google/wiki40b huggingface dataset:
Kardas (Baltimorė)

Istorija

Leido ir redagavo Vincas Karalius. Pasirodė 131 numeris. 1898 m. leido savarankišką priedą, mokslišką mėnesinį laikraštį „Galybė“; jo išėjo 8 numeriai, redaguoti V. Karaliaus. Bendradarbiavo Vladislovas Dembskis, Martynas Jankus, Domininkas Keliauninkas, Antanas Lalis, Stasys Malevskis-Homolickis, Jonas Šliūpas ir kt.
1897 m. redagavo Domininkas Keliauninkas, Justinas Kulikauskas, Antanas Lalis, 1898 m. – Justinas Kulikauskas ir Antanas Lalis.
Markutiškių parkas

Markutiškių parkas (Markutiškių dvaro parkas) – parkas Vidurio Lietuvoje. XIX a. II pusėje įkurtas Markutiškių dvare (Markutiškiai, Šilų seniūnija, Jonavos rajonas). Turtingas rūšiniu požiūriu. 50 rū­šių me­džiai ir krū­mai (21 rū­šis vie­ti­nių ir 29 – in­tro­du­kuo­tos). Vyrauja vietiniai medžiai ir krūmai (mažalapė liepa, paprastasis klevas, uosis, paprastoji pušis, eglė, paprastasis šermukšnis, blindė, juodalksnis, baltalksnis, paprastoji ieva, kalninė guoba, grauželinė gudobelė, vienapiestė gudobelė, baltasis gluosnis). Įvežtiniai – jazminai (darželinis jazminas, bekvapis jazminas, plaukuotasis jazminas), paprastoji alyva, geltonžiedis žirnmedis, baltažiedis vikmedis, pūslenis, uosialapis klevas, baltoji tuopa, pilkoji tuopa. Retesni egzotiniai medžiai – europinis maumedis, veimutinė pušis, sidabrinis klevas ir kt. (iš viso 21 rūšis). Daug retų egzotinių medžių žuvę. 1983 m. parengtas Markutiškio parko rekonstrukcijos ir sutvarkymo projektas (autorius – Kauno vandens ūkio projektavimo institutas). 1985 m. parkas saugomu valstybės. Nuo 1986 m. – vietinės reikšmės gamtos paminklas  .
Krimuldos savivaldybė

Istorija

Savivaldybė sudaryta 2009 m. reformos metu iš Rygos rajono dalies.
Takažolinė spragė

Biologija

Takažolinė spragė yra 4–5 mm dydžio. Žiemoja imago stadijoje viršutiniame dirvos sluoksnyje ar paklotėje. Vabalai skraido balandžio–spalio mėn. Mityboje vyraujantys augalai: ožkarožė (Ephilobium), nakviša (Oenothera), paprastoji raudoklė (Lythrum salicaria), takažolė (Polygonum aviculare), rūgštynė (Rumex), usnis (Cirsium), šilinis viržis (Calluna vulgaris), kraujalakė (Sanguisorba), anksta (Draba), žvaginė (Capsella). Lervos apgraužia, skeletuoja lapus, suaugę vabalai pažeidžia stambesnius šoninius lapus.
Asta Gustaitienė

Asta Gustaitienė (g. 1969 m. vasario 5 d. Šiauliuose) – Vytauto Didžiojo universiteto Humanitarinių mokslų fakulteto Lituanistikos katedros vedėja, humanitarinių mokslų daktarė,  Tarptautinės vaikų ir jaunimo literatūros asociacijos (The International Board on Books for Young People) Lietuvos skyriaus narė, vadovėlių bendraautorė.

