google/wiki40b huggingface dataset:
Aktinidija

Apibūdinimas

Dvinamiai augalai arba moteriškos ir vyriškos giminės. Aktinidijoms priklauso sumedėję vijoklinės iki 30 metrų aukščio lianos ir iki 6 metrų aukščio krūmai. Jų uogos arba vaisiai kurie labai įvairūs – vadinami kiviais. Jie skiriasi odele, forma, didžiu, odelės plaukuotumu ir spalva. Po odele pati valgomoji dalis taip pat skiriasi spalva, sultingumu, skoniu. Kai kurie vaisiai neskanūs ir nevalgomi, kiti puikaus skonio ir jie auginami komerciniam pardavimui.

Paplitimas

Savaime paplitusios Rytų Azijos miškuose, daugiausia Kinijoje. Šiaurinės jų populiacijos paplitę pietryčių Sibire, Sachaline, Korėjoje, Japonijoje, pietinės populiacijos – Indokinijoje.

Auginimas pasaulyje

Dabartiniais laikais paplitusios tiek Šiaurės, tiek ir Pietų pusrutuliuose, bet jų paplitimą riboja klimatinės sąlygos. Europoje jos pradėtos auginti XIX a. pradžioje, o Lietuvoje dekoratyviniuose želdynuose pradėtos auginti maždaug XX a. pradžioje.
Meiluškiai

Istorija

Manoma, jog kaimo pavadinimas kilęs nuo jame esančio ežero vardo.
1789 m. balandžio 22 d. sudarytame Troškūnų parapijai priklausančių dvarų, bajorkaimių, kaimelių generaliniame rejestre minimi ir Meiluškiai su 2 valstiečių kiemais, priklausantys Vašuokėnų dvaro savininkui Micevičiui.
Meiluškių kaimas buvo sudarytas XX a. pradžioje iš 4 sodybų. 1923 m. kaime buvo 4 sodybos. 1925–1935 m. kaimas išskirstytas į vienkiemius.
Po Antrojo pasaulinio karo iš Meiluškių buvo ištremti į Sibirą 4 asmenys. Meiluškių kaimo apylinkėse kovodami 1950 m. žuvo laisvės gynėjai Juozas Jočys-Uosis ir Vytautas Jonelis-Vilkas (1928–1950), jų ir kitų žuvusiųjų atminimui kaime pastatytas kryžius iš lauko akmenų.
1949 m. kaimas buvo įjungtas į kolūkį „Pirmyn“, vėliau priklausė „Gegužės 1-osios“, K. Štaro, Vašuokėnų kolūkiams, kol 1992 m. ūkis iširo. Nuo 2009 m. priklauso Vašuokėnų seniūnaitijai.
Vitebsko kunigaikštystė

Istorija

Manoma, kunigaikštystė susikūrė XII a. ppradžioje, kaip Polocko kunigaikštystės dalinė kunigaikštystė, kai 1101 m. Polocko kunigaikštis Vseslavas Breslavičius padalijo savo valdas sūnums į 6-7 dalis. Vitebskas atiteko Sviatoslavui, kuris tapo Vitebsko šakos pradininku. Po to, kai Polocko žemę nusiaubė Kijevo kunigaikštystė, Sviatoslavas buvo išsiųstas į Bizantiją, ir į sostą sėdo jo sūnus Vasilko. Pasinaudodamas suirute krašte, jis užėmė Polocko sostą, ir ten valdė iki 1144 m.
1139 m. į Polocko žemę grįžus ištremtiems kunigaikščiams, prasidėjo Vitebsko kunigaikščių Vasilkovičių kovos dėl Polocko sosto, kur jie varžėsi su Minsko Glebovičiais ir Drucko Ragvolodovičiais. Šioje kovoje Vitebsko atstovams pavyko ilgiausiai išlaikyti Polocko sostą: iki XIII a. vidurio čia valdė 4 atstovai.
Nuo XII a. pabaigos – XIII a. pradžios stiprėjo Lietuvių žemių konfederacijos, nuo XIII a. vidurio – Lietuvos Didžiosios Kunigaikštytės įtaka Vitebskui. Po to, kai paskutinis stiprus kunigaikštis Briačislavas Vasilkovičiaus 1232 m. tapo Polocko kunigaikščiu, įpėdinis nėra tiksliai žinomas. Kai Briačislavas mirė, Polocke pirmą kartą įsigalėjo Lietuvos kunigaikštis Tautvilas. 1262 m. jis skyrė savo sūnų Konstantiną į Vitebską. Nors po to vėl buvo sugrąžinta vietinė Vitebsko dinastija, dinastiniai santykiai su LDK nuolat glaudėjo.
Paskutinysis vietos kunigaikštis buvo Jaroslavas Vasiljevičius, kuris išleido dukrą Mariją už Algirdo. Po Jaroslavo mirties 1320 m., Algirdas paveldėjo kunigaikštystę ir ją įjungė į LDK kaip dalinę kunigaikštystę.
1508 m. Kunigaikštystės pagrindu suformuota Vitebsko vaivadija.
Valdivija

