google/wiki40b huggingface dataset:
Lietuvos gyvūnija

Lietuvos gyvūnija. Lietuva yra vidutinių platumų klimato miškų zonoje, tad joje vyrauja tik šiam Žemės regionui būdinga fauna. Lietuvos gyvūnijos evoliucija skirstoma į du istorinius laikotarpius, tai priešledynmečio ir poledynmečio arba holoceno epochos, kuris tęsiasi iki šių dienų. Lietuvos priešledynmečio gyvūnija matyt buvusi labiausiai savita, gausi, daugiausia kitusi, bet mažiausiai žinoma, kadangi šis Žemės evoliucijos laikotarpis prasidėjo ir užtrūko labai ilgai, apie 665 milijonų metų - nuo pat pirmųjų Žemėje pasirodžiusių primityvių gyvių.
Vikingų kolonijos Amerikoje

Vikingų kolonijos Amerikoje – X a. vikingams tyrinėjant ir apgyvendinant Šiaurės Atlanto regioną bei Šiaurės Rytų Amerikos sritis įkurtos kolonijos.
Nors vikingų kolonija Grenlandijoje išliko 500 metų, kolonijos Šiaurės Amerikoje buvo mažesnės ir nevirto ilgalaikėmis gyvenvietėmis. Vikingai ten vykdavo medienos, tad neišliko nuolatinių gyvenviečių pėdsakų.

Grenlandija

Pasak Islandų sagų vikingai Grenlandijoje pirmąkart įsikūrė po 980 m. Nėra reikalo be pagrindo abejoti sagų pateiktomis žiniomis apie Grenlandijos kolonizacijos pradžią, bet nereikia užmiršti, kad jų kūrėjai buvo rašytojai, o ne istorikai, tad sagos negali būti laikomos pagrindiniu istorijos šaltiniu. Erikas Rudasis, ištremtas iš Islandijos už žmogžudystę, tyrinėjo pietvakarinį Grenlandijos krantą per tris tremties metus. Jis planavo privilioti kolonistus net tyčia pavadindamas kraštą Grenlandija, teigdamas kad „žmonės labiau norės čia atvykti jei šalis turės gražų pavadinimą“. Vidinė ilgo fiordo, pavadintu jo vardu, sritis buvo jo sodybos Brattahlid vieta. Be to, jis padalino čia žemės plotus savo pasekėjams.
Kolonijos klestėjimo metu ją sudarė Rytinė ir Vakarinė gyvenvietės, kur gyveno 3–5 tūkst. žmonių. Archeologai identifikavo apie 400 sodybų. Grenlandai turėjo vyskupą ir eksportavo banginio kaulą, kailius, virves, avis, ruonio ar banginio taukus, tokius gyvus gyvūnus kaip baltieji lokiai, galvijų kailius. 1261 m. jie pripažino Norvegijos karaliaus valdžią, bet toliau kūrė savo įstatymus. 1380 m. Norvegija ir Danija sudarė personalinę uniją.
Kolonija žlugo XIV a. Vakarinė gyvenvietė apleista apie 1350 m., o 1378 m. Gardare neliko vyskupo. Po santuokos įrašo 1408 m. gyventojai nebeminimi. Manoma, kad XV a. pabaigoje nebeliko Rytinės gyvenvietės, bet neina nustatyti tikslios datos. Naujausias radinys iš tos gyvenvietės, ištirtas radioaktyviosios anglies metodu, yra 1430 ± 15 m. Kolonijos išnykimo priežastis aiškina keletas teorijų. Dėl Mažojo Ledynmečio buvo sunkiau keliauti tarp Grenlandijos ir Europos bei sunkiau vikingams užsiimti žemės ūkiu Grenlandijoje. Be to Grenlandijos kaulą pakeitė pigesnis dramblio kaulas iš Afrikos. Net nutrūkus ryšiams su Grenlandija, Danijos-Norvegijos karaliai laikė ją savo kolonija, o Europos geografai neužmiršo jos egzistavimo. Įmanoma, kad nebuvo užmirštos ir žemės į vakarus nuo Grenlandijos.
Nežinodami ar Grenlandijoje liko vikingų palikuonių ir bijodami, kad jie vis dar galėjo po 200 metų likti katalikais po to kai Skandinavijoje įvyko reformacija, ten išvyko bendra misionierių-pirklių ekspedicija, kuriai vadovavo misionierius norvegas Hans Egede 1721 m. Nors nebuvo rasta jokių europiečių pėdsakų, Grenlandijoje prasidėjo Danijos kolonizacija.
Oulafsvikas