Išsilavinimas

1976–1987 m. mokėsi Šiaulių 14-ojoje vidurinėje mokykloje (dabar Lieporių gimnazija), 1988–1994 m. studijavo Šiaulių pedagoginiame institute lietuvių filologiją. 1994 m. apgynusi magistro darbą, skirtą poeto Marcelijaus Martinaičio kūrybai (vadovė doc. dr. Valerijos Ramonaitės) įgijo literatūrologijos  magistro laipsnį. 1996–2001 m. mokėsi Vytauto Didžiojo Universiteto doktorantūroje. 2001 m. Vytauto Didžiojo universitete apgynė daktaro disertaciją „Siužetiniai ir estetiniai lietuvių smulkiųjų žanrų prozos sąlyčiai ir giminingumas su Hanso Christiano Anderseno kūryba (XIX a. pab. – XX a. I pusė)“ (vadovas doc. dr. Silvestras Gaižiūnas). 
1995–1996, 1999 metais stažavosi Pietų Danijos universiteto Hanso Christiano Anderseno tyrinėjimų centre, stažuotės vadovas buvo garsus Hanso Christiano Anderseno tyrinėtojas profesorius Johanas de Mylius.

Apdovanojimai

2012 m. paskirta Lietuvos Respublikos švietimo ir mokslo ministerijos Vaikų literatūros premija už monografiją „Hansas Christianas Andersenas: pastangos (at)pažinti“ .
Buišų piliakalnis

Piliakalnis

Piliakalnis įrengtas Virvyčios upės dešiniajame krante. Šlaitai statūs, 9 m aukščio. Aikštelė trapecinė, orientuota rytų – vakarų kryptimi, 15 m ilgio, 18 m pločio rytuose ir 24 m – vakarų pusėje. Iš šiaurės, rytų ir vakarų pusių ji apjuosta 4-7,5 m aukščio, 27 m pločio pylimu (aukščiausias rytų pusėje), kurio išorinis 9,5 m aukščio šlaitas leidžiasi į 28 m pločio, 6 m gylio griovį.
Vakarinė aikštelės dalis nuplauta Virvyčios, erozija stabilizuota 1994-1996 m. Nuo piliakalnio buvo nukirsti medžiai, kurie dabar vėl atauga.
Visose piliakalnio papėdėse, tarp jų ir kairiajame Virvyčios krante, 8 ha plote yra papėdės gyvenvietė, kurioje rasta grublėtos keramikos, geležies šlako, molio tinko.
200 m į vakarus yra II tūkstantmečio pradžios Visginų kapinynas.

Aplinkiniai piliakalniai

Daubarių piliakalnis 32 kmGyvolių piliakalnis 20 kmPapilės piliakalnis 20 kmDžiuginėnų piliakalnis 21 km
Kalnėnų piliakalnis 19 kmRomučių piliakalnis 24 km
Šilėnų piliakalnis 22 kmBiržuvėnų piliakalnis 12 km
Sėbų piliakalnis 19 kmPašatrijos piliakalnis 11 kmKalniškių piliakalnis (Šaukėnai) 25 km
Tanturas

Tanturas (angl. tantour, tantoor) – smailaus kūgio pavidalo aukšta moteriška kepurė, panašį į europinį heniną, XIX a. populiari Levante. Pasidarė reta po 1850 m.
Tanturų dėvėjimo tradicija Libane ilgiau išsilaikė drūzų bendruomenėse.
Tanturą ant galvos laikė apie galvą aprišti kaspinai. Apie tanturo pagrindą būdavo aprišamas šilko šalis, o nuo smaigalio būdavo nukaręs baltas šydas. Tanturo aukštis ir sudėtis koreliavo su nešiotojos turtingumu. Prabangiausi tanturai būdavo auksiniai, siekdavo 75 cm aukštį. Kai kurie būdavo inkrustuoti perlais ir kitokiais brangakmeniais.
Tanturas būdavo įprasta jaunikio dovana jaunajai vestuvių dieną.
Adutiškio vidurinės mokyklos Svirkų skyrius

Istorija

Mokykla įsteigta 1962 m. Nuo 1952 m. Svirkose veikė lenkiška pradinė mokykla. 1955 m. ji perkelta į dabartinį pastatą, 1957 m. joje įsteigtos lietuviškos pradinės klasės. 1962 m. pastačius mokyklos priestatą, sujungtos Svirkų ir Davaisių septynmetės mokyklos. Mokiniai mokomi lietuvių, lenkų, rusų kalbomis. Tėvams pageidaujant nuo 1964 m. mokykloje dėstoma lietuvių ir rusų kalbomis. 2000 m. rugsėjo 1 d. mokykla tapo lietuviška. 2012 m. rugsėjo 1 d. Svirkų pagrindinė mokykla prijungta prie Adutiškio vidurinės mokyklos.
Before and After

Siužetas

Carolyn ir Ben Ryan patiria tikrą košmarą, kuomet jų sūnus yra apkaltinamas nužudęs savo merginą. Tėvų nesutarimai dėl to, kaip reikėtų išspręsti šią situaciją, sukuria daug įtampos.
Viglafas

Viglafas (angl. Wiglaf, m. 839 m.) – Mersijos karalius (827–829 ir 830–839 m.).

Biografija

Viglafas užėmė Mersijos sostą po dvejų metų uzurpatoriaus Ludekos valdymo. 829 metais į Mersiją įsiveržė Egbertas ir nuvertė Viglafą, bet po metų jam pavyko susigrąžinti sostą. Nėra žinoma, ar restauracija tapo mersiečių sukilimo prieš Veseksą pasekme ar Egberto siuzereniteto pripažinimo Viglafui pasekme. Tačiau, sprendžiant iš sekančio dešimtmečio raštų, Viglafas valdė Mersiją, kaip nepriklausomas karalius.
Julija Kiršienė

Julija Kiršienė – teisininkė, teisėtyrininkė civilistė, Mykolo Romerio universiteto (MRU) ir Vytauto Didžiojo universiteto (VDU) Teisės fakultetų profesorė, VDU Teisės fakulteto dekanė, buvusi notarė ir advokatė.

Biografija

Nuo 1992 m. iki 1996 m. VDU Ekonomikos ir vadybos fakultete baigė ekonomikos bakalauro, nuo 1996 m. iki 1999 m. – VDU Teisės institute – komercinės teisės magistro, 2003 metais MRU Teisės fakultete – teisės doktorantūros studijas. 2003 m. balandžio 14 d. LTU apgynė socialinių mokslų teisės krypties daktaro disertaciją iš civilinės teisės srities tema „Finansinio turto problema nuosavybės teisės doktrinoje ir teisinėje praktikoje“.
Nuo 1996 iki 2000 m. „Senukų prekybos centras” tiekimo ir marketingo vadybininkė, komercijos direktoriaus pavaduotoja. Nuo 2000 iki 2006 metų advokatė. Nuo 2005 m. MRU docentė, nuo 2006 m. iki 2010 m. notarė, nuo 2008 m. VDU Teisės fakulteto direktoriaus pavaduotoja mokslo reikalams, civilinės teisės (Bendroji bei specialioji dalys) dėstytoja I ir II kurso VDU TF studentams. Nuo 2008 m. rugsėjo 1 d. – VDU Teisės f. dekanė. Nuo 2010 m. rugsėjo mėn. VDU profesorė.
Ištekėjusi.
Moka anglų, rusų, ispanų bei vokiečių kalbas.
Vaineikių II senosios kapinės

Kapinės

Įrengtos Akmenos dešiniajame krante, į santaką su Šlaveita įsiterpiančio kyšulio pakilumoje. Netaisyklingo stačiakampio plano, pailgos šiaurės rytų - pietvakarių kryptimi, 24 m ilgio, 13 m pločio, pakraščiuose apsodintos medžiais. Laidojimo žymių nesimato.
Kapinėse stovi koplytėlė, o šalia jos – kryžius. Priešais stūkso nykstančio kryžiaus stiebas be skersinio ir stogastulpio stulpas, guli nuvirtęs senas kryžius.
Teritorijos plotas – 0,03 ha.

