google/wiki40b huggingface dataset:
Meilė pirmos klasės vagone

Turinys

Žmona išsiunčia vyrą su judviejų 4 metų sūnumi Malkolmu pas senelę. Karmelo sėda su berniuku į traukinį ir pirmą kartą lieka vienas su sūnumi, kurio auklėjime pats niekada nedalyvavo, nes žmona jau kurį laiką gyvena su kitu. Karmelo sunkiai sekasi suvaldyti berniuką, kuris krečia išdaigas traukinio keleiviams, tačiau jo dėmesį netrukus patraukia tame pačiame kupė važiuojanti Beatričė...
Mansuro kunigaikštystė

Istorija

Masuro chanystę 1381 m. įkūrė išeiviai iš Aukso Ordos. 1380 m. įvyko Kulikovo mūšis, kuriame Mamajus ir jo orda patyrė pralaimėjimą. Pats Mamajus buvo nužudytas Kryme, kai bėgo nuo jį norėjusių pražudyti samdinių. Po tėvo žūties Mansūras pasitraukė į Lietuvos kontroliuojamas teritorijas. Jo orda kūrėsi tuometinėse Severų žemėse. Mansuras stojo į didžiojo kunigaikščio karinę tarnybą. Rilskas, Kurskas ir kiti miestai buvo pasienyje, todėl mansuriečiai gindavo kraštą nuo rusėnų ir kitų totorių ordų išpuolių.
1391 m. chanato įkūrėjas Mansuras kovėsi mūšyje prie Samaros ir jo metu žuvo.
1391 m. Mansuro sūnus Aleksa pripažino Vytauto Didžiojo valdžią. Pasak legendų, kartu su Lietuvos valdovu kovojo Vorsklos mūšyje ir po pralaimėjimo totoriams padėjo išsigelbėti didžiajam kunigaikščiui.
Iš šios Kijato klano atšakos kilo kunigaikščiai Glinskiai. Mykolas Glinskis sumušė totorius prasiskverbusius net iki Naugarduko 1506 m. Klecko mūšyje. Netrukus M. Glinskis (1508) m. tapo išdaviku ir perbėgo į Maskvos pusę. Ištekino dukrą už caro, bet ten irgi tapo išdaviku.
Po 1508 m. Glinskio sukelto maišto visos jo valdos Lietuvoje buvo konfiskuotos, o kunigaikštystė likviduota.

Teritorija

Manoma, kad chanato teritorija buvo dabartinėse Poltavos ir Sumų srityse Ukrainoje, bei vadinamoje Severų žemėje. Į pietus nuo Jagos totorių. Dykra taip pat priklausė Mansuro valdoms.
Galima rasti įvairių autorių paišytų žemėlapių, kurioje visos žemės esančios į rytus nuo Kijevo vaizduojamos, kaip totorių valdos, tačiau pripažįstančios Lietuvos valdžią.
Adomas Dundzila

Biografija

1908–1913 m. V. Penčylos knygyno Marijampolėje vedėjas. 1913–1914 m. turėjo nuosavą knygyną Vilkaviškyje. 1914 m. Vilniuje dirbo Lietuvių draugijos nukentėjusiems dėl karo šelpti centro komiteto Darbo biuro vedėju. 1915 m. Petrograde buvo savaitraščio „Lietuvių balsas“ administratorius.
Grįžęs į Lietuvą 1918 m. su Bronium Siručiu įkūrė knygų leidybos ir prekybos bendrovę „Dirva“. Nuo 1919 m. abu jai vadovavo Marijampolėje, nuo 1921 m. – knygynui ir knygų leidybai Kaune. Iki 1940 m. rugsėjo 29 d. leidykla išleido 544 knygas.
1930–1933 m. redagavo žurnalą „Sėjos baras“. Vienas Lietuvių verslininkų sąjungos įkūrėjų, centro valdybos pirmininkas. 1932–1933 m. sąjungos laikraščio „Verslas“ redaktorius, nuo 1937 m. garbės narys. 1940 m. nacionalizavus bendrovę „Dirva“ dirbo Valstybinės leidyklos 5-ojo knygyno vedėju. 1944 m. pasitraukė į Vakarus. 1949 m. persikėlė į JAV.
Parengė elementorių „Dieve, padėki“ (1912 m., slapyvardis Kalvarijiškis). Išleido atsiminimų ir straipsnių rinkinį (1935 m.). Bendradarbiavo laikraščiuose „Lietuva“, „Trimitas“, žurnale „Naujoji Romuva“ ir kituose.
Resident Evil 2

