google/wiki40b huggingface dataset:
Claudia Gerini

Biografija

1985 m. Gerini laimėjo konkursą „Mis paauglė“, 1987 m. atliko pirmą vaidmenį kine. Būdama 19, dalyvavo televizijos programoje „Non è la Rai“.
Norėdama pagerinti  prancūzų kalbos žinias, kurį laiką gyveno Paryžiuje, bet sulaukusi 22 grįžo į Italiją. Vėliau dėl tos pačios priežasties kurį laiką gyveno Ispanijoje ir JAV, kas padėjo gauti vaidmenis įvairių šalių filmuose, taip pat ir Holivude.
2003 m. buvo viena iš Sanremo muzikos festivalio vedėjų.
2002-04 m. buvo ištekėjusi už Alessandro Enginoli, su kuriuo susilaukė dukters.
2005-16 m. buvo susižadėjusi su grupės „Tiromancino“ atlikėju Federico Zampaglione, su juo taip pat turi dukterį.
Aktorė domisi kovos menais, turi juodą taekvondo diržą.
Super Sun SC

Istorija

Klubo ištakos siekia ? m.
Gauruotoji soja

Sudėtis

Sojų sėklose yra aminorūgščių, apie 31-60 % baltymų, fermentų, fosforo druskų, daug kalio, 14-24 % riebalų, vitaminų A, B, D.
Daiguose – vitamino C.

Pritaikymas

Sojos riebalai turi platų pritaikymą maisto, muilo, lako ir dažų pramonėje. Iš sojų išspaudų gaminamos kai kurios plastmasės, specialūs medžio klijai.
Sojų išspaudos, šienas, šiaudai, pelai vartojami melžiamų galvijų, arklių, kiaulių pašarui. Tinkama ir žaliajam pašarui.

Mityba

Baltymų yra 1,5-2 kartus daugiau negu mėsoje ir jie yra artimesni gyvūninės kilmės baltymams nei kitų ankštinių kultūrų. Aminorūgštys taip pat artimos mėsos aminorūgščių sudėčiai, todėl soja dar vadinama „augaline mėsa“. Labai vertingas sojų aliejus, jo maistinės savybės beveik atitinka sviesto. Tolimųjų Rytų virtuvėse jos naudojamos kaip svarbus baltymų šaltinis, pakeičiantis pieną.
Nuo seno išrasti įvairūs sojos produktai. Vartojami virti, kepti, džiovinti sojos grūdai. Iš jų daromas kavos pakaitalas, kruopos, verdamos sriubos. Plačiai paplitę sojos padažai.
Iš miltų, sumaišytų su vandeniu, gaminamas „sojos pienas“. Jis turi daug baltymų, riebalų ir beveik nesiskiria nuo karvės pieno nei spalva, nei skoniu ar maistingumu. Iš tokio pieno galima gaminti net varškę ar sūrį.
Maltos išspaudos – sojos miltai – vartojamos konditerijos pramonėje, gaminamas šokoladas, saldainiai. Sumaišyti su kvietiniais miltais tinka duonos sausainių kepimui.
Rafinuotas sojos aliejus vartojamas kulinarijoje ir margarino gamybai. Iš nevalyto aliejaus išskiriamas lecitinas, kurio dedama į įvairius maisto produktus.

Vaistinės augalo savybės

Valgiai iš sojos yra labai naudingi pagyvenusiems žmonėms. Taip pat tiems, kuriems sutrikusi medžiagų apykaita, sergantiems ateroskleroze, nutukusiems.
Kadangi sojoje mažai angliavandenių, ji tinka sergant diabetu.
Geštinana