Istorija

XVII a. Oulafsvikas buvo pirmasis miestas saloje, gavęs Danijos karaliaus leidimą prekybai.
Jaugiliai

Istorija

XX a. pr. Jaugiliai buvo dvaro valda ir okolica Krakių valsčiuje. Dvaro valda priklausė Liudkevičiams, o okolicos žemės – Malinavičiams, Valatkoms ir Savičiams.

Aplinkinės gyvenvietės

Rukai - 1,5 km
Piliamantas - 4 km
Keturkiemiai - 1,5 km
Pakarkliai - 2 km
Pirmojo periodo elementas

Pirmojo periodo elementas yra cheminis elementas pirmoje periodinės elementų lentelės eilutėje (periode). Periodinė lentelė turi eilutes tam, kad būtų iliustruotos pasikartojančios savybės didėjant cheminių elementų protonų skaičiui: nauja eilutė prasideda, kai cheminės savybės pradeda kartotis, taigi elementai su panašiomis cheminėmis savybėmis atsiduria viename stulpelyje. Pirmajame periode yra daug mažiau elementų nei kituose – tik du. Tai vandenilis ir helis. Šis reiškinys aiškinamas šiuolaikinėmis atominės struktūros teorijomis. Kvantinės mechanikos atomo struktūros aprašyme šis periodas atitinka 1s bloko orbitalės užpildymą. Pirmojo periodo elementai nepaklūsta aštuonių elektronų taisyklei, jiems reikia tik dviejų elektronų, kad valentinis sluoksnis būtų užpildytas. Šie elementai gali daugiausiai turėti 2 elektronus, abu 1s orbitalėje. Dėl šios priežasties pirmasis periodas gali turėti tik du elementus.

Pirmojo periodo elementų vieta periodinėje lentelėje

Nors tiek vandenilis, tiek helis yra s bloke, nė vienas jų neturi panašių savybių į kitus s bloko elementus. Jų savybės yra tokios skirtingos, kad kartais kyla abejonių dėl šių elementų vietos periodinėje lentelėje.
Vandenilis kartais rašomas virš ličio, virš anglies, virš fluoro, tiek virš ličio, tiek virš fluoro (taigi įrašomas dukart) arba kairėje virš visų elementų (neįtrauktas į lentelę), todėl nepriskiriamas jokiai grupei periodinėje lentelėje.
Helis periodinėje elementų lentelėje dažniausiai rašomas virš neono (kuris yra p bloke) kaip inertinės dujos, tačiau retkarčiais galima sutikti užrašytą virš berilio dėl jų panašaus elektronų išsidėstymo.
Tirkšliai