Koplytėlė

Medinė, stačiakampė stačiasienė, vienkamarė, atvira iš priekio, pastatyta ant palaidų akmenų pagrindo. Frontonas išsikyša į priekį, paremtas ant 2 tekintų, profiliuotų kolonėlių. Jo centre yra įstiklinta stačiakampė niša. Stogas dvišlaitis, apskardintas.
Mumija (1999 filmas)

Siužetas

Filmo pradžioje vaizduojamas siužetas iš senovės Egipto apie 1290 m. pr. m. e. – vyriausiasis žynys ir faraono Sečio I žmona Anksunamun palaiko meilės santykius. Ji nužudo juos drauge aptikusį faraoną ir nusižudo pati. Imotepas Hamunaptroje pagrobia jos kūną ir paruošia prikėlimui, tačiau jį sučiumpa faraono armija. Imotepui paskiriama žiauriausia bausmė – jis mumifikuojamas gyvas drauge su skarabėjais ir palaidojamas po Anubio statula. Karstą per amžius saugo medžajai.
1926 m. Kairo muziejaus bibliotekininkė Evelin Karnahan iš savo brolio Džonatano gauna senovinį egiptietišką raktą ir žemėlapį į Hamunaptrą. Šis jį gavęs iš buvusio prancūzų užjūrio legionieriaus Riko O’Konelio. Evelin jį ištraukia iš kalėjimo, kad šis parodytų kelią į lobiais garsėjančią Hamunaptrą. Pakeliui jie sutinka amerikiečių lobių ieškotojų ekspediciją, vedamą buvusio Riko kolegos Benio bei egiptologo Aleno Čamberleno.
Tik pradėjus Hamunaptros kasinėjimus, atėjūnus užpuola medžajai ir liepia apleisti vietą. Tačiau atvykėliai nepaklausę toliau naršo po šventyklą: Evelin, Džonatanas ir Rikas atranda Imotepo mumiją, o egiptologas – mirusiųjų knygą. Evelin pavogia tą knygą ir pradeda ją garsiai skaityti, ir taip prikelia Imotepo mumiją.
Nors daugeliui ekspedicijos dalyvių pavyksta grįžti į Kairą. Mumija, padedama Benio, susiranda ir pražudo vieną po kito ekspedicijų dalyvius. Imotepas iš jų gauną energiją, susirenka jų pagrobtus kanopinius ąsočius ir tampa visagaliu. Prasideda legendiniai septyni prakeikimai – vanduo virsta krauju, mėnulis užtemdo saulę, žmonės virsta zombiais, krenta meteoritai ir kt. Jis pagrobia Evelin ir nugabenęs ją į Hamunaptrą bando prikelti Ankstunamun. Tačiau Džonatanas, Rikas ir medžajas Ardetas keliauja jiems iš paskos. Jie atranda lobių kambarį ir Amon Ra knygą. Jos pagalba išgelbėja Evelin ir panaikina Imotepo galias. Rikas nužudo egiptietį ir visi išsigelbėję iš griūvančios šventyklos patraukia namo.
Paris Saint-Germain FC

Istorija

Tik įkurtas klubas žaidė antrojoje Prancūzijos lygoje, tapo lygos čempionais ir 1971 metais perėjo žaisti į aukščiausią lygą. 1972 metais klubas padalintas į dvi dalis – profesionalų dalis prijungta prie CA Montreuil klubo ir liko aukščiausioje lygoje, o mėgėjų dalis Paris Saint-Germain perkelta į trečiąją lygą, kur užėmė pirmąją vietą ir vėl perėjo į antrąją lygą bei susigrąžino profesionalų statusą. Kitą sezoną užėmę antrąją vietą lygoje, iškovojo teisę atkrentamosiose varžybose kovoti dėl pakilimo į aukštesnę lygą ir įveikę šį barjerą vėl pateko į Ligue 1. Klubas sėkmingai išsilaikė aukščiausioje lygoje, 1986 ir 1994 metais laimėjo čempionatą, 1996 metais klubas iškovojo Taurių laimėtojų taurę, o 2001 m. – Intertoto taurę.
Bernard Baruch

Bernardas Manesas Barukas (Bernard Mannes Baruch, 1870 m. rugpjūčio 19 d. Kemdene – 1965 m. birželio 20 d. Niujorke) – JAV finansininkas, fondų biržos spekuliantas, žymus valstybės veikėjas bei politikų konsultantas. Po savo sėkmės versle, B. Barukas vėliau dirbo JAV prezidentų Vudro Vilsono ir Franklino Ruzvelto patarėju ekonominiais klausimais. Jis laikomas pirmuoju žmogumi, pavartojusiu terminą „Šaltasis karas“, siekdamas apibūdinti XX a. konfliktus tarp JAV ir Tarybų Sąjungos.
Zabivaka

