google/wiki40b huggingface dataset:
Matysas Kaudzytė

Biografija

Augo hernhutiečių šeimoje. Brolio parengtas 1864 m. įstojo į Vecpiebalgos bendruomenės mokyklą, 1868 m. išlaikė mokytojo egzaminus,  1868–1904 m. dirbo mokytoju Vecpiebalgoje, dalyvavo Vecpiebalgos ir Rygos kultūriniame, visuomeniniame gyvenime.

Kūryba

Parašė su broliu pirmą realistinį latvių romaną „Matininkų laikai“. Jame pasakojama apie žemės permatavimą, kai latvių valstiečiai išpirkinėje iš dvarininkų žemes, satyriškai perteikiami XIX a. antros pusės socialiniai ir moraliniai procesai Latvijos kaime. Romano tęsinyje „Nauji matininkų laikai“ vaizduojamas Latvijos kaimas 1917–1919 m. Dar parašė atsiminimų, pirmą didesnę monografiją latvių kalba apie H. Heinę, kelionių apybraižų apie įvairius Europos kraštus, pjesių, religinių, didaktinių, gamtinių ir filosofinių eilėraščių.
1929 m. Kalno Kaibėniuose atidarytas brolių Kaudzyčių muziejus.
Bernau

Istorija

Bernau rašytiniuose šaltiniuose minimas nuo 1296 m. Miestas buvo gerai įtvirtintas, 1432 m. atlaikė husitų apgultį.
Velnio sodas

Velnio sodas – mirmekologijos terminas, naudojamas apibūdinti tam tikriems Amazonijos miškams, kuriuose auga vienintelė medžių rūšis – Duroia hirsuta. Velnio sodai lengvai pastebimi ir atpažįstami, nes labai išsiskiria iš kitų Amazonijos miškų, turtingų savo biologine įvairove. Pasak Stanfordo universiteto biologės Deborah Gordon, miškų pavadinimas kilęs iš vietinių genčių tikėjimo, esą ten gyvena piktoji dvasia.
Velnio miškuose kitos medžių rūšys išnyksta, kadangi skruzdėlių rūšis Myrmelachista schumanni jas sistemingai nuodija, į lapo lakštą įšvirkšdamos rūgšties. Neliečia vienintelių Duroia hirsuta medžių, nes juose įsirengia savo skruzdėlynus. Tai yra simbiozės pavyzdys: nelikus konkurentų ir sumažėjus kenkėjų (kuriuos taip pat sunaikina ar nuveja skruzdėlės), medžiams atitenka daug daugiau erdvės ir resursų. Tuščiaviduriai medžių kamienai leidžia skruzdėlynui vis didėti ir plėstis; didžiausiame žinomame skruzdėlyne yra virš 15 tūkstančių motinėlių ir virš trijų milijonų darbininkių. Jį sudaro 328 medžiai 1300 m² plote. Šio velnio sodo amžius siekia 800 metų.
Edvardas Kochas

Biografija

1954–1965 m. mokėsi Luokės vidurinėje mokykloje, 1969–1975 m. studijavo Vilniaus pedagoginiame institute Fizikos ir matematikos fakultete.
1966–1977 m. mokytojavo Telšių, Šiaulių ir Tauragės rajonuose. 1977–1978 m. Tauragės rajono švietimo skyriaus mokyklų inspektorius, 1978–1990 m. švietimo skyriaus vedėjas, nuo 1990 m. Tauragės „Aušros“ vidurinės, nuo 2006 m. Tauragės „Aušros“ pagrindinės mokyklos direktorius.
Nuo 1990 m. Lietuvos demokratinės darbo partijos, nuo 2001 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Tauragės rajono skyriaus narys.
2000–2003 m. Tauragės rajono savivaldybės tarybos ir valdybos narys (LDDP sąraše), valdybos narys, Švietimo ir kultūros komiteto pirmininkas.
Hiperinfliacija

Hiperinfliacija – tokia infliacija, kai kainų lygis kyla itin sparčiai. Orientacinis rodiklis – infliacijos dydis apie 50 %.

Kiekybiniai rodikliai

Kainų lygio augimas (pagal Irving Fisher):
Formulė gali būti taip pat:
Sergejus Donskojus

Išsilavinimas, veikla

Po vidurinės mokyklos baigimo 1985 metais įstojo į Valstybinę I. M. Gubkino vardo naftos ir dujų akademiją, kurią baigė 1992 m., įgijo automatikos ir telemechanikos specialybę. Dirbo įvairiose bendrovėse. Nuo 1992 iki 1993 m. SKB Gazpriboravtomatika Mikroprocesorinių automatizuotų sistemų laboratorijos inžinierius, nuo 1993 iki 1995 m. finansų brokeris finansinėse bendrovėse „Jūsų vertybiniai popieriai", „Investicinė - pramoninė bendrovė Sint", nuo 1995 iki 1996 m. UAB "Investicijų bendrovė Sint" Pinigų rinkos priemonių skyriaus vedėjas.
Nuo 1999 iki 2000 m. Rusijos kuro ir energetikos ministerijos Susitarimų dėl produkcijos padalijimo rengimo ir realizacijos departamento skyriaus vedėjo pavaduotojas, vedėjas, nuo 2000 iki 2001 m. dirbo LUKOILe (sritis – investicijų valdymas) ОАО Зарубежнефть skyriaus vedėjas, nuo 2005 iki 2008 m. Rusijos gamtinių išteklių ministerijos Ekonomikos ir finansų departamento direktorius. 2008 m. liepos 4 d. Rusijos Federacijos Prezidento Putino įsakymu buvo paskirtas į Rusijos Federacijos gamtinių išteklių ir ekologijos ministro pavaduotojus. Rusijos aplinkos ministerijoje kuruoja 2 departamentų (Ekonomikos ir finansų, Valstybės politikos ir reguliavimo geologijos srityje) veiklą.
Lūšys

Paplitimas

Paplitę labai plačiam šiaurės pusrutulio areale, kuris tęsiasi per visą vidurio ir šiaurinę Euraziją bei Šiaurės Ameriką, išskyrus žemyno pietus. Abiejuose žemynuose paplitę vidutinių platumų ir iš dalies subtropikų klimatinėse juostose.

Apibūdinimas

Vidutinio dydžio gyvūnai. Patinai stambesni už pateles. Gentyje stambiausia paprastoji lūšis (Lynx lynx), o mažiausia rudoji lūšis (Lynx rufus). Visoms rūšims bendri požymiai išskiriantys nuo kitų katinių – ilgos kojos, trumpa uodega bei smakro abiejuose šonuose neįprastai atrodantys ilgesnių plaukų kuokštai (it barzda).
Didždvario gimnazija

