google/wiki40b huggingface dataset:
Sidro namų taisyklės

Siužetas

Pagrindinis kūrinio herojus Homeras Velzas gimė ir užaugoje našlaičių prieglaudoje, Sent Klaude, kur daktaras Vilburis Larčas priima našlaičius ir daro abortus jaunoms (ir nelabai) merginoms. Būdamas jaunas vaikinas, daktaras Vilburis turėjo skaudų įvykį su viena prostitute, po kurio nusprendė atsukti nugarą seksui ir meilei, vietoj to pasirinkęs pagelbėti merginoms, nenorinčioms turėti vaikų. Jis pasiryžta emociškai neprisirišti prie namuose auginamų našlaičių tam, kad šie galėtų greičiau adaptuotis naujose šeimose. Bet po to kai tampa aišku, jog Homeras visą savo vaikystę ir jaunystę praleis prieglaudoje, Vilburis Larčas ima jį globoti kaip savo sūnų.
Nepaisant gerų Vilburgo ketinimų, jo ir Homero santykiai yra sudėtingi. Homeras nepritaria abortų darymui, nes tai apeina įstatymus ir yra, anot jo, nemoralu. Vilburgas manė galįs perduoti abortų darymo žinias, tačiau šis kategoriškai atsisakė darysiantis abortus.
Karta prieglaudoje apsilanko įsimylėjusi pora - Kendė ir Volis. Jie ieško abortus darančio gydytojo ir iškart po operacijos ketina grįžti atgal į namus, į obuolių sodą. Homeras nusprendžia važiuoti kartu su jais ir palikti (bent jau trumpam) Sent Klaudo našlaičių prieglaudą. Volis ir Homeras tampa geriausiais draugais, tačiau Homeras taip pat ima jausti simpatiją Kendei. Vilis išvyksta į antrąjį pasaulinį karą, per kurį jo lėktuvas pašaunamas. Visi mano, kad Volis negyvas, tad Homeras ir Kendė pradeda naują gyvenimą kartu - jie mėgaujasi seksu, o Kendė tampa nėščia. Vėliau šie du nusprendžia kartu grįžti į Sent Klaudą, kur ir gimsta jų kūdikis Angelis.
Galiausiai, Volis aptinkamas Birmoje ir grąžinamas namo, tik paralyžiuotas žemiau juosmens. Jis vis dar gali turėti lytinių santykių, bet yra sterilus po infekcijos Birmoje. Pora pameluoja šeimai apie Angelį, teigdami, jgo Homeras nusprendė jį įsivaikinti. Volis ir Kendė netrukus susituokia, bet Homero ir Kendės nuo visų slepiami santykiai nenutrūksta - jie tęsiasi dar apie penkiolika metų.
Po daugybės metų, paauglys Angelis įsimyli Rouz, obuolių sodo viršininko dukrą. Tačiau Rouz tampa nėščia nuo savo tėvo ir Homeras atlieka jai abortą. Homeras nusprendžia grįžti į našlaičių prieglaudą po daktaro Vilburio Larčo mirties ir užima jo vietą. Nors jis vis dar nemėgsta abortų, labiau gerbia savo pacientus ir jų sprendimus. Be to, jis svajoja apie dieną, kai abortus daryti bus legalu, lengva ir saugu, kad nereikėtų jaustis nejaukiai siūliant atlikti juos.

