google/wiki40b huggingface dataset:
Pirtis

Pirtis – apsišvarinimo vieta, dažnai neatsiejama nuo visuomeninio bendravimo, vadinamo pirties kultūra.
Be įprastų higienos procedūrų pirtyse atliekamos ir papildomos, skirtos stiprinti odai ir organizmui, tokios kaip kaitinimasis, masažai, odos įtrynimas ir kt.

Pirties gydomosios savybės

Pirtis yra vertinga savo garais. Pasikaitinus pirtyje ir išsipėrus vanta, iš organizmo pašalinama labai daug toksinių medžiagų, kurios kaupiasi žmogaus odoje. Ant įkaitintų akmenų galima užpilti ne vien tik vandens, bet ir įvairių vaistinių augalų: eukalipto, mėtų, čiobrelių, jonažolių, ramunėlių, šalavijų ir kitų antpilų. Šiais garais yra gydoma nemažai ligų. Žiemą garinėje pirtyje patariama kaitintis ne mažiau 20-30 minučių bent kartą per savaitę.
Patariama dar iš vakaro ypač sūriame vandenyje pamirkyti ir šiek tiek nuspausti rankšluostį, o kitą dieną juo iki raudonumo įtrinti odą. Praustis pirtyje rekomenduojama ne su muilu, o kukurūzų miltais.
Beržinės vantos malšina sąnarių ir raumenų skausmus, padeda užgyti odos žaizdoms.
Ąžuolinės vantos tinka žmonėms, kurių oda yra riebi, taip išsipėrus, sausėja oda, gydomos uždegiminės ligos. Jos mažina ir padidėjusį kraujospūdį.
Liepų vantomis patariama pertis peršalus, nes jos skatina prakaitavimą. Tinka tiems, kurių oda yra sausa ar normali.
Kadagių vantose yra gausu biologiškai aktyvių medžiagų fitoncidų, apsaugančių nuo viršutinių kvėpavimo takų ligų.
Šermukšnių vantos tonizuoja kūną.
Dilgėlių vantos padeda, jei skauda sąnarius.
Baltnugaris genys

Išvaizda

Patino viršugalvis raudonas. Pakaušis ir nugaros viršutinė dalis juodi. Nugaros apatinė pusė balta. Nuo žiočių kampo eina juodi „ūsai", kurie gerklės šonuose susilieja su juoda juostele. Sparnai su juodai baltomis juostelėmis. Pilvinė pusė balta, rusvo atspalvio. Šonai gelsvi, išmarginti išilginiais juodais dryželiais. Pauodegio raudona spalva, palaipsniui šviesėdama, eina net iki krūtinės. Patelės viršugalvis juodas. Jauniklių viršugalvis ir pauodegys neryškiai raudoni.
Antanas Kučinskas (1900)

Antanas Kučinskas-Kučas-Gervydas (1900 m. spalio 14 d. Juškuose, Lekėčių valsčius, Šakių apskr. – 1988 m. balandžio 28 d. Putnamo vienuolyno prieglaudoje) – mokslininkas, pedagogas, visuomenės veikėjas.

Biografija

Buvo šeštasis vaikas šeimoje. Baigęs Marijampolės Rygiškių Jono gimnaziją, studijavo Vytauto Didžiojo universiteto Teologijos – filosofijos fakultete. Jį 1927 m. baigęs, gavo daktaro laipsnį už monografiją „Kęstutis“. Gavęs Alliance Française stipendiją studijavo Prancūzijoje, 1928 m. Grenoblio ir 1938 m. Nansi universitetuose, įgijo teisę dėstyti prancūzų kalba.
1927–1928 m. Marijampolės marijonų gimnazijos, 1929–1939 m. Marijampolės mokytojų seminarijos istorijos mokytojas. 1939–1940 m. Šiaulių berniukų gimnazijos direktorius, 1940–1943 m. Kauno 5-osios gimnazijos mokytojas, 4-sios gimnazijos direktorius.
1943 m. kovo 16 d. su grupe Lietuvos inteligentų gestapo suimtas ir išvežtas į Štuthofo koncentracijos stovyklą, palikęs namuose žmoną Albiną Žilinskaitę, sūnų ir dukrą. Baigiantis Antrajam pasauliniam karui 1945 m. Pucke (į šiaurės vakarus nuo Gdansko) TSRS karių išlaisvintas. Nors ir ištvėręs konclagerio kančias bei sunkumus (dar konclageryje jis gyveno su širdies stimuliatoriumi) liko Lenkijoje. Gyveno Varšuvoje. Vėliau kurį laiką gyveno Paryžiuje. 1946 m. atvyko į JAV, 1947 m. Skrantono universiteto profesorius, dėstė Rytų Europos istoriją bei naująsias kalbas. 1967 m. suteiktas profesoriaus emerito vardas.