Geštinana (šum.  = GEŠTIN.AN.NA, MU.TIN.AN.NA – 'dangiškoji vynmedžio šakelė'?) – deivė šumerų mitologijoje. Galimai tapati Lagašo deivei Amageštinai („vymedžio šakelei–motulei“), minimai nuo XXIV a. pr. m. e.
Šumero mituose apie Inaną ir Dumuzį Geštinana iškyla kaip mylimiausioji Dumuzio sesuo, vadinama „dainininke“, „burtininke“, „rašto slėpinio žinove“, „sapnų aiškintoja“, „pranaše“. Geštinana aiškina pranašiškus Dumuzio sapnus ir bando jį išgelbėti nuo mirties. Demonai (galla), norėdami sužinoti, kur Dumuzis, ir nusivesti jį į požemių karalystę, kankina Geštinaną, tačiau ji savo brolio neįduoda. Kai demonai visgi sučiumpa Dumuzį, Geštinana pasiaukoja ir sutinka praleisti pusmetį požemių karalystėje vietoje savo brolio.
Lagašo dievų rate ji minima kaip chtoninio dievo Ningišzido sutuoktinė (galimai tapati kitai minimai jo sutuoktinei Azimujai – požemių karalystės raštininkei).
Kontinentų dreifo teorija

Kontinentų dreifo teorija - teorija, 1912 m. pasiūlyta vokiečių geografo Alfredo Vegenerio, aprašanti kontinentų judėjimą, susijungimą ir skilimą. Ši teorija remiasi plokščių tektonika.
Ypatingą susidomėjimą kelia tie Žemės vystymosi periodai, kai kontinentai susijungdavo į vieną didelį superkontinentą ir kai šis skildavo. Žinomi penki ar šeši (visi mokslininkai pripažįsta tik du superkontinentus - Rodinija ir Pangėja) kontinentų susijungimai į superkontinentą per visą Žemės istoriją.
The Chronicles of Riddick: Assault on Dark Athena

Apie žaidimą

„The Chronicles of Riddick: Assault on Dark Athena“ žaidimas paremtas filmų „Visiška tamsa“ ir „Ridiko kronikos“ pagrindinio veikėjo Ridiko (piln. Richard B. Riddick) charakteriu. Žaidimo veikėją įgarsina filmuose Ridiką vaidinantis Vin Diesel. Žaidimas yra pirmojo asmens šaudyklė. Jis yra 2004 m. žaidimo „The Chronicles of Riddick: Escape from Butcher Bay“ tąsa, tačiau su juo neturi bendrų siužetinių elementų. Žaidimą galima žaisti trimis sunkumo lygiais: lengvu, normaliu ir sunkiu. Sunkumo lygius galima persijungti žaidimo eigoje. Veiksmas daugiausia vyksta milžiniškoje kosminėje stotyje, pavadinimu „Dark Athena“. Antrojoje žaidimo pusėje veiksmas persikelia į planetą Aquerra Prime. Ridiko misija yra išsilaisvinti iš „Dark Athena“ laivo.
Žaidime galima valdyti grupę šaunamųjų ginklų arba kautis kumščiais, šaltaisiais ginklais. Ridikas gali pasislėpti tamsoje ir, dėka gebėjimo matyti tamsoje, iš pasalų atakuoti priešininkus. Žaidime galima surinkti 59 trofėjus − informacines kortas (bounty cards). Žaidimas yra ženkliai sunkesnis nei „The Chronicles of Riddick: Escape from Butcher Bay“ dėl kur kas greičiau reaguojančių ir pavojingesnių priešininkų. Jis buvo sumanytas kaip „Escape from Butcher Bay“ plėtinys, tačiau su laiku buvo sukurtas atskiru savarankišku žaidimu. Žaidime yra tarptinklinio, kelių žaidėjų (iki 12) žaidžiami scenarijai.

Žaidimo siužetas

Ridikas ir Džounsas klajoja kosminėje kapsulėje užmigę kriogeniniu miegu po įvykių žaidime „The Chronicles of Riddick: Escape from Butcher Bay“. Kapsulę atsitiktinai suranda kosminė stotis „Dark Athena“, kurioje valdžią yra paėmusi Geil Ryvas. Ji įkalino buvusį stoties kapitoną ir pavertė stotį piratų laivu. Ridiko ir Džounso kapsulei priartėjus prie stoties Ridikas pabunda iš miego ir spėja pasislėpti nuo ieškotojų, kurie suranda Džounsą ir išneša jo kūną į laivą. Ridikas sužino, kad „Dark Athena“ stotyje Ryvas yra suorganizavusi eksperimentinius tyrimus su žmonėmis, kuriuos ji verčia paklusniais, nuotoliniu būdu kontroliuojamais kūnais − dronais. Ridikas siekia išsigelbėti iš stoties ir padėti čia kalinamiems, dar nepaverstiems dronais, žmonėms. Tačiau, ištrūkus iš stoties bėdos nesibaigia − Ridikui nukritus su kapsulę į gretimą Aquerra Prime planetą, paaiškėja, kad vietinę kolonistų naujakurių gyvenvietę yra apgulę „Dark Athena“ samdiniai, kuriems reikalingi žmonių kūnai dronų gamybai...
Tarptautinė automobilių sporto šlovės galerija

