google/wiki40b huggingface dataset:
Rytų Siera Madrė

Rytų Siera Madrė (isp. Sierra Madre Oriental) – kalnai rytų Meksikoje, Šiaurės Amerikos Kordiljerų dalis. Driekiasi pietryčių kryptimi nuo JAV sienos, sudaro Meksikos kalnyno rytinį pakraštį. Pietuose susiduria su Neovulkanine ašimi. Kalnų grandinės ilgis ~800 km. Aukščiausia kalnų dalis yra šiaurėje. Aukštis iki 4054 m (Penja Nevados k.).
Rytų Siera Madrė sudaryta daugiausia iš klinties. Kalnai smarkiai suskaidyti tarpeklių ir upių slėnių. Šiaurėje apaugę kserofitiniais krūmynais, pušynais; pietuose, pavėjiniuose, rytiniuose šlaituose auga drėgnieji tropiniai bei pušų – ąžuolų miškai, o prievėjiniuose vakariniuose šlaituose – kietalapių krūmų sąžalynai.
Detonatorius

Detonatoriaus sandara

Detonatorius yra metalinis, plastikinis, rečiau iš kitokių medžiagų pagamintas vamzdelis vienu sandariu galu. Nepatyrę žmonės dėl panašaus dydžio ir išvaizdos gali jį supainioti su rašymo priemonėmis. Iš atvirojo galo dažnai kyšo laidai detonatoriui jungti į elektros schemą (jei detonatorius aktyvuojamas elektros srove) arba gali būti palikta vietos padegamajai virvutei įstatyti. Priklausomai nuo sužadinimo būdo, sandara gali būti ir kitokia.
Dalis detonatoriaus užpildoma inicijuojančia sprogstamąja medžiaga (ISM). Šiuolaikiniuose detonatoriuose naudojamas švino azidas, švino stifnatas ir aliuminio pudra. Tai mišinys, užtikrinantis didžiausią galimą saugumą dirbant su ISM. Nepaisant to detonatorius išlieka pavojingiausia bombos dalimi. Giliau dedama TNT arba tetrilas karinės paskirties detonatoriuose arba PETN civilinuose detonatoriuose.
Tai tik populiariausi šiandien užpildymo variantai. Skirtingų gamintojų ir skirtingos paskirties detonatoriuose gali būti naudojami įvairūs inicijuojančių ir tarpinių sprogstamųjų medžiagų deriniai. Teoriškai galima panaudoti bet kokią ISM ar bet koki jos derinį su brizantine sprogstamąją medžaiga kaip užpildą.

Detonatoriaus sauga

Detonatorius yra pavojingiausia bombos dalis. Jokiu būdu negalima jų laužyti, mėtyti, ardyti. Nors užpildas mažas, tačiau jo visiškai pakanka, kad sprogimas rankoje nutrauktų pirštus, sužalotų veidą, akis. Labai dažnai karo nuniokuotose kraštuose vaikai randa karių pamestus, išmestus detonatorius ir su jais žaidžia, kas dažnai labai blogai baigiasi. Detonatorius saugos sumetimais į bombą dažniausiai įmontuojamas tik prieš sprogdinant.
Nimfa (biologija)

Erkės

Iki tapimo suaugėliu, erkės praeina tris arba dvi stadijas: priešlervinę, kurios dažnai nebūna, lervinę ir nimfos. Lervinėje ir priešlervinėje stadijoje erkutės turi ne daugiau kaip 3 poras kojų, o nimfos jau turi 4 poras kojų, kaip ir suaugėliai.
Plunksnalapė

Morfologija

Lapai pražanginiai arba priešiniai, rečiau menturiniai. Žiedai maži, susibūrę į pundelius bei šluoteles. Vaisius riešuto arba kaulavaisio pavidalo. Lietuvoje augančių rūšių lapai išsidėstę po 3-6 menturėse, paprastai plunksniškai susikaldę, apaugę liaukiniais plaukeliais. Žiedai vienalyčiai arba dvilyčiai (viršūniniai – vyriški, viduriniai – dvilyčiai, apatiniai – moteriški), susitelkę į iš vandens išsikišusias varpas.