Istorija

Valdivijos apylinkėse prieš 12 tūkst. metų gyvavo viena seniausių Amerikoje Monte Verdės kultūra. Vėliau ten apsigyveno indėnai mapučiai. Gyvenvietę 1552 m. Valdivijos upės pakrantėje įkūrė ispanų konkistadoras Pedras de Valdivija. Jo garbei pavadinta upė, o tuo pačiu ir miestas. Savo įkūrimo metu Valdivija buvo labiausiai į pietus nutolusi ispanų gyvenvietė ir viena pirmųjų kolonijų Čilėje. Miestas iškilo kaip žemdirbystės ir aukso eksporto centras. 1599 m. miestą nusiaubė mapučiai (vyko Arauko karas). Miestas kelissyk bandytas nesėkmingai atkurti, kol galiausiai tai padaryta 1648 m. Peru vicekaraliaus iniciatyva. Miestas ir uostas buvo labai smarkiai fortifikuotas. XVIII a. Valdivija tapo pietų Čilės kolonizavimo centru.
Miestas kelis kartus labai nukentėjo nuo žemės drebėjimų ir jų sukeltų cunamių bei nuošliaužų (ypač 1835 ir 1960 m.).
Raktų žiedas

Raktų žiedas – žiedas, kuriuo keli raktai susegami į vieną ryšulį arba raktas (raktų ryšulys) susegamas su raktų pakabuku. Žiedas paprastai būna metalinis, kartais – plastikinis. Raktų žiedus imta naudoti po 1800 m.
Paprastai raktų žiedas pagamintas iš spyruokliškai stangrios vielos, paprastai sudarančios dvi apvijas (kartais – tris). Vielos galai būna glotnūs, kad nedraskytų kišenių ar nesužeistų rankų. Tokį galą galima atlenkti (paleistas jis grįžta į pirmykštę vietą) ir ant jo užverti naują raktą, kuris po to stumiamas, kol apsisuka visą ratą ir lieka laisvai užvertas ant žiedo. Panašiai išimami ant žiedo užverti raktai.
Šiais laikais vietoj žiedų naudojami karabino tipo žiedai (metalinis žiedu sulenktas strypelis, kurio spraga užveriama specialiu spyruokliuojančiu ar srieginiu įtaisu), ant kurių raktus lengviau užverti ar nuo kurių juos lengviau nuimti.
David Lane

Deividas Edenas Leinas (David Eden Lane, 1938 m. lapkričio 2 d. – 2007 m. gegužės 28 d.) – JAV baltųjų nacionalistų lyderis. Vienas iš Ordino (The Order) įkūrėjų.

Gyvenimas

Gimė Vodene, Ajovoje, klajojančio fermos darbininko šeimoje. Alkoholikas tėvas 1942 m. paliko šeimą. Kitais metais vaikai pateko į našlaičių prieglaudą. Deividą greitai įsivaikino klajojantis liuteronų pastorius. Ilgos nuobodžios valandos praleistos patarnaujant bažnyčioje atgrasė jaunuolį nuo krikščionybės.
1979 m. Deividas Leinas tapo kukluksklano nariu, 1981 m. – Arijų nacijų (Aryan Nations) organizatoriumi Kolorado valstijoje. 1983 m. rugsėjo 22 d. kartu su dar 8 žmonėmis įkūrė Die Bruder Schweigen broliją, plačiau žinomą kaip Ordinas (The Order). Brolija siekė „totalinės arijų rasės pergalės“ .
Deividas Leinas sukūrė 14 žodžių (Fourteen words) bei 88 priesakus (88 Precepts).