Tarptautinė automobilių sporto šlovės galerija (angl. International Motorsports Hall of Fame) yra šlovės muziejus, skirtas žmonėms per savo gyvenimą nusipelniusiems autosporto srityje. Tai gali būti lenktynininkas, rėmėjas, komandos vadovas ir pan. Nors į šį sąrašą įtraukiami įvairių tautybių žmonės, tačiau daugumą jų sudaro amerikiečiai, lenktyniavę vietinėse varžybose (ypač NASCAR). 
1982 m. šį šlovės muziejų įkūrė NASCAR čempionato vadovas ir pirmasis organizatorius amerikietis Bill France. 
Į šį muziejų nominuojami žmonės, kurie yra pasitraukę iš tam tikro autosporto čempionato mažiausiai prieš penkerius metus. Juos renka speciali 150 autosporto žurnalistų komanda.
FC Stal Kamianske

Istorija

Klubas įkurtas 1926 m. „Metalisto“ vardu. 1998 m. vyko klubo reorganizacija ir tada buvo pakeistas pavadinimas į dabartinį – tapo Dnieprodzeržinsko „Stal“. 2016 m. miestas pervadintas į Kamianskę (Kamjanskę). Klubas žaidė Pirmojoje lygoje, bet dėl karinio konflikto Donbase vietos elite atsisakė Donecko „Metalurgas“. Jo vietą užėmė Kamianskės (Kamjanskės) „Stal“.
Andriejus Steponavičius

Biografija

1955 m. baigė Vilniaus 7-ąją vidurinę mokyklą, 1959 m. – Vilniaus universiteto Ekonomikos fakulteto pramonės ekonomikos specialybę.
1959–1962 m. laikraščio „Lietuvos geležinkelininkas“ redakcijos fotokorespondentas, 1963–1966 m. – Liaudies ūkio tarybos Centrinio projektavimo konstravimo biuro vyresnysis inžinierius. 1967–1991 m. savaitraščio „Kalba Vilnius“ vyresnysis redaktorius, atsakingasis sekretorius, 1991–1993 m. savaitraščio „Lietuvos komersantas“ vyriausiojo redaktoriaus pavaduotojas, vyriausias redaktorius, 1994–1996 m. savaitraščio „Atgimimas“ vyriausiojo redaktoriaus pavaduotojas. Nuo 1996 m. – nepriklausomas žurnalistas, žurnalo „TV antena“, laikraščio „Verslo žinios“ nuolatinis bendradarbis.
Daugiausia rašė radijo ir televizijos technikos, transliavimo ir priėmimo priemonių, darbo organizavimo klausimais. Išspausdino kelionių fotoapybraižų, surengė 6 personalines kelionių fotografijų parodas.
Nigerio kolonija

Istorija

Iki 1922 m. kraštas buvo valdomas karinės administracijos.
1922 m. buvo įsteigta civilinė valdžia ir paskelbta apie Nigerio kolonijos įkūrimą. Zinderis tapo administraciniu centru iki juo buvo iki 1926 m., kai sostine tapo Niamėjus.
1960 m. Nigeris tapo nepriklausoma respublika.
Delio sultonatas

Raida

XII a. pabaigoje dabartinis Delis priklausė Adžmero karalystei, valdomai Čauhanų dinastijos. Tuo metu vakaruose Gaznevidų valstybėje buvo nuverstas valdovas ir įsigalėjo Guridai, pradėję užkariavimus dabartinėje Indijoje. Jie vieną po kitos nukariavo vietines Radžputų valstybėles, o 1192 m. laimėjo Taraino mūšį prieš Prithviradžą Čauhaną. Tada Guridų armija greitai nukariavo Gango upės slėnį dabartinėje šiaurės Indijoje.