Įžymybės

Kristaus Karaliaus bažnyčia yra plytų mūro, neogotikinė, stačiakampio plano, vienabokštė, su apside. 1612 m. Tirkšlių bažnyčiai dovanota žemės. 1616 m. Lietuvos didysis kunigaikštis Zigmantas Vaza paragino Tirkšlių seniūną E. Fitingą pastatyti bažnyčią. 1766 m. pastatyta nauja bažnyčia. 1936 m. bažnyčia sudegė. 1937–1939 m. pastatyta dabartinė mūrinė bažnyčia. Statyba rūpinosi kunigas Antanas Kiela (1899–1983). Klebonas Bronislovas Burneikis (1923–1991) pastatė kleboniją.
Penkiolikos širdžių koplytstulpis pastatytas XVII a. pabaigoje. Koplytsulpis baltas, mūrinis, apie 5 m aukščio, pasibaigia geležiniu kryžiumi. Pastogę laiko keturi mūriniai stulpeliai. Koplytstulpio trijuose šonuose yra po penkias įdubusias raudonai dažytas širdis. Apie koplytstulpio atsiradimą yra daug padavimų. Viename jų teigiama, kad koplytstulpį pastačiusi Važinskienė savo sūnaus, kurį pakorė švedai, atminimui, 1667 m. Kitame padavime menama, kad švedams puolant žemaičius, Tirkšlių savininkas ir Apuolės pilies gynėjas Važinskis buvo išvykęs į apylinkes telkti kariuomenės. Švedai atvykę į Tirkšlius ir pradėję Važinskio ieškoti. Juos pamačiusi Važinskienė su 4 vaikais pasislėpusi viename iš trijų dvaro požeminių urvų. Švedai įsiveržę, bet nieko neradę. Sugavę sargą (tarną), klausinėję, kur yra dvarininkas ir jo šeima. Tačiau sargas neišdavęs ir slėptuvės neparodęs. Įpykę švedai nuvedę sargą į miestelio aikštę ir ten jį nužudę. Sugrįžęs namo, Važinskis atradęs visus šeimos narius. Ištikimajam sargui, išgelbėjusiam jo šeimos narių gyvybes, pastatydinęs mūrinį paminklą su 5 raudonomis širdimis.(?) Kitais duomenimis, koplytstulpis pastatytas 1867 m. atminti 15 žuvusių 1863 m. sukilėlių.
Apie 1780 m. į Tirkšlių pušyną gyventi atsikėlęs Tadeušas Drazdauskas. Jį čia atsiuntęs vyskupas Giedraitis, kad patrauktų daugiau žmonių į katalikų tikėjimą. Drazdauskas pasistatęs medinį be langų namelį, jame gyvenęs atsiskyrėliškai. Čia ir miręs. Tirkšlių atsiskyrėlio (pustelninko) kryžius pastatytas Tirkšlių pušyno glūdumoje. Kryžius metalinis, įtvirtintas akmeniniame pagrinde. Paminklą juosia tvora, kurią laiko aštuoni kuoleliai. Vienoje pusėje akmeninio pundamento užrašyta „ČE GIVENA PUSTELNIKS DRAZDAUSKIS IR MIRE 1835“, kitoje – „PASTATĖ AVGUSTINAS ŠAKIS 1918 m.“
Kipras Mažeika

Biografija

Senelis – knygnešys Jonas Mažeika, tėvas – operos dainininkas Juozas Mažeika, sesuo – estrados dainininkė Džilda Mažeikaitė.
Baigė Maskvos universiteto Žurnalistikos fakultetą. 1967 m. pradėjo dirbti televizijoje. 1976–1981 m. SSRS Centrinės televizijos korespondentų punkto vadovas Šiaurės Afrikos valstybėse (Alžyras). 1985–1997 m. vadovavo SSRS Centrinės televizijos Vakarų Europos korespondentų punktui Briuselyje, išgarsėjo rengdamas dažnai ideologizuotus reportažus plačiai Sovietų Sąjungos žiūrovų auditorijai.
1993 m. išimties tvarka suteikta Lietuvos pilietybė.  1997–2001 m. laikraščių ir žurnalų bendrovės „Воскресение“ generalinio direktoriaus pavaduotojas, Maskvos srities vyriausybės spaudos ir informacijos ministro pavaduotojas. 2001–2003 m. „Achemos“ grupės komunikacijos departamento direktorius. 2004–2006 m. agentūros „Интермедиа-М“ generalinio direktoriaus pavaduotojas. Šiuo metu yra Rusijos žurnalo „Наша власть: дела и лица“ vyr. redaktoriaus pavaduotojas.
Nuo 2012 m. – Maskvos Tarptautinių santykių instituto (МГИМО) Interneto ir radijo žurnalistikos katedros vedėjas.
2009 m. vadovavo Maskvos lietuvių kultūros bendrijai, nuo 2009 m. vadovauja „Lietuvių sąjungai“.
Sąspara

