google/wiki40b huggingface dataset:
Amaltėja (mitologija)

Ožka

Iš vieno Amaltėjos rago tryško nektaras, iš kito – ambrozija. Nulaužtą Amaltėjos ragą vadino „Gausybės ragu“, Plutu (turtu) arba Tyche (laime). Iš jo tekėjo neišsenkama gausybė maisto ir gėrimo. Ožkai nusilaužus ragą į medį, ragą paemė nimfa, apipynė žaliais lapais bei pripildė vaisių ir atidavė Dzeusui. Jis ragą padovanojo savo auklėms nimfoms, pažadėdamas, kad jos iš rago gaus visko, ko panorės.
Dzeusas ožką užkėlęs į dangų iš to atsiradusi Vežėjo žvaigždyno žvaigždė Kapela. Iš ožkos odos Dzeusas pasidaręs skydą Egidę, kurį naudojo kovodamas su titanais.
Liaudies etimologija su ožka taip pat sieja Dzeuso skydą (aigis), Egidę, kuris iš pradžių reiškė tamsų audros debesį (kaitaragį). Aiks (šaknis – aig) reiškia „ožka“, todėl Egidę taip pat vadino „Ožkenos skydu“ ir teigė, kad jis padarytas iš Amaltėjos kailio.

Nimfa

Kitas mitas mini Amaltėją nimfą, Melisėjo (Okeano, Helijos ir kitų) dukrą. Amaltėja atidavusi „Gausybės ragą“ Achelojui, kuris ragą iškeitė į „Heraklio ragą“. Heraklis atidavęs ragą najadėms arba hesperidėms, kurios jų pripildė gėlių ir vaisių.

Pano žmona

Su Amaltėja tapatinama Aiks buvo dievo Pano žmona, kartais vadinama Aiks Amaltėja. Ją suviliojo Dzeusas ir ši jam pagimdė sūnų Aigipaną. Ji taip pat identifikuojama su pirmykšte Gorgone Aiks, kurios odą panaudojo gaminant aigio skydą (sutampa su Amaltėjos kailio mitu).
Nemunėlio Radviliškio valsčius

Nemunėlio Radviliškio valsčius buvo šiaurės Lietuvoje, pasienyje su Latvija. Centras – Nemunėlio Radviliškis.
Šiauliškių akmuo

Šiauliškių akmuo – stambus riedulys, geologinis gamtos paminklas, esantis Šiauliškių kaime, Prienų miškų urėdijos Meškapievio girininkijos (2 kv., 12 skl.) teritorijoje, Mačiūnų miške, apie 3,5 km į šiaurės rytus nuo Prienų. Paskelbtas saugomu 1964 m.
Riedulį supa brandus miškas, pro šalį veda miško kelias. Objektas yra atokiau nuo judrių kelių, nuorodomis nepažymėtas. Ant akmens pritvirtintas nedidelis metalinis kryžius. Papėdėje yra antkapis ir kryžius čia palaidoto Tauro apygardos Geležinio Vilko rinktinės partizano Jurgio Mikušausko-Blakės, žuvusio 1945 m. spalio 7 d. Petraičių sodyboje, atminimui. Tai viena iš lankytinų vietų Išlaužo seniūnijoje.
Sandėlio valdymo sistema

Sandėlio valdymo sistema (SVS) – pilnas „nuo durų iki durų“ sprendimas gamintojams, didmeniniams paskirstymo centrams, viešiesiems logistikos centrams, sandėliavimo logistikos paslaugų tiekėjams.
sandėlio valdymo programos pažangi sistemos architektūra leidžia pateikti sprendimą, kaip atskirą produktą arba kaip aukšto lygio pritaikytą sistemą pagal specifinius kliento poreikius. Sandėlio valdymas tampa efektyvus, greitas, funkcionalus ir šiuolaikiškas.
Kanadinė berniklė

Paplitimas

Savaiminė Šiaurės Amerikoje rūšis, introdukuota dalyje Vakarų Europos.

