google/wiki40b huggingface dataset:
Graikijos visuotinis socialistų judėjimas

Graikijos visuotinis socialistinis judėjimas, PASOK, (gr. Πανελλήνιο Σοσιαλιστικό Κίνημα, Panellinio Sosialistiko Kinima, ΠΑΣΟΚ) – Graikijos socialdemokratų partija.
Įkurtas 1974 m. rugsėjo 3 d. Andreas Papandreu ir kitų, iki karinės diktatūros įvedimo buvusių Centro sąjungos nariais ir emigracijoje veikusių Stokholme, iniciatyva, reorganizavus Graikijos išvadavimo judėjimą.

Valdžioje

1974 m. rinkimuose į parlamentą gavo 13,6 % balsų ir 12 vietų, 1977-25,3 % balsų ir 93 vietas.
1981–1990 buvo valdanti partija, 1981 rinkimuose gavusi 48,7 % balsų ir 173 vietas 300 vietų parlamente. Ministru pirmininku nuo 1981 m. buvo A. Papandreu, kuriam 1989 m. teko pasitraukti, kai opozicija jį apkaltino korupcija ir nesantuokiniais ryšiais.
Andreas Papandreu vyriausybė parengė šalį stojimui į ES ir NATO, įvedė civilinę santuoką, mokyklas perdavė savivaldybėms, išplėtė ligoninių, globos namų tinklą, atliko konstitucinę reformą, susilpninusi prezidento galias, sustiprino savivaldybes, įvedė 18 metų rinkimų cenzą, nacionalizavo 3 stambiausias laivų statyklas, išplėtė profsąjungų vaidmenį gamybos planavime.
Tačiau PASOK valdymo laikotarpiu išaugo nedarbas, infliacija, užsienio skola ir valstybės biudžeto deficitas. Tai sukėlė darbininkų nepasitenkinimą, 1986–1987 kilo visuotiniai streikai. Vis tik 1985 m. parlamento rinkimuose PASOK gavo 45 % balsų ir 161 vietą parlamente.
1989 m. rinkimuose gavusi 40,7 % balsų ir 128 vietas parlamente PASOK sudarė koalicinę vyriausybę. 1990 m. rinkimuose PASOK gavo 38,6 % balsų ir pralaimėjusi konservatoriams, surinkusiems 46,9 %, liko opozicijoje.
Bet 1993 socialistai vėl iškovojo 170 vietų 350 vietų parlamente, surinkę 46,9 % balsų ir sudarė Andreas Papandreu vyriausybę. Tiesa, 1995 m., parlamente renkant šalies prezidentą, socialistams teko susiblokuoti su 11 vietų turinčia dešiniojo centro „Politinio pavasario“ koalicija ir paremti jos kandidatą K. Stefanopulą.
2000 m. rinkimuose partija gavo 42,7 % balsų ir 158 vietas. Tačiau nauji išbandymai šalies laukė įvedus eurą ir skyrus dideles investicijas Atėnų olimpinėms žaidynėms. Kosto Simičio vyriausybė nesugebėjo išvengti problemų. Paspartėjus infliacijai ir padidėjus nedarbui, PASOK 2004 rinkimuose gavo tik 42 % balsų ir vėl turėjo užleisti valdžią konservatoriams. Kaip paaiškėjo atlikus valstybinį auditą, Simičio vyriausybė buvo pagražinusi ataskaitas Europos Sąjungai ir makroekonominę statistiką, kad šalis atitiktų euro kriterijus.
Nuo 1982 m. PASOK atstovaujamas Europarlamente.

Struktūra

Turi apie 30 000 narių. Aukščiausias organas – kas dveji metai šaukiamas suvažiavimas, kuris renka 80 narių Centro Komitetą ir partijos pirmininką. CK sudaro Vykdomąjį biurą ir sekretoriatą. PASOK bendradarbiauja su Visos Graikijos socialistiniu darbininkų profsąjungų judėjimu. PASOK pozicijas atspindi laikraštis „Eksormisi“ („Puolimas“).
PASOK yra Socialistų Internacionalo ir Europos socialistų partijos narė.
Passion Factory

Singlai

Iš albumo išleisti singlai: pirmasis oficialus grupės singlas „The Desert Place“, kurio remiksuota versija tapo dideliu Vokietijos diskotekų hitu ir pateko į JAV „Billboard“ šokių topus, bei „Runaway“.