Sąspara – trobesio vainiko rąstų sunėrimo vieta arba trobesio kampas, kur suneriami rąstai. Apvalūs pastatų rąstai, sukirsti kampuose į kertes, turėdavo apvalias arba truputį išgaubtas įkarpas viršutinėje rąsto dalyje iš vienos arba abiejų pusių. Tokios įkarpos yra stačiakampio, trapecijos arba artimos kvadratui formos ir paprastai padaromos 1/2-2/3 rąsto storio. Taip sujungti kampuose vainikai tvirtai laiko sienojų rąstus ir neleidžia jiems skėstis į šalis.
Mykolas Songaila

Biografija

Baigęs pradžios mokslus ir gavęs vidurinį išsilavinimą, 1894–1903 m. studijavo Peterburgo dailės akademijoje. Vėliau tobulinosi Italijoje. 1906–1919 m. dėstė Peterburgo Politechnikos institute, 1908–1921 m. – Žemės ūkio institute, 1919–1921 m. – šio instituto rektorius.
1922 m. apsigyveno Kaune, Linksmadvaryje. 1922–1941 m. dėstė Vytauto Didžiojo universitete, buvo Architektūros katedros vedėjas. Palaidotas Petrašiūnų kapinėse.

Suprojektuoti statiniai

Dar gyvendamas Rusijoje, suprojektavo daug administracinių, visuomeninių, kulto pastatų, gyvenamųjų namų.
Pagal V. Dubeneckio projektus Kaune rekonstruotas Valstybės teatras (1923–1925 m.), pastatytas „Ragučio“ gyvenamasis namas (1922–1923 m., abu su Vladimiru Dubeneckiu), Lietuvos banko rūmai (1928 m., su Arnu Funku, Feliksu Vizbaru), VDU Fizikos – chemijos fakultetas (1931 m.).
Vadovavo Panevėžio (1930 m.), Biržų (1935 m.), Mažeikių (1937 m.), Kretingos (1938 m.); su A. Funku – Raseinių (1933 m.), Tauragės (1935 m.) bankų projektavimui ir statybai. Išplanavo VDU miestelį Aleksote (1925 m.), suprojektavo V. Dubeneckio antkapinio paminklo (skulpt. Juozas Zikaras) architektūrinę dalį (1933 m.).
Parašė knygą „Sanitarinių techninių įrenginių tipai ir normos“ (1916 m., rusų k.).
Kovaičių akmenys

Kovaičių akmenys – Kovaičiuose, Kruonio seniūnijoje, Kaišiadorių rajone saugomi gamtinio kraštovaizdžio objektai. Tai valstybinės reikšmės gamtos paveldo objektas, paskelbtas saugomu 1999 m.
Rieduliai – Statusis ir Gulsčiasis – stūkso kaimo kryžkelėje, už 1,7 km į šiaurės rytus nuo Kazokų kelyje  1819  Pakertai–Žostautai–Kalviai . Priešingoje pusėje, Kairiškėse, pastatytas kelio ženklas su nuoroda „4 km“ į Kovaičių akmenis. Vieta pritaikyta lankymui, pažymėta informacine lentele. Šalia yra kelios sodybos, toliau toje pačioje gatvėje – ūkiniai pastatai (gyvulių ferma). Akmenys rasti ir į pakeles atvilkti melioratorių iš kaimo laukų.
Vincas Žilys

Vincas Žilys (1898 m. vasario 2 d. Pakruostėje, Panevėžio apskritis – 1972 m. spalio 9 d. Kaune) – Lietuvos visuomenės ir karinis veikėjas, brigados generolas.

Išsilavinimas

1915 m. baigė penkias Panevėžio realinės gimnazijos klases. 1916 m. už Vokietijos okupacinės valdžios nurodymų nevykdymą suimtas, nuteistas 5 metus kalėti. Iki 1918 m. kovo mėn. kalintas Kupiškio ir Panevėžio kalėjimuose. Išėjęs į laisvę tęsė mokslus. 1919 m. vasario 17 d. baigė Panevėžio gimnaziją. 1919 m. liepos 6 d. baigė Kauno karo mokyklą. 1923 m. spalio 16 d. baigė Aukštuosius Didžiojo Lietuvos kunigaikščio Vytauto karininkų kursus, suteiktas kapitono laipsnis. 1929 m. vasario 10 d. baigė Aukštųjų karininkų DLK Vytauto kursų artilerijos skyrių. 1929 m. rudenį išlaikė kandidato į Užsienio karo akademiją egzaminus, pasiųstas mokytis į Belgiją, Briuselio karo akademiją. Besimokydamas gavo majoro laipsnį. 1940 m. vasario 28 d. – kovo 29 d. tobulinosi Paryžiaus karo akademijos taktikos kursuose. 1941 m. tobulinosi Maskvos Felikso Dzeržinskio artilerijos akademijoje.