Siužetas

Praėjus trims mėnesiams po incidento, įvykusio Rakūno miestelio (Raccoon) pakraščiuose, 1998 m. spalio 28 d. į savo naująją darbovietę RPD (Rakūno policijos komisariate, Raccoon Police Department) atvažiuoja ką tik policininku tapęs Leonas Skotas Kenedis (Leon Scott Kennedy) bei dingusio brolio Kriso ieškanti sesuo Klerė Redfyld (Claire Redfield). Tačiau paskutinėmis dienomis miestas pasikeitė neatpažįstamai: gatvės užbarikaduotos, aplinkui mašinų nuolaužos, dalis pastatų apgadinti, pakelėse guli lavonai. Situacija tampa dar labiau painesnė paaiškėjus, kad tie lavonai vis tik gyvi ir išalkę, o į pistoleto šūvius vargiai reaguoja. Abiem atvykėliams pavyksta ištrūkti iš itin nesvetingo priėmimo, bet įsėdus į šalikelėje pastatytą policijos automobilį ir vos tik spėjus susipažinti įvyksta avarija – prieš į automobilį atsitrenkiant iš paskos lekiančiam nevaldomam sunkvežimiui, jie priversti išlipti priešingose mašinos pusėse.
Čia prasideda žaidimas su aiškiu pirmuoju tikslu: nusigauti iki Rakūno policijos komisariato ir rasti saugų kelią iš miesto.

Versijos

Pirmą kartą žaidimas išleistas 1998 m. sausio 21 d. JAV „Sony PlayStation“ žaidimų kompiuteriui.

Resident Evil 1,5

Antrosios „Resident Evil“ dalies kūrimas truko beveik dvejus metus. Jo išleidimo data buvo ilgai atidėliojama, o atlikus 80 % kūrimas buvo nutrauktas („Capcom“ nusivylė rezultatu), jį imtasi kurti iš naujo (visiškai perdaryta versija ir yra šiuo metu žinoma kaip „Resident Evil 2“). Prie Resident Evil: Director’s Cut Dual Shock leidimo pridėtas ir demonstracinis diskas su iškarpomis iš minėtosiosios niekada nepasirodžiusios alfa versijos. Toji versija vėliau buvo pavadinta Resident Evil 1,5.
Prototipinėje versijoje pagrindiniai veikėjai taip pat buvo du: Leonas Kenedis ir Elza Volker (Elza Walker). Pastaroji nuo Klerės skyrėsi tik išvaizda ir tuo, kad nebuvo susijusi su jokiu veikėju iš kitų Resident Evil dalių. Kai kurie kiti personažai, kurių vaidmuo galutinėje versijoje minimalus (pvz., Marvinas Branagas), alfa versijoje buvo vieni svarbiausių, padėjusių pagrindiniams veikėjams išsigelbėti. Labai skyrėsi grafinis prototipo ir galutinės versijos dizainas – pastarojoje pagrindinei žaidimo erdvei – Rakūno policijos komisariatui – suteikta senoviškesnio pastato išvaizda.

2019 m. perkurta versija

2019 m. sausio 25 d. pasirodė iš esmės perkurta šio žaidimo versija šiuolaikinėms konsolėms su nemažai sisteminių pakeitimų: visa žaidimo grafika yra generuojama realiuoju laiku, o kameros valdymas primena Resident Evil 4. Tai pilnai 3D kompiuterinės grafikos, 1080p ir 4K raiškos žaidimas. Įvesta smulkių pakeitimų žaidimo aplinkos dizaine, istorijoje.
Stanislovas II Odrovonžas

Biografija

Jono Odrovonžo ir Anos Jaroslavskos-Tarnovskytės sūnus, herbo „Leliva“ savininkas. Jono Odrovonžo anūkas, Petro Odrovonžo proanūkis.

