google/wiki40b huggingface dataset:
David Borwein

Biografija

Gimė 1924 m. Kaune. Dirbo Sent Andruse, vėliau persikėlė į Londoną Kanadoje, kur dirbo matematiku Vakarų Ontarijo universitete. Tyrinėjo integralus, tikimybių teorijas, išvestines, finansinę matematiką. Buvo Kanados matematikų bendrijos prezidentas. Kartu su sūnumi Jonathan Borwein sukūrė Borveino integralą.
Ona Labanauskaitė

Biografija

1924 m. baigė Šiaulių gimnaziją, 1933 m. – Vytauto Didžiojo universiteto Teisių fakultetą. Iki 1935 m. Lilio universitete (Prancūzija) studijavo socialinius ir politinius mokslus, gavo daktarės laipsnį.
1935-1937 m. dienraščio Rytas atsakingoji redaktorė. 1937-1940 m. redagavo žurnalus „Moteris“, „Pavasaris“, „Jaunimo vadas“, „Liepsnos“. 1944 m. pasitraukė į Vokietiją, žurnalo „Tėvynės sargas“ redaktorė. Gyvendama JAV, 1949-1956 m. dirbo dienraščio „Draugas“ redakcijoje. Nuo 1961 m. gyveno Niujorke, laikraščio „Draugas“ specialioji korespondentė prie Jungtinių Tautų. 1966-1972 m. rengė savaitraščio „Darbininkas“ tarptautinių žinių skyrių. Išvertė religinio turinio knygų.
Valandovas

Istorija

Dabartinio miesto teritorijoje, žmonės gyvena maždaug nuo X–VII a. prieš mūsų erą. Romos laikais buvo žinomas kaip Mal Konstantinopol (liet. Mažasis Konstantinopolis).
XIX a. pab. – XX a. pr. priklausė Osmanų imperijai. Po Balkanų karų, 1913 m., tapo Serbijos karalystės dalimi, vėliau iki 1941 m. buvo Jugoslavijos karalystės sudėtyje. Nuo 1941 iki 1944 m. buvo okupuotas Bulgarijos karalystės.
Pitha

Pitha (beng. পিঠা = piṭha, orijų kalba:ପିଠା, asamiečių kalba:পিঠা) - tešlos gaminių grupė, plačiai paplitusi Rytų Indijoje: Bengalijos, Orisos ir Asamo virtuvėse. Šie gaminiai pasižymi labai įvairia forma, gamybos būdu. Dažniausiai gaminami iš ryžių miltų, retesniais atvejais iš kviečių miltų ar palmių.

Gamyba

Pithai naudojami dažniausiai ryžių miltai, iš kurių padaroma tešla. Būna įdarytos ir neįdarytos pithos. Jas įdarant, įdaras vadinamas pur. Nesaldiems įdarams naudojami kalafioras, kopūstas, ridikas, bulvė ir pan. Saldiems įdarams naudojami cukrus, nerafinuotas cukranendrių cukrus, palmių sirupas, riešutai ir pan. Pitos gali įgyti pačią įvairiausią formą, priklausomai nuo regiono ir rūšies. Pithos verdamos riebaluose, kepamos keptuvėje, verdamos garuose.
Paprastai pitha valgoma pusryčiams, arba kaip užkandis, desertas prie arbatos.
Vytautas Nasvytis

Biografija

Tėvas Lietuvos kariuomenės gydytojas Kazimieras Nasvytis, brolis architektas Algimantas Nasvytis, sesuo aktorė ir radijo diktorė Undinė Nasvytytė, žmona balerina Ada Nasvytienė.
1952 m. baigė LSSR dailės institutą. 1952–1954 m. dirbo Respublikinėse architektūros dirbtuvėse Vilniuje, 1952 m. dar ir Sąjunginės žemės ūkio parodos Maskvoje Lietuvos paviljono dailininkas. Nuo 1953 m. LSSR dailės instututo dėstytojas. 1960–1990 m. Miestų statybos projektavimo instituto architektas, nuo 1962 m. projektų vyr. architektas. 1985–1995 m. LSSR dailės instituto Architektūros katedros vedėjas, nuo 1979 m. profesorius. 
1995–1997 m. Vilniaus miesto savivaldybės tarybos narys (Tėvynės Sąjunga).