Autoriaus patirtis

Siužetinė linija apie Volio pašovimą Birmoje antrojo pasaulinio karo metais yra paremta Irvingo asmenine patirtimi - jo biologinis tėvas (kurio niekada taip ir nesutiko) taip pat buvo pašautas Birmoje ir išgyveno.
Bepelekė jūrų kiaulė

Gyvenimo vieta

Bepelekė jūros kiaulė gyvena Azijos pakrantės vandenyse, ypač aplink Indiją, Kiniją, Indoneziją ir Japoniją. Unikalūs gėlo vandens gyventojai yra surasti Jangdzės upėje. Vakarų pusėje paplitusios nuo Indijos iki pat Persų įlankos. Gyvena sekliuose vandenyse (iki 50 m), šalia kranto, vandenyse su minkštu ar smėlėtu jūros dugnu. Retais atvejais jas aptikdavo iki 160 kilometrų nuo kranto, atviroje jūroje Rytinėse Kinijos jūrose ir Geltonojoje jūroje, nors ir vis dar sekliame vandenyje.
Sebastijanas Liubomirskis

Biografija

Lenkijos magnatų Liubomirskių giminės atstovas, herbo „Šreniava“ savininkas. Lenkijos bajoro Stanislavo Liubomirskio (m. 1585) ir Barboros Grušovskaitės sūnus, Sanoko seniūno Sebastijano Liubomirskio (m. 1558) giminaitis.
1581–1592 metais Sebastijanas Liubomirskis turėjo Krokuvos druskininko pareigybę, o 1584 metais buvo paskirtas Krokuvos burgrafu. 1591 m. tapo Malogoščios seniūnu ir ATR senatoriumi, 1598 metais gavo Bečios kašteliono pareigybę. 1603 metais buvo paskirtas Voinicko kaštelionu.
1593 metais Sebastijanas Liubomirskis tapo Spišo seniūnu Silezijoje. Taip pat jam priklausė Sandomiro ir Saredzo seniūnijos. Iš karaliaus gavo valdyti druskos gamybos įrenginių ir už iš to verslo uždirbtų 85 tūkst. zlotų 1593 metais nupirko Novo-Visničiaus miestelį iš Kmitų giminės. 1595 metais gavo Šventosios Romos imperijos grafo titulą.
Vincas Olechnovičius

Biografija

1989 m. baigė Lietuvos valstybinę konservatoriją, choro dirigentas.
Rūdiškių vidurinės mokyklos vyr. mokytojas, Rūdiškių gimnazijos direktoriaus pavaduotojas ugdymui.
Nuo 2004 m. Darbo partijos Trakų rajono skyriaus narys.
2007–2011 m. ir nuo 2011 m. Trakų rajono savivaldybės tarybos narys. 
Sutuoktinė Tatjana, vaikai Ligita, Loreta.
Banas

Titulo naudojimas

Kroatijoje titulas žinomas nuo X a., juo ankstyvaisiais viduramžiais vadinti Kroatijos ir Bosnijos vietiniai sričių valdytojai. Vėliau šis titulas naudotas Kroatijos karalystėje bei Vengrijos karalystėje ir joms priklausančiose teritorijose. Iki Pirmojo pasaulinio karo pabaigos ir susijungimo su Serbija, banas buvo vykdomosios valdžios Kroatijoje vadovo titulas, atitikęs vokiečių markgrafo titulą.
Taip pat šis titulas naudotas Valakijoje nuo XIV a. iki 1831 m., viduramžių Moldavijoje, Serbijos karalystėje ir Jugoslavijos karalystėje tarp 1929 ir 1941 m.
Titulo reikšmė laikui bėgant keitėsi – jį galima lyginti su vicekaraliaus titulu, tačiau tai nėra tikslu visų banų atžvilgiu. Bano valdoma teritorija vadinta banatu arba banovina.

Žodžio kilmė

Į slavų kalbas žodis pateko iš tiurkų kalbų, avarų bajan reiškusio „ordos valdovas“. Į avarų kalbą šis žodis pateko iš proto-tiurkų šaknies *bāj – „turitingas, kilmingas“, kuri savo ruožtu yra skolinys iš iranėnų kalbų.
Juhano Šitės politinių mokslų premija