Papildoma informacija

Tai - debiutinis grupės The Twins albumas ir pirmasis, kurį grupės nariai sukūrė patys nuo A - Z.
Albumo viršelyje pavaizduota mergina ir dešiniame kampe stovinti nedidelio formato The Twins narių nuotrauka yra vienas pirmųjų kadrų iš debiutinio grupės videoklipo „Desert Place“.
1995 m. albumas buvo skaitmeniniu būdu atnaujintas ir su Hansa/BMG leidimu The Twins leidybinės firmos „Passion Factory Records“ perleistas CD pavidalu.
Utenos krašto enciklopedija

Utenos krašto enciklopedija (UKE), Enciklopedija „Utenos kraštas“ – enciklopedinis leidinys apie Utenos rajono gamtą ir žmonių gyvenimą nuo seniausių laikų iki šių dienų. Joje aprašoma gamta (upės, ežerai, miškai, gyvūnija), archeologiniai paminklai (pilkapiai, piliakalniai, šventvietės).
Utenos krašto enciklopedijoje gausu urbanistinių straipsnių – aprašomi jau išnykę ar dar esantys kaimai, viensėdžiai, dvarai, miesteliai, bažnyčios, istorija, apžvelgta teisėtvarka, žemės ūkis, pramonė, transportas, ryšiai, sveikatos apsauga, švietimas, kultūra, aprašyti gamtos, istorijos, kultūros paminklai. Enciklopedijoje pateikiamos garsių uteniškių biografijos rašoma apie Nobelio premijos laureatą Bernardą Launą (Boruchą Lacą), akademikus – Vytautą Statulevičių, Kazimierą Meškauską, galima susipažinti su daugelio profesorių, dailininkų, rašytojų, gydytojų, aktorių, visuomenininkų gyvenimo aprašymais.

Rengimas ir leidimas

UKE vienas pagrindinių leidėjų – miškininkas, rašytojas Gediminas Isokas, 1995 m. pabaigoje paskatintas Uteniškių kraštiečių klubo „Indraja“ valdybos, ėmėsi rinkti enciklopedinę medžiagą bei rašyti straipsnius.
Utenos krašto enciklopedijos kūrimą parėmė Atviros Lietuvos Fondas, LR Kultūros ministerija ir privatūs asmenys savo lėšomis, aukomis, Lietuvos gyventojų genocido ir rezistencijos tyrimo centras paruošė tremtinių ir kalinių sąrašą. UKE projektą rengė ir įgyvendino Utenos A. ir M. Miškinių viešoji biblioteka.
Elektroninė UKE enciklopedijos versija pagal savo turinį identiška spausdintinei. Joje daugiau nei 300 iliustracijų (spausdintame leidinyje publikuota 733).
Senosios Įpilties II kapinynas

Kapinynas

Įrengtas pakrantės aukštumoje. Teritorija dirvonuoja, joje stovi keli nenaudojami ūkiniai statiniai. Anotacinio kultūros paveldo objekto ženklo nėra.
0,19 į pietvakarius yra Senosios Įpilties piliakalnis-Pilies kalnas, 0,2 km į šiaurės vakarus – Senosios Įpilties III piliakalnis-Marijos kalnelis, 0,5 km į vakarus – kapinynas-Karių kapeliai, 0,6 km į pietvakarius – III kapinynas, 0,5 km į šiaurės vakarus – IV kapinynas, 1 km į šiaurės rytus – Naujosios Įpilties alkakalnis (Alkos kalnas).