Mameliukų dinastija

Kadangi imperija buvo didelė, 1206 m. valdovas Shahabuddin Ghori atidavė rytines savo imperijos teritorijas buvusiam vergui Qutb-ud-din, kuris tituluotas Naib us Sultanat ir tapo pirmuoju Delio sultonu. Jo pradėta dinastija vadinta Mameliukų, arba vergų dinastija.
Qutb-ud-din pradėjo didelę Qutab Minar mauzoliejaus statybą, kurią užbaigė jo įpėdinis Iltutmišas. Jo laikais sultonatas labai stipriai išsiplėtė po visą Šiaurės Indiją, užkariaudamas ir kitas aplinkines valstybėles. Vėliau valdė Razija Sultana (1236–1240), pirmoji islamo šalių istorijoje moteris valdovė. Vėlesnių sultonų laikais valstybė apsilpo, jos teritorijos sumažėjo.

Tughlak dinastija

Paskutinis Khildži valdovas Qutb ud din Mubarak Shah buvo nužudytas 1320 m., ir po jo į valdžią atėjo Tughlak dinastija. Žymiausias jos valdovas buvo Muhammad bin Tughlaq (1325–1351), kurio laikais sultonatas išsiplėtė labiausiai ir valdė didžiąją dalį Indijos subkontinento, išskyrus Radžputų karalystes ir piečiausias subkontinento teritorijas.
Tačiau ši karinė ekspansija pareikalavo daug jėgų, kadangi po šio sultono mirties valstybė ėmė byrėti: atskilo nepriklausomi sultonatai Avadhas, Bengalija, Džaunpuras, Gudžaratas ir Malva. Taip Delio sultonatas susitraukė iki savo pirminių teritorijų. Po 1388 m. Delyje prasidėjo neramumai dėl įpėdinystės, o 1398 m. Tamerlanas užėmė sostinę ir nusiaubė.

Sajidų dinastija

1414 m. Tamerlanas išvyko iš Delio, palikdamas vietininku Khizr Khan, kuris tapo pirmuoju Sajidų dinastijos valdovu. Sajidai valdė iki 1451 m., nominaliai pripažindami Timūridų valdžią.

Lodi dinastija

Lodi dinastijos atėjimas 1451 m. žymėjo naują sultonato atgimimą. Jos pirmtakas buvo afganų kilmės Bahlul Khan Lodi, Sirhindo vietovės (Pandžabas) vietininkas. Į valdžią jis atėjo taikiu būdu, nes paskutinis Sajidų valdovas pats atidavė jam savo sostą, pasitraukdamas iš valdžios. Žymiausias Lodi valdovas Sikandar Lodi (1489–1517), žinomas kaip kultūros globėjas ir užkariautojas, atkūręs buvusią sultonato didybę ir užvaldęs visą Gango slėnį.
1526 m. Delio sultonatas pralaimėjo Baburui ir buvo prijungtas prie Mogolų imperijos.

Visuomenė ir kultūra

Delio sultonatas buvo administruojamas per provincijas (sarkar) ir rajonus (parganas). Jame buvo sukurta tam laikui pažangi ekonominė sistema, kalti pinigai.
Nors sultonatas buvo musulmoniškas, jame laikytasi šarijos įstatymų, jame klestėjo religinė laisvė, o kitatikiai buvo toleruojami, kol mokėdavo džazijos mokestį. Sultonato laikais formavosi indų-musulmonų kultūrų liejimasis, labiausiai suklestėjęs Mogolų dinastijoje.
Vytautas Šeštokas

