google/wiki40b huggingface dataset:
Cigaretė

Cigaretė – rūkymui skirtas gaminys, pagamintas iš plonai pjaustytų džiovintų tabako lapų (tabakas gali būti maišomas ir su įvairiais priedais). Džiovintas pjaustytas tabakas yra susukamas arba sugrūdamas į iš popieriaus suvyniotą cilindrą (dažniausiai trumpesnį nei 120 mm ir plonesnį nei 10 mm). Vienas cigaretės galas uždegamas, kad rusentų, o per kitą cigaretės galą (dažniausiai su filtru) galima traukti dūmus. Kartais rūkoma naudojant cigaretės laikiklį.
Terminas cigaretė skirtas apibūdinti tabako gaminiams, bet gali būti taikomas ir kitiems panašios išvaizdos gaminiams, vietoj tabako užpildytiems žolelėmis ar kanapėmis. Cigaretė nuo cigaro skiriasi mažesniu dydžiu, tuo, kad jos užpildui naudojamas apdorotas tabakas ir kad yra susukama į rūkomąjį popierių. Cigarus dažniausiai sudaro sveiki susukti tabako lapai.
Cigarečių rūkymas turi neigiamą poveikį sveikatai dėl tabake esančio nikotino, kuris sukelia stiprią priklausomybę. Apie pusę rūkančiųjų cigaretes miršta nuo tabako sukeltų ligų ir vidutiniškai gyvena 14 metų trumpiau. Pasyvus cigarečių rūkymas sukelia daugelį tokių pačių sveikatos problemų kaip ir rūkymas, tame tarpe vėžį, dėl to daugelyje šalių įstatymiškai ribojamas rūkymas darbo ir viešosiose vietose. Be nikotino cigarečių dūmuose yra daugiau nei 7000 kitų cheminių junginių, tame tarpe arsenas, formaldehidas, cianidas, švinas, anglies monoksidas. Be to, cigarečių rūkymas yra dažna gaisrų priežastis, dėl to nuo 2011 m. Europos Sąjunga ir JAV draudžia specialių priešgaisrinių standartų neatitinkančias cigaretes.

Gamyba

Komerciškai pagamintos cigaretės yra tariamai paprastas produktas, pagamintas iš tabako mišinio, popieriaus, PVA (polyvinilo acetatas) klijų, skirtų suklijuoti išorinį popieriaus sluoksnį. Dažnai naudojamas ir celiuliozės acetato pagrindu pagamintas filtras. Nors pačių cigarečių gamyba yra paprasta, daug dėmesio yra skiriama kiekvieno iš komponentų gamybai, ypač tabako mišiniui, kurį gali sudaryti daugiau nei 100 komponentų (dauguma iš jų – medžiagos suteikiančios tabakui tam tikrą kvapą). Pagrindinis ingredientas, kuris didina priklausomybę nuo cigarečių, yra dirbtinis tabakas (reconstituted tobacco). Jis turi priemaišų, kurios daro nikotiną lakesnį cigaretei degant.
Kemerovo sritis

Geografija

Didžioji dalis srities teritorijos yra Kuznecko dubumoje, apribotoje Kuznecko Alatau (aukštis iki 2178 m) ir Salairo kalvagūbriu bei Gornaja Šorija masyvu. Klimatas vidutinių platumų; kontinentinis. Vidutinė sausio mėnesio temperatūra -17 °C – -22 °C; liepos – 17 °C – 20 °C. Per metus iškrinta nuo 300–500 mm kritulių lygumose iki 900 mm – kalnuose. Dauguma srities upių priklauso Obės baseinui: Tomė, Inja, Jaja, Kija. Būdingi dirvožemiai – juodžemiai ir miškų pilkžemiai. Spygliuočių (eglės, kedrai, balteglės) ir lapuočių (beržai, alksniai) miškai pietų link pereina į miškastepes ir stepes.