Kanadinė berniklė - invazinė rūšis Lietuvoje

Lietuvoje retoka, bet dėl kryžminimosi su vietinėmis Lietuvoje gyvenančiomis žąsimis, ji įtraukta į invazinių rūšių Lietuvoje, katalogą. Pačios berniklės ir jų palikuonys ima stumti vietinius paukščius, kurie gali ir išnykti.

Taip pat skaityti

Lietuvos paukščiai
Administracinė teisė

Administracinė teisė – viešosios teisės šaka; sistema teisės normų, reglamentuojančių viešojo administravimo subjektų statusą, kompetenciją, jų visuomeninius santykius su viešosios bei privatinės teisės subjektais bei jų tarpusavio santykius.

Bendroji ir specialioji administracinė teisė

Gali būti skiriam bendroji ir specialioji administracinė teisė. Bendroji administracinė teisė apima visų administracinės teisės pošakių normas. Ji nustato, kad yra administracinės teisės subjektas, įtvirtina bendruosius administracinės teisės principus. Specialioji (arba ypatingoji) – teisės normos, apimančios specifinę viešojo administravimo sritį (pvz., statybos teisė).

Pošakiai

Administracinės teisės pošakiai - aplinkos teisė (ekologinė t.), statybos teisė, savivaldos teisė, policijos teisė, užsieniečių teisė, ūkio valdymo teisė ir kt. Kai kurie teisės pošakiai gali būti laikomi savarankiškomis teisės šakomis (pvz., mokesčių teisė, kuri paprastai yra priskiriama ūkinei teisei bei specialiajai administracinės teisės daliai).

Lietuvos administracinė teisė

Lietuvoje pamatinis administracinės teisės aktas – LR viešojo administravimo įstatymas. Lietuvoje veikia specializuoti 2 pakopų administraciniai teismai (apygardų teismai bei LVAT). Jų veiklą reguliuoja LR administracinių bylų teisenos įstatymas (iki kol bus priimtas bei įsigalios LR administracinio proceso kodeksas).
Administracinę teisę Lietuvoje tiria VU, MRU, VDU, Teisės instituto mokslininkai.
Luistonas (Meinas)

Istorija

Luistonas pradėjo kurtis 1770 m.; miesto teisės nuo 1863 m.
Yra plentai į Bostoną, Montpelierį. Išplėtota tekstilės, avalynės, maisto, elektros įrenginių, poligrafijos, chemijos (plastikų), metalo apdirbimo pramonė. Pietų Meino universitetas įkurtas 1988 m. Šv. Petro ir Povilo bazilika pastatyta 1936 m. Teatras.
Treriksresetas

Treriksriosetas (šved. Treriksröset, norv. Treriksrøysa, suom. Kolmen valtakunnan rajapyykki) – vieta, kur susiduria Suomijos, Švedijos ir Norvegijos sienos, vadinamoji trijų sienų sankirta. Yra Laplandijoje, Skandinavijos kalnuose, nedideliame Goldajervio ežerėlyje. Tai labiausiai į šiaurę nutolusi Švedijos vieta ir labiausiai į vakarus nutolusi žemyninė Suomijos vieta.
Vietą 1897 m. atžymėjo Rusijos imperija, kaip sienos su Norvegija vietą. 1901 m. ribas patvirtino ir Švedija. 1926 m. ties sienų sankirta, ežere, pastatytas paminklas.
Kalis

Pavadinimo kilmė

Kalio junginiai anksčiau būdavo išgaunami šarminant jūros augalų ir medienos pelenus (arab. al kali – iššarmintas, gautas šarminant).

Izotopai

Dabar yra žinomi 24 kalio izotopai. 3 izotopai randami gamtoje. Dažniausias gamtoje yra ³⁹K izotopas. Radioaktyvus natūralus ⁴⁰K izotopas laikomas pagrindine gyvūnų ir augalų savaiminės mutacijos priežastimi.