Istorija

Dirbant žemės judinimo darbus aukštumoje buvo randama įvairių archeologinių radinių. Į muziejus pateko III–IV a. apyrankė ir pora X–XIII a. dirbinių.
Radinius saugo Vytauto Didžiojo karo muziejus.
1948 m. žvalgė Lietuvos istorijos institutas (tyrimų vadovas Pranas Kulikauskas).
1972–1977 m. – respublikinės reikšmės archeologijos paminklas (AR528).
Ejikas

Istorija

Ejikas įkurtas 1934 m.
FK Kvik Trondheim

Istorija

Klubas įkurtas 1900 m. Dabar tai mėgėjiško lygio komanda, žaidžianti žemesniuosiuose divizionuose.

Pasiekimai

1915 m. žaidė taurės pusfinalyje.
Brazilijos katedra

Brazilijos katedra (por. Catedral Metropolitana Nossa Senhora Aparecida, oficialiai Metropolinė Aparesidos Mergelės katedra) yra Romos katalikų katedra Brazilijos sostinėje Brazilijoje. Pastatą suprojektavo architektas Oscar Niemeyer. Jis buvo baigtas statyti 1970 m. gegužės 31 d.
Pastatą juosia 16 atskirų stulpų, kurių kiekvienas sveria apie 90 tonų.
Jonas Zigmantas Bačiulis

Biografija

1945 m. baigė Kauno mokytojų seminariją, 1950 m. – lituanistiką Vilniaus universiteto Istorijos-filologijos fakultete.
1945 m. Respublikinio pedagoginio kabineto metodistas, 1946 m. – Lietuvos radijo pranešėjas. 1948–1949 m. Veiverių gimnazijos mokytojas. Nuo 1949 m. laikraščio „Tarybų Lietuva“ kultūros skyriaus vedėjas, 1950–1954 m. laikraščio „Kauno tiesa“ redakcijos skyriaus vedėjas. 1954–1962 m. Kauno Aušros vidurinės mokyklos direktorius, nuo 1962 m. – Kauno politechnikos instituto filosofijos katedros vyresnysis dėstytojas, 1969–1989 m. – daugiatiražio laikraščio „Už tarybinį mokslą“ redaktorius.
Daugiausia rašė kultūros, švietimo, moralės, aukštųjų mokyklų gyvenimo temomis. Nuo 1963 m. Lietuvos žurnalistų sąjungos narys, Kauno skyriaus valdybos narys, Spaudos veteranų sekcijos pirmininkas.
2014 m. Krymo referendumas

Pasiruošimas

Sulaukta kritikos dėl galimai per mažo laiko tarpo, skirto pasiruošti referendumui.
Beveik visi agitaciniai plakatai agituoja balsuoti už prisijungimo prie Rusijos variantą, pasilikimą Ukrainos sudėtyje prilygindami fašizmui. Viename agitaciniame plakate naudojama nacių svastika.

Rezultatai

Preliminariais duomenimis 96,77 % dalyvavusių gyventojų pasirinko 1-mą pateiktą variantą, tai yra, pareiškė norą jungtis prie Rusijos. Referendume dalyvavo 83,1 % Krymo gyventojų.
Kitą dieną po referendumo Krymo parlamentas paskelbė apie nepriklausomybę nuo Ukrainos bei pradėjo JT pripažinimo siekius.
Antanas Didžiulis

Šeima

Kilęs iš bajorų, Stanislovo Didžiulio ir rašytojos Liudvikos Didžiulienės (Žmonos) šeimos. Broliai ir seserys: Ona Sketerienė (1878–1960) – akušerė, Emilija Didžiulytė (1879–1962) – šeimos globotinė po vaikystės traumos, Vytautas Didžiulis (1881–1956) – pedagogas, gamtininkas, Vanda Albrechtienė (1881–1941) – gydytoja ir rašytoja, Michalina Ševeliovienė (1884–1973) – pedagogė ir knygnešė, Algirdas Severinas Didžiulis (1887–1916) – spaustuvininkas, kariškis, Aldona Kazanavičienė (1888–1968) – pedagogė ir rašytoja. Vedė 1910 m. tremtyje, žmona mokytoja Serafima Michailova-Didžiulienė (1888–1983), tremtinė iš Permės srities (Rusija). Vaikai: Halina Didžiulytė-Mošinskienė (1911–2004) – pedagogė, rašytoja, Brazilijos lietuvių visuomenės veikėja, Algirdas Didžiulis (1915–2009) – inžinierius mechanikas, JAV lietuvių visuomenės veikėjas, Jurgis Didžiulis, Irena Jurevičienė (g. 1923 m.) – gydytoja, Liudas Didžiulis (1925–1941).

Veikla

1896–1904 m. mokėsi Mintaujos gimnazijoje. Priklausė slaptam moksleivių būreliui, 1896 m. dalyvavo moksleivių maište prieš pravoslavų maldų skaitymą rusiškai. Iš gimnazijos pašalintas, bet motinos L. Didžiulienės iniciatyva 1897 m. vėl priimtas. 1904–1905 m. studijavo Maskvos universitete istoriją ir filologiją.
Nuo 1905 m. Lietuvos socialdemokratų partijos (LSDP) narys, už dalyvavimą 1905–1907 m. revoliuciniuose įvykiuose suimtas, kalėjo Ukmergės ir Kauno kalėjimuose. 1906 m. rugsėjo mėn. už užstatą paleistas, bet netrukus vėl suimtas ir 1907 m. su tėvu bei broliu Vytautu ištremtas į Sibirą, Jenisiejaus guberniją. 1911 m. su žmona pabėgo iš tremties ir, negalėdamas likti Lietuvoje, 1912–1914 m. studijavo mediciną Krokuvos universitete, buvo LSDP Užsienio biuro narys, gyveno Čekoslovakijoje.
1918 m. grįžo į Lietuvą, 1919–1960 m. dirbo Raudonojo Kryžiaus ligoninės vyr. gydytoju Panevėžyje, Panevėžio apskrities gydytoju, aktyviai dalyvavo kultūrinėje veikloje, vadovavo Panevėžio meno kultūros draugijai „Aidas“, organizavo vakarus, vaidino spektakliuose, operetėse, buvo liaudies universiteto lektorius ir Panevėžio kraštotyros draugijos narys. Nuo 1935 m. Draugijos kovai su tuberkulioze centro valdybos narys, organizavo medicinos parodas.
Antrojo pasaulinio karo metais vokiečių persekiotas už antihitlerinio judėjimo rėmimą, nužudytas jo sūnus 16-metis Liudas. 1941–1945 m. gyveno Tauragėje, buvo Tauragės apskrities gydytojas. Po karo grįžęs į Panevėžį buvo Panevėžio miesto sveikatos apsaugos skyriaus vedėjas, vėliau iki gyvenimo pabaigos – Panevėžio respublikinės ligoninės gydytojas patologanatomas.
1947–1951 m. LSSR Aukščiausios Tarybos deputatas.
Bendradarbiavo laikraščiuose „Naujoji Gadynė“, „Žarija“, „Skardas“, „Kova“, „Socialdemokratas“, „Lietuvos žinios“, „Panevėžio balsas“.
Liūninė našlaitė

Biologija

Tai daugiametis 6–20 cm aukščio žolinis augalas. Šakniastiebis ilgas, plonas, šliaužiantis, padengtas rudų prielapių, su požeminėmis palaipomis. Lapai plačiai širdiški (išoriniai) iki kiaušiniškų (viduriniai), širdišku pamatu ir kiek nusmailėjusia viršūne, karbuoti arba pjūkliški, gausiai nusėti rudų liaukų, pliki arba su pavieniais plaukeliais viršutinėje pusėje. Lapkočiai ilgi, sparnuoti; prielapiai kiaušiniški arba lancetiški, iki 1 cm ilgio, priaugę ligi pusės prie lapkočio.
Žydi balandžio–gegužės mėnesiais. Žiedkočiai tokio ilgio kaip lapai arba ilgesni. Žiedai stambūs, iki 3 cm ilgio. Taurėlapiai lancetiški, buki. Vainikėlis tamsiai violetinis, su šviesesniu, tamsiai ruožuotu viduriu. Vaisius – dėžutė, pailgai kiaušiniška, buka, nežymiai briaunota. Plinta sėklomis bei vegetatyviniu būdu.

