google/wiki40b huggingface dataset:
Nepakeičiamosios riebalų rūgštys

Nepakeičiamos riebalų rūgštys – rūgštys iš polinesočiųjų riebalų rūgščių grupės. Šios rūgštys yra būtinos kūnui gaminant įvairius biologinius junginius. Nepakeičiamos riebalų rūgštys yra vadinamos nepakeičiamomis, nes kūnas jų negamina ir jas yra būtina gauti su maistu. Dvi pagrindinės nepakeičiamosios riebalų rūgštys yra linoleno ir alfa linoleno rūgštys.

Linolo rūgštis

Linolo rūgštis, taip pat žinoma kaip omega-6 riebalų rūgštis, randama daržovėse, sėklose, riešutuose. Ši rūgštis randama sėmenų, saulėgrąžų, sojos, žemės riešutų aliejuose. Linolo rūgštis yra skaidoma kūne į arachido rūgštį, kuri yra būtina kitų biologinių junginių gamybai. Šie junginiai atlieka įvairias kūno funkcijas, tokias kaip kraujo krešėjimas ir kraujo spaudimo reguliacija.

Alfa – linoleno rūgštis

Alfa – linoleno rūgštis yra taip pat žinoma kaip omega-3 riebalų rūgštis. Ši rūgštis yra randama sėmenų aliejuje, sojos produktuose ir žuvies gaminiuose ir taukuose. Du svarbūs junginiai, kurie yra gaminami kūne iš alfa – linoleno rūgšties yra eikozapentaeno rūgšties ir dokozaheksaeno rūgštis. Šios rūgštys yra būtinos daugeliui kūno funkcijų palaikymui. Tyrimai rodo, kad EPR ir DHR sumažina uždegimines organizmo reakcijas, sumažina kraujo krešėjimą ir trigleceridų kiekį kraujyje . Tokiu būdu, šios dvi rūgštys sumažina širdies infarkto pavojų.
Ontong Džava

Ontong Džava (angl. Ontong Java), dar vadinama Luangiua, Lordo Hau atolu (Lord Howe Atoll) – didelis koralinis atolas (vienas didžiausių pasaulyje) Ramiajame vandenyne, priklauso Saliamono Saloms, Malaitos provincijai. Nutolęs 250 km į šiaurę nuo Santa Isabelės, 38 km nuo Nukumano salos.
Atolas yra bato formos, užima 1400 km² teritoriją, iš šio ploto sausuma sudaro 12 km². Atolo žiedą sudaro 122 salelės. Paviršius daugiausia žemas, nors dalyje salų pasiekia 13 m aukštį.
Ontong Džavoje gyvena ~2000 žmonių (polineziečiai). Pagrindinės gyvenvietės – Luaniua ir Pelau.
Ontong Džavą savo romane „Mauki“ aprašė Džekas Londonas.
Somotas

Istorija

Ikikolumbiniais laikais čia buvo actekų ir olmekų gyvenvietė. Departamento centru tapo 1936 m.
Porthcawl Town FC

Istorija

Yra dalyvavę antros pakopos pirmenybėse, bet jose neįsitvirtino. 2010 m. komanda buvo išformuota.
Raphaël Poirée

Biografija

Raphaël Poirée nuo 10 metų pradėjo slidinėti, užsiiminėti biatlonu. 1995–1996 m. sezone debiutavo pasaulio taurės varžybose ir užėmė bendrą 17-tą vietą. 1997/1998 m. pasaulio taurės galutinėje įskaitoje užėmė aukštą penką vietą. 1999/2000 m. laimėjo pirmąją pasaulio taurę, 2000/2001 m. antrąją pasaulio taurę, 2001 m. tapo pasaulio čempionu. 2002 m. laimėjo trečiąją pasaulio biatlono taurę iš eilės bei du pasaulio čempionato aukso medalius.
2004 m. Raphaël Poirée laimėjo ketvirtąją pasaulio taurę, tris aukso medalius pasaulio čempionate.
2006/2007 m. sezone Raphaël Poirée baigė savo sportinę karjerą. Paskutinėse savo lenktynėse Holmenkolene Norvegija 15 km masinio starto lenktynėse R. Poirée pralaimėjo savo pagrindiniam varžovui Ole Einar Bjørndalen 3 cm.
Raphaël Poirée per savo karjerą nepavyko laimėti olimpinio aukso medalio. Jis laimėjo vieną sidabro ir du bronzos olimpinius medalius. R. Poirée laimėjo 44 pasaulio taurės etapus (39 kartus – 2 vieta, 20 k. – 3 vieta), laimėjo pasaulio čempionato 7 aukso, 3 sidabro ir 7 bronzos medalius.

