google/wiki40b huggingface dataset:
Romintos giria

Istorija

Romintos girią senieji prūsai laikė šventa, joje jau I–II a. buvo atliekamos aukojimo apeigos, vyko kitokios šventės. Kryžiuo­čiams užvaldžius šį kraštą, Romintos girioje medžiodavo ordino magistrai ir jų svečiai. Vė­liau Romintoje ir Juodbūdėje pastatytuose vasarnamiuose vasaras praleisdavo, medžiodavo Prūsijos karaliai. Giria buvo paskelbta karaliaus nuosavybe. 2 500 ha buvo apjuosta lentų tvora su galerijomis. Medžioklės plotas priklausė Nesavo, Barckhauzo, Romintos ir Žydkiemio girininkijoms. Ypač girią mėgo Vokietijos imperatorius Vilhelmas II.
Ilgą laiką iš Romintos girios upėmis į Karaliaučiaus krašto didžiuosius miestus plukdyta mediena. Romintos gyven­vietėje veikė vilnų vėlykla, aliejaus spaudykla. Kiautų kaime buvo geležies lie­jykla, o XVIII a. – popieriaus ir celiuliozės fabrikas. 1756–1763 m. Septynerių metų karo tarp Prūsijos ir Rusijos metu Romintos girioje slėpėsi kariuo­menės žiaurumų įbauginti apylinkių žmonės, tarp jų ir Tolminkiemio klebonas Kristijonas Donelaitis, kuris girioje slė­pėsi 1757 m. rugpjūčio 10–27 d. Per Romintos girią 1927 m. nutiestas geležinkelis Geldapė–Gumbinė, veikęs iki 1944 m.
Antrojo pasaulinio karo išvakarėse Romintos giria buvo tapusi aukštų Vokietijos nacių medžioklės vieta. Feldmaršalas Hermanas Gėringas 1936 m. pastatydino me­džioklės rezidenciją Jėgerhofą netoli Romintos gyvenvietės. Jis Romintos gi­rioje nušovė patį didžiausią iki to meto Europoje sumedžiotą elnią. 1941 m. čia buvo įkurta Vokietijos oro pajėgų vyriausioji būstinė. Už 15 km, vakari­nėje Geldapės ežero pakrantėje, pastatytos šta­bo vadovybės slėptuvės. Pokario metais Lietuvos partizanai per Romintos girią prasiver­žė į Lenkiją ir toliau į Vakarus.
Po Antrojo pasauli­nio karo Rytprūsiai buvo padalyti beveik tiesia lini­ja. Pietinis girios ruožas teko Lenkijai, didžioji dalis atsidūrė Kaliningrado srityje. Lietuvai atiteko tik nedidelis ruožas pasienyje. Lenkijos pusėje kaimai priartėja prie pat gi­rios pakraščio, rusiškoje pusėje dauguma jų išnykę.
Luokavos kalnas

Piliakalnis

Piliakalnis yra pelkėmis apjuostos aukštumos šiaurės rytiniame pakraštyje, aukščiausioje jos vietoje, nuo XIX a. pabaigos smarkiai apardytoje žvyrduobių. Išliko apie 60 m ilgio rytų−vakarų kryptimi ir 16−18 m pločio aikštelės dalis (buvo apie 50 m pločio). Aikštelė buvo apjuosta iki 1,5 m aukščio pylimu, kurio 0,5 m aukščio, 5 m pločio dalis išliko jos šiaurės vakariniame krašte. Vakarinėje aikštelės pusėje būta ir antro pylimo. Aikštelėje ir šlaituose yra kultūrinis sluoksnis, kuriame rasta lipdytos keramikos. Vidutinio statumo piliakalnio šlaitai buvo iki 20 m aukščio. Jie natūraliai išlikę tik šiaurės vakarų pusėje, kitur nuardyti žvyrduobių. Aikštelė dirvonuoja, šlaitai ir karjerų vietos apaugę pušimis.
Rytinėje piliakalnio papėdėje, apie 1 ha plote buvo papėdės gyvenvietė. 70 m į vakarus nuo piliakalnio Kerėžių kaimo laukuose buvo XI a.−XIII a. senkapis (sunaikintas).

