google/wiki40b huggingface dataset:
Gidget Gein

Vaikystė

Gein gimė Holivude, Floridoje Romos Katalikų mokyklos mokytojos ir policininko šeimoje.

Karjera

Stewart 1990 prisijungė prie grupės Marilyn Manson & The Spooky Kids. Tuo metu grupė jau buvo pažįstama su Trent Reznor, kuris jiems vėliau padėjo įrašyti albumus. Kai grupė tapo daugiau žinoma išmetus iš pavadinimo Spooky Kids, Gein asmenybė tapo labiau chaotiška, jis pradėjo vartoti narkotikus ir keistai egtis. 1993 spalį Reznor sutiko bendradarbiauti su grupe. 1993 metų Kalėdų vakarą Gidget buvo išvežtas į ligoninę dėl heroino perdozavimo. Kol jis ten gulėjo, grupė sumanė pakeisti bosistą į kitą asmenį, Jeordie White, geriau žinomą kaip Twiggy Ramirez.
Po išmetimo iš Marilyn Manson Gein 1999 patraukė į Niujorką. Jis įkūrė grupę, kurią pavadino Gidget Gein and the Dali Gaggers. Prieš išleidžiant jų albumą Confessions of a Spooky Kid Bradley vėl perdozavo heroino ir nusprendė grįžti atgal į Floridą, kad susitvarkytų šią priklausomybę.
Grįžęs jis pradėjo dirbti lavonų skrodėju bei laidotuvių namų darbuotoju. Jo nuotykius lavoninėje tikrai būtų galima aprašyti ir romanuose, jam tikrai teko daug ką ištverti. Kupinas idėjų jis pradėjo piešti ir pradėjo lankytis daugely parodoje, susidraugavo su vienu menininku, kuris padėjo Gidget išgarsėti kaip dailininkui. 2004 jis nuvyko į Los Andželą ir įkūrė ten savo kompaniją GOLLYWOOD, su kuria jis demonstravo madų šou ir galerijose rodė savo piešinius.

Mirtis

2008 metų spalio 8 dieną Gein mirė dėl narkotikų perdozavimo savo namuose Berbanke, Kalifornijoje. Jo kūnas buvo surastas ir išvežtas spalio 9. Kiek anksčiau jo mirties, jis norėjo išleisti savo albumą, iš pradžių pristačius jį savo parodoje 2009 metų vasarį.

Po mirties

2008 metų gruodžio aštuntąją Bradley motina leido jį kremuoti. Vyras atgulė amžinojo atilsio „Hollywood Forever” kapinėse. Jo gedėti susirinko daugybė fanų ir draugų.
2016 metais Facebook buvo paskelbta, kad Gein grupė Dali Gaggers Šiaurės Karolinoje pasirodė kartu fanams pagroti keletą dainų taip gerai, kaip jos buvo parašytos, viskas buvo skirta Gein atminimui. Jie grojo ir naujas dainas, kurios buvo parašytos tuo pačiu stiliumi.
KSK Kultus Kaunas

Istorija

Šio klubo nariai buvo Šančių gyventojai, ne tik vokiečiai, bet ir lietuviai, lenkai, rusai. Komanda Lietuvos pirmenybių Kauno apygardoje žaidė 1923–1930 metais. Grynai vokiečių klubu KSK tapo 1929 m. balandžio 6, kai susijungė su Kultus Kaunas klubu, ir ši sąjunga buvo pavadinta "Lietuvos vokiečių sporto draugija KSK-Kultus". Atėjus A. Hitleriui į valdžią klubas veikė pagal instrukcijas iš Berlyno, todėl ne vokiečiai iš klubo pasitraukė. Be futbolo, veikė stalo teniso, lengvosios atletikos skyriai.
Dmanisis