Istorija

Šiaulių mergaičių gimnazija įsteigta 1898 m. sausio 29 d. Zubovų nuo Didždvario dvaro valdos atrėžtame ir dovanotame sklype, iš jų plytinėse Gubernijoje ir Aleksandrijoje už 10 000 rublių pagamintų plytų pastatytame pastate. Steigimas nominuotas 1896 m. Jų Imperatoriškųjų Didenybių Nikolajaus II Aleksandrovičiaus ir Aleksandros Fiodorovnos karūnavimui atminti.
1896 m. pavasarį, Kauno gubernatoriui leidus, buvo pradėtas organizuoti aukų rinkimas numatytai atidaryti mergaičių gimnazijai Šiauliuose. Surinkta nemažai lėšų iš privačių asmenų ir aplinkinių dvarų savininkų. Prie gimnazijos išlaikymo lėšų priskirtas ir mokinių mokestis už mokslą. Statyba pavesta komitetui. Naujajame pastate mokslas prasidėjo 1900 m.
Pastatas dviejų aukštų, galiniu fasadu atsuktas į gatvę. Tai neįprastas pastato sprendimas. Šoninės dalys išsikiša iš bendro stačiakampio pastato tūrio. Mokymo patalpos išdėstytos abiejuose koridoriaus pusėse. Į patalpas gatvės pusėje patenkama iš kito koridoriaus, kuris statmenai kerta pagrindinį. Antrame aukšte į gatvės pusę įrengta aktų salė. Klasių patalpos beveik kvadratinės formos.
Pradžioje veikė tik 4 klasės. Mokomasi pagal 1874 m. rugpjūčio 21 d. patvirtintas dalykų programas. Dalykų dėstymas ir bendravimas buvo privalomi tik taisyklinga rusų kalba. Gimnazijoje tais metais mokėsi 222 mokinės. Vėliau jų skaičius keitėsi, tačiau nedaug. 1900 m. pradžioje didžiausią besimokiusių moksleivių dalį sudarė judėjų tikėjimo mergaitės, toliau katalikų, pravoslavų ir mažiausia – liuteronų. Pagal vietinės valdžios nurodymus gimnazistės privalėjo vienodai rengtis, dėvėti vienodos formos skrybėles. Moterys, dirbančios gimnazijoje, pagal ministerijos nurodymą turėjo vilkėti mėlynos spalvos drabužius. Gimnazijoje dirbo apie 30 mokytojų ir tarnautojų.
Nuo 1901 m. mergaitės mokėsi 7 metus. Buvo galima mokytis dar ir aštuntoje papildomoje pedagoginėje klasėje. 1905 m. gimnaziją baigė pirmoji laida – 32 abiturientės.
Pirmojo pasaulinio karo metais mokyklos patalpose veikė vokiečių karo ligoninė.
Senvagės dekoratyvinių skulptūrų skveras

Senvagės dekoratyvinių skulptūrų skveras – skulptūrų parkas Panevėžyje, Senvagėje.
Siaurasis geležinkelis

Siaurasis geležinkelis arba siaurukas – geležinkelis, kurio vėžė yra siauresnė, nei standartinio geležinkelio (1435 mm,). Siauruko mažiausias vėžės dydis nėra nustatytas, bet paprastai laikoma, kad nuo 380 mm ribos jau prasideda sodo geležinkelių klasifikacija. Lietuvoje šiuo metu naudojamas tik 750 mm vėžės siaurasis geležinkelis. Tramvajus nėra priskiriamas prie siaurojo geležinkelio.
Pagal paskirtį siaurukai skirstomi į karinius (kariškiams ir amunicijai transportuoti), bendrosios paskirties (keleiviams ir kroviniams vežti) ir pramoninius – skirtus gabenti produkciją ar žaliavas iš jų gavybos vietos iki perdirbimo vietos ar perkrovimo vietos į kitų rūšių transportą (taip pat ir bendrosios paskirties geležinkelio vagonus): molį, durpes, miško medieną ir kitas medžiagas. Šiuo metu Lietuvoje iš pramoninių geležinkelių išliko tik durpovežiai.
Nacionalinė fašistų partija