Įkalinimas

Už reketą, konspiraciją, žmogaus teisių ir laisvių suvaržymą nuteistas kalėti 190 metų. Kalėjo federaliniame kalėjime ADX Florence, Flourense (Koloradas). Kalėdamas išliko autoritetu JAV baltiesiems nacionalistams, rašė knygas bei straipsnius, daugiausia „sąmokslo teorijos“ tematika.
Teisinė sąmonė

Teisinė sąmonė – visuma individualių, subjektyvių žinių, vaizdinių, idėjų ar teorijų apie galiojančią ar pageidaujamą teisę, įstatymus, teisingumą, taip pat teigiamos ar neigiamos emocijos, patiriamos dėl teisės taikymo, jos poveikio, taikymo subjektų veiklos, dėl asmens sąveikos su teise, jos vertinimai.
Lietuvos futbolo taurė 2010–2011 m.

Lietuvos futbolo taurė 2010–2011 m. – 22-asis nepriklausomos Lietuvos futbolo taurės turnyras. Prasidėjo 2010 m. gegužės 5 d., užsiregistravo rekordinis dalyvių skaičius – 71 komanda.
Nuo 2007 m. turnyre gali dalyvauti visos norinčios ekipos – nuo II iki IV lygos. A ir I lygos komandoms dalyvauti turnyre privaloma - vienintelė išimtis 2010 m. taikoma Lietuvos U-19 rinktinei.
FK Darbo Rūmai Biržai

Komandos įkūrimas 1935 m.

1935 m. Biržuose susikūrė nauja komanda „Darbo Rūmai“.

1937 m. rungtynės su Pasvalio rinktine

Netrukus ši kapela išgarsėjo iš blogosios pusės. 1937 m. jie žaidė su Pasvalio rinktine. Pirmosios rungtynės vyko Pasvalyje. Svečiuose nugalėjo varžovus  2:0. Atsakomosiose rungtynėse, pagal to meto šaltinius, biržiečiai buvo neblaivūs. 1937 m. rugsėjo 1-osios  dieną išleistame žurnale „Lietuvos sportas“, buvo vaizdžiai aprašomos šios rungtynės. To meto spauda rašė: „Darbiečiai, nors laimėjo, tačiau parodė nepaprastai žiaurų, iki šiol dar Biržuose nematytą žaidimą, kuriuo nusivylė visi žiūrovai.“ Pastebėta, kad „be to, vienas Darbo rūmų žaidikas buvo taip nusigėręs, kad nepastovėjo ant kojų“. Biržiečiai futbolininkai šiose rungtynėse pasižymėjo grubumu: „Taip pat dideliu chuliganiškumu pasižymėjo ir keli kiti žaidėjai, kurie taikė ne į kamuolį, o daugiau į priešo kojas.“ Straipsnio autorius išsakė nuomonę, kad: „Reikia manyti, kad į tai bus tinkamai pažiūrėta Biržų sporto vadovybės, nes, jeigu daugiau kartų šitokie dalykai pasikartos, tai futbolo rungtynės nebesutrauks nė vieno žiūrovo.“ 
Žinoma, kad su Pasvalio rinktine 1937 m. susitiko du kartus. Abu kartus biržiečiai laimėjo. 2-0 ir 3-1.
Vyčio Kryžiaus ordino medalis

Vyčio Kryžiaus ordino medalis – Lietuvos valstybės apdovanojimas, kuriuo Lietuvos Respublikos Prezidento dekretu apdovanojami asmenys už narsą ir žygdarbius, atliktus kovos aplinkybėmis, už dvasios tvirtybę, sumanią konspiraciją bei vadovavimą, ištvermę bei pasiaukojimą ginkluoto ir neginkluoto pasipriešinimo 1940–1990 m. okupacijoms kovose už Lietuvos laisvę ir nepriklausomybę ar įkalinimo ir kitokio represavimo metu, taip pat už pasiryžimą, pasiaukojimą ir ištikimybę pareigai atkuriant Lietuvos valstybingumą 1988–1990 metais ar šalinant grėsmę Lietuvos valstybingumui ar vientisumui po 1990 m. kovo 11 d., už krašto teritorijos gynimą, valstybės sienos ir kitų svarbių objektų apsaugą, už ekologinių katastrofų, stichinių nelaimių, avarijų padarinių likvidavimą, už narsumą saugant viešąją tvarką, piliečių teises ir laisves.
Vyčio Kryžiaus ordino šventė – lapkričio 23 - oji – Lietuvos karių diena.

