google/wiki40b huggingface dataset:
Uljana Semionova

Biografija

Gimė 1952 m. kovo 9 d. Latvijos rusų šeimoje Zarasuose, nes iki šio miesto ligoninės kelias arklio tempiamu vežimu Latvijoje gyvenusiems tėvams buvo artimesnis nei iki Daugpilio ligoninės. Natalijos ir Ilariono Semionovų šeimoje 3,6 kg ir 52 cm ūgio naujagimė buvo penktasis vaikas. Iki 13 metų gyveno Medumo pagaste. 13-metė jau buvo išstypusi iki 190 cm. Per visą Uljanos sportinę karjerą dėl jos ūgio kildavo diskusijų: įvairūs šaltiniai nurodydavo 208 cm, 213 cm ar netgi 228 cm. Tėvas buvo 176 cm ūgio, mama – dešimčia centimetrų žemesnė. Penktoje klasėje ištįsus iki 180 cm, tėvas nuvežė į Rygą pas gydytojus tyrimams, tačiau medikai nuramino, esą viskas gerai.
Krepšininkės karjerą pradėjo 1965 m. Rygos TTT klube. 1967 m. būdama 15 metų ir 2,12 cm ūgio buvo pakviesta į pagrindinę komandą, kurioje žaidė iki 1987 metų. 1987–1988 m. žaidė Ispanijos Tintoretto komandoje, 1988–1989 m. Prancūzijos Union Sportive Valenciennes Olympic komandoje. Per savo karjerą 2 kartus tapo olimpine, 3 kartus pasaulio, 10 kartų Europos, 11 kartų moterų Eurolygos, 1 kartą Ronchetti taurės ir 15 kartų TSRS čempione. Asmeninis rezultatyvumo rekordas – 54 taškai (1975 m.).
1976 m. apdovanota Darbo raudonosios vėliavos ordinu. 1993 m. priimta į krepšinio šlovės muziejų Springfilde. 1995 m. apdovanota Trijų žvaigždžių ordinu.
Ivanas Bagdanovičius Sapiega

Biografija

Gimė 1486 metais ir buvo vienintelis Bogdano Sapiegos sūnus. Savo karjerą pradėjo karaliaus Aleksandro Jogailaičio dvare, kur pirmą kartą minimas 1507–1508 metais. 1508 m. su savo dėde Ivanu Sapiega vyko į Maskvą, kaip jo pagalbininkas. 1517 m. tapo Vitebsko vaivada. Apie 1520 m. susituokė su Ana Sanguško, su kuria susilaukė dviejų sūnų Povilo Sapiegos ir Ivano. 1529 m. tapo Palenkės vaivada. 1531–1532 m. ir 1536 m. dirbo diplomatinį darbą Maskvoje. 1534 m. dirbo Osmanų imperijoje. 1541 m. dėl karalienės Bonos Sforzos intrigų buvo įkalintas Vilniuje. Po karaliaus Žygimanto Augusto užtarimo 1542 m. balandžio 25 d. išleistas iš kalėjimo.
Nusikalstamumas Lietuvoje

Nusikalstamumas Lietuvoje - neteisėto elgesio atliekant baudžiamąsias veikas visuma Lietuvoje.

Istorija

Lietuvoje pastaruoju metu, kai pereinama iš vienos socialinės, politinės sistemos į kitą, minėtų prieštaravimų ir nusikalstamumo problema tampa itin didelė. Kriminogeninė situacija Lietuvoje yra labai panaši į buvusios SSRS respublikose ir Rytų Europos šalyse, kuriose iš totalitarinės visuomenės pereinama į demokratinę.
Nusikalstamų veikų 2010 m. Lietuvoje, lyginant su 2009 metais, sumažėjo 6,7 procento. LR vidaus reikalų ministerijos duomenimis, 2010 m. įvykdyta 77,7 tūkst. nusikalstamų veikų, iš jų viešose vietose - 20 tūkstančių. Pastarasis skaičius mažiausias nuo 2004 metų. 2009 m. viešose vietose nusikalstamų veikų buvo 21 000.
Lyginant 2010 metų sausio-lapkričio mėnesių duomenis su tuo pačiu laikotarpiu 2009 m., labiausiai nusikalstamų veikų sumažėjo kurortuose - Neringoje (50 proc.), Palangoje (24 proc.) bei Druskininkuose (21,3 proc.). Daugiau nusikaltimų veikų buvo padaryta Birštone (50,6 proc.), Lazdijų (32,1 proc.) ir Alytaus (20,6 proc.) rajonuose. Vilniaus mieste, lyginant šiuos laikotarpius, nusikalstamų veikų padaryta 14,4 proc. mažiau.
Fitopatologija