Zabivaka (rus. Забива́ка) yra XXI pasaulio futbolo čempionato, vykusio Rusijoje, talismanas. Jis buvo pristatytas 2016 m. spalio 21 d. 
Talismanas yra vilkas, vilkintis marškinėlius su čempionato simbolika, raudonus akinius. Mėlynos, baltos ir raudonos spalvų derinys simbolizuoja Rusijos vėliavos spalvas.
Talismano kūrėja yra Tomsko universiteto studentė Jekaterina Bočiarova, o pats talismanas buvo išrinktas internetiniu balsavimu.
Benjaminas Kaganas

Biografija

Gimė 1869 m. kovo 10 d. Šiauliuose. 1871 m. su tėvais persikėlė į Jekaterinoslavą. Studijavo Kijevo ir Odesos universitetuose. 1894 m. išvyko mokytis ir dirbti į Sankt Peterburgą. 1920-1922 m. Odesos švietimo instituto matematikos profesorius. Nuo 1923 m. iki 1952 m. dirbo Maskvos universitete. Nuo 1924 m. įvairiais straipsniais apie matematiką ir fiziką prisidėjo prie Didžiosios tarybinės enciklopedijos leidimo. Parašė daugiau nei 100 įvairių mokslinių straipsnių apie hiperbolinę geometriją ir parašė Nikolajaus Lobačevskio biografiją. 1940 m. apdovanotas Darbo raudonosios vėliavos ordinu, 1943 m. Stalino premija. Mirė 1953 m. gegužės 8 d. Maskvoje.
Rusijos pirmasis divizionas

Rusijos PFL pirmasis divizionas – antrasis pagal pajėgumą Rusijos futbolo sistemos divizionas, kuriame žaidžia 20 klubų. Diviziono varžybas organizuojama Profesionali futbolo lyga, taip pat organizuojanti ir antrojo diviziono bei Rusijos futbolo taurės varžybas.
Divizionas buvo suformuotas 1992 m. po Tarybų Sąjungos žlugimo. Du pirmuosius sezonus komandos buvo suskirstytos į regionus, bet 1994 m. nuspręsta nebenaudoti tokios sezono formos. Po sezono pabaigos du aukščiausias vietas užėmę klubai pakyla į Rusijos Premjer lygą, o 5 žemiausias vietas užėmę klubai nukrenta į Rusijos antrąjį divizioną.
Klėtis

Klėtis – pastatas javams bei drabužių atsargoms laikyti, miegoti.
Būdavo statoma be pamatų arba ant kampuose padėtų akmenų, ąžuolinių trinkų. Stogas dažniausiai būna gegninės konstrukcijos, dvišlaitis, rečiau keturšlaitis ar laužtiniais galais, dengtas šiaudais, malksnomis, tošimis, kartais dar ir plona velėna. Dauguma klėčių turi 1–2 metrai pločio prieklėtį (paprastai atvirą), jo stogas dažnai paremtas stulpeliais (kolonomis). Klėtys būdavo vienaaukštės ir dviaukštės.
Įvairios klėties dalys būdavo puošiamos išdrožomis: durys – saulutėmis, roželėmis, eglutėmis, spiralėmis; langų rėmai – žalčiukais; prieklėčio stulpeliai – paukščių, žalčių, žirgų figūromis; stogo galai – dvailų (dvigubų) žirgelių, paukščių, ragų figūromis.
Rytų Aukštaitijoje, Dzūkijoje būdingos mažos klėtys, Šiaurės Lietuvoje, Vidurio Aukštaitijoje, Suvalkijoje – didesnės, kartais sudvigubintos, dviaukštės. Dvarų ir stambiųjų ūkininkų trobesys grūdams laikyti dažniausiai vadintas svirnu.
Laumės akmuo

Legenda

“…Prie šito akmens rinkdavosi laumės, apsigaubusios keistais apsiaustais. Jų ir pėdos likusios akmeny. Tai šitą akmenį ir vadina Laumiakmeniu.” (Leonora Buičenkienė. „Utenos krašto padavimai“. 1996 m.)
Glotniagalvė