Premija

Premijos teikimą administruoja Upsalos universiteto Juhano Šitės fondas, kuris pavadintas žinomo praeities politiko, universiteto kanclerio Juhano Šitės (1577-1645) vardu. 1622 m. J. Šitė universitetui skyrė ženklią donaciją įsteigti retorikos ir valstybės valdymo profesūrą.
Laureatams skiriama piniginė premija siekia 0,5 mln. kronų (~$70 tūkst.). Premijos teikimo ceremonija vyksta rugsėjo mėn. Upsalos universitete. Ji prasideda vidurdienį vainiko padėjimu prie J Šitės kapo Upsalos katedroje. Vėliau laureatas universitete skaito viešą paskaitą. Po jos oficialiame bankete jam įteikiama premija su medaliu ir portretu. Renginyje dalyvauja apie 150 kviestinių garbingų svečių, įskaitant ir karališkosios šeimos atstovus.
Pirmoji premija 1995 m. įteikta JAV politologui Robertui Dalui.
Švenčionėlių Švč. Mergelės Marijos Sopulingosios bažnyčia

Istorija

Dar 1900 m. gyventojai prašė valdžios leidimo Švenčionėliuose prie kapinių pasistatyti koplyčią. Statyti neleista. 1903 m. leidimas gautas, bet žmonės jau norėjo bažnyčios. Kunigas Jonas Burba 1906 m. pradžioje viename gyvenamojo namo gale įrengė altorių, kitame įsikūrė pats. Iš buvusio bendruomenės grūdų sandėlio 1907 m. pastatyta medinė bažnyčia. Įsteigtą parapiją valdžia patvirtino tik 1910 m.
Klebono Prano Čaglio rūpesčiu 1913 m. įkurtas „Ryto“ draugijos skyrius, įsteigta biblioteka – skaitykla, 1915 m. prie bažnyčios – lietuviška mokykla. Klebono Ambraziejaus Jakavonio iniciatyva 1929 m. pradėta statyti dabartinė mūrinė bažnyčia. Iki 1940 m. pastatytos sienos ir uždengtas stogas. A. Jakavonio rūpesčiu ir kunigo Kazimiero Pūkėno parama 1934 m. pastatyti liaudies namai (juos Lenkijos valdžia 1937 m. uždarė).
Gestapininkai 1942 m. gegužės 10 d. sušaudė Švenčionėlių kleboną Boleslovą Bazevičių ir mokyklų kapelioną Janą Naumovičių (palaidoti Švenčionėlių kapinėse). Klebono Broniaus Laurinavičiaus (1913–1981) pastangomis 1956–1959 m. bažnyčia (pradėta statyti prieš Antrąjį pasaulinį karą) pastatyta. Leidimą pabaigti statybas suteikė LTSR ministrų taryba 1957 m. balandžio 27 dieną.

Architektūra

Bažnyčia istoristinė, stačiakampio plano, dvibokštė. Vidus 3 navų, atskirtų pilioriais. Šventoriaus tvora mūrinė ir metalinė.
Juozas Kazakevičius

Biografija

1921 m. baigė Petrogrado II medicinos institutą. 1921–1937 m. Petrogrado (nuo 1924 m. Leningrado II medicinos institutas) dėstytojas, 1935–1937 m. Traumatologijos ir ortopedijos katedros vedėjas; nuo 1937 m. profesorius. 1937 m. medicinos mokslų daktaras. 1937–1941 m. ir 1946–1951 m. Leningrado gydytojų tobulinimosi instituto Traumatologijos ir ortopedijos katedros, 1924–1941 m. ir 1946–1951 m. dar ir Centrinio traumatologijos ir ortopedijos instituto skyriaus vedėjas. 1941–1946 m. Raudonosios armijos chirurgas.
1951–1953 m. Vilniaus srities vyr. chirurgas. 1951 m. Vilniuje jo iniciatyva įkurtas pirmasis Lietuvoje traumatologijos ir ortopedijos skyrius. 1953–1972 m. Tuberkuliozės instituto Vilniuje direktoriaus pavaduotojas, nuo 1972 m. mokslinis konsultantas. 1961–1977 m. LSSR traumatologų ir ortopedų draugijos pirmininkas. Sukūrė judamojo aparato ligų ir sužeidimų diagnostikos ir chirurginio gydymo būdų. Paskelbė daugiau kaip 200 mokslinių straipsnių.
Žieveliškiai (Jonava)