Kalis organizme

Kalis yra ląstelių protoplazmos sudedamoji dalis. Jis trukdo baltymams prisijungti vandenį ir gerina ląstelinių sienelių laidumą. Jis svarbus nervų ir raumenų ląstelių veiklai. Jei trūksta kalio, sutrinka nervų ir raumenų dirglumas, apetitas, virškinamojo trakto darbas, susilpnėja kraujagyslių tonusas, raumenys, sutrinka širdies darbas, atsiranda mieguistumas. Kalis yra natrio antagonistas, todėl maisto produktuose kalio ir natrio turi būti atitinkamu santykiu. Kalis reikalingas ląstelių osmosiniam slėgiui ir vandens balansui palaikyti; pagerina augalų krūmijimąsį, sėklų daigumą, derlingumą; gyvūnų organizme skatina druskų išsiskyrimą iš organizmo, turi įtaką nervinių inpulsų perdavimui, raumenų susitraukimui, širdies ritmui.
Dunojaus kultūra

Kultūra

Dunojaus kultūrų terminas plačiai vartotas iki XX a. devintojo dešimtmečio vidurio ankstyviausioms Europos žemdirbių kultūroms apibūdinti. Iš pradžių buvo skiriami 4, vėliau 2 (tik pirmieji) Dunojaus kultūrų laikotarpiai: pirmuoju (nuo 5300 m. pr. m. e.) laikotarpiu tarp Dniestro ir Reino bei dab. Serbijos ir Juodkalnijos bei Belgijos teritorijose buvo paplitusi vientisa kultūra. Žmonės kūrėsi laikinose gyvenvietėse; rasta medinių stulpinės konstrukcijos ilgųjų pastatų liekanų. Vertėsi plėšinine lydimine žemdirbyste, naudojo pleištinius akmeninius kirvius. Šiam laikotarpiui būdinga linijiniu juostiniu ornamentu puošta keramika, dvigeldžių moliuskų dygliuočių kriauklės. Dirvą nualinę žmonės keldavosi kitur, vėliau grįždavo. Gyvenvietes atstatydavo, rasti keli kultūriniai sluoksniai.
V-ojo tūkstantmečio pr. m. e. viduryje (antrasis laikotarpis) radosi regioninių ypatumų – statyti trapecijos formos ilgieji pastatai, paplito brūkšnių ir brūkšnelių linijomis puošti indai. Dunojaus kultūra ėmė plisti į vakarus; Reino-Dunojaus aukštupio baseine susiklostė Roseno kultūra ir Finkelšteino kultūra, o prie Dunojaus vidurupio ir žemupio – linijinės juostinės keramikos kultūra, Lendjelio kultūra, Tisos kultūra.
Trečiuoju laikotarpiu (priskiriamas eneolitui) susiformavo Bodrogkerešturo kultūra (dab. Vengrijos teritorijoje) ir Jordanovo kultūra (dab. Austrijos, Lenkijos ir Vengrijos teritorijose). Ketvirtajam laikotarpiui buvo priskiriamos Vidurio Europos senojo bronzos amžiaus kultūros.
FK Šilas Kazlų Rūda

Istorija

Futbolo klubo ištakos siekia 1940 metus, kai miestelyje buvo įkurtas futbolo klubas "Ąžuolas". Vėlesniais metais klubo pavadinimas ne kartą keitėsi. 
Žaisdavo žemesnių pakopų pirmenybėse ir negalėjo pasigirti dideliais laimėjimais. 
Nuo 2013 m. dalyvavo LFF I lygos pirmenybėse ir pagal užimamas vietas buvo vienas iš lyderių. 
2016 m. klubas laimėjo LFF I lygą ir iškovojo teisę žaisti A lygoje. 
2017 m. ruošėsi A lygos sezonui. "Žiemos taurės 2017" turnyre po pralaimėjimo Latvijos Metta/LU klubui susilaukė įtarimų dėl nesąžiningo žaidimo. Pradėtas tyrimas dėl galimų sąžiningo žaidimo principų pažeidimų, po kurio skirtos nuobaudos treneriams ir žaidėjams.
2017 m. vasario 24 d. LFF informavo, kad buvo gautas oficialus Kazlų Rūdos futbolo klubo „Šilas“ raštas, kuriame klubo vadovybės vardu informuojama apie tai, kad „atsiradus finansiniams sunkumams komanda nedalyvaus šių metų A lygos čempionate“. 2017 m. kovo viduryje pranešta, kad klubas varžysis II lygoje. Šiame lygmenyje sezonas klostėsi sunkiai. Jaunimas iškovojo vos septynis taškus ir iš dešimties dalyvių liko paskutinėje vietoje.
2018 . sezonas Antroje lygoje kostėsi sėkmingai. Ilgą laiką komanda pirmavo, tik sezono pabaigoje prarado svarbius taškus ir pasibaigus pirmenybėms turėjo surinkę vienodai taškų su Kauno „Hegelmann Litauen“. Buvo žaidžiamos papildomos rungtynės. Jos buvo sužaistos lapkričio 24 d. Kauno „Hegelmann Litauen“ nugalėjo varžovus rezultatu 4-3 ir tapo Antros lygos, Pietų zonos nugalėtojais.
Eduardas Brazauskas

