google/wiki40b huggingface dataset:
Karkinito įlanka

Karkinito įlanka (ukr. Каркінітська затока) – Juodosios jūros įlanka ties Ukrainos krantais. Skiria šiaurės vakarų Krymą nuo žemyno. Įsiterpia į sausumą 118,5 km. Gylis vakarinėje dalyje 36 m, rytinėje 10 m. Speiguotomis žiemomis užšąla.
Uostai prie Karkinito įlankos: Skadovskas, Chorlai. Taip pat prie įlankos yra Armiansko ir Krasnoperekopsko miestai.
Kerčės pusiasalis

Kerčės pusiasalis (ukr. Керченський півострів) yra rytinė Krymo pusiasalio dalis.
Kerčės pusiasalio ilgis iš vakarų į rytus yra apie 90 km, o iš šiaurės į pietus nuo 17 iki 50 km ilgio. Pusiasalio plotas − 3000 km². Aukščiausias taškas − Hronio kalnas (175 m). Didžiausias miestas − Kerčė. 
Kerčės pusiasalį šiaurinėje dalyje skalauja Azovo jūra, vakarinėje dalyje − Azovo jūros įlanka Sivašas, rytuose − Kerčės sąsiauris, o pietuose − Juodoji jūra. Vakarinėje dalyje Kerčės pusiasalis su likusia Krymo dalimi jungiasi 17 km pločio Akmanaisko sąsmauka.
Veksiliarijus

Veksiliarijus (lot. Vexillarius) – Romos legiono signiferis, nešiojęs veksiliumą (lot. vexillum) – karinį štandartą. Tas štandartas būdavo ant ieties ar tiesiog ilgo koto skersinio kabanti audeklo marška su legiono pavadinimu ir emblema
Veksiliarijai egzistavo tiek pėsčiuosiuose legionuose, tiek kavalerijoje.
Radiantas

Meteorų lietaus radiantas – dangaus sferos taškas, į kurį žiūrint iš Žemės atrodo, kad jame yra meteorų spiečiaus šaltinis. Pavyzdžiui, atrodo, kad Perseidai „atsiranda“ iš taško, esančio Persėjo žvaigždyne.
Stebėtojas gali matyti tam tikro srauto meteorus bet kurioje dangaus vietoje, bet pratęsus atgal meteorų trajektorijas, jos susikirs to meteoro srauto radiante. Meteoras, kuris „neatsiranda“ iš tam tikro srauto radianto, vadinamas pavieniu ir nepriskiriamas tam srautui.

Priežastis

Meteorų lietūs atsiranda dėl dulkių ir meteoroidų, atsirandančių kometos trajektorijoje. Šios dulkės, atsiskyrusios nuo kometos, toliau skrieja kometos trajektorija, ir kai Žemė juda per tokias dulkes ir meteoroidus, įvyksta meteorų lietus. Kadangi visi meteoroidai juda maždaug ta pačia kryptimi, meteorų, skriejančių per atmosferą, trajektorijos susikirs viename taške kometos trajektorijos kryptimi.
Nelly Ciobanu

Dalyvavimas 2009 m. Eurovizijoje

Nelly Ciobanu atstovavo Moldovai 2009 m. Eurovizijoje Maskvoje, Rusijoje, su daina „Hora din Moldova“, kurią parašė ji ir kompozitorius Veaceslav Daniliuc. Ji užėmė 14 vietą, surinkusi 69 taškus.
Paidė

Istorija

Miestas žinomas nuo 1291 m. Čia buvo įkurta kalavijuočių pilis (išlikę griuvėsiai). Miesto teises gavo 1783 m. Iki 1917 metų vokiškai vadinosi Weißenstein.

Žymūs žmonės

Mieste gimė (1935 m.) estų kompozitorius Arvo Pärt, o savo vaikystę čia praleido Estijos supermodelis Carmen Kass.
Hermetinis rinkinys

Hermetinis rinkinys (lot. Corpus Hermeticum) – hermetizmo tradicijos tekstų korpusas, priskiriamas mitiniam mokytojui Hermiui Trismegistui. Siaurąja prasme tai Marsilijo Fičino išleistas tekstų rinkinys, plačiąja – visi hermetizmo tradicijai priskirtini tekstai. Tekstuose, išdėstytuose kaip pamokymai, aptariami dieviškumo, kosmoso, gamtos, proto pažinimo principai, pateikiama alcheminių, astrologinių žinių.