Veikla

Nagrinėjo XIV a. Lietuvos politinę, karų su kryžiuočiais, gyvendamas išeivijoje – ir lietuvių emigrantų istoriją. Pirmasis kompleksiškai tyrė XIV a. antrosios pusės įvykius Lietuvos Didžiojoje Kunigaikštystėje, įvertino Kęstučio, kaip asmenybės, vietą Lietuvos istorijoje. Spaudai parengė J. Totoraičio vidurinių (1938 m.) ir naujųjų (1939 m.) amžių istorijos vadovėlių.
Remigijus Žaliūnas

Biografija

1968–1971 m. mokėsi Alsėdžių vidurinėje mokykloje, 1971–1979 m. Plungės 4-ojoje vidurinėje mokykloje. 1986 m. baigė Kauno medicinos institutą. 1988–1990 m. studijavo Kauno medicinos instituto Kardiologijos institute aspirantūroje.
1986–1987 m. Kauno medicinos instituto gydytojas internas, nuo 1987 m. Kauno medicinos instituto klinikos gydytojas kardiologas. 1990–1991 m. Kardiologijos instituto jaunesnysis mokslo darbuotojas. 1991–1993 m. Kauno medicinos akademijos Kardiologijos klinikos asistentas, 1993–1998 m. vyriausiasis asistentas. 1996–1998 m. Kauno medicinos akademijos Medicinos fakulteto dekano padėjėjas. 1998–2000 m. Kauno medicinos universiteto Kardiologijos klinikos docentas, nuo 2000 m. profesorius, 1998–2002 m. Kauno medicinos universiteto studijų prorektorius. Nuo 2001 m. Kardiologijos klinikos vadovas. 2002–2010 m. Kauno medicinos universiteto rektorius, nuo 2010 m. Lietuvos sveikatos mokslų universiteto rektorius.
Apgynė daktaro disertaciją (1990), habilituoto daktaro disertaciją (1995). Suteikti docento (1996), profesoriaus (1999) vardai. Paskelbė 215 mokslinių publikacijų.
Vadovėlių „Kardiologijos pagrindai", „Vidaus ligos", „Širdies ligos“ bendraautoris. Moka lietuvių, anglų, rusų, ispanų kalbas.
Yra Lietuvos širdies asociacijos, Lietuvos gydytojų sąjungos, Europos kardiologų draugijos, Tarptautinės kardiologų draugijos ir federacijos, Amerikos kardiologų draugijos, Europos Universitetų asociacijos, Lietuvos universitetų rektorių konferencijos narys, Lietuvos mokslų akademijos narys ekspertas. Lietuvos kardiologų draugijos prezidentas, Kauno krašto kardiologų draugijos pirmininkas.
Tauragė

Pavadinimo kilmė

Miesto vardas yra sudurtinis, sudarytas iš žodžių tauras ir ragas. Pirmasis sandas reiškia gyvūną taurą, o antrasis – ne žvėries ragą, bet kampą, vingį, lanką (turimas omenyje Jūros upės vingis). Taigi, vietovė pirmiausia galėjo reikšti „tauro kampą“, t. y., vietą, kurioje būta taurų.
Pagal kitas versijas Tauragės pavadinimas kildinamas iš vok. Tau 'rasa' + vok. Roggen 'rugiai', nors tai veikiau antrinė etimologija, t. y., vokiečiai adaptuodami jiems nesuprantamą vietovardį jo sandus suformavo prasmingų žodžių pagrindu. Pavadinimas taip pat kildinamas ir liet. Tauraginė 'tauro ragų apdirbimo dirbtuvė' bei Tauragiai (žem. Tauragee 'tauragiai, žmonės apdirbantys tauro ragus').