Istorija

Įkurta Romoje 1921 m. lapkričio 9 d. Vienintelis partijos pirmininkas buvo Benito Mussolini, kuris įkūrė partiją remdamasis fašistinėmis ideologijomis. Po Pirmojo pasaulinio karo visose Europos valstybių visuomenėse kilo nacionalizmo idėjos, dauguma šalių turėjo organizacijas, kuriose buvo telkiamos pajėgos nuversti dabartines valdžias nuo posto, nuo to neatsiliko ir Italija, Musolinis sutelkė kariauną arba kitaip juodmarškinius, kurie turėjo jam padėti įsitvirtinti valdžioje. Žygiu į Romą pavadinęs Musolinis įsiveržė su savo šalininkais į Romą ir užgrobė valdžią tapdamas Italijos dučė. Dėl kai kurių demokratinių įstatų laikymosi jo partija ne iš karto turėjo visas parlamento nario vietas. Augant partijos populiarumui jau nuo 1924 m. fašistai turėjo 375 vietas iš 535 parlamente, o nuo 1929 m. partiečiai buvo galutinai įsitvirtinę Italijos parlamente surinkę 535 vietas ir 8 milijonus partijos šalininkų balsų.
1943 m. okupuota Didžiosios Britanijos fašistinė Italija tapo pretekstu Hitleriui įsiveržti į šiaurės Italiją ir įkurti marionetinę valstybę – Italijos socialinę respubliką ir tuo pačiu atkurti buvusią valdžią, t. y. Benito Mussolini perkelti į vienvaldžio valstybės vadovo postą (be karaliaus įsikišimo) ir atkurti partiją, kuri vadinosi naujai – Respublikonų fašistų partija, o pirmtakė Nacionalinė fašistų partija buvo panaikinta ir uždrausta pietų Italijoje valdant britams.
BJK Inönü stadionas

Muzika

Tarp daugybės stadione vykusių renginių, vyko ir muzikos koncertai. Pirmasis Stambule vykęs koncertas buvo Bryan Adams. Taip pat grojo: Guns N' Roses (Use Your Illusion turo metu ), Metallica, Bon Jovi, Michael Jackson (Dangerous World turo metu), Madonna (The Girlie Show turas), Rammstein, Elton John, Scorpions, Sting ir Tina Turner. Stadione vyko ir tokių grupių kaip Metallica, Slayer, Megadeth, ir Anthrax sunkiojo metalo koncertai.
Andrius Kuliešis

Andrius Kuliešis (g. 1943 m. rugpjūčio 2 d. Kreiviuose, Ukmergės apskr.) – Lietuvos miškininkas, habilituotas biomedicinos mokslų daktaras.

Biografija

1965 m. baigė Lietuvos žemės ūkio akademiją. 1990 m. žemės ūkio mokslų daktaras.
1972–1992 m. dirbo Miškų institute, 1989–1992 m. direktoriaus pavaduotojas. 1992–1996 m. Dubravos eksperimentinės miškų urėdijos urėdas. Nuo 1994 m. Lietuvos žemės ūkio akademijos dėstytojas, nuo 2001 m. profesorius. Nuo 1997 m. Miškotvarkos instituto direktorius. Nuo 2003 m. Valstybinės miškotvarkos tarnybos direktorius.

Mokslinė veikla

Mokslinės ir pedagoginės veiklos sritis – medynų augimo ir našumo modeliavimas, reguliavimas ir inventorizacija atrankos metodu. Paskelbė apie 180 mokslinių straipsnių. Išradimo autorius.
Francisco Hernández de Córdoba (Nikaragva)

Fransiskas Ernandesas de Kordoba (Francisco Hernández de Córdoba; mirė 1526 m.) – ispanų konkistadoras, dabartinės Nikaragvos teritorijos kolonizatorius.
Apie jo gyvenimą iki atvykimo į Ameriką nieko nėra žinoma. Buvo Auksinės Kastilijos gubernatoriaus Pedrariaso Davilos pavaldinys, ekspedicijų vadas. 1523 m. atvyko į šiuolaikinės Nikaragvos Ramiojo vandenyno pakrantę, patraukė gilyn į žemyną, kur įkūrė du miestus – Granadą (prie Nikaragvos ežero) ir Leoną (prie Managvos ežero). 1524 m. įkūrė pirmą gyvenvietę dabartinėje Kosta Rikos teritorijoje – Villa de Bruselas. Palaikė Ernaną Kortesą kovoje prieš Kristobalį de Olidą.
Pedrariasas Davila įtarė Kordobą išdavyste, todėl įsakė jį suimti. Ernandesas de Kordoba 1526 m. buvo nukirsdintas centrinėje Leono aikštėje.
2000 m. Kordobos palaikai rasti greta Davilos palaikų kasinėjant Senojo Leono bažnyčios griuvėsius. Palaikai buvo iškilmingai perlaidoti Garbės memoriale, po iš senosios Managvos katedros atgabenta jo paties statula.
Fransisko Ernandeso de Kordobos garbei pavadinta Nikaragvos valiuta – kordoba.
Albinas Klimas (1953)