Šeima ir vaikai

Buvo vedęs du kartus. Pirmoji žmona – Katerina Gurkytė, herbo „Lodzia“ savininkė, Lukašo duktė. Antroji žmona – Ana Mazoveckaitė, Mazovijos kunigaikščio Konrado III duktė.
Nuo antros santuokos turėjo dukterį Sofiją, kuri buvo Jano Kristupo Tarnovskio žmona, o po to Jano Kostkos.
Vandens minkštinimas

Vandens minkštinimas - procesas kurio metu iš vandens šalinami kietumą sudarantys kalcio ir magnio jonai. Esami naudojami vandens minkštinimo metodai skirstomi į reagentinį , katijonitinį ir sudėtinį.

Minkštinimo vandens poreikis

Kalcio ir magnio metalų jonų buvimas, dažniausiai bikarbonatų, chloridų ir sulfatų pavidalu, vandenyje sukelia įvairias problemas: 
Vanduo turintis didelę Ca ir Mg jonų koncentraciją sukelia kalkių nuosėdas, kurios mažina vandentiekio vamzdynų hidraulinį pralaidumą. 
Kaitinant vandenį Ca ir Mg hidrokarbonatai skyla į karbonatus kurių dalėles nusėda vandenyje. Šildymo sistemose naudojamas vanduo turi būti apdorotas, kad nuosėdos nenusėstų vamzdynuose ir nesumažintų hidraulinio pralaidumo.Kietame vandenyje esantys kalcio ar magnio jonai palieka netirpių nuosėdų dangą ant vonios ir dušo paviršių.

Katijonitinio minkštinimo jonų mainų reakcijos

Užpilde esantis katijonitas atstatomas jį regeneruojant. Dažniausiai vanduo minkštinamas keičiant Ca ir Mg katijonus Na arba H katijonais pagal tai, kokiu reagentu (valgomosios druskos, retais atvejais sieros rūgsties tirpalu). Valgomosios druskos tirpalu atgaivintas katijonitas tampa Na katijonitu, o sieros rūgšties tirpalu – H katijonitu. Košiant minkštinamą vandenį pro Na- katijonitą, vyksta šios jonų mainų reakcijos:
2 Na(K)+Ca(HCO3)2/Mg(HCO3)2→Ca(K)2/Mg(K)2+2NaHCO3 ,
2 Na(K)+CaCl2/MgCl2→Ca(K)2/Mg(K)2+2NaCl ,
2 Na(K)+CaSO4/MgSO4→Ca(K)2/Mg(K)2+Na2SO4 ,
Minkštintame vandenyje atsiranda NaHCO3; o kiekis ekvivalentiškas pašalintam karbonatiniam vandens kietumui. NaHCO3 yra nepatvarus junginys ir greitai skyla:
2 NaHCO3→Na2CO3+H2O+CO2 ,
Na2CO3+H2O→2NaOH+CO2 ,
Katijonitinio minkšinimo metu naudojant Na katijonitą pašalinus kietumą pagausėja šarmų. Šarmingumo dydis lygiavertis pašalintam iš vandens karbonatiniam kietumui.
Stokholmo katedra

Stokholmo katedra (šved. Storkyrkan) arba Didžioji Bažnyčia yra seniausia bažnyčia Stokholmo senamiestyje; rašytiniuose šaltiniuose pirmą kartą paminėta 1279 m.
Katedros interjero detalės − tai daugybė unikalių meno kūrinių; žinomiausi iš jų yra Šv. Jurgio statula ir Drakonas, Bernt Notkės (Bernt Notke) išdrožti iš medžio 1489 m. Storkyrkan, išvertus iš švedų kalbos, reiškia „didelė bažnyčia“. Tai yra Stokholmo katedra, kuri turi didelę nacionalinę ir religinę vertę. Švedų reformatorius Olausas Petri iš šios katedros pradėjo skleisti liuteronų mokymą ir joje vykdavo karališkosios ceremonijos. 1743 m. buvo pastatytas 66 m aukščio bokštas. Atliekant restauraciją 1908 m. buvo atidengtas gotikinis XV a. interjeras. Katedroje yra saugomi keli neįkainojami meno kūriniai.
Ši katedra − Švedijos karalių karūnavimo bei jungtuvių vieta.
Nebraskos žmogus

Nebraskos Žmogus buvo žiniasklaidos duotas vardas tariamai beždžionių rūšiai Hesperopithecus haroldcookii. Žodis Hesperopithecus reiškia „Vakarų Pasaulio beždžionė“, kadangi ši rūšis buvo laikoma pirmuoju atrastu aukštesniuoju primatu, gyvenusiu Amerikos žemyne.
Iš tiesų Amerikoje primatai niekada negyveno. Nebraskos Žmogus nebuvo tyčinė klastotė, tačiau klaida.
Pirmą kartą Hesperopithecus haroldcookii aprašyta 1922 metais paleontologo H. F. Osborno, kuris rėmėsi 1917 metais geologo ir fermerio Haroldo Kuko Nebraskoje rastu į beždžionės panašiu dantimi.
Amedee Forestier, remdamasis Pitekantropo proporcijomis, žurnalui Illustrated London News (Londono Iliustruotos Naujienos) nupiešė Nebraskos Žmogaus modelį. Piešinys nepatiko net pačiam Osburnui.
Tolimesni darbai 1925 metais atskleidė, kad dantis greičiausiai yra pekario. 1927 metais Viljamas Gregoris žurnale Science (Mokslas) išspausdino Hesperopithecus haroldcookii paneigimą.
Nors akademiniuose sluoksniuose Nebraskos Žmogaus hipotezė niekada nesusilaukė vieningo pripažinimo, o per penkerius metus buvo galutinai paneigta, kreacionistų judėjime šis pavyzdys dažnai naudojamas, kaip paleontologijos netobulumo įrodymas, preziumuojant, kad visi kiti paleontologijos atradimai, rodantys žymiai ilgesnį, nei 6000 metų žemės amžių, taip pat yra nepatikimi.
Šiupylių seniūnija

Šiupylių seniūnija – administracinis teritorinis vienetas Gruzdžių valsčiuje, 1918–1945 m. turėjęs ribotos savivaldos teises. Centras – Šiupyliai.
Universalus tirpiklis

Universalusis tirpiklis – vienas pagrindinių alchemikų tikslų (kaip ir filosofinis akmuo, panacėja ar nemirtingumo eliksyras). Tai tokia medžiaga, kuri sugebėtų ištirpinti bet kokią žinomą medžiagą (tiesa, alchemikai neapgalvojo, kur jie laikytų šią medžiagą).

Idėjos realumas

Universaliojo tirpiklio idėja nėra reali, tačiau, iš dalies, daugelis skysčių (kad ir vanduo) kartais mažais tempais bet po truputį tirpina beveik visas medžiagas.
Medžiagų tirpumas priklauso nuo to, ar medžiagos yra polinės, ar nepolinės, taip pat, kokio stiprumo ryšiai tos medžiagos daleles sieja. Nepolinės medžiagos, kurių teigiamojo ir neigiamojo krūvių centrai sutampa, (pvz., CH₄) tirpsta nepoliniuose tirpikliuose (CCl₄, benzene), polinės molekulės (taip pat joniniai junginiai) tirpasta poliniuose tirpikliuose, pvz., vandenyje. Be to, absoliučiai netirpių medžiagų nėra.
Statyba (savaitraštis)

Statyba – LTSR Ministrų Tarybos valstybinio statybos ir architektūros reikalų komiteto, LTSR Statybos ministerijos, LTSR Liaudies ūkio tarybos, Statybos ir statybinių medžiagų pramonės darbininkų profsąjungos respublikinio komiteto savaitraštis, ėjęs 1958–1961 m. Vilniuje.

Istorija

Išėjo 140 numerių.
Demono meilužė

Turinys

Trys merginos pasilieka nakčiai senoje viduramžių pilyje, kurioje, kaip kalbama, gyvena demonas. Viena jų, nuėjusi miegoti, ryte atsibunda prieš kelis amžius, kur įsitikina realiu demono egzistavimu...
Antanas Bimba