Istorija

Corpus Hermeticum samprata atsirado XV–XVI a. kai buvo inkunabulais išleisti Marsilijo Fičino parengti hermetinių tekstų vertimai iš graikų į lotynų kalbą. 1471 m. Fičinas išleido 13 traktatų rinkinį, jį pavadinęs De potestate et sapientia Dei („Apie Dievo galybę ir išmintį“). Jis leidimą parengęs pagal XI a. Bizantijos vienuolio, enciklopedininko Michaelio Pselo rankraščius, kuriuos į Italiją iš Makedonijos atgabeno vienuolis Leonardas. Nors Hermetiniu rinkiniu visų pirma vadinamas Fičino parengtas leidimas, tačiau panašiu metu hermetinių rankraščių vertimus išleido italas Lodovikas Lazarelis (jo vertimai sudaro paskutiniuosius korpuso traktatus). Corpus Hermeticum savo laiku susilaukė didžiulio populiarumo – nuo 1471 m. Fičino leidimo iki XVI a. pab. leidimas pakartotas 16 kartų, 1548 m. Florencijoje išleistas itališkas vertimas. Hermetinių rinkinių atsiradimas Italijoje paskatino alchemijos suklestėjimą, naujų idėjų genezę (šiais tekstais plačiai rėmėsi Džordanas Brunas, Džovanis Piko dela Mirandola, Tomas Braunas ir kt.).

Kilmė

Renesanso laikais Hermetinis rinkinys buvo manomas esant žinija iš Senovės Egipto, paskleista iš tiesų gyvavusio mokytojo Hermio Trismegisto. Buvo manoma, kad ši žinija vėliau lėmusi graikų filosofijos suklestėjimą. Marsilijus Fičinas pateikė tokią hermetinių tekstų perdavos grandinę: Zoroastras – Merkurijus Trismegistas – Orfėjas – Aglaotemas – Pitagoras – Platonas – Filolajas. Dabar šis tekstų rinkinys paprastai datuojamas apie II a. m. e., nors tekstuose iš tiesų atspindima daug idėjų, būdingų senovės Egipto išminties literatūrai. Vėlyvojo Egipto demotiniuose papirusuose rasta panašių dialogų tarp Toto (kuris graikų tapatintas su Hermiu) ir mokinio. Anot egiptologo Flinderso Pitrio, kai kurie hermetiniai tekstai gali siekti VI a. pr. m. e. Dalis hermetinių tekstų aptikta IV a. gnostikų Nag Hamadžio bibliotekoje, taip pat kituose panašaus laikmečio tekstuose sirų, koptų, arabų kalbomis.

Turinys

Hermetinio rinkinio tekstams būdingas religinis sinkretizmas, neoplatoniškųjų idėjų, judėjų misticizmo, antikinių misterinių tradicijų (orfizmo, pitagorizmo), gnosticizmo atspindžiai. Pagrindiniai tekstų veikėjai yra dieviškasis mokytojas Hermis Trismegistas, jo vyriausiasis mokinys Asklepijas, dvasinis Hermio sūnus Totas, karalius Amonas, Hermio ir Dievo Tėvo intelektas Poimandras, gerasis demonas, genijus Agatodemonas. Tekstuose aptariamos tokios sampratos kaip gnozis (žinija), noetinis intelektas (nusas), dievas, pasaulis, žmogus, gėris ir blogis, kūnas ir dvasia, demiurgas ir materija, eonas ir emanacijos, pasaulio sferos, metempsichozė ir „šviesos kūnas“, apokalipsė ir kt.
Vincas Knezėnas

Vincas Knezėnas (1912 m. spalio 12 d. Valkabūdžių k., Šakių raj. – 1995 m. liepos 23 d. Vilniuje) – chorvedys ir pedagogas.