Istorija

Įsteigtas 2002 m. birželio 18 d. priėmus naują Valstybės apdovanojimų įstatymo redakciją vietoje Vyčio kryžiaus. Kaldina Lietuvos monetų kalykla. Juosteles gamina Danijos firma „Morch and Sons“.
Pirmieji Vyčio Kryžiaus ordino medaliai įteikti 2003 m. vasario 16 d., iki 2006 m. gruodžio 12 d. medaliu apdovanoti 184 asmenys.
Karl-Heinz Ruffmann

Biografija

Gimė 1922 m. kovo 7 d. Klaipėdoje. Mokėsi Klaipėdos Luizės gimnazijoje, 1939-1941 m. studijavo filosofiją Jėnos universitete. 1944 m. būdamas karininku studijas tęsė Karaliaučiaus universitete. 1945 m. pabėgo į Kopenhagą. 1946-1950 m. tęsė studijas Getingeno universitete, tapo istorijos mokslų daktaru. Dirbo istorinių tyrimų asistentu Getingeno universitete. Nuo 1957 m. dirbo Rytų Europos istorinių tyrimų institute Kelne. Nuo 1962 m. dėstė Rytų Europos istoriją Erlangeno-Niurnbergo universitete. Mirė 1996 m. gruodžio 17 d. Rūpoldinge.
Potekstė

Potekstė – nuvokiama literatūros kūrinio teksto arba šnekamosios kalbos prasmė, kuri papildo ir praplečia tiesioginę reikšmę, neretai jai prieštarauja.
Teatre (dažnai ir šnekamojoje kalboje) potekstė perteikiama gestais, mimika, intonacijų kaita, pauzėmis, mizanscenų pobūdžiu. Potekstei didelę reikšmę kūryboje teikė rašytojai M. Meterlinkas, A. Čechovas, E. Hemingvėjus, režisieriai Š. Diulenas, K. Stanislavskis, V. Nemirovičius-Dančenka, A. Efrosas, G. Tovstonogovas, A. Oleka-Žilinskas, J. Miltinis.
Marius Jampolskis

Biografija

Mokėsi Kauno Milikonių vidurinėje mokykloje. 1997–2003 m. studijavo Lietuvos muzikos akademijos Teatro ir kino fakultete (kurso vadovas Vladas Bagdonas).
2003 m. vaidino Vilniaus teatre „Lėlė“. Nuo 2005 m. vaidina Lietuvos nacionaliniame dramos teatre (LNDT). Yra sukūręs vaidmenų Lietuvos ir Rusijos kino studijų filmuose.
Su buvusia žmona Aiste susilaukė sūnaus Dovydo. 2013 m. rugpjūtį susituokė antrą kartą, šį kartą su Renata Uzialkaitė. 2015m. Su antrąja žmona susilaukė pirmagimės Viltės.

TV veikla

2008–2009 m. buvo vienas iš LTV muzikinio projekto „Triumfo arka“ vedėjų. Nuo 2009 m. – vienas iš loterijos LNK kanale „Teleloto“ vedėjų. 2010 m. dalyvavo LNK muzikiniame šou „Žvaigždžių duetai“ ir kartu su Algiu Ramanausku-Greitai vedė LNK muzikinį projektą „Lietuvos daina“.  2011 m. kartu su A. Ramanausku tapo LNK laidos „Supermiestas“ vedėjais.
Vaidino televizijos serialuose – TV3 „Moterys meluoja geriau“ ir „Nemylimi“.
Dingęs pasaulis: Juros periodo parkas