Kūryba

Sukūrė skulptūrinių ir antkapinių paminklų architektūrinių dalių, apipavidalino interjerų, parodų ekspozicijų. 1965 m., 1970 m., 1975 m., 1980 m., 1985 m. Lietuvos dainų švenčių vyr. dailininkas. Daugelio architektūrinių konkursų laureatas ir prizininkas.
Rozalimo valsčius

Rozalimo valsčius buvo šiaurės Lietuvoje. Centras – Rozalimas.
Daisecuzano nacionalinis parkas

Gamta

Daisecuzano nacionalinis parkas žymus savo gamta, čia sutinkamos kelios retos rūšys. Čia yra didelė rudųjų lokių populiacija. Taip pat čia sutinkami kiškėnai, beuodegiai žinduoliai. Parko miškus sudaro ajaninės eglės, Sachalino kėniai. Iš 450 alpinių augalų, sutinkamų Hokaide pusė randama Daisecuzano nacionaliniame parke.
Saitama Super Arena

Saitama Super Arena – universalus, tarptautinio lygio sporto, pramogų ir verslo kompleksas Saitama mieste, Japonijoje. Arena buvo atidaryta 2000 metais, jos aukštis – 66 metrai.
Arenos maksimali talpa yra 37 tūkst. žiūrovų. Priklausomai nuo susirenkančios publikos dydžio, arenos talpa gali būti pakoreguota perstumdant tribūnas, taip pasiekiant betarpiškesnį žiūrovų stebėjimą.
Dėl ypatingų savybių, kad areną galima greitai pertvarkyti kitokio pobūdžio varžyboms, ji buvo apdovanota Business Week/Architectural Record Award.
Arenos viduje veikia Džono Lenono muziejus, kuriame eksponuojami muzikanto daiktai. Dažnai arenoje vyksta puroresu (japonų profesionalaus restlingo) varžybos.
Joje vyko 2006 m. Pasaulio krepšinio čempionato grupės rungtynės, taip pat finalinės rungtynės.
Žemutinis Tagilas

Istorija

Įkurtas 1721 m., 1722 m. ėmė veikti vario lydymo gamykla. 1919 m. suteiktos miesto teisės.
Karolis Vielopolskis

Biografija

Lenkijos bajorų Vielopolskių giminės atstovas, herbo „Starykon“ savininkas. Pranciškaus Vielopolskio (1658–1732) ir Terezos Magdelenos Tarlo (m. 1700) vyresnysis sūnus. Broliai – Janas ir Jeronimas.
Pinčuvo 9-tas ordinatas (1732–1773), Šventosios Romos imperijos grafas (Živco ir Peskovo grafas) ir Ginzagos-Myškovskio markgrafas.
Užėmė Karūnos didžiojo vėliavininko (1753–1773), Karūnos žirgininko (1731–1754), Karūnos prievaizo (1728–1731), generalinio Krokuvos seniūno (1732–1768), šarvuotos vėliavos rotmistro pareigybes.
1733 metais buvo išrinktas pasiuntiniu (deputatu) į elekcinį seimą, kur palaikė Stanislovo Leščinskio kandidatūrą į Lenkijos karaliaus sostą. Tais pačiais 1733 metais – Krokuvos pavieto konfederacijoje, sudaryto Stanislovo Leščinskio gynybai, konsuliaras.
1731 metais buvo apdovanotas Baltojo erelio ordinu.
Elegba

Elegba, taip pat Elegbara, Ešu (Èṣù) Afrikos tautos jorubų mitologijoje – falinė dievybė, turinti triksterio savybių. Vėlesniuose mituose – blogio įsikūnijimas.
Su jorubais pateko į Lotynų Amerikos juodaodžių tikėjimus, vudu.
Gvarda

Istorija

Gvarda įkurta 1199 m. karaliaus Sanšo I nurodymu.
Novi Travnikas

Istorija

1980–1992 m. miestas vadinosi Pucarevo.
Eskvinas (Vesekso karalius)

Eskvinas (s. angl. Æscwine; m. 676 m.) – Vesekso karalius (674–676 m.), Kenfuso sūnus.