Biografija

Gimė 1922 m. gegužės 13 d. Raseiniuose. Grojo Kauno muzikiniame teatre. Vilniaus konservatorijos profesorius. Kauno Juozo Gruodžio muzikos mokyklos dėstytojas ir direktorius. 1976 m. suteiktas Lietuvos TSR nusipelniusio artisto vardas. Mirė 1996 m. birželio 26 d. Vilniuje.
Eugenijus Gentvilas

Biografija

1978 m. baigė Radviliškio rajono Baisogalos vidurinę mokyklą. 1983 m. baigė Vilniaus universiteto Gamtos fakultetą, specialybė – geografija. 1993 m. apgynė mokslų daktaro disertaciją tema „Lietuvos glacigeninio reljefo epigenezės pagrindiniai bruožai“.
1983–1990 m. dirbo mokslinį darbą Mokslų akademijoje, 1993–1996 m. Klaipėdos universitete.
1990–1992 m. Lietuvos Respublikos Aukščiausiosios Tarybos–Atkuriamojo Seimo narys, Nepriklausomybės Akto signataras. 1991–1992 m. Seimo seniūnas. 1997–2001 m. Klaipėdos miesto savivaldybės meras. 2001 m. kovo mėn. – liepos mėn. Lietuvos Respublikos ūkio ministras, 2001 m. birželio – liepos mėn. – laikinasis Lietuvos Respublikos Ministras Pirmininkas. 2004–2009 m. Europos Parlamento narys, Liberalų ir demokratų aljanso už Europą frakcijos pirmininko pavaduotojas. 2009–2012 m. VĮ Klaipėdos valstybinio jūrų uosto direkcijos generalinis direktorius. 
Nuo 2012 m. Seimo narys.
1995–2004 m., 2007 m. (mandato atsisakė) ir 2009–2012 m. Klaipėdos miesto savivaldybės tarybos narys. 
1993–2003 m. Lietuvos liberalų sąjungos narys, 1996–1999 m. ir 2001–2003 m. partijos pirmininkas. 2003–2004 m. Liberalų ir centro sąjungos pirmininko pirmasis pavaduotojas. 2006–2007 m. Lietuvos Respublikos liberalų sąjūdžio Klaipėdos miesto skyriaus pirmininkas. 2012–2017 m. Lietuvos Respublikos liberalų sąjūdžio pirmininko pirmasis pavaduotojas. Nuo 2016 m. Seimo Liberalų frakcijos seniūnas. 2017-2019 m. Lietuvos Respublikos liberalų sąjūdžio pirmininkas.
Nuo 1995 m. Rotary klubo narys, nuo 2001 m. spalio mėn. – visuomeninės organizacijos „Liberalios reformos“ pirmininkas. Apdovanotas Prancūzijos, Norvegijos, Latvijos ordinais. Apie 20 mokslinių ir apie 500 publicistinių straipsnių autorius.
Žmona Aušra, sūnus Simonas, dukros Rūta ir Rasa. Sesuo Virginija Baltraitienė.
Ignotas Bušinskis