Siužetas

Filmas prasideda prabėgus ketviriems metams nuo pirmajame filme vaizduojamų įvykių. Nors Nublaro saloje dinozaurų neliko, tačiau bandymams naudotoje gretimoje Sornos saloje susiformavo pirmykščių gyvūnų bendrija. Daktaras Janas Malkolmas ir Sarah Harding išvyksta į salą tyrinėti dinozaurų. Slapčiai su jais išvyksta ir jų dukra Kelly Curtis. Kartu vyksta ir filmavimo grupė, kuri filmuos filmą apie dinozaurus. Tačiau netrukus į salą įsiveržia naujausia technika ginkluoti InGen kompanijos medžiotojai, kurie siekia išvežti dinozaurus į zoologijos sodą. Per InGen ir Malkolmo komandos susidūrimą daugelis įrengimų sunaikinama ir žmonės drauge priversti keliauti į apleistą buvusią mokslinę bazę kviestis pagalbos. Žygeivius kelionėje puldinėja įvairūs dinozaurai. Netrukus žmonės išgelbėjami. Malkolmo komanda grįžta namo, tuo tarpu medžiotojai pagauna tiranozaurą ir laivu gabena į San Diegą. Jie taip pat pagauna ir jauniklį, kuri gabena lėktuvu.
Filmas toliau tęsiamas nevaldomam laivui įsirėžus į uostą. Iš laivo išsivaduoja tiranozauras ir ima siaubti miestą. Malkolmas išvaduoja jauniklį iš InGen ir jo pagalba atvilioja tiranozaurą atgal prie laivo.
Škotija

Škotijos šiaurė ir Šiaurės vakarai

Škotijos šiaurėje driekiasi Šiaurės Škotijos kalnynas, raižyta, tačiau labai graži vietovė, kurioje yra Ben Nevis, aukščiausias Britanijos kalnas, ir vaizdingieji ežerai. Škotijos plotas – 78 742 km². Didžioji visų 5,1 milijono gyventojų dalis gyvena tolėliau į pietus, Vidurio Škotijos žemumoje, aplink Glazgo ir Edinburgo miestus.

Kalba

Škotijoje yra trys kalbos: anglų, škotų gėlų ir škotų (Lowland Scots).
Beveik visi škotai kalba bendrine anglų kalba. Manoma, kad iki 30 % škotų taip pat moka škotų kalbą (taip pat žinoma kaip Lallands), kuri priklauso germanų kalbų grupei ir gerokai skiriasi nuo bendrinės anglų kalbos. Šiek tiek daugiau nei 1 % gyventojų kasdieninėje kalboje vartoja škotų gėlų kalbą, kuri yra panaši į airių kalbą (daugiausia šiaurinėje ir vakarinėje šalies dalyje). Beveik visi, kalbantys gėlų kalba, taip pat laisvai kalba angliškai.

Švietimas

Aukštosios mokyklos: Dandžio universitetas, Edinburgo universitetas, Glazgo universitetas, Karalienės Margaritos universitetas, Napier universitetas, Peislio universitetas, Stirlingo universitetas, Šv. Andriaus universitetas.
Vošo įlanka

Vošo įlanka (angl. The Wash) – įlanka Rytų Anglijos regione Jungtinėje Karalystėje. Ribojasi su Norfolko ir Linkolnšyro grafystėmis.
Pagrindinės upės įtekančios į įlanką: Ninas, Vithamas, Velandas ir Didysis Uzas.
Vošo įlanka yra Europos Sąjungos pripažinta specialioji saugoma zona. Įlankos kraštovaizdis sudarytas iš sūrių pelkynų, purvynų ir smėlio papūdymių. Vietomis pakrantės uolėtos. Vanduo pakrantėse nusenka kelis sykius per dieną.
Gausu moliuskų, krevečių, širdučių. Didelės žuvėdrų ir kitų plėšrių paukščių populiacijos, kurios minta geldelėmis.
Romos Britanijos laikais aplink įlanką stovėjo užtvankos, kuriomis romėnai siekė apsaugoti žemės ūkio laukus nuo užliejimo. Romėnams atsitraukus - užtvankos nuplautos. Nuo 865 m. iki 1066 m. Vošo įlanką dažnai lankė vikingai, kurie puldavo aplinkines gyvenvietes.
-
Vormsis