Architektūra ir kultūra

Tauragėje prie pat Jūros yra 1903 m. pastatyta Tauragės Švč. Trejybės bažnyčia, miesto centre yra 1843 m. pastatyta evangelikų liuteronų („Martyno Mažvydo“). Prie pramonės mikrorajono yra prisišliejusios senosios miesto kapinės (su stačiatikių cerkve). Tauragės pilyje yra „Santakos“ muziejus, Moksleivių kūrybos centras (MKC), viename iš pilies bokštų įsikūrusi Fotografijos galerija.
Prie Taurų, dešiniajame Jūros krante yra Tauragės dvaras ir parkas. Prie Jūros, J. Tumo-Vaižganto gatvės gale yra vasaros estrada, o anapus upės – hipodromas, šiauriniame pakraštyje yra 254 metrų aukščio Tauragės TV bokštas. Tauragėje 1989 m. įkurta viena pirmųjų vietinių televizijų Lietuvoje. Stovi paminklas Tauragės sukilimo dalyviams.
Mieste yra rajono centrinė ligoninė (statyta 1932 m.), du pašto skyriai (apskrities centrinio pašto pastatas statytas 1830 m., rekonstruotas 1850 m., LT-72001), apskrities viršininko ir rajono savivaldybės administracijos, autobusų ir geležinkelio (statyta 1928 m.) stotys.

Ūkis

Yra Tauragės molio telkinys. Pietryčiuose yra industrinis parkas (300 ha), pramonės ir verslo rajonai. Juose yra tokios įmonės kaip „Tauragės keramika“, „Alantas“. Rinkos pokyčių  neatlaikė tokios įmonės kaip -  elektronikos gamykla UAB „NOTE Tauragė“ , „Baltoji snaigė“ , spausdintų schemų gamyklos AB „Telga“ ,  žuvų perdirbimo įmonė „Lignesa“ ir kt.
Brian Harold May

Brajenas Haroldas Mėjus (angl. Brian Harold May, g. 1947 m. liepos 19 d., Hamtone, netoli Londono) – grupės Queen gitaristas.
Brajenas parašė 20 iš 22 pasaulinių Queen hitų, tokių kaip We Will Rock You, The Show Must Go On, I Want It All, Fat Bottomed Girls ir balades įskaitant Who Wants To Live Forever, No-One But You ir Save Me.
Tėvai Harold ir Ruth May.
Kauno Simono Daukanto progimnazija

Istorija

Kauno 26-ąją vidurinę mokyklą buvo numatyta pastatyti Dainavos raj. pagal estų projektą, kurį parinko Vilniaus projektavimo institutas ir perdavė pritaikyti vietos sąlygomis MPJ Kauno filialui. 1320 vietų mokyklos su 32 klasėmis, valgykla, sporto ir aktų salėmis, fizikos, chemijos, namų ruošos, sporto ir metodikos kabinetais statyba pradėta 1966 m. liepos menesį. 1967 m. spalio 28 d. statybininkai atidavė naujos Kauno 26-osios vidurinės mokyklos pastatą.
2001 m. Kauno miesto valdybos sprendimu Nr. 476 Kauno 26-ajai vidurinei mokyklai suteiktas Simono Daukanto vardas.
2015 m. mokykla reorganizuojama į Kauno Simono Daukanto progimnaziją.
Robertas Kuncaitis

Robertas Kuncaitis (g. 1964 m. sausio 9 d. Pagėgiuose) – Lietuvos krepšinio treneris, nuo 2008–2009 m. sezone dirbo Vilniaus „Lietuvos ryto“ trenerio asistentu.  2010 m. lapkričio 13 d. pasirašė dvejų metų sutartį su Klaipėdos "Neptūno" klubu. 2011 m. gegužės 6 d. abipusiu susitarimu sutartis buvo nutraukta.
Vidmantas Verbickas