Istorija

Nuo IX a. miestą valdė arabai, vėliau turkai seldžiukai, juos 1123 m. išvijo Dovydas IV Statytojas. XII a. – XIII a. miestas klestėjo, buvo svarbus prekybos centras. Per jį ėjo karavanų keliai į Bizantiją, Armėniją, Persiją. XIV a. Timūro sugriautas ėmė nykti, XVI a. virto gyvenviete, XVIII a. viduryje apleistas.
Išliko miesto gynybinių sienų, VI a. – VII a. bazilikos, varpinės, įvairių pastatų griuvėsiai.
1936–1960 m. tirti miesto griuvėsiai: atkasti miesto vartai, gatvių grindinio, pirčių, puodžių ir kt. dirbtuvių, vyno rūsių, mečetės su minaretu ir medresės liekanų. Rasta daug keramikos, IX a. – XII a. vietos monetų, ginklų, darbo įrankių, XII a. – XIII a. papuošalų lobis. Po viduramžių rūsiais 1983 m. aptikta senovės gyvenvietė, kurioje buvo gausu gyvūnų kaulų, tarp jų – raganosio Dicerorhinus etruscus etruscus dantis (identifikavo A. Vekua), akmeninių skelčių.
1999 m. rastas Homo erectus apatinis žandikaulis su išlikusiais visais dantimis. 2001 m. rasta ir viršutinė kaukolės dalis, vadinama Homo georgicus. Iki 2007 m. rastos keturių pirmykščių žmonių liekanos. Radiniai datuojami 1,7-1,8 mln. metų. Tai ankstyviausia Homo erectus radimvietė Azijoje.
Lebedevo kultūra

Charakteristika

Vertėsi žemės ūkiu ir gyvulininkyste. Gyvenvietės negausios, įsikūrusios arčiau vandens. Būstai statomi ant žemės arba šiek tiek žemėje. Palaidojimai arti gyvenviečių. Vyravo deginimo paprotys, palaidojimai duobėse arba urnose. Ypatinga keramika, indai storų sienelių, grublėti, kai kada sutinkamos didelio kiaušinio formos. Savo charakteristika labai artima Bondarichos kultūrai.
Susiformavo Sosnicos kultūros pagrindu, pasistūmėjus šiauriau kiek vėliau padarė įtaką formuojantis Dniepro-Dauguvos, Juchnovo ir Milogrado kultūroms.
Dešra

Dešra – mėsos gaminys.
Pagal gamybos technologiją ir vartojamą žaliavą dešros skirstomos į įdarytas, virtas, dešreles ir sardeles, pusiau rūkytas, rūkytas, arba kietąsias rūkytas, virtas rūkytas, kepenines, kraujo ir mėsos duoną.
Svarbiausia dešrų gamybos žaliava yra neriebi jautiena, kiauliena, rečiau − aviena ir paukštiena. Kepeninių ir kraujinių dešrų žaliava − kogalviai ir paskerstų gyvulių kraujas. Beveik visų rūšių dešroms daryti vartojami lašiniai. Kad dešrų įdaras turėtų daugiau pilnaverčių baltymų, į jį dedama kraujo plazmos, riebaus ir lieso pieno, pieno baltymų, kiaušinių, o kad pagerėtų skonis − druskos, cukraus, prieskonių ir uždaro (juodųjų, raudonųjų ir kvapiųjų pipirų, muskato riešutų, kardamono, kalendrų, kmynų, svogūnų, česnakų ir kt.). Į kai kurias mėsos duonos ir rūkytų dešrų rūšis dedama konjako arba maderos. Kad dešrų mėsa išliktų raudonos spalvos, į įdarą dedama silpno natrio nitrito tirpalo.
Dešroms tam tikrą formą suteikia ir saugo jas nuo aplinkos poveikio natūralios žarnos arba dirbtiniai apvalkalai (baltyminiai, celiulioziniai, polimerinės plėvelės). Įvairios dešros skiriasi išvaizda (storiu, perrišimo būdais).
Įdarytos, virtos, pusiau rūkytos, rūkytos, kepeninės ir kitokios dešros vartojamos daugiausia tik šaltam užkandžiui ir sumuštiniams daryti. Virtos, pusiau rūkytos dešros bei mėsos duona vartojamos ir karštos − kepamos atskirai ar su kiaušiniene. Kepeninė dešra truputį apkepama orkaitėje.