Savybės

Dauguma šios genties rūšių pasižymi savybe išskirti į aplinką alelopatiškai aktyvias medžiagas, kurios neigiamai veikia įvairius fitoplanktono ir zooplanktono organizmus.
Audra

Audra meteorologijoje

Audrą sukelia ciklonai. Audros metu labai smarkiai lyja (liūtis), būna perkūnija. Kartais sukelia tornadus ir viesulus. Vėjo greitis svyruoja tarp 20–50 m/s.
Audra kyla, kai aukšto slėgio atmosferos regiono centre susiformuoja žemo slėgio regionas. Dėl priešingų jėgų veikimo atsiranda vėjai bei audros debesys. Panašiu principu, šiltam orui kylant nuo įkaitusio žemės paviršiaus, susidaro nedideli žemo slėgio regionai ir pasireiškia sūkuriai.
Lietuvoje per metus būna vidutiniškai nuo 5 (Varėnoje) iki 40 (Klaipėdoje) audringų dienų, kuomet vėjo stiprumas yra daugiau negu 15 m/s. Yra paskaičiuota, kad bet kurią dieną Žemės rutulyje kyla apie 44 000 audrų.

Audra mitologijoje

Audra dažniausiai eina kartu su žaibais ir griaustiniu, neretai atneša krušas, išmuša javus, apnaikina medžių vaisius. Prieš audrą dažnai būnanti prieblanda žmogui darė nepaprastą įspūdį. Žaibas kartais uždegdavo trobas, suskaldydavo medžius, akmenis, užmušdavo gyvulius, žmones. Todėl žmogus tai apsupo mitais – atseit per audrą dievas Perkūnas, mušdamas velnius, netyčia padaręs žalos žmonėms. Uždegtų trobų kai kur negesindavo vandeniu, manydami, kad tas gaisras sukeltas dievo valia.
Senovės lietuviai turėjo užkalbėjimus nuo audringų debesų. Besiartinant debesims, paprastai vyriausioji moteris, į indą pridėdavo žarijų, uždėdavo žolių, dažniausiai eglės arba žilvičio šakelių ir smilkydama eidavo apie trobas kalbėdama: „Viešpatie, šventasis Dieve, nukreipk nuo mūsų namų audras ir vėją, apgink namų duoną ir druską“.
Kreiviškių pusiasalis

Kreiviškių pusiasalis – hidrografinis gamtos paveldo objektas. 1997 m. paskelbtas gamtos paminklu. Pusiasalis yra Plungės raj., Platelių sen., pietvakarinėje Platelių ežero dalyje Žemaitijos nacionalinio parko teritorijoje, Laumalenkų hidrografiniame draustinyje. Tai 20,1 ha teritorija, apie kilometrą išsikišusi į Platelių ežerą. Kranto linijos ilgis – apie 3 km. Pusiasalis apaugęs mišku. Įspūdingas čia augantis brandus apie 9,7 ha ploto ąžuolynas, kuris priskiriamas sėkliniams medynams.

Pavadinimo kilmė

Kreiviškių pavadinimas kilęs nuo žodžio „kreivas“.
Andrioniškio valsčius

Andrioniškio valsčius buvo tarpukario Lietuvoje. Centras – Andrioniškis.
Take Me Home

Albumo informacija

„Take Me Home“ yra pirmasis Cher albumas, išleistas 1979 metais, ir pirmasis, išleistas su įrašų kompanija „Casablanca Records“. Įrašai buvo prodiusuoti Bob Esty ir Ron Dante, dauguma dainų parašytos Michele Aller ir Bob Esty. Albumas žymi trumpo Cher posūkio į disko muziką pradžią. Didžiausias sugrįžimo hitas iš albumo buvo „Take Me Home“, kuris užėmė 8-ąją vietą tope Billboard Hot 100.
„Take Me Home“ ir antrasis albumas su įrašų kompanija „Casablanca Records“ „Prisoner“ buvo išleisti kaip vienas CD formatu pavadinimu „The Casablanca Years“. Albume yra visos dainos iš abiejų albumų. Albumas buvo išleistas 1994 m. ir perleistas 1996 su kitu viršeliu.
1999 m. „Take Me Home“ buvo oficialiai perleistas CD formatu su dvejomis papildomomis dainomis.
Valentinas Lukoševičius