Istorija

Iki XIX a. fitopatologija buvo plėtojama kaip mikologijos šaka, tik XIX a. pabaigoje tapo savarankišku mokslu. Apie 1900 m. pradėta tirti atsparias ligoms augalų veisles. XX a. I pusėje sukurta augalų infekcinių ligų prognozavimo metodų, pradėta efektyviau naudoti fungicidus, ištirtas agrotechninių veiksnių (pvz., sėjomainos, sėjos laiko) fitopatologinius poveikius, nustatyta augalų imuniteto ligoms reikšmė. XX a. 8 dešimtmečio pradžioje JAV fitopatologai atrado naujus augalų ligų sukėlėjus viroidus, o Japonijos – mikroplazmiškus organizmus.
Anaheimo Ducks

Istorija

Klubas buvo įkurtas 1993 m. Volto Disnėjaus kompanijos iniacityva, pagal filmą „The Mighty Ducks“. Disnėjus 2005 m. pardavė komandą Henriui ir Siuzanai Samueliams, kurie pakeitė pavadinimą į Anaheimo „Ducks“.
Klaipėdos autobusų stotis

Klaipėdos autobusų stotis – viena naujausių ir moderniausių autobusų stočių Lietuvoje. Įsikūrusi Klaipėdoje, Butkų Juzės g. 9 (miesto centre), greta Klaipėdos geležinkelio stoties (Priestočio g.) ir skulptūrų parko.
Per dieną Klaipėdos autobusų stoties paslaugomis naudojasi 6000–8000 keleivių, o per metus apie 2 milijonai keleivių.

Istorija

Dabartinis Klaipėdos autobusų stoties pastatas yra jau trečias. Pirmoji autobusų stotis stovėjo toje pačioje vietoje, tačiau buvo dengta mediniu stogu, kuris vienos audros metu buvo nuplėštas vėjo. Antroji autobusų stotis buvo statoma 1987–1989 metais. Ši buvo suprojektuota per didelė ir nefunkcionali, todėl 2009 metų pradžioje ji buvo nugriauta ir pradėta statyti trečioji (šiandieninė) Klaipėdos autobusų stotis. Statybų darbai baigti ir Klaipėdos autobusų stotis oficialiai atidaryta 2009 m. rugpjūčio 28 dieną. Stotį sudaro dvi dalys: Klaipėdos autobusų stotis ir komercinės paskirties patalpos (maisto prekių parduotuvė, suvenyrai, spauda ir pan.). Dalį išlaidų dėl naujojo stoties pastato statybos finansavo komercinės dalies atstovai.
Čerč Stretono geležinkelio stotis

Čerč Stretono geležinkelio stotis (angl. Church Stretton railway station) – geležinkelio stotis, aptarnaujanti Anglijos miestą Čerč Stretoną. Stotis įsikūrusi prie Velso Pelkių linijos. Aptarnauja bendrovė Arriva Trains Wales. Vyksta traukiniai iš Kardifo į Mančesterį per Herefordą, Šrousberį, Kru.
Yra 2 platformos.
Kalino valsčius

Istorija

Valsčius buvo panaikintas 1954 metų rugsėjo 29 dieną. Dabartinė buvusio valsčiaus teritorija priklauso Plaskų valsčiui ir Augustavo valsčiui. Nuo XIII a.-XIV a. iki 1795 metų valsčius priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Pagal 1920 metų liepos 12 dienos Lietuvos-Tarybų Rusijos taikos sutartį valsčius buvo priskirtas Lietuvos Respublikai.
Rašto sistema