Aplinkiniai piliakalniai

Inčėnų piliakalnis 22 kmGriežės piliakalnis 48 km
Daubarių piliakalnis 34 kmŽagarės II piliakalnis 12 km
Žagarės piliakalnis 13 kmGyvolių piliakalnis 32 km
Papilės piliakalnis 26 kmRekčių piliakalnis 32 km
Romučių piliakalnis 35 kmKalnelio piliakalnis 38 km
Luponių piliakalnis 42 km
Juozapavos Šv. apaštalų Simono ir Judo Tado bažnyčia

Istorija

Vyskupas Juozapas Arnulfas Giedraitis 1825 m. Beržėnų apskrities vėliavininkui Juozapui Nagurskiui leido Dirvėnų dvare pastatyti mūrinę bažnyčią. Ji 1829 m. užbaigta ir fundatoriaus garbei pavadinta Juozapavu; buvo Raudėnų parapijos filija.
Plėšrieji žinduoliai

Apibūdinimas

Gyvūnai įvairaus dydžio bei išvaizdos, turintys gerai išvystytus jutimo organus ir tobulą nervų sistemą, užtikrinančią greitus refleksus ir sudėtingą elgseną.
Svoris – nuo 100 g iki 1 tonos. 44 dantys, pritaikyti kramtyti mėsą, gerai išvystytos iltys ir karpantys mėsą gumburiuoti skruostiniai (plėšrieji) dantys. Galingi kramtomieji raumenys padeda tvirtai sukąsti.
Galūnės keturpirštės ar penkiapirštės, su aštriais nagais. Dažniausiai remiasi ne pėda, o tik pirštais. Nagai buki arba aštrūs, gali būti įtraukiami (katinių šeimos atstovų). Raktikaulių nėra arba jie rudimentiniai. Uodegos pamatinėje dalyje arba prie analinės angos yra kvapiosios liaukos. Jaunikliai gimsta nerangūs, akli.

Paplitimas

Sutinkami visuose žemynuose, išskyrus Antarktidą, į Australiją plėšrieji žinduoliai dingai, manoma, pateko žmogaus pagalba. Nors iki tol Australijoje buvo plėšriųjų gyvūnų, tačiau tai buvo sterbliniai arba ropliai.
Polinezijos mažoji rasė

Polinezijos mažoji rasė (rus. полинезийская малая раса) – vietiniams Polinezijos gyventojams būdinga antropologinė mažoji rasė. Dar vadinama Polinezijos antropologiniu tipu.
Dalis autorių šią mažąją rasę priskiria europidams. dalis – mongolidams, dalis – australidams. O dar kiti ją laiko visų šių trijų didžiųjų rasių mišiniu.

Arealas

Šio tipo žmonės gyvena Ramiojo vandenyno salose (Polinezijos salos, iš dalies – Mikronezijos) ir Naujojoje Zelandijoje.
Samsung Galaxy Note II

Samsung Galaxy Note II – Samsung Galaxy serijos planšetofonas. 2012 m. Samsung Electronics oficialiai pristatė Samsung Galaxy Note pamainą. 5,5“ įstrižainės 1280 x 720 raiškos ekranas su Super AMOLED matrica, 4 branduolių Samsung Exynos procesorius, dirbantis 1,6 GHz taktiniu dažniu. Baterija – 3100 mAh. Nugarinėje dalyje įdiegta 8 MP raiškos kamera, galinti įrašyti vaizdinę medžiagą HD 1080p kokybe, priekyje – 1,9 MP kamera, skirta vaizdo skambučiams.
Svirgeliškiai

Aplinkinės gyvenvietės

Devynbalsiai – 0,7 km
BIRŽAI – 6 km
Medžvalakiai – 1,7 km
Obelaukiai – 0,8 km
Rimšiai (Biržai)

Aplinkinės gyvenvietės

Simaniai – 1,9 km
Gricgalė – 4,7 km
BIRŽAI – 21 km 
Skrebiškis (Parovėja) – 2,9 km
Pilskalnė – 5,3 km
Latvygala – 3,1 km
Mikaliai – 3,7 km
Gikonys – 3,1 km
Nervų sistema

Glijos ląstelės

Taip pat dar gali būti vadinamos glijomis, neuroglijomis, gliocitais (nuo graikiško žodžio „klijai”). Tai yra pagalbinės nervų sistemos ląstelės, kurios palaiko nervų sistemą, aprūpina ją maistu, palaiko homeostazę, gamina mieliną bei dalyvauja nervinių impulsų perdavime. Mokslininkų skaičiavimais neuroglijų yra beveik dešimt kartų daugiau nei yra neuronų.