Šeima

Raphaël Poirée turi 2 seseris ir brolį Gaelį, kuris taip pat buvo biatlonininkas. Raphaël Poirée buvo vedęs norvegų biatlonininkę Liv Grete Skjelbreid; dukros Emma (g. 2003 m.), Anna (g. 2007 m.) ir Lena (g. 2008 m.). Su šeima gyveno La Chapelle En Vercors (Prancūzija) ir Halandsdalene (Norvegija). 2009 m. Poirée važiuodamas keturračiu patyrė sunkius nugaros ir kaklo sužalojimus. 2013 m. išsiskyrė, 2016 m. susituokė su Anne Tunes.
Imperatorius Henrikas IV

Biografija

Kilęs iš Salijų dinastijos. Tėvas imperatorius Henrikas III, motina Agnesė Puatu.

Valdymas

Iki pilnametystės 1065 m. regente buvo motina, nuo 1062 m. Kelno ir Bremeno arkivyskupai. Motina suteikė savarankiškumą Bavarijai, Karintijai ir Švabijai, o sustiprėję kunigaikščiai pasipriešino karaliaus valdžiai. 1073-1075 m. buvo sukilusios Saksonija ir Tiuringija.
1076 m. pradėjo kovą dėl investitūros. Popiežius Grigalius VII jį ekskomunikavo. Dėl stiprios opozicijos Vokietijoje, kur jo priešininkai paskelbė antikaralių – Švabijos kunigaikštį Rudolfą, buvo priverstas nusileisti popiežiui. 1080 m. dar kartą ekskomunikuotas, bet tais pačiais metais paskelbė popiežiumi Ravenos arkivyskupą Gibertą (antipopiežius Klemensas III), 1084 m. užėmė Romą ir buvo karūnuotas imperatoriumi. Nors Grigalius VII 1085 m. tremtyje mirė, jo įpėdiniai tęsė kovą su imperatoriaus valdžia. Pasinaudojęs nesutarimais sukilo jo sūnus Henrikas V, kuris 1105 m. paėmė tėvą į nelaisvę ir privertė atsisakyti sosto. Pabėgęs į Lotaringiją 1106 m. kovo mėn. sumušė Henriko V kariuomenę prie Visė, bet netrukus netikėtai mirė.
Ȧ

Ȧ (minuskulas: ȧ) yra viena iš lotynų abėcėlės raidžių, atsiradusi iš A su tašku virš raidės. Retkarčiais naudojama, kaip fonetinis simbolis mažajam centriniam balsiui [ä]. Nepaisant to, jog ženklas raidę viršuje papildė tik tašku, to pavaizduoti kompiuterio ekrane nėra lengva. Vartojama lyvių kalboje.
Giumri

Istorija

Gyvenvietė dabartinio miesto teritorijoje buvo jau V a. pr. m. e. Tuomet vadinta Kumairi. Po 1804–1813 m. vykusio Rusijos ir Persijos karo, atiteko Rusijai, kuri 1837 m. pastatė tvirtovę, o 1840 m. miestą pervadino Aleksandropoliu. 1899 m. per miestą nutiestas geležinkelis, kuris paskatino pramonės ir amatų augimą. Nuo 1924 m. iki 1991 m. vadintas Leninakanu. Miestas smarkiai nukentėjo per katastrofišką Spitako žemės drebėjimą 1988 m. gruodį.