Raštas yra simbolių (rašto ženklų) sistema, naudojama komunikacijai ir žodinei informacijai tam tikra kalba išsaugoti. Ji užrašoma tam tikroje laikmenoje ir gali būti perskaityta.
Pažymėtina, kad rašto sistemos apibrėžimas yra gana abstraktus, nes ir tautos, naudojančios tą pačią sistemą, dažnai turi papildomų simbolių tik savai kalbai būdingiems garsams parašyti, be to, kai kurių bendrų simbolių reikšmė gali būti kita.
Rašto sistema pirmiausia yra skirta kalbai užrašyti, bet jai labai artimos sistemos yra muzikinė notacija, šokio raštas, matematiniai ženklai.

Sistemos pagal rūšis

Rašto sistemos yra kelių rūšių. Visas jas galima skirstyti į fonografines, nefonografines ir mišrias.

Rašto sistemų paplitimas

Populiariausia pasaulyje rašto sistema yra lotynų raštas dėl jo universalumo ir ypač paplitusio naudojimo, o populiarumas vis dar didėja: per dvidešimtą amžių prie lotynų rašto perėjo nemažai kalbų (turkų, somalių, vietnamiečių, Vidurinės Azijos kalbos ir kt.). Daugeliui kalbų užrašyti vartojamos dar dvi sistemos: kirilica ir arabų raštas.
Kirilicos platesniam paplitimui turėjo įtakos Tarybų Sąjungos politika, pagal kurią daugelis Tarybų Sąjungos tautų buvo priverstos pereiti prie kirilicos vietoj anksčiau naudotų rašto sistemų (lotyniškos, arabiškos). Po Tarybų Sąjungos žlugimo dalis šių tautų kirilicos atsisakė (moldavai, uzbekai, azeriai, turkmėnai). Arabų rašto paplitimui didelę įtaką turėjo islamo plitimas. Kai kurios arabų raštą naudojusios tautos vėliau perėjo prie lotyniškos abėcėles (turkai, somaliai).
Po kelias kalbas užrašyti yra naudojamos dar trys rašto sistemos: etiopų raštas (amharų ir tigrajų kalboms), kinų raštas (kinų dialektams, iš dalies naudojamas ir japonų bei korėjiečių kalboms) bei devanagari (hindi ir kt.). Visos likusios sistemos naudojamos tik vienai kalbai užrašyti ir visos jos yra Azijoje, išskyrus tris (graikų raštą, gruzinų raštą bei armėnų raštą).
Lietuvos viešojo administravimo lavinimo institucijų asociacija

Akademinė taryba

2004 m. prie Lietuvos viešojo administravimo asociacijos įkurta Akademinė taryba. Ji kaupia mokslines, teorines ir praktines žinias, skatina nuolat modernizuoti valstybės tarnautojų, viešojo administravimo bei kitų sričių specialistų ugdymą ir taip pat tobulina Lietuvos viešojo administravimo lavinimo institucijų veiklą. Taryba veikia kaip Lietuvos viešojo administravimo lavinimo institucijų asociacijos veiklos kolektyvinis ekspertas, atliekantis viešojo administravimo lavinimo procesų monitoringą bei konsultuojantis šių institucijų vadovus ir darbuotojus viešojo administravimo lavinimo tobulinimo klausimais.
Jaučio uolos urvas

Tyrimai

1872 m. čekų archeologas Jindržichas Vankelis (Heinrich Wankel) pradėjo kasinėti urvo prieangį. 1932–1939 m. jį ištyrė Robertas Burkhardtas. 1990 m. ištirti antropologiniai ir archeologiniai radiniai.
Urvo prieangyje rastas labai gerai išlikęs kapas. Jame kartu su vadu buvo palaidota keturiasdešimt, manoma, per ritualines apeigas nužudytų jaunų moterų, lobis, kurį sudarė juvelyriniai dirbiniai, daugiausia ginklai ir papuošalai. Kapas buvo įrengtas pomirtiniam gyvenimui: rasta gyvūnų kaulų, audinių ir grūdų liekanų, indų, tarp jų – iš metalo juostos padarytas indas, varinė jaučio statulėlė, taip pat stiklo ir gintaro karolių. Radinius saugo Vienos gamtos ir istorijos muziejus.