Dešrų laikymas

Įdarytos, virtos dešros ir mėsos duona laikoma šaldytuve ne ilgiau kaip parą. Šių dešrų supjaustyti griežinėliai šviesoje greitai pabąla, iš rausvų darosi pilki, todėl supjaustytų įdarytų ir virtų dešrų bei mėsos duonos nereikia iš anksto dėti į lėkštes ir palikti šviesoje. Supjaustytą dešrą, kad ir keletą valandų, reikia laikyti šaltai ir tamsiai.
Pusiau rūkytos dešros laikomos ne aukštesnėje kaip 20 °C temperatūroje iki 3 parų, o šaldytuve − iki 15 parų.
Rūkytas dešras galima laikyti ilgiau, bet tik vėsiai ir tamsiai.
Virtos rūkytos dešros ne taip gerai laikosi kaip rūkytos. Rūkytos, virtos rūkytos ir pusiau rūkytos dešros, supjaustytos griežinėliais ir vakuume supakuotos į polimerinę plėvelę, laikomos 15−16 °C temperatūroje iki 4 parų, o šaldytuve − iki 6−7 parų.
Kepenines ir kraujines dešras patartina suvalgyti tą pačią dieną nusipirkus.
Ronald Wayne

Asmeninis gyvenimas

S. Džobso biografijoje Walter Isaacson rašo, kad R. Veinas atskleidė savo seksualinę orientaciją, prisipažindamas S. Džobsui esąs gėjus iš karto po 1974 m. vasario mėn., kai abu vyrai tapo „Atari“ kompanijos bendradarbiais. Vėliau S. Džobsas pasakė savo biografui: „Tai buvo mano pirmasis susitikimas su kuo nors, kurį aš žinojau esant gėjumi“. Vėliau R. Veinas prisiminė: „Niekas to iš „Atari“ darbuotojų nežinojo, ir aš galėjau ant rankos pirštų suskaičiuoti visus tuos, kam esu prasitaręs per visą savo gyvenimą. Manau, teisingai nusprendžiau apie tai pasakyti jam, tikėdamas, kad jis supras, ir tai neturėjo jokios įtakos mūsų santykiams“.
Lory Del Santo

Biografija

Lori anksti neteko tėvo (šis žuvo autoavarijoje, kuomet jai buvo 3 metai) ir užaugo su motina bei jaunesne seserimi. Jos gyveno kaime, vėliau persikėlė į Veroną.
1975 m. šiame mieste pirmą kartą vyko muzikos festivalis Festivalbar, kuriame Lory buvo vedėjo asistente.
Baigusi mokyklą, ji viena išvyko į Milaną, kur studijavo aktorystę, dirbo modeliu ir pozavo įvairiems žurnalams. 1978–1983 m. ji sukūrė eilę antraplanių vaidmenų lengvo turinio komedijose bei tapo žinoma šalyje dalyvaudama populiariose TV laidose „Tagli, ritagli e frattaglie“ ir „Drive In“.
1980 m. Lory dalyvavo grožio konkurse „Mis Visata“.
Ilgam pasitraukusi iš viešumos, 2005 m. ji grįžo į televiziją vesti realybės šou „L‘isola dei famosi“.
2006 m. pasirodė jos dalinai autobiografinė knyga „Piacere è una sfida“.

Asmeninis gyvenimas

Lori išgarsėjo Jungtinėje Karalystėje ėmusi susitikinėti su garsiu atlikėju Eriku Klaptonu, nors pastarasis tuo metu dar buvo vedęs (jo daina „Lady of Verona“ yra dedikuota Lory). Jiedu susilaukė sūnaus Conoro (1986–1991), kuris tragiškai žuvo iškritęs pro apartamentų Manhattane langą (53 aukštas). Sūnaus atminimui Claptonas yra įrašęs vieną garsiausių savo dainų „Tears in Heaven“.
Savoa autobiografijoje Lori rašo, kad 1991 m. turėjo romaną su buvusiu grupės „The Beatles“ nariu Džordžu Harisonu. Tuo metu, kai Lori susitikinėjo su Klaptonu, jis buvo vedęs buvusią Harisono žmoną Pattie Boyd.
Lori niekada nebuvo ištekėjusi.
1992 m. jai gimė sūnus Devinas, kurio tėvas – prodiuseris Silvijus Sardi.
1999 m. Lori susilaukė sūnaus Loreno su nežinomu vyru. 2018 m. rugpjūtį jos sūnus nusižudė.
Josvainiai (kaimas)