Biografija

1995–1998 m. AB „Silva“ menedžeris. 1997–2000 m. Lietuvos socialdemokratų partijos (LSDP) tarptautinis sekretorius. Nuo 1998 m. diplomatinėje tarnyboje – 2001 m. Lietuvos Respublikos ambasados Lenkijoje antrasis sekretorius, 2005 m. Lietuvos Respublikos ambasados Baltarusijos Respublikoje pirmasis sekretorius.
1992 m. Lietuvos socialdemokratinio jaunimo sąjungos (LSDJS) narys, LSDJS tarptautinis sekretorius. 1995 m. LSDP narys. 1997 m. kovo – rugsėjo mėn. Kauno rajono savivaldybės tarybos narys.
Žmona Tatjana. Sūnus Vytautas, Tauras.
Milvydai (Pernarava)

Istorija

XX a. buvo okolica Ariogalos valsčiuje, Ivaškevičių valda.

Aplinkinės gyvenvietės

Šliužiai – 2 km
Jankūnai – 2 km
Pakalniškiai – 0,8 km
Gegužiai – 1 km
Pernarava – 2 km
Paulius Docka

Biografija

1999 m. stažavosi Danijos užsienio reikalų ministerijoje (ES teisės srityje). 2000 m. Vilniaus universiteto (VU) Teisės fakultete baigė teisę, įgijo teisininko kvalifikaciją. 2001 m. atliko stažuotę Europos Komisijos Bendrovių generaliniame direktorate. 2005 m. Leicester universitete baigė podiplomines studijas, ES komercinės teisės magistras (LL.M. Eur.).
1999–2001 m. Teisingumo ministerijos Tarptautinės teisės departamento vyriausiasis specialistas. 2000 m. Lietuvos Respublikos delegacijos Europos Tarybos kriminalinių problemų koordinaciniame komitete (CDPC) vadovas. 2001–2005 m. Ernst & Young asocijuotos advokatų kontoros advokatas. 2005-2010 m. advokatų kontoros „Devyžis ir partneriai WILL“ partneris. Nuo 2011 m. advokatų kontoros VARUL partneris.
Praktikos sritys - Aplinkos teisė, Ginčų sprendimas, Žiniasklaida, Telekomunikacijos ir technologijos, Ekonominiai nusikaltimai, Transporto teisė.
Nuo 2000 m. Lietuvos viešojo administravimo instituto, 2003–2004 m. Mykolo Romerio universiteto dėstytojas.
Chartered Institute of Arbitrators asocijuotas narys. EHF Arbitrų teismo (ECA) arbitras.
Moka anglų, rusų kalbas.
Rita Miljo

Biografija

Gimė 1931 m. Klaipėdoje, kaip Rita Neumann. Po II pasaulinio karo dirbo Hamburgo zoologijos sode. 1953 m. kartu su vyru Lothar Simon išvyko į Pietų Afrikos respubliką. 1972 m. vyrui žuvus lėktuvo katastrofoje ji nusipirko sklypą, kuriame pradėjo kurti babuinų apsaugos centrą. Buvo susituokus antrą kartą su Piet Miljo, bet greitai išsiskyrė. Įkurtame apsaugos centre be babuinų priglausdavo tokius gyvūnus kaip Galaginiai, Afrikiniai karpočiai, Dukeriai ir įvairūs paukščiai. Didžiausią dalį gyvūnų sudarė sužeisti arba tėvų palikti Meškiniai babuinai. Šiems gyvūnams nebuvo taikoma jokia apsauga, nuo 1989 m. Rita Miljo priglausdavo babuinus ir juos paruošdavo grįžimui į natūralią aplinką. Per 20 metų buvo išgelbėta 250 babuinų. Rita Miljo buvo kaltinama už kenkėjais laikytų gyvūnų laikymą ir leidimą į laisvę, tačiau nuo 2002 m. kai vienoje iš babuinų paleidimo ceremonijų sudalyvavo Nelson Mandela, pasikeitė ir požiūris į jos darbą. Žuvo per gaisrą savo namuose 2012 m. liepos 27 d. Phalaborvoje, su ja kartu žuvo ir jos pirmasis išgelbėtas babuinas.
9 kalibras (filmas)