Refleksai

Refleksas – tai nervų sistemos, kartu ir viso organizmo atsakomoji reakcija į dirgiklius. Neuroanatominės struktūros, garantuojančios refleksinių reakcijų vyksmą, vadinamos reflekso lanku. Jis sudarytas iš aferentinės bei eferentinės dalių ir reflekso centro. Reflekso lanko aferentinę dalį sudaro juntamoji nervinė ląstelė. Jos dendritas organuose baigiasi juntamąja galūne, receptoriumi, kuris dirginimą paverčia nerviniu impulsu. Nervinis impulsas iš receptoriaus per juntamosios ląstelės aksoną patenka į smegenis ir sužadina judinamąjį neuroną. Jo aksonas nueina į organus (efektorius), skatindamas juos veikti. Smegenų vietos, kuriose nervinis impulsas iš aferentinės reflekso lanko dalies perduodamas efektoriniam neuronui, vadinamos reflekso centrais.
Refleksai, kurie yra įgimti ir vyksta automatiškai, nedalyvaujant mūsų sąmonei, yra vadinami nesąlyginiais refleksais. Jų centrai yra nugaros smegenyse, smegenų kamiene ir tarpinėse smegenyse. Greta įgimtų, nesąlyginių refleksų, dar yra skiriami sąlyginiai refleksai. Tai yra individualiai įgytos organizmo reakcijos. Šių refleksų centrai yra galvos smegenų žievėje.

Sinapsė

Sinapsė yra jungtis, kuri pritaikyta nerviniams signalams perduoti. Daugiausia yra tokių sinapsių, kurios yra tarp vieno neurono aksono ir kito neurono dendrito. Pagal veikimo principą yra išskiriami du sinapsės tipai: cheminės ir elektrinės.

Cheminė sinapsė

Sinapsę sudaro aksono svogūnėlio (sustorėjęs aksono galiukas) priešsinapsinė (presinapsinė) membrana, posinapsinė arba postsinapsinė membrana (kito neurono dendrito membrana) ir sinapsinis plyšys tarp jų. Jungtis tarp neuronų ir raumens ląstelių vadinama neuroraumenine sinapse. Kuomet nervinis impulsas pasiekia aksono svogūnėlį, jo membrana tampa pralaidi jonams, kurie paveikia aktino filamentus taip, kad jie ima tempti sinapsines pūsleles, pripildytas mediatoriais, link presinapsinės membranos. Kai pūslelės susilieja su membrana, mediatoriai išsilieja į sinapsinį plyšį. Difuzijos būdu jie pasiekia postsinapsinę membraną ir susilieja su receptoriais.

Elektrinė sinapsė

Elektrinės sinapsės struktūra nuo cheminės skiriasi tuo, kad nėra sinapsinio plyšio, postsinapsinė ir presinapsinė membranos yra susiglaudusios. Impulsas yra perduodamas jonams tekant plyšinės jungties kanalais. Būtent šiuo būdu impulsai daugiausia perduodami CNS nervais.
Kriminalistikos žinynas

Kriminalistikos žinynas – kriminalinių mokslų ir praktikos žurnalas, leistas 1935–1940 m. Kaune.