Istorija

Tarybiniais metais prie Žieveliškių prijungtas Paulinavos kaimas.
Iliustracija

Iliustracija (lot. iliustratio 'vaizdus aiškinimas, vaizdavimas') – grafikos kūrinys, puošiantis, aiškinantis, papildantis, interpretuojantis tekstą.
Puerto Varasas

Istorija

Puerto Varasas įkurtas 1854 m. Vicente Pérez Rosales’o. Pavadintas Čilės politiko Antonio Varas garbei. Į miestą atsikėlė nemažai imigrantų iš Vokietijos, Šveicarijos, Austrijos.
Studziankai

Istorija

1568 m. šioje vietovėje įkurtas palivarkas. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Ilgai kaimas priklausė Chodkevičių šeimai. XIX a. kaime pastatytas vėjo malūnas, kuris yra įtrauktas į Palenkės vaivadijos saugomų istorijos paminklų sąrašą. 1886 m. kaime pastatyta mokykla.
Vodafone

Susikūrimas. Ankstyvoji istorija

Kompanijos užuomazgos prasidėjo, kai 1980 m. Seras Ernestas Harisonas (Sir Ernest Harrison), „Racal Electronics“ vadovas sudarė sandėrį su Lordu Veinstoku (Lord Weinstock) „General Electric“ kompanijos vadovu, jog leistų „Racal“ turėti prieigą prie „General Electric“ taktinės kovos lauko radijo technologijos. „Racal“ karinės radijo divizijos vadovas Garis Ventas (Gerry Whent) buvo paskirtas Ernesto Harisono, kompaniją perorientuoti iš karinės pramonės į komercinę mobiliojo ryšio pramonę. Tais pačiais metais Ventas tam, kad suprastų kaip karinę radijo technologiją galimą būtų panaudoti komerciniams tikslams, aplankė „General Electric“ mobiliųjų telefonų radijo gamyklą Virdžinijoje, JAV.

Vėlesnė istorija

Perorientavimas įvyko sėkmingai ir taip buvo sukurta komercinė „Racal Electronics“ įmonės dalis „Racal Telecom“. 1982 m. „Racal-Milicom“ kompanija tapo viena iš populiariausių kompanijų pagal naudojamą mobilųjį ryšį Didžiojoje Britanijoje.
Pirmosios „Vodafone“ susikūrimo užuomazgos pastebėtos 1985 m. sausio 1 d., kai „Racal Electronics“ buvo pervadintas į „Racal-Vodafone Ltd“ su pirmuoju įkurtu biuru Didžiojoje Britanijoje Niuburyje, Berkšyre. Vėliau 1988 metais vėl buvo pervadinta į „Racal Telecom“. „Racal Telecom” biudžetas 1988 m. Londono banke siekė 20 % visame banke esamų pinigų (dabartinės pajamos siekia 44,47 milijardus svarai sterlingų). Galiausiai „Racal Telecom“ buvo brangiau įvertinta už visą „Racal Electronics“ įmonę. Dėl akcijų rinkos spaudimo buvo nuspręsta „Racal Telecom“ atskirti nuo „Racal Electronics“ ir palikti kaip savarankišką firmą. 1991 m. rugsėjo 16 dieną „Racal Telecom“ buvo pervadinta į „Vodafone Group“, kurioje tuo metu generalinio direktoriaus pareigas ėjo Garis Ventas (Gerry Whent).
Chuigalpa

Istorija

Chuigalpa įkurta 1668 m. Departamento centru tapo 1877 m. (iki tol buvo Akojapa). Miesto statusą gavo 1879 m.
Vilkėno dvaras