Turinys

Prieš 3 metus nusikaltėliams perdavinėjant lagaminą su pinigais, šie dingo. Visi, kurie dalyvavo šioje operacijoje, buvo kankinami ir nužudyti, išskyrus Ugo, kuris netrukus atsidūrė kalėjime už apiplėšimą. Dabar šis išėjo į laisvę ir bosas su parankiniais pradeda persekiojimą, įsitikinę, kad Ugo yra tas, kuris sukeitė lagaminą ir pasisavino pinigus, nors šis visus tikina, kad to nepadarė...
Maria Kaczyńska

Marija Helena Kačinska (lenk. Maria Kaczyńska, 1942 m. rugpjūčio 21 d., Machove – 2010 m. balandžio 10 d., Smolenske, Rusija) – pirmoji Lenkijos dama (2005–2010), Lenkijos prezidento Lecho Kačinskio žmona.

Biografija

Marija Mackevič (mergautinė pavardė) gimė Lidijos ir Česlovo Mackevičių šeimoje. Maria baigė pradinę ir vidurinę mokyklas Lenkijos pietiniame miestelyje Rabkojuje. Studijavo transporto ekonomiką ir užsienio politiką Sopote (dabartiniame Gdansko universitete). Vėliau dirbo Jūrų institute, Gdanske, kuriame 1976 m. sutiko savo būsimą vyrą Lechą Kačinskį. Jie susituokė 1978 m.
Abu turi dukrą Martą (gimė 1980 metais), anūkę Evą ir anūką Martyną. Marija Kačinska laisvai kalbėjo anglų, prancūzų kalbomis, truputį mokėjo ispanų, rusų kalbas.

Mirtis

Marija Kačinska su savo vyru Lenkijos prezidentu Lechu Kačinskiu žuvo 2010 metų balandžio 10 d. aviakatastrofoje (Smolensko sritis, Rusija).
Masevo valsčius

Istorija

Po I pasaulinio karo iki 1920 m. priklausė Pružanų apskričiai. 1921 m. vasario 19 d. priskirtas Balstogės vaivadijai. 1922 m. rugpjūčio 1 d. priskirtas Bielkso apskričiai. 1934 m. spalio 1 d. prie valsčiaus buvo prijungta dalis Losinkos valsčiaus kaimų. Po II pasaulinio karo vakarinė valsčiaus dalis priskirta Narevkos valsčiui, o rytinė liko Baltarusijos TSR.
Lateksas

Lateksas – stabili emulsija polimerinių mikrodalelių vandeninėje terpėje. Gali būti natūralus (gaunamas dažniausiai iš brazilinės hevėjos) arba sintetinis. Dažnai sukelia alergiją.
Traidžių II senosios kapinės

Kapinės

Įrengtos aukštumos kyšulyje, įsiterpiančiame į Pilsupio upelio slėnį. Stačiakampio plano, aptvertos statinių tvora, kurios pietinėje dalyje įrengti vienvėriai varteliai.
Viduryje stovi medinė koplytėlė su Švč. Lurdo Marijos skulptūra, o į vakarus nuo jos – Tremtinių kryžius.
Teritorijos plotas – 0,01 ha.
0,67 km į šiaurę – šiaurės vakarus yra kaimo senosios kapinės, vadinamos Markapiais (Maro kapeliais).

Istorija

Pasakojama, kad šioje vietoje palaidoti 1812 m. tarp Traidžių ir Kurmaičių mūšyje su kazokais žuvę iš Rusijos imperijos besitraukiančios Napoleono kariuomenės kariai. Kita žuvusiųjų dalis, esą, buvusi palaidota Kurmaičiuose.
Kapinėse nuo seno stovėjo koplytėlė ir kryžius. Jiems sunykus, šalia gyvenęs Pranas Kauneckas 1947 m. pastatė naują koplytėlę ir monumentalų kryžių su lieto metalo Nukryžiuotojo figūra ir skardiniu užrašu: „INRI / Būk mums maloningas / 1947“. Šis kryžius XXI a. pradžioje sunyko.
Priešingoje koplytėlės pusėje kaimo gyventojai 1990 m. pastatė Tremtinių kryžių.
1992 m. žvalgė Julius Kanarskas (Kretingos muziejus), 1995 m. – Kultūros paveldo centras (istorikės Loreta Kazlavickienė, Jadvyga Verksnienė).
Saugotinas kultūros paveldo objektas, turintis memorialinį vertingųjų savybių pobūdį.
Kapinių koplytėlė su Marijos skulptūra – registrinis kultūros paveldo objektas (kodas 15074).
Darbo visuomenė

Darbo visuomenė – socialdemokratų žurnalas, leistas 1934–1936 m. Kaune.