Biografija

Nuo 1994 m. UAB „Birštono mineraliniai vandenys“ ir Ko direktorius.
1994 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Birštono skyriaus narys, 1999 m. Lietuvos liberalų sąjungos narys.
1995–1997 m. Birštono savivaldybės tarybos narys.
Zambruvo apskrities herbas

Zambruvo apskrities herbas (lenk. Herb powiatu zambrowskiego) - Zambruvo apskrities heraldinis simbolis. Herbas pradėtas naudoti 2000 m. gegužės 26 dieną.

Aprašas

Raudonas skydas perskeltas plonas juoda linija. Dešiniajame heraldiniame lauke pusė balto Lenkijos erelio ne karūnos. Kairiosios pusės paplatintoje galvoje sidabrinė kunigaikščio karūna su tamsiai raudonu pamušalu, o apatiniame kairiajame lauke juoda bekaklė stumbro galva.
XX amžiaus 7-asis dešimtmetis

XX amžiaus septintasis dešimtmetis prasidėjo 1961 metais ir baigėsi 1970 metais.
Tūkstantmečiai: 1 tūkstantmetis – 2 tūkstantmetis – 3 tūkstantmetis
Amžiai: XIX amžius – XX amžius – XXI amžius
Dešimtmečiai: 2-as 3-as 4-as 5-as 6-as – 7-as – 8-as 9-as 10-as 1-as 2-as
Metai: 1961 1962 1963 1964 1965 1966 1967 1968 1969 1970
Lietuvos rinktinė UEFA Tautų lygoje 2018–2019 m.

Čia pateikiami Lietuvos vyrų futbolo rinktinės rezultatai 2018–2019 m. UEFA Tautų lygos turnyre. Lietuva žaidė C divizione. Rinktinė nepelnė nė taško ir iškrito į D divizioną.
ALBA

ALBA – Bolivaro Aljansas už mūsų Amerikos liaudį (isp. Alianza Bolivariana para los Pueblos de Nuestra América) – tarptautinė Lotynų Amerikos ir Karibų šalių organizacija, vienijanti socialistines regiono šalis. Pagrįsta socialiniu, ekonominiu, politiniu organizacijos narių bendradarbiavimo stiprinimu. Siekiama įvesti naują tarptautinių atsiskaitymų valiutą – SUCRE (kuri pakeistų JAV dolerį).
ALBA įkūrimas inicijuotas Venesuelos prezidento Hugo Čiaveso kaip alternatyva planuojamai Amerikos laisvosios prekybos teritorijai (FTAA), kuri laikoma JAV ekonominės ekspansijos įrankiu. Aljanso ištakomis laikoma 2004 m. Venesuelos-Kubos sutartis, pagal kurią suintensyvinti dvišaliai mainai. 2006 m. Bolivijoje prezidentu tapus socialistinių pažiūrų Evo Moralesui, šalis prisijungė prie Venesuelos ir Kubos. Vėliau prisijungė Ekvadoras, Nikaragva ir kelios Karibų šalys. 2009 m. į ALBA įstoti norėjo Hondūras, tačiau po perversmo nuvertus prezidentą Marselą Selają, šalis paraišką atsiėmė.
Algirdas Viesulas