Greta Jaučio uolos urvo yra speleologų lankomas urvas.
Urkionys

Istorija

1950–1963 m. buvo Urkionių apylinkės centras.
Ā

Ā ir ā (A su diakritiniu ženklu brūkšneliu) – antroji žemaičių abėcėlės raidė. Žemaičių kalboje raidės pavadinimas yra ėlguojė ā (liet. a ilgoji). Ā yra modifikuota raidė A.
Reiškia garsą: [a:]. Raidė žymi ilgąjį balsį A.
Taip pat naudojama latvių kalboje.

Pavyzdys latvių kalba

 /a:/ (info)
Pomeronas (kolonija)

Istorija

Pomerono upės pakrantėse 1581 m. olandų kolonistai iš Zelandijos įkūrė prekybinį postą. 1596 m. šį postą sunaikino indėnai ir ispanai. Kolonistai su savo vadovu Joost van der Hooge pasitraukė į salą Esekvibo upėje ir ten įkūrė naują Esekvibo koloniją.
Nauja ir žymiai rimtesnė kolonizacija buvo pradėta 1650 m., kai vadovaujant Olandų Vest-Indijos kompanijai buvo kuriamos plantacijos, kuriose dirbo afrikiečiai vergai. Buvo įkurtas mažas miestas Nieuw Middelburg, buvo pastatyta Nova Zeelandia tvirtovė, turėjusi apsaugoti mažą koloniją. Kolonijai grėsmę kėlė prancūzų korsarai, kurie 1689 m. užpuolė koloniją ir ją visiškai sunaikino. Pastatai ir cukraus gamybos įrenginiai buvo sudeginti, o vergai išgabenti į Prancūzijos kolonijas. Plantacijos nebuvo atstatytos, kolonija buvo apleista.
XVIII a. pabaigoje plantatoriai vėl ėmė Pomerono upės pakrantėse kurti plantacijas. Bet tuo metu šias žemes administravo Nyderlandų Esekvibo ir Demeraros kolonijos. 1796 m. Esekvibo ir Demeraros kolonijas užkariavo britai, nes Nyderlandai tuo metu buvo Prancūzijos sąjungininkai.
Pagal Amjeno taikos sutartį (1802 m.) kolonija buvo grąžinta Nyderlandams, tačiau po metų D. Britanija pareikalavo ją grąžinti jai. Pagal 1814 m. pasirašytą Anglijos-Nyderlandų Londono sutartį buvo sutarta, kad Esekvibo ir Demeraros kolonijos (buvusi Pomerono kolonija įėjo į šias žemes) bei Berbiso kolonija turi būti perduoti D. Britanijai. 1831 m. šios kolonijos tapo Britų Gvianos dalimi.
Strypinis pramušas

Istorija

Pirmosios patrankos šaudė grynai kinetiniais sviediniais, kurie kaudavo savo judėjimo kinetine energija. Tokie sviediniai buvo pradžioje akmeniniai, vėliau – metaliniai rutuliai. Tokių sviedinių kaunamąją galią lėmė tik jų žiotinė energija, priklausanti nuo greičio ir sviedinio masės (o ši – nuo kalibro ir sviedinio medžiagos tankio). Kinetinių sviedinių pagrindinė paskirtis būdavo pramušti šarvus ir panašias gynybines struktūras – akmenines pilių sienas, medinius laivų bortus ar šiuolaikinių tankų šarvus.
Sviediniai, kurių kaunamoji geba priklauso nuo sprogstamosios medžiagos, ypač svarbūs pabūklams su palyginti mažu žiotiniu greičiu.
Avačios užutėkis