Biografija

Šakiuose pramokęs muzikos, pradėjo vadovauti mėgėjų chorams. 1937–1941 m. Kauno konservatorijoje studijavo vargonavimą ir kompoziciją, lygia greta dirbo Lituanistikos instituto tautosakos archyve melodijų tvarkytoju, mokytojavo Kėdainių gimnazijoje.
1941–1942 m. Kaišiadorių gimnazijoje, 1943–1944 m. – Kybartų gimnazijoje dėstė muziką ir vadovavo chorams.
1945–1947 m. tarnaudamas sovietinėje armijoje, taip pat vadovavo įvairiems meno mėgėjų kolektyvams.
1947–1948 m. vadovavo chorams Kaune, 1948–1949 m. mokytojavo Vilniaus 1-ojoje vidurinėje mokykloje, suorganizavo berniukų chorą, vadovavo Ryšių klubo vyrų chorui ir Respublikinių mokytojų namų vyrų vokaliniam kvartetui. 1949–1952 m. – Švenčionėlių, 1954–1957 m. – Kauno pedagoginių mokyklų muzikos dėstytojas ir chorų vadovas. Kaune vadovavo ir kitų specialiųjų vidurinių mokyklų bei miesto įmonių chorams ir vokaliniams ansambliams.
1957–1960 m. – Respublikinio mokytojų tobulinimosi instituto muzikos metodininkas, Vilniaus statybos technikumo mišriojo choro ir Valstybinio pedagoginio instituto dainų ir šokių liaudies ansamblio choro vadovas.
1960–1968 m. – Vilniaus miesto medicinos darbuotojų kultūros klubo dainų ir šokių liaudies ansamblio meno vadovas ir moterų choro vadovas. Kurį laiką vadovavo Vilniaus žemės ūkio technikumo moksleivių mišriajam chorui.
1964–1974 m. dėstė muziką, vadovavo moksleivių dainų ir šokių ansambliui ir merginų chorui Vilniaus pedagoginėje mokykloje. Kolektyvai nemažai koncertavo, meno mėgėjų apžiūrose ir respublikinių dainų švenčių konkursuose pelnė pirmųjų ir kitų prizinių vietų. Išėjęs į pensiją, derino muzikos instrumentus.

Šaltinis

Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999. Informacijos publikavimui gautas žodinis autoriaus leidimas.
Jonas Meškauskas

Biografija

1965 m. baigė Raseinių 1-ąją vidurinę mokyklą. 1975 m. baigė Kauno kūno kultūros institutą, kūno kultūros mokytojas.
1995–2004 m. Vilkaviškio rajono Sūdavos vidurinės mokyklos direktorius. Nuo 2004 m. Vilkaviškio rajono savivaldybės mero pavaduotojas.
2001 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Vilkaviškio rajono skyriaus narys, 2005 m. LSDP Vilkaviškio skyriaus pirmininko pavaduotojas.
2003–2007 m. ir nuo 2007 m. Vilkaviškio rajono savivaldybės tarybos narys.
Išsiskyręs, vaikai Eglė, Žilvinas.
2010 m. gruodžio 1 d. žuvo autoavarijoje, įvykusioje netoli Vilkaviškio.
Vadži

Vadži (skr. (devanagari): वज्जि) (dar: Vridži) buvo viena iš šešiolikos regionų - valstybių (mahadžanapadų) senovės Indijoje, gyvenama indoarijų tautų. Ji buvo į šiaurę nuo Angos, dabartinio Nepalo pietryčiuose ir Indijos šiaurėje. Valstybės sostinė buvo Vaišalis, anot šaltinių apjuosta triguba siena.
Rhyl FC

Istorija

Klubo ištakos siekia 1890 m. Yra tapę Velso čempionais.
Gardino ekonomija

Gardino ekonomija – Lietuvos Didžiosios kunigaikštijos valstybinė žemės valda. įsteigta 1589 m.