Tarnyba

1918 m. atvykęs į Kauną, savanoriu įstojo į Lietuvos kariuomenę. Tarnavo eiliniu Kauno komendantūroje, 2-ojoje baterijoje, dalyvavo kovose dėl Lietuvos laisvės. 1922 m. spalio 19 d. Antrojo artilerijos pulko būrio vadas, leitenantas, vėliau vyresnysis leitenantas.
Baigęs Briuselio karo akademiją, 1934 m. kariuomenės inspekcijos artilerijos skyriaus viršininkas, nuo 1935 m. artilerijos inspektorius. Suteikus pulkininko leitenanto laipsnį, perkeltas vadu į Trečiąjį artilerijos pulką. 1936 m. suteiktas artilerijos pulkininko laipsnis.
1940 m. vasarą SSRS okupavus Lietuvą, liko tarnauti Liaudies kariuomenėje. Jam buvo suteiktas Raudonosios armijos generolo majoro laipsnis. Prasidėjus SSRS–Vokietijos karui, suimtas, išvežtas į Sibirą. 1955 m. rugsėjo 1 d. paleistas iš tremties. 1955 m. spalio 2 d. grįžo į Lietuvą.
Kolekcionavimas

Kolekcionavimas – kurių nors, dažniausiai vienarūšių daiktų, nenaudojamų pagal pirminę paskirtį, turinčių mokslinę, istorinę, meninę, komercinę arba kitokią vertę, vienarūšių arba pagal vieną požymį susistemintų daiktų (darinių) tikslingas rinkimas.
Kolekcionuojami įvairiausi materialinės ir dvasinės kultūros paminklai (knygos, žurnalai, vaizduojamojo meno kūriniai, įvairūs ženklai, monetos, garso įrašai, patarlės, dainos ir t. t.).
Kolekcininkai renka, tiria, sistemina, apipavidalina ir saugo surinktą medžiagą, naudoja ją kultūros švietimo ir mokomiesiems auklėjimo tikslams; tuo kolekcionavimas skiriasi nuo paprasto rinkimo, vienų ar kitų daiktų kaupimo.
Kolekcionavimas ugdo kruopštumą, kantrumą, pastabumą, atminties lavinimą, akiračio plėtimą ir intuityvų mąstymą, būtiną pomėgiui stiprinti.
Isabella Tobias