Avačios užutėkis arba Avačios įlanka (rus. Авачинская губа, Авачинская бухта) – Ramiojo vandenyno dalis, įsiterpusi į Kamčiatkos pusiasalio (Rusija) pietrytinį krantą. Ilgis 24 km, didžiausias plotis 8 km, žiočių plotis 3 km, didžiausias gylis 26 metrai. Įlankos krantai aukšti, statūs. Įteka Avačios ir Paratunkos upės.
Prie Avačios įlankos įsikūręs Kamčiatkos Petropavlovsko uostamiestis bei uždaras Viliučinsko miestas (povandeninių laivų bazė). Užutėkyje yra ryškus objektas – uolos „Trys broliai“.
Algimantas Baltakis

Biografija

Gimė daugiavaikėje, septynių vaikų šeimoje. Tėvas vargoninkas, šaulių vadas, mama dirbo maisto fabrike. Vaikystę praleido Leliūnuose, 1933–1937 m. Strazdiškyje (Anykščių raj.). 1937 m. su tėvais persikėlė gyventi į Kauną. Karui baigiantis šeima atsidūrė Kelmės dvare.
1949 m. aukso medaliu baigė Kauno 4-ąją gimnaziją. 1949–1954 m. Vilniaus universiteto Istorijos ir filologijos fakultete studijavo lietuvių kalbą ir literatūrą. 1953–1954 m. vadovavo Vilniaus jaunųjų rašytojų sekcijai, redagavo almanachą „Jaunieji“.
1952–1956 m. žurnalo „Tarybinė moteris“ literatūrinis darbuotojas, skyriaus vedėjas, atsakingasis sekretorius. 1956–1990 m. (su dvejų metų pertrauka) žurnalo „Pergalė“ redakcijoje: 1956–1957 m. Kritikos skyriaus vedėjas, 1957–1959 m. Prozos ir poezijos skyriaus vedėjas, 1959–1964 m. atsakingasis sekretorius, 1964–1976 m. vyriausiasis redaktorius, 1978–1985 m. vyriausiojo redaktoriaus pavaduotojas, 1985–1990 m. vėl vyriausiasis redaktorius. Nuo 1990 m. žurnalo „Metai“ redakcinės kolegijos narys.

Kūryba

Kūrinius pradėjo spausdinti 1952 m. Ankstyvieji eilėraščiai lyriniai, grindžiami liaudies dainos, romanso stilizacija; juose žymus ideologizavimas. Vėlesnėje kūryboje vyrauja buitinio tipo eilėraščiai, šnekamosios kalbos intonacijos. Rinkinyje „Strazdiškio elegijos“ poetizuojama tėviškės kaimo aplinka, žmonės, pirmieji vaiko įspūdžiai. Rinkinyje „Vienuolynas“ vyrauja nepriklausomybės atkūrimo laikotarpio refleksijos. Daug jo eilėraščių tapo dainomis.
Išleido literatūros kritikos knygų. Išvertė Aleksandro Bloko, Roberto Roždestvenskio, Jevgenijaus Jevtušenkos, Ojaro Vaciečio ir kt. poezijos. Jo eilėraščių rinkinių išleista latvių ir rusų kalbomis.
Vampyro dienoraščiai