Istorija

Tarpukariu dar vadintas Bobiliais. XX a. 6–8 dešimtmečiais buvo dveji Josvainių kaimai (Josvainiai I ir Josvainiai II). Tarybiniais metais plėtotas žemės ūkis.
Günther Babel

Biografija

Baigė liaudies ir profesinę mokyklą, įgijo žemės ūkio, vėliau – ir techniko profesinį mokymą, įgijo meistro kvalifikaciją.
1974–1988 m. Žemės ūkio mašinų mokyklos (Triesdorfe) technikos dėstytojas, nuo 1988 m. direktoriaus pavaduotojas, nuo 2008 m. pirmasis Vasertriūdingeno meras.
Vedęs. Turi du vaikus.
Vetygalos atodanga

Vetygalos atodanga arba Žėbos kalnas – Anykščių raj., Vetygaloje, dešiniajame Šventosios šlaite, apie 100 m žemiau Virintos žiočių esanti atodanga, kurioje matomi apie 400 mln. metų senumo ikiledyniniai sluoksniai (Devono periodas), sudaryti iš šviesaus kvarco ir žėručio smėlio. Gamtos geologinis paminklas nuo 1964 m.
Ši ato­dan­ga yra vie­na di­džiau­sių ikik­var­te­ri­nių da­ri­nių ato­dan­gų Lie­tu­vo­je. Skardžio aukštis nuo Šventosios vandens lygio – 25 m, absoliutinis aukštis virš jūros lygio – apie 85 m, plotis – apie 30 m. Įspū­din­guo­se uo­lie­nų sluoks­niuo­se ap­tin­ka­ma šar­vuo­tų žu­vų lie­ka­nų, ku­rių am­žius – 300–350 mln. me­tų. Šios žu­vys – As­te­ro­le­pis ra­dia­ta Ro­hon – menkai iš­si­vys­čiu­sios, be skeleto. Jos 1993 m. įra­šy­tos į Lie­tu­vos re­kor­dų kny­gą kaip se­niau­sios Lie­tu­vo­je ras­tos žu­vys.
Atodanga sudaro pietinę 420 m ilgio Žėbos kalno dalį. 1962 m. įrengus Kavarsko tvenkinį, Šventoji ties kalnu užliejo plačią viršsalpinę terasą ir į ją įsirėmusios atodangos apačią. Šiuo metu Šventosios vaga nenatūraliai išplatėjusi.

Tyrimai

Pirmuosius atodangos tyrimus 1926 m. atliko prof. Juozas Dalinkevičius. Vėliau čia dirbo daug žymių mokslininkų ir iki šiol yra lankoma tarptautinių tyrinėtojų ekspedicijų.
Tinklaraštis

Tinklaraštis (angl. blog, weB LOG, web 'žiniatinklis' + log 'įrašų žurnalas, knyga') – asmeninis internetinis dienoraštis; automatiškai formatuojami naujienų puslapiai.  
Tinklaraščiams priskiriamos specializuotos interneto svetainės arba bendrųjų svetainių sritys, kuriose talpinamos dažnai rašomos publikacijos, išdėstytos chronologine tvarka, kuriose autoriai, vadinamieji tinklaraštininkai (angl. bloggers, vloggers), išsako savo mintis, aprašo įvykius, pastebėjimus, skleidžia savo idėjas ir pažiūras. Tinklaraščiuose dažniausiai komentuojamas pasirinktos temos turinys, pavyzdžiui, muzika, kinas, maistas, politika ar naujienos; daugelis tinklaraščių veikia kaip asmeniniai dienoraščiai. Tipinis tinklaraštis sudarytas iš teksto, paveikslėlių ir nuorodų į kitus tinklaraščius, puslapius ar kitokią su tinklaraščio tematika susijusią informaciją.
1994 m. pirmąjį tinklaraštį, asmeninį dienoraštį pradėjo rašyti Džastinas Holas. Tinklaraščių rašymas itin išpopuliarėjo pasirodžius automatizuotoms blogų sistemoms, ypač 2003 m., kai „Google“ įsigijo „Blogger“ platformą. 2006 m. pasirodžius „Blogger“ įkūrėjo Evano Viljamso „Twitter“ platformai tapo populiarūs mikrotinklaraščiai. Pirmieji vaizdo tinklaraščiai pasirodė kartu su pirmosiomis vaido įrašų dalinimosi platformomis internete. 2007 m. šio reiškinio paplitimą dar labiau paskatino „YouTube“ pristatyta partnerystės paslauga, suteikianti galimybę jų kūrėjams užsidirbti iš internetinių reklamų.
Kodas L.O.B.I.A.I.: Paslapčių knyga