Biografija

Eskvinas, tikėtina, nebuvo vienintelis Vesekso valdovas tuo laiku. Matyt, po Kenvalo mirties prasidėjo dešimties metų pilietinis karas, kada Veseksą vienu metu valdė keli žmonės. Beda vadina juos „smulkiais karaliais.“
Eskvinui pavyko sustabdyti mersiečių antplūdį į Veseksą. 675 metais jis sumušė Mersijos karalių Vulfcherą prie Bidanchefordo. Tačiau Eskvinas greitai tapo tuo metu Vesekse vyravusios nesantaikos auka.
Vaharšapatas

Istorija

Žinomas nuo IV–III a. pr. m. e., nuo seno vadinamas Vaharšapatu. 1945–1991 m. oficialiai vadintas Ečmiadzinu. Dabar vartojami abu pavadinimai, tačiau Vaharšapatas laikomas oficialiuoju.
Stasys Stačiokas

Biografija

1960 m. baigė Vilniaus universiteto Teisės fakultetą ir liko jame dėstyti. 1973–1990 m. Teismo ekspertizės mokslinio tyrimo instituto direktorius, tuo pat metu dėstė Universitete. 1990–1993 m. Vilniaus Universiteto Teisės fakulteto docentas. 1993–1996 m. ir 1999–2008 m. Konstitucinio Teismo teisėjas, 1996 m. Vilniaus universiteto Tarptautinių santykių ir politikos mokslų instituto socialinių mokslų daktaras, docentas. 1996–1999 m. Seimo narys. Nuo 2008 m. Mykolo Romerio universiteto plėtros prorektorius.
1990–1992 m. dalyvavo kuriant Lietuvos Respublikos Konstitucijos projektą, buvo Lietuvos valstybinių delegacijų deryboms su Rusija narys.
Kelių knygų ir daugiau kaip 100 straipsnių konstitucinės teisės, žemės teisės ir politinių mokslų klausimais autorius. Dėstė konstitucinę teisę Vilniaus universiteto Teisės fakultete, vadovavo konstitucinės teisės krypties disertacijoms (mokslinių darbų vadovas), keleto disertacijų gynimo komitetų narys, pirmininkas.
Lietuvos teisininkų draugijos, Lietuvos politinių mokslų asociacijos ir Europos įstatymų leidybos asociacijos narys.
Žmona Irena, sūnūs Donatas ir Rimantas.
Borisas Luchtanas

Borisas Luchtanas (1910 m. sausio 25 d. Rudnia Počiajevskaja, Rovno sritis – 2007 m. balandžio 2 d. Vilnius) – Lietuvos gydytojas onkologas, ginekologas, habilituotas biomedicinos mokslų daktaras. Vienas pirmųjų onkologų Lietuvoje.

Biografija

1935 m. baigė Vilniaus universitetą. 1970 m. medicinos mokslų daktaras.
1935–1939 m. dėstė Vilniaus universitete, dirbo Vilniaus universiteto klinikoje ir Vilniaus Šv. Jokūbo ligoninėje gydytoju. 1939 m. prasidėjus Antrajam pasauliniam karui mobilizuotas į Lenkijos kariuomenę tarnavo bataliono gydytoju, per Lenkijos kampaniją pateko į nelaisvę, iš jos pabėgo. 1944–1945 m. tarnavo TSRS kariuomenėje chirurgu. 1940–1950 m. Respublikinio onkologinio dispanserio gydytojas, 1950–1956 m. vyr. gydytojas. 1957–1975 m. Onkologijos mokslinio tyrimo instituto direktoriaus pavaduotojas, 1975–1989 m. mokslinis sekretorius.
Sūnus Aleksiejus Luchtanas.

Mokslinė veikla

Parašė daugiau, kaip 60 mokslinių straipsnių. Svarbiausi darbai apie moters lytinių organų vėžio recidyvų, kiaušidžių piktybinių navikų kompleksinį gydymą.
Skultiškiai

Aplinkinės gyvenvietės

Dagiškis – 1,5 km
Apušynė (Biržai) – 1,4 km
Akmeniškis (Parovėja) – 0,9 km
BIRŽAI – 16 km
Kraniškis – 1 km
Kazys Sprangauskas

Kazys Sprangauskas (1895 m. lapkričio 21 d. Kaunas – 1949 m. gegužės 9 d. Bolšaja Murta, Krasnojarsko kraštas, Rusija) – Lietuvos karinis veikėjas, brigados generolas.