Istorija

Gardino ekonomija apėmė teritoriją abipus Nemuno – dalį dab. Balstogės ir Palenkės vaivadijos, Gardino srities vakarinę dalį, Varėnos rajono savivaldybės teritorijos pietinį pakraštį. Iki XVIII a. vidurio ekonomija buvo suskirstyta į raktus ir kaimus, turėjo girių. XVIII a. antroje pusėje suskirstyta į gubernijas (Ežeronių, Balstogės Dambravos, Januvo, Balstogės Krynkų, Kvasuvkos, Sokulkos) ir 49 raktus, turėjo 24 palivarkus, 13 miestų ir miestelių, 368 kaimus. Ekonomijoje gyveno apie 42 400 žmonių, iš jų apie 90 % valstiečių, dauguma baudžiauninkai. 1783 m. Gardino ekonomija turėjo apie 7300 valakų žemės (daugiau kaip 155 000 ha), apie 10 600 ūkių, 3 girininkijas (Katros, Bebros ir Belovežo).
Gardino ekonomija buvo Lietuvos Didžiosios kunigaikštijos ekonomijų centras; labiausiai supramoninta. Daug manufaktūrinių įmonių įsteigė Gardino seniūnas ir Lietuvos Didžiosios kunigaikštijos valstybinių ekonomijų valdytojas Antanas Tyzenhauzas. Gardine buvo įsteigtos statybos, buhalterijos, veterinarijos, medicinos, baleto mokyklos.
Gardino ekonomija panaikinta po Abiejų Tautų Respublikos III padalijimo 1795 m.; dalis žemių atiteko Rusijos imperijai, dalis – Prūsijos karalystei.
Hamilton Academical FC

Istorija

Klubas įkurtas 1874 m.
Olančo departamentas

Geografija

Vakarinė ir šiaurinė departamento dalys yra kalnuotos (kalnuose auga pušų ir kietmedžių miškai). Centrinėje dalyje plyti savana, išvagota Guajapės baseino upių. Rytinė dalis apaugusi tropikų džiunglėmis. Dalis jų priklauso į UNESCO Pasaulio paveldo sąrašą įtrauktam Platano upės biosferos rezervatui. Departamente taip pat yra Talagvos olos, kuriose randama archeologinių radinių.
Algimantas Kačiuška

Biografija

1962–1966 m. mokėsi Stungių pradinėje mokykloje, 1966–1973 m. – Žagarės vidurinėje mokykloje, 1973–1978 m. studijavo psichologiją Vilniaus universitete.
1978–1982 m. Šalčininkų rajono švietimo skyriaus metodininkas, 1982–1986 m. gamybinio susivienijimo „Elnias“ (Šiauliai) gamybinio mokymo meistras, 1986–1990 m. susivienijimo mokymo kombinato/kursų direktorius, 1990–1994 m. AB „Elnias“ psichologas, 1994–1997 m. administracijos vadovo padėjėjas, 1997–1998 m. generalinio direktoriaus pavaduotojas, generalinis direktorius. Nuo 1998 m. liepos mėn. iki 2001 m. - UAB „Batuva“ direktorius; nuo 2001 m., pakeitus įmonės pavadinimą, iki 2018 m. liepos mėn. – UAB „TDL oda“ direktorius.
1990–2001 m. Lietuvos demokratinės darbo partijos narys (1990–1992 m. šios partijos respublikinės tarybos narys), nuo 2001 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Šiaulių skyriaus narys, Šiaulių skyriaus tarybos narys, 1996–1997 m. Šiaulių miesto savivaldybės tarybos narys.
1980–2001 m. Lietuvos šaškių federacijos (LŠF) Kompozicijos komisijos pirmininkas, 2001–2010 m. ir vėl nuo 2018 m. lapkričio mėn. – Lietuvos šaškių kompozicijos mėgėjų sąjungos (LŠKMS) prezidentas. Nacionalinis šaškių kompozicijos didmeistris (2016 m.), daugkartinis Lietuvos šaškių kompozicijų sudarymo čempionas, aukščiausias sporto pasiekimas – 8-oji vieta pasaulio čempionate (2006 m.). 2001-2006 m. ir 2010-2015 m. Pasaulinės šaškių federacijos (FMJD) kompozicijos komiteto (CPI) narys (2010-2013 m. - ir FMJD CPI sekretorius). FMJD šaškių kompozicijos arbitras (teisėjas). 2014 m. rugsėjo mėn. suteiktas LŠKMS Garbės prezidento vardas.
Daug metų buvo Lietuvos šaškių federacijos (LŠF) Vykdomojo komiteto nariu, nuo 2016 m. gruodžio mėn. - LŠF Etikos ir ginčų komisijos pirmininkas.
Šv. Adalberto - Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės - Riterių ordino narys (riteris), Lietuvių kalbos draugijos (LKD) ir asociacijos "Baltų centras" narys.
Taip pat domisi ir rašo Kuršo ir Žiemgalos hercogystės (kunigaikštystės), Žagarės miesto istorijos bei bobslėjaus ir skeletono sporto šakų temomis.
Butkaičiai (Šiauliai)