Istorija

Leido Mykolas Žilinskas, nuo 1936 m. Nr. 7 – Brunonas Kalvaitis. Ėjo kas du mėnesiai. Spausdino Spindulio spaustuvė Kaune. Išėjo 33 numeriai.
Nagrinėjo kriminalistikos teorijos, istorijos klausimus, aiškino specialius baudžiamosios teisės ir nusikaltimų praktikos atvejus.
Bendradarbiavo S. Andriušis, J. Blažys, Antanas Jakobas, A. Kleman, Vladas Jurgutis, Izidorius Tamošaitis, J. Tomkus, Stasys Variakojis ir kt.
Redakcinė komisija: Brunonas Kalvaitis, Vladimiras Lazersonas, Kazys Oželis, P. Pamataitis, Augustinas Povilaitis, Jonas Gudaitis-Vabalas, Karolis Žalkauskas, Mykolas Žilinskas.
Redaktorius Augustinas Povilaitis.
Sumitomo

Sumitomo (住友) – Japonijos įmonių konglomeratas (keiratsu).
Pavadintas įkūrėjo Masatomo Sumitomo vardu.
Kėdbusas

UAB „Kėdbusas“ – įmonė, teikianti keleivių pervežimo paslaugas. Būstinė – Kėdainių autobusų stotis, J. Basanavičiaus g. 93, LT-57354 Kėdainiai. Generalinis direktorius – Evaldas Cicėnas.
Nors pagrindinė autobusų aikštelė ir būstinė yra autobusų stotyje, garažai, remonto dirbtuvės yra Zabieliškyje (Pramonės g.). Parką sudaro 44 autobusai ir mikroautobusai.

Istorija

Įsikūrė 1958 m. kaip Kėdainių autobusų parkas. Pradinį ekipažą sudarė 5 autobusai KAG-3. Vėliau parkas plėtėsi, papildytas naujesniais autobusais LAZ, PAZ, „Ikarus“. 1991 m. bendrovė turėjo 49 autobusus. 1994 m. bendrovė persikėlė į Pramonės rajoną (Zabieliškį), kur veikė garažai, dirbtuvės. Nuo 1994 m. pradėtas autobusų ūkio kaita – tarybinius autobusus ir vengriškus „Ikarusus“ ėmė keisti belgiški DAF-VanHool. Nuo 2002 m. miesto maršrutais pradėjo kursuoti žemagrindžiai „VanHool“ ir „Neoplan“ autobusai. Nuo 2003 m. įmonė vadinasi UAB Kėdbusas.
Nuo 2013–2014 m. didele dalimi maršrutų ėmė vykti mikroautobusai.

Maršrutai

Bendrovė vykdo maršrutus Kėdainių mieste ir rajone. Dėl geografinės padėties tarpmiestiniai maršrutai nėra vykdomi, miestą aptarnauja pravažiuojantys aplinkinių miestų autobusai.
Vilniaus universiteto planetariumas

Istorija

Pirmasis planetariumas buvo įkurtas 1962 m. J. Basanavičiaus gatvėje, jo pastatą suprojektavo architektas Jonas Kasperavičius. 1989 m. planetariumo veikla perkelta į naująjį planetariumą Konstitucijos prospekte. Naujo planetariumo architektūrinio projekto autorius – Robertas Stasėnas. Pastato išskirtinumas – apvalus 12,5 metrų skersmens kupolas, kuriame yra įsikūrusi 166 vietų žvaigždžių sale su PRF – 2 ZEISS projektoriumi, kupole projektuojančiu apie 6000 žvaigždžių. Greta yra ir kita 130 vietų amfiteatrinė salė.
Šiuo metu Vilniaus planetariumas yra valstybinė biudžetinė įstaiga, priklausanti Vilniaus universiteto Teorinės fizikos ir astronomijos institutui.
10 Years

Istorija

Susikūrė 1999 m. Noksvilyje (Knoxville), Tenesio (Tennessee) valstijoje. Pirmąjį albumą „Killing All That Holds You“ išleido 2004 m., kurį patys ir prodiusavo. Dvi albumo dainos – „Wasteland“ ir „Through The Iris“ karaliavo vietinių radijo stočių topuose. Kitais metais jie pasirašė bendradarbiavimo sutartį su įrašų kompanija „Universal Records“ ir išleido pirmąjį didelio tiražo albumą „The Autumn Effect“, kuris pasirodė prekyboje rugpjūčio 18-ąją. Tais pat metais „10 years“ koncertavo su „Disturbed“, „Mudvayne“, „Sevendust“ ir kitomis garsiomis alternatyviosios muzikos grupėmis.
Sužadinta būsena

Sužadinta būsena arba sužadintos būsenos lygmuo arba sužadintas lygmuo yra sistemos (elektrono, branduolio, atomo, molekulės ar nanokristalo) energijos lygmuo, kuriame sistemos energija yra didesnė nei pagrindiniame lygmenyje.
Kad sistema patektų į sužadintą būseną, reikia, kad ji sugertų tokį energijos kvantą, kurio energija lygi sužadinto ir pagrindinio lygmenų energijos skirtumui. Sužadinta būsena trunka neilgai (ilgai trunkančios vadinamos metastabiliomis) ir sistema vėl patenka į pagrindinę būseną pati (spontaniškai) arba sąveikaudama su dar vienu energijos kvantu (priverstinai). Pereidama iš sužadintos į pagrindinę būseną, sistema išspinduliuoja tokios pat, kaip ir sugertos, energijos kvantą.
Iš sužadintos būsenos priverstinai išėjęs elektronas išspinduliuoja tokios pat poliarizacijos, energijos, fazės ir krypties fotoną (kitaip tariant koherentinę šviesą), kaip ir būseną pakeisti privertęs fotonas. Dėl šios priežasties lazeriai spinduliuoja monochromatinę šviesą.
Juodžioniai

Aplinkinės gyvenvietės

Medeikiai – 4,9 km
Spalviškiai (Parovėja) – 2,6 km
Parovėja – 2,4 km
BIRŽAI – 10 km
Karališkiai (Biržai) – 1,6 km
Carthago delenda est

Carthago delenda est (liet. „Kartagina turi būti sunaikinta“) yra populiari lotyniška oratorinė frazė. Pilnas pasakymas buvo „Ceterum censeo Carthaginem esse delendam“ arba „Ceterum autem censeo Carthaginem esse delendam“ ir reiškė maždaug „O taip pat, aš manau, kad Kartagina turi būti sunaikinta“. II a. pr. m. e., prieš trečiąjį pūnų karą romėnų senatorius Katonas Vyresnysis šitaip užbaigdavo kiekvieną savo kalbą, net ir nesusijusią su Kartagina. Jis siekė, kad po Antrojo pūnų karo susilpnėjusi Kartagina būtų sunaikinta galutinai, kol neatsigavo ir vėl nepradėjo kelti grėsmės Romai.
Vėliau šią frazę kartais naudodavo politikai siedami su totaliniu karu. Pavyzdžiui, 1673 m. prieš trečiąjį anglų-olandų karą kalboje Parlamente ją panaudojo anglų politikas Anthony Ashley Cooper, Angliją lygindamas su Roma, o Olandų respubliką – su Kartagina. Jis pasakė „Delenda est Carthago“, tikriausiai nuo tada ir išpopuliarėjo ši trumpesnė jos forma.
Roma Sabina Alimienė

Roma Sabina Alimienė (g. 1947 m. Kalvarijoje, Marijampolės rajonas) – teisininkė, buvusi Lietuvos vyriausiojo administracinio teismo (LVAT) teisėja, LR generalinės prokuratūros prokurorė ir advokatė.

Biografija

1964 m. baigė Kalvarijos vidurinę mokyklą. 1970 m. – teisės studijas Vilniaus universiteto Teisės fakultete.
Nuo 1970 m. rugpjūčio mėn. iki 1988 m. vasario mėn. Kaišiadorių rajono prokuratūros stažuotoja, prokuroro padėjėja, vyr. prokuroro padėjėja, nuo 1988 m. vasario mėn. iki 1993 m. gruodžio mėn. LR generalinės prokuratūros Civilinių bylų skyriaus prokurorė, vyr. prokuroro pavaduotoja, nuo 1994 m. iki 1994 m. gruodžio mėn. Valstybinio akademinio dramos teatro (VADT) juriskonsultė, nuo 1995 m. iki 1999 m. birželio mėn. Advokatės R. S. Alimienės biuro advokatė, nuo 1999 m. birželio mėn. iki 2002 m. kovo mėn. Vilniaus miesto 2-ojo apylinkės teismo teisėja, nuo 2002 m. kovo mėn. iki 2008 m. balandžio mėn. Vilniaus apygardos administracinio teismo teisėja, nuo 2008 m. balandžio mėn. iki 2012 m. balandžio Lietuvos vyriausiojo administracinio teismo teisėja, nuo 2012 m. balandžio Vyriausiosios administracinių ginčų komisijos narė.
Moka rusų, vokiečių, anglų kalbas.
F-117 Nighthawk

Istorija

Kuriant F-117 Nighthawk prototipu buvo pasirinktas Lockheed Have Blue. Visi pastatyti F-117 buvo F-117A modifikacijos. Kiti Lockheed siūlyti variantai F-117B, F-117N (lėktuvnešiams) ir A/F-117X nebuvo patvirtinti.
Nors pirmąjį skrydį atliko 1981 m. birželio 18 d. bei pradėtas naudoti 1983 m., Pentagonas pirmą kartą oficialiai pripažino, kad F-117 Nighthawk naudojamas JAV KOP tik 1988 m. lapkričio 10 d. Pirmą kartą viešai pademonstruotas 1990 m. balandžio 21 d. Po Persijos įlankos karo 1991 m. dalyvavo Paryžiaus aviacijos parodoje.
Pradžioje visi lėktuvai buvo 4450-joje taktinės aviacijos grupės sudėtyje ir bazavosi Tanopos aviabazėje Nevadoje (JAV). 1991 m. buvo priskirti 37-jai naikintuvų grupei, o 1992 m. prijungti prie 49-sios naikintuvų grupės ir dislokuoti Holloman aviabazėje. Viso buvo trys F-117 Nighthawk eskadrilės: dvi kovinės (Juodoji avis ir Skrajojantys riteriai) ir viena mokomoji (Rėkiantys demonai).
Pilotai vadino save kodiniu pavadinimu Banditas (angl. Bandit). Kiekvienas iš 558 kada nors skridusių šiuo lėktuvu pilotų šalia turėjo ir numerį (pvz., brigados generolo Gregory Feest kodas buvo „Bandit 261“).
Buvo naudojami 55 lėktuvai iš 59 pagamintų). Nors eksploatacijos laikas buvo numatytas iki 2018 m., jau 2006 m. spalio mėn. buvo pranešta apie eksploatavimo nutraukimą. Tais pačiais metais uždaryta ir F-117 Nighthawk pilotų rengimo mokykla. Paskutiniai pilotai mokyklą baigė 2006 m. spalio 13 d.
2008 m. balandžio 22 d. oficialiai jų naudojimas buvo nutrauktas. Juos pakeitė efektyvesnis F-22 Raptor.
Vieno lėktuvo gamyba 1983 m. kainavo apie 83 milijonus dolerių.
Strauja

Etimologija

Upėvardis kildinamas iš straujas („sraunus“) bei latv. straujš „sraunus“, strauja „srovė, srautas“.
Dauginių Šv. vyskupo Stanislovo bažnyčia

Istorija

Medinė nedidelė bažnyčia pastatyta 1943 m.

Architektūra

Bažnyčia stačiakampio plano, su bokštu ant stogo. Vienanavė. Šventoriaus tvora medinių stulpelių. Jame yra 2 medinės koplytėlės.
Robertas Žulpa

Biografija

Treniravosi „Žalgirio“ sporto klube, specializavosi 100 m ir 200 m plaukime braso stiliumi. TSRS nusipelnęs sporto meistras. Aktyvaus sportavimo metu buvo 1.93 m ūgio, svėrė 82 kg. 1981 metais buvo išrinktas populiariausiu Lietuvos sportininku.
1988 m. išvyko gyventi į Italiją, ten treniravo vaikus, dirbo vertėju.
Žmona – Aristėja, dukros Brigita ir Andrė.
Komunistas (Niujorkas)

Komunistas – Lietuvių komunistų sąjungos centro biuro nelegalus laikraštis, ėjęs 1920 m. birželio 7 d. – 1923 m. sausį Niujorke.