Biografija

Gimė Kauno konkės konduktoriaus šeimoje, augo pas senelį Šlienavoje – dabartiniame Kauno rajone. 1914 m. baigė Veiverių mokytojų seminariją. Pirmojo pasaulinio karo metais tarnavo Rusijos imperijos kariuomenėje.
Nuo 1919 m. gruodžio 1 d. Lietuvos kariuomenės savanoris, tarnavo Pirmajame pėstininkų pulke, dalyvavo nepriklausomybės kovose. 1924 m. rugpjūčio 15 d. baigė Aukštuosius karininkų kursus Kaune. 1925–1926 m. Šeštojo pėstininkų pulko vadas. Šį pulką išformavus, laikinai ėjo Ketvirtojo pėstininkų pulko vado pareigas. 1931–1934 m. mokėsi Generalinio štabo akademijoje. Ją baigęs gavo pulkininko laipsnį. 1935 m. Ketvirtojo pėstininkų Lietuvos Karaliaus Mindaugo pulko vadas, nuo 1936 m. sausio 3 d. Pirmosios pėstininkų divizijos štabo viršininkas, vėliau Generalinio štabo 1-ojo skyriaus viršininkas.
1940 m. pasitraukė iš tarnybos ir pradėjo dėstyti Generalinio štabo akademijoje. 1940 m. brigados generolas, o TSRS okupavus Lietuvą, birželio mėn. paskirtas Lietuvos liaudies kariuomenės štabo viršininko padėjėju. Išėjęs į atsargą nuo 1941 m. sausio 16 d. pradėjo dirbti Birštono pradinės mokyklos vedėju, bet 1941 m. birželio 14 d. suimtas ir išvežtas į Sibirą. Iki 1949 gegužės mėn. kalėjo keliuose Mordovijos lageriuose. Pervežtas į Krasnojarsko kraštą netrukus mirė ir palaidotas B. Murtos kapinėse.
Ada (Gana)

Istorija

XVI a. per Adą olandai prekiavo su Europa. Jie čia 1775 m. įkūrė prekybos postą. Vėliau teritoriją užėmė danai, kurie tuo metu valdė didžiąją dalį pakrantės į rytus nuo Akros. Danai čia 1783 m. pastatė Kongensteino fortą. Vėliau fortą įsigijo britai, kurie čia prekiaudavo vergais ir gabendavo juos į Amerikas. Be vergų, iš Ados į kitas valstybes daugiausiai gabenti palmių aliejus, palmių vaisių sėklelės, guma. Patogi geografinė padėtis (Ada įsikūrusi prie Voltos upės žiočių) leido greitai nugabenti produktus iki uosto prieplaukos. Ekonominis bumas pasiektas XX a. pr.
Lietuvos laidas

Lietuvos laidas – Panevėžio akcinės bendrovės „Lietkabelis“ ketvirtinis leidinys, leistas nuo 1989 m. lapkričio 3 d. iki 1999 m.

Istorija

Iki 1992 m. kovo buvo leidžiamas kaip dvisavaitis, iki 1996 m. vasario – kaip mėnesinis laikraštis. Tiražas 1989 m. – 600 egz., 1997 m. – 250 egz.
Redaktorius Z. Merkelis (nuo 1989 m.), redakcinė kolegija: J. Klybas ir kt.
Vakarų Čalukjų dinastija

Istorija

Silpstant centrinei Raštrakutų valdžiai, kadaise valdžiusios Čalukjų dinastijos atstovas Tailapa II sukilo, ir 973 m. užėmė imperijos sostinę Manjachetą. Sutramdžius maištaujančius kraštus, buvo atkurta centrinė valdžia.
Labai svarbios čalukjams buvo Andhros teritorijos, kurias senovėje valdė jų protėviai, ir kurių valdančioji dinastija buvo jiems giminingi Rytų Čalukjai. Silpstanti Rytų Čalukjų valstybė XI a. tapo nuožmios kovos tarp Vakarų čalukjų ir tamilų Čola imperijos objektu.
Somešvara II laikais 1042 sostine tapo Kaljanis. Jo sūnaus Vikramaditjos VI laikais buvo didžiausias valstybės suklestėjimas tiek kariniame, tiek kultūriniame lygmenyse.