Biografija

1977 m. baigė Kauno politechnikos institutą, automatizuotų valdymo sistemų inžinierius. AB „Akmenės cementas“ generalinio direktoriaus pavaduotojas, 2001 m. UAB „Cemeka“ direktorius.
1990 m. Lietuvos demokratinės darbo partijos, 1993 m. Lietuvos liberalų sąjungos narys, Akmenės skyriaus pirmininko pavaduotojas, 2003 m. Lietuvos liberalų ir centro sąjungos narys, Akmenės skyriaus pirmininko pavaduotojas.
1995-1997 m., 1997-2000, 2000–2003 m., 2003–2004 m., 2007–2011 m. ir nuo 2011 m. Akmenės rajono savivaldybės tarybos narys.
Trišalės komisijos prie Akmenės darbo biržos narys. Rotary klubo narys. Žmona Aušra, vaikai Eglė, Audrius, Andrius, Aidas, Algirdas.
Pakražančio vidurinė mokykla

Istorija

Pakražančio apylinkėse Pilypo dvare nuo I pasaulinio karo veikė pradžios mokykla. 1920 m. pradinė mokykla įkurta ūkininko Jurgio Bogušo namuose Kareivų kaime. 1927 m. prašant mokinių tėvams pradžios mokykla iš Kareivių kaimo perkelta į Pakražančio bažnytkaimį ir įkurta Dambrausko namuose. 1935 m. Grinių kaime pastatyta pradžios mokykla. Ten iš Pakražančio bažnytkaimio ir persikėlė mokykla. Prie mokyklos įrengtas kiemas vaikams žaisti. Įrengta drabužinė, ventiliacija, bakeliai vandeniui, tualetas. Mokykla turėjo 2,98 ha žemės, ūkinį pastatą. 1936 m. mokėsi 122 mokiniai. 1937 m. balandžio 13 d. lankėsi prezidentas Antanas Smetona. 1937 m. Pakražančio pradžios mokykla buvo 3 komplektų, užregistruoti 157 mokiniai. Du komplektai dirbo mokyklos pastate, o trečias – nuomojamame pastate. Kiekvienas mokytojas dirbo su vienu skyriumi.
1940 m. prasidėjus sovietų okupacijai valdžia keitė ugdymo turinį, iš mokyklos bibliotekos išimtos naudotos knygos, mokykla pradėjo rūpintis suaugusiųjų švietimu, mokyklą lankė 39-42 suaugusieji. 1940 m. rugsėjo 28 d. mokyklą lankė 152 mokiniai. Mokytojų kolektyvas nesikeitė. 1941 m. vokiečių kariuomenė trims savaitėms apsigyveno Pakražančio pradžios mokykloje, sunaikinta daug vertingų knygų ir dokumentų, mokykla apniokota. 1942 m. mokėsi 178 mokiniai. 1945 m. mokykloje veikė 4 skyriai, liko tik 37 mokiniai.
1962 m. pastatytas ir įrengtas antrasis pastatas, kuriame įsikūrė 6 klasės, mokytojų kambarys, mokykloje jau mokėsi 333 mokiniai, veikė sporto, meno saviveiklos, kraštotyros, jaunųjų literatų būreliai. 1964 m. gegužės 17 d. pirmą kartą atšvęsta mokyklos Garbės diena, kuri švenčiama iki šiol. Jos įkūrėja ir organizatorė mokytoja Filomena Taujanskaitė. Mokykla susikūrė savo vėliavą, abiturientas Tomas Rimkus parašė mokyklos himną „Žiburėliu spindėsi“. 1979 m. pastatytas dar vienas mokyklos priestatas, kuriame įsikūrė fizikos, chemijos, matematikos kabinetai ir kuklutė sporto salė. Tuo metu jau mokėsi 460 moksleivių. Keletą metų jų skaičius nesikeitė, o paskui mokinių pamažėle ėmė mažėti. 1995 m. rugsėjo 1 d. mokslo metai prasidėjo naujojoje 288 vietų mokykloje. 1997 m. pasirašyta bendradarbiavimo sutartis su Lenkijos miesto Bilgoraj mokykla. 2006 m. atlikta mokyklos renovacija.