Ekonomika

Kemerovo sritis įeina į Vakarų Sibiro ekonominį regioną. Čia yra vienas svarbiausių Rusijoje akmens anglių telkinių – Kuzbasas. Be to, išgaunama geležies rūda, polimetalų rūda, auksas, rusvosios anglys. Juodosios ir spalvotosios metalurgijos, chemijos, mašinų gamybos, maisto, lengvoji, medienos apdirbimo pramonė. Yra 4 šiluminės elektrinės. Miestų apylinkėse auginamos daržovės ir vystoma gyvulininkystė. Šiauriniuose rajonuose auginami kviečiai, miežiai, avižos. Bitininkystė. Kailinių žvėrelių auginimas.
Srities teritoriją kerta Transsibiro ir Pietų Kuzbaso geležinkeliai, Čeliabinsko – Čitos kelias. Kemerovo ir Novokuznecko oro uostai. Laivyba Tomės upe.
Klasė (programavimas)

Klasė (objektiniame programavime) - aprašas, nusakantis tam tikro tipo objektų duomenų struktūrą ir manipuliavimo jais taisykles (elgesį).
Pavyzdžiui, jei aprašome klasę „Žmogus“, galėsime kurti šios klasės objektus kiekvienam konkrečiam asmeniui, šie objektai turės bendrą duomenų struktūrą, tačiau skirtingas reikšmes (skirsis ūgis, svoris, lytis, vardas).

Klasės sąsaja

Kiekviena klasė gali realizuoti vieną ar daugiau interfeisų (sąsajų), kuriuose aprašomos metodų signatūros. Klasė gali būti naudojama tiesiogiai ar per vieną iš realizuojamų interfeisų. Interfeisai leidžia realizuoti tam tikrą funkcionalumą abstrakčiai, tada funkcionalumas vienodai veiks su bet kuria klase, realizuojančia interfeisą.

Klasės struktūra

Klasė aprašo objekte saugomus duomenis, daugelyje programavimo kalbų vieta saugoti tam tikro tipo duomenims yra vadinama atributu, kurių konkrečių reikšmių visuma nusako konkretaus objekto būseną. Geri OOP principai reikalauja, kad objekto būsena turi būti inkapsuliuojama ir gali būti pakeista ar perskaityta tik per klasėje aprašytus metodus.
Kai kurie klasės atributai gali būti bendri visiems tos klasės objektams (t. y. pakeitos vieno objekto atributo a reikšmę, keičiasi ir kito tos pačios klasės objekto atributo a reikšmė). Tokio tipo atributai vadinami statiniais atributais.
Klasė taip pat nusako ir duomenų vientisumo taisykles, kurios turi būti tenkinamos po kiekvieno metodo kvietimo. Tai yra esminis skirtumas nuo duomenų struktūrų, kur galima bet kuri įmanoma būsena, tuo tarpu klasės objektas gali pereiti tik į tam tikras būsenas. Nesilaikant inkapsuliacijos, būsenos vientisumas gali būti pažeistas.
Klasėse taip pat apibrėžiamos specialios kūrimo ir naikinimo funkcijos – konstruktorius ir destruktorius. Konstruktorius gali būti naudojamas pradinio objekto sukūrimui (be parametrų) arba objekto sukūrimui pagal pradinius duomenis (su parametrais). Destruktoriuje gali būti atlaisvinami išoriniai resursai, nuorodos į kitus objektus. Į destruktorių panašus metodas būna ir tada, kai nebereikalingus objektus naikina ne programos kodas, o šiukšlių surinktuvas. Tuomet jis vadinamas užbaigikliu (angl. finalizer).
Analogiškai kaip ir statiniai atributai, klasėje gali būti apibrėžti ir statiniai metodai, kurie gali būti naudojami keisti statinių atributų reikšmes. Statiniai metodai, skirtingai nuo nestatinių, taip pat gali būti iškviečiami net ir nesukūrus (neinstancijavus) nei vieno tos klasės objekto. Tokie metodai taip pat dažnai naudojami objektų kūrimui, radimui, naikinimui.
Kleopas Vytautas Michalauskas