Paplitimas ir augimvietės

Natūraliai paplitusi Atlantinėje, Vidurio ir Rytų Europoje, Balkanuose. Lietuvoje labai reta, aptikta Vilniuje bei Darbėnų apylinkėse.
Auga pelkėtuose miškuose, durpingose pievose, pelkėse, drėgnose pamiškėse, krūmuose.

Apsauga

Liūninė našlaitė įrašyta į saugomų augalų sąrašus 1981 m.  Augalas nyksta naikinant buveines – kertant bei sausinant miškus, šlapias pievas bei pelkes, teršiant.
Garmišas-Partenkirchenas

Istorija

Pirmą kartą Garmišas paminėtas 802 m. XIII a. pastatyta šv. Martyno bažnyčia. Nuo 1305 m. vyko turgūs. Palaipsniui tapo svarbiu prekybos centru. XVII a. – XVIII a. medžio raižymo centras. 1935 m. A. Hitlerio iniciatyva Garmišo ir Partenkircheno miesteliai sujungti į vieną. Po Antrojo pasaulinio karo mieste buvo įkurta lietuvių pabėgėlių stovykla, kurioje veikė vaikų darželis, pradinė mokykla, progimnazija, įvairios lietuvių kultūrinės ir politinės organizacijos.

Sportas

Mieste ir jo apylinkėse įrengta daug slidinėjimo, snieglenčių ir kalnų laipiojimo trasų, reguliariai rengiamos šuolių su slidėmis varžybos. 1936 m. Garmiše-Partenkirchene įvyko IV žiemos olimpinės žaidynės.

Žymūs žmonės

Čia gimė vokiečių rašytojas Michael Ende, išgarsėjęs pasaka „Begalinė istorija“. Ilgą laiką Garmiše-Partenkirchene gyveno žymus vokiečių kompozitorius Richardas Štrausas.
Užtrauktukas

Užtrauktukas – užtraukiamasis užsegimas (dažniausiai – megztinio arba kelnių). 1891 m. jį išrado ir užpatentavo JAV inžinierius V. Džadsonas. Užtrauktukas pirmąkart buvo parodytas Čikagoje vykusioje pasaulinėje parodoje kaip dvi grandinėlės su kabliukais.
Šiuolaikinės formos ir konstrukcijos užtrauktuką 1913 m. užpatentavo švedų kilmės amerikietis J. Sundbekas.
Negarba

Istorija

Negarbos kaimas įkurtas Lietuvos žemės reformos metu, valstybės nusavintoje Sofijos Marijos Tiškevičiūtės-Dembinskos Jazdų dvaro žemėje.
1948 m. dvaro daržinėje Kardo rinktinės Narimanto (Palangos) kuopos partizanų būrys įsirengė slėptuvę. Apie tai sužinojus MGB Palangos valsčiaus poskyrio saugumiečiams, 1948 m. lapkričio 5 d. sodybą apsupo MGB vidaus kariuomenės 24-ojo šaulių pulko kareiviai ir Palangos stribai. Per susišaudymą žuvo du partizanai, o trečiasis buvo sunkiai sužeistas, suimtas ir kartu su nukautais draugais išvežtas į Palangą.
Simono algoritmas

Simono algoritmas - tai kvantinis algoritmas, kuris tam tikrą užduotį išsprendžia eksponentiškai greičiau nei klasikinis kompiuteris. Klasikiniam kompiuteriui reikia 2^{n/2} laiko, o kvantiniam kompiuteriui n^2 kubitų ir O(n) arba O(n^{2.376}) laiko. Šis algoritmas padėjo pagrindą Šoro algoritmui.
London Records

