google/wiki40b huggingface dataset:
Varnių koncentracijos stovykla

Varnių koncentracijos stovykla – įkalinimo įstaiga, veikusi 1927–1931 m. Varniuose.

Istorija

Stovykla įkurta iškart po 1926 m. gruodžio 17 d. perversmo. Į šią įkalinimo įstaigą karo komendantai siuntė politinės policijos ir apskričių viršininkų atrinktus asmenis, kurie buvo nubausti administracinėmis bausmėmis už politinę veiklą. Daugiausiai šių asmenų kalėjo 1927 m. po Tauragės pučo (iki 150).
Stovykla buvo uždaryta 1931 m., iškilus ekonominiams sunkumams.
Vladimiras Ščerbickis

Biografija

1934–1935 m. – komjaunimo funkcionierius. 1941 m. baigė Dnepropetrovsko chemijos technologinį institutą, dirbo inžinieriumi. 1942–1946 m. atliko tarnybą tarybinėje armijoje. 1946 m. pradėjo partinę karjerą Dnepropetrovsko srityje: 1948–1951 m.  Dneprodzeržinsko miesto komiteto antrasis sekretorius, 1952–1954 m. – pirmasis sekretorius, 1954 m. Dnepropetrovsko srities komiteto antrasis sekretorius, 1955–1957 m. ir 1963–1965 m. – pirmasis sekretorius. 1957–1961 m. – Ukrainos KP CK sekretorius. 1961–1963 m. ir 1965–1972 m. – Ukrainos TSR Ministrų tarybos pirmininkas. 1972–1989 m. – Ukrainos KP I-asis sekretorius; TSRS Aukščiausiosios Tarybos 5-11 šaukimų deputatas. Nuo 1956 m. – TSKP Centrinės revizijos komisijos narys, nuo 1961 m. – TSKP CK narys, 1961–1963 m. ir 1965–1971 m. – kandidatas į TSKP CK Politinio biuro narius, 1971–1989 m. – Politinio biuro narys.
Dukart Socialistinio darbo didvyris (1974 ir 1977 m.), Lenino premijos laureatas (1982 m.).
Degučių herbas (Zarasai)

Aprašas

Sidabriniame skydo lauke trys juodos degutinės, po jomis liepsniška linija atskirta raudona skydo papėdė.

Istorija

Degučių apylinkės vadinamos miškų ir ežerų karalija. Gausūs lapuočių miškai skatino seną vietinių žmonių verslą - deguto varymą. Paprastai degutas buvo gaminamas iš storų senų beržų, drebulių žievės. Senovinis deguto gamintojų verslas įprasmintas ir Degučių herbe.
Herbo etaloną sukūrė dailininkas Arvydas Každailis. Herbas Lietuvos prezidento dekretu Nr. 1K-1096 patvirtintas 2007 m. rugsėjo 11 d.
Mikalojus Sapiega (1843)

Biografija

Lenkijos-Lietuvos kunigaikščių Sapiegų giminės atstovas, herbo „Lis“ savininkas. Pasktinio Smolensko vaivados, kunigaikščio Pranciškaus Ksavero Sapiegos (1741/1746–1806/1808) ir Terezės Sufčinskos (1744–1827) antrasis sūnus.
Po savo tėvo mirties 1808 m. Mikalojus Sapiega paveldėjo Krasilovo (Voluinėje) dvaro žemes.
Nuo 1802 m. gegužės – Maltos ordino riteris. Varšuvos kunigaikštystės armijoje pakilo iki papulkininkio laipsnio. Užėmė Lenkijos generolo Jano Henriko Dombovskio adjutanto pareigas. 1809 m. rugsėjį buvo apdovanotas Virtuti Militari ordino auksiniu kryžiumi.
Jan Jones

Biografija

Jan Jones gimė 1955 m. Jungtinėje Karalystėje. Savo ankstesnėje karjeroje ji tapo žinoma kaip SuperBASIC programavimo kalbos Sinclair QL kompiuteriams architektė. Prieš darbą Sinclair Research kompanijoje ji taip pat dirbo „British Gas“ kompanijoje ir „Royal School of Mines“ mokymo įstaigoje, užimdama programuotojos ir dėstytojos pareigas.
Apokalipsė Džo