Biografija

1916–1918 m. tarnavo Rusijos imperijos kariuomenėje, 1917 m. baigė Konstantino karo mokyklą Kijeve. Grįžęs į Lietuvą nuo 1918 m. gruodžio mėn. Lietuvos kariuomenės savanoris. 1919 m. sausio – birželio mėn. dirbo Krašto apsaugos ministerijos štabe. 1919 m. birželio mėn. – Lietuvos delegacijos narys per derybas su Lenkijos atstovais Vilniuje ir Gardine Lietuvos-Lenkijos demarkacijos linijai nustatyti. Dalyvavo kovose su Lenkijos kariuomenės daliniais, 1920 m. rugsėjo – gruodžio mėn. buvo jos nelaisvėje. 1920–1926 m. tarnavo artilerijos daliniuose. 1925–1929 m. išklausė Lietuvos universiteto Teisių fakulteto kursą.
1926–1927 m. Vyriausiojo kariuomenės štabo ypatingųjų reikalų karininkas, 1927–1933 m. – Mažeikių karinės srities viršininkas, 1933–1940 m. Biržų apskrities karinis komendantas, 1935–1940 m. dar ir Biržų šaulių rinktinės vadas. 1930 m. pulkininkas leitenantas.
1940 m. birželio mėn. TSRS okupavus Lietuvą, 1940 m. birželio – gruodžio mėn. Vilkaviškio apskrities karinis viršininkas. 1941 m. birželio mėn. NKVD suimtas, ištremtas į Staro Bardinską (Altajaus kraštas), 1942 m. – į Bykovą (Jakutija). 1943 m. rugsėjo mėn. suimtas, žuvo lageryje.
Stanuliškės (Molėtai)

Istorija

1900 m. vienkiemis minimas Inturkės juodraštinėje priešvedybinių apklausų knygoje.
The Elder Scrolls Legends: Battlespire

Apžvalga

„The Elder Scrolls Legends: Battlespire“ yra vienas iš pirmųjų „Bethesda Softworks“ kompanijos žaidimų, kurių veiksmas vyksta maginės fantastikos pasauliuose. Žaidimą sudaro du režimai: singleplayer (vieno žaidėjo žaidimas) ir multiplayer (kelių žaidėjų žaidimas). Singleplayer režimą sudaro 7 skirtingi lygiai, kuriuose žaidėjui tenka vykdyti įvairias užduotis. Multiplayer režime galima žaisti tik prisijungus per „Mplayer“, „GameSpy Arcade“ ir „Kali“ tinklus. Žaidimas turi savo siužetą ir istoriją, kurioje žaidėjas turi kovoti prieš įvairias pabaisas ir savo priešus. „The Elder Scrolls Legends: Battlespire“ žaidimas veikia tik 16bit VESA 2.0 programos režime, vėliau norėta žaidimo variklį derinti su 3dfx vaizdo plokšte, bet buvo persigalvota.

Siužetas

Žaidimo žaidėjas tampa burtininku ir ramiai mokosi burtininkų mokykloje Battlespire, bet staiga mokyklą užpuola piktojo Mehrunes Dagon kariai ir išžudo visus burtininkus mokykloje. Žaidėjui tenka kariauti su demonais ir gelbėti paskutinį savo gyvą draugą nuo Mehrunes Dagon… Sunaikinęs visas pabaisas, žaidėjas suranda Mehrunes Dagon, jį nužudo ir išgelbsti savo draugą.
Neringa Akstinienė

Biografija

1990–1995 m. studijavo LŽŪA agronomijos fakultete, namų ūkio technologijos specialybėje. Dirba Druskininkų "Atgimimo" vidurinės mokyklos etninės kultūros ir technologijų mokytoja.
Vyras Marius.