Aplinkinės gyvenvietės

Bacaičiai – 1,5 km
KURŠĖNAI – 8 km 
 Liepkalnis – 3,5 km
Smilgiai – 4 km
Visdegiai – 4 km
Bitėnai – 3,5 km 
 ŠIAULIAI – 22 km
Kadagynė – 1 km
Užkalniai – 1,2 km
Pavėkiai – 1,5 km 
 Noliškiai – 1,5 km 
 BUBIAI – 13 km
Lapkričio 12

Šventės

(kol kas neįvestos)

Vardadieniai

Akvilė – Ašmantas – Juozapotas – Kristina – Kristinas – Renata – Teodoras
Vilniaus Akiračio suaugusiųjų vidurinė mokykla

Istorija

1968 m. sujungus 12-ąją ir 4-ąją dirbančio jaunimo mokyklas, susikūrė 14-oji vakarinė (pamaininė) vidurinė mokykla. 1975-1977 m. mokykla laikinai perkelta į S. Konarskio gatvę. Nuo 1980 m. mokoma neakivaizdine forma, atidarytos sesijinės klasės, kuriose mokytojai vedė pamokas darbo vietose. 1982 m. prie 14-os vakarinės (pamaininės) vidurinės mokyklos prijungta 4-oji vakarinė (pamaininė) mokykla, 1989 m. prijungta 6-oji vakarinė (pamaininė) mokykla (rusų grupės). 1999 m. 14-oji SVM pavadinta „Akiračio“ suaugusiųjų vidurine mokykla.
2000 m. Lietuvos savivaldybių tarybų rinkimai

2000 m. Lietuvos savivaldybių tarybų rinkimai – Lietuvos savivaldybių tarybų rinkimai, vykę 2000 m. kovo 19 d. (sekmadienį). Iš viso rinkiminių apylinkių buvo 2026. Aktyvumas – 49,63 %.
Smile from the Streets You Hold

Įrašymas

Dauguma dainų, esančių šiame albume, buvo įrašytos dar kai Frusciante grojo kartu su Red Hot Chili Peppers, maždaug tuo pačiu metu, kaip ir tos, kurios pasirodė albume „Niandra Lades and Usually Just a T-Shirt“.
1997 m. „Guitar Player“ duotame interviu Frusciante tikino, kad, albumo įrašymo metu, jis palaikė aktyvų ryšį su dvasių pasauliu.
Aktorius River Pheonix, geras John Frusciante ir visų grupės Red Hot Chili Peppers narių draugas, pasirodo dviejose dainose: „Height Down“ ir „Well I’ve Been“. Abu kūriniai turėjo pasirodyti pirmajame albume, tačiau buvo išimti po jo mirties.
Dainos „More“, „I Can’t See Until I See Your Eyes“, „Estress“ buvo įrašyti į audiokasetę per paprastą grotuvą 1996 m. Įrašuose puikiai galima suprasti apie prastą muzikanto sveikatos būklę iš jo balso.