Sportas

Giumri laikomas svarbiu Armėnijos sporto centru. Mieste išugdytas Europos šuolių į tolį čempionas ir rekordininkas R. Emijanas, daugkartinis pasaulio čempionas sunkumų kilnojime J. Vardanianas, graikų romėnų imtynių pasaulio čempionas A. Abrachamianas.
Irklas

Irklas – įrankis, kuriuo rankų jėga varoma valtis, laivas ar kita vandens transporto priemonė. Irklą sudaro kotas (jo ilgis priklauso nuo laivo dydžio, irklavimo būdo) ir praplatėjimas (mentė), kuris iria vandenį. Paprastai gaminami iš medienos, nors dabar būna metaliniai, plastmasiniai, sintetinio pluošto.
Irklo pobūdis skiriasi priklausomai nuo laivo: valtis paprastai varoma dviem irklais (valdomais abejomis rankomis), pritvirtinamais prie valties šonų. Siauros valtys (kajakai, baidarės) varomos vienu dvigaliu irklu. Tokiu irklu irkluojama paneriant į vandenį nuosekliai tai vieną, tai kitą galą. Dideliuose laivuose senovėje irkluojama buvo dideliais irklais, kiekvienam irkluotojui tekdavo po irklą. Irklai būdavo išdėstyti abiejuose laivo šonuose, o juos irkluodavo jūreivių būrys.
Irklai naudojami bent nuo ankstyvojo neolito. Kinijoje rasti 4–5 tūkstm. pr. m. e. mediniai irklai. Laivai taip pat būdavo varomi ir vėju (burių pagalba), tačiau burės netinkamos plaukti esant tykai, upėse, norint plaukti prieš vėją. Sukūrus garo, o vėliau vidaus degimo variklį, rankų darbas plukdant vandens transportą tapo nereikalingas.
Tačiau ir dabar nedidelės valtys dažniausiai irkluojamos. Irkluojami laivai naudojami ir vandens sporte.
Inga ir Anuš Aršakian

Biografija

Anuš gimė 1980 m. gruodžio 24 dieną Jerevane. Baigė S. Aslamaziano muzikos mokyklą, fortepijono klasę. 1994 metais atlikėja buvo apdovanota žiūrovų prizu Sonorous Voices konkurse Omske (Rusija). Tuo laikotarpiu pradėjo rašyti dainas. 2001 metais baigė A. Babajaniano muzikos kolegiją, kur mokėsi groti fortepijonu. 2001–2005 metais mokėsi Jerevano valstybinėje konservatorijoje ir mokėsi džiazo vokalo.
Inga gimė 1982 m. kovo 18 dieną Jerevane. Ji taip pat baigė S. Aslamaziano muzikos mokyklą. 1997 metais A. Babajaniano muzikos kolegijoje baigė smuiko specialybę, o studijuodama dirbo A. Achemian smuiko ansamblyje, su kuriuo dainininkė keliavo aplink visą šalį. 1998 metais Inga prisijungė prie sesers Anuš ir pradėjo dainininkių karjerą. 2002 metais baigė styginių instrumentų studijas ir įstojo į Jerevano valstybinę konservatoriją, kur 2005 metais baigė džiazo vokalo klasę.

Karjera

Inga ir Anuš dainuoja ir kuria nuo ankstyvos vaikystės. Kaip duetas pradėjo gyvuoti 2000 metais, pradėjusios dirbti Valstybiniame Armėnijos dainų teatre. 2002 m. rugsėjo mėn. su kitais teatro solistais gastroliavo Jungtinėse Amerikos Valstijose.
2003 m. kovo mėn. pasirodė debiutinis albumas „We and our Mountains“.
2004 metais duetas koncertavo festivalyje Golden Lyre 2004, už dainą „Tamzara“ pelniusios pagrindinį prizą. 2006 m. išleido antrąjį studijinį albumą „Tamzara“. 2008 m. seserys pradėjo dirbti su įrašų kompanija „SHARM Holding LLC“.