Biografija

1913 m. atvyko į JAV. Dirbo fabrikuose. 1915–1918 m. studijavo Valparaiso universitete.
Nuo 1915 m. pradėjo bendradarbiauti JAV lietuvių socialistų periodikos leidiniuose „Kova“, „Mūsų tiesa“, „Žarija“ ir kt. Nuo 1919 m. JAV komunistų partijos narys; už komunistinę veikla kalintas. 1919–1920 m. redagavo profsąjungos leidinį „Darbas“, nelegalius komunistinius laikraščius: 1920–1922 m. – „Kova“, 1920–1923 m. – „Komunistas“, 1922 m. – angliakasių laikraščio anglų kalba „Miners Voice“ (Angliakasių balsas) redaktorius. 
1941–1952 m. Amerikos lietuvių darbininkų literatūros draugijos pirmininkas; 1936–1980 m. redagavo draugijos žurnalą „Šviesa“. Nuo 1923 m. dirbo komunistų laikraštyje „Laisvė“, 1967–1982 m. jo redaktorius. 1962 m. Vilniaus universiteto garbės daktaras. Lankėsi sovietų okupuotoje Lietuvoje.
Parašė prosovietinių straipsnių, kelionių įspūdžių. Išleido knygų apie JAV darbininkų socialistinį judėjimą.
Dilių Švč. Jėzaus Širdies koplyčia

Istorija

Ant koplyčios priekinės sienos įtaisytoje atminimo lentoje skelbiama, kad joje 1809–1812 m. tarnavo poetas ir kunigas Antanas Strazdas (1763–1833). Priešais stūkso nedidelis akmuo, ant kurio sėdėdamas, anot žmonių pasakojimų, Strazdelis sukūręs iki šiolei bažnyčioje giedamą giesmę „Pulkim ant kelių…“ A. Strazdas buvo Vabalninko parapijos Dilių filijos kunigas filialistas, išlaikomas vietinio dvarininko.
Diliai, kažkada buvęs didžiulis kaimas, visai netoli koplyčios gyvavo Diliavos dvaras, o ir bažnyčia šiame pakrašty buvo pagrindinė, nes Kupreliškyje tebūta kapinių koplyčios. Diliai priklausė dvarininkams Koplevskiams. Strazdo laikais čia buvusi nemaža gyvenvietė. Buvo dvi smuklės, bažnytėlė, keletas kiemų. Iš Diliavos dvaro sodybos liokajus nešiodavęs kunigui pietus. Svarbiausia A. Strazdo pareiga buvo švenčių dienomis atlaikyti nustatytas pamaldas už Dilių koplyčios fundatorių F. Koplevskį ir jo giminę. Diliuose praleisti metai poetui turėjo būti palyginti ramūs, nes tarnyba pas privačių bažnytėlių ar koplytėlių savininkus paprastai būdavo pelningesnė ir lengvesnė, mažiau tekdavo būti priklausomam nuo klebonų ir aukštesnės bažnytinės valdžios. Tačiau A. Strazdas neišvengė konfliktų su Vabalninko klebonu A. Emalinavičiumi, kuriam nepatiko, kad poetas šventindavo kryžius, laidodavo ir krikštydavo žmones Vabalninko ir kitose kaimyninėse parapijose. Būta nesutarimų ir su dvarininkais Koplevskiais. Mirus Koplevskiui, atviras ir tiesus, nemokantis veidmainiauti A. Strazdas laidotuvėse pasakęs pamokslą, kuris labai nepatikęs velionio našlei. Ji išvariusi poetą iš Diliavos. Tačiau 1813 m. žiemą ar pavasarį jis vėl buvo trumpam sugrįžęs į Dilius.
Diliuose praleisti metai buvo reikšmingi tuo, kad čia poetas parašė ne vieną eilėraštį 1814 m. Vilniuje išleistam eilėraščių rinkiniui. Vabalninko apylinkės, teigiama, tais laikais buvo vienas raštingiausių Rytų Lietuvos kampelių. Šią raštingumo tradiciją palaikė ir poetas, nedideliu dviejų trijų šimtų egzempliorių tiražu išleistą savo pirmąjį eilėraščių ir giesmių rinkinį išplatindamas Vabalninko ir Kupiškio parapijose.
Antrojo tipo kreivinis integralas

Funkcijos išreikštos parametrinėmis lygtimis

Tarkime, kad kreivės L lanko AB parametrinės lygtis yra x=x(t), y=y(t), lanko pradžios tašką A atitinka parametro t reikšme t_0, o lanko tašką B - reikšmė T. Dar sakykime, kad x(t), y(t) ir jų isvestinės x'(t), y'(t) yra tolydžios atkarpoje [t_0; T] funkcijos, P(x, y) Q(x, y) - irgi tolydžios kreivės L taškuose funkcijos. Tuomet \int_{AB} P(x,y)dx+Q(x,y)dy=\int_{t_{0}}^T P(x(t), y(t))x'(t)dt+Q(x(t), y(t))y'(t)dt. Tas pats taikoma ir erdvinei kreivei: \int_{AB} P(x,y, z)dx+Q(x,y,z)dy+R(x,y,z)dz= =\int_{\alpha}^{\beta}[P(x(t), y(t), z(t))x'(t)+Q(x(t), y(t), z(t))y'(t)+R(x(t), y(t), z(t))z'(t)]dt.