Biografija

1949 m. kovo 25 d. šeima ištremta į Sibirą, Irkutsko sritį. Į Lietuvą grįžo 1957 m. 1957–1961 m. mokėsi Anykščių raj. Surdegio septynmetėje mokykloje, 1961–1965 m. Panevėžio politechnikume, 1968–1975 m. studijavo Kauno politechnikos institute, įgijo inžinieriaus statybininko specialybę.
1964–1965 m. Panevėžyje statybos darbininkas, 1968–1971 m. Kauno statybos valdybos meistras, darbų vykdytojas, 1971–1988 m. Panevėžio rajono Žemės ūkio valdybos inžinierius statybininkas, 1988–1991 m. Gamybinių pastatų rekonstravimo projektavimo instituto Panevėžio filialo vyriausias projektų inžinierius. 1995–1997 m. Panevėžio rajono savivaldybės meras, 1997–2000 m. mero pavaduotojas.
1991 m. Lietuvos krikščionių demokratų partijos narys, nuo 1997 m. LKDP Panevėžio rajono skyriaus valdybos pirmininkas, 2002 m. partijos Lietuvos krikščionys demokratai Panevėžio rajono skyriaus narys.
1995–1997 m., 1997–2000 m., 2000–2003 m. ir 2003–2007 m. Panevėžio rajono savivaldybės tarybos narys.
Sutuoktinė Eugenija, dukterys Aurelija ir Vitalija.
Olga Podolskienė

Biografija

Zarasų rajono savivaldybės administracijos Zarasų miesto seniūnė.
Darbo partijos Zarasų rajono skyriaus narė. 2011 m. (atsisakė mandato) Zarasų rajono savivaldybės tarybos narė. 
Sutuoktinis Rimvydas Podolskis, vaikai Justinas, Dominykas.
Wolf's Rain

Siužetas

„Wolf’s Rain“ veiksmas vyksta postapokaliptiniais laikais, kai žemė yra ekologiškai nuniokota, visur tvyro gili žiema, o žmonės gyvena skurde. Legenda Mėnulio knygoje pasakoja, kad vilkai yra mistiška gyvūnų rūšis, kuri į žemę atėjo iš vietos, vadinamos Rakuen (Rojaus). Ateityje vilkai ieškos kelio grįžti į savąjį Rakuen, bet pirma jie turi rasti Gėlių mergelę – mistišką, iš mėnulio gėlės esencijos sukurtą mergelę, kuri gali vilkams parodyti kelią į Rojų. Ši legenda daugumos yra pamiršta, nes, kaip buvo manoma, vilkai jau 200 metų yra išnykę. Bet keliems vilkams pavyko išlikti įsiliejus į žmonių visuomenę.

Muzika

Garso takelį „Wolf’s Rain“ parašė ir aranžavo kompozitorė Yoko Kanno. Dainas atliko daugelis atlikėjų, kaip kad Maaya Sakamoto, Raj Ramayya, Ilaria Graziano, Steve Conte ir Joyce. Japonijoje buvo išleisti du dainų rinkiniai. 2003 m. kovo 29 d. „Wolf’s Rain Original Soundtrack, Volume 1“, o 2004 m. sausio 21 d. „Wolf’s Rain Original Soundtrack, Volume 2“. JAV garso takelį, pavadinimu „Wolf’s Rain Original Soundtrack“, išleido „Bandai Entertainment“. Serijos pabaigoje skambanti „Gravity“ daina buvo išleista kaip singlas.
Palokystis

Istorija

1595 m. minimas Palokysčio dvaras.
Igliškėlių valsčius

Igliškėlių valsčius buvo pietvakarių Lietuvoje. Centras – Igliškėliai.
Stasys Arnašius

Biografija

1953 m. baigė Šilalės vidurinę mokyklą, 1958 m. – Vilniaus universiteto Istorijos-filologijos fakulteto žurnalistikos specialybę.
1958–1961 m. laikraščio „Komjaunimo tiesa“ redakcijos literatūrinis darbuotojas, savo rašinius spausdino ir žurnaluose „Švyturys“ bei „Jaunimo gretos“. 1961 m. pabaigoje pradėjo dirbti Lietuvos radijo Informacijos redakcijoje. Perėjęs į Lietuvos televiziją, rengė laidas informacinei programai „Panorama“. Nuo 1970 m. dirbo Visuomeninių programų direkcijoje, rengė laidas „Keliai. Mašinos. Žmonės“, „Gamta ir mes“, televizijos forumus gamtosaugos temomis, laidas ekonominėmis temomis, daugiausia apie technikos ir gamybos pažangą. 
Lietuvos žurnalistų sąjungos narys.