Siužetas

Benas Fraklinas Geitsas stengiasi atskleisti paslaptis, gaubiančias JAV prezidento Abraomo Linkolno nužudymą. Ieškoti to, kas slypi po visiems žinoma tiesa, jį paskatina 18 dingusiais laikytų puslapių iš prezidento žudiko Džono Vilkeso Būto dienoraščio.
Iš dingusiais laikytų žudiko užrašų paaiškėja, kad prie prezidento nužudymo kažkaip gali būti prisidėjęs ir Beno proproprosenelis. Trokšdamas įrodyti savo protėvio nekaltumą, lobių ieškotojas ima sekti dingusio dienoraščio pėdsakais…
Agota Zigmantaitė

Biografija

A. Zigmantaitė gimė ūkininkų šeimoje. Nuo jaunystės iš tėviškės persikėlė gyventi į Kalvariją. Gyveno Roglienės namuose dabartinėje Vytauto gatvėje. Buvo tretininkė, kunigų pagalbininkė, mokė vaikus katekizmo ir poterių, daraktoriavo. Kalvarijoje gyveno kartu su kitomis aštuoniomis tretininkėmis.
Susipažinusi su lietuvių spaudos platinimo organizatoriumi kunigu Adomu Grinevičiumi, tapo jo patikima pagalbininke, užsitarnavo jo pasitikėjimą, net buvo vadinama „knygnešių motinėle“. Vikaraudamas Kalvarijoje, A. Grinevičius telkė Pietų Lietuvos knygnešius ir spaudos platintojus. 1891 m. A. Grinevičiui išvykus į kitą parapiją, o P. Mikolainiui pasitraukus į užsienį, spaudą A. Zigmantaitei atveždavo knygnešys Juozas Kancleris. Ji turėjo įrengtų slėptuvių Kalvarijoje ir pas aplinkinius ūkininkus. Kalvarijoje knygas slėpė dviejose vietose: pas banko sargą Karpavičių ir bažnyčioje po sakykla pastatytoje dėžėje, ant kurios stovėjo altorėliai, todėl niekas neatkėlė dangčio.
A. Zigmantaitė į draudžiamos spaudos platinimą įsitraukė nuo jaunų dienų. Kalvarijoje jai padėjo kartu gyvenusi Marijona Slavėnaitė ir kitos tretininkės. Spaudą gaudavo iš A. Grinevičiaus, P. Mikolainio ir kitų knygnešių. A. Grinevičiaus nurodytais adresais nešė spaudą į Punską: P. Kupstui, kunigams Škėmai, J. Dailydei, S. Norkui–Norkevičiui. Turėjo pažįstamų spaudos platintojų Liubave, Rudaminoje, Būdvietyje, Krosnoje ir kituose kaimuose. Čia jiems palikdavo atneštą spaudą. Prisimenama, kad knygnešė į krepšį su knygomis įsidėdavo ir katiną ar kitą gyvulėlį, kad nukreiptų žandarų dėmesį, kai būdavo sulaikoma kelyje. Policija įtarė ją platinant draudžiamą spaudą, todėl buvo atlikusi penkias kratas. Tik vieną kartą surado 20 maldaknygių, bet pavyko išsisukti. Nubausta areštu dviem paroms – už slaptą vaikų mokymą.
1938 m. paskirta 35 Lt knygnešės pensija. A. Zigmantaitės atminimas įamžintas Kaune, Knygnešių sienelėje prie Vytauto Didžiojo karo muziejaus.
Atomas