Biografija

Čiuožti pradėjo penkerių.
1999–2006 m. lankė Amerikos Džordžo Balančino baleto mokyklą, koncertavo kartu su New York City Ballet.
2007–2008 m. kartu su Otaru Džaparidze tarptautinėse jaunių varžybose atstovavo Gruzijai. 2008 m. pasaulio jaunių čempionate užėmė 14 vietą.
Nuo 2010 m. birželio mėn. čiuožia su lietuviu Deividu Stagniūnu.
Duetą Jungtinėse Amerikos Valstijose treniruoja Igoris Špilbandas.
Debiutavę 2011 m. Europos dailiojo čiuožimo čempionate sportininkai įveikė preliminarųjį etapą ir pateko į pagrindines varžybas, kuriose bendroje įskaitoje užėmė 12-ąją vietą.
2011 m. pirmajame Pasaulio dailiojo čiuožimo čempionate pora užėmė 14-ąją vietą.
2011 m. spalį dalyvavo debiutiniame savo karjeroje Tarptautinės dailiojo čiuožimo sąjungos organizuojamame Didžiojo Prizo pirmajame etape „Skate America“ ir laimėjo bronzos medalius.
2011 m. lapkritį duetas varžėsi šeštajame Didžiojo Prizo serijos etape „Rostelecom Cup“, kur užėmė 5-ąją vietą.
2012 m. Dižiojoje Britanijoje Šefildo mieste vykusiame čempionate atlikę Trumpąjį šokį, sportininkai pasiekė geriausią savo karjeroje rezultatą ir užėmė 5-ąją vietą. Bendroje įskaitoje užėmė 9-ąją vietą.
Dalį 2012–2013 m. sezono startų čiuožėjams teko praleisti dėl partnerio nugaros skausmų. Pora nedalyvavo 2013 m. Kroatijoje vykusiame Europos čempionate.
2012 m. spalio mėn. Isabella Tobias Prezidentūrai įteikė prašymą dėl Lietuvos pilietybės suteikimo išimties tvarka.
Tačiau Lietuvos Respublikos Prezidentė Dalia Grybauskaitė, vadovaudamasi Lietuvos Respublikos Konstitucija, Konstitucinio Teismo pateiktais išaiškinimais, Pilietybės įstatymu, atsižvelgusi į Pilietybės reikalų komisijos siūlymą ir įvertinusi visas aplinkybes, Jungtinių Amerikos Valstijų pilietei Isabellai Tobias nesuteikė pilietybės išimties tvarka.
2013 m. Kanadoje vykusiame Pasaulio čempionate ledo šokėjai užėmė 15 vietą ir iškovojo Lietuvai olimpinį kelialapį į Sočio Olimpines žaidynes.
2013 m. pab. I. Tobias antrą kartą pateikė prašymą dėl Lietuvos pilietybės suteikimo išimties tvarka.
2013 m.gruodžio 2 d. Dalia Grybauskaitė suteikė Lietuvos pilietybę keletą metų to siekusiai čiuožėjai. Prezidentė atsižvelgė ir į tai, kad sportininkė 3,5 metų treniravosi poroje su Lietuvos piliečiu D. Stagniūnu, taip pat mokosi lietuvių kalbos, yra išlaikiusi lietuvių kalbos egzaminą, dalyvauja JAV lietuvių bendruomenės gyvenime. 
2014 metų vasario mėn. žiemos olimpinių žaidynių Sočyje (Rusija) dalyvė (poroje su D. Stagniūnu), Lietuvos atstovė. Pora užėmė 17-ają vietą.
Rimanta Vaičekonytė

Biografija

1986 m. baigė Lietuvos muzikos ir teatro akademiją, dramos aktorės specialybę. 1986–2004 m. dirbo Šiaulių dramos teatre aktore. Sukūrė per 30 vaidmenų teatre ir kine. Nuo 2004 m „Menų ir mokymo namai“ direktorė, projektų vadovė. Augusto Boalio metodikos (Engiamųjų teatras, Forumo teatras, Nematomas teatras ir kt.) pradininkė ir skleidėja Lietuvoje. Pirmą kartą Lietuvoje išleido A. Boalio knygas „Engiamųjų teatras“, „Įstatymų leidybos teatras“, „Troškimų vaivorykštė“. Parengė ir išleido tris metodines knygas. Forumo teatro Lietuvoje įkūrėja. Lektorė. Veda „Engiamųjų teatro“ metodikos mokymus jaunimui ir suaugusiems. Sukūrė ir įgyvendino virš 30 vietinių ir tarptautinių projektų švietimo, kultūros ir socialinėje srityse. Ištekėjusi. Turi 2 vaikus.
Buivydžių gimnazija

Istorija

Mokykla įkurta 1907 m. spalio 1 d.
Jurgos Ivanauskaitės kūrybos paveldo centras

Jurgos Ivanauskaitės kūrybos paveldo centras – 2008–2013 m. veikusi viešoji įstaiga. Pagrindiniai buvę tikslai – rašytojos, menininkės, keliautojos Jurgos Ivanauskaitės idealų skleidimas bei puoselėjimas; medžiagos, susijusios su Jurgos Ivanauskaitės visuomenine, kūrybine veikla, kaupimas.
Organizuoti susitikimai su moksleiviais, studentais, besidominčiais Jurgos Ivanauskaitės kūryba bei asmenybe.
Centro būstinė – butas Vilniuje, Aguonų g. 15/ Šaltinių g. 11 name.
Catherine Spaak