Kūryba

Sukūrė televizijos filmus apie lietuvių išeivių gyvenimą Australijoje ir Amerikoje „Lietuviais esame mes gimę“ ir „Lietuva širdy“, trijų dalių dokumentinę kino juostą „Neramus Baltijos pavasaris“ (1984 m.).
1965 m. už aktyvią saugaus eismo propagandą per respublikinį radiją apdovanotas Garbės raštu.
Kartusis pipirbaravykis

Literatūra

Lietuvos grybų atlasas, Vincentas Urbonas, Kaunas, LUTUTĖ, 2007, ISBN 978-9955-692-59-1, 48 psl.
Europos maisto saugos tarnyba

Europos maisto saugos tarnyba, EMST (angl. European Food Safety Authority; EFSA) – Europos Sąjungos agentūra, kuri užtikrina nepriklausomą mokslinę ekspertizę ir teikia informaciją apie žinomus ir naujai aptinkamus bei atsirandančius pavojus, susijusius su maisto gamybos grandine. EMST buvo įkurta 2002 m. sausio mėn., jos būstinė – Parmoje (Italija).
EMST veikla apima viską, kas tiesiogiai ar netiesiogiai veikia maisto ir pašarų saugą, tame tarpe maistui naudojamų gyvūnų sveikatą ir gerovę, augalų apsaugą, augalų sveikatą ir tręšimą.
EMST padeda Europos Komisijai, Europos Parlamentui ir valstybėms ES narėms priimti rizikos valdymo sprendimus, kurie užtikrina maisto gamybos grandinių saugą Europos Sąjungoje ir tuo pačiu – ES gyventojų sveikatos apsaugą.
Tarnyba viešuomenei atvirai ir skaidriai perduoda visą informaciją, susijusią su jos veiklos sritimi.

Struktūra

Valdančioji Taryba (angl. Management Board) rengia biudžetą, tvirtina kasmetinę darbų programą, atsakinga už EMST bendradarbiavimą su organizacijomis partneriais Europos Sąjungoje ir už jos ribų.
Vykdomasis direktorius (angl. Executive Director) yra oficialus EMST atstovas. Jis atsakingas už organizacijos veiklą, personalo komplektavimą, kasmetinių darbų programos rengimą (konsultuojantis su Europos Komisija, Europos Parlamentu ir ES narėmis).
Patariamasis forumas (angl. Advisory Forum), padedantis vykdomajam EMST direktoriui, yra sudarytas iš nacionalinių agentūrų, atsakingų už maisto rizikos valdymą valstybėse narėse, atstovų. Forume dalyvauja stebėtojai iš Norvegijos, Islandijos ir Šveicarijos bei Europos Komisijos.
Mokslinis komitetas (angl. Scientific Committee; SC) ir mokslinės komisijos (angl. Scientific Panels) formuoja EMST mokslinę nuomonę ir teikia patarimus, kiekvienas savo kompetencijos srityje. Komitetą ir komisijas sudaro aukštos kvalifikacijos specialistai mokslinio rizikos vertinimo ekspertai.

EMST biudžetas

EMST yra nepriklausoma ES agentūra, finansuojama iš ES biudžeto, veikianti nepriklausomai nuo Europos Komisijos, Europos Parlamento ir ES narių valstybių.

2008 m. EMST biudžetą sudarė 65,9 mln. eurų.
Mikalojus Herburtas

Biografija

Peremyšlio pakamario Jano Herburto ir Jadvygos iš Rozlovo sūnus. Buvo kavalerijos rotmistras, dalyvavo Žygimanto Augusto žygiuose į Valachiją, Stepono Batoro į Maskvos valstybę.
1574 m., būdamas Lvovo seniūnu baigė Žemutinės pilies Lvove statybą.
1584 m. įkūrė Felštano miestelį (dab. Gvardeiskoje kaimas) Podolėje, kur pastatė medinę gynybinę pilį. Miestelio pavadinimas kilo iš vietos pavadinimo, iš kur kilo Herburtų giminė – Fulštynas Moravijoje (Čekija). Kaimelis buvo įkurtas vietoje totorių sunaikintos Dobrogoščiaus gyvenvietės. Herburtas išrūpino iš Stepono Batoro Felštynui Magdeburgo teises. Herburtas taip pat pastatė bažnyčią, kurią vėliau sugriovė turkai.
Vepsų aukštuma

