Lietuvos medžiotojų ir žvejų draugija

Lietuvos medžiotojų ir žvejų draugija – ribotos civilinės atsakomybės viešasis juridinis asmuo, kurio teisinė forma - asociacija, turinti ūkinį, finansinį, organizacinį ir teisinį savarankiškumą.
Lietuvos medžiotojų ir žvejų draugija vienija medžiotojų ir žvejų asociacijas bei tęsia tradicijas ir darbus, pradėtus Lietuvos taisyklingosios medžioklės draugijos, įkurtos 1921 metais.
Draugija yra Tarptautinės medžioklės ir medžiojamųjų gyvūnų apsaugos tarybos (CIC) ir Europos sąjungos medžiotojų ir gamtos apsaugos organizacijų federacijos (FACE) narė.

Istorija

1920 metų spalio 27 d. Gamtos tyrinėjimo stoties direktorius prof. Tadas Ivanauskas, Miškų departamento direktorius, miško tipologijos mokslo Lietuvoje pradininkas Povilas Matulionis, Žemės ūkio ir valstybės turtų ministerijos tarnautojai Elijošius Nonevičius, Jeronimas Paulionis ir Lietuvos kariuomenės vyresnysis leitenantas Bronius Žvynys įteikė raštą Kauno miesto ir apskrities viršininkui, prašydami įregistruoti Lietuvos taisyklingosios medžioklės ir žūklės draugiją ir patvirtinti jos įstatus.
Draugija buvo įregistruota 1921 metų vasario 7 d.
1925 m. draugija vienijo 21 skyrių, įsteigtą to meto apskrityse. 1936 m., vykdant Seimo priimtą Draugijų įstatymą, Lietuvos tasyklingosios medžioklės ir žūklės draugija buvo perorganizuota ir 1937 m. sausio 13 d. įregistruota Lietuvos medžiotojų ir žvejų draugijų sąjunga, kuri perėmė visas buvusios draugijos funkcijas.
1937 m. daugiausia narių buvo Kauno draugijoje - 245, Šiaulių - 241, Biržų - 143, Panevėžio - 125, Kėdainių ir Ukmergės - po 118, Kretingos - 115. Lietuvai atgavus Vilnių, čia taip pat buvo įsteigta Medžiotojų draugija.
Nuo įkūrimo dienos draugijai vadovavo Tadas Ivanauskas. Jo iniciatyva 1927 m. pradėtas leisti "Medžiotojo" žurnalas. Nuo 1939 m. draugijai vadovavo miškininkas Antanas Rukuiža.
Lietuvos delegacija 1930 m. lapkričio 7-9 dienomis dalyvavo Paryžiuje vykusiame Tarptautinės medžioklės ir medžiojamosios faunos apsaugos tarybos (CIC) steigiamajame susirinkime. Tadas Ivanauskas tapo šios tarptautinės organizacijos tarybos nariu.
1940 metų birželį Lituvai netekus nepriklausomybės, liepos mėnesį draugijos, kaip patriotinės organizacijos, veikla buvo uždrausta. Ji neveikė ir karo metais.
1945 m. kovo mėnesį profesoriaus Tado Ivanausko, profesoriaus Juozo Žemaičio, dainininko Kipro Petrausko, aktoriaus Juozo Lauciaus, tarnautojų Vinco Peleckio, Roberto Budriko, Edvardo Čipkaus, Boriso Nikolskio iniciatyva buvo įkurta Kauno medžiotojų draugija.
1947 m. buvo įkurta vieninga Lietuvos medžiotojų draugija, kuri 1960 m., prisijungus žvejams, buvo pavadinta Medžiotojų ir žvejų draugija.
Naujasis draugijos gyvenimo periodas prasidėjo kartu su mūsų valstybės nepriklausomybės atkūrimu. Pirmaisiais nepriklausomybės atkūrimo metais Paryžiuje CIC valdyba po penkiasdešimt metų pertraukos atkūrė draugijos narystę šioje organizacijoje. 1991 m. šį aktą patvirtino Kanadoje, Kvebeke, susirinkusi CIC Generalinė asamblėja.
2002 m. Lietuvos Respublikos Seimas priėmė Medžioklės įstatymą, 2004 m. - Mėgėjiškos žūklės įstatymą.
2004 m. Lietuvos medžiotojų ir žvejų draugija tapo Europos Sąjungos medžioklės ir laukinės faunos apsaugos asociacijų federacijos (FACE) nare.
Draugija 1927-1940 m. leido žurnalą "Medžiotojas", 1990-1996, 1998-2006 m. - "Medžiotojas ir meškeriotojas", nuo 2007 m. yra viena iš leidėjų žurnalo "Medžiotojas ir medžioklė". Taip pat draugija buvo viena iš leidėjų populiaraus žurnalo "Mūsų gamta" (leistas 1964-1996 m.).