Atomas (gr. άτομος 'nedalus') – mažiausia elektriškai neutrali cheminio elemento dalelė, turinti jo chemines savybes. Atomo dydis yra apie 0,1 nanometro. Viename kubiniame metre telpa apie 10³⁰ atomų.
Atomo sąvoką dar V a. pr. m. e. įvedė graikų filosofas Demokritas Abderietis. Pagal jo teoriją, visa medžiaga susideda iš įvairių tipų smulkių dalelių, besiskiriančių savo forma ir dydžiu, kurių nebeįmanoma dar labiau suskaidyti bei sunaikinti.
Atomas buvo laikomas elementariausia medžiagos dalele iki pat 1897 m., kai anglų fizikas Dž. Dž. Tompsonas įrodė kad egzistuoja smulkesnės už atomą dalelės – elektronai. Chemijoje atomas apibrėžiamas kaip mažiausia chemiškai nedaloma medžiagos dalelė. Chemijai sudėtinga sistema yra molekulė. Tuo tarpu fizika smulkiai nagrinėja atomo struktūrą, molekulė fizikos moksle – tai elementari sistema.

Atomo sandara

Atomas – mažiausia elemento dalelė, kurios spindulys svyruoja nuo 0,53 x 10-10 m. (vandenilio) iki 2,7 x 10⁻¹⁰ m. (urano atomo). Didžioji atomo masės dalis – 10 ⁻¹⁴ – 10⁻¹⁵ m spindulio branduolyje, kurį sudaro teigiami protonai ir neutralaus krūvio neutronai, o aplink branduolį skrieja neigiamo krūvio dalelės – elektronai.
Neutraliame atome branduolio protonų skaičius yra lygus elektronų skaičiui ir atitinka cheminio elemento atominį numerį. Atomui netekus vieno ar daugiau elektronų, atomas tampa teigiamu jonu, kadangi krūvis dėl didesnio protono skaičiaus tampa teigiamu. Kai prisijungiami papildomi elektronai, atomas virsta neigiamu jonu. To paties cheminio elemento atomai, turintys skirtingą neutronų skaičių branduolyje vadinami izotopais. Šiuo metu žinomi 112 cheminių elementų atomai.
Sunkusis rokas

Instrumentuotė

Tipiniai sunkiojo roko instrumentai - elektrinės gitaros, bosinė gitara ir būgnai. Dauguma sunkiojo roko grupių turėjo du gitaristus - ritmo ir solo. Solo gitaristas groja solo ir pagrindinius rifus. Sunkiojo roko solo gitaristai, norėdami padidinti solo ir rifų atlikimo greitį atrado įvairių alternatyvių grojimo būdų. Ritmo gitaristo pagrindinis vaidmuo - palaikyti ritmą, akompanuoti solo gitarai ir onizuoti visos grupės atliekamą muziką. Būgnininkas turi išlaikyti ritmą, o bosistas - išlaikyti harmoniją.
Arūnas Strazdas

Biografija

1978 m. baigė Svėdasų vidurinę mokyklą, 1986 m. baigė Vilniaus universiteto Istorijos fakultetą ir įgijo istoriko bei istorijos ir visuomenės mokslų dėstytojo specialybę.
1986–1988 m. Molėtų rajono kultūros skyriaus vyr. metodininkas kultūros paminklų apsaugai, 1988–1991 m. Mokslinės metodinės kultūros paminklų apsaugos tarybos vyr. metodininkas archeologijos paminklų apsaugai, 1992–1995 m. Lietuvos kultūros paveldo mokslinio centro archeologas, nuo 1995 m. dirba Kultūros paveldo centro archeologas, Kultūros paveldo centro Duomenų skyriaus Vietų poskyrio vedėjas.
Lietuvos archeologijos draugijos narys.