Haliucinogeninis poveikis

Kai kurios glotniagalvių rūšys, Lietuvoje tik Smailiakepurė glotniagalvė (Psilocybe semilanceata), pasižymi haliucinogeniniu poveikiu, kurį sukelia grybe esančios psichotropinės medžiagos: psilocibinas, žmogaus organizme virstantis į psilociną. Daugelis Amerikos indėnų genčių vartodavo ir šiandien tebevartoja šiuos grybus savo ritualinėse apeigose.
Libano ginkluotosios pajėgos

Bendra apžvalga

Libano ginkluotojų pajėgų pagrindinė užduotis ginti Libaną ir jos piliečius nuo išorės agresijos, išlaikyti vidaus stabilumą ir saugumą, užsiimti socialinės plėtros veikla ir teikti visuomenei humanitarinę pagalbą. 
LGP sudaro 72 000 aktyvus personalas, iš jų 54 000 kariai sudaro sausumos pajėgas, oro ir oro gynybos pajėgas sudaro apie 1 000 personalas ir 1 000 - laivyno pajėgas.
Priekulės Šv. Antano Paduviečio bažnyčia

Istorija

Iki 1936 m. katalikų bažnyčia įrengta nuomojamose patalpose. 1936 m. sudarytas bažnyčios statybos komitetas, įsigytas žemės sklypas. Kunigo Nikodemo Petkaus rūpesčiu 1937–1938 m. pastatyta dabartinė mūrinė bažnyčia. Ji konsekruota 1938 m. liepos 3 d.

Architektūra

Bažnyčia stačiakampio plano, vienabokštė, su apside. Įrengti 3 altoriai. Šventorių juosia medinių statinių tvora su gelžbetoniniais stulpais.
Krabo tūpimas

Krabo tūpimas (angl. crab landing) – lėktuvo tupdymo būdas, pučiant šoniniam vėjui. Tupiant šiuo būdu, lėktuvas prie tūpimo tako artėja dalinai pasisukęs prieš šoninį vėją, kampu į savo skridimo kryptį. Tokiu būdu vėjas jo nenuneša į šoną nuo tūpimo tako.
Tiesiai judėjimo kryptimi lėktuvas pasisuka arba jau ant žemės (tikrasis krabas), arba ore prieš pat nutūpdamas (dekrabas). Tai turi būti padaryta tiksliai laiku. Pasukus per anksti, vėjas tiesiog nupūs lėktuvą į šoną nuo pakilimo tako. Pasukus per vėlai, ratai palies pakilimo taką būdami kampu į skridimo kryptį. Galima rimtai sugadinti važiuoklę ar net sudaužyti lėktuvą, nors komercinių lainerių važiuoklė specialiai daroma itin tvirta.
Tokie tūpimai yra sudėtingi pilotui. Jei tik įmanoma, lėktuvai tupdomi tokia kryptimi, kad šoninio vėjo nebūtų. Nedaugelio (pavyzdžiui, amerikiečių B-52) šasi (visi ratai) gali pasisukti kampu į skridimo kryptį, palengvindami „krabo tūpimą“.
Krabo tūpimas yra vienas populiarių mėgėjų užsiėmimu, žaidžiant su FlightGear ir kitais kompiuteriniais skridimo imitatoriais.
Krabo tūpimas nėra vienintelis būdas nutupdyti lėktuvą pučiant šoniniam vėjui. Kita pripažinta metodika yra poslinkio tūpimas (angl. slip landing).
Mončegorskas

Istorija

1935 m. pradėjus vario ir nikelio gavybą, iš gretimo Monče Gubos kaimo sudaryta Mončegorsko gyvenvietė. Jos vardas kilo nuo Mončios upės, kurios pavadinimas samių kalba reiškia „graži“. 1937 m. Mončegorskui suteiktas miesto statusas.
Martynas Rimeikis

Mar­ty­nas Ri­mei­kis (g. 1980 m.) – Lietuvos nacionalinio operos ir baleto teatro (LNOBT) vedantysis baleto solistas (primarijus).