Biografija

Bajoras. Baigė Kražių gimnaziją, mokėsi Vilniaus universitete. 1853-1855 m. Raseinių apskr. bajorų vadovas. Už paramą 1863 m. sukilėliams su sūnumi ištremtas į Sibirą, jo Baltojo Šaukoto dvaras konfiskuotas.
Šeštame dešimtmetyje įsitraukė į Žemaitijos praeities tyrimo sąjūdį. Rašė lenkų kalba. Pateikė daug žinių apie gyventojų verslus, ypač žemdirbystę, žemės ūkio įrankius, valstiečių maistą, drabužius, trobesius. Su kitais rūpinosi išspausdinti S. Daukanto raštus.
Korko uostas

Korko uostas (angl. Port of Cork) – uostas Korko mieste, antras pagal dydį Airijos uostas, aptarnaujantis pietinę Airiją. Uoste aptarnaujami laivai, pakraunami šešiais būdais – Lift-on Lift-off, Roll-on Roll-off, Liquid Bulk, Dry Bulk, Break Bulk ir Cruise.
Uoste yra daugiau kaip 10 prieplaukų, daugiausia privačių.
Savo akvatorija Korko uostas yra vienas didžiausių pasaulyje.
Uostas aptarnauja ir Ro-Ro tipo keltus, kurie sustoja Ringaskiddy keltų terminale (Korkas). Komapnijos „Brittany Ferries“ keltai plaukia sykį per savaitę (šeštadieniais) kovo-lapkričio mėnesiais.
Aukštutinio Reino kronika

Aukštutinio Reino kronika – kronika, parašyta apie XIV a. vidurį vokiečių kalba. Autorius nežinomas.
Pagrindinėje dalyje aprašyti 1334–1349 m. įvykiai. Nemažai vietos skirta Lietuvos Didžiosios kunigaikštystės karui su kryžiuočiais. Ypač išsami informacija apie 1348 m. Strėvos mūšį. Yra duomenų apie 1337 m. Vokiečių ordino žygį į Lietuvą, Veliuonos pilies sunaikinimą 1348 m.
Civilization (serija)

Žaidimas

Žaidimo eiga suskirstyta į tarpsnius, kurio metu žaidėjas nurodo, kokie veiksmai turi būti atlikti – statomi miestai ir kasyklos, kuriami kariniai daliniai, tiesiami keliai ir pan. Taip pat – sąveikaujama su kompiuteriniais varžovais, valdančiais valstybes konkurentus.
Žaidimo metu per tam tikrą tarpsnių (t. y., metų) skaičių atrandama technologija, priklausomai nuo tam skirtų išteklių (pinigų). Pinigai gaunami iš miestų mokesčių ir prekybos. Naujos technologijos leidžia statyti geresnius modernesnius pastatus, statyti stipresnius karinius dalinius. Technologijas galima gauti ir kitais būdais – išmainyti su kitomis valstybėmis, gauti jas kaip duoklę, taip pat žaidimo pradžioje – gauti iš aptiktų vietinių genčių. Perduodamas savo turimas technologijas gali pagerinti santykius su kitomis valstybėmis ar sudaryti taiką.
Norėdamas užpulti priešą, su kuriuo sudaryta taika, žaidėjas prieš tai turės paskelbti karą.

Prekyba

Galima prekiauti žiniomis ir ištekliais su kitais kompiuteriniais žaidėjais, civilizacijomis. Galima mainytis technologijomis, ar jas parduoti už pinigus ar resursus kitiems mažiau pažengusiems varžovams.

„MicroProse“ ir „Firaxis“

„MicroProse“, įkurta Sid Meier ir Bill Stealey, 1991 m. po teisių į „Civilization“ vardą įsigijimo iš „Avalon Hill“ išleido „Civilization“. Sid Meier buvo pagrindinis žaidimo kūrėjas. 1993 m. „Spectrum Holobyte“ įsigijo „Microprose“, tačiau šios dvi bendrovės veiklą tęsė atskirai. 1996 metais „MicroProse“ išleido „Civilization II“, kurio žaidimo dizaineriu buvo Brian Reynolds, o 1996 m. „Spectrum Holobyte“ sujungė bendroves ir pavadino „MicroProse“. Reaguodami į „Spectrum Holobyte“ sprendimą atleisti daugumą „MicroProse“ personalo, Brian Reynolds, Jeffas Briggs ir Sid Meier paliko „MicroProse“ ir įkūrė „Firaxis“.