Kultūros pasiekimai

Čalukjų imperijoje klestėjo vietinė kanadų kultūra, literatūra ir mokslas. Architektūroje paplito ypatingai dekoratyvus, pilnas ornamentų stilius.

Žlugimas

Po Vikramaditjos mirties prasidėjo imperijos silpimas. 1149 m. rytuose atsiskyrė Andhra, kur susikūrė Kakatijų imperija. 1157-83 m. Bidžalos II valdomi Kalačuriai pietuose užėmė sostinę Kaljani ir laikinai atsiskyrė nuo Imperijos, tačiau vėl buvo prijungti Somešvaros IV laikais.
1189 m. imperija nustojo egzistuoti ir buvo padalinta tarp Hoišalų imperijos pietuose ir Deogiri karalystės šiaurėje.
Kosmodromas

Kosmodromas – teritorija, kurioje išsidėstę kosminių aparatų paleidimo kompleksai. Dažniausiai kosmodromai statomi mažai gyvenamuose plotuose, atokiau nuo gyvenviečių, kad nelaimės atveju būtų padaryta kuo mažiau žalos, ir turi daugiau nei vieną paleidimo kompleksą.
Tinkamiausia vieta kosmodromui – ekvatorius. Ekvatoriuje paleista raketa nešėja geriausiai išnaudoja Žemės sukimąsi ir gali sunaudoti 10 % mažiau energijos nei paleista šiaurėje arba pietuose.

Istorija

Pirmoji raketa, kuri pasiekė kosmosą buvo V-2, paleista iš Pėnemiundės, Vokietijos, 1944 m., Antrojo pasaulinio karo metu. Po karo, sukurtos 70 V-2 raketų buvo atgabentos į White Sands kosmodromą atlikti testiniams paleidimams. 47 iš šių raketų pasiekė aukščius tarp 100 km ir 213 km.
Ivano Frankivskas

Geografija

Srities to paties pavadinimo centras yra išsistatęs prie Bistricos upės, apie 115 km į pietryčius nuo Lvovo. Tai verslo, pramonės ir kultūros centras, esantis derlingų žemumų regione šiaurinių Karpatų papėdėje. Išsidėstęs 120 metrų virš jūros lygio aukštyje. 
Automobilių ir traukinių pramonė, metalo apdirbimas, naftos ir dujų įranga, plataus vartojimo prekės. Veikia universitetas, medicinos institutas, teologijos institutas, verslo mokykla. Taip pat yra dramos teatras, lėlių teatras, filharmonijos orkestras, huculų dainų ir šokių ansamblis, regioninės istorijos muziejus. Centre yra sena rotušė, XVIII a. jėzuitų kolegija, buvusi armėnų bažnyčia, miesto tvirtovės liekanos.

Istorija

Miestą 1662 m. įkūrė lenkų feodalas buvusio Zabolotivo (ukr. Заболотів) kaimo vietoje. XVII-XVIII a. miestas buvo prekybos centras. 1772 m. atiteko Austrijai-Vengrijai. 1848 m. čia prasidėjo ukrainiečių tautinis judėjimas, 1885 m. mieste įsikūrė Ukrainos unitų bažnyčios vyskupija. 1918 m. gruodį – 1919 m. gegužę, lenkams okupavus Lvovą, miestas buvo trumpalaikės Vakarų Ukrainos Liaudies Respublikos sostine, tačiau 1919 m. irgi buvo okupuotas Lenkijos. 1939 m. buvo perduotas Ukrainos Tarybų Socialistinei Respublikai. Nuo 1991-ųjų nepriklausomos Ukrainos miestas.
Iki 1962 m. miestas vadinosi Stanislavivas (Станиславів), tačiau buvo pervadintas garsiojo ukrainiečių poeto Ivano Franko (1856–1916) garbei.
2006–2015 m. Ivano Frankivsko meru buvo lietuvis Viktoras Anuškevičius, pripažintas labiausiai matomu tarp Ukrainos miestų merų.
Nsel 30 indeksas