Eurovizijos dainų konkursas 2009

2009 m. vasario 14 d. Aršakian seserys buvo pasirinktos Armėnijos atstovėmis „Eurovizijos“ dainų konkurse 2009 Maskvoje, su daina „Jan Jan“.
„Mūsų daina Eurovizijai yra parašyta liaudies muzikos stiliumi, su šiuolaikinės muzikos elementais“, – spaudos konferencijoje prieš konkursą Maskvoje sakiusi Anuš Aršakian. Dainai muziką sukūrė Mane Hakopian, žodžius parašė Vardan Zadojan ir Avet Barsegian, aranžuotė Ara Torosian. Pasak A. Aršakian, jų tikslas yra reprezentuoti armėnų liaudies muziką šiuolaikiniu būdu. „Mažos šalys kaip Armėnija visada turėtų dalyvauti konkursuose, pavyzdžiui, „Eurovizijoje“, pristatyti savo kultūrą pasauliui“, – sakė dainininkė.
Eurovizinis kūrinys „Jan Jan“ sėkmingai įveikė pusfinalį ir pateko į gegužės 16 d. vyksiantį finalą. Jame duetas surinko 92 taškus ir užėmė 10-ą vietą.
„Jan Jan“ buvo pirmoji daina armėnų kalba, patekusi į Pmachinery Top 30. Daina debiutavo 2009 m. birželio mėn. 26-oje vietoje, po dviejų mėnesių pasiekė aukščiausią poziciją – 3 vietą, ir išbuvo 16 savaičių.

Eurovizijos dainų konkursas 2015

2015 metais Inga Aršakian kaip grupės-projekto „Genealogy“ narė dalyvavo 60-ajame Eurovizijos dainų konkurse Vienoje.
Şalom

Şalom (hebr. יהודים, liet. Taika) – turkų-žydų savaitraštis, leidžiamas Stambule, nuo 1947 m. spalio 29 d. turkijos-žydų žurnalisto Avram Leyon. Jis skelbiamas turkų kalba, o vienas puslapis – ladino. Leidėjas – İvo Molinas, redaktorius – Yakup Barokas. Tiražas yra 5 000 egzempliorių (2005 m.).
Carmen Russo

Biografija

Ruso gimė policininko ir kino teatro kasininkės šeimoje. Besimokydama mokykloje ji lankė šokių akademijos užsiėmimus, o 1974 m. laimėjo grožio konkursą „Miss Liguria“. Tai suteikė jai galimybę dalyvauti konkurse „Mis Italija“, tačiau dėl jauno amžiaus jos kandidatūra buvo atmesta (metais anksčiau ji taip pat buvo laimėjusi konkursą „Miss Emilia“, o 1972 m. – „Miss Teenage Italia“).
Nusprendusi tapti aktore, 1975 m. Ruso persikėlė į Romą, kur įsikūrusios didžiosios šalies kino studijos. Tais pačiais metais ji gavo vaidmenį komedijoje „Di che segno sei?“ su Adriano Celentano ir Alberto Sordi, o 1977 m. režisierius Federico Fellini pakvietė ją į savo juostą „Moterų miestas“. 1978 m. juosta „Die linkshändige Frau“ buvo labai populiari Vokietijoje ir demonstruota Kanų kino festivalyje.
Tuo pačiu metu greta vaidybos Ruso rengė šokių pasirodymus naktiniuose klubuose, o 1978 m. debiutavo televizijos šou „La bustarella“. 1979 m. ji pirmą kartą pozavo vyrų žurnalui „Playmen“ ir iki 1984 m. tai darė dar 5 kartus, tuo pačiu tapdama vienu geriausiai apmokamu šalies erotiniu modeliu.
1980 m. pasirodė filmas „Le porno killers“, kuriame ji atliko piktadarės vaidmenį (titruose aktorė pažymėta kaip Carmen Bizet). Sekančiais metais ji liovėsi šokti naktiniuose klubuose ir atsidėjo aktorystei, nes ėmė gauti vis svarbesnius vaidmenis, dažniausiai tuo metu itin populiariose itališkose komedijose.
1981 m. Ruso pasirašė sutartį su įrašų kompanija „Fontana Records“ ir metų pabaigoje išleido pirmąjį singlą „Notte senza luna“.
1982–1983 m. aktorei buvo itin sėkmingi: ji atliko vaidmenis 4 filmuose, o 1983 m. kaip atlikėja „Carmen“ išleido albumą „Stars on Donna“. Tais pačiais metais ji nuolatos filmavosi televizijos šou „Drive In“. Dėl vis didesnio užimtumo, Ruso vis dažniau rinkosi televiziją, o 1988 m. galutinai pasitraukė iš kino. Ji pasirodydavo įvairių TV kanalų programose, o 1991 m. persikėlė į Ispaniją, kur filmavosi didelio populiarumo sulaukusiame TV seriale „Vip Noche“, vėliau ji šioje šalyje pasirodė dar dvejuose TV šou 1993 ir 2006 m.