Turinys

Džo – klajojantis aktorius ir šaulys – sužino paveldėjęs iš savo dėdės aukso kasyklą. Atvykęs į miestelį įtvirtinti savo teisių, čia jis randa viską kontroliuojančius bandito Bergo vyrus, nužudžiusius ir jo dėdę. Pasinaudodamas savo aktoriaus ir šaulio sugebėjimais, Džo nusprendžia mesti iššūkį banditams ir atkeršyti už dėdės mirtį...
Abderahmanas Jusufis

Biografija

1952 m. baigė Tarptautinį žmogaus teisių institutą. 1952 m. advokatas Tanžere, 1959 m. advokatų kontoros vadovas.
1943 m. Istiklal partijos narys, 1944 m. darbininkų organizacijos narys. Pradėjus persekioti už politinę veiklą 1949 m. emigravo. 1953 m. – 1956 m. Pasipriešinimo judėjimo ir Išvadavimo armijos narys, 1959 m. vienas iš Maroko nacionalinės liaudies jėgų sąjungos (UNFP) steigėjų, 1959 m. – 1967 m. Generalinio sekretoriato narys. 1959 m. – 1965 m. laikraščio „Attahrir“ redaktorius. 1959 m. buvo suimtas apkaltinus sąmokslu prieš valstybę, bet byla netrukus nutraukta.
1963 m. vėl suimtas kartu su visa partijos vadovybe ir 2 metus kalėjo. 1965 m. Paryžiuje dalyvavo M. Ben Barkos procese. 1969 m. – 1975 m. gyveno emigracijoje, nes Maroke buvo nuteistas mirti.
1979 m. UNFP reorganizavus į Maroko liaudies jėgų socialistų sąjungą (USFP), išrinktas partijos politinio biuro nariu. 1980 m. grįžo į Maroką. 1992 m. mirus A. Buabidui tapo partijos pirmuoju sekretoriumi, bet, protestuodamas prieš 1993 m. rinkimų rezultatų klastojimą, atsistatydino ir išvyko į Prancūziją. 1995 m. partijoje pradėjo konstitucines ir rinkimų reformas. 1995 m.– 2001 m. partijos pirmasis sekretorius, 1998 m.– 2002 m. Maroko ministras pirmininkas.
Nuo 2003 m. Socialistų Internacionalo pirmininko pavaduotojas. 1969 m. – 1990 m. Arabų advokatų sąjungos, Arabų žmogaus teisių organizacijos Kaire generalinis sekretorius, Arabų žmogaus teisių instituto steigėjas.
Charlotte Kalla

Biografija

Šarlotė Kala gimė 1987 m. liepos 22 d. Jelivarės miestelyje Švedijoje. Pradėjo slidinėti nuo septynerių gretimame Tarendo kaime.  Mokėsi aukštojoje slidininkų mokykloje Jelivarėje. Karjerą pradėjo 2004 m. ir tapo daugkartine pasaulio jaunių čempione. 2006 m. debiutavo jaunimo pasaulio taurės varžybose ir laimėjo jaunimo pasaulio čempionės titulą skiatlono rungtyje. 2007 m. debiutavo suaugusiųjų FIS pasaulio čempionate Sapore, užėmė aukščiausią 5 vietą 10 km slidinėjimo distancijoje.Žiemos olimpinių žaidynių dalyvė ir medalininkė. 2009 m. pasaulio čempionate Š. Kala iškovojo bronzos medalį 4 x 5 km estafetės rungtyje. Sportininkė atstovavo savo šaliai 2010 m. žiemos olimpinėse žaidynėse, kur iškovojo aukso medalį 10 km rungtyje ir sidabro apdovanojimą komandinio sprinto varžybose. Sportininkė tapo tryliktąja olimpinių žaidynių aukso savininke 10 km rungtyje, ir yra antroji švedė, pelniusi šį apdovanojimą. 2011 m. Osle tapo pasaulio čempione komandiniame sprinte ir 2015 m. Faliune iškovojo individualų aukso medalį 10 km laisvu stiliumi distancijoje. 2016 m. Pasaulio taurės etape Rukoje (Suomija) Š. Kala kentėjo nuo padidėjusio širdies ritmo. Vėliau jai buvo nustatyta prieširdžių fibriliacija, tačiau leista toliau sportuoti.
Joe Grech