Išleidimas

Frusciante išėmė „Smile from the Streets You Hold“ ir „Niandra Lades and Usually Just a T-Shirt“ iš prekybos 1998 m., po sugrįžimo į Red Hot Chili Peppers, kadangi jam buvo gėda dėl šių įrašų. Autorius net išdavė, kad šį albumą jis išleido vien tik tam, kad užsidirbtų pinigų narkotikams. „Niandra Lades“ po keleto metų buvo sugrąžintas į prekybą. Frusciante žada, jog šis albumas taip pat vėl bus parduodamas, tačiau net ir praėjus penkiolikai metų, tai vis dar neįvyko.
Albumas turėjo du leidimus. Antrajame leidime daina „Smile from the Streets You Hold“ yra padalinta į dvi atskiras dainas. Frusciante teigia, jog ši daina parašyta apie draugą, kuris mirė. Pirmoji dalis buvo parašyta dar prieš mirtį, o antroji jau po.
Taip pat antrajame leidime yra ilgesnė dainos „Life’s a Bath“ versija bei dainoje „For Air“ galima išgirsti, kaip muzikantas rūko žolę.
Raimondas Vilčinskas

Biografija

Gimė 1977 m. liepos 5 d. Panevėžyje. Lietuvos dviračių čempionato atskiro starto rungties laimėtojas: 1997, 1998, 2002 m., antros vietos laimėtojas 2003 m. ir trečios vietos laimėtojas 1999 metais. 2004 m. vasarį Maskvoje vykusiame pasaulio treko taurės pirmajame etape kartu su Aivaru Baranausku, Linu Balčiūnu ir Tomu Vaitkumi užėmė 1 vietą. Dalyvavo 2004 m. vasaros olimpinių žaidynių komandinio persekiojimo treko varžybose, kur užėmė 8 vietą.
Puslaidininkis

Puslaidininkiai – medžiagos, kurių elektrinis laidumas yra tarp metalų ir dielektrikų. Esant ypač žemai temperatūrai (0 K), visos puslaidininkio medžiagos jungtys užpildytos ir laisvųjų krūvininkų nėra. Šildant ar apšviečiant puslaidininkį elektromagnetine spinduliuote, jame atsiranda laisvųjų elektronų ir skylių (vietų, iš kurių yra išlėkę elektronai, ir kurių krūvis yra teigiamas). Energija, dėl kurios puslaidininkyje atsiranda laisvųjų krūvininkų, vadinama aktyvacijos energija.
Gryną puslaidininkį įjungus į elektros srovės grandinę, laisvieji elektronai juda prieš lauko kryptį, o skylės – lauko kryptimi. Toks laidumas vadinamas savituoju. Kuo didesnė temperatūra, tuo didesnis puslaidininkio laidumas ir mažesnė varža.
Puslaidininkių krūvininkų koncentracija keičiama į juos dedant priemaišų, kurių atomai ir jonai išsidėsto gardelės mazguose ir yra papildomi elektronų šaltiniai. Elektroninis priemaišinis laidumas vadinamas n tipo laidumu (jei įterpiamos donorinės medžiagos) arba p tipo laidumu (jei įterpiamos akceptorinės medžiagos).

Puslaidininkių tyrimai Lietuvoje

Puslaidininkių fizikos pradininkas Lietuvoje buvo akademikas Povilas Brazdžiūnas, pradėjęs šiuos darbus 1950 m. Vilniaus universitete.
San Fransisko de Makorisas

Istorija

Ispanai gyvenvietes Sibao slėnyje steigė jau nuo XV a. pab., tačiau gyvenvietė oficialiai įkurta 1778 m. (kaip Villa del Rincón de Santa Ana de San Francisco de Macorís).
Žanaozenas

Istorija

Gyvenvietė įkurta 1968 m., pradėjus dujų gavybą. Tarybiniais metais miestas vadintas Naujuoju Uzeniu (rus. Новый Узень). 2011 m. mieste vyko masinės „Ozenmunaigas“ bendrovės darbininkų demonstracijos.
Lenkijos-Vengrijos kronika