Asmeninis gyvenimas

1987 m. Ruso ištekėjo už Enzo Paolo Turchi. 2013 m., būdama 53 metų, ji pagimdė dukterį Marią.
Kloniniai Mijaugonys

Istorija

2010 m. birželio 3 d. kaimą užpylė liūtis ir ištiko potvynis. Tai vienas didžiausių potvynių šiame kaime, kadangi iš Strėvos ir šalia tyvuliuojančio Ilgio ežero į Kloninius Mijaugonis plūstantis vanduo pievas skandina jau dešimtmetį, paversdamas jas pelkėmis. Manoma, kad reikia išvalyti užžėlusią Strėvos vagą arba paaukštinti kelio pylimą.
Udo Jürgens

Karjera

1964 metais pirmą kartą atstovavo Austrijai „Eurovizijos“ dainų konkurse su daina „Warum Nur Warum?“ ir užėmė šeštą vietą. Jungtinės Karalystės atstovas Matt Monro buvo sužavėtas melodija ir sukūrė kitą koverio versiją (su angliškais žodžiais) „Walk Away“, kuris pasiekė ketvirtą vietą JK Singles Chart ir 23 vietą JAV Billboard Hot 100 topuose. Jo atlikta daina „Sag ihr, ich lass sie grüßen“ 1965 m. Eurovizijos konkurse užėmė ketvirtą vietą, o 1966 metais jis laimėjo konkursą su daina „Merci Chérie“.
Vėlesniais metais jis parašė keletą garsių dainų, tokių kaip „Griechischer Wein“, „Aber bitte mit Sahne“, „Mit 66 Jahren“ ir vieną iš jo didžiausių laimėjimų – „Buenos Días, Argentina“, kurią jis 1978 m. atliko kartu su Vokietijos futbolo rinktine.
Garden Grovas

Istorija

Garden Grovą 1874 m. įkūrė Alonzo Cook. Tais pačiais metais sudaryti mokyklos rajono ir metodistų bažnyčios planai. Tai daugiausia buvo kaimo gyvenvietė iki kol 1905 m. jos teritorija buvo nutiesta geležinkelio linija. Geležinkelio nutiesimas davė paspirtį pasėlių (auginti apelsinai, graikiniai riešutai, čili pipirai, vėliau ir braškės) gausėjimui. 1933 m. didžiąją dalį miestelio verslo rajono sugriovė 6,4 balų stiprumo Long Byčo žemės drebėjimas. Pokario laikotarpiu prasidėjo sparti plėtra, Garden Grovo gyventojų skaičius išaugo iki 44 tūkstančių. 1956 m. jam suteiktas miesto statusas. XX a. 8-ajame ir 9-ajame dešimtmečiuose teritorijoje pradėjo keldintis didelės azijiečių (pirmiausiai vietnamiečiai ir korėjiečiai) bendruomenės.
Dovinė

Etimologija

Pavadinimas Dovinė laikomas labai archajišku, jo šaknis dov- siejama su skr. धाव् धावते = dhāv-/dhāvate („bėga, teka“), skr. धौति = dhauti („šaltinis, upelis, tėkmė“), angls. dean, sen. saks. dou („rasa“), sen. gr. Θοος („greitas“). Pavadinimas Bambena siejamas su bamba („pasipūtimas, bumbulas“). Pavadinimas Spernia, matyt, jotvingiškos kilmės iš *Sperinė ar *Sparinė (plg. prūs. sparyus „pieva, ganykla“).
Barstyčių herbas

Aprašas

Sidabriniame skydo lauke raudona fantastinė dvigalvė žuvis, išsilenkusi kaip atvirkščia S raidė.
Raseinių spaustuvė

Raseinių spaustuvė – spaustuvės, veikusios Raseiniuose.