NSEL 30 indeksas – Lietuvos akcijų rinkos indeksas, susidedantis iš 30 didžiausių Vilniaus vertybinių popierių biržoje listinguojamų bendrovių laisvų akcijų verčių pokyčių. Indeksas pradėtas skaičiuoti 2000 metų kovo 31 d., pradinė skaičiavimo reikšmė 100. „NSEL 30” indeksas atspindi beveik 98 % Vilniaus Vertybinių popierių biržoje prekiaujamų (laisvų) vertybinių popierių rinkos. Į indeksą taip pat įskaičiuojami bendrovių išmokėti dividendai.
Indekso sudarytojas - UAB „Investicijų portfelių valdymas“. Pagal šį indeksą formuojama investicinio „NSEL 30 indekso fondo“ investicijų politika. Indekso sudėtis keičiama kiekvieno ketvirčio pirmą darbo dieną.
Vytis (laikraštis)

Istorija

Leido ir redagavo E. Činkovaitis, nuo 1928 m. Nr. 4 – R. Serafinavičius. Ėjo dukart per mėnesį. Spausdino spaustuvė „Zorza“, K. Levkavičiaus ir „Ruch“ spaustuvės Vilniuje. Išėjo 45 numeriai.
Rašė apie lenkų okupacinės valdžios nutautinimo politiką, kvietė saugoti lietuvių tautos istoriją, tradicijas, kultūrą ir kt.
Agos Buriatų autonominė apygarda

Istorija

Apygarda sudarta 1937 m. rugsėjo 26 d. 2008 m. kovo 1 d. Agos Buriatų autonominę apygardą sujungta su Čitos sritimi į Užbaikalės kraštą.

Geografija

Apygarda išsidėsčiusi pietų Užbaikalėje, kalnuose (aukštis iki 1663 m). Klimatas vidutinių platumų, ryškiai kontinentinis. Vidutinė sausio temperatūra -24 °C, liepos 18 °C. Kritulių iškrenta ~400 mm per metus. Didžiausios upės – Ononas ir Aga. Žemumose vyrauja stepės, aukščiau 1000 m – maumedžių miškai (dengia trečdalį apygardos ploto).

Ekonomika

Kalnakasyba, miškininkystė. Ganyklinė gyvulininkystė. Grūdinių kultūrų (kviečių, avižų, miežių) pasėliai.
Juga (Moldavija)

Biografija

Juga Bekojis šalį valdė apie šešis mėnesius, niekuo neišsiskirdamas. Duomenų apie jo valdymą labai mažai. Manoma, kad Juga buvo nuverstas nuo sosto Murči Senojo intervencijos metu, kuris prisidėjo Aleksandrui Gerajam užimti Modavijos sostą.
Manoma, kad jis turėjo žmoną Anastasiją. OP patsa Juga buvo palaidotas vienuolyne, Vaslui mieste.
Skola (filmas)

Turinys

Du jauni, pradedantys verslininkai Stefanas ir Adamas nusprendžia imtis biznio – skuterių importo iš Italijos, tačiau bankai atsisako suteikti paskolą. Kai atrodo, kad idėjos teks atsisakyti, vienas vyrų susitinka seną pažįstamą Gerardą, kuris netikėtai sutinka paskolinti reikiamą sumą. Reikalai ima drastiškai blogėti, kuomet paaiškėja, kad Gerardas priklauso rusų mafijai ir kasdien reikalauja vis didesnės pelno dalies. Susitarti jiems niekaip nepavyksta, o supykę banditai pereina prie fizinių grasinimų šeimos nariams ir reikalavimų perleisti nekilnojamą turtą. Vyrai bando ieškoti policijos pagalbos, tačiau bergždžiai. Matydami, kad situacija be išeities ir niekas jiems negali padėti, Adamas su Stefanu užpuola ir nužudo Gerardą bei jo padėjėją. Už šį nusikaltimą policija juos suima ir įkalina 20-čiai metų...
Punia