Infogrames

2001 m. sausį prancūzų kompanija „Infogrames“ nusipirko JAV įmonės „Hasbro“ filialą „Hasbro Interactive“ už 100 mln. JAV dolerių, o kartu įgijo ir teises į „Civilization“ ženklą. Po šio sandėrio įmonė buvo pervadinta į „Infogrames Interactive“ ir šis kūrėjas jau išleido „Civilization III“. 2003 m. kompanija pakeitė pavadinimą į „Atari Interactive“.

Take-Two

2004 m. „Civilization“ ženklą ir visas teises už 22,3 mln. JAV dolerių įsigijo kompanija „Take-Two Interactive“. Ši kompanija išleido „Civilization IV“ dalį. 2005 m. „Take-Two“ įsigijo likusias kūrėjo ir leidėjo teises.
2010 m. kompanija išleido „Civilization V“ dalį, o 2014 m. – keliavimo kosmose tematikos dalį „Civilization: Beyond Earth“.
Gabove Grondai

Istorija

Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Nuo XIX a. kaime gyvena Sentikių bendruomenė. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. Antrojo pasaulinio karo metu 1943 metais kaimą sudegino SS grupė. 1948 m. pastatyta Gabove Grondų sentikių cerkvė. 1975-1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.
Adrijos venetai

Venetai (lot. veneti, heneti) – indoeuropiečių etninė grupė, gyvenusi dabartinės Italijos šiaurės rytuose (Venete ir Friulyje-Venecijoje Džulijoje), taip pat Slovėnijos ir Kroatijos vakaruose. Antikiniai venetai, kad atskirti nuo dabar šiame regione gyvenančio italų subetnoso, yra vadinami paleovenetais (it. Paleoveneti).
Manoma, kad jie nėra giminingi kitoms senovės Europos tautoms, irgi vadinamoms venetais – Galijos venetams ar Vyslos venetams.
Venetai kalbėjo Adrijos venetų kalba, kuri nėra labai ištyrinėta dėl šaltinių trūkumų, kas apsunkina jos klasifikaciją. Venetų kalbos įrašuose randama panašumų su italikų, keltų, germanų, ilyrų kalbomis.

Paplitimas ir įvairovė

Pagrindinės venetų teritorijos (istorinė Venetija) buvo į šiaurę nuo Adrijos jūros. Rytuose juos ribojo upė Athesis, kur skyrė nuo etruskų ir retų (vėliau – nuo keltų) teritorijų. Šiaurėje venetų gyvenamos žemės siekė Alpes, už kurių buvo Norikas, vakaruose – dabartinės Slovėnijos vakarines dalis, kur siekėsi su ilyrais.
Pastarųjų metų tyrimai leido venetams priskirti ir labiau nutolusias teritorijas rytuose, nes kai kurios gentys, tradiciškai laikytos ilyrų ar keltų kilmės, dabar laikomos giminingomis venetams. Tarp tokių genčių yra histrai (Istrijoje), liburnai (šiaurinėje Dalmatijoje), karnai (rytinėse Alpėse), katariai, kataliai, sekusai (Panonijoje) ir kt.
Andrius Šimkus

Biografija

Užaugo gydytojų šeimoje. 1979 metais aukso medaliu baigė Kauno J. Jablonskio vidurinę mokyklą su sustiprintu anglų kalbos dėstymu. 1979-1985 metais su pagyrimu baigė Kauno medicinos institutą. 1986 metais labai gerai baigė internatūrą. 1991–1992 metais specializavosi JAV Čikagos universitetinės Cook County ligoninės Endokrinologijos bei Kardiologijos klinikose bei San Diego Endokrinologijos klinikoje. 1998-1999 metais baigė echoskopijos kursus, kėlė kvalifikaciją kituose echoskopuotojų kursuose ir konferencijose.
Pagal paskyrimą dirbo Jonavos rajono centrinėje ligoninėje. 1986–1992 metais Jonavos poliklinikos apylinkės terapeutas. 1992–1994 metais Kardiologijos skyriaus gydytojas reanimatologas. 1993 metais jam suteikta pirmoji vidaus ligų gydytojo kategorija. Nuo 1993 metų A. Šimkaus individualios įmonės „Therapia scientifica“ vidaus ligų gydytojas ir echoskopuotojas.
Išradimo širdies ritmo sutrikimų gydymo srityje ir vieno racionalizacinio pasiūlymo autorius. Publikavo mokslinių straipsnių Lietuvos, JAV ir Rusijos medicinos žurnaluose. Išvertė Norvegijos pirmosios pagalbos tarybos leidinius „Pirmoji pagalba“ ir „Pirmosios pagalbos pratybos“ į lietuvių kalbą.
1978 metais pradėjo dalyvauti šachmatų susirašinėjant turnyruose Lietuvoje ir užsienyje. Debiutavo žurnalo „Švyturio“ šachmatų uždavinių sprendimo turnyre. 1997 metais nugalėjo dienraščio „Respublika“ šachmatų uždavinių sprendimo konkurse. Nuo 1996 iki 2004 metų laimėjo „Lietuvos sveikatos“ 14 konkursų (šachmatų uždavinių sprendimo srityje).
Žaisdamas šachmatais susirašinėjant, iš 115 partijų 82 laimėjo, 21 baigė lygiosiomis ir 12 pralaimėjo (surinko 80,4 % galimų taškų). 1988 metais Lietuvos VIII-ose komandinėse šachmatų pirmenybėse susirašinėjant Kauno „Ąžuolyno“ komandos sudėtyje laimėjo 3 vietą.
Catherine Ashton

Biografija

1977 m. baigė ekonomikos studijas Londono universitete. Aktyviai dalyvavo visuomeninėje, Leiboristų partijos veikloje. Vėliau dirbo vyriausybinėse institucijose : 2001–2004 m. buvo Švietimo ministerijos parlamentinė sekretorė (atsakinga už ikimokyklinio ugdymo programos Sure Start įgyvendinimą), 2004–2007 m. – Konstitucinių reikalų ministerijos parlamentinė sekretorė. 2006 m. tapo Slaptosios tarybos nare. Paskutiniame Tony Blairo kabinete buvo Teisingumo ministerijos parlamentinė sekretorė. Suformavus premjero G.Brauno vyriausybę, 2007 m. tapo Lordų rūmų vadove ir Slaptosios tarybos lorde-pirmininke.
2008 m. spalio mėn. paskirta Europos Komisijos nare, atsakinga už prekybą. 2009 m. lapkričio mėn. Europos Vadovų Taryba paskyrė ją Vyriausiąja įgaliotine (VĮ) užsienio reikalams ir saugumo politikai (Lisabonos sutartyje numatyta, kad VĮ turi būti Europos Komisijos (EK) nariu ir pirmininkauti Užsienio reikalų tarybai). Vyriausiajam įgaliotiniui pavestas funkcijas įgyvendinti padeda įsteigta Europos išorės veiksmų tarnyba (EIVT).
2010 m. vasario mėn. ji paskirta ir EK vicepirmininke.
Laima Peleckienė

Biografija

1981 m. baigė Vilniaus pedagoginio instituto Lietuvių kalbos ir literatūros fakultetą, 1987 m. – Vilniaus universiteto Istorijos fakultete žurnalistikos specialybę.
1981–1985 m. vidurinės mokyklos lietuvių kalbos ir literatūros mokytoja Šiauliuose. 1985–1989 m. – Šiaulių „Titnago“ spaustuvėje leidžiamų, ryšių kanalais perduodamų Šilalės, Joniškio, Kelmės, Tauragės rajonų laikraščių korektorė ir išleidžiančioji redaktorė, 1990–1991 m. – Lietuvos telegramų agentūros ELTA Šiaulių krašto korespondentė. Nuo 1991 m. dienraščio „Lietuvos rytas“,  nuo 2001 m. „Lietuvos žinios“ korespondentė Šiaulių krašte. Nuo 2006 m. UAB „Komunikacijos vartai“ direktorė.
Bučonas

Istorija

Dabartinis Bučono miestas sudarytas sujungus keletą gyvenviečių.
Prochladnas

Gyventojai

2010 m. 76,7 % Prochladno gyventojų buvo rusai, 4,6 % – kabardinai, 3,6 % – armėnai, 3,5 % – turkai meschetinai, 3,1 % – korėjiečiai.