Istorija

Pirmoji spaustuvė Raseiniuose įkurta 1880 m. M. Dvoržeco. Ji spausdino pakvietimus, vizitines korteles; veikė iki 1895 m. 1895 m. spaustuvę įsteigė A. Aguševičius, leido leidinius rusų kalba; panaikinus lietuviškos spaudos draudimą, spausdino ir lietuvių kalba. 1911 m. spaustuvė pateko B. Šumskio ir Š. Savičiaus nuosavybėn, veikė iki 1915 m.
Ilgiausiai Raseiniuose veikė Šliomos Kadušino spaustuvė, įkurta 1910 m. Ji egzistavo ir carinės Rusijos valdžioje, ir kaizerinės okupacijos, Lietuvos nepriklausomybės metais. Ji iš pradžių veikė Prekyvietės, vėliau – Spaudos gatvėje. Be blankų, etikečių, spaustuvė spausdino brošiūras ir knygas, periodinius leidinius 1919 m. pirmąjį darbo žmonių laikraštį „Rytojus“, vėliau savaitraštį „Žemaičių žinios“, „Raseinių balsas“, „Raseinių Magdė“, 1927 m. – žemės ūkio, kooperacijos ir visuomenės laikraštį „Raseinių naujienos“. 1938 m. Š. Kadušinas mirė, 1939 m. spaustuvė atiteko jo našlei Chajai Kadušienei, 1940 m. nacionalizuota.
1945 m. balandžio mėn. pasirodė pirmasis Raseinių apskrities laikraštis „Stalinietis“ numeris, išspausdintas tais metais įsteigtoje Raseinių spaustuvėje. 1950–1953 m. čia buvo spausdinamas Raseinių MTS politinio skyriaus laikraštis „Socializmo pergalė“, o 1951–1954 m. ir Viduklės MTS laikraštis „Kolūkinė aušra“. 1953 m. prie Raseinių spaustuvės prijungtos Ariogalos ir Jurbarko spaustuvės.
1950 m. įsteigus Raseinių rajoną, Raseinių spaustuvėje buvo tebespausdinamas rajono laikraščiu tapęs „Leninietis“, kurį 1961 m. pakeitė „Raseiniečių žodis“. 1962 m. vietoje laikraščio „Raseiniečių žodis“ pradėtas leisti laikraštis „Naujas rytas“. Raseinių spaustuvė buvo prijungta prie Kėdainių spaustuvės kaip skyrius, o 1976 m. tapo Kauno Raidės spaustuvės skyriumi. Nuo 1990 m. Raseinių spaustuvė vėl buvo savarankiška, valstybinė spaustuvė, 1995 m. tapo rajono savivaldybės spaustuvė, spausdino blankus, pakvietimus, smulkius spaudinius.
Geraldine Branagan

Geraldine Branagan, geriau žinoma kaip Geraldine, – airių dainininkė.
1973 m. Geraldine su grupe „The Branagans“ dalyvavo Airijos „Eurovizijos“ atrankoje, tačiau su daina „Long, long ago“ užėmė ketvirtą vietą.
1975 m. transliuotojo RTL pasirinkta atstovauti Liuksemburgui 1975 m. „Eurovizijos“ konkurse, vykusiame Stokholme. Su prancūzų kalbos daina „Toi“ (liet. Tu) atlikėja gavo 84 taškus ir užėmė aukštą 5 vietą. Šis kūrinys buvo įrašytas ne tik prancūzų, bet ir anglų kalba.
Geraldine buvo ištekėjusi už dainų autoriaus Phil Coulter, parašiusio eurovizinę dainą „Toi“. Coulter taip pat yra šiame konkurse dalyvavusių dainų „Puppet on a String“ ir „Congratulations“ autorius.
Smolgava

Istorija

Smolgavoje surasti IX–XII a. pilkapiai. Vienas iš jų – 0,3 km į šiaurę nuo kaimo rytinio pakraščio, į kairę nuo kelio į Kupniko kaimą, vadinamas švedkapiu, kitas – 0,4 km į šiaurę nuo vakarinio kaimo pakraščio, miške, šalia gyvulių fermos.
Rašytiniuose šaltiniuoe pirmą kartą paminėta 1582 m.
XIX a. Smolgava priklausė Minsko gubernijos Bobruisko apskrities Zaboločės (brus. Забалацце) valsčiui.