Aplinkinės gyvenvietės

BUTRIMONYS – 11 km
ALYTUS – 13 km

Pavadinimo kilmė

Punios vardas yra sunkiai paaiškinamas. Jį būtų galima sieti su bendriniais žodžiais pūnė arba pūnia („klojimo užgardis pelams supilti, peludė; tvartas; diendaržis, laidaras; būda, palapinė; ola, urvas, landa“), bet neaišku, kaip ū pavirto į trumpą u. Galbūt pirmesnioji pavadinimo lytis ir buvusi su ilgąja raide, tačiau to nepatvirtina rašytiniai šaltiniai. Kita vertus, istorinio pagrindo tokiai kilmei galima rasti: kadaise abipus Nemuno būta didžiulių Punios girių (dabar belikęs tik Punios šilas), kurias kolonizuojant tam tikro būsto (būdos, laidaro, diendaržio ir pan.) pavadinimai kartais virsdavo gyvenviečių vardais (pvz., Ąžuolų Būda).
Kiek paprastesnis, bet gal ir tikresnis, Punios vardo paaiškinimas būtų nuo pro kaimą tekančio upelio – Punelės (dešinysis Nemuno intakas) vardo. Visiškai galimas dalykas, kad anksčiau upelis vadinosi Punia, nuo jo pavadinimą „pasiskolino“ gyvenvietė, o jai išaugus upelis gavo mažybinę priesagą (pvz., kaip Ukmergė, Vilnius ir kiti vietovardžiai).

Legendos

Punia ilgą laiką siejama su Pilėnų pilies tragedija. Ją aprašė Vincas Krėvė kūrinyje „Sena pasaka apie narsųjį kunigaikštį Margirį, Punios valdovą“, Maironis eilėraštyje „Ant Punės kalno ties Nemunu“, Liudvikas Kondratovičius-Sirokomlė poemoje „Margiris“, Vytautas Klova sukūrė operą „Pilėnai“.
Lakenua

Priežiūra

Šį šiurkščiaplaukį šunį maždaug du kartus per metus (nelygu kailis) reikia apkirpti. Negalima nukirpti šuns plikai, nes kailis bus sugadintas keleriems metams. Šunį būtina ne tik kartais apkirpti, bet ir šukuoti retomis šukomis. Pakankamai mankštinamas lakenua mielai gyvena būdoje, jei jam nestinga šeimininko dėmesio.

Charakteris

Ištvermingas, drąsus, sargus, gyvus, prieraišus, tvirto būdo šuo.

Dresūra

Lakenua auklėti nesunku. Šie šunys geriausiai tinka santūriems, stiprios valios, pasitikintiems savimi žmonėms. Lakenua itin nuovokūs ir mėgsta mokytis naujų dalykų. Šiems šunims netinka ilgos, vienodos treniruotės.

Elgesys su kitais gyvūnais ir žmonėmis

Paprastai su vaikais lakenua sutaria, bet kitiems šunims per didelio palankumo nejaučia. Su katėmis ir kitai kambariniais gyvunėliais sugyvena, jei buvo tinkamai išauklėtas.
Mano Karma Mano Kaltė (knyga)