Joseph (Joe) Grech (g. 1934 m. vasario 9 d. Bormla) yra Maltos dainininkas ir kompozitorius.
1960 metais su daina „Vola Uccellino“ tapo pirmojo Maltos dainų festivalio nugalėtoju. Šį konkursą antrąkart laimėjo 1967 metais, kartu duetu su Mary-Rose Darmanin atlikę kūrinį „Serenata“.
1971 metais Joe Grech buvo pirmasis Maltos atstovas „Eurovizijoje“. Tuomet tarptautinis dainų konkursas vyko Airijoje balandžio 3 dieną. Su maltiečių kalba atlikta daina „Marija I-Maltija“ jis surinko 52 taškus ir užėmė paskutinę – 18 vietą. 1971 m. Eurovizijoje balsai buvo skirstomi kitaip nei dabar: kiekviena šalis turėjo po du žiūri narius (vienas ne vyresnis nei 25 metų, kitas – daugiau negu 25 metų), kurie kiekvienos šalies pasirodymą vertino nuo 1 iki 5 balų. Anais metais dainų konkursą laimėjo kita mažoji valstybė – Monakas.
Atlikėjas buvo koncertavęs Anglijoje, Airijoje, Kanadoje, JAV, Italijoje ir Australijoje.
UMF Leiknir

Istorija

Klubas įkurtas 1940 m. Dalyvauja žemesniųjų divizionų pirmenybėse. 
2017 m. žaidė antros pakopos pirmenybėse, tačiau liko priešpaskutinėje (11–oje) vietoje. 
2018 m. žaidė trečios pakopos pirmenybėse, liko dešimtoje vietoje.
Radmila Manojlović

Biografija

Augo Četerežo miestelyje kartu su seserimi Maje. Kai Radmilai buvo 19 metų, nuo ligos mirė mama.
Keliskart bandė patekti į „Zvezda Granda“ muzikinį konkursą, kol galiausiai ji buvo pastebėta ir III sezone liko antra. Konkurso metu jos atlikta daina „Nikada više“ (liet. Niekados) tapo itin populiari buvusios Jugoslavijos šalyse, kol galiausiai tapo tų metų geriausia daina. 2008 m. pirmą kartą sudalyvavo festivalyje „Grand festival“ (Гранд фестивал), kuris yra didžiausias muzikinis renginys buvusios Jugoslavijos atlikėjams.
Nuo 2008 m. draugavo su kylančiu jaunuoju artistu Milan Stanković, šiuo metu pora išsiskyrusi.
2010 metai jai buvo itin sėkmingi laimėjo iškart net kelis svarbius apdovanojimus skirtingose šalyse. Gimtojoje Serbijoje laimėjo apdovanojimą kaip „Geriausia 2010 m. folk atlikėja“, Bosnijoje ir Hercogovinoje ji pripažinta išleidusia „Geriausią 2010 m. folk stiliaus kompaktinę plokštelę“ ir atlikusia „Geriausią 2010 metų duetą“, taip pat Vokietijos serbų bendruomenė portale Frankfurtske „Vesti“ išrinko ją „Geriausia 2010 m. folk atlikėja“. Kroatijoje ji irgi pripažinta laimėtoja kategorijoje „Geriausias 2010 m. duetas“ (daina – „Deset ispod nule“ (liet. minus dešimt)).
2014 m. youtube portale buvo paskelbtas Rados singlo „Alkotest“ klipas, šiuo metu jis surinkęs per 25 mln. peržiūrų ir yra populiariausia dainininkės daina.
Nuo 2016 metų, jį drauge su dainininkais Milica Todorović, Branislav Mojićević ir Milan Topalović yra nacionalinio transliuotojo RTS laidos-dainų konkurso vaikams „Neki novi klinci“ vertinimo komisijos narė.
Žvorūna