Biografija

Nuo mažens pradėjo groti akordeonu, o paūgėjęs lankė Šiaulių vaikų muzikos mokyklą (mokyt. A. Kirdeikio akordeono klasė). 1973–1977 m. choro dirigavimo mokėsi Šiaulių aukštesniojoje muzikos mokykloje (dėst. N. Venclovienė). Vadovavo Šiaulių miesto ir rajono liaudiškoms kapeloms, vokaliniams ir instrumentiniams ansambliams. 1977–1983 m. choro dirigavimą studijavo Lietuvos valstybinėje konservatorijoje (doc. Klemenso Griauzdės klasė).
Studijų metais buvo „Liepaičių“ ir „Ąžuoliukų“ chorų chormeisteris, vyrų choro „Sakalas“ chormeisteris (1980–1986). 1983 m. suorganizavo berniukų chorą „Sakaliukas“ ir keletą metų jam vadovavo. 1982–1986 m. vokalinio moterų ansamblio „Svaja“ vadovas.
1986–1991 m. Kauno vyrų choro „Perkūnas“ meno vadovas ir dirigentas. Kolektyvą išmokė nemaža kūrinių, dažnai koncertavo, parengė 1990 m. Lietuvos tautinei dainų šventei. 1986–1988 m. vadovavo Kauno mokytojų namų moterų vokaliniam ansambliui, o 1987–1989 m. Kauno politechnikos instituto studentų mišriajam chorui „Jaunystė“. Kolektyvą paruošė 1988 m. Baltijos respublikų studentų dainų šventei „Gaudeamus-X“ Vilniuje, tarprespublikiniam studentų mišriųjų chorų konkursui „Juventus-87“ Kaune, surengė turistines išvykas į Latviją ir Lenkiją, 1989 m. tarptautiniame chorų konkurse Austrijoje (Spittal) „Jaunystė“ laimėjo antrąją vietą.
Nuo 1987 m. Kauno miesto dainų švenčių dirigentas, 1989 m. dainų šventės, skirtos 1924 m. pirmosios Lietuvos dainų šventės 65-mečiui, Kalnų parke Vilniuje dirigentas.
1988–1991 m. įmonės „Kauno baldai“ vyrų choro vadovas – parengė 1990 m. Lietuvos tautinei dainų šventei. 1991–1996 m. Kauno uždarosios akcinės bendrovės „Popcentras“ meno vadovas ir kultūros renginių organizatorius.
Nuo 1995 iki 2003 m. Kauno mišriojo choro „Kamertonas“ meno vadovas ir dirigentas. Parengė kūrinių a cappella ir Antonijaus Vivaldi kantatą „Gloria“ (talkino G. Dalinkevičiaus vadovaujamas kamerinis orkestras). Choras dalyvavo 1996 m. Franco Šuberto tarptautiniame chorų konkurse Vienoje (Austrija) ir 1998 m. II Pasaulio lietuvių dainų šventėje Vilniuje, gražiai pasirodė ir konkurse. Koncertavo JAV (1999 m.), Australijoje (2001 m.), Pietų Afrikos respublikoje (2003 m.).
Nuo 1996 m. subūrė Kėdainių kultūros centro kamerinį chorą „Ave Musica“, kuriam vadovauja ligi šiol. Kolektyvą parengė 1998, 2003, 2007 m. Pasaulio ir lietuvių dainų šventėms ir konkursams.
Nuo 2004 m. vadovauja Lietuvos veterinarijos akademijos atkurtam studentų chorui „Juventus“.
Nuo 2005 m. yra Panevėžio muzikinio teatro vyr. chormeisteris.
Su chorais koncertavo Lietuvoje, Latvijoje, Lenkijoje, Estijoje, Europoje, JAV, Australijoje, Pietų Afrikoje, Skandinavijoje, Šiaurės Korėjoje, dalyvavo Kauno, Kėdainių, Panevėžio ir kitų Lietuvos miestų dainų šventėse ir kituose kultūros renginiuose.
Albertas Bukauskas

Biografija

Lietuvos tautodailininkų sąjungos (LTS) narys nuo 1992 m. Lietuvos tautodailės kūrėjų asociacijos (LTKA) narys nuo 2005 m. Yra dalyvavęs respublikinėse ir tarptautinėse tautodailės parodose. 2008 m. A. Bukauskas surengė autorinę juvelyrikos parodą Palangos salone „Mostas".
Alberto sukurtas milžiniškas velykinis kiaušinis dekoruotas gintarais 2010 metų Velykų savaitgalį puošė Palangos Basanavičiaus gatvę. Po šventės šis velykinis margutis buvo atiduotas į Palangos gintaro muziejų.
Jovita Laurušaitė

Biografija

Vyras Mindaugas Navakas. 1979 m. baigė Lietuvos dailės institutą. 1979–1997 m. dirbo Vilniaus „Dailės“ kombinate.