Serialo apžvalga

Praėjus keleriems mėnesiams po septyniolikmetės Elenos Gilbert ir jos penkiolikmečio brolio Džeremio tėvų žūties automobilio avarijoje, paaugliai vis dar stengiasi priprasti prie naujosios gyvenimo realybės. Elena visada buvo pavyzdinga mergina: graži, stropi, mokyklos socialinio gyvenimo aktyvistė, tačiau dabar ji užsisklendusi savyje, bandydama nuslėpti savo sielvartą. Vienintelę paguodą ji randa savo tarp draugų – geriausios draugės Bonės, draugės ir priešės viename – Karolinos ir buvusio vaikino Meto. Tuo tarpu Džeremis pasirenka kur kas pavojingesnį kelią: norėdamas numalšinti skausmą, jis svaiginasi narkotikais. Taip pat jam ramybės neduoda klausimas, kodėl Meto sesuo Vikė staiga jį atstumia ir pradeda draugauti su didžiausiu Džeremio varžovu Taileriu.
Prasidėjus mokslo metams, Elena su draugėmis susižavi gražiu ir paslaptingu naujoku, vardu Stefanas Salvatorė. Stefanas ir Elena iškart pajaučia abipusę trauką nepaisant to, jog Eleną glumina keistas Stefano elgesys. Tačiau ji nežino didelės Stefano paslapties – jis yra vampyras. Antrąjį jų pažinties vakarą nutinka nelaimė, kai Vikei miške įkanda paslaptingas gyvūnas. Nujausdamas, kieno tai galėjo būti darbas, Stefanas parskuba namo ir ten randa savo 15 metų nematytą vyresnįjį brolį Deimoną. Deimonas taip pat vampyras ir šie broliai turi ilgą ir nelabai gražią praeitį. Deimonas tyčiojasi iš Stefano dėl to, jog jis pasirinko gyvenimą be smurto ir žiaurumo, tačiau tuo pačiu supranta jo pamišimą dėl Elenos – juk ji be galo panaši į moterį, kurią Stefanas mylėjo daugiau nei prieš šimtą metų. Dabar šie du broliai vampyrai, geras ir blogas, kausis dėl Elenos, jos draugų, šeimos narių ir viso miestelio sielų.
Ségolène Royal

Biografija

Gimusi ketvirtaja pulkininko Žako Ruajalio ir Helenos Deai aštuonių vaikų šeimoje. Pradinę ir vidurinę mokyklas baigė Šarme (Vogėzai). 1968 m. baigė privatų Epinalio licėjų ir tęsė studijas Nansi universitete. 1978 m. baigė Paryžiaus politinių mokslų institutą, 1980 m. Nacionalinę administravimo mokyklą, stažavosi Administraciniame tribunole.
1970 m. pradėjo bendrą gyvenimą su Nacionalinės administravimo mokyklos vakarėlyje sutiktu būsimuoju mokesčių inspekcijos referentu, dabartiniu PS vadovu Fransua Holandu. Jiems gimė Tomas (1984 m.), Klėmansa (1985 m.), Žiulienas (1987 m.) ir Flora (1993 m.)

Politinė karjera

1978 m. tapo PS nare. 1982 – 1988 m. Respublikos prezidento sekretoriate kuravo sveikatos, aplinkosaugos ir jaunimo klausimus. 1983 m. išbandė savo jėgas rinkimuose į Viler-sur-Mer, kur po vyro mirties gyveno jos motina, savivaldybės tarybą. Tačiau gavusi pasiūlymą balotiravosi kitame, Truvil-sur-Mer mieste ir iki 1986 m. buvo tarybos opozicijos narė. 1989 – 1995 m. Melio ir 1995 – 2001 m. Niorto (Deu Sevras) savivaldybių tarybų narė.
1992 m. buvo išrinkta į Puatu Šaranto regioninę tarybą, bet pasitraukė, kai gavo pasiūlymą dirbti Pjero Beregovua vyriausybėje, nuo 2004 m. šios tarybos pirmininkė. 1992-1998 m. Deu Sevro generalinės tarybos narė.
1988–1992 m. (pasitraukė tapusi vyriausybės nare), 1993 – 1997 m., 1997 m. nuo birželio iki liepos mėn. (pasitraukė, tapusi Lionelio Žospeno vyriausybės nare) ir nuo 2002 m. Nacionalinės asamblėjos deputatė nuo Deu Sevro departamento.
1992 m. balandžio 3 d. – 1993 m. kovo 29 d. aplinkosaugos ministrė, 1997–2000 m. įgaliota ministrė mokyklų steigimo klausimais, 2000–2001 m. šeimos ir vaikystės, 2001–2002 m. šeimos, vaikystės ir neįgaliųjų klausimams.
The New Saints FC