Istorija

Vilkėno dvaras, pavaldus Švėkšnos dvarui, minimas nuo 1695 m. Savarankiškas dvaras atsirado po to, kai Švėkšnos dvaro valda padalinta keturiems Pliaterių sūnums – Vilkėno dvaro pirmuoju savininku tapo grafas Pranciškus Broel-Pliateris (1798–1867). 1863 m. Vilkėno dvarą iš tėvo paveldėjo Aleksandras Broel-Pliateris (1845–1922). 1880 m. pradėtas kurti parkas. 1880–1887 m. pastatyti dviejų aukštų neorenesansinio stiliaus rūmai su bokštu.
1913 m. parke priešais šiaurinį rūmų fasadą pastatyta marmurinė Paryžiaus meistro Huberto Luji–Noelio skulptūra „Rebeka”. 1922 m. Vilkėno dvarą iš tėvo paveldėjo Janina Broel-Pliaterytė-Pliaterienė (1890–1940).
1940 m. dvaras ir jo turtas suvalstybintas. 1946 m. dvare buvo įsteigti Švėkšnos vaikų namai. 1958 m. buvęs dvaro arklidės pastatas rekonstruotas ir pritaikytas mokyklai. 1963 m. parke filmuoti filmo „Marš, marš, tra-ta-ta!“ keli epizodai (režisierius Raimondas Vabalas)
1980 m. dvaro rūmai atiteko Šilutės hidraulinių pavarų gamyklai. 1981 m. skulptūra „Rebeka” buvo išvežta į Vilnių restauruoti, tačiau po atnaujinimo nebegrąžinta, o perkelta į Palangą prie Tiškevičiaus rūmų, ant palikto pjedestalo pastatyta gipsinė jos kopija.
1993 m. rūmai ir parkas grąžinti Platerių paveldėtojai Platerienei Laimei Felicijai (1921–2015). 1995 m. rekonstruotas Vilkėno malūnas. 2002 m. parke per audrą išversta parko puošmena – kanadinė cūga. 2003 m. iš parko dingo apie 300 kg sveriantis akmuo su iškaltais grafo Aleksandro Platerio inicialais ir parko įkūrimo metais. 2007 m. restauruota Vilkėno dvaro rūmų išorė.
Gediminas Strazdas

Biografija

1983 m. baigė Panevėžio profesinę technikos mokyklą, lengvųjų automobilių remontininkas reguliuotojas.
Nuo 1995 m. Lietuvos valstiečių partijos, Valstiečių ir Naujosios demokratijos partijų sąjungos, Lietuvos valstiečių liaudininkų sąjungos Kupiškio rajono skyriaus narys. 2003–2007 m. Kupiškio rajono savivaldybės tarybos narys.
Kupiškio rajono ūkininkų sąjungos tarybos narys, „Aukštaitijos cukriniai runkeliai“ tarybos narys. Sutuoktinė Rimutė, vaikai Gintaras, Darius, Sandra.
Fujifilm

XX a.