Žvėrinė (Žvorūna, Žvorūnė) – lietuvių medžioklės, žvėrių deivė. Deivė minima Malalos kronikos intarpe bei Ipatijaus metraštyje. Ją tikriausiai atitinka Medeina. Manoma, kad XIII-XVI a. panteone ji atitinka kelių dievų partnerę, miško ir žverių medžioklės deivę.
Žvorūna siejama su Vakarine žvaigžde. Ji turi atitikmenų su graikų medžiotojų globėja Artemide, romėnų Diana, kuri taip pat pradėta garbinti medžioklės ūkio sąlygomis. Žvorūnos vardu ji buvo vadinama Čekijoje, Lenkijoje.
II Nikėjos susirinkimas

Nikėjos II susirinkimas – septintasis Visuotinis Bažnyčios susirinkimas, įvykęs 787 m. Bitinijos mieste Nikėjoje (dabar Turkijos miestas Iznikas).
Susirinkimas turėjo išspręsti kai kuriuos klausimus, susijusius su ikonoklazmu – tikėjimu, kad atvaizdų (pavyzdžui, ikonų) garbinimas yra draustinas kaip stabmeldystė. Susirinkimą sušaukė Bizantijos regentė Irena (786 m. ji jau bandė sušaukti susirinkimą Konstantinopolyje, bet ikonoklazmą palaikiusi kariuomenė jį išvaikė). Popiežių atstovavo du legatai, Aleksandrijos, Antiochijos ir Jeruzalės patriarchus – du vienuoliai. Pastaruosius pasiuntė ne patys patriarchai (dėl aplinkybių, susijusių su musulmonų valdymu, jie net nežinojo apie susirinkimą), bet jų vardu veikę kiti aukštieji patriarchatų dvasininkai. Visi likę susirinkimo dalyviai, vadovaujami Konstantinopolio patriarcho Tarasijaus, buvo iš Bizantijos. Iš viso susirinkimo protokoluose minimi bent 308 dalyviai.
Pirmasis posėdis įvyko rugsėjo 24 d. Buvo perskaitytas regentės laiškas, diskutuojama dėl to, ar leisti dalyvauti vyskupams ikonoklastams. Antrajame posėdyje (rugsėjo 26 d.) buvo perskaityti popiežiaus laiškai Konstantinopolio patriarchui ir regentei. Trečiajame (rugsėjo 28 arba rugsėjo 29 d.) buvo priimti keli vyskupai, išsižadėję ikonoklazmo.
Ketvirtajame posėdyje (spalio 1 d.) buvo perskaitytos Biblijos ir Bažnyčios Tėvų raštų ištraukos, remiančios atvaizdų garbinimą.
Penktajame posėdyje (spalio 4 d.) buvo skaitomos Bažnyčios Tėvų ištraukos, nepalankios atvaizdų garbinimui. Skaitymas buvo nutrauktas susirinkimui galutinai apsisprendus prieš ikonoklazmą.
Per šeštąjį posėdį (spalio 6 d.) buvo pasmerktas 753 m. įvykęs ikonoklastų susirinkimas.
Per septintąjį posėdį (spalio 13 d.) buvo priimtas pagrindinis nutarimas apie atvaizdų garbinimą.
Per paskutinį, aštuntąjį, posėdį (spalio 24 d.), vykusį Konstantinopolyje, dalyvaujant regentei ir jos sūnui, nutarimai buvo iškilmingai pasirašyti.
Susirinkimas taip pat priėmė 22 kanonus.
Valstybės turto fondas

Valstybės turto fondas – Lietuvos institucija prie Lietuvos Respublikos Vyriausybės, veikusi 1998–2014 m.

Istorija

Įmonė įkurta 1998 m., pertvarkius Lietuvos valstybinę privatizavimo agentūrą. Ji turėjo vykdyti valstybės įmonių ir turto privatizavimą.
2012 m. įstaigoje įkurtas Valdymo koordinavimo centras, ėmęs vykdyti valstybės įmonių priežiūrą, o 2014 m. fondas prijungtas prie Turto banko.
Irisbus

Istorija

Irisbus įkurta 1999 FIAT, Iveco ir Renault sausį. Tų pačių metų pabaigoje Irisbus nusipirko Ikarus kompaniją. Nuo 2001 100% Irisbus akcijų valdo FIAT koncernui priklausanti IVECO kompnija. Pagrindinė Irisbus būstinė yra Lione, Prancūzijije, taip pat biurai Turine, Italijoje, Votforde, Anglijoje bei Mainze, Vokietijoje.