Istorija

„London Records“ įrašų kompanija buvo įkurta 1947 metais, kaip „Decca Records“ įrašų kompanijos atšaka. Tačiau 1979 metais „London Records“ vadovybė nusprendė tapti privačia įrašų kompanija, ne atskira „Decca Records“ atšaka, nes tais pačiais metais „PolyGram“ įsigijo „Decca Records“.
„Universal Music Group“ („Decca“ savininkas) 1998 m. įsigijo „PolyGram“ tačiau iki to laiko „Londono Records“ jau tapo nepriklausoma įrašų kompanija ir jai vadovavo Roger Ames. Kai Roger Ames perėjo į „Warner Music Group“, jis „paėmė“ įrašų kompanija kartu su savimi.
Jorkšyro terjeras

Išvaizda

Jorkšyro terjerai – viena mažiausia šunų veislių. Pagal TKF standartus svoris turi neviršyti 3,5 kilogramo, minimalus ūgis ir svoris nenustatyti. Šuns kailis ilgas, tolygiai krentantis abiejose pusėse. Standartinė spalva – tamsaus plieno mėlynumo arba sidabro mėlynumo. Kailis ant krūtinės sodrios, ryškios gelsvai rusvos spalvos.

Jorkšyro terjeras pasirodė XIX a. pradžioje dabartinio Jorkšyro rajone, veisėjams siekiant išvesti žiurkininką, kurį būtų galima nešiotis kišenėje. Greičiausiai buvo kryžminami juodieji su įrudžiu, Peizlio ir Klaidsdeilio terjerai.
Jorkšyro terjero plaukas kaip žmogaus todėl juos gali laikyti ir alergiją turintys žmonės.

Priežiūra

Jorkšyro terjerai yra dekoratyviniai šunys, todėl kailio išvaizda labai svarbi. Mažo, tvirto šunelio plaukas su melsvu ar auksiniu atspalviu yra labai ilgas, reikalaujantis priežiūros. Jį reikia šukuoti kasdien. Plaukai ant galvos yra surišami kaspinu, kad nekristų į akis. Parodinio šuns plaukai visiškai uždengia kojas. Kadangi ši veislė neturi pokailio, jie labai retai šeriasi.
Šį šunį galima išmokyti tvarkos, tik reikia kasdien ir nuosekliai kartoti komandas, taisykles. Kasdien jorkšyrui reikia aktyviai judėti 30-60 minučių. Jiems patinka vaikščioti, bėgioti risčia, žaisti, žiūrėti televizorių. Tipiškas šios veislės šuo tiesiog trykšta energija. Jorkšyro terjerai yra itin atsidavę šunys. Be to, šiuos šunis gali turėti net ir šunims alergiški žmonės.
Jorkšyrai dažniausiai susiduria su dantų problemomis, nes jų burna smulki, o dantų daug. Jei sukakus 7-8 mėnesių, dar neiškrito pieniniai dantys, reikia kreiptis į veterinarą.
Lietuva 2017 m. Eurovizijoje

„Eurovizijos“ dainų konkurso nacionalinė atranka

„Eurovizijos“ dainų konkurso nacionalinė atranka yra nacionalinio finalo formatas, sukurtas LRT, siekiant atrinkti Lietuvos dainą 2017 m. Eurovizijoje. Susipažinimas su visais atlikėjais apima keturių savaičių procesą, kuris prasidėjo nuo 2017 m. sausio 7 dienos ir kiekvieną savaitę atrenkama po 6 atlikėjus. Atrankos finalas vyko 2017 m. kovo 11 d. Konkursą vedė Ieva Stasiulevičiūtė ir Gabrielė Martirosianaitė.
Net neprasidėjus atrankų etapui iš jo turėjo pasitraukti Soliaris, kadangi lūžo atlikėjo žandikaulis. Savo noru „dėl asmeninių priežasčių“ iš atrankų etapo pasitraukė dainininkas Ruslanas Kirilkinas, jis turėjo dalyvauti 4-ajame etape.
Tazovskis