Autobiografijos reziumė

Daniel Lutz gimė Vokietijoje 1979 metais.
Ankstyvoje kūdikystėje Danieliaus tėvai prisijungė prie Harė Krišna judėjimo, esančio Suomijoje, todėl tėvai Danielių išsivežė kartu su savim į Suomiją.
Kai Danieliui buvo 5 metai, jo šeima pervažiavo į Harė Krišna bendruomenę, esančią Švedijoje (Almviks Gård miestelyje), kur jie apsistojo improvizuotai įrengtame konteineryje be termoizoliacijos, be vandentiekio, be tualeto, kur buvo absoliučiai svetimas gyvenimo būdas, kuris reikalavo keltis kiekvieną dieną 4 valandos ryto tam kad atlikt šventyklos patarnavimus. Šioje Švedijos bendruomenėje jiems buvo suteikti nauji sanskrito vardai. Gana greitai, Danielius, dabar jau Devavrata, ir jo 7 metų sesutė buvo priduoti į bendruomenės mokyklą (gurukulą), kurioje prasidėjo Danieliaus košmarai. Nesukdami sau galvos, Danieliaus tėvai atidavė jį sadistiniam pedofilui mokytojui, ir Danielius buvo 3 metus seksualiai ir fiziškai prievartaujamas ir išnaudojamas. Danielius buvo prigąsdintas tylėti. Kadangi Danieliaus sveikata vis blogėjo, tai jo šeima buvo paprašyta palikti bendruomenę. 
Danielius ir jo šeima pervažiavo į Hare Krišna šventyklą Suomijoje, kurioje trumpai palankęs vietinę valstybinę mokyklą, 1990 metais Danielius buvo išsiųstas į gurukulą esančią Mayapur Indijoje. Ten Danielius vėl buvo seksualiai ir fiziškai prievartaujamas, tik šį kartą Danielių prievartavo vyresnieji mokiniai.
1994 metais, būdamas 14 metų, Danielius grižo atgal namo. Danielius bandė lankyti valstybinę mokyklą, tačiau jis negalėjo pritapti prie bendraklasių ir negalėjo suprasti ką pasakoja mokytojai. Danielius metė mokyklą, jis nustojo išvis ką nors daręs. Jam tiesiog reikėjo "laiko pabūt su savim".
Būdamas aštuoniolikos metų, jis pabandė sutvarkyti savo gyvenimą. Danielius pradėjo siuntinėti savo CV, ieškodamas bet kokio darbo, kokį tik išvis galima rasti. Kai kurie iš šių darbų tikdavo, bet nebuvo lengva.
Danielius  Lutz pasakoja: "Aš neturėjau tinkamo išsilavinimo, neturėjau jokios profesijos, jokių įrankių kad patekti į "normalų" pasaulį. Labai sunku išgyventi po tokios traumos. Labai sunku rasti savo vietą pasaulyje, kai jautiesi išduotas dar ankstyvoje vaikystėje. Reikia labai daug laiko ir labai daug darbo tam, kad vėl sugrįžt gyvent atgal į savo kūną, protą ir jausmus ir kad suformuot nors kokius naujus santykius."
2008 metais Danielius nusprendė parašyt memuarus Mano Karma Mano Kaltė, kuriuose jis pasakoja apie savo traumatišką praeitį, išvardindamas vardais savo skriaudikus. Danielius norėjo pamatyt ar jis gali susitaikyti su savo praeitimi, pamatyt ar jis gali parašyt apie siaubingus dalykus, kuriuos jam padarė ISKCON organizacija. ISKCON organizacijos gurukulose tūkstančiams vaikų buvo sulaužytas likimas.
Alfonsas Čeponis

Biografija

1939 m. įstojo į LKJS. 1940 m. Raudonajai armijai okupavus Lietuvą, aktyviai dalyvavo sovietizacijoje. Prasidėjus Vokietijos-SSRS karui pasitraukė į Rusijos gilumą, dirbo karinėje gamykloje, mokėsi radistų mokykloje. 1943 m. vasarą kartu su Juozu Aleksoniu buvo permestas diversiniam darbui į Lietuvą. Yra paskelbta duomenų apie A. Čeponio plėšikavimą iš Kauno gyventojų.  1943 m. gruodžio mėn. traukiantis po diversijos geležinkelio ruože Kaunas-Jonava, buvo sužeistas, slapta gydėsi savo namuose Kaune. Kai susekę vokiečiai bandė jį suimti, susisprogdino granata. 
1958 m. liepos 1 d. SSRS AT prezidiumo įsaku A. Čeponiui suteiktas Sovietų Sąjungos didvyrio vardas. Sovietmečiu jo vardu pavadinta gatvė, kurioje gyveno, mokykla Kaune, kurioje mokėsi, pionierių stovykla Kačerginėje, žvejybinis traleris-šaldytuvas. 1969 m. SSRS paštas išleido 4 kapeikų vertės pašto ženklą, kuriame pavaizduoti trys Sovietų Sąjungos didvyriai: Alfonsas Čeponis, Juozas Aleksonis ir Hubertas Borisa.
Gediminas Mikulėnas

Biografija

2002 m. baigė Joniškio vidurinę mokyklą, Šiaulių universitete studijuoja matematiką ir informatiką. Joniškio Aušros gimnazijos mokytojas.
Partijos Tvarka ir teisingumas narys. Nuo 2007 m. Joniškio rajono savivaldybės tarybos narys.