Kūryba

Lietuvos tautodailininkų sąjungos (LTS) narė nuo 1990 m. Lietuvos tautodailės kūrėjų asociacijos (LTKA) narė nuo 2005 m. Parodose dalyvauja nuo 1985 m.
Surengė 5 autorines parodas. 2003–2005 m. dalyvavo LTS fondo rinktinės kolekcijos parodoje Lenkijoje. Iš viso kūriniai eksponuoti 15 parodų. Neringai 2005 m. suteiktas meno kūrėjos vardas. Yra meno kūrėjų asociacijos narė.
Rimantas Benetis

Biografija

1980 m. baigė Kauno medicinos institutą. 1990 m. medicinos mokslų kandidatas. 1990–1995 m. tobulinosi Danijoje, Belgijoje ir Švedijoje. 1997–1998 m. stažavo Londono karališkosios Bromptono ir Harefildo ligoninės Širdies chirurgijos klinikoje. 1995 m. suteikta aukščiausia kardiochirurgo kategorija. 
Nuo 1995 m. Kauno medicinos akademijos (nuo 1998 m. Kauno medicinos universitetas) Kardiochirurguos klinikos, nuo 2001 m. Širdies centro vadovas. Nuo 2004 m. Kauno medicinos universiteto Kardiologijos instituto direktorius. Nuo 2001 m. profesorius. Nuo 1998 m. Umeo (Švedija) universiteto ligoninės Širdies ir krūtinės chirurgijos klinikos chirurgas konsultantas.
Nuo 1992 m. Lietuvos krūtinės ir širdies chirurgijos draugijos valdybos narys, nuo 1997 m. Europos kardiotorakalinės asociacijos narys.
Nuo 2006 m. Lietuvos medžiotojų ir žvejų draugijos pirmininkas.  Lietuvos sveikatos mokslų universiteto tarybos pirmininkas.

Šeima

Žmona Gražina Benetienė, LSMUL KK Akių ligų klinikos gydytoja.

Mokslinė veikla

Mokslinių tyrimų kryptis – širdies ir plaučių persodinimas, aortos ir jos šakų, aritmijų chirurgija, vožtuvų plastinės operacijos, įgimtų širdies ydų chirurgija.
Steponas Gintautas

Biografija

1988 m. baigė Lietuvos žemės ūkio akademiją, agronomas.
Nuo 1995 m. Lietuvos valstiečių partijos, Valstiečių ir Naujosios demokratijos partijų sąjungos, Lietuvos valstiečių liaudininkų sąjungos Kupiškio rajono skyriaus narys. 2000–2003 m. ir 2003–2007 m. Kupiškio rajono savivaldybės tarybos narys.
Salamiesčio bendruomenės narys, Samaliesčio pagrindinės mokyklos tarybos pirmininkas. Sutuoktinė Aldona, vaikai Ramunė, Gytis, Monika, Paulius, Giedrius.
Daušiškiai (Šiauliai)

Geografija

Šiaurėje ribojasi su Kupriais, rytuose su Dainos kaimu ir Dainais, pietuose su Pailiais, vakaruose su Juodinkiais.

Aplinkinės gyvenvietės

Juodinkiai – 2,2 km
Kupriai – 0,8 km
Paitaičiai – 1 km 
 Voveriškiai – 2 km
Sauginiai – 2,6 km
DAINAI – 2,2 km
Pailiai – 1 km
Dainos – 0,8 km
Arklio muziejus

Arklio muziejus – vienintelis Pabaltijo šalyse muziejus, esantis Niūronių kaime, Anykščių rajone, apie 6,5 km į šiaurę nuo Anykščių, prie kelio  1209  Anykščiai–Niūronys–Stakės . Muziejus įsikūręs rašytojo Jono Biliūno gimtajame kaime. Ši kultūros įstaiga yra A. Baranausko ir A. Žukausko-Vienuolio memorialinio muziejaus padalinys, be to, patenka į Anykščių regioninio parko teritoriją. Pakeliui, tarp Anykščių ir Niūronių, stūkso gamtos paveldo objektai: Pavarių akmuo, Pavarių liepa, Variaus ąžuolas ir Variaus atodanga.