Vormsis (est. Vormsi, vok. Worms, šved. Ormsö) – ketvirta pagal dydį Estijai priklausanti sala Baltijos jūroje, esanti tarp Hyjumos ir žemyninės šalies dalies, nuo kurios nutolusi 3 km. Salos plotas – 92 km², ilgis – ~10 km, plotis – 5 km, aukščiausias taškas virš jūros lygio – 13 m. Priskiriama Vormsio valsčiui.
Sala miškinga, veši kadagių sąžalynai, randama daug didelių riedulių. Yra Prestviko ežeras (Prästvik). Nuo paskutinio ledynmečio sala per metus pakyla apie 3 mm.
Gyvena 350 žmonių (2004 m.). Verčiamasi žvejyba, žemės ūkiu, gyvulininkyste. Yra daug gyvenviečių, kaip kad Hulo (administracinis centras), Svibis (pagrindinis uostas), Sioberbis, Norbis, Dibis, Relbis, Fiorbis, Borbis, Kersletis, Saksbis, Busbis ir Suremeisa. Salos pietinėje dalyje esančiame Rumpo pusiasalyje yra įsteigtas gamtos rezervatas, kuriame globojami praskrendantys paukščiai.
Pavadinimas kilo nuo švediško žodžio Ormsö, reiškiančio 'gyvatės sala'. Nuo XIII a. iki Antrojo pasaulinio karo sala buvo apgyvendinta švedų, kurių buvo apie 3 000. Karo pabaigoje artinantis Raudonajai armijai dauguma jų persikėlė į Švediją. Apie švedų kultūrą byloja gyvenviečių pavadinimai ir pastatai.
Urantijos knyga

Urantijos knyga – dvasinės ir filosofinės tematikos kūrinys, aptariantis Dievą, mokslą, religijas, istoriją, filosofiją ir likimą. Kartais knyga dar vadinama Urantijos dokumentais, arba Penktuoju Epochiniu Apreiškimu. Knyga buvo sukurta Čikagoje, Ilinojaus valstijoje maždaug tarp 1924 ir 1955 metų (knygos leidėjų teigimu, dokumentai gauti apie 1934–1935 metus), tačiau jos autorystė išliko neaiški.
Knygos autoriai žodį Urantija pristato kaip dvasinį Žemės vardą ir tvirtina, kad jų tikslas yra „pateikti išplėstas sąvokas ir išvystytą tiesą“, „stengiantis išplėsti kosminę sąmonę ir padidinti dvasinį suvokimą“. Autoriai pateikia savo supratimą: apie gyvybės atsiradimą ir gyvenimo prasmę, žmonijos vietą visatoje, nagrinėja Dievo ir žmonių santykius bei pristato išsamią Jėzaus biografiją.
Naujai įsikūrusi organizacija Urantia Foundation knygą anglų kalba pirmą kartą išleido 1955 m. Šiuo metu Urantijos knyga išversta į keturiolika kalbų. Knyga lietuvių kalba išleista 2004 m.
2001 m. JAV prisiekusiųjų teismas Oklahomoje nutarė, kad organizacijos „Urantia Foundation“ 1983 m. atnaujintos knygos autorinės teisės yra negaliojančios. JAV apeliacinis teismas dar kartą patvirtino prisiekusiųjų teismo nutarimą, teigiantį, kad organizacijai „Urantia Foundation“ nepriklauso autorinės teisės į Urantijos knygą ir knygos angliška versija nuo 1983 m. yra laikoma viešo naudojimo tekstu Jungtinių valstijų teritorijoje. 2006 m. taip pat pasibaigė autorinių teisių į anglišką Urantijos knygos tekstą už JAV ribų galiojimas. Todėl pilnos knygos versija užrašyta ir įgarsinta nemokamai prieinama internetu.
Algirdas Gečas