Apskaičiavimas kreivinių integralų antrojo tipo

Jei kreivė AB išreikšta lygtimi y=y(x), a\le x\le b, kur y(x) - netruki diferencijuojama funkcija, tai \int_{AB}P(x,y)dx+Q(x,y)dy=\int_a^b[P[x, y(x)]+Q[x, y(x)]y'(x)]dx. Analogiškai gali būti x(y).
Vištyčio sinagoga

Vištyčio sinagoga – buvusi žydų sinagoga Vištytyje.
Saulius Strazdas

Saulius Strazdas (g. 1968 m. rugpjūčio 3 d. Marijampolėje (tuometinis Kapsukas)) – sportininkas, treneris, sporto darbuotojas.

Biografija

Mokėsi Marijampolės (Kapsuko) I vidurinėje mokykloje 1 klasėje, po pusės metų perėjo į II vidurinės mokyklos 1 klasę. Nuo 1976 metų mokėsi Kauno 35 vidurinėje mokykloje (2-3 kl.). Baigė Kauno 38 vidurinę mokyklą 1986 metais (4-11 kl.).
Nuo 1980 metų sportavo dviračių sportą, treneris Algimantas Guzevičius. Buvo ilgalaikis Kauno miesto ir Lietuvos dviračių sporto rinktinės narys.
1986 metais įstojo į LSU (tuometinis pavadinimas – LKKI). 1987–1989 m. tarnavo armijoje (SSSR). Aukštąją baigė 1992 m. įgydamas dėstytojo-sporto šakos trenerio diplomą (universitetinis – magistro).
1992–1997 m. dirbo Kauno kompleksinėje sporto mokykloje treneriu. Dirbo Kūno kultūros ir sporto departamento prie LRV (KKSD) vyriausiuoju specialistu, Lietuvos olimpinio sporto centro (LOSC) vyriausiu specialistu, Lietuvos olimpinės akademijos (LOA) administratoriumi.

Šaltiniai

"Olimpinė panorama" 2004 m. Nr.4, straipsnis "Ar neliks arena be trenerio" 23 psl.
"Panevėžio balsas" ir "Sekundė" 2016 m. Nr.32, straipsnis "Olimpiadų metraščiuose – unikalūs faktai ir net panevėžiečių vardai" 4-5 psl.
Savaitės žodis

Savaitės žodis – privatus savaitraštis bedarbiams ir darbdaviams, ėjęs 1992–1993 m. Vilniuje.

Istorija

Leido UAB „Riba“. Rašė apie valstybės ir šeimos biudžetą, verslininkystės problemas. Tiražas 1992 m. – 6900 egz. Išėjo 40 numerių.
Redagavo Petras Imbrasas.
Medeikiai (Molėtai)

Istorija

Kaimas užrašytas 1852 m. Joniškio bažnyčios knygoje.
Teodoras Sanguška

Biografija

Gimė apie 1500 metus kunigaikščių šeimoje. Tėvas – kunigaikštis Andrejus Aleksandrovičius Sanguška (?–1534), šeimoje buvo septyni vaikai.
Gynė stačiatikybę, buvo mecenatu daugelio šventyklų senojo Vladimiro, Bresto, Kijevo, Vilniaus, Lucko. Fundavo Šv. Mikalojaus Milecko vienuolyną, globėjas Vidubicko ir Zimnensko vienuolynų Kijeve. Palaidotas Kijevo Pečersko Lavros vienuolyne. Valdė Karasino kaimą, kurį nupirko iš Ptro Baevskio.
Marion Rung