Irisbus Lietuvoje

Irisbus autobusų yra ir Lietuvoje, daugiausiai jų turi Raseinių autobusų parkas, vieną turi Jonavos autobusų parkas. 2010 metų vasarą Lietuvos autobusų parkai išbandė dyzelinį Irisbus Crosway bei gamtinėmis dujomis varomą Irisbus Citelis.
Rupėkiai

Kapinės

Rupėkių kaime yra kapinės, kurių plotas 0,05 ha, perimetras 75 m.
Jonas Laugalys

Jonas Laugalys (1948 m. kovo 30 d. Batakiai, Tauragės raj.) – Lietuvos karinis veikėjas, pulkininkas.

Biografija

1966–1969 m. mokėsi Daugpilio karo aviacijos mokykloje. 1969–1991 m. tarnavo TSRS ginkluotosiose pajėgose, nuo 1976 m. dirbo Daugpilio karo aviacijos mokykloje. 1979–1983 m. studijavo Lietuvos kūno kultūros institute.
1992–1994 m. Lietuvos krašto apsaugos mokyklos Fizinio parengimo ir sporto katedros vedėjas. 1994–1999 m. Lietuvos karo akademijos Fizinio parengimo katedros vedėjas, 1999–2000 m. viršininkas. 1995 m. pulkininkas.
Irena Dylevičienė-Jasenauskaitė

Biografija

Pirmasis muzikos mokytojas buvo tėvas – žinomas chorvedys Albinas Jasenauskas. 1933 m. su tėvais grįžusi į Lietuvą, 1934 – 1940 m. Kauno konservatorijoje pas prof. Vladimirą Ružickį studijavo fortepijoną. Kurį laiką mokytojavo Švenčionėlių gimnazijoje, 1942 m. su pagyrimu baigė pedagoginius kursus. 1944 m. apsigyveno Telšiuose, kur daug metų dirbo pedagoginį ir chorvedybos darbą.
Nuo 1945 m. buvo Telšių gimnazijos muzikos ir dainavimo mokytoja, vaikų ir vyresniųjų klasių moksleivių chorų vadovė. Su moksleiviais pastatė baletą „Pelenė“ ir operetę „Žiogas ir skruzdė". Vyresniųjų klasių mišrųjį chorą parengė 1950 m. respublikinei dainų šventei, o vaikų chorą – 1964 m. I respublikinei moksleivių dainų šventei. 1946 – 1961 m. moksleivių chorams ir vokaliniams ansambliams vadovavo Telšių dailiųjų amatų mokykloje. Į mišrųjį chorą buvo sutelkusi 80 dainininkų – moksleivių ir dėstytojų, skambus buvo ir merginų choras.
1947 – 1955 m. – Telšių „Masčio" fabriko mišriojo choro bei dainų ir šokių liaudies ansamblio vadovė. 1955 – 1965 m. – Telšių vaikų muzikos mokyklos fortepijono mokytoja ir pirmoji choro vadovė. 1960 m. respublikinės dainų šventės konkurse vaikų choras pelnė laureato vardą. Chorai dalyvavo Telšių miesto ir rajono įvairiuose kultūros renginiuose, rajoninėse dainų šventėse, kuriose pedagogė ir diriguodavo. 1964 m. suteiktas nusipelniusios mokytojos vardas.
Internetinės paieškos sistema

Internetinės paieškos sistema – sistema, leidžianti ieškoti informacijos saityne. Pastaroji sistema veikia kompiuterinių programų (interneto robotai, „tinklalapių voriukai“) pagrindu, kurios nuskaito visas internetu pasiekiamas rinkmenas ir įtraukia juos į internetinę rodyklę, atsižvelgdama į tam tikrus raktažodžius rinkmenose. Be to, kiekviena paieškos sistema naudoja savus, viešai neatskiedžiamus algoritmus sudarinėjant internetines rodykles. Kai kurie paieškos sistemų robotai paiso robots.txt (Vikipedijos robots.txt byla) nurodomų apribojimų.