Biografija

1986 m. baigė Vilniaus valstybinį pedagoginį institutą, istorijos mokytojas.
Šilutės pirmosios gimnazijos mokytojas.
1995 m. Lietuvos liberalų sąjungos, 2003 m. Liberalų ir centro sąjungos Šilutės rajono skyriaus narys.
2003–2007 m., 2007–2011 m. Šilutės rajono savivaldybės tarybos narys Lietuvos socialdemokratų partijos Šilutės rajono skyriaus sąraše ir nuo 2011 m. Šilutės rajono savivaldybės tarybos narys. 
Klaipėdos apskrities švietimo tarybos narys. Futbolo klubo „Šilutės veteranas“ narys. Macikų koncentracijos stovyklos vietos ir kapų sutvarkymo fondo tarybos pirmininkas
Sutuoktinė Loreta. Vaikai Simonas, Rūta.
Dulinčiškių piliakalnis

Piliakalnis

Piliakalnis įrengtas aukštumos kyšulyje, Nykos kairiajame krante, 0,5 km nuo jos žiočių, jos santakoje su Velniaraviu. Rytinis šlaitas leidžiasi į Nyką, šiaurinis ir vakarinis – į Velniaravį. Šlaitai statūs, 25-29 m aukščio. Aikštelė beveik keturkampė, pailga pietų – šiaurės kryptimi, 50 m ilgio, 55 m pločio. Pietiniame jos krašte supiltas 58 m ilgio, 19 m pločio, 1,2 m aukščio pylimas, kurio išorinis 1,5 m aukščio šlaitas leidžiasi į 10 m pločio, 0,5 m gylio griovį.
Piliakalnis apardytas arimų, aikštelės vakarinis, šiaurės vakarų ir šiaurinis kraštai nugriuvę. Apaugęs lapuočiais medžiais.

Gyvenvietė

Į pietus nuo piliakalnio, 0,5 ha plote yra papėdės gyvenvietė, kurioje rasta lipdytos keramikos šukių.

Aplinkiniai piliakalniai

Veliuonos II piliakalnis 3 kmSeredžiaus I piliakalnis 6 kmŠilvienų piliakalnis 4 km
Misiūnų piliakalnis 1 kmŽuklijų piliakalnis 3 kmKlepų piliakalnis 31 kmGriešių piliakalnis 37 kmJoginiškių piliakalnis 4,5 km
Žemosios Panemunės piliakalnis 9 km
Pastaba:Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną
Lietaus žmonės

Turinys

Sužinojusi, kad laukiasi, Natali nusprendžia, kad jai reikia atokvėpio nuo šeimos ir automobiliu išvyksta į kitą šalies pusę. Pakeliui ji paima keistoką pakeleivį Džimį, pravarde Žudikas – buvusį futbolininką, patyrusį galvos traumą. Keliaudama su juo, Natali sprendžia dilemą: likti su Džimiu ar grįžti namo, pas vyrą. Situacija dar labiau komplikuojasi, kai ji susipažįsta ir susidomi kelių patruliu Gordonu...
Lapkritis

Astronomija

Saulė lapkritį pereina per Svarstyklių (spalio 31 – lapkričio 22), Skorpiono (lapkričio 23 – lapkričio 29) ir Gyvatnešio (lapkričio 30 – gruodžio 17) žvaigždynus.
Olga Rypakova

Biografija

Olga Rypakova pirmą kartą stambaus masto varžybose sudalyvavo 2000 m. pasaulio jaunimo čempionate, kuriame nepasiekė finalo. Po metų pasaulio jaunių čempionate, kuris vyko Debrecene, septynkovės rungtyje lengvaatletė liko ketvirta. 2005 m. Rypakova pirmą kartą sudalyvavo Azijos čempionate, kuriame užėmė aukštąją ketvirtą vietą. Po dvejų metų sportininkė vėl sudalyvavo žemyno pirmenybėse ir šįkart parsivežė du medalius iš šuolio į tolį ir trišuolio rungčių. Bankoke vykusioje 2007 m. Universiadoje sportininkė šuolio į tolį sektoriuje įveikė 6.85 m ir tapo nugalėtoja. Pirmame savo 2007 m. pasaulio čempionate šuolininkė pateko į finalą, kuriame liko priešpaskutinė. 2008 m. vasaros olimpinėse žaidynėse sportininkė atstovavo savo šaliai dvejose rungtyse, bet medalių nepelnė. 2010 m. pasaulio uždarų patalpų čempionate Rypakova pasiekė Azijos uždarų patalpų rekordą ir pelnė aukso medalį.
Erik Satie

Biografija

Gimė Honflioro mieste, šiaurinėje Prancūzijoje. Pradėjo mokytis Paryžiaus konservatorijoje būdamas 13 metų. Nebuvo niekuo pasižymintis mokinys ir po kelerių metų metęs mokslus įstojo į armiją. Dėl sveikatos problemų ten išbuvo trumpą laiką. Pradėjo dirbti muzikantu, grojo pianinu kabaretuose, nuo 1886 metų ėmė pats kurti muziką.