Istorija

Gyvenvietė įkurta 1883 m. ir vadinta Chalmer Sedė (Хальмер-Седэ), kas nencų kalba reiškia „mirusiųjų kalnas“. 1949 m. gyvenvietė pervadinta į Tazovskį, 1964 m. suteiktas miesto tipo gyvenvietės statusas.
Josvainių gimnazija

Istorija

Nuo XIX a. pradžios veikė parapinė, nuo 1850 m. – valdinė pradžios mokykla, iki 1946 m. pradinė, 1946–1949 m. gimnazija, nuo 1949 m. Josvainių vidurinė mokykla.
Jan van de Cappelle

Janas van de Kapelė (ol. Jan van de Cappelle, 1626 m. sausio 25 d., Amsterdamas, Nyderlandai – 1679 m. gruodžio 22 d., Amsterdamas) – XVII a. Nyderlandų tapytojas, marinistas, peizažistas.

Biografija

Janas van de Kapelė gimė Amsterdame 1626 m. sausio 25 d. Jo tėvas Franchoys van de Cappelle buvo pasiturintis dažų prekybininkas ir jo verslą sūnus vėliau paveldėjo. Janas van de Kapelė nebuvo profesionaliu dailininku, o labiau mėgėju, kuris tapė laisvu nuo verslo laiku. Iki 1653 m. Janas vedė Anna Grootingh, kuri irgi buvo kilusi iš pasiturinčios šeimos. 1653 m. jos motina paliko jai 3 namus Amsterdame, bet dailininko šeima gyveno ketvirtame. Po mirties 1679 m. Janas van de Kapelė paliko 6 namus Amsterdame, namą kaime, laisvalaikio jachtą. Turtas pinigais ir skolų raštais buvo įvertintas 92 720 guldenų. Kapelė turėjo 4 sūnus ir 3 dukteris.
Po mirties Kapelės kolekcijoje buvo 200 paveikslų ir 6000 piešinių, iš kurių 883 Hendrick Avercamp ar jam priskiriamų piešinių, 9 Simon de Vlieger paveikslai ir virš 300 piešinių, 6 Rembranto paveikslai ir apie 500 piešinių, 10 Jan van Goyen paveikslų ir virš 400 piešinių, 16 Jan Porcellis ir 5 Hercules Seghers paveikslų. Taip pat kitų dailininkų kūrinių. Janas van de Kapelė buvo savamokslis dailininkas. Jį paveikė Simon de Vlieger ir vėliau Hendrick Dubbels ir Willem van de Velde (Jaunesnysis). Gali būti, kad su pastaraisiais dailininkais Kapelė dirbo kartu Vespe apie 1650 m., kur Simon de Vlieger (miręs 1653 m.) turėjo savo namą. Jano van de Kapelės ankstyvasis stilius pasižymėjo šaltais tonais, vėlesnėje kūryboje tonai tapo šiltesniais. Viso Kapelė paliko kiek mažiau nei 150 paveikslų. Po maždaug 1665 m. jis tikriausiai nebetapė. Janas van de Kapelė mirė 1679 m. gruodžio 22 d. Amsterdame.
Cezario pjūvis

Cezario pjūvis, sectio caesarea – nėštumo užbaigimo operacija, kurios metu vaisius išimamas perpjovus priekinę pilvo sieną ir gimdą.