Istorija

Leido Lietuvos socialdemokratų partijos CK 32 puslapių kartą per mėnesį. Spausdino „Raidės“ spaustuvė Kaune. Išleista 14 numerių.
Informavo apie šalies ir pasaulio įvykius, rašė apie LSDP veiklą, nagrinėjo socialdemokratų patirtį kitose šalyse, spausdino užsienio šalių spaudos straipsnius, skelbė recenzijas.
Redaktorė Ona Leonaitė-Kairienė.
Almatos paraiška 2022 m. žiemos olimpinėms žaidynėms

Istorija

2011 m. lapkričio 29 d. Almata buvo išrinkta organizuoti 2017 m. žiemos universiadą. Kartu su sostine Astana miestas organizavo 2011 m. Azijos žiemos žaidynes. Šie renginiai gali būti pasiruošimas būsimai žiemos Olimpiadai.
Nuo 2011 m. Kazachstanas svarstė galimybę kandidatuoti 2022 m. žaidynėms su buvusia šalies sostine Almata, didžiausiu šalies miestu.
2013 m. rugpjūčio 17 d. Almata patvirtino savo kandidatūrą 2022 m. Olimpiadai. Almata buvo pirmasis miestas patvirtinęs kandidatūrą.

Almaty will be bid 2026 Winter Olympics or 2030 Winter Olympics Almaty 2026 or Almaty 2030

Ankstesnės kandidatūros

Almata pretendavo tapti 2014 m. žiemos olimpinių žaidynių rengėja, tačiau nepraėjo į kandidatų etapą. Konkursą 2007 m. liepos 4 d. nugalėjo Sočis (Rusija).

Arenos

Arenų planą sudaro:
Lonas ir partneriai

Lono įmonių grupės holdingo bendrovė UAB Lonas ir partneriai - čiužinių, kempinių ir porolono detalių baldų pramonei gamintoja Jonavos rajone. Apyvarta - apie 22,7 mln. Lt (2008 m.). 2003 m. atidarė cechą Vilniuje. Prekybos salonai veikia Lietuvoje (Vilnius, Kaunas, Klaipėda, Panevėžys, Šiauliai, Ukmergė ir Jonava) ir Latvijoje (Ryga), kurioje veikia antrinės įmonės prekybos bendrovė UAB „Lono mažmena" ir „Lonas Latvija". Eksportuoja į užsienį (Čekija, Vokietija bei Austrija: prekės parduodamos ne su Lietuvos įmonės prekės ženklu). Valdo kempinių prekės ženklą „Bliss". 102 darbuotojai (2006 m.). Užsakymus bendrovė gauna iš ligoninių, kalėjimų, dažniausiai iš didmeninių įmonių. Apyvarta 2005 m. buvo 13,2 mln. Lt, 2004 m. - 10,5 mln. Lt, 2003 m. - 7,4 mln. Lt. Nominacijos „Gazelė“ laimėtoja. Jonavos rajono kultūros renginių rėmėja.
Steigėjas ir savininkas - Jonavos verslininkas ir kultūros veikėjas Kazimieras Jakutis.
Adresas - Ukmergės g. 18, 55101 Jonava.
Julijona Leonaitienė

Biografija

1969 m. baigė Kauno medicinos institutą, gydytoja stomatologė.
1990–2009 m. Akmenės Ventos vaikų pensionato direktorė.
Liberalų ir centro sąjungos narė. 2000–2003 m. ir 2003–2007 m. Akmenės rajono savivaldybės tarybos narė.
Johann Kaspar Füssli