Marion Rung (g. 1945 m. gruodžio 7 d. Helsinkyje) – Suomijos pop dainininkė. Du kartus atstovavo Suomijai Eurovizijos konkurse – 1962 ir 1973 m. 1962 m. Eurovizijoje ji užėmė 7 vietą, o 1973 metais pasiekė Suomijos antrą geriausią rezultatą kada nors šiame konkurse – 6 vietą. Ji taip pat laimėjo 1974 m. Tarptautinio Sopoto dainų festivalio Grand Prix de disque prizą ir 1980 m. Intervizijos dainų konkursą su daina „Where is the Love“.
Linas Bielskis

Biografija

1985 m. baigė Lietuvos žemės ūkio akademiją, agronomas. Individualios įmonės „Edri“ savininkas. 2002 m. Ariogalos kaimiškosios seniūnijos seniūnų komiteto pirmininkas, Butkiškės kaimo bendruomenės pirmininkas.
Nuo 2000 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Raseinių rajono skyriaus narys.
2003-2007 m. ir nuo 2008 m. Raseinių rajono savivaldybės tarybos narys.
2003 m. Butkiškės Šv. Jono Krikštytojo parapijos sinodo grupės narys. Sutuoktinė Birutė, vaikai Edvardas, Erika.
Gaetano Lucchese

Gaetano „Tommy“ Lucchese (dar žinomas, kaip Three-Finger Brown 1899 m. gruodžio 1 d. Palerme, Sicilija – 1967 m. liepos 13 d. palaidotas Calvary Cemetery kapinėse Niujorke) – Niujorko Lukezės mafijos šeimos bosas. Nors šeima pasivadino jo vardu, Lukezė nebuvo jos įkūrėjas, o tik trečiasis donas.
Gaetano gimė Palerme (Sicilija), ir pirmąjį XX a. dešimtmetį emigravo į Jungtines Valstijas. 1915 m. nelaimingo atsitikimo metu prarado pirštą, taip įsigydamas pravardę Three-Finger Brown (Tripirštis Braunas, pagal populiarų to meto beisbolo žaidėją Mordecai Brown).
Būdamas 18 metų, Lukezė įkūrė langų valymo kompaniją, kuri iš tiesų užsiiminėjo reketavimu. Buvo daug sykių areštuotas pagal įvairius kaltinimus, net ir žmogžudyste, tačiau nuteistas buvo tik vieną kartą, už smulkų nusikaltimą.
Kastelamarezės karo metu Tomis Lukezė „oficialiai“ dirbo Maserijai, tačiau iš tiesų buvo Maranzano pusėje, o de facto – Maranzanui dirbusio Laimingojo Lučiano pusėje. Laimėjęs karą, Maranzanas nusprendė atsikratyti Lučiano, tačiau būtent Lukezė informavo šį apie rengiamą pasikėsinimą bei vėliau nukreipė Maranzano dėmesį, kol „Laimingojo“ žmonės susidorojo su asmens sargybiniais ir vėliau nušovė jį patį.
1939 rugsėjo 10 dieną žuvus Maranzano, Tommy Gagliano tapo vienos iš Niujorko šeimų bosu, o Lukezė – jo pavaduotoju (angl. underboss). 22 metus lojaliai išdirbęs Gagliano, po jo mirties dėl natūralių priežasčių 1953-iaisiais Tomis tapo šeimos bosu. Jam valdant, šeimos įtaka sustiprėjo ir prasiplėtė, ypač – Manhetene, kur buvo reketuojamos pervežimų kompanijos, įvairiais metodais kontroliuojami svarbūs pareigūnai ir asociacijos.
Lukezė turėjo labai gerą reputaciją savo šeimoje, visų pirma, dėl rūpinimosi pavaldinių gerove. Taip pat, artimai draugavo su Niujorko politikais William O'Dwyer bei Vincent R. Impellitteri (abu buvo merais). Jis laikomas vienu iš labiausiai gerbiamų tos epochos mafijozų. Tuo metu Lukezės šeima nebuvo įsivėlusi į jokius karus.
1967 metais Gaetano Lucchese mirė nuo auglio smegenyse. Jo laidotuvėse Calvary Cemetery kapinėse Niujorke dalyvavo virš 1000 žmonių, tarp jų – policininkai, teisėjai, politikai ir, žinoma, įvairūs mafijozai, reketininkai, narkotikų prekeiviai. Ant antkapio jo vardas buvo užrašytas kaip Thomas Lucchese.
Baku olimpinis stadionas