Kūryba

Pirmieji Satie kūriniai buvo daugiausiai solo pianinui. Didžioji dalis jų ramūs, su pasikartojančiomis dalimis, įkvėpti tradicinių šokių, nevakarietiškos muzikos formų. Žymiausi iš jų Gymnopédies (1888) ir Gnossiennes (1889–97). Kai kurie kūriniai ir jų pavadinimai humoristiniai, besišaipantys iš to meto garsių kompozitorių arba siūlantys iššūkius atlikėjams. Pavyzdžiui, nei dviejų minučių netrunkančio Vexations (apie 1893 m.) partitūra turi įrašą, kad kompozicija turėtų būti sugrota 840 kartų iš eilės (tai trunka apie 18 val. ir po Satie mirties buvo surengtas ne vienas Vexations atlikimo „maratonas“).
XX a. Satie kūrė kompozicijas baletui, pantomimoms ir lėlių teatrams, o visai prieš mirtį ir filmui, tačiau niekada nenutolo nuo muzikos solo pianinui.
Nemažai Erik Satie kūrinių XX ir XXI a. buvo panaudoti filmuose, televizijos laidose, aranžuoti populiariajai muzikai.
Lurdas (žurnalas)

Istorija

Leido tėvai vienuoliai kapucinai. Spausdino M. Adomavičiaus spaustuvė, „Rašto“ spaustuvė, „Žaibo“ spaustuvė Kaune, Marijonų spaustuvė Marijampolėje. Leido priedus „Sveika, Marija“, „Kas pasaulyje?“ Išėjo 49 numeriai.
Redagavo Rokas Macelis.
Vilius Jomantas

Biografija

Sūnus Vincas Jomantas. 1910–1912 m. mokėsi Vilniaus piešimo mokykloje, 1912–1914 m. Dailės skatinimo draugijos mokykloje, A. Štiglico techninio piešimo mokykloje (abi Sankt Peterburge), nuo 1914 m. – Kijevo karo mokykloje.
Nuo 1912 m. Lietuvių dailės draugijos narys. 1918 m. grįžo į Vilnių. Dėstė Vilniaus mergaičių gimnazijoje, A. Varno tapybos studijoje. 1919 m. Švietimo liaudies komisariato meno kolegijos narys. 1922–1924 m. studijavo Miuncheno dailės akademijoje. 1924–1928 m. dirbo Kauno spaustuvėse, 1946–1947 m. dėstė Vilniaus dailės institute. 1947–1958 m. kalėjo Sibiro lageryje. Palaidotas Vilniuje, Antakalnyje, Saulės kapinėse.

Kūryba

Nutapė portretų (Lietuvos didžiųjų kunigaikščių, 1922 m. Liudas Gira, 1959 m.) Iliustravo knygų (Balys Sruoga. „Deivė iš ežero“ 1919 m., Kazys Binkis. „Meškeriotojas“ 1935 m.). Sukūrė viršelių knygoms (Faustas Kirša. „Aidai aidužiai“, 1921 m., Balys Sruoga, Viktoras Žadeika. „Kipras Petrauskas“, monografija, 1929 m.), litografijų („J. Jablonskio portretas“, 1930 m.), plakatų, ekslibrisų, 500 litų banknoto aversą (1924 m.), teatro scenografijų ir kostiumų, pašto ženklų. Kūriniai dekoratyvūs, geometrinio piešinio, kontrastingų spalvų. Plakatams būdingas detalus piešinys. Kūrinių turi Nacionalinis Čiurlionio dailės muziejus, Vytauto Didžiojo karo muziejus.