Mokiniai

Per 45 abiturientų laidas įteikti 1085 atestatai. Mokyklą aukso medaliu baigė Zenonas Norkus, Jūratė Buivydaitė, Rasa Rimkutė, sidabro – Loreta Valčiukaitė, Egidijus Mika, Raividas Augys, su pagyrimu – Diana Čepauskytė, Asta Levickytė. Buvę mokiniai, sugrįžę į savąją mokyklą mokytojais: Aldona Ivanauskaitė-Sadauskienė, Birutė ir Vytautas Macaičiai, Eugenija Tamošaitienė, Laisvė Verpečinskienė, Petras Norkus, Alma Sadauskaitė, Alvydas Mišeikis, Rūta Gedminienė, Aldona Orvydienė, Ona Dambrauskienė, Nijolė Bielskytė-Čepauskienė.
Petras Bielinskis

Biografija

Lenkijos bajorų Bielinskių giminės atstovas, herbo „Szeliga“ savininkas. Stanislovo Bielinskio ir Marianos Rogalinskos sūnus.
1782 metais Petras Bielinskis buvo paskirtas Lenkijos karaliaus ir Lietuvos didžiojo kunigaikščio Stanislovo Augusto Poniatovskio kamergeriu. Vėliau buvo Nuolatinės tarybos sekretoriumi ir pasiuntiniu į Ketverių metų seimą. 1784 metais tapo Švento Stanislovo ordino kavalieriumi ir tapo Karūnos iždo komisaru. 1787 metais Petras Bielinskis gavo Karūnos didžiojo raštininko pareigybę. 1791 metų birželio 1 d. buvo apdovanotas Baltojo erelio ordinu.
1807 metų liepos 22 d. gavo Prancūzijos Garbingo legiono ordiną. Tais pačiais 1807 metais Saksonijos karalius ir Varšuvos hercogas Frederikas Augustas paskyrė jį Varšuvos kunigaikštystės senatoriumi-vaivada (išsaugojo pareigybę saudarnt Lenkijos kongreso karalystę). 1827 metais buvo išrinktas Lenkijos kongreso karalystės seimo teismo prezidentu.
The Elder Scrolls Adventures: Redguard

Apžvalga

The „Elder Scrolls Adventures: Redguard“ yra veiksmo žanro „Bethesda Softworks“ kompanijos žaidimas, kurio veiksmas vyksta Tamriel žemyne, 400 m. iki „The Elder Scrolls: Arena“ įvykių. Žaidimas veikia MS-DOS formate ir pasileidžia su Voodoo 2 grafine korta. Žaidimo aplinka ir grafikos detalės smulkios ir gražiai kombinuotos tų laikų kompiuterinių žaidimų vaizdo atžvilgiu. Žaidimo režimas yra trečiojo asmens ir valdomas su 4 mygtukų pagalba. Prie žaidimo pridedama knygutė „Kišeninis imperijos vadovas“, kurioje aprašyta visa imperijos istorija. „The Elder Scrolls Adventures: Redguard“ žaidime yra 13 įvairių užduočių, kurias žaidimo žaidėjas gali vykdyti laisvai keliaudamas po visą žaidimo pasaulį. Dar žaidimą sudaro įdomus siužetas, kuris prie žaidimo prideda savotišką nuotaiką ir atspalvį.