Rinka

2017 m. duomenimis „Google“ yra populiariausia paieškos sistema tiek pasaulyje, tiek JAV ir Europoje, atsiriekusi 78 % rinkos dalį. „Bing“ ir „Yahoo! Search“ tenka atitinkamai 8 % ir 5 % pasaulinės rinkos dalies. Rusijoje itin populiari „Yandex“ paieškos sistema, kai tuo tarpu Kinijoje viešpatauja „Baidu“ paieškos sistema (ten JAV bendrovių paieškos sistemomis uždrausta naudotis). „Yahoo! Search“ populiariausia Japonijoje.
Port Morsbis

Padėtis ir klimatas

Miestas išsidėstęs į rytus nuo Port Morsbio uosto pakrantės, Papua įlankoje, 9°48' pietų platumos ir 147°18' rytų ilgumos. Miestas yra Oveno Stenlio kalnagūbrio (Owen Stanley Range) šešėlyje, lietūs išsilyja dar nepasiekę miesto, tad per metus iškrenta tik 1250 mm kritulių ir lyginant visos šalies mastu, tai yra sausa vieta. Be to, tokia padėtis miestą taip pat apsaugo ir nuo audrų.

Istorija

Motų gentis dabartinio Port Morsbio apylinkėse gyvena jau apie 2000 metų. Uostą 1873 m. įkūrė anglų kapitonas (vėliau – admirolas) Džonas Morsbis (John Moresby), atplaukęs „Basilisk“ laivu, ir pavadino vietą Port Morsbiu (Morsbio uostu) savo tėvo, admirolo sero Ferfakso Morsbio (Fairfax Moresby), garbei. Anglai aneksavo uostą 1883–1884 m. ir paskelbė jį Britanijos Naujosios Gvinėjos administraciniu centru. Antrojo pasaulinio karo metais Port Morsbis buvo sąjungininkų bazė kariaujant su Japonija.
Po 1945 metų Port Morsbis buvo Australijos išorinės teritorijos Papua (dabartinė pietinė Papua Naujosios Gvinėjos dalis) administracinis centras, taip pat jis administravo ir Naujosios Gvinėjos teritoriją, kurią JTO pavedė globoti Australijai. Tuo metu jis iš paprasto uosto pavirto nauju, gerai suplanuotu šiuolaikiniu miestu. Sostinės apygarda, kuri dabar sutampa su miesto ribomis, buvo įkurta 1974 metais. 1975 m. Papua Naujajai Gvinėjai gavus nepriklausomybę, Port Morsbis tapo jos sostine. Vyriausybės pastatai yra tiek miesto centre, tiek ir priemiesčiuose, gausu verslo rajonų. Vanduo išgaunamas iš greta tekančios Lalokio (Laloki) upės, kur pastatyta vandens jėgainė. Mieste yra Papua Naujosios Gvinėjos universitetas (įkurtas 1965 m.), gerai išvystyta laivyba (ypač su Sidnėjumi ir kitais Australijos uostais), daugiausia eksportuojamas kaučiukas, auksas ir kopra. Išvystyta medžio apdirbimo pramonė. Taip pat yra tarptautinis Džeksono oro uostas, gera vietinių kelių infrastruktūra (nors susisiekimas su kitais šalies miestais vis dar yra prastas). Yra karinės kapinės (Bowana). Mieste yra nemažai kinų kilmės gyventojų.
Dėl didelio nelegalių gyventojų skaičiaus, mieste yra gana daug nusikaltimų, policijos korupcijos lygis gana aukštas. Gausu lūšnų.
FK Arsenal Tivat

Istorija

Klubo ištakos siekia 1914 m. Pastaruoju metu „Arsenalas“ kovojo Antroje lygoje.
Sviliškės (Vilnius)

Aplinkinės gyvenvietės

Šilėnai – 2 km
Svirkiškė

Istorija

Kaimas šaltiniuose minimas nuo 1499 m.
Ukraina

Klimatas

Klimatas vidutinių platumų; kontinentinis, tik Krymo pietuose pastebimi subtropinio klimato požymiai.
Vidutinė sausio temperatūra nuo –8 °C šalies šiaurės rytuose iki 4°С prie Krymo pietinių krantų; liepos – nuo 24 °C iki 28°С.