Johann Kaspar Füssli (1743 Kovo 9 – 1786 Gegužės 4) – šveicarų dailininkas ir entomologas.
Būtingė

Pavadinimo kilmė

Vardas gyvenvietei suteiktas nuo jos įkūrėjų Kuršo dvarininkų Buddendick pavardės. Būtingės pavadinimas kilęs iš dvaro Butendiekshof ar Budendiekshof pavadinimo (vok. Hof – dvaras), nors iš priesagos -ng- galima spėti, kad esąs kuršiškas vietovardis, tik vėliau įgavęs vokiškas lytis.
Kaulamilčiai

Kaulamilčiai (angl. bone meal; rus. костная мука, костяная мука) – sumalti gyvūnų kaulai, taip pat gali būti įmaišyta ir maltų džiovintų skerdyklų atliekų. Naudojami kaip trąša ir pašarų priedas.

Trąša

Kaulamilčiai naudojami kaip lėtaveikės fosforo trąšos. Smulkesnio malimo kaulamilčiai fosforo junginius išskiria sparčiau. Tręšiant ne žemės ūkio kultūras (pvz., vejas) tręšimas kaulamilčiais augalus pakankamai aprūpina fosforu ir kalciu.
Kaulamilčiuose N-P-K (azoto-fosforo-kalio) santykis yra apie 4-12-0, nors kai kuriuose šutintuose kaulamilčių variantuose N-P-K santykis gali būti 1-13-0. Kaulamilčiai yra ir puikus kalcio šaltinis, tačiau azoto turi per mažai, kad pakaktų augalams. Augalai kaulamilčių fosforą įsisavina jei dirvos pH mažesnis kaip 7.0.

Pašarų priedas

Kaulų miltai, kaip ir kiti panašūs miltai (pvz., mėsos, kraujo, žuvų miltai) naudojami kaip pašarų priedas. Dabar kaulų miltai iš galvijų ir kitų atrajotojų kaulų ir kitų audinių naudojami šeriant tik neatrajotojus. Taip siekiama sumažinti galvijų kempiškosios encefalopatijos plitimą. Galimybę pernešti šios encefalopatijos prionus naikina kaulamilčių žaliavos kaitinimas pakankamai aukštoje temperatūroje.
XX a. 9-tą dešimtmetį paaiškėjo, kad kaulamilčiai gali pernešti prionus galvijų kempiškosios encefalopatijos sukėlėjus. Manoma, kad šios galvijų ligos epidemija prasidėjo po to, kai buvo pakeista kaulamilčių gamybos technologija (sumažinta kaitinimo temperatūra), pagal kurią gamino kaulamilčius iš avių gaišenų. D. Britanijos avys nuo seno sirgdavo prionine liga scrapie, kuri per netinkamai gamintus kaulamilčius persidavė galvijams ir tapo galvijų kempiškąja encefalopatija. Tinkamas kaulamilčių ir mėsos miltų kaitinimas gamybos metu suardo prioninius baltymus.
Podolės Skalos pilis

Podolės Skalos pilis – viduramžių laikais pastatytas uždaras gynybinių statinių kompleksas Podolės Skaloje (Ternopilio sritis, Ukraina).
Seniau šioje vietoje stovėjo Kijevo Rusios medinė pilaitė, kurią 1240 m. sudegino totoriai. 1331 m. Podolės valdytojai broliai Karijotaičiai pastatė akmeninę pilį, kurią 1393 m. užėmė Vytautas Didysis. Ją kurį laiką valdė ir Švitrigaila. Po 1430 m. Skala (taip anksčiau vadinosi dabartinis miestas) buvo seniūnijos centras, nuo 1434 m. priklausė Lenkijos karalystei. 1515 m. pilis buvo atiduota valdyti Kremenecio seniūnui Stanislovui Lianckronskiui, po trejų metų miestui buvo suteiktos Magdeburgo teisės.
Totoriai nuolat puldinėjo Skalos pilį, tai įvyko 1502, 1503, 1507, 1515 metais. Nors 1513 m. S.Lianckronskis pilį sustiprino, bet tai nepadėjo – 1516 m. totoriai ją iki pamatų sugriovė. XVI a. antrojoje pusėje pilis buvo pastatyta naujai, pagal paskutinius to meto fortifikacinius reikalavimus. Aplink buvo iškastas gilus griovys ir pripildytas Zbučės vandeniu, patekti piliavietėn buvo galima tik pakeliamu tiltu, parakui laikyti iškilo storasienis bokštas. Pilis atlaikė 1620 m. Turkijos kariuomenės apgultį, bet 1648 m. ją užėmė sukilę Bogdano Chmelnickio kazokų būriai. 1672 m. turkai pilį visgi užėmė ir sugriovė. XVIII a. Skalos seniūnas Adomas Tarlo ant griuvėsių pastatė barokinius rūmus, kurie 1765 m., pataikius į juos žaibui, sudegė. Rūmus atkūrė grafai Goluchovskiai, jie šalia užveisė ir parką. Išlikę pilies griuvėsiai buvo nuolat ardomi, tašyti akmenys naudojami kitiems pastatams. Per Antrąjį pasaulinį karą galutinai sunyko ir šalia stovėję rūmai.
Statutas (teisės istorija)

