–1971 m., 1973–1975 m. ir nuo 1980 m. LSSR operos ir baleto teatro, 1971–1973 m. LSSR filharmonijos, 1975–1976 m. Kauno muzikinio teatro solistas. 1966–1968 m. stažavo Milano teatre „La Scala“, kur dainavo Monteronę G. Verdi operoje „Rigoletas“ ir Didįjį žynį V. A. Mocarto „Idomenėjuje“. 1967 m. „Rigoleto“ spektaklyje dainavo su Lučianu Pavaročiu. Nuo 1968 m. dėstė LSSR konservatorijoje, 1983 m. profesorius. Mokinė Jolanta Čiurilaitė. 
1988 m. dalyvavo Sąjūdžio veikloje, tačiau po pirmojo Sąjūdžio suvažiavimo vykusioje spaudos konferencijoje pareiškė, jog pasitraukia iš jo veiklos dėl kraštutinių siekių apraiškų. Sąjūdžio veikloje daugiau nedalyvavo. 1993 m. išvyko į JAV. 1996 m. pradėjo dainuoti Niujorko „Metropolitan Opera“ teatre. 2005 m. baigė savo karjerą.

Muzikinė veikla

Vaclovas Daunoras – vienas labiausiai pasaulyje išgarsėjusių lietuvių dainininkų, charizmatiškasis bosas. 1960 m. debiutavo operoje „Karmen“ Eskamiljo vaidmeniu. 1962 m. iškovojo trečią vietą M. Glinkos konkurse Maskvoje. 1966 m. tarptautiniame P. Čaikovskio konkurse Maskvoje pelnė ketvirtą vietą. 1971 m. tarptautiniame Tulūzos (Prancūzija) konkurse laimėjo „Grand Prix“.
Gastroliavo Bulgarijoje, Lenkijoje, Čekoslovakijoje, VDR, Švedijoje, Italijoje, Prancūzijoje, Suomijoje, JAV, Kanadoje, Egipte.
Hapoel Bnei Lod FC

Istorija

Klubas įkurtas 1957 m. 1984 m. iškovojo šalies futbolo taurę.