Siužetas

864 m. į Stros M’kai salą atvyksta Redguard rasės vyras vardu Cyrus, jis saloje pradeda ieškoti savo dingusios sesers. Ieškodamas sesers, Cyrus staiga patenka į politinį konfliktą, kuriame jis privalo dirbti įvairiems asmenims, kurie moka jam už darbą pinigus ir informaciją apie seserį. Kai Cyrus baigė visus savo darbus, jis suranda savo seserį ir lieka gyventi Stros M’kai saloje.
Barabinskas

Istorija

Barabinskas įkurtas 1893 m., nutiesus Transsibiro geležinkelį. Miesto statusas suteiktas 1917 m.
Vacys Lekevičius

Istorija

Futbolo pradmenų mokėsi Šilutėje, pirmasis treneris Ervinas Kuncaitis. Baigęs 8 klases jis išvyko į Kauną, buvo priimtas į vaikų klubą „Viliją“, kuriame įvairaus amžiaus berniukus ugdė žinomas treneris Aleksandras Oniščiukas. Vėliau jį pastebėjo Lietuvos pirmenybėse žaidusio „Kelininko“ treneriai, iš kurio jį pakvietė TSRS II lygos pirmenybėse žaidusio „Atlanto“ treneris Algimantas Mitigaila. 1983 m. sublizgėjo gindamas Lietuvos jaunimo rinktinės garbę – Maskvoje tapo TSRS tautų spartakiados čempionu. Visiems nugalėtojams buvo suteiktas tuomet labai vertinamas – TSRS sporto meistro vardas.
Kai „Atlantui“ pradėjo vadovauti Česlovas Urbonavičius, 1984 m. vėl sugrįžo į Kauną. 1986 m. jis su Kauno „Banga“ tapo Lietuvos čempionu. Baigęs Kauno policijos mokyklą, su darbu persikėlė į Marijampolę. Jaunesnysis kriminalinės paieškos inspektorius laisvalaikiu žaidė „Sūduvos“ vienuolikėje.
1991 m. V. Lekevičius dėl darbo reikalų grįžo į uostamiestį, o netrukus tapo „Aro“ būrio vado pavaduotoju. Atvykęs į Klaipėdą, pateko į „Granito“ komandą, kurią nuo 1992 m. atsisakė remti tuometis Statybos trestas. Dėl to 1993 m. pavasarį jis su kitais bendraminčiais įkūrė policijos sporto klubą „Aras“. Tokiu pat pavadinimu buvo perkrikštyta „Granito“ komanda, o 1996 m. „Aro“ vadovai nutarė tęsti gražias Klaipėdos futbolo tradicijas perimdami „Atlanto“ pavadinimą.
Ilgus metus treniravo „Atlanto“ komandą, vėliau tapo šio klubo vadovu. Iš didžiojo futbolo pašalintas 2000 m. balandį (tuomet žaidė vartuose ir treniravo komandą) po to, kai Vilniuje per Lietuvos futbolo čempionato rungtynes su „Žalgiriu“ užpuolė teisėjo asistentą Gintarą Ratkevičių ir buvo diskvalifikuotas iki sezono pabaigos, jam per rungtynes uždrausta būti šalia tarp atsarginių žaidėjų. 
2011 m. Lekevičius tapo vyriausiu kada nors A Lygoje žaidusiu žaidėju. 48 metų FK Altantas direktorius turėjo ginti komandos vartus, kadangi traumą gavo vienintelis komandos vartininkas.
Indoeuropiečių protėvynė