Istorija

1959 metais įkurtas „Llansantffraid FC“ klubas, atstovaujantis Llansantffraid-ym-Mechain gyvenvietę. Klubo komanda iki 1990 metų žaidė ketvirtame Velso futbolo sistemos lygyje – Montgomeršyro mėgėjų lygoje, kurios čempionais tapo 7 kartus. 1990 metais komanda pateko į Vidurio Velso lygą, kitais metais pakilo į Cymru Alliance lygą, o 1993 metais – į Velso lygą.
1996 metais komanda laimėjo Velso taurę ir pirmą kartą pateko į UEFA Taurių laimėtojų taurės varžybas. Tais pačiais metais komandos remėjais tapo Total Network Solutions ir klubo pavadinimas pakeistas į „Total Network Solutions Llansantffraid FC“ (kitais metais paliktas tik „Total Network Solutions FC“).
2003 metais klubas susijungė su gretimos gyvenvietės Oswestry Town FC klubu. 2005 metais komanda laimėjo Velso lygos čempionatą bei Velso taurę. 2006 metais Total Network Solutions komnapiją nusipirko British Telecom ir sponsoriaus netekęs klubas pervadintas į „The New Saints“.
Kristijonas IV

Biografija

Kilęs iš Oldenburgų dinastijos. Frederiko II ir Sofijos iš Meklenburgo-Šverino sūnus, Onos Danės, Škotijos, Anglijos ir Airijos karaliaus Jokūbas VI žmonos, brolis, Frederiko III tėvas.

Valdymas

1588 m. mirus tėvui iki 1596 m. už mažametį Kristijoną valdė Valstybės Tarybos nariai. Iš pradžių jis daugiausia rūpinosi amatų, prekybos, žemės ūkio plėtote, siekė įgyti kolonijų, todėl 1616 m. įkūrė Vest Indijos bendrovę. Įsteigė manufaktūrų, bandė karaliaus žemėse lažą pakeisti činšu.
Įkūrė daug miestų, dalis jų pavadinta jo vardu, pastatydino pilių, rūmų. Plėtė ir gražino Kopenhagą, atstatė sudegusį Oslą, pavadino jį Christiania. 1639 m. atstatė Kronborgo pilį, kurią Viljamas Šekspyras siejo su Hamleto vardu. Mokslo ir meno mecenatas, rūpinosi švietimu. Užsienio politikoje siekė Danijos vyravimo Baltijos jūros regione. Pertvarkė kariuomenę, sustiprino laivyną.
1611–1613 m. laimėjo Kalmaro karą su Švedija. Vėliau patyrė nesėkmę per Trisdešimties metų karą, kuriame Danija dalyvavo 1625–1629 m., bet teritorijų neprarado. Nesėkmingas buvo 1643–1645 m. karas su Švedija. 1644 m. jūrų mūšyje Kylio įlankoje neteko akies. Šis įvykis minimas Danijos karališkajame himne „Karalius Kristijonas“ (Kong Kristian).
Changalaso ulusas

Geografija

Teritorija yra centrinėje Jakutijoje. Didžiąją jos dalį užima Lenos plynaukštė, rytiniu pakraščiu teka Lenos upė, prie kurios įsikūrusios beveik visos uluso gyvenvietės.
Vidutinė sausio mėnesio temperatūra -40 °C, liepos mėnesio temperatūra +19 °C. Vidutinis metinis kritulių kiekis 200–350 mm.
Ties Lenos ir Siniajos santaka yra Lenos stulpų nacionalinis parkas, kuriame saugomi unikalūs geologiniai dariniai Lenos pakrantėje.
Nepakenčiami kaimynai (komedija)

Siužetas

Pasakojama apie rašytoją, kuris televizijos debatuose save pristato kaip liberalų žmogaus teisių gyvėją. Jo oponentas jį išprovokavo ir Fužerolis laidos metu pasikviečia tuos, kam reikia pagalbos, į savo namus, net adresą pasako. Aišku, nesitikėjo, kad bus pasekmių. Laidą žiūrėjo Babiko šeimyna, o Ervanas įtikina romus, kad juos geras dėdė pasikvietė į svečius. Į ištaigingus namus atvyko Babikas ir jo šeimynėlė. Fužerolis leido atvykėliams įsikurti sode, nes bijojo skandalo. Svečiai linkę elgetauti, vagiliauti ir gyvena kitaip nei eiliniai prancūzai. Fuželoriai priversti taikytis su naujaisiais kaimynais, kurie įsikūrė jų sode, o vėliau ir namuose.
Endemizmas