V. Sirokomlės gimtinė

1832 m. Smolgavos palivarke gimė lenkų ir baltarusių poetas, vertėjas Vladislovas Sirokomlė (Kondratovičius). Gimtoji sodyba neišlikusi. Smolgavoje apie Sirokomlę iki 1990–ųjų nieko nežinota. Buvusio vietos mokyklos direktoriaus ir mokytojų iniciatyva 1992 m. pradėta ieškoti susijusių istorinių dokumentų. 1993 m. Smolgavos vidurinei mokyklai suteiktas Sirokomlės vardas. 2003 m. prie mokyklos pasodinta šermukšnių alėja, atidengtas poeto atminimo akmuo, viename mokyklos kambaryje atidarytas Sirokomlės muziejus, vienintelis Baltarusijoje. Mokykla susirašinėjo su poeto proanūke Bronislava Rutkovska iš Kentšyno, medžiagos suteikė Varšuvos universiteto baltarusių kalbos ir literatūros katedra. 2016 m. mokykloje mokėsi 39 mokiniai ir 9 ikimokyklinukai.
Vilius Antanas Geleževičius

Vilius Antanas Geleževičius (g. 1941 m. lapkričio 24 d. Baltakarčiai, Užpalių valsčius) – Lietuvos inžinierius elektromechanikas, habilituotas technologijos mokslų daktaras.

Biografija

1964 m. baigė Kauno politechnikos institutą. 1997 m. habilituotas technologijos mokslų daktaras.
Nuo 1964 m. Kauno politechnikos instituto (nuo 1990 m. Kauno technologijos universitetas) dėstytojas, 1973–1983 Elektros pavarų katedros vedėjas. Nuo 1998 m. profesorius. 1977 stažavo Nansi elektrotechnikos ir mechanikos aukštojoje mokykloje Prancūzijoje.

Mokslinė veikla

Svarbiausi darbai iš elektromechaninių sistemų kompiuterinio valdymo. Sukūrė automatinių kompiuterinių elektrografinių paviršių kokybės tyrimo sistemų. 12 išradimų autorius.
Naujasodžio piliakalnis (Karmėlava)

Istorija

Žinias apie naują surastą piliakalnį Vaistariškių kaime pateikė archeologas Gintautas Zabiela 2009 m. pavasario pabaigoje. Kultūros paveldo centro darbuotojai žvalgė objektą vietoje 2009 m. lapkričio 10 d. Paaiškėjo, kad į šiaurę nuo piliakalnio, visai šalia jo, buvo suformuoti sklypai, kurių dalis jau užstatyti. Teritorija priklausė ne Vaistariškių, o Naujasodžio kaimui. Pasitarus su G. Zabiela, šis piliakalnis pervadintas į Naujasodžio piliakalnį.

Aplinkiniai piliakalniai

Piepalių piliakalnis 18 km
Lepšiškių piliakalnis 6 km 
 Karmėlavos piliakalnis 6 km
Bernatonių piliakalnis 12 km
Kauno pilis 8 km
Vainatrakio piliakalnis 16 km
Samylų II piliakalnis 13 km
Balžis

Pavadinimas

Ežerėvardis kildinamas nuo žodžio balžas („blaivus, giedras, mėlynas“).
2007 m. pasaulio šachmatų taurės varžybos

2007 m. pasaulio šachmatų taurės varžybos – tai atkrentamųjų mačų šachmatų turnyras surengtas 2007 m. lapkričio 24 d. – gruodžio 16 d. Chanty Mansijske. 128 žaidėjai atkrentamosiose varžybose kovojo dėl taurės ir galimybės žaisti pretendentų mačą, kuris, pereinamuoju laikotarpiu, iš dviejų pasaulio čempionatų į vieną, pagal FIDE planą, buvo pasaulio šachmatų čempionato dalimi.
Taurę laimėjo JAV didmeistris Gata Kamskis, finale įveikęs Ispanijos didmeistrį Aleksejų Širovą 2½ : 1½.