Istorija

1765 m. įkurta kazokų stanica Prochladnaja. XIX a. vid. nutiesus geležinkelį, gyvenvietė pradėjo sparčiai augti. Miesto statusas suteiktas 1937 m.
Valdemaras Ramšas

Biografija

2004 m. baigė Lietuvos žemės ūkio universitetą, inžinierius energetikas.
2004–2008 m. Telšių miesto seniūnijos seniūnas. 2008–2011 m. Telšių rajono savivaldybės meras. Nuo 2011 m. UAB „Ekspertika“ direktorius komercijai.
2007 m. (dėl užimamų seniūno pareigų mandato buvo atsisakęs) ir 2008–2017 m. Telšių rajono savivaldybės tarybos narys. 
2002 m. Liberalų demokratų partijos, 2006 m. partijos Tvarka ir teisingumas (liberalai demokratai) Telšių rajono skyriaus narys.
Sutuoktinė Rūta, vaikai Paulius, Jurgita.
Vaigačas

Vaigačas (rus. Вайгач, nenc. Вай Хабць) – sala ties Barenco ir Karos jūrų sandūra, tarp Eurazijos žemyno ir Naujosios Žemės salų. Priklauso Rusijai, Nencų autonominei apygardai. Nuo žemyno skiria Jugros Šaras (2,5–12 km), nuo Naujosios Žemės Pietų salos – Karos Vartų sąsiauris (50 km). Plotas – 3383 km². Paviršius kalvotas, aukštis iki 170 m (Balvanskajos k.). Plyti gausybė pelkių, ežerų. Būdinga tundros augmenija.
2012 m. Vaigače gyveno 106 gyventojai, daugiausia – nencai. Gyvenvietės: Varnekas, Vaigačas, Dolgaja Guba, Dyrovatas. Yra keletas nencų šventviečių. Veikia meteorologinė stotis.
Salos pavadinimas nencų kalba reiškia „mirties vietovė“. 1934–1938 m. veikė polimetalų rūdų kasykla.
Arūnas Jievaltas

Biografija

1985 m. baigė Vilniaus 9-ąją vidurinę mokyklą, 1992 m. – VU Pramonės ekonomikos fakultetą. Stažavosi JAV ir Japonijoje.
1991–1992 m. buvo Užsienio reikalų ministerijos Regioninės ekonominės analizės skyriaus, 1992–1993 m. – Europos integracijos skyriaus, 1993–1994 m. – Ekonomikos departamento Techninės pagalbos skyriaus I-asis sekretorius.
1994–1997 m. ir 1998–1999 m. dirbo Lietuvos misijos prie Europos bendrijų patarėjas ekonomikos klausimais. 1997–1998 m. buvo URM Europos integracijos departamento direktoriaus pavaduotojas, 1999–2002 m. – URM Techninės pagalbos departamento direktorius.,
2002–2005 m. buvo laikinasis reikalų patikėtinis Suomijoje, 2005–2008 m. – Lietuvos ambasados Lenkijoje ministras patarėjas. 2008–2011 m. A. Jievaltas vadovavo URM Finansų departamentui.
2011 m. birželio 27 d. paskirtas Lietuvos ambasadoriumi Suomijoje. Šiose pareigose dirbo iki 2016 m. birželio 22 d.
2008 m. jam suteiktas nepaprastojo pasiuntinio ir įgaliotojo ministro diplomatinis rangas. 2003 m. apdovanotas Ordino „Už nuopelnus Lietuvai“ Riterio kryžiumi.
Žmona Ingrida (g.1968), dizainerė.