Istorija

Stadionas pradėtas statyti 2011 m. birželį. Baigtas statyti 2015 m. kovą. Stadionas tapo pagrindiniu pirmųjų 2015 m. Europos žaidynių objektu, kuriame vyko lengvosios atletikos varžybos ir atidarymo bei uždarymo ceremonijos. Stadione namų rungtynes žaidžia Azerbaidžano vyrų rinktinė, kuri prieš tai žaidė Tofiq Bahramov stadione.
Tehuantepeko įlanka

Tehuantepeko įlanka (isp. Golfo de Tehuantepec) – Ramiojo vandenyno įlanka prie pietinių Meksikos krantų (Oašakos ir Čiapaso valstijų), į pietus nuo Tehuantepeko sąsmaukos. Driekiasi rytų – vakarų kryptimi 350 km, šiaurės – pietų – 80 km. Pakrantėje gausu lagūnų (Mirties jūros, Aukštitinė, Išorinė, Chojos). Pagrindinis miestas prie įlankos – Salina Krusas.
Laisvasis Kaunas

Laisvasis Kaunas – laikraščių „Kauno tiesa“ ir „Kauno laikas“ redakcijų leidinys.

Istorija

Leistas 1991 m. sausio 14 – sausio 19 d., sausio 22 d., sausio 23 d. bei rugpjūčio 19 – rugpjūčio 22 d. Kaune, Sovietų Sąjungai ir jos kariuomenei pasikėsinus į atkurtą Lietuvos nepriklausomybę. Pirmąjį numerį kartu leido ir laikraščio „Tėviškės žinios“ redakcija; redaktorė Nijolė Grinevičiūtė. Išėjo 12 numerių, vidutiniškai po 114 000 egz.
Audronė Grainienė

Biografija

1983 m. baigė Vilniaus pedagoginį institutą, matematikos mokytoja. 2000 m. Panevėžio miesto savivaldybės Vaikų teisių apsaugos tarnybos vedėja, 2003–2007 m., 2007–2011 m. ir nuo 2011 m. Panevėžio miesto savivaldybės administracijos direktoriaus pavaduotoja.
Tėvynės sąjungos Panevėžio miesto skyriaus narė.
2007 m. ir 2011 m. (mandato atsisakė) Panevėžio miesto savivaldybės tarybos narė. 
Sutuoktinis Ričardas, vaikai Laura, Audrius.
Hainuvkos miesto herbas

Hainuvkos miesto herbas (lenk. Herb Hajnówki) – Hainuvkos miesto herbas yra skydo formos ir įstrižai padalintas į dvi dalis. Viršutinėje dalyje, mėlynos spalvos užsklandoje, vaizduojamos žalios eglės. Apatinėje dalyje, žalios spalvos užsklandoje, vaizduojamas diskinis pjūklas. Abi dalis skiria stilizuoti pjūklo ašmenys. Herbas simbolizuoja tai kad miestas yra šalia Belovežo girios miškų ir kad mieste didžiausia pramonės šaka yra medienos apdirbimas. Herbas pradėtas naudoti 1959 metais.
Stanislovas Žvirgždas

Biografija

1960–1961 m. studijavo istoriją Vilniaus universitete. 1961–1965 m. politinis kalinys. 1972 m. mokėsi fotografijos Liaudies meno institute Maskvoje. Nuo 1972 m. Lietuvos fotomenininkų sąjungos narys. 1972–1992 m. dirbo Lietuvos fotomenininkų sąjungoje fotografu menininku. 1992–1996 m. Lietuvos fotomenininkų sąjungos pirmininkas, nuo 1996 m. valdybos sekretorius. Nuo 1999 m. Spaudos, radijo ir televizijos rėmimo fondo tarybos pirmininkas, nuo 2001 m. Tarptautinės meninės fotografijos atstovas Lietuvoje, nuo 2001 m. LR kultūros ministerijos fotografijos ekspertų komisijos pirmininkas, nuo 2002 m. LR kultūros ir sporto rėmimo fondo ekspertų komisijos narys.
Vainikoniai

Istorija

Kaimas įsikūrė Sakūnėlių dvaro ir palivarko žemėse.

Aplinkinės gyvenvietės

Jakšiai – 1 km
Rugėnai – 2 km
Rudakiai – 2 km