Istorija

Senovės žydų, romėnų, babiloniečių raštuose, mituose bei folklore galima rasti įrodymų, kad ši operacija buvo atliekama labai seniai. Deja, jokių duomenų apie operacijos metodikas ar jos atlikimo motyvus neišliko.
Spėjama, kad Cezario pjūvio operacijos pavadinimas kilęs nuo Romos imperijos laikais veikusio įstatymo „Lex cesarea“, kuris reikalavo, kad vaisius būtų išimtas iš gimdymo metu mirusios motinos įsčių gelbėjimo, krikštijimo ar atskiro laidojimo tikslu. Garsaus Romos politiko ir karvedžio Gajaus Julijaus Cezario pavardė, pasak Plinijaus Vyresniojo, kilo kai vienas jo protėvis gimė per lex cesarea. Tačiau kiti šaltiniai nurodo ir kitokias reikšmes.
Pirmąją Cezario pjūvio operaciją atliko 1610 Trautmanas iš Wittenbergo, ir ji buvo nesėkminga.
Po to dar 200 metų Cezario pjūvio operacijos dažniausiai būdavo nesėkmingos. Moterys mirdavo nukraujavusios ar vėliau po komplikacijų. Nesiūdavo nei gimdos, nei pilvo sienos. Yra žinoma, kad pjaudavo su karvių ragais.
Paryžiuje 1789 – 1790 m. po Cezario pjūvio operacijos neišgyveno nė viena moteris. Praėjus 100 metų padėtis šiek tiek pagerėjo: Anglijoje 1865 m. iš 100 moterų, patyrusių Cezario pjūvio operaciją, mirė 85.

Pastaraisiais metais

Kai kuriose šalyse šios operacijos atliekamos ne tik dėl būtinybės, bet ir moters pageidavimu – jei jaučia itin stiprią natūralaus gimdymo baimę.
Lietuvoje Cezario pjūviai sudaro 28 proc. visų gimdymų.

Indikacijos

1. Kartotinės operacijos
2. Distocija
3. Sėdynės pirmeiga
4. Vaisiaus hipoksija
5. Kitos – motina serga įvairiomis ligomis (ŽIV, aktyvia lytinių organų herpes infekcija), kai nėštumas komplikuotas (placentos pirmeiga, kraujavimas).

Komplikacijos

Operacijos komplikacijos (kraujavimas, krešėjimo sutrikimas, gimdos pašalinimas, žarnų, šlapimo pūslės, šlapimtakių pažeidimas, anestezijos komplikacijos, alerginės reakcijos.
Pooperacinės komplikacijos (gimdos, pilvaplėvės uždegimas, pjūvio infekcija, šlapimo takų infekcija, mažakraujystė, tromboembolijos).
Vėlyvosios komplikacijos (sąaugos pilvo ertmėje, vaisingumo sumažėjimas, cezario pjūvis kito nėštumo metu).
Janas Dzialinskis

Biografija

Gimė Adomo-Tito Dzialinskio ir Celestinos Zamoiskos, Stanislovo Kostkos Zamoiskio dukros, šeimoje.
Berlyne gavo juridinį išsilavinimą.
1857 metais vedė Elžbietą Čartoriską, Adomo Jurgio Čartoriskio dukrą.
Kaip aristokratų partijos vadovas Prūsijos Lenkijoje, ėmėsi labai aktyviai dalyvauti 1863 metų sukilime.
Prūsijos valdžios apkaltintas tėvynės išdavimu, 1864 metais buvo nuteistas mirties bausme už akių.
Savanoriškai atvykęs į teismą, jis 1869 metais buvo nuteistas trejų metų laisvės atėmimo bausme, bet karalius jam dovanojo ir jis atgavo atgal savo nuosavybę.
Mark Hunt

Pradžia

Mark'as gimė Auckland'e, didelėje Samoa šeimoje. Augdamas turėjo problemų su policija dėl smurtavimo, ko pasekoje jam teko atsidurti už grotų 2 kartus. Niekada net negalvojo, kad galėtų tapti profesionaliu kovotoju iki vieno vakaro, kada tik ką iš kalėjimo išėjęs Mark'as įsivėlė į muštynes ir vienas sumušė keletą vaikinų. Sam Marsters, vienas iš apsauginių buvo labai sužavėtas jaunuolio smūgio jėga, todėl pakvietė jį treniruotis pas jį, pagal pilną programą ir po savaitės, Mark'as laimėjo Muay Thai kovą nokautu. Už pergalę Mark gavo 6 skardines alaus. Vėliau tais pačiais metais jis persikėlė į Sidnėjų, Australiją, kad galėtų treniruotis su Alex Tui, o po dar keleto metų jis atsidūrė Liverpool'o Kickboxing Gym pas Maori instruktorių Hape Ngaranoa.