Istorija

1977 m. atostogaudamas Niūronių k., prof. Petras Vasinauskas (1906–1995) pasidalino savo sumanymu kurti Arklio muziejų su tuometiniu EImininkų eksperimentinio ūkio direktoriumi Antanu Puodžiuku. Rugpjūčio 18 d. buvo priimtas sprendimas dėl Arklio muziejaus steigimo Niūronių kaime. Muziejų atidaryti buvo numatyta 1978 m. birželio mėnesį. A.Puodžiuko rūpesčiu sparčiai vyko muziejaus statybos darbai, po visą Lietuvą pradėta rinkti eksponatus. Sužinoję apie muziejaus steigimą, Aukštaitijos, Dzūkijos, Suvalkijos, Žemaitijos žemdirbiai į Niūronis vežė arklinį inventorių, žemės dirbimo padargus. Veterinarijos akademijos auklėtiniai dovanojo iškamšą.
Muziejaus pradžia – du klojimai ir šalia jų esančios pradinės mokyklos patalpos. Eksponuoti iš visos Lietuvos surinkti vežimai, lineikos, bričkos, ratai, arklai, plūgai, padargai, pakinktai, balnai, arklių sukamos linaminės, kuliamosios, sėjamosios, bulviakasės, pjaunamosios ir kiti eksponatai. 1987 m. buvo pastatyta kalvė, 1993 m. duris lankytojams atvėrė aukštaitiška sodyba (vad. Legų sodyba). 1996 m. buvusiose Niūronių bendrovės patalpose įsikūrė arklio istorijos ekspozicija. 2000 m. iš Paelmio k. atgabentoje klėtyje duris atvėrė J.Kazlausko drožinių ekspozicija. Legų aukštaitiškoje sodyboje pastatytas molinis tvartas, jame laikomi muziejaus arkliai. Kasmet Arklio muziejų aplanko virš 30 tūkst. lankytojų.
Lionė Pikelienė

Biografija

1959–1962 m. mokėsi Butkiškės pradžios mokykloje, 1963–1967 m. Vozbutų aštuonmetėje mokykloje, 1970 m. baigė Ariogalos vidurinę mokyklą. 1975 m. baigė Kauno žemės ūkio technikumą. 1996 m. baigė Lietuvos žemės ūkio universitetą, ekonomistė organizatorė. 2001 m. Lietuvos Respublikos vidaus auditorių asociacijoje apsigynė atestuoto vidaus auditoriaus vardą.
1976–1981 m. Raseinių rajono „Tarybinio artojo“ kolūkio buhalterė, 1981–1984 m. Respublikinės Šiaulių ligoninės vyr. buhalterio pavaduotoja, 1984–1987 m. Kauno raj. Batniavos tarybinio ūkio buhalterė, 1987–2000 m. Kulautuvos tuberkuliozės sanatorijos vyr. buhalterė, 2000–2003 m. Kauno rajono savivaldybės Biudžeto ir finansų skyriaus vedėja, 2003 m. Lietuvos socialdemokratų partijos sekretoriato referentė. 2005 m. VĮ „Kauno oro uostas“ vyr. finansininkė, 2010 m. Vilkijos žemės ūkio mokyklos vyriausia buhalterė.
Nuo 2001 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Kauno rajono skyriaus narė, LSDP tarybos narė, 2001–2004 m. Kauno rajono skyriaus pirmininkė, nuo 2004 m. LSDP pirmininko pavaduotoja, partijos prezidiumo narė, atstovė Kauno apskričiai.
2003 m. kovo – balandžio mėn., 2007–2011 m. ir nuo 2011 m. Kauno rajono savivaldybės tarybos narė. 
Batniavos bendruomenės centro pirmininkė, Batniavos seniūnijos seniūnaitė. Duktė Nomeda, sūnūs Šarūnas, Giedrimas.
Piui de Domas

Piui de Domas (63) (pranc. Le Puy – de-Dôme, okitaniškai lo Puèi de Doma, lo Puèi Domat) – Prancūzijos departamentas šalies centro pietryčiuose, Overnė regione, pavadintas pagal to paties pavadinimo kalną. Administracinis centras – Klermonas-Feranas. Generalinės tarybos pirmininkas Žanas Ivas Gutebelis (Jean-Yves Gouttebel).
Departamente 5 apskritys, 61 kantonas, 42 municipaliniai susivienijimai ir 470 komunų. Plotas – 7 970 km². 1999 m. – 604 266 gyventojų, 76 gyv./km² .

Istorija

Įsteigtas pagal Didžiosios Prancūzijos revoliucijos 1789 m. gruodžio 22 d. įstatymą nuo 1790 m. kovo 4 d. kartu su kitais 82 departamentais Langedoko Overno provincijoje. Iš pradžių vadinosi Montdoru (Mont – d’Or) – Aukso kalnu, bet Klermon Ferano deputatas Goltjė de Bioza, bijodamas, kad departamentas su tokiu pavadinimu negaus jokio finansavimo, pasiūlė pakeisti pavadinimą.

Geografija

Piui de Domo departamentas ribojasi su Luaros, Aljė, Aukštutinės Luaros, Korezo, Kantalio, bei Krezo departamentais.

Klimatas

Klimatas griežtai kontinentinis su nedidele Atlanto įtaka.

Politika

Departamentą Prancūzijos senate atstovauja Mišelis Andrė, Mišelis Šarasas ir Žanas Markas Žijaras, Atstovų rūmuose – 6 deputatai. Generalinę tarybą sudaro 61 narys, kurių po pusę renkami kas trejus metus šešerių metų kadencijai.
Juozas Daubaras

Juozas Daubaras (1895 m. gruodžio 15 d. Remeikiai, Vabalninko valsčius – 1982 m. lapkričio 7 d. Vilnius) – Lietuvos fotografas.

Biografija

1909–1914 m. mokėsi ir gyveno JAV. 1918 m. grįžo į Lietuvą. Fotografavo nuo 1921 m., daugiausia Vabalninko miestelio ir jo apylinkių gyvenimo vaizdus, gyventojus (elgetas, prekeivius, gimnazistus, ūkininkus). 1933 m. dalyvavo kilnojamoje parodoje Šiauliuose. Iki 1970 m. padarė apie 20 000 negatyvų. Fotografo negatyvus ir nuotraukas saugo Lietuvos nacionalinis muziejus, Šiaulių fotografijos muziejus, Biržų krašto muziejus „Sėla“, Vilniaus Gaono žydų muziejus.
Genovaitė Damulienė

Biografija

1988 m. baigė Lietuvos veterinarijos akademiją, zooinžinierė. 1998–2003 m. Tauragės apskrities viršininko administracijos apskrities sekretorė, 2003 m. Šilalės rajono savivaldybės tarybos sekretorė, 2005 m. VšĮ Šilalės turizmo ir verslo informacijos centro vedėja.
Lietuvos centro sąjungos, nuo 2006 m. Pilietinės demokratijos partijos narė.
Nuo 2007 m. Šilalės rajono savivaldybės tarybos narė.
Sutuoktinis Antanas Damulis, vaikai Antanas, Dovydas, Kasparas.
Langobardų istorija

Langobardų Istorija (lot. Historia Langobardorum) – benediktinų vienuolio Pauliaus Dykono istorinis kūrinys lotynų kalba, parašytas VIII a. pabaigoje, pasakojantis apie langobardų genties istoriją, pradedant nuo mitinių personažų iki karaliaus Liutprando mirties (743 m.). Jame taip pat yra informacijos apie Bizantiją ir frankus. Kūrinys susideda iš šešių knygų, parašytų 787–796 m.
Liucijus Albertas Dringelis

Liucijus Albertas Dringelis (g. 1931 m. lapkričio 5 d. Varėna) – Lietuvos architektas, humanitarinių mokslų daktaras.

Biografija

1956 m. baigė Kauno politechnikos institutą. 1983 m. Architektūros mokslų kandidatas.
1957–1965 m. dirbo Miestų statybos projektavimo instituto Kauno filiale, nuo 1965 m. Architektūros ir statybos institute Kaune. Nuo 1995 m. Kauno technologijos universiteto Statybos ir architektūros fakulteto dėstytojas, Architektūros ir kraštotvarkos katedros docentas.
Ferruccio Lamborghini

Ferruccio Elio Arturo Lamborghini (1916 m. balandžio 28 d. – 1993 m. vasario 20 d.) buvo Italijos verslininkas.
Werner Schützler