Žemės ūkis

Beveik tris ketvirtadalius Ukrainos užima stepės – derlingos lygumos. Jose daugiausia auginami javai. Čia prikuliama milijonai tonų kviečių, kukurūzų, miežių, avižų, rugių ir grikių. Ukrainiečiai kepa įvairaus rupumo ir visokios formos duoną.

Gamtos turtai

Apskaičiuota, jog 5 proc. pasaulio mineralų išteklių stūkso Ukrainoje. Ši šalis turi didžiausius mangano ir titano klodus, o pagal geležies rūdos išteklius užima trečią vietą pasaulyje. Donbase iškasama 90 proc. Ukrainos akmens anglių.

Pramoninė sritis

Rytų Ukrainoje gausu geležies rūdos, akmens anglies, dujų, naftos, todėl Ukraina tapo vienu didžiausių plieno gamintojų pasaulyje. Plieno aukštakrosnės ir geležies liejyklos – neatskiriama šalies kraštovaizdžio dalis. Ukrainoje gaminama kalnakasybos ir transporto mašinos, sunkvežimiai, automobiliai, lokomotyvai, laivai bei turbinos.

Sportas

Futbolas yra populiariausia šalyje sporto šaka. Ukrainos futbolo mokykla išaugino tokius futbolininkus kaip Andrejus Ševčenska, Anatolijus Tymoščiukas, Oleksandras Lobonosovas ir kt. Ukraina, kartu su Lenkija išsikovojo teisę rengti XIV Europos futbolo čempionatą 2012-aisias metais.
Ukrainos Olimpinėse žaidynėse debiutavo 1994 m. žiemos olimpinės žaidynėse. Iš viso Ukrainos sportininkai laimėjo 100 Olimpinių medalių – 96 vasaros žaidynėse ir 4 žiemos. Ukraina yra pareiškusi norą rengti 2018 m. žiemos olimpinės varžybas Bukovelyje, Ivano Frankivsko srityje. Galutinis sprendimas dėl šių varžybų pravedimo vietos Tarptautinis olimpinis komitetas nuspręs 2011 m., 123 TOK sesijoje, Durbane, Pietų Afrikos Respublikoje.
2013 m. Europos krepšinio čempionate Ukrainos rinktinė pasirodė itin gerai ir nugalėjusi Italijos rinktinę pateko į pasaulio čempionatą.
Chuligans (2005 albumas)

Chuligans – ketvirtasis, 2005 metais, (Lietuvoje) grupės Biplan išleistas albumas. Dauguma dainų, prieš išleidžiant albumą, jau buvo išleistos kaip radijo singlai arba kitų rinkinių sudėtyje. „Aš nusikirpsiu trumpai plaukus“, „Anzelmutė“ ir „Mažam kambarėlį“ yra senų, lietuviškų dainų perdirbiniai. Daina „Brazil“ išsiskiria tuo, kad trunka tik 15 sekundžių ir joje galima išgirsti tiktai vieną žodį (Brazil). Taip pat albume galima rasti ir šios dainos karaoke versiją. Daina 1005-B buvo įrašyta meniniam - dokumentiniam filmui „Holokausto istorijos puslapis – pabėgimas iš pragaro“ (scenarijaus autorius ir režisierius R. Bružas).
Naujosios Kaledonijos vėliava

Oficialiai Naujosios Kaledonijos vėliavos yra dvi – pirmąja laikoma Prancūzijos trispalvė, naudojama nuo 1794 m., antroji – Naujosios Kaledonijos vėliava, įteisinta 2010 m. Naujoji Kaledonija yra viena iš kelių pasaulio valstybių, turinčių dvi oficialias vėliavas.
2008 m. šalies vyriausybė pradėjo diskusijas dėl atskiros vėliavos ir himno sukūrimo. Naująja vėliava pasirinkta Nacionalinio Kanakų ir socialistų išsilaisvinimo fronto aljanso vėliava. Buvo nutarta dar dvejus metus oficialia vėliava laikyti Prancūzijos trispalvę, o nuo 2010 m. abi vėliavos tapo oficialiomis.
Naujosios vėliavos simbolika yra tokia: mėlyna spalva reiškia dangų ir vandenyną, supantį Naująją Kaledoniją. Raudona atspindi Kanakų pralietą kraują kovojant už nepriklausomybę. Žalia spalva reiškia šalies žalumą. Geltonas diskas simbolizuoja saulę, o jame pavaizduotas vienas šalies simbolių – Flèche faîtière. Jis laikomas ant kanakų namų ir apsaugo namus nuo blogų sielų.
Ericsson Globe