Kūryba

Kuria unikalius figūrinius indus – daugiausia moters pavidalo vazas, puodus. Ankstyviesiems kūriniams iš paprasto ir šamotinio molio („Puodas“, „Dvi draugės“, abu 1979 m., „Dubuo su dangčiu“ 1980 m., „Besikalbančios“ 1981 m., „Moterys“ 1980–1990 m.) būdinga savita senovės kultūrų, egzotiškų kraštų dailės, architektūros interpretacija, raiškūs kresnų formų tipažai, prislopintos tamsios spalvos, reljefinis figūrinis ir ornamentinis dekoras, išryškintos detalės – labai kruopščiai modeliuotų įmantriausių formų šukuosenos.
Vėlesni kūriniai – vazos – moterys – minkštų, laisvų, kartais asimetriškų formų, detalės (kūno dalys) dažnai niveliuojamos, paliekamos ryškios lipdymo žymės; naudojamas baltas šamotinis molis, akmens masė. Indų paviršius gausiai dekoruotas ryškių spalvų poglazūriniais piešiniais baltame fone (buitinio žanro vaizdeliais, ornamentais) ir reljefu („Katinėlis ir angelas“ 1999 m., „Moteris su ožiais“, „Vakarienės metas“, abu 2002 m., „Mama su vaiku“ 2003 m., „Su prijuoste“ 2004 m., „Su papais“ 2005 m., „Su ąsomis“ 2006 m.).
Nuo 1980 m. dalyvauja parodose Lietuvoje ir užsienyje (Estija, Latvija, Suomija, Didžioji Britanija, JAV), nuo 1995 m. – tarptautiniuose keramikos ir porceliano simpoziumuose.
Marcelas II

Biografija

Marčelas Červinis mokėsi Sienos universitete. Buvo visapusiškai išsilavinęs žmogus, nusimanęs daugelyje sričių: matematikoje, astronomijoje, architektūroje, mene. 1534 m. tapo popiežiaus sekretoriumi. 1539 m. Paulius III paskyrė M. Červinį Nikastro vyskupu (Katancare). Buvo Pauliaus III nepotų mokytoju. Tais pačiais metais tapo kardinolu. Vėliau dirbo apaštališkuoju administratoriumi vyskupystėse Kalabrijoje ir Perudžoje. Buvo vienu iš trijų Tridento susirinkimo prezidentų.
1548 m. (arba 1550 m.) M. Červinis paskirtas pirmuoju iš kardinolų vadovauti Vatikano bibliotekai. Jo namai Romoje buvo tapę renesanso kultūros centru, susirašinėjo su daugeliu to meto humanistų.

Valdymo laikotarpis

Marcelas II iš karto po savo išrinkimo popiežiumi uždraudė bet kokias iškilmes, neleisdamas net giminaičiams atvažiuoti į Romą atšvęsti. Planavo reformuoti daugelį bažnyčios vidinių taisyklių, ekonomiškai naudoti Vatikano lėšas. Tačiau buvo silpnos sveikatos, kurią galutinai pakirto didelis darbų krūvis, dalyvavimas Didžiosios savaitės ir Velykų apeigų renginiuose.
Marcelas II pagal savo buvimo valdžioje trukmę buvo šeštuoju trumpiausiai valdžiusių popiežių dešimtuke. Šis bažnyčios vadovas – paskutinis iš popiežių, panaudojusių savo tikrąjį vardą. Prieš jį su savo vardu buvo Adrianas VI ( Adriaan Florenszoon).
Mišelis Hazanavičius