Biografija

Gimė 1902 m. liepos 20 d. Bruzdeilyne. 1929 m. Štetine susituokė su Margarete Bäcker. 1933 m. į valdžią atėjus naciams buvo suimtas ir kalinamas, paleistas 1934 m. pabaigoje. Paleistas persikėlė dirbti žemės ūkio mašinų inžinieriumi į Hanoverį. Nuo 1950 m. sausio 9 d. iki 1951 m. balandžio 30 d. buvo Žemutinės Saksonijos landtago deputatas. Mirė 1994 m. gegužės 27 d. Bad Saulgaue.
Henrikas IV (Kastilija)

Vedybos ir vaikai

15 metų kardinolo Chuano de Servanteso sutuoktas su savo pussesere Blanka Navariete, karalienės Blankos I Navarietės ir Aragono karaliaus Jono II dukterimi. Pora vaikų neturėjo ir 1453 popiežius Mikalojus V sutiko santuoką panaikinti.
Antroje santuokoje (1455–1474) su Chuana Portugale (*1439 †1475) Henrikui gimė vienintelė duktė Chuana (*1462 †1530).
Latavėnai

Istorija

1944–1963 m. buvo Latavėnų apylinkės centras.
Australijos lietuvių periodika

Australijos lietuvių periodika – periodiniai leidiniai, kuriuos leido arba leidžia Australijos lietuviai.

Lietuviai Australijoje

Pirmieji lietuviai į Australiją atvyko XIX a. pabaigoje. Brisbeno apylinkėse buvo susikūrusi lietuvių žemdirbių kolonija, kuri vėliau iširo. 1939 m. Australijoje gyveno apie 1000 lietuvių. Po Antrojo pasaulinio karo iš Vakarų Europos atvyko dar 8000 lietuvių. 1983 m. buvo beveik 10 000, 1995 m. – per 8000 lietuvių.

Lietuvių spauda

Pirmieji lietuviški periodiniai leidiniai Australijoje buvo 1947 m. pradėtas leisti skautų biuletenis „Žvalgas“, ėjęs iki 1948 m., bei rotatorinis leidinys „Australijos lietuvių bendruomenės informacijos“, ėjęs 1948–1951 m. 1948 m. Adelaidėje pasirodė ir pirmasis lietuviškas laikraštis „Australijos lietuvis“, leistas iki 1956 m., savaitraštis „Mūsų pastogė“, einantis iki šių dienų, bei mėnesinis žurnalas „Užuovėja“, ėjęs iki 1950 m. 1950 m. Adelaidėje įsteigtas parapijos informacinis laikraštis „Šventadienio balsas“, 1953–1955 m. Melburne ėjo religinis tautinis žurnalo formato laikraštis „Švyturys“. 1956 m. taip pat Melburne Australijos lietuvių katalikų federacijos valdyba įsteigė savaitraštį „Tėviškės aidai“. Kaip šio savaitraščio priedas 1962 m. pradėtas leisti lietuvių ateitininkų dvimėnesis laikraštis „Ateities žingsniai“, o 1965–1979 m. ėjo literatūrinis priedas „Verpetai“. Nuo 1960 m. Adelaidėje leidžiamas dvisavaitis informacinis biuletenis „Adelaidės lietuvių žinios“, nuo 1963 m. – iliustruotas žurnalas anglų kalba „News Digest“ (Naujienų apžvalga), nuo 1975 m. – trimėnesis žurnalas „Baltic News“ (Baltijos naujienos), nuo 1977 m. – skautų biuletenis „Tėvynės židinys“, nuo 1982 m. – Vytenio šaulių kuopos biuletenis „Lietuva – lietuviams“, nuo 1993 m. – vyresnio amžiaus lietuvių ketvirtinis žurnalas „Bičiulis“.
Žydrūnas Urbonas

Biografija

2007 m. baigė Lietuvos kūno kultūros akademiją, sporto mokytojas.
VšĮ „Utenos Juventus“ prezidentas.
Lietuvos socialdemokratų partijos Utenos rajono skyriaus narys. Nuo 2011 m. Utenos rajono savivaldybės tarybos narys. 
Žmona Dalia, vaikai Rojus, Ignas
Live at Benaroya Hall