Biografija

1999 m. baigė Nacionalinės M. K. Čiurlionio menų mokyklos Baleto skyrių.
Nuo 1999 metų LNOBT Baleto trupės solistas. Šoko Choreografinių projektų teatre „Vilniaus baletas“ (Teatro meno vadovas
Jurijus Smoriginas) – pirmoje spektaklio „Sulamitos“ choreografinėje redakcijoje, Anželikos Cholinos šokio teatre (choreografinė miniatiūra „Bolero“, „Karmen“, „Meilė“ ir kt.). Gastroliavo Didžiojoje Britanijoje, Italijoje, Ispanijoje, Lenkijoje ir kt. Vieno garsiausių pasaulyje baleto festivalio „Open Dance“ projekto „Neprilygstami baleto talentai“ dalyvis (kartu su Olga Konošenko, Nerijumi Juška).
2013 m. Auksinių scenos kryžių apdovanojimų pretendentas Šokėjo (-s) kategorijoje (už Čiurlionio vaidmenį, „Čiurlionis“, LNOBT).
Frigidiškumas

Frigidiškumas (lot. frigidus – šaltas; arba lytinis šaltumas) – labai susilpnėjęs arba visai išnykęs lytinis potraukis, nesugebėjimas lytiškai susijaudinti veikiant lytiniams dirgikliams. Tarp vyrų pasitaiko labai retai, todėl frigidiškomis vadinamos tik moterys. Kartais klaidingai frigidiškomis moterimis vadinamos tokios, kurios nepakankamai susijaudina esant didelėms problemoms, kasdieniams sunkumams ar nuovargiui, tačiau tokių moterų lytinė sveikata yra normali, kadangi moters lytinis aktyvumas labiau priklauso nuo išorinių aplinkybių (fizinės ir emocinės aplinkos, partnerio, užimtumo ir pan.) nei vyro.
Frigidiška moterimi laikoma tokia, kuri niekada, su jokiu lytiniu partneriu, nepriklausomai nuo emocinio ryšio su juo, nesant sueities atlikimo sutrikimų nėra patyrusi lytinio pasitenkinimo ir orgazmo ar net nepasiekė lytinio susijaudinimo. Lytinis šaltumas sąlygoja ir sumažėjusį lytinį potraukį, nors moters fizinė ir psichikos būklė yra normali. Tokia moteris vengia lytinių kontaktų, ji gali net ir nesuvokti savo frigidiškumo – jai gali atrodyti, kad lytinis gyvenimas toks ir turi būti.
Nepaisant frigidiškumo, moteris gali patikti vyrams, būti seksualiai patraukli, flirtuoti. Ištekėjusi frigidiška moteris gali būti rūpestinga žmona. Tačiau glamonės, bučiniai, apsikabinimai nesukelia pakankamo makšties sudrėkimo, todėl sueitis jai gali būti nemaloni ir sukelti skausmą, kas dar labiau skatina lytinių santykių vengimą. Be to, ji nesapnuoja erotinių sapnų, visiškai nepraktikuoja masturbacijos.

Priežastys

Frigidiškumą lemia daug priežasčių. Iš dalies – auklėjimas, gėdos ir baimės jausmai.
Frigidiškumą gali sąlygoti fiziniai veiksniai, kiti susirgimai (apsinuodijimai, hormonų sutrikimai, ginekologinės ligos ir kt.). Tokiu atveju moteriai sueitis gali sukelti skausmą. Tačiau dažniau pasitaiko psichogeninis frigidiškumas, kai lytinį šaltumą sąlygoja psichiniai veiksniai – šiurkštus vyro elgesys (ypač lytinio gyvenimo pradžioje), moters priimtinumo diapazono nepaisymas, nėštumo baimė, nusivylimas ir kt. Net ir abortas gali būti viena iš frigidiškumo priežasčių.
Frigidiškumo profilaktikoje ypač svarbu sudaryti aplinką, kad abudu lytiniai partneriai jaustųsi kiek įmanoma labiau atsipalaidavę. Skuba, laiko stygius, nėštumo baimė, baimė kad kas nors netyčia užtiks besimylint, baimė vyro akyse pasirodyti pernelyg droviai ar ištvirkusiai – visa tai gana stipriai slopina moters lytinius pojūčius. Be to, labai svarbu, kad vyras tinkamai dalyvautų meilės žaisme, stimuliuotų erogenines zonas, moterį „užvestų“, sukeltų didelį geismą. Tokiu atveju pas moterį palaipsniui atsiranda pakankamai stiprus sueities noras, akto metu lengviau prisiderinama prie frikcijų ritmo, moteris ima jaustis galinti reguliuoti sueities ritmą. Dingus įtampai, galiausiai pasiekiamas ir pats orgazmas.
Astrobiologija