„Fuji Photo Film Co., Ltd.“ įkurta 1934 m. su tikslu tapti pirmąja Japonijos fotojuostų gamintoja. Per kitus 10 metų kompanija gamino fotojuostas, kino juostas ir rentgeno juostas. XX a. 5-ąjį dešimtmetį „Fuji Photo“ įžengė į optinių akinių, lęšių ir susijusios įrangos rinką. Po Antrojo pasaulinio karo „Fuji Photo“ išplėtė prekių asortimentą, skverbdamasi į medicinos (rentgenogramos diagnostika), spausdinimo, skaitmeninio vaizdo gavimo ir magnetinių medžiagų sritis. 1962 m. „Fuji Photo“, kartu su Jungtinės Karalystės „Rank Xerox Limited“ (dabar „Xerox Limited“), įsteigė bendrąją įmonę „Fuji Xerox Co., Ltd.“.
Nuo 6-ojo dešimtmečio „Fuji Photo“ pradėjo spartinti pardavimo vietų užsienio rinkose steigimą. Devintajame dešimtmetyje kompanija išplėtė savo veiklą globalioje rinkoje. Taip pat sukūrė skaitmenines technologijas savo fotografijos, medicinos ir spausdinimo įrangai.
Kaip ir jos konkurentė „Eastman Kodak“, kuri dominavo JAV, „Fuji Photo“ mėgavosi ilgai besitęsusia beveik monopoline prekyba fotojuostomis Japonijoje. Tapdama viena iš 1984 m. Los Andželo olimpiados rėmėjų (tokią galimybę „Kodak“ praleido), siūlydama pigesnes fotojuostas ir atidarydama fotojuostų gamyklą JAV, „Fuji“ įgijo reikšmingą JAV rinkos dalį, o „Kodak“ nesėkmingai bandė įsitvirtinti Japonijoje. 1995 m. „Kodak“ pateikė peticiją JAV Komercijos departamentui, pagal Komercijos akto 301 straipsnį, teigdama, kad prasta jos veikla Japonijos rinkoje buvo „Fuji“ taikytos nesąžiningos rinkodaros praktikos padarinys. Jungtinės Valstijos skundą pateikė Pasaulio prekybos organizacijai, kuri 1998 m. sausio 30 d. paskelbė atmetanti „Kodak“ kaltinimus dėl juostų rinkos Japonijoje.

XXI a.

Prasidėjęs naujasis tūkstantmetis pasitiko spartėjančiomis skaitmeninėmis fotoaparatų technologijomis. Buvo stebimas aiškus fotojuostų paklausos mažėjimas ir atitinkamai augantis skaitmeninių fotoaparatų populiarumas. Atkreipdama į tai dėmesį, „Fuji Photo“ įgyvendino tvarkymo reformas, drastiškai pertvarkydama verslo struktūrą. Nors abidvi kompanijos pertvarkė savo veiklos struktūrą, prie šios kaitos „Fuji Photo“ prisitaikė sėkmingiau negu „Eastman Kodak“ (kuri 2012 m. sausį iškėlė bankrotą). „Fuji Photo“ diversifikacija taip pat buvo sėkmingesnė nei „Kodak“; negana to, „Kodak“ sukūrė didelį, bet mažai pelningą skaitmeninių fotoaparatų verslą, kurį greitai nustelbė išmaniųjų telefonų kameros.
2006 m. rugsėjo 19 d. „Fujifilm“ pranešė planuojanti įkurti holdingo bendrovę „Fujifilm Holdings Corp.“. „Fujifilm“ ir „Fuji Xerox“ tapo šio holdingo dukterinėmis įmonėmis. Bendrovės atstovas patvirtino, kad ji neatsisakys juostų verslo, kuris sudaro 3 % visų pardavimų.

Dukterinės įmonės

„Fuji Xerox“ yra bendra „Fujifilm“ ir Šiaurės Amerikos „Xerox Corporation“ įmonė. 2005 m. kovą „Fujifilm“ įsigijo „Sericol Ltd.“, Jungtinės Karalystės įmonę, kuri specializuojasi ekranų ir skaitmeninio spausdinimo technologijose.
Bitininkai (Akmenė)

Istorija

1966 m. prie Bitininkų prijungti Norbutai, tačiau vėliau Bitininkai kaip kaimas išnyko.
Ignas Jablonskis

Ignas Jablonskis (1911 m. gegužės 26 d. Budriuose, Mosėdžio vls., Telšių aps., Kauno gub. – 1991 m. gruodžio 6 d. Vilniuje, palaidotas Kretingoje) – Lietuvos inžinierius, kraštotyrininkas, archeologas, muziejininkas, Kretingos rajono garbės pilietis.