Lenkijos–Vengrijos kronika, arba Vengrijos–Lenkijos kronika (lot. Chronicon Hungarico-Polonicum) – viduramžių kronika, kurios egzistuoja dvi redakcijos ir penki rankraščiai, laikomi Lenkijos bibliotekose. Jos pilnas pavadinimas – „Vengrų kronika, sujungta su Lenkų kronika, ir šventojo Stepono gyvenimas“ (Cronica Ungarorum juncta et mixta cum cronicis Polonorum, et vita sancti Stephani). Pasak vengrų istoriko György Györffy, joje „yra nemažai absurdo“.
Originalioji kronika galbūt buvo sukurta 1220-aisiais ar 1230-aisiais metais hercogo Kolomano Halickio, nuversto Haličo-Volynės kunigaikščio, dvare. Rankraščio originalą po 1241 m. į Lenkiją pristatė Kolomano našlė Solomea. Kronikoje skelbiama vengrų istorija nuo hunų karaliaus Atilos (~406–453) iki Vladislovo I Šventojo (~1040–1095) valdymo laikų.
Vadimas Manzonas

Karjera Lietuvoje

2018 m. rugpjūtį tapo FK Trakai nariu. 
Jau pirmose žaistose rungtynėse pasižymėjo įvarčiu. 
Po to sekė greitas „sėdimas“ ir prarado vietą starte. Po 2018 m. sezono su futbolininku buvo atsisveikinta.
Bukcinatorius

Bukcinatorius (lot. buccinātor, būcinātor) – eneatorius romėnų kariuomenėje, bukcina grojęs signalus. 
Bukcina grodavo signalą lot. classicum, signalus naktinėms sargyboms.
Michailas Chvacevas

Biografija

Gimė 1883 m. gruodžio 28 d. Dotnuvoje, geležinkeliečio šeimoje. 1908 m. baigė Sankt Peterburgo pedagogų institutą. 1918 m. baigė Sankt Peterburgo universiteto istorijos ir filosofijos studijas. Nuo 1926 m. dirbo logopedu. 1935 m. pradėjo dirbti Leningrado pedagoginiame institute, vykdė mokslinius tyrimus. II pasaulinio karo metu Ufoje dirbo su klausą praradusiais kareiviais. Jo iniciatyva 1949 m. Leningrado mokyklose pradėjo dirbti logopedai, vadovavo logopedų bendrijai. 1964 m. tapo mokslų daktaru. Mirė 1977 m. sausio 11 d. Leningrade.
Šventežerio vidurinė mokykla

Istorija

Lazdijų apskrityje, Šventežerio valsčiuje, mokykla įkurta apie 1871 m. Mokyklos pastatas buvo medinis, šiaudais dengtas stogas. Po I pasaulinio karo dvarininkas Meškauskas, kuriam priklausė 15 dvarų ir mokykla, pardavė pastatą iš Amerikos grįžusiam Vladui Daugėlai. 1930 m. mokykla sudegė, mokiniai mokėsi keliose ūkininkų pirkiose. Valsčiaus viršaičio Margelio rūpesčiu gautas leidimas 1938 m. pradėti statyti Šventežeryje pradinę mokyklą. Po II pasaulinio karo Šventežeryje įkurta progimnazija. 1948–1949 m. įrengtas I aukštas, 6 klasėse mokėsi 73 mokiniai.
1951 m. įkurta pagrindinė mokykla, kuri 1953 m. reorganizuota į Šventežerio vidurinę mokyklą. 1954 m. mokykla išleidžia pirmąją abiturientų laidą (14 mokinių). Mokykloje dirba 21 mokytojas, mokosi 248 mokiniai. 1956 m. mokyklos direktore paskirta mokytoja O. Sukackienė. Jai vadovaujant mokykloje įvestas centralinis šildymas, elektra. 1965–1966 m. mokyklos direktorius K. Čekauskas. 1966 m. sugrįžta vadovauti O. Sukackienė. 1972–1978 m. vadovauja Z. Zepčikas, 1978–1987 m. V. Mikelionis, 1987–2004 m. D. Jurčienė. Nuo 2004 m. mokyklai vadovauja buvęs mokyklos mokinys Artūras Čiurlionis.
Ryšininkų gyvenimas

Ryšininkų gyvenimas – ryšių darbuotojų mėnesinis žurnalas, ėjęs 1940 m. spalio 12 d. – 1941 m. sausio 8 d. Kaune.

Istorija

Leido Pašto tarnautojų taupomoji skolinamoji kasa. Tiražas 2800 egz. Išėjo 3 numeriai.
Redaktorius Kazys Plačenis.
12,7×108 mm

12,7×108 mm – tarybinis didelio kalibro šovinys, skirtas sunkiesiems kulkosvaidžiams ir prieštechnikiniams šautuvams. Plačiai naudojamas buvusioje TSRS ir buvusiose Varšuvos sutarties šalyse.
Šis šovinys naudojamas tiems patiems tikslams kaip ir NATO naudojamas šovinys .50 BMG (12,7×99 mm NATO). Šie du šoviniai skiriasi kulkų forma ir mase, be to, 12,7×108 mm tūtelė yra šiek tiek ilgesnė ir storesnė, todėl joje telpa daugiau parako.
12,7×108 mm šoviniai naudojami prieš įvairius taikinius, tinka naikinti nešarvuotam transportui, pramušti lengvai šarvuotos technikos šarvuotei, pažeisti rimtai šarvuotos technikos, pvz., tankų, išorinę pagalbinę įrangą (pvz., prožektoriai, radarai, stebėjimo įrangos išoriniai blokai, variklių dangčiai ir pan.). Šarvamušės šio kalibro kulkos pramuša apie 25 mm šarvą. Paprastos apvalkalinės kulkos šarvuose palieka tik nežymias įdubas. Pvz., visos Suomijos kariuomenės šakos naudoja 12,7 mm kalibro NSV Utios kulkosvaidį daugiausia kaip priešlėktuvinį ginklą.
Komjaunuolio sala

Komjaunuolio sala (rus. остров Комсомолец) – toliausiai į šiaurę nutolusi Šiaurinės Žemės salyną Rusijoje sudaranti sala. Plotas 9006 km². Salos paviršius iškyla iki 780 m. 65 % Komjaunuolio salos dengia ledynai, didžiausias iš jų – Mokslų Akademijos ledynas. Yra arktinių dykumų ir tundros plotų. Šiaurėje sala užsibaigia Arkties kyšuliu.
Salą 1930–1932 m. ištyrinėjo Georgijus Ušakovas ir Nikolajus Urvancevas.
Juosvažvynis raudonviršis

Literatūra

Lietuvos grybų atlasas, Vincentas Urbonas, Kaunas, LUTUTĖ, 2007, ISBN 978-9955-692-59-1, 61 psl.
Meno ir salų karalystė

Meno karalystės pabaiga

1266 m., po Largso mūšio, pagal Perto sutartį Meno ir Hebridų karalystės atiteko Škotijai. Vėliau Meno sala atiteko Anglijai, o Hebridai ir Klaido salos liko Škotijai.
Laisvės varpas (Vokietija)

Laisvės varpas – dvisavaitis lietuvių laikraštis, leistas 1945–1946 m. Liubeke, Vakarų Vokietijos karo pabėgėlių stovykloje.

Istorija

Atsakingasis redaktorius Faustas Kirša, redaktorius Balys Dundulis. Išleista 10 numerių po 8 p.
Kristmemelis

Kristmemelis arba Kirsmemelis (vok. Christmemel) – Vokiečių ordino pilis, pastatyta 1313 m. pavasarį Nemuno dešiniajame krante, greičiausiai apie 1,5 km į pietryčių nuo dab. Skirsnemunės bažnyčios, prie Talkoto upelio žiočių (pagal vokiečių istoriką J. Foigtą, apie 50 km nuo Ragainės).

Istorija

Pilis turėjo apie 400 vyrų įgulą. 1315 m. rudenį įvyko Kristmemelio mūšis, kai pilį apgulė Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės kariuomenė, kovos vyko apie 3 savaites, buvo sunaikintas priešpilis. Atstatyta pilis 1324 m. vėl buvo puolama. Prūsijos kronikų žiniomis, 1328 m. nuo žemės drebėjimo (?) nukentėjusią pilį kryžiuočių įgula sunaikino ir persikėlė į Klaipėdą. Pilies vietoje buvusias dviejų kalvelių liekanas 1946 m. nuplovė Nemunas.
Kartais, ypač senesnėje istorijos literatūroje, ji tapatinama su Panemunės pilimi arba manoma, kad ji stovėjusi ant Mastaičių piliakalnio Nemuno kairiajame krante.