Vezuvijaus išsiveržimas

Vezuvijaus išsiveržimas (it. L'eruzione del Vesuvio) – 79 m. rugpjūčio 24 d. įvykęs katastrofiškas ugnikalnio išsiveržimas, visiškai nušlavęs nuo žemės paviršiaus senovės Italijos miestus, įsikūrusius kalno papėdėje: Pompėją, Herkulanumą, Oplontį, taip pat Stabijas, aplinkines vilas ir gyvenvietes.

Ugnikalnio išsiveržimo data

Ugnikalnio išsiveržimo data nustatyta pagal išlikusius Plinijaus jaunesniojo du laiškus, rašytus Publijui Kornelijui Tacitui.  
Pagal visuotinai paplitusią versiją laikoma, jog Vezuvijus išsiveržė 79 metų rugpjūčio 24 d. Plinijus Jaunesnysis savo laiškuose detaliai aprašo savo dėdės, veikalo „Gamtos istorijos“ (Naturalis Historia) autoriaus Plinijaus vyresniojo žūtį, kuris buvo nuplaukęs stebėti šio reto gamtos reiškinio.
Tačiau esti spėjimų, jog Vezuvijus išsiveržė dviem mėnesiais vėliau, kadangi išlikusios liekanos ir jų tyrinėjimai rodo, jog žmonių drabužiai buvo iš daug storesnio audeklo, negu būtų nešioję rūbus karštą rugpjūtį.
Taip teigia žymus italų mokslininkas, Neapolio universiteto profesorius Antonijus de Simonė, daug metų atlikinėjęs archeologinius tyrinėjimus prie Vezuvijaus. Jis taip pat nurodė, jog tuo metu, kai išsiveržė ugnikalnis, vynuogių derlius jau buvo nuimtas. Taip pat paaiškėjo, jog pintinėse su vaisiais buvo ir granatų, graikiškų riešutų, kurie negalėjo sunokti rugpjūčio mėnesį.
Šis mokslininkas taip pat nurodo, jog nėra išlikusių Plinijaus jaunesniojo laiškų originalų, o istorikai vadovavosi daug vėlesniais perrašytais rankraščiais. Tačiau yra ir perrašytų dokumentų, kuriuose Plinijaus jaunesniojo paminėta, jog jo dėdė žuvo devintą dieną prieš lapkričio kalendorių.
Dauguma rankraščių tyrinėtojų sutaria, jog ugnikalnio išsiveržimo data, nurodyta Plinijaus jaunesniojo, yra arba rugpjūčio 24 d., arba spalio 30 d., arba lapkričio 23 d.
Vezuvijaus išsiveržimas minimas ir kituose senovės rankraščiuose, tačiau juose būtent nėra paminėta ugnikalnio išsiveržimo data. 
1797 m. mokslininkas Karlas Rosinis taip pat teigė, jog greičiausiai ugnikalnis išsiveržė rudenį, o ne vasarą, apie tai rodo nustatytų rudeninių vaisių liekanos.

Vezuvijaus išsiveržimo charakteristika

Pagal atliktus tyrimus teigiama, jog Vezuvijaus išsiveržimas vyko dviem etapais. 
Vezuvijaus ugnikalnio išsiveržimo tipas buvo pavadintas žuvusio Plinijaus vyresniojo vardu, t. y. Plinijaus išsiveržimu. Šio tipo ugnikalnio išsiveržimui būdingas intensyvus į 20-50 kilometrų aukštį lavos kamuolių svaidymas, kurie atvėsę virsta pelenais ar jų gabalais. Toks vyksmas gali vykti nepertraukiamai keletą valandų ar netgi dienų.
Vulkaniniai kamuoliai nusėdę ant žemės padengia ją keliais sluoksniais. Smulkūs pelenai, pagauti vėjo, išnešiojami aplink dideliu spinduliu.
Kol ugnikalnis svaido kamuolius, pro jo vulkaninius kanalus išmetama keletą kubinių kilometrų magmos. Didelis slėgis ir kylančios, išsiveržiančios dujos pramuša likusius vulkano viduje sluoksnius ir išmeta į orą degančią lavą, t. y. sprogimas sudaro į viršų kylančią lavos koloną ir taip pat išmetami akmens rieduliai iš kraterio sienų.
Lavos tėkmė veržiasi keliasdešimt metrų per sekundę. Vulkaninių pelenų, karštų dujų ir kitų uolienų greitai judantis srautas, vadinamas pirkolastiniu, jo viduje temperatūra gali siekti iki 1000 °C. Paprastai piroklastinis srautas sklinda žemyn ugnikalnio šlaitais. 
Vezuvijaus piroklastinis srautas krito ant Pompėjos, Herkulaniumo, Oplončio, Stabijų ir šie miestai buvo palaidoti po pelenais.
Vezuvijaus išsiveržimas truko dvi dienas. Pompėjoje ir Herkulaniume dėl piroklastų, kurių temperatūra siekė 700 °C, žuvo apie 16 tūkstančių žmonių.

Plinijaus vyresniojo žūtis

Plinijus vyresnysis tuo laikotarpiu vadovavo Romos laivynui netoli Neapolio esančiame Misenos mieste, kuris buvo nutolęs 29 kilometrus nuo ugnikalnio.
Plinijus vyresnysis nusprendė ištirti neįprastą gamtos reiškinį priplaukęs arčiau su laivu. Kai laivas ruošėsi išvykti iš zonos, atvyko pasiuntinys, pasiųstas Plinijaus vyresniojo draugų, gyvenusių pakrantėje netoli vulkano papėdės, paaiškindamas, kad jie gali pabėgti tik jūra ir paprašė juos gelbėti. Plinijus vyresnysis nutarė plaukti gelbėti bičiulių.
Kai priplaukė arčiau, ėmė kristi piroklastiniai gabalai, tačiau kelionę tęsė link Stabijų miesto toliau. Stabijose apsistojo ir laukė palankaus vėjo ir, kad nurimtų jūra, o jis paėmęs žmones galėtų grįžti. Tačiau Stabijose Plinijus vyresnysis apsinuodijo vulkaniniais sieros junginiais ir mirė.  
Plinijus jaunesnysis tuo metu taip pat buvo apsistojęs Misenos mieste.

Vezuvijaus išsiveržimo pasekmės

Ugnikalnis palaidojo Pompėjos, Herkulaniumo, Oplončio, taip pat Stabijų miestus, aplinkines gyvenvietes.
Pradėjus kasinėjimus, paaiškėjo, jog šiuose miestuose po pelenais išsilaikė gatvės, namai, žmonių, gyvūnų liekanos.
Nėra žinomas tikslus skaičius žuvusių žmonių, dalis jų paliko miestus iki katastrofos. Tačiau kūnų buvo rasta ir už miestų ribų.