Biografija

1936 m. baigęs Kauno aukštesniąją technikos mokyklą dirbo inžinieriumi Rusnėje, Kretingoje. 1945–1949 m. Kretingos kraštotyros muziejaus direktorius.
1972–1987 m. Kretingos ir Skuodo rajonuose tyrė archeologijos paminklus. Iš viso ištyrė 21 paminklą, daugiausia laidojimo vietas. Taip pat tyrinėjo liaudies architektūrą, dalyvavo kultūros paminklų apsaugos ir kraštotyros draugijos veikloje. Jo pastangomis buvo surasta ir paskelbta valstybės saugomais daugiau kaip 60 archeologijos ir architektūros paminklų.
Paskelbė publikacijų apie XVII a. – XIX a. žemaičių trobas bei pajūrio žvejų ir valstiečių gyvenamuosius namus, jų apdailą, puošybą, kryžius, senovės sukamąsias girnas, puodyninius koklius. Parašė knygą „Budrių kaimas“ (1993 m.) . Mirė 1991 m. gruodžio 6 d. Vilniuje, palaidotas Kretingos Senosiose kapinėse.
Rojaus vartai

Rojaus vartai (angl. Heaven's Gate ) – eklektiška krikščioniškos kilmės sekta, įkurta 1975. Įkūrėjas – Marshall H. Applewhite. Sekta priskiriama žudikiškoms, apie veiklą Lietuvoje žinių nėra. Pasaulyje gali būti išlikę keli ar keliolika sektos narių.
1997 sektos 39 nariai (21 moteris ir 18 vyrų, nuo 26 iki 72 metų amžiaus) nusižudė, nusinuodydami sektos išlaikomoje viloje, Sante Fė (Naujoji Meksika, JAV). Savižudybės vyko tris dienas, pirmą ir antrą dieną nusinuodijo po 15 žmonių, likusieji 9 nusinuodijo trečią dieną. Policija įvykio vietoje prievartos pėdsakų nerado. Visi nusižudę sektos nariai buvo specifiškai apsirengę (juodi treningai ir „Nike“ firmos sportiniai bateliai), turėjo po nedidelę kuprinę ir smulkių pinigų. Sektos nariai paliko savo giminėms ar draugams žinutes.
Applewhite įtikino sektos narius nusižudyti, kad jų sielos galėtų patekti į kosminį ateivių laivą, kuris neva slėpėsi už pro Žemę praskrendančios Heilo-Bopo kometos. Sektos nariai patys tikėjo esantys ateiviais.

Kilmė ir istorija

Rojaus vartai buvo slapta New age religija. Kokia buvusi jos religinė praktika žinoma menkai. Prieš prisijungdami prie grupės daugelis narių išparduodavo savo nuosavybę, kad atsikratytų priklausomybės nuo žemiškųjų dalykų. Daugelį metų grupė gyveno izoliacijoje JAV vakarinėje dalyje.
Sektos tikėjimui didelę įtaką padarė mokslinė fantastika ir filmai. Sektos vadovai užsiėmė programavimo verslu, kitomis kompiuterių technologijomis (valdė firmą „Higher Source“). Iki 1997 m. sekta vertinta kaip nekenksminga mokslinės fantastikos fanatų grupelė.
Barun Chemčiko kožunas

Geografija

Kožunas turi sieną su Chakasija. Svarbiausia upė – Chemčikas (su intakais Barlyku, Ajan Chemu).

Ūkis

Verčiamasi maisto pramone, avininkyste, auginami javai.
Kietaviškių valsčius

Kietaviškių valsčius buvo vidurio Lietuvoje. Centras – Kietaviškės.
Jurgis Vytenis Jonavičius

Jurgis Vytenis Jonavičius (1922 m. rugpjūčio 22 d. Kaune) – Australijos lietuvių bendruomenės veikėjas.