Mokslinė veikla

Tyrinėti ir žvalgyti archeologijos objektai: Gudelių pilkapynas (Lenkiškių), Vencavų pilkapynas, Šilelio dvarvietė, Palangos (Šventosios), Impolių, Paunksnių senovės gyvenvietės, Alantos piliakalnis, Danilavos piliakalnis, Daugėliškių piliakalnis, Gerulių piliakalnis, Kružiūnų piliakalnis, Mūro Strėvininkų piliakalnio papėdė, Paalkių piliakalnis, Rekstukų piliakalnis, Šaltinėnų piliakalnis, Stanislavos kapinynas (Kauno rajonas), Gėluvos kapinynas (Raseinių rajonas), Labanoro monetų lobio vieta. Žvalgyti Virbalio senamiestis, Neringa bei kt.
Tuchola

Istorija

Tuchola rašytiniuose šaltiniuose minima nuo 1287 m.
Vygantas Sudaris

Biografija

2000 m. VšĮ Pakruojo ligoninės vyr. gydytojas.
Nuo 1996 m. Lietuvos centro sąjungos narys, nuo 2003 m. Liberalų ir centro sąjungos, 2010 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Pakruojo rajono skyriaus narys.
2003–2004 m. ir 2011 m. (išrinktas, bet atsisakė mandato) Pakruojo rajono savivaldybės tarybos narys. 
Sutuoktinė Sonata, vaikai Miglė, Karolis.
Merė ir Maksas

Siužetas

Filmo istorija pasakoja apie 18 metų trukusį (1976–1994 m.) dviejų draugų susirašinėjimą – vienišos aštuonmetės mergaitės Merės iš Melburno ir keturiasdešimt ketverių metų žydo, ateisto su Aspergerio sindromu Makso iš Niujorko. Filmo dėmesio centre yra laiškai, kuriuos rašo Merė ir Maksas (atitinkamai 8–26 m. ir 44–62 m.), ir jų bei juos supančių žmonių gyvenimo istorijos. Filmo pradžioje, titruose pažymėta, jog filmas sukurtas remiantis realiais įvykiais.

Temos

Filmas paliečia keletą temų: abejingumą vaikams, vienatvę, autizmą (tame tarpe Aspergerio sindromą, kuriuo serga Maksas), nutukimą, savižudybę, depresiją ir nerimą. Šios temos pateiktos su nemaža humoro doze.
Aleksoto senosios kapinės

Istorija

Kapinėse yra išlikę kultūros vertybių, kurių dalis – sunykę ar sudaužyti antkapiniai  paminklai, kryžiai, tvorelės. Tarp nuniokotų objektų buvo atsidūrusi skulptūra „Pieta“ (aut. Antanas Aleksandravičius) – dailės kūrinys, vaizduojantis Mariją su ant jos kelių gulinčiu nukankintu Jėzumi Kristumi. Ji skirta pagerbti Lietuvos kariuomenės savanoriams, žuvusiems 1920 m. vaduojant bolševikų užimtą Aleksoto oro uostą. Istorinė kompozicija su „Pieta“ ant raudonų plytų mūro postamento buvo atidengta 1927 m., dalyvaujant per 2000 žmonių, kun. Tumui Vaižgantui, plk. Povilui Plechavičiui, ats. plk. ltn. Juliui Čaplikui. Paminklo pastatymą inicijavo ir savo bei aukotojų lėšomis pastatė Aleksoto bažnyčios klebonas Jeronimas Valaitis.
Per ilgus metus paminklas nunyko, nes buvo pagamintas iš nepatvarios terakotos, o sovietmečiu nuo paminklo nuplėštos atminimo plokštės su savanorių pavardėmis.