Istorija

Išspausdino JAV komunistų partijos programą, įstatus, partijos suvažiavimų, konferencijų rezoliucijas, Komunistų Internacionalo kongresų medžiagą, ištraukas iš V. Lenino knygos „Vaikiška „kairumo“ liga komunizme“ ir kt.
Redaktorius Antanas Bimba.
Žemės ežių teismas

Žemės ežių teismas − buvo Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės (LDK) teismo organas, veikęs 1810 − 1823 m. LDK ir jos buvusioje teritorijoje.
Žemės ežių teismas buvo renkamas apskrities bajorų 3 metams iš 15 ir daugiau narių.
Pirmos instancijos Žemės ežių teismą sudarė 1 teisėjas ir 2 šalių parinkti arbitrai. Bylas teismas nagrinėjo ginčo vietoje ir nustatinėjo ginčijamas žemių, ežerų ir įvažiavimų į miškus ribas. Dėl šio teismo sprendimų šalys galėjo apeliuoti Antros instancijos apskrities Žemės ežių teismui, kuris susidėjo iš 5 narių ir nuolatos rezidavo apskrities centre. Dėl šio teismo sprendimų buvo galima apeliuoti gubernijos Žemės ežių teismui; jo sprendimai buvo galutiniai.
Visi Žemės ežių teismai bylas sprendė pagal Lietuvos III statutą.
Literatūra: * Tomas Čelkis. Privačios žemėvaldos ribų nustatymas ir žymėjimas XV-XVI a. Lietuvos Didžiojoje Kunigaikštystėje // Istorijos šaltinių tyrimai. 2011, t. 3. p. 31-58.
Nicholas Winton

Humanitarinė veikla

1938 metų pabaigoje vietoj atostogų Šveicarijoje Nicholas Winton atvyko į Prahą padėti ir prisidėjo prie humanitarinės veiklos. Wintonas pats vienas įkūrė organizaciją, skirtą padėti vaikams iš žydų šeimų, kurioms grėsė nacių persekiojimas. 1938 metų lapkritį po Krištolinės nakties nacių valdomoje Vokietijoje Didžiosios Britanijos Bendruomenių Rūmai pritarė siūlomai pagalbos žydams priemonei ir leido į Britaniją atvykti jaunesniems nei 17-kos metų amžiaus pabėgėliams, su sąlyga, kad jie turi kur apsistoti ir už juos yra įneštas 50 svarų sterlingų užstatas, kad šie galiausiai (ateityje) grįš gyventi atgal į savo šalį.
Wintonui pavyko keliais traukinių reisais kirsti Nyderlandų sieną, nors ši po Krištolinės nakties neįleido žydų pabėgėlių. Britanijoje Wintonas rado namus 669 vaikams, daugelio kurių tėvai žuvo Aušvico koncentracijos stovykloje. Paskutinė 250 vaikų grupė iš Prahos išvyko 1939 metų rugsėjo 1 dieną, tačiau jiems nepavyko pasiekti jiems saugios vietos dėl prasidėjusio karo. Beveik visi vaikai iš paskutinio traukinio žuvo karo metu.
Sandra Kim

Sandra Kim (tikrasis vardas – Sandra Caldarone g. 1972 m. spalio 15 d. Belgija) – italų kilmės Belgijos dainininkė, su daina J'aime la vie („Myliu gyvenimą“) nugalėjusi 1986 m. Eurovizijos dainų konkurse, vykusiame gegužės 3 d. Bergene (Norvegija).
Sandra Kim yra jauniausia šio konkurso laimėtoja per visą jo istorija. Pergalės dieną jai buvo 13 metų. Sandra Kim ilgą laiką vedė televizijos laidas. Nuo 2001 m. ji ištekėjo už Jurgen Delanghe.
Mergina su perlo auskaru