Formatas

2007 m. Pasaulio šachmatų taurės varžybose buvo žaidžiami atkrentamųjų mačų 7 ratai: šeši
– po 2 partijas, septintas – finalinis. Jame buvo žaidžiamos 4 partijos.
Dalyvių po kiekvieno rato sumažėdavo perpus: pirmame rate žaidė 128 žaidėjai, antrame – 64, trečiame – 32, ketvirtame -16, penktame (ketvirtfinalyje) – 8, šeštame (pusfinalyje) – 4, septintame (finale) – 2 žaidėjai.

Laikas galvojimui

Pirmiems 40 ėjimų skiriama po 90 min., o likusiems ėjimams – po 30 min. Po ėjimo žaidėjui pridedama 30 sek.

Nugalėtojo išaiškinimas

Kai 1-6 ratuose, pasibaigus pagrindiniam mačui, dalyvis yra surinkęs 1,5 taško, jis tampa mačo nugalėtoju ir patenka į sekantį ratą. Septintajame rate (finaliniame), kur žaidžiamos 4-ios partijos, pagrindinio mačo nugalėtojui reikėjo surinkti 2,5 taško.
Pasibaigus pagrindiniam mačui lygiosiomis, turėjo būti žaidžiamos keturios greitosios partijos po 25 min., pridedant po kiekvieno ėjimo – 10 sek.
Jei po jų mačo rezultatas liktų lygus, traukiami burtai ir žaidžiamas mačas iš dviejų žaibo partijų (5 min. + 10 sek. po kiekvieno ėjimo).
Jei pabaigus dviejų žaibo partijų mačą, rezultatas lygus, tai žaidžiama viena paskutinė žaibo partija (Armagedonas), kur baltieji žaidimui gauna 6 min., o juodieji – 5 min. Jei ir ši partija baigiasi lygiosiomis, mačo nugalėtoju skelbiami juodieji.
Radijo žvalgyba

Radijo žvalgyba - duomenų apie priešišką šalį, asmenį gavimas radijo paieška, klausymusi ir radiopelengavimu. Radijo žvalgyba yra sudedamoji radioelektroninės žvalgybos dalis. Radijo žvalgyba taip pat gali būti naudojama siekiant susekti politinio režimo priešininkus, palakančius radijo ryšį su režimui nelojaliais asmenimis, priešu ir pan. Pvz., Lietuvos rezistentai naudodavo radijo ryšį, turėjo netgi radijo stotį, kurios veikimą NKGB radijo žvalgyba Kauno rajone užfiksavo 1946 m. Saugumiečių manymu, ji priklausė vienai iš partizanų formuočių .
Atgimimo metais po kruvinųjų sausio įvykių prie radijo stočių Kaune, KTU miestelyje, kur dirbo KTU radijo klubo radistai, sovietai, važinėdami automobiliais su radijo pelengacijos įranga (radijo signalo vietos nustatymo įrenginiu), vykdė Radijo žvalgybą . Savo ruožtu KTU radijo klubo nariai entuziastai aktyviai vykdė radijo žvalgybą, klausėsi sovietų karių pokalbių.
Lietuvos verslo darbdavių konfederacija

Lietuvos verslo darbdavių konfederacija (LVDK) – nevyriausybinė, ne pelno organizacija, vienijanti darbdavius Lietuvoje bei ginanti jų interesus, didžiausia smulkų ir vidutinį verslą (SVV) atstovaujanti organizacija Lietuvoje. Vienija daugiau nei 2000 įmonių ir 49 asocijuotas struktūras (regionines ir šakines verslo asociacijas).

Istorija

Lietuvos verslo darbdavių konfederacija buvo įsteigta 1999 m. balandžio 24 d., kai susijungė 2 didžiausios SVV atstovaujančios konfederacijos (Lietuvos verslininkų darbdavių konfederacija ir Nacionalinė verslininkų konfederacija).

Vadovybė

LVDK Generalinis direktorius Danas Arlauskas (g. 1955 m.).
Konfederacijos prezidentu buvo Viktoras Uspaskichas (atsistatydino 2006 m.).