Biografija

Kilęs iš Lietuvos žydų šeimos. Kūrybinę karjerą 1988 m. pradėjo televizijos kompanijoje „Canal+“, rašydamas scenarijus įvairioms humoristinėms laidoms, daugiausia – humoro grupei „Nuliai“. Nuo 1992 m. pats pradėjo statyti humoristines laidas. 1993 m. kartu su Dominiku Mezere (Dominique Mézerette) sukūrė kino studijos Warner Bros 1952–1980 m. statytų kino filmų ištraukų kompiliaciją „Didysis sugrįžimas“ (Le Grand Détournement), taip pat žinomą pavadinimu „Amerikietiška klasė“.
1997 m. didžiajame kine debiutavo trumpametražiniu filmu „Šachmatai sostinėje“. 1999 m. pastatė pilnametražį filmą „Mano draugai“, kuriame vaidino ir jo brolis Seržas Hazanavičius. Žymaus pasisekimo sulaukė jo filmas „Agentas 117: Kairas – šnipų lizdas“ (OSS 117: Le Caire, nid d’espions), parodijuojantis anglų serialą apie Džeimsą Bondą. Jį žiūrėjo 2 mln. žiūrovų. Dar daugiau žiūrovų sulaukė 2009 m. jo tęsinys „Agentas 117: Rio neatsako“. 
2004 m. prodiusavo dokumentinį filmą „Žudykite juos visus! Ruanda, genocido istorija be pagražinimų“ (Tuez-les tous! Rwanda, histoire d’un génocide sans importance).
Paciento teisės

Teisiniai pagrindai

Pacientai turi ir kituose teisės aktuose nustatytas teises. Pacientų teises, kai teikiamos jiems sveikatos priežiūros paslaugos pagal asmens sveikatos priežiūros paslaugų sutartis Lietuvoje reglamentuoja Civilinis kodeksas ir Pacientų teisių ir žalos sveikatai atlyginimo įstatymas.
Seth Green

Filmografija

Žymesni vaidmenys:
Algirdas Bagdonavičius

Biografija

Gimė 1977 m. Pasvalyje, augo Vilniuje. Tėvai – profesorius, habilituotas matematikos mokslų daktaras Vilijandas Bagdonavičius ir anglų kalbos mokytoja Alfreda, sesuo – metais jaunesnė Eglė Chisiu (taip pat operos solistė). Muzikos mokyklą pradėjo lankyti šešerių. Baigė Vilniaus Minties gimnaziją (tuometinę 40-tąją vidurinę mokyklą). 1995–2001 m. studijavo vadybą ir verslo administravimą Vilniaus universiteto ekonomikos fakultete, įgijo magistro laipsnį.
1999–2001 m. mokėsi Lietuvos muzikos ir teatro akademijos parengiamuosiuose dainavimo kursuose. 2001–2009 m. LMTA studijavo solinį dainavimą prof. Vytauto Juozapaičio dainavimo klasėje, įgijo meno licenciato (aspiranto) laipsnį. Nuo 2009 m. – Vilniaus kolegijos Menų fakulteto lektorius, dėsto solinį dainavimą studijuojantiems Pramoginio scenos meno specialybę.
Žmona – pianistė Natalija, sūnus Alanas (g. 2010 m.).
Stanislava Rapalytė

Biografija

Raseinių UAB „Naujas Rytas“ buhalterė.
Nuo 1990 m. Lietuvos demokratinės darbo partijos, rajono tarybos iždininkė, nuo 2001 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Raseinių rajono skyriaus narė, 2003 m. iždininkė.
Moikovacas

Transportas

Moikovace yra geležinkelio linijos Belgradas-Baras stotis. Mieste kertasi automobilių kelias, jungiantis Juodkalnijos pakrantę ir Podgoricą su šiaurės Juodkalnija ir Serbija (keliai E65, E80) ir kelias vedantis į Žabljaką ir Pljevlja.
Podgoricos oro uostas yra už 105 km.
Oleksandras Birulia

Biografija

Gimė 1882 m. birželio 27 d. Zarasuose. 1910 m. baigė Panevėžio realinę mokyklą. 1916 m. baigė Sankt Peterburgo geležinkelių inžinerijos institutą. 1925-1931 m. vadovavo kelių tiesimui Podolės krašte. Tuo pačiu metu dėstė Vinycios pedagogikos institute. Aktyviai dalyvavo šio miesto istorijos tyrimuose, buvo atsakingas už Vinycios priemiesčio Sabaros planavimą. 1931-1934 m. Charkovo kelių instituto direktorius. 1935 m. tapo profesoriumi, 1939 m. paskirtas Charkovo automobilių ir geležinkelių mokslinių tyrimų instituto pavaduotoju. 1940 m. tapo technikos mokslų daktaru. 1941 m. įstojo į raudonąją armiją, kur karo metu buvo atsakingas už karinių kelių transporto vienetų planavimą. 1945 m. paskirtas Charkovo automobilių ir geležinkelių mokslinių tyrimų instituto direktoriumi, kuriuo išbuvo iki 1959 metų. 1953 m. apdovanotas Ukrainos TSR nusipelnusio mokslininko apdovanojimu. Taip pat apdovanotas Darbo raudonosios vėliavos, Raudonosios Žvaigždės ir Lenino ordinais. Mirė 1967 m. rugpjūčio 4 d. Charkove.
Eunice Gayson

Biografija

Junicė Geison prieš tapdama aktore mokėsi operinio dainavimo ir eilę metų dainavo Londono „Palace Theatre“. Kine ji debiutavo 1948 m. filme „My Brother Jonathan“ ir per savo karjerą iki 1972 m. sukūrė 37 vaidmenis kine bei televizijoje.
Ji geriausiai yra žinoma Silvijos Trenč vaidmenimis pirmosiose juostose apie agentą 007 Džeimsą Bondą „Daktaras Ne“ ir „Iš Rusijos su meile“. Pradžioje Junicė pretendavo vaidinti Bondo sekretorę mis Manipeni (Moneypenny), tačiau šis vaidmuo atiteko aktorei Lois Maxwell. Silvija Trenč yra vienintelis moteriškas personažas, be Manipeni, pasirodantis daugiau negu viename bondiados filme. Abejose juostose jos balsas buvo dubliuojamas aktorės Nikki van der Zyl.
Bondiados filmai buvo paskutinieji jos pasirodymai didžiajame ekrane: nuo 1963 iki savo paskutinio vaidmens 1972 m. Junice vaidino tik TV serialuose, iš kurių žymiausi yra „Šventasis“ ir „Keršytojai“.
1995 m. bondiados filme „Auksinė akis“ masinėje scenoje kazino filmavosi jos duktė.
Dariaus ir Girėno medalis

Dariaus ir Girėno medalis – Lietuvos valstybės apdovanojimas, skiriamas pagerbti asmenims, ypač nusipelniusiems Lietuvos aviacijai. Dariaus ir Girėno medaliu apdovanojami Lietuvos Respublikos ir kitų valstybių piliečiai, taip pat asmenys be pilietybės.
Dariaus ir Girėno medaliu paprastai apdovanojama Stepono Dariaus ir Stasio Girėno 1933 m. skrydžio per Atlantą metinių proga.

Istorija

Įsteigtas 1993 m. liepos 1 d. Lietuvos Respublikos Seimo įstatymu Nr. I-196 „Dėl Dariaus ir Girėno medalio įsteigimo bei Lietuvos Respublikos ordinų, medalių ir kitų pasižymėjimo ženklų įstatymo pakeitimo ir papildymo“. Lietuvos Respublikos krašto apsaugos ministro ir susisiekimo ministro 2003 m. gruodžio 15 d. įsakymu Nr. V-1346/3-672 patvirtintas Dariaus Ir Girėno medalio Statutas.
Medalio projekto autorius – skulptorius Petras Garška. Medalis gaminamas Lietuvos monetų kalykloje. Kaspinas buvo gaminamas Lietuvos tekstilės institute, dabar – Danijos firmoje „Morch and Sons“.