Apie paveikslą

Paveikslą „Mergina su perlo auskaru“ apie 1665−1667 m. nutapė Delfto miesto Olandijoje dailininkas Johanesas Vermejeris. Apie dailininką išliko labai mažai biografinių žinių, jis tikriausiai niekuomet nepaliko gimtojo Delfto miesto ir po mirties buvo beveik užmirštas. Dailininko kūrybos vertę tik XIX a. viduryje pradėjo pastebėti prancūzai. Paveikslą 1881 m. aukcione Hagoje už menką 2 guldenų ir 30 centų sumą įsigijo kolekcionierius Arnoldus des Tombe. Paveikslas tuo metu per laiką buvo pajuodavęs ir nedaug kas galėjo jį tinkamai įvertinti. 1903 m. Arnoldus des Tombe palikimu jį padovanojo Hagos Mauricheiso galerijai.
Nieko nežinoma apie paveikslo sukūrimo aplinkybes ar merginą, kuri jam pozavo, ar, apskritai, pozavo. Pagal Mauricheiso galerijos informaciją, paveikslas nėra portretas, o atitinka vieną XVII a. olandų tapyboje paplitusį paveikslų tipą tronie − įsivaizduotos asmenybės vaizdinį, paveikslo atveju − mįslingos orientalistiniais drabužiais apsirengusios merginos. Šią versiją paremia paveikslo veikėjos dėvimas labai neįprastas turbanas ir perlo auskaras, kuris yra aiškiai per didelis, kad galėtų būti nešiojamas.
Ilgainiui „Mergina su perlo auskaru“ pradėjo garsėti ir XX a. pabaigoje pradėta vadinti žymiausiu Mauricheiso galerijos kūriniu, praminta „Šiaurės Mona Liza“. Paveikslas įkvėpė to paties pavadinimo populiarų romaną, kurį 1999 m. parašė britų rašytoja Treisė Ševaljė. Pagal šią knygą 2003 m. buvo pastatytas kritikų aukštai įvertintas kino filmas „Mergina su perlo auskaru“, kuris populiarino paveikslą pasaulyje.
Mindaugas Kuraitis

Biografija

1956-1967 m. mokėsi Alytaus 5-ojoje vidurinėje mokykloje, 1972 m. Vilniaus universiteto Istorijos fakultete baigė žurnalistiką.
1972-1973 m. Lietuvos fotografijos meno draugijos redaktorius, 1973-1974 m. – agentūros ELTA fotokorespondentas, 1974-1992 m. – žurnalo „Sparnai“ fotokorespondentas, 1990-1992 m. laikraščio „Darbo biržos naujienos“ korespondentas, 1992-2000 m. šio leidinio vyriausias redaktorius. Daugiausia rašo socialiniais klausimais. Nuo 2000 m. Trišalės tarybos sekretoriato vadovas.
Gyseno universitetas

Gyseno universitetas (vok. Justus-Liebig-Universität Gießen - 'Gyseno Justo Lybigo universitetas', JLU) - universitetas Vokietijoje, Gyseno mieste, seniausia ir antra pagal dydį aukštoji mokykla Heseno žemėje. 25 200 studentų (WS 2011/12), 2 436 darbuotojai (2006 m.).

Istorija

1607 m. grafas Ludwig V. (Hessen-Darmstadt) įsteigė Gyseno akademiją (lot. Academia Gissena).
1625-1650 m. Universitetas perkeltas į Marburgą (1633 m. 12-ai mėnesių sugrąžintas vėl į Gyseną).
Iki 1945 m. aukštoji mokykla vadinosi jos įkūrėjo vardu - „Liudvigo universitetas“ (Ludwigsuniversität) arba tiesiog Ludoviciana.
Marijanas Čapskis-Hutenas

Biografija

Po 1832 m. studijavo Berlyno dailės akademijoje, apie 1840 m. Charkovo universitete (teisę). 1844–1875 m. gyveno Kijeve, Kėdainiuose, Voluinėje, Tomske (čia 1864–1867 m. ištremtas už 1863 m. sukilimo rėmimą), Tartu, Vieckovicuose.
Nutapė romantinių kompozicijų (Raiti kazokai, Raitelis su turbanu), nupiešė portretų, peizažų (Namas Miropolyje), sukūrė raižinių (Teterovo ežero pakrantės vaizdas). Parašė vieną pirmųjų bitininko vadovų lenkų kalba (1863 m. J. Znamirowskio slap.), knygą „Visuotinė žirgo istorija“ su atlasu (Historia powszechna konia, 3 t., 1874 m.), kurią iliustravo savo piešiniais (žinomi iš M. Busso litografijų). 1856 m. Dūkšto bažnyčioje (neišlikusi) buvo Marijano nutapytas paveikslas Šv. Jozapas.