Pietos atkūrimas

2017 m. „Pietą“ atstatyti ėmėsi projekto autorius – architektas Rimgaudas Miliukštis ir skulptorius Nerijus Kavaliauskas. Jie atkūrė paminklą, iškilusį 6 m aukštyje ir postamentą. Darbai atlikti per pusmetį. Buvo peržvelgta istorinė ir ikonografinė medžiaga, talkino ir Kaune gyvenanti „Pietos“ autoriaus A. Aleksandravičiaus duktė, pateikusi geros kokybės molinio „Pietos“ modelio nuotrauką.
Buvo atkurtos trejos laiptų pakopos ir keturios paminklinės plokštės aplink postamentą. Dviejose plokštėse iškaltos žuvusių savanorių pavardės, trečioje plokštėje – tekstas su ornamentais, ketvirtoji plokštė, dėl informacijos stokos, neatkurta, tad čia pateikti duomenys apie paminklą (pašventinimo data, informacija apie skulptūros atkūrėjus ir rėmėjus). Vienoje iš plokščių įrašyta: „Ligi mirties Dievui ir Tėvynei ištikimiems dvasios galiūnams. Kas meilę didesnę parodys kaip tas, kuris savo gyvybę aukojo už mus!“.

Kapinėse palaidoti

Kapinėse palaidoti Lietuvos savanoriai, žuvę 1920 m. „Pietos“ postamento lentose iškaltos savanorių pavardės: Jonas Bauža, Antanas Ivanauskas, Juozas Šalčius, Juozas Armanavičius, Juozas Kuzmickas, Jonas Čiužas, Matas Senkus. Taip pat ant paminklo yra JAV karininko Samuelio Hariso pavardė, nors jis palaidotas JAV, be to, kapinių prieigose jam pastatyta informacinė lentelė.
Argbadas

Argbadas (iš pers. arg 'pilis, tvirtovė' + pers. ban 'sargybinis') – karinis vadas, vadovaujantis piliai ar tvirtovei Sasanidų imperijoje (nuo III a iki VII a.).
Argbado pareigoms skirdavo šachinšachas (Sasanidų imperatorius). Argbadai buvo atsakingi už veiksmų zonos (paprastai tvirtovės, miesto, prekybinio posto) saugumą – gindavo nuo įsiveržiančių klajoklių (beduinų, baltųjų hunų, ogūzų) antpuolių ir sėsliųjų priešų (romėnų, kušanų) atakų.
Argbadus parinkdavo iš bozorganų – persų kilmingųjų, kurie užimdavo pareigas imperijos administracijoje. Argbadų pareigos iš kartos į kartą būdavo perduodamos iš tėvo sūnui, kas buvo būdinga Sasanidų imperijai.

Persų argbadai atitiko viduramžių Europos kaštelionus bei šatelenus.
Silikatai

Silikatai – didžiausia mineralų klasė. Daugiausiai susideda iš silicio ir deguonies ir dar kartu su aliuminio, magnio, geležies ir kalcio jonais.
Kai kurie svarbesni silikatai – lauko špatas, kvarcas, olivinai, piroksenas, amfibolas, granatas, žėrutis.
FK Virpstas Kaunas

Istorija

Klubas įkurtas kaip dukterinė Visas Labas Kaunas klubo komanda. 2010 m. pasivadino rėmėjų įmonės „CID“ vardu. 2011 m. persivadino „Virpstu“ (galimai dėl sąsajų su VšĮ „Kauno Virpstas“).
Jorė (ansamblis)

Jorė – folkloro ansamblis. Susikūrė 1988 metais. Ansamblio vadovė Rūta Aleksiūnienė.
Respublikos diena (Italija)

Respublikos diena (it. Festa della Repubblica) – nacionalinė Italijos šventė, kasmet minima birželio 2 d. Ši diena mini 1946 m. įvykusį referendumą, kurio metu Italijos piliečiai pasisakė už šalies susivienijimą ir tapimą respublika. Iš viso šiame referendume už respubliką pasisakė 12 717 923 piliečiai, už monarchiją – 10 719 284.
Šios šventės metu sostinėje Romoje vyksta karinis paradas, kurį stebi Italijos prezidentas bei kiti aukščiausi šalies vadovai. Kituose šalies miestuose taip pat šią dieną vyksta įvairūs minėjimai. Šis paradas vyksta nuo 1948 m. ir yra atšauktas tik tris kartus – 1963, 1976 ir 1992 m.
Iki 1977 m. nacionalinė respublikos diena buvo minima pirmąjį birželio sekmadienį, o oficialiai birželio 2 diena švente tapo tik 2000 m.