Astrobiologija yra mokslas, tiriantis gyvybės visatoje kilmę, evoliuciją, pasiskirstymą ir vystymąsi. Tyrimų objektas yra ne tik žemiška, bet ir nežemiška gyvybė. Šis tarpdalykinis mokslas ieško tinkamos gyvybei aplinkos Saulės sistemoje, tinkamų gyvybei planetų už saulės sistemos ribų, tiria gyvybei būtiną cheminę aplinką, laboratorijose bei įvairiose Žemės vietose tiria ankstyvosios gyvybės kilmę ir evoliuciją, stebi, kaip gyvybė geba prisitaikyti prie Žemėje kylančių iššūkių ir kosminės erdvės. Astrobiologija stengiasi atsakyti į klausimą, ar egzistuoja gyvybė už žemės ribų, ir kaip tokią gyvybę būtų įmanomą aptikti. Terminas egzobiologija turi panašią reikšmę, bet yra labiau specifiškas - jis apima gyvybės paieškas už Žemės ribų, ir tiria nežemiškos aplinkos įtaką gyviems organizmams.
Astrobiologija pasitelkia fizikos, chemijos, astronomijos, biologijos, molekulinės biologijos, ekologijos, planetologijos, geografijos ir geologijos žinias, kad galėtų ištirti nežemiškos gyvybės galimybes ir atpažintų biosferas, kurios skiriasi nuo Žemės biosferos.
Sąvoka įvesta amerikiečių biologo Joshua Lederberg XX a. 6-ame dešimtmetyje ruošiantis žmogaus išsilaipinimui Mėnulyje.
Manoma, kad Saulės sistemoje gyvybė gali egzistuoti arba galėjo egzistuoti Marse ir Jupiterio palydove Europoje. Taip pat panašiais tikslais tiriamas ir Titanas.

Gyvybės Marse galimybės

Hipotezė, kad Marse gali būti arba galėjo būti gyvybės formų remiasi tuo, kad jame yra buvę skysto vandens. Gyvybės ženklų čia ieškojo zondai (tarp jų Viking, Mars Explorer ir Beagle 2 modulis), taip pat robotai Mars Exploration Rover 1 ir 2. Svarstoma hipotezė apie marsietišką poliekstremofiliškos bakterijos Deinococcus radiodurans kilmę.

Gyvybės Europoje galimybės

Europa yra vienas iš Jupiterio palydovų. Hipotezė, kad šiame palydove gali būti gyvybė, remiasi tuo, kad jame aptiktas vandenynas, esantis po keletu kilometrų ledo. Kaip eksperimentinį pavyzdį mokslininkai naudoja Vostoko ežerą esantį Antarktidoje, kuris yra panašiose sąlygose, kaip kad įsivaizduojamos Europos sąlygos.
Stripeikiai (Joniškis)

Aplinkinės gyvenvietės

Jauniūnai – 3,2 km
Noreikiai – 1 km
Algis Radauskas

Biografija

1983 m. baigė Vilniaus inžinerinį statybos institutą.
Iki 1990 m. Birštono miesto Liaudies deputatų tarybos Vykdomojo komiteto Kapitalinės statybos skyriaus viršininkas, 1990–1992 m. – Statybos skyriaus vedėjas. 1992–1994 m. Birštono miesto meras. 1994–1997 m. biudžeto vyr. inspektorius.
1997–2019 m. Lietuvos automobilių kelių direkcijos Tarptautinių ryšių skyriaus, Tarptautinių ryšių ir komunikacijos skyriaus vedėjas.