Žymesni renginiai ir pasirodę atlikėjai

1989, 1995, 2012 ir 2013 m. čia vyko pasaulio ledo ritulio čempionato rungtynės. Taip pat 1989, 2002–2012 m. filmuota Melodifestivalen – Švedijos nacionalinė atranka į „Euroviziją“. 2007, 2008, 2009, 2010, 2011 m. filmuoti Švedijos muzikinio šou „Idol“ finalai. Arenoje surengta 2000 m. „Eurovizija“. Čia vyks ir 2016 m. „Eurovizijos“ dainų konkursas.
Arenoje savo pasirodymus surengė šie atlikėjai ar grupės: Eric Clapton, Spice Girls, Eminem, Anastacia, Cher, Celine Dion, Metallica, Green Day, Britney Spears, Rihanna, Rammstein, Jennifer Lopez, Beyoncé, The Killers, Depeche Mode, Kylie Minogue, U2, Muse ir kt.
San Carlo alle Quattro Fontane

Šv. Karolio prie keturių fontanų bažnyčia (it. San Carlo alle Quattro Fontane) – Romos bažnyčia, kuri pastatyta 1638−1641 m. laikotarpyje pagal Frančesko Borominio projektą. Tai pirmasis Borominio savarankiškas kūrinys, kuris jį išgarsino, ir vienas garsiausių Europos baroko architektūros statinių.

Istorija

Bažnyčią 1634 m. užsakė Ispanijos trinitorių vienuoliai. Tai buvo pirmasis savarankiškas Frančesko Borominio projektas, kurį jis labai vertino, todėl darbus atliko vienuoliams nemokamai. Bažnyčia yra dedikuota Šv. Karoliui Boromėjui (1538−1584), kuris tuo metu buvo vienas naujausių katalikų bažnyčios šventųjų. Dėl savo mažumo bažnyčia Romoje vadinama mažybine forma San Carlino. Statybos daugiausia vyko 1638−1641 m. laikotarpiu. Vėliau bažnyčios statybos buvo pertraukiamos dėl lėšų trūkumo, fasadas baigtas tik 1677 m.
Dėl labai nepatogios ir ankštos vietos bažnyčia yra labai neįprasto išplanavimo, kuriame galima atpažinti graikišką kryžių su ovalo formomis. Bažnyčios kupolas yra ovalo formos, kurio vidinės pusės dekoras paremtas ankstyvųjų krikščionių bažnyčiose naudotais dekoraciniais elementais. Bažnyčios kompozicinėje struktūroje dominuoja trikampio forma, kas galbūt yra aliuzija į Šv. Trejybę. Bažnyčios pavadinimas yra susijęs su jos pastatymo vieta, kuri yra prie gatvių susikirtimo, kuriame pastatyti keturi fontanai. Prie bažnyčios yra mažas vienuolyno kluatras.
Loughgall FC

Istorija

1967 m. įkurtas klubas. Žaidžia antros pakopos pirmenybėse.
Pagirių koplyčia

Istorija

Pagirių miestelio kapinėse išlikusi koplyčia mena dvarininkų Montvilų giminę. 1823 m. (kituose šaltiniuose – 1827 m.) statyta kunigo Petraškos, o 1883 m. atnaujinta dvarininko Vincento Montvilos. Koplyčios sienoje yra ne tik atnaujinimo data, bet ir Montvilų palaikų kriptos.

Architektūra

Statinys stačiakampio plano, vienos navos, su pusapvale apside, varpo bokšteliu. Presbiterija įrengta iš šiaurės rytų pusės. Stogo viršūnes vainikuoja kaltos geležies kryžiai. Fasadų architektūrinis sprendimas - istorizmo stilistika, su neogotikos elementais. Šiaurės vakarų fasade įrengtos keturios kriptos ir antkapinės plokštės; memorialinė lenta koplyčios fundatoriui V. Montvilai apsidėje; memorialinė lenta virš pagrindinio įėjimo.