Biografija

Katerina Spak gimė Prancūzijoje, tačiau didžiąją savo karjeros dalį praleido Italijoje, kur išgarsėjo dar paauglystėje. Jos tėvas Charles buvo scenaristas, motina Claude Cleves aktorė, o sesuo Agnes – aktorė ir fotografė. 
Iki 18 metų ji jau buvo atlikusi vaidmenis 12 filmų, o 1964 m. pelnė svarbiausią Italijos kino apdovanojimą „David di Donatello“ už vaidmenį Damiano Damiani filme „Tuščia drobė“.
1963 m. Katerina pradėjo ir dainininkės karjerą, o kelios jos dainos tapo populiarios.
Per savo karjerą ji sukūrė daugiau kaip 80  vaidmenų kine ir televizijoje, įvairaus žanro filmuose: komedijose, trileriuose ir dramose. 
Be vaidybos, Katerina rašė straipsnius įvairiems žurnalams („Marie Claire“, „Amica“), vedė televizijos pokalbių šou, yra keleto Italijoje išleistų knygų autorė.
Virginija Ladietienė

Biografija

1994–2000 m. Šiaulių miesto savivaldybės labdaros centro vedėja.
Nuo 1993 m. Tėvynės sąjungos (Lietuvos konservatoriai) narė. 1990–1995 m. Šiaulių savivaldybės tarybos deputatė. 1995-1997 m. ir 1997–2000 m. Šiaulių miesto savivaldybės tarybos narė.
Stanislovas Domarkas

Biografija

Broliai Eligijus, Juozas, sesuo Rūta.
1957 m. baigė Klaipėdos muzikos mokyklą (dab. Klaipėdos Stasio Šimkaus konservatorija). 1957–1962 m. mokėsi Vilniaus konservatorijoje, obojaus specialybę. 1967 m. baigė Leningrado konservatoriją, Iljos Musino klasę. 
1967–1989 m. Kauno muzikinio teatro vyr. dirigentas, 1980–1985 m. dar ir direktorius, 1989–1992 m. dirigentas. 1970 m. Kaune įkūrė kamerinį orkestrą.  1990–1992 m. Minsko operos ir baleto teatro dirigentas. 1993–1995 m. Klaipėdos muzikinio teatro vyr. dirigentas, 1995–1998 m. vyr. dirigentas ir vadovas, 1998–2004 m. teatro vadovas. 1993 m. subūrė Mažosios Lietuvos simfoninį orkestrą.
Dirigavo simfoniniams orkestrams Rusijoje, Latvijoje, Lenkijoje, Vokietijoje, Olandijoje, Švedijoje. Nuo 1998 m. kasmetinio operos ir simfoninės muzikos festivalio „Muzikinis rugpjūtis pajūryje“ meno vadovas.  Jo iniciatyva nuo 2006 m. Plungėje vyksta Mykolo Oginskio tarptautinis festivalis.
Zacharas Prilepinas

Zacharas Prilepinas (rus. Захар Прилепин, 1975 m. liepos 7 d., Rusija) rusų rašytojas, prozininkas, publicistas ir Rusijos Nacionalinės bolševikų partijos politinis veikėjas.
Vitulinas

Istorija

Nuo XIV a. iki 1616 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės, Bresto apskričiai. 1642 m. kaimą nusipirko didikų Koniecpolskių šeima, vėliau kaimas priklausė Bresto vaivadai Kristupui Piekarskiui, Sandomiro vaivadai Janui Pienionžkovui ir nuo 1700 m. Karoliui Sedlnickiui. 1720 m. kaimo valdytojas Karolis Sedlnickis pasistatė dvarą, kuris sudegė per II pasaulinį karą. 1741 m. kaime pastatyta medinė Šv. Archangelo Mykolo unitų cerkvė, kuri nuo 1875 m. iki 1919 m. priklausė stačiatikiams, o nuo 1919 m. katalikams. 1809-1932 m. kaimas buvo Vitulino valsčiaus centras. 1931 m. kaime pastatytas paminklas Tadui Kosciuškai.
Be akivaizdžių motyvų