Vepsų aukštuma (rus. Вепсовская возвышенность, Вепсская возвышенность) – aukštuma Leningrado srities šiaurės rytuose, į pietus nuo Onegos ežero. Aukštis iki 304 m. Reljefas kalvotas moreninis. Daug ežerų. Paprastai laikoma Valdajaus aukštumos dalimi. Aukštuma pavadinta pagal vepsų tautos pavadinimą.
Pagrindinės upės – Šokša, Ojatė, Kapša, Paša, Tutoka, Javosma.
Saulytė Lazaravičienė

Biografija

Panočių vidurinės mokyklos mokytoja.
Lietuvos tautodailininkų sąjungos (LTS) narė nuo 1998 m. Lietuvos tautodailės kūrėjų asociacijos (LTKA) narė nuo 2005 m. Parodose dalyvauja nuo 1957 m. Kūrinius eksponavo Briuselyje (Belgija), Švedijoje, Paryžiuje, Anglijoje, Strasbūre (Prancūzija). Darbų įsigijo Lietuvos nacionalinis dailės muziejus, Lietuvos dailės muziejus, Alytaus kraštotyros muziejus, Panočių mokyklos kraštotyros muziejus.
Luka Vrublevecka (gyvenvietė)

Luka Vrublevecka (ukr. Лука Врублевецька) – 4–3 tūkstantmečio pr. m. e. gyvenvietė, Dniestro vakariniame krante prie Luka Vrublevecka kaimo, 22 km į pietryčius nuo Podolės Kameneco, Podolės Kameneco rajonas, Chmelnyckio sritis, Ukraina.

Tyrimai

1946–1950 m. gyvenvietę tyrinėjo Sergejus Bibikovas. Rasti 7 pusiau žeminės tipo pastatai, vienas 45 x 3–5 m dydžio, jame buvo 11 židinių. Gyventojai vertėsi žemdirbyste ir gyvulininkyste, daugiausia naudojo iš skalūno ir titnago pasidarytus įrankius. Gyvenvietėse rasta ir metalinių dirbinių (ankstyviausi Ukrainos teritorijoje) – varinių žvejybos kabliukų, ylų, antsmilkinių. Keramika įvairių formų, puošta įvijiniais ornamentais, kartais tapyta raudona spalva. Surasta daugiau kaip 250 terakotinių moters ir gyvūnų skulptūrėlių, kurios simbolizuoja atgimimą ir siejamos su pavasario ir derliaus šventėmis. Gyvenvietė priskiriama ankstyvajam Tripolės–Kukutenio kultūros laikotarpiui, jos gyventojai palaikė glaudžius ryšius su Viduržemio jūros, Dunojaus baseino ir Vidurio Europos gentimis.
Krekenava

Aplinkinės gyvenvietės

Vadaktai – 15 km
NAUJAMIESTIS – 17 km
Naujarodžiai – 5 km
Mitriūnai – 9 km 
 POCIŪNĖLIAI – 16 km
Švenčiuliškiai – 1 km 
 RAMYGALA – 15 km
Surviliškis – 11 km
Burveliai – 9 km 
 Šventybrastis – 15 km
Rabikiai – 4 km 
 Truskava – 16 km

Pavadinimo kilmė

Anksčiau vietovardžio šaknis buvo kitokia nei dabar – krakin- arba krokin- (pastarasis labiau slaviškas variantas), o gyvenvietė vadinosi Krakinava – tokia forma pasitaikydavo dar ir XX a. pradžioje. Naująją lytį Krekenava jau 1904 m. mini Vaižgantas, ji įrašyta 1925 m. oficialiame leidinyje „Lietuvos apgyvendintos vietos“. Priesaga -ava yra dažna prie asmenvardinių vietovardžių šaknies, todėl labiausiai tikėtina, kad Krakinava kilo nuo asmenvardžio Krakinis (ir dabar esama pavardžių Krakė, Krakis, Krakys – visos jos tikriausiai kilusios nuo bendrinio žodžio krakė – „juodasis genys; raudongalvis genys; karosas“). Dabartinė miestelio vardo forma tikriausiai pasikeitė dėl seniau labai populiaraus žodžio krekenos („priešpienis, iškart po gimdymo iš krūties ar tešmens tekantis skystis“).

Žymūs žmonės

Krekenavoje baigęs Varnių seminariją kunigavo Antanas Mackevičius (1828–1863), 1863 m. sukilimo dalyvis.
Krekenavos klebonijoje 1915–1918 m. gyveno ir kūrė Maironis (1862–1932). Yra išlikęs namas, kuriame jis gyveno – 1906 m. statyta geltonų plytų klebonija. Jos mansardoje ir buvo įsikūręs Maironis.
Žymiausias krašto fotografas – Tadas Bajorūnas. Iš Krekenavos kilę dailininkė Gražina Vitartaitė, istorikas Gediminas Rudis, miškininkas Jonas Kučinskas. Čia gyveno medžio drožėjas Stasys Stankevičius (vadintas „Dievuliuku“). Krekenavos kapinėse palaidotas knygnešys Kostas Stiklius (1880–1962). Žymus kraštotyrininkas Jonas Žilevičius (Žiliukas), medikas, Panevėžio rajono garbės pilietis.

Ūkis

Kiaulininkystės, augalininkystės, maisto produktų gamybos bendrovė „Krekenavos agrofirma“ buvo įsikūrusi Pasodėlės ir Tabolskos kaimuose, šiuo metu ten įsikūrusi UAB „Pasodėlė“.
Jurijus Zubakovas

Biografija

1963–1966 m. tarnavo Tolimųjų Rytų laivyne. 1970 m. baigė teisės studijas KGB Aukštojoje mokykloje. Po studijų dirbo KGB kontržvalgybos valdyboje, buvo KGB partinio komiteto sekretorius. Vėliau dirbo TSKP CK Administracinių organų skyriuje.
1991 m. paskirtas TSRS Saugumo tarybos nario J.Primakovo patarėju. Šį paskyrus Rusijos užsienio žvalgybos tarnybos direktoriumi, 1991–1996 m. buvo jo pavaduotoju. J.Primakovui tapus Rusijos užsienio reikalų ministru, 1996–1998 m. buvo jo pavaduotoju. 1998–1999 m. buvo J.Primakovo vyriausybės aparato vadovas-federalinis ministras.
Vyriausybei atsistatydinus, 1999–2003 m. buvo Rusijos ambasadorius Lietuvoje, 2003–2004 m. – Moldovoje.
2004–2011 m. – Rusijos Saugumo tarybos sekretoriaus pavaduotojas. 
Turi viceadmirolo karinį laipsnį, Nepaprastojo ir įgaliotojo pasiuntinio diplmatinį rangą.
I Paralyze

Albumo informacija

Albumas buvo išleistas 1982 m. ir buvo pirmasis ir paskutinis su įrašų kompanija „Columbia Records“. Albumo prodiuseriai buvo John Farrar ir David Wolpert. Cher pirmąkart bendradarbiavo su kompozitoriumi ir prodiuseriu Desmond Child. Albumas buvo pristatytas tik laidose „American Bandstand“ ir „Solid Gold“. Dėl mažos reklamos jis buvo ignoruojamas kritikų ir nepateko į topus. 1999 m. albumą pakartotinai išleido įrašų kompanija Varese Sarabande, kuris buvo įvertintas fanų.
Albume yra įvairių stilių dainų: roko dainos „Walk With Me“, „The Book of Love“ ir „Rudy“, nežymaus kantri stiliaus garsai dainoje „I Paralyze“ bei kelios baladės, kaip „When the Love is Gone“ ir „Do I Ever Cross Your Mind?“, dainose „Back On the Street Again“ ir „Games“ jaučiamas stiprus 9-ojo dešimtmečio stilius. „Rudy“ ir „I Paralyze“ buvo išleisti kaip singlai, bet abu nebuvo sėkmingi. Vėliau daina „Rudy“ buvo perdainuota prancūzų dainininkės Dalida'os. 1981 m. Cher su Meat Loaf įrašė dainą „Dead Ringer For Love“. Ji tapo hitu Jungtinėje Karalystėje, tačiau nebuvo įtraukta į albumą.