Statutas (lot. statutum – nustatymas) Viduramžiais – norminis teisės aktas, steigiantis kokią nors struktūrą, įtvirtinantis luomo, korporacijos (miesto, susivienijimo) teisinę padėtį; teisynas, kodeksas.
Statutai reguliavo tiek miestiečių, tiek ir feodalų, pirklių, miestiečių padėtį, tokių junginių kaip pirklių gildija, cechas, universitetas ir kt.
Lapinukiniai

Išvaizda

Priklauso maži paukščiai. Kūnas 14-21 cm, svoris - 15-48 g.

Biologija

Gyvena medžių ir krūmų lajose.

Lizdas

Deda 2-3 rausvus kiaušinius. Peri 14 d.

Mityba

Minta vabzdžiais, kai kurie nektaru ir vaisiais.

Paplitimas

Paplitę Indijoje, Šri Lankoje ir Pietryčių Azijoje.
Sauseriai

Žymūs žmonės

Grabšyčių dvare gyveno kumetis, Lietuvos kariuomenės kūrėjas savanoris Jonas Sauseris, žuvęs kovose dėl Lietuvos nepriklausomybės.

Kultūros paveldas

Kaimo žemėse prie Minijos stūkso Sauserių piliakalnis (I tūkstantmetis – XIII a.), o prie Salanto upės – Sauserių kapinynas (II-XIII a.) ir Grabšyčių senosios kapinės (XVI-XIX a.).
Kaime yra 2 registrinės koplytėlės, pastatytos ant žemės, ir 3 saugotinos koplytėlės medyje. Pokariu nukentėjusiams kaimui atminti 1990 m. meistras S. Lubys atnaujino pakelėje stovinčią koplytėlę, šalia kurios pastatė ornamentuotą kryžių. Minint Lietuvos vardo tūkstantmetį, kaime 2009 m. atidengtas paminklinis akmuo kariui savanoriui Jonui Sauseriui. Paminklas pastatytas J. Sauserio sesers Onos Sauserytės-Lubienės vaikų Antano, Petro, Justino, Bronės ir Stanislovo iniciatyva.
Liepos 22

Šventės

(kol kas neįvestos)

Vardadieniai

Magdalena – Dalius – Mantilė
Čiuvanai

Populiacija

2002 m. Rusijos gyventojų surašymo duomenimis, čiuvanų populiaciją sudarė 1087 žmonės, iš kurių 951 gyveno Čiukčių autonominėje apygardoje, iš jų mokėjo rusų kalbą 946, čiukčių – 88. Visi čiuvanai Magadano srityje (39 žmonės, 2002 m.) surusėję – vartojo tik rusų kalbą. 2010 m. Rusijoje surašyti 1002 čiuvanai (Čiukotkoje – 897, Magadano sr. – 57).
Kolumbijos lietuvis

Istorija

Įsteigė ir leido Kolumbijos lietuvių katalikų komitetas. Redagavo kun. M. Tamošiūnas. Iki 1956 m. išėjo 22 numeriai.