Endemai (Endemikai) – augalų, gyvūnų ar grybų rūšys, gyvenančios tik tam tikrame geografiniame regione.
Endeminių rūšių daugiausiai pasitaiko geografiškai izoliuotose biotopuose, pvz salose, senose pelkėse, dideliuose ežeruose.
Trombocitopenija

Trombocitopenija (sutr. trombopenija) – laikinas ar pastovus trombocitų (kraujo plokštelių) kiekio sumažėjimas kraujyje. Ji gali pasireikšti polinkiu kraujuoti. Priklausomai nuo tyrimo metodų ir laboratorijos normų, apatinė trombocitų skaičiaus normos riba yra 100 000–150 000 x 10⁹/L. Trombocitopenija pati savaime nėra liga, ji visada yra kitos ligos simptomas.

Priežastys

Priežastys gali būti suskirstytos į įgytas ir įgimtas. Įgytos priežastys dažnai yra autoimuninės kilmės, dėl autoantikūnų ar aloantikūnų susiformavimo prieš trombocitus. Daugelio ligų atveju sunku išskirti pagrindinę priežastį, pavyzdžiui sunkios infekcijos atveju reikšmę turi tiek padidėjęs trombocitų suvartojimas, tiek ir sumažėjusi jų gamyba. Geras visų rūšių priežasčių trombocitopenijos pavyzdys yra nėštumas.

Pseudotrombocitopenija

Dažnai nustatomas mažas trombocitų kiekis kraujo tyrime gali būti dėl pseudotrombocitopenijos: tyrimo metu naudojami kraujo ėmimo mėgintuvėliuose esantys antikoaguliantai (EDTA, etilendiamintetraacetatas) kai kuriems asmenims sukelia trombocitų sulipimą (agliutinaciją). Pseudotrombocitopenija patvirtinama mikroskopiniu kraujo tyrimu, kuriame matomi sulipę, agliutinavę trombocitai. Kontrolinis kraujo tyrimas turėtų būti atliekamas naudojant kitą antikoaguliantą, pavyzdžiui natrio citratą.

Vaistų sukelta trombocitopenija

Vaistų sukelta trombocitopenija pagal mechanizmą skirstoma į imuninės kilmės ir į trombocitopeniją dėl kaulų čiulpų funkcijos slopinimo. Dažniausia imuninės kilmės trombocitopenija yra heparino sukelta trombocitopenija. Neimuninės kilmės vaistų sukelta trombocitopenija yra dėl mielosupresijos – kaulų čiulpų funkcijos slopinimo. Šis poveikis būdingas daugeliui priešvėžinių vaistų, ypač chemoterapinių vaistų.

Diagnostika

Trombocitų skaičius nustatomas kraujo tyrimu, pseudotrombocitopenijai atmesti atliekamas mikroskopinis kraujo tyrimas. Tolesni tyrimai priklauso nuo konkretaus ligonio ir įtariamos priežasties, žr. išvardintų ligų ir kitų patologinių būklių straipsnius.

Gydymas

Trombocitopenija gydoma tik esant simptomams, gydymo pagrindas yra jos priežasties – trombocitopeniją sukėlusios ligos – gydymas. Esant kraujavimui galima skirti trombocitų koncentrato transfuzijas. Nerekomenduojama trombocitų transfuzija esant imuninės kilmės trombocitopenijai, kadangi tai skatina naujų antikūnų formavimasi ir gali dar pabloginti kraujo rodiklius. Trombocitai turėtų būti perpilami esant kraujavimui, numatant operaciją ar kitą invazinį tyrimą, taip pat esat labai ženkliai trombocitopenijai: <5x10⁹/L, arba <10x10⁹/L ir esant karščiavimui, padidėjusiai kraujavimo rizikai ar būklei po kraujavimo.
Kai kuriais atvejais efektyvūs yra trombopoetino receptorių agonistai eltrombopagas ir romiplostimas.