Aprašas

Dariaus ir Girėno medalis yra bronzinis, apskritas. Priekinės medalio pusės krašte yra 1,5 mm pločio ir 0,5 mm aukščio briauna. Medalyje yra reljefinis Stepono Dariaus ir Stasio Girėno galvų atvaizdas ir aplink įrašas „Darius ir Girėnas“. Kitos medalio pusės krašte yra tokia pat kaip ir priekinėje pusėje briauna. Per centrą, Dariaus ir Girėno maršrutus žyminčių kontinentų silueto fone, įrašas „1933 07 15-17 Už nuopelnus Lietuvos aviacijai“. Medalio kaspinas žydras su dviem žaliomis juostelėmis. Medalio pakaitas yra medalio kaspino spalvų juostelė.
Dariaus ir Girėno medaliu apdovanojama šio medalio komisijos teikimu. Komisiją sudaro ordinų kancleris, susisiekimo ministras, krašto apsaugos ministras ir 2 nariai, kuriuos paskiria ordinų kancleris. Netekti Dariaus ir Girėno medalio galima tik teismo sprendimu. Asmenis, ypač nusipelniusius Lietuvos karo aviacijai, Dariaus ir Girėno medaliu apdovanoja krašto apsaugos ministras, o asmenis, ypač nusipelniusius Lietuvos civilinei aviacijai – susisiekimo ministras. Antrą kartą Dariaus ir Girėno medaliu neapdovanojama. Apdovanojimui Dariaus ir Girėno medaliu neteikiami asmenys, teisti už tyčinius nusikaltimus.
Apdovanotam Dariaus ir Girėno medaliu asmeniui įteikiamas medalis, jo pakaitas ir krašto apsaugos ar susisiekimo ministro pasirašytas ir antspaudu patvirtintas medalio liudijimas.
Izaro slėnis

Izaro slėniu neoficialiai vadinama Izaro upės slėnyje įsikūrusi Bavarijos sostinė Miunchenas ir apylinkės, garsėjantys kaip IT, mikroelektronikos ir aukštųjų technologijų įmonių susitelkimo vieta. Šį pavadinimą įkvėpė pasaulio IT pramonės centro Silicio slėnyje Kalifornijoje pavyzdys. Didžiojo Miuncheno regionas - vienas svarbiausių šios pramonės centrų Vokietijoje, kuriame 2010 m. pabaigoje buvo įsikūrę per 29 000 IT kompanijų su 230 000 darbuotojų. Miuncheno technikos universiteto duomenimis, šis regionas buvo svarbiausias IT centras Vokietijoje. Europos Komisijos studija Miuncheną pripažino kaip IT technologijų  Europoje lyderį.

Istorija

„Siemens AG“ koncernas, kurio būstinė įsikūrusi Miunchene nuo 1949 m., į kompiuterijos ir puslaidininkių rinką įžengė dar 1950-aisiais, kada buvo sukurtas „Siemens 2002“ - pirmasis tranzistorių elementų kompiuteris. Be to, 1962 m. Miunchene įkurtas Leibnico superkompiuterių centras (vok.  Leibniz-Rechenzentrum), 1971 m. - reikšminga programinės įrangos kompanija „Softlab“ (šiuo metu neveikianti). Aukštųjų technologijų pramonės įmonės regione ėmė kurtis ypač nuo 1990–ųjų metų, pasinaudojusios daugeliu rėmimo programų ir įsikūrimo lengvatų, kurias teikė Bavarijos vyriausybė. Be to, Miuncheno regione kartu su didžiaisiais Miuncheno universitetu, Technikos universitetu ir Taikomųjų mokslų universitetu bei kolegijomis buvo paruošiama atitinkamai daug kvalifikuotų absolventų. Taip pat palankiai vertinamas mokslo ir studijų centrų artumas daugeliui didelių korporacijų. Tokios sėkmingos įmonės kaip „Infineon Technologies“ ir „Gigaset“ išsivystė iš „Siemens“ padalinių. „Fujitsu Technology Solutions“ taip pat atsirado iš buvusios bendros įmonės „Fujitsu Siemens Computers“.
2001 m. studijoje Izaro slėnis buvo pristatomas kaip ketvirtas svarbiausias IT centras pasaulyje po Silikono slėnio, Didžiojo Bostono ir Tel Avivo (Silicon Wadi) centrų. Nuo tada Miunchenas laikomas vienu pasaulio IT lyderių pasaulyje. 2012 m. duomenimis, „SuperMUC“ kompiuteris Garchinge prie Miuncheno taip pat buvo galingiausias Europos superkompiuteris.