Turinys

Nicoje, vidury dienos, nuo snaiperio kulkų vienas po kito žūsta trys vyrai: turtingas pramonininkas, astrologas ir šveicaras kontrabandininkas. Šiuos iš pirmo žvilgsnio visai nesusietus nusikaltimus pradeda tirti komisaras Karela. Jam pavyksta sužinoti, kad jo draugė Žoslina jaunystėje buvo pažįstama su visais nužudytais vyrais, tačiau netrukus ji tampa ketvirtąja snaiperio auka...
Richard Doll

Ričardas Dolas (angl. Ser William Richard Shaboe Doll, g. 1912 Spalio 28 – m. 2005 liepos 24) – britų epidemiologas, fiziologas, pirmasis nustatęs rūkymo ir plaučių vėžio ryšį.
Ričardas Dolas kartu su Ernstu Vinderiu (Ernst Wynder) ir Evarstsu Grehemu (Evarts Graham), pirmasis įrodė ryšį, kad rūkant padidėja rizika susirgti plaučių vėžiu bei širdies lygomis. Jis taip pat buvo pionierius tirianti radiacijos ir leukemijos ryšį, asbesto ir plaučių vėžio, alkoholio ir krūties vėžio.

Biografija

Gimė Hamptone pasiturinčioje šeimoje, tėvas daktaras. Mokėsi Vestminsterio mokykloje. Priešindamasis tėvų valiai pasirinko studijuoti matematika Trejybės koledže (Trinity College), o ne mediciną, tačiau dėl gėrimo negavo stipendijos neišlaikęs matematikos egzamino. Vėliau pasirinko medicinos studijas Šv. Tomo ligoninėje, kurias baigė 1937. Dolas aktyviai įsitraukė į Socialistų medicinos asocijacijos (Socialist Medical Association) darbą, kur padėjo kurti pokario Jungtinės Karalystės valstybinę sveikatos apsaugos sistemą. Vėliau įsidarbino Karališkame fizikų koledže (Royal College of Physicians), o kilus antram pasauliniam karui ilgą laiką tarnavo Karališkame armijos medicinos korpuse kaip medicinos specialistas.
Po karo apie 10 metų užsiėmė vėžio epidemiologijos tyrimais. Be vėžio tyrė radiacijos ir leukemijos ryšį, ir kt. ligas. 1969 persikėlė į Oksfordo universitetą, tapo medicinos profesoriumi. Buvo vienas iš Gryno koledžo (Green College) įkūrimo iniciatorių. Koledžas buvo skirtas tik medicinai, iš kurio atsistatydino 1983.
Dolas taip pat padėjo suprasti D. Britanijos Nacionaliniai kraujo tarnybai, kad donorams nereikia mokėti už kraują. 1971 tapo D. Britanijos riteriu, 1996 – Garbės bendražygiu. Buvo D. Britanijos karališkos mokslų akademijos nariu. Dolas buvo apdovanotas tarptautiniu Saudo Arabijos karaliaus Faisalo prizu už medicininius tyrimus rūkymo sukeltų ligų srityje. Jam buvo įteiktas Niujorko prezidentinis apdovanojimas, buvo suteikti trylikos įvairių universitetų garbės mokslo laipsniai. Mirė 2005 liepos 24 d. Džono Radklifo ligoninėje, Oksforde.
Paleičiai

Gamta

Ties Paleičių kaimu yra daug miško; miškai užima didelį dalį teritorijos nuo Rusnės iki Užlieknių ir Šilininko kaimo.

Nemuno reikšmė

Netoli Paleičių kaimo yra ilgiausia Lietuvoje vingiuojanti upė – Nemunas. Paleičiams Nemunas turi svarbią žvejybinę reikšmę; vasaros metu suaktyvėja žvejybos ir turistinių laivų sezonas.
Kadangi Šilutės rajonas šalia Nemuno ribojasi su Kaliningrado sritimi, į pasienio zoną patenka daug kaimų: Šilininkai, Užliekniai, Plaškiai, Paleičiai ir Rusnė.