Albumo detalės

Koncertas buvo pilnai akustinis ir skirtas „YouthCare,“ ne pelno siekiančiai labdaros organizacijai, įsikūrusiai Sietle. Albumas taip pat buvo išleistas ir viniliniu pavidalu. Jį sudarė riboto, 2000 kopijų, keturių vinilinių plokštelių rinkinys. Kiekvienas rinkinys buvo numeruotas ranka ir visos kopijos buvo išparduotos vos per kelias valandas.
Albumas buvo išleistas BMG leidykloje, su kuria grupė pasirašė vieno albumo kontraktą. Vėliau grupė pasirašė kontraktą su šiai leidyklai priklausančia leidykla J Records ir joje išleido albumą „Pearl Jam“. „Live at Benaroya Hall“ debiutavo 18 „Billboard 200“ topo vietoje ir per pirmą savaitę JAV buvo parduota 52,000 kopijų.
Galisų kalba

Dialektai

Galisų kalba turi daug dialektų, tačiau abipusis supratimas yra visiškas.
Tarybų Latvijos armija

Formavimas

1918 m. gruodžio 8 d. RTFSR DVRA glavkomo direktyva № 436/ш buvo suformuota Latvijos kariuomenės armijos grupė ('Армейская группа войск Латвии), įėjusi į DVRA Vakarų armijos sudėtį. Pagal 1918 m. gruodžio 27 d. glavkomo direktyvą № 539/ш grupė Šiaurės fronto 1918 m. gruodžio 29 d. įsakymu № 0752 buvo perkelta į 7-ąją armiją.
1919 m. sausio 4 d. RRKT nutarimu Latvijos armijos grupė reorganizuota į Tarybų Latvijos armiją (rus. Армия Советской Латвии). 1919 m. sausio 5 d. glavkomo direktyva № 606/ш Tarybų Latvijos armija tapo tiesiogiai pavaldi glavkomui.
1919 m. vasario 6 d. glavkomo direktyva № 578/оп 771/ш armija operaciniu požiūriu pavaldi Šiaurės fronto vadovybei, o nuo 1919 m. vasario 19 d. įėjo į naujai suformuotą Vakarų frontą (1919 m. vasario 12 d. glavkomo direktyva № 795/ш).
1919 m. birželio 7 d. glavkomo direktyva № 2188/оп Tarybų Latvijos armija pervadinta į DVRA 15-ąją armiją.
Armijos štabas buvo įsikūręs Daugpilyje (Dvinske).

Kovos veiksmai

Tarybų Latvijos armija buvo suformuota išsyk po to, kai tarybinė kariuomenė užėmė Rygą. Ji visą sausį vykdė puolamąsias operacijas Latvijos teritorijoje prieš baltagvardiečius, vokiečių dalinius ir Latvijos respublikos kariuomenę. Sausio pabaigoje Latvijos STR kariuomenė buvo užėmusi beveik visą Latvijos teritoriją, išskyrus Liepoją ir jos apylinkes. 1919 m. vasarį tarybinė kariuomenė perėjo prie gynybos, o Tarybų Latvijos armijai teko kautis ir su Estijos kariuomene, kam teko sustiprinti dešinįjį sparną. Taip buvo dėl tarybinės Estliandijos armijos nesėkmingų kovos veiksmų kautynėse su Estijos Laikinosios vyriausybės kariuomene 1919 m. vasarį.
Remiantis 1919 m. birželio 1 d. RTFSR Centrinio vykdomojo komiteto dekretu „Apie Rusijos, Ukrainos, Latvijos, Lietuvos ir Baltarusijos tarybinių respublikų suvienijimą kovai su tarptautiniu imperializmu“ (Об объединении советских республик России, Украины, Латвии, Литвы и Белоруссии для борьбы с международным империализмом) Tarybų Latvijos armija buvo pervadinta DVRA 15-ąja armija.
EB/Streymur

Istorija

Klubas įkurtas 1993 m., kai susijungė Eiðis Bóltfelag (EB) ir Streymur Hvalvík. 
Buvo suformuotas naujas klubas, kuris iškopė į elito divizioną.