Indoeuropiečių protėvynė – hipotetinė istorinės lingvistikos, indoeuropeistikos, etnologijos ir archeologijos rekonstrukcija, nusakanti žmonių, kalbėjusių vadinamąja indoeuropiečių prokalbe pradinį buvimo arealą.
Žinomiausios protėvynės teorijos yra Marijos Gimbutienės ir Kolino Renfriu. M. Gimbutienė indoeuropiečių protėvyne laikė pietų prieuralės stepes, kuriose tarpo Kurganų kultūra, užplūdusi Senąją Europą keletu bangų. Daugelis lingvistų yra pastarosios teorijos šalininkai. Ši teorija yra iš dalies pagrindžiama naujausių mokslinių atradimų – archeogenetikos duomenų šviesoje. Kita yra K. Renfriu, kuris ją sieja su žemdirbystės ir gyvulininkystės atsiradimo vieta Mažojoje Azijoje.
Meluha

Meluha (kitaip Meluhha, Melucha, Meluchcha) – tolimas kraštas, žinomas iš rašytinių šaltinių kaip Šumero prekybos partneris, su kuriuo buvo vykdoma jūrų prekyba viduriniajame Bronzos amžiuje. Meluhos lokalizacija iki šiol nėra nustatyta.
Šumerų tekstuose dažnai vartojami trijų prekybos vietovių, su kuriomis turėta svarbių prekybinių ryšių, vardai: Maganas, Dilmunas ir Meluha. Maganas paprastai tapatinamas su Omanu. Tačiau tai identifikuojama remiantis asirų šaltiniais. Pagal šumerus, galbūt tai yra Omanas. Į Dilmuną patekdavo prekės, kaip manoma, iš Bahreino salų, Saudo Arabijos Rytų Provincijos, Omano, Persijos įlankos Irano pakrantės. Meluhos lokalizacija yra diskutuojama. Dalis šiuolaikinių tyrinėtojų ją priskiria Harapos civilizacijai dėl intensyvių prekybos ryšių tarp Šumero ir šio regiono. Sezamo aliejus tikriausiai buvo importuojamas iš Indo slėnio į Šumerą: šumerų kalboje šis aliejus vadinamas illu (akadų: ellu). Pietų Indijoje dravidų kalbose el ar ellu reiškia sezamą.
Randama daug Harapos antspaudų ir svorio matavimo priemonių Mesopotamijos miestų vietovėse. Didelės vertės preke buvo laikoma mediena, ypač juodmedžio, gabenta dideliais laivais. Taip pat pasirodo ir prabangos prekės, tokios kaip lapis lazuli mineralai, kasti Harapos kolonijoje Šortugajuje (Badachšanas, šiaurės Afganistane) ir transportuoti į Lothalį, uostą Gudžarate, vakarų Indijoje, iš čia toliau gabenti į Omaną, Bahreiną ir Šumerą.
Eilė tyrinėtojų mano, kad šumerai Meluha vadino Indo slėnio civilizaciją. Iš ankstyvųjų tekstų (apie 2200 m. pr. m. e.) sprendžiama, kad Meluha yra rytuose, Indo slėnyje ar Indijoje. Rašoma, kad Sargonas Akadietis „sugriovė miestus iki pat jūros kranto. Akado uoste jis švartavo laivus iš Meluhos ir Magano“. Tačiau daug vėlesniuose tekstuose, aprašančiuose Asirijos karaliaus Ašurbanipalo (668–627 m. pr. m. e.) žygius, kuomet seniai nebeegzistavo Indo slėnio civilizacija, atrodo, Meluha randama kažkur netoli Egipto, Afrikoje.
Yra daug archeologinės medžiagos, įrodančios buvus prekybinių ryšių tarp Mesopotamijos ir Indo slėnio. Būdingi Harapos moliniai antspaudai, naudoti prekių ryšulių žymėjimui. Tokių antspaudų iš Indo slėnio daug rasta Ūre ir kitose Mesopotamijos vietose.