Biografija

1941 m. baigė Kauno Aušros berniukų gimnaziją. 1944 m. pasitraukė į Vokietiją, 1948 m. išvyko į Australiją. 1959–1963 m. Australijos lietuvių bendruomenės Adelaidės apylinkės, nuo 1963 m. Adelaidės Lietuvių kultūros fondo pirmininkas. Kelias kadencijas vadovavo Australijos lietuvių fizinio auklėjimo sąjungai. 1988 m. su kitais Australijoje surengė III Pasaulio lietuvių sporto žaidynes. Australijos lietuvių bendruomenės krašto valdybų vicepirmininkas, Lietuvių informacijos biuro valdybos, Baltų tarybos narys. Rengė Adelaidės lietuvių radijo laidas. 1993–1999 m. Lietuvos Respublikos garbės konsulas Pietų ir Vakarų Australijos valstijose bei Šiaurės teritorijoje.
Borisas Eliaševičius

Biografija

Gimė 1881 m. kovo 26 d. Panevėžyje. 1892 m. su tėvais išvyko į Maskvą. 1895 m. išvyko mokytis į Eupatorijos karaimų dvasininkų mokyklą. 1903 m. baigęs karinę tarnybą Rusijos imperijos kariuomenėje, pradėjo dirbti mokytoju. 1907–1914 m. buvo Simferopolio karaimų dvasininkas. Vėliau tapo Eupatorijos kenesos dvasininku, įkūrė pirmąjį chorą. 1919–1924 m. laikydavo pamaldas visame Kryme ir Odesoje. 1929 m. dėl sovietų valdžios trukdymo užsiimti religine veikla persikraustė į Maskvą, dirbo įvairius darbus. Po II pasaulinio karo grįžo į Krymą, 1946–1958 m. dirbo Eupatorijos kenesoje. Mirė 1971 m. sausio 9 d. Eupatorijoje.
Marija Ulbienė

Biografija

1979 m. baigė Vilniaus Valstybinis universitetą, teisininkė. Marijos Ulbienės advokatų kontoros privati advokatė.
TSKP narė, Valstiečių ir Naujosios demokratijos partijų sąjungos, Lietuvos valstiečių liaudininkų sąjungos Palangos skyriaus narė, skyriaus pirmininkė.
Nuo 2007 m. Palangos savivaldybės tarybos narė.
Senbuvių bendruomenės tarybos narė, Vietinės bendruomenės atstovė 2005–2009 m. Sutuoktinis Algimantas.
Bardinai

Aplinkinės gyvenvietės

LUMPĖNAI – 2 km
Juh

Juh (g. apie 1825 m. šiaurinėje Siera Madrėje, Sierra Madre, Meksika – m. 1883 m.) – apačių genties vadas ir karys.
Juhas dalyvavo karo veiksmuose. 1876 m. panaikinus Chiricahua rezervatą kartu su Džeronimu (Geronimo) pabėgo iš JAV valstybės priežiūros. Nuo tada Juhas dažniausiai veikė su Džeronimu. 1880 m. kartu su Džeronimu pasidavė ir buvo perkeltas į San Carlos. Po Cibecue skandalo (Cibecue affair) 1881 m., kai buvo nužudytas šamanas Noch - ay - del - klinne, Juhas kartu su Džeronimu pabėgo. Juhas grįžo į Meksiką ir 1883 m. žuvo nukritęs nuo arklio į Casas Grandes upę (Čichuachua valstija). Kritimo priežastis nežinoma.
Keletas šaltinių teigia, kad Juhas buvo Džeronimo pusbrolis ir kalbėjo mikčiodamas. Jis vedė Džeronimo seserį Ishton ir 1872 m. susilaukė su ja sūnaus Ace Daklugie. Užaugęs Daklugie tapo svarbiu savo genties, perkeltos į Mescalero Apačių rezervatą, lyderiu. Ace Daklugie mirė kaip gerbiamas lyderis White Tail’e (Naujoji Meksika, JAV) 1955 m. balandžio 14 d.
Daug istorikų Juhą laiko vienu geriausių apačių karių, kartais – sėkmingesniu kariu negu patį Džeronimą.