google/wiki40b huggingface dataset:
Aleksejus Charuzinas

Biografija

Brolis Nikolajus Charuzinas, sesuo Vera Charuzina. 1873–1883 m. mokėsi Revelio gimnazijoje, baigė archeologiją Maskvos universiteto fizikos-matematikos fakultete.
1891–1895 m. Revelio gubernijos ypatingų reikalų inspektorius, 1895–1902 m. leidinio „Временник Эстляндской губернии“ redaktorius, 1902 m. Vilniaus generalgubernatoriaus raštinės viršininkas, 1904–1908 m. Besarabijos gubernatorius, vėliau Dvasinių reikalų departamento direktorius, nuo 1911 m. vidaus reikalų ministro padėjėjas. Po 1917 m. revoliucijos Tverės gubernijoje įkūrė Šatilovo žemės ūkio stotį, 1924 m. grįžo į Maskvą ir dėstė Žemės ūkio technikume. 1927 m. ČK suimtas, bet netrukus paleistas nepateikus kaltinimo. 1931 m. vasario 21 d. vėl suimtas kartu su sūnumi, 1932 m. balandžio 3 d. nuteistas 3 metams, bet netrukus dėl širdies nepakankamumo mirė Butyrkų kalėjimo ligoninėje.

Mokslinė veikla

Tyrė Kaukazo, Krymo ir Rytų Baltijos tautų bei slavų buitį, papročius, kilmę. Veikale „Šiaurės vakarų krašto slavų būstai“, 1907 m. išleistame Vilniuje, pateikė medžiagos apie Lietuvą.
Treleborgas

Istorija

Pirmą kartą rašytiniuose šaltiniuose Treleborgas minimas nuo 1257 m. XIII a. jis jau buvo miestas, garsėjęs silkių žvejyba. 1260 m. Danijos karalius Erikas IV, kaip kraitį savo dukteriai Sofijai, padovanojo Treleborgo ir Malmės miestus Švedijos karaliui Valdemarui I. Tačiau, netrukus Treleborgas, kaip ir visa Skonės provincija vėl grįžo į Danijos sudėtį. 1619 m. po didžiulio gaisro Treleborgas prarado miesto teises. 1658 m. pagal Roskildės taikos sutartį miestas atiteko Švedijai. 1840 m. Treleborgui buvo suteiktos prekybinio miesto teisės, o 1867 m. suteiktos ir miesto teisės.
Gedgaudžiai

Etimologija

Pavadinimas kilęs nuo asmenvardžio Gedgaudas daugiskaitos. Rašytiniuose šaltiniuose rašomas lenk. Giedgowdzie, rus. Гедговдзе, Гедгауджяй, vok. Gedgowdse, liet. Gedgaudžiai, žem. Gedgaudē.

Aplinkinės gyvenvietės

SALANTAILaiviai – 3 km
GargždelėTuzai – 4 km
BaidotaiŽvainiaiŽeimiai
Gintališkė – 7 kmImbarė
Kalnalis – 5 kmGaivališkė
Sėleniai – 5 kmReketė – 1 km
ŠATEIKIAI – 6 km
Agnė Širinskienė

Biografija

1993 m. baigė Ignalinos rajono Dūkšto vidurinę mokyklą. 1998 m. Vytauto Didžiojo universitete (VDU) įgijo katalikų teologijos bei anglų kalbos ir literatūros specialybes. 2000 m. VDU suteiktas pastoracinės teologijos magistro (licenciato) laipsnis. 
2005 m. VDU įgijo humanitarinių mokslų srities daktaro laipsnį. 2007 m. Mykolo Romerio universitete suteiktas teisės bakalauro kvalifikacinis laipsnis, o 2009 m. – teisės magistro kvalifikacinis laipsnis (Europos Sąjungos teisės specializacija).
2006 m. stažavosi Džordžtauno universitete Vašingtone, JAV.
1999–2000 m. dirbo Lietuvos katechetikos centro žurnalo „Sėjėjas“ vyr. redaktore.
2002–2004 m. buvo Vilniaus pedagoginio universiteto lektorė (dėstyti kursai: moralės teologija, bioetika), 2003–2004 m. – Kauno medicinos universiteto lektorė (dėstyti kursai: medicinos etika, bioetika).
2014 m. – VšĮ „Gyvenimo ir tikėjimo institutas“ darbuotoja.
2012–2013 m. – UAB „ConcepT CRO“ darbuotoja.
Nuo 2014 m. yra Mykolo Romerio universiteto Teisės fakulteto Viešosios teisės instituto docentė. Lietuvos teisininkų sąjungos „Nuomonės“ narė, LR Seimo Sveikatos reikalų komiteto neetatinė ekspertė.
Ištekėjusi, vyras Arvydas. Moka anglų, rusų, prancūzų kalbas. Pomėgiai: skaitymas, siuvinėjimas, rožių auginimas.
Raketų modeliavimas

Raketų modeliavimas yra techninė sporto šaka. Ji prasidėjo 20 amžiaus pradžioje JAV. Aišku, tada ji nebuvo sportas, bet daugiau ginklų gamyba bei tobulinimas. Apie 1940 metus raketų gamyba išsiskyrė į dvi atšakas, kurių viena sporto, o kita karinė. Jų didžiausi skirtumai – naudojamas kuras ir raketų dydis. Raketų modeliavime kuras dažniausiai būna kietas (parakas), ir raketos, saugumo sumetimais, turi masės apribojimą, kuris yra 1 kg. Atrodo masė nedidelė, bet raketos aukštis kartais siekia net 2 metrus. Tai pasiekiama naudojant ypatingai lengvas medžiagas, naudojamas aviacijoje: aviacinę dervą ir stiklo pluoštą.

Varžybos

Raketų modeliuotojai varžosi tarpusavyje įvairiose varžybose. Visų modeliuotojų svajonė laimėti Pasaulio kosminio modeliavimo čempionatą. Čempionas nebūna vienas, jų būna apie 20 dėl klasifikacijų gausos ir dalyvių skirstymo į amžiaus grupes. Taip pat apdovanojamos ir modeliuotojų komandos. Visos varžybos vykdomos pagal tarptautinius varžybų nuostatus, bet susiklosčius ypatingoms aplinkybės varžybų rengėjai gali juos koreguoti. Pasaulinių mastų ir dalyvių gausos susilaukiančios varžybos gali trukti visą savaitę, o Lietuvoje didžiausios varžybos yra Respublikinės kosminių modelių varžybos, kurios vyksta Šeduvos aerodrome ir trunka 2 dienas. Per metus Lietuvoje įvyksta 3 varžybos. Be varžybų modeliuotojai dalyvauja ir įvairiose aviacijai skirtose šventėse.

Varikliai

Varikliai būna cilindro formos. Degimo medžiaga yra tūboje, dažniausiai pagamintoje iš kartono. Į variklio purkštuvą įkišamas degiklis, prijungtas elektros laidais prie akumuliatoriaus ar kito elektros šaltinio. Paleidus per degiklį elektros srovę degiklis užsidega ir uždega pagrindinį paraką. Ugnis pereidama per purkštuvą suteikia raketai keliamąją jėgą. Pasibaigus pagrindiniam parakui variklis nebeturi keliamosios galios, bet raketa vis dar kyla iš inercijos. Tuo metu dirba uždelsimo medžiaga. Raketai sustojus kilti ir pasibaigus uždelsimo medžiagai užsidega dūminis parakas, kuris išmeta stabdymo priemonę iš raketos. Variklio atrama dedama tik galingiems varikliams, kurie dėl savo traukos jėgos gali iššauti kiaurai raketą.
Vidurio Europos mažoji rasė

Vidurio Europos mažoji rasė (rus. среднеевропейская малая раса) – viena iš europidų didžiosios rasės mažųjų rasių. Dar vadinama Vidurio Europos antropologiniu tipu.

Arealas

Šio tipo žmonės paplitę visoje Europoje, tačiau pagrindinis arealas – Šiaurės Europos lyguma nuo Atlanto iki Volgos.
Šios rasės atstovai dažniausia pasitaiko pietų vokiečių, čekų, slovakų, lenkų, austrų, vengrų, šiaurės italų, šiaurės ukrainiečių, pietų baltarusių, rusų tarpe. Šio tipo žmonės vyrauja Europoje.
Valerijus Ostapenko

Biografija

1978 m. su pagyrimu baigė Vilniaus universitetą. 2000 m. apgynė habilituoto medicinos daktaro disertaciją.
1979–1982 m. dirbo Vilniaus Antakalnio ligoninėje, nuo 1982 m. dirba Nacionaliniame vėžio institute gydytoju chirurgu. Nuo 2005 m. krūties ligų chirurgijos ir onkologijos skyriaus vedėjas. Yra Lietuvos Senologijos Draugijos prezidentas. 
Profesinių draugijų: Lietuvos onkologų, Plastinės rekonstrukcinės chirurgijos, Tarptautinės kovos su vėžio liga, EUSOMOS, narys.

Šaltiniai

http://www.yrasalis.lt/desimt/gydytojai/habil-dr-valerijus-ostapenko/
Nygrandas

Istorija

Kaimas kūrėsi buvusio Nygrando (Niegranden) dvaro žemėse. XII a. Nygrando valsčiaus teritoriją sudarė kuršių gyvenamos Bandavos ir Ceklio žemių pasienio ruožas. XIII–XVI a. Nygrando valsčius priklausė Kuršo vyskupijai, XVI a. pab.–XVIII a. – Piltenės sričiai. XIX a. Nygrando valsčiaus teritorijoje buvo 4 dvarai, veikė 2 spirito varyklos, 4 kalkių krosnys, plytinė.
Tarybiniais metais – Straume kolūkio centrinė gyvenvietė, vėliau – Nygrando tarpkolūkinio susivienijimo centras.
XVII amžius

Septynioliktas mūsų eros amžius – šimto metų laikotarpis, prasidėjęs 1601 metų sausio 1 dieną ir pasibaigęs 1700 metų gruodžio 31 dieną.
Tūkstantmečiai: 1 tūkstantmetis – 2 tūkstantmetis – 3 tūkstantmetis
Amžiai: XVI amžius – XVII amžius – XVIII amžius
Dešimtmečiai: 1-as 2-as 3-as 4-as 5-as 6-as 7-as 8-as 9-as 10-as
Mejomo nacionalinis parkas

Vieta

Parkas užima 454,75 km², apima Songo (Song) Frė ir Ngao (Ngao) Lampango apylinkėse, 60 km į šiaurę nuo Frė. Per parko teritoriją teka Jomas.

Flora ir fauna

Mejomo nacionaliniame parke vyrauja lapuočių, mišrūs ir visžalis miškai. Iš retų augalų parke sutinkama: aukštasis sparnenis (Dipterocarpus alatus), briaunotasis sparnūklis (Anisoptera costata), raudonasis indenis, gleivingoji pušis (Pinus kesiya), kaštenis (Castanopsis acuminatissima), didysis tikmedis (Tectona grandis), Afzelia xylocarpa, stambiavaisis koralmedis (Pterocarpus macrocarpus), krausva (Lagerstroemia calyculata), rudoji šorėja, shorea siamensis, bukalapis sparnenis (Dipterocarpus obtusifolius), gumbuotasis sparnenis (Dipterocarpus tuberculatus) ir kt.
Parke gyvena: Indijos muntjakas, Himalajinis lokys, ožka (Capricornis milneedwardsii), šernas, juodakaklis kiškis (Lepus nigricollis), loris (Nycticebus bengalensis), sutinkama daugiau paukščių: Hypsipetes leucocephalus, mėlyngerklis ūsys (Megalaima asiatica), Macronus gularis, mėlynasis bitininkas (Nyctyornis athertoni), Megaceryle lugubris, Eudynamys scolopaceus ir kt.
Lapkričio 21

Vardadieniai

Eibutas – Gomantė – Gomantas – Eibartė – Honorijus – Alberta
FK Internacionalas Vilnius

Istorija

Komanda įsikūrė prie Vilniaus regbio klubo.
Home United FC

Istorija

Klubas įkurtas 1940 m. Žaidžia elito lygoje. 1999, 2003 m. tapo šalies čempionais.

Sudėtis (2018)

Atnaujinta: 2018 m. lapkričio 27 d.
Australijos politinė sistema

Australija yra nepriklausoma valstybė, tačiau įeina į Britų Sandraugą (Commonwealth of Nations). Australija pagal politinę santvarką yra: pagal administracinį teritorinį suskirstymą – federacija, pagal valdymo formą – konstitucinė monarchija. Aukščiausias įstatymas – rašytinė Konstitucija.
Australijai būdinga trijų lygmenų valdžios sistema: nacionalinis lygmuo (įstatymų leidžiamoji valdžia – Atstovų Rūmai ir Senatas, įstatymų vykdomoji valdžia – Vyriausybė ir teisminė valdžia); valstijų ir teritorijų lygmuo; vietos savivalda (apie 900 savivaldybių). Nacionaliniame lygmenyje esančių valdžios šakų galios yra nustatytos konstitucijoje, o likę dalykai priklauso valstijų kompetencijai.
Stanislovas Kostka Potockis

Biografija

Nuo 1778 m. ATR Seimo narys, nuo 1782 m. Nuolatinės tarybos narys. 1788–1792 m. vienas Ketverių metų seimo reformų ir Gegužės trečiosios Konstitucijos šalininkų (vadinamosios patriotų partijos) vadovų. Nuo 1792 m. Lenkijos artilerijos generolas. 1792 m. karo su Rusijos imperija dalyvis. Po Targovicos konfederacijos pergalės emigravo į Dresdeną, kur dalyvavo rengiant 1794 m. sukilimą. Sukilime nedalyvavo, nes buvo suimtas Austrijos valdžios. Paleistas 1795 m. išvyko į Italiją. 1798 m. sugrįžo į Lenkiją. Vienas Varšuvos mokslo bičiulių draugijos steigėjų. 1809 m. buvo Varšuvos kunigaikštystės Valstybės tarnybos ir Ministrų tarybos pirmininkas. 1815–1820 m. Lenkijos karalystės tikėjimo ir švietimo ministras, 1818–1821 m. – ir Senato pirmininkas. Prisidėjo prie švietimo plėtotės, Varšuvos universiteto įkūrimo 1816 m. ir prie spaudos cenzūros įvedimo (1818). Pašalintas iš pareigų už publicistiką – Švietimo amžiaus dvasioje kritikavo klerikalizmą. 1812–1821 m. masonų Didžiųjų Rytų ložės didysis magistras. Parašė poezijos, dramos kūrinių, kalbotyros, meno istorijos veikalų. Meno mecenatas, bibliofilas (sukaupė vertingą biblioteką), kolekcininkas (Stanislovo meno kūrinių kolekcijos pagrindu 1805 m. įkurtas vienas pirmųjų Lenkijos muziejų).

Šeima

1776 metų birželio 2 d. Stanislovas Kostka Potockis vedė kunigaikštytę Aleksandrą Liubomirską (1760−1836), Karūnos didžiojo maršalkos ir Vinicos seniūno Stanislovo Liubomirskio (1722−1783) trečią dukterį nuo santuokos su Izabele Čartoriska (1736−1816). Jiems gimė vienintelis sūnus Aleksandras Stanislovas (1778−1845).
Ad Fontes

Ad Fontes – religinis kasmetinis Lietuvos renginys, vykstantis liepos - rugpjūčio mėnesiais Kražių miestelyje, skirtas Grigališkojo choralo ir bažnyčios tradicijų studijoms. Renginys trunka savaitę.
Ad fontes lotyniškai reiškia „į šaltinius, link ištakų, prie versmės“. Šis pavadinimas atspindi Ad Fontes vasaros akademijos idėjas ir turinį. Įkurta teologo ir filosofijos dėstytojo M. Kubiliaus. Stovyklos idėją parėmė ir į Ad Fontes veiklą įsitraukė Romualdas Gražinis bei Jonas Vilimas.
Nuo 2006 m.-ųjų metų stovyklą organizuoja VU Filosofijos fakultetas.
Elektrėnų Ąžuolyno pagrindinė mokykla

Istorija

Elėktrėnų 1-oji vidurinė mokykla įsteigta 1961 m. vasario 2 d. 2007 m. Elektrėnų „Ąžuolyno“ vidurinė mokykla reorganizuota į pagrindinę mokyklą.
Petras Brizgys

Petras Brizgys (g. 1917 m. gruodžio 2 d. Plyniuose, Liudvinavo valsčius) – lietuvių chemikas. Vokietijos lietuvių bendruomenės ir Bendrojo Amerikos lietuvių fondo Čikagoje veikėjas.

Biografija

Brolis vyskupas Vincentas Brizgys. 1938–1944 m. Vytauto Didžiojo universitete studijavo chemijos technologiją. 1938–1939 m. korporacijos „Grandis“ valdybos narys. 1941 m. tris mėnesius kalėjime buvo tardomas sovietinio saugumo, paleistas slapstėsi. 1944 m. pasitraukė į Vokietiją. 1949 m. baigė Štutgarto technologijos institutą.
1986 m. dirbo Kinijoje, prižiūrėjo JAV bendrovės pastatytas polimerų gamyklas. 1985 m. atgaivino „Grandies“ korporaciją ir tapo jos pirmininku.

Mokslinė veikla

Tyrė ir sintetino vaistus, kosmetikos ir higienos preparatus, vandenyje tirpius polimerus; 2 išradimų autorius.
Generolas admirolas

Generolas admirolas, generaladmirolas – vienas aukščiausių karinio jūrų laivyno laipsnių Danijoje, Ispanijoje, Nyderlanduose, Vokietijoje, ir Rusijoje.

Vokietija

Senajame Vokietijos laivyne generaladmirolas (vok. Generaladmiral) – antrasis pagal vyresnumą karinio laivyno (Kriegsmarine) laipsnis, žemesnis už grosadmirolą, aukštesnis už admirolą. Dabartinėje Vokietijoje atitikmens neturi. Maždaug atitinka Rusijos laivyno admirolą ir armijos generolą.
Amerikiečiai, kurie sulygina valstybių, neturinčių brigados generolo laipsnio, generolus majorus su brigados generolais, generaladmirolą sulygina su generolu pulkininku.
Nameisis

Nameisis (liet. Nameišis, lot. Nameise, Nameyxe, taip pat latv. Namejs, Nameitis, m. po 1281 m. Lietuvoje ar Prūsijoje) – XIII a. 8-9 dešimtmečio žiemgalių kunigaikštis. XIII a. pabaigos – XIV a. pradžios Eiliuotoji Livonijos kronika ir kiti šaltiniai Nameisį vadino karaliumi (lot. kunic, rex).

Biografija

Nuo 1272 m., žuvus kunigaikščiui Šabiui iš Tervetės valdė didžiąją Žiemgalos dalį, išskyrus vokiečių užimtą Mežuotnę. 1279–1281 m. vadovavo žiemgalių sukilimui, kuris prasidėjo, kai Livonijos ordinas 1279 m. kovo 5 d. pralaimėjo lietuviams Ašeradės mūšyje. Lietuviai rėmė Nameisį, šis siuntė jiems paimtus į nelaisvę Livonijos ordino riterius. Pripažino Lietuvos didžiojo kunigaikščio Traidenio valdžią, Livonijos ordinui, kuriam vadovavo magistras Konradas Foichtvangenas, nuslopinus žiemgalių sukilimą pasitraukė į Lietuvą.
Veikiausiai jo vadovaujami žiemgaliai apie 1281 m. kartu su lietuviais užėmė Livonijos ordino valdomą buvusios kunigaikštystės centrą Jersiką. 1281 m. rudenį vadovavo dideliam lietuvių kariuomenės žygiui į Prūsijos Sembą prieš Vokiečių ordiną.
Ev bekčisi

Ev bekčisi (turk. Ev Bekçisi) turkų mitologijoje – piktoji namų dvasia, naminis. Žmonėms pasirodo gyvatės arba bjauraus juodaodžio žmogaus, kurio apatinė lūpa kybo iki pat kojų, akys juodos, žibančios it anglys, plaukai ilgi ir susivėlę, pavidalu. Namą, kuriame įsikūrė Ev bekčisi, šeimininkai norėję parduoti. Tikima, kad ši būtybė taip pat gyvena apleistuose statiniuose.
Kitose tiurkų tautose Ev bekčisi atitikmenys vadinami tot. ой иясе, йорт иясе, bašk. öй эйяhе, karač. юй ийеси, čiuv. херт-сурт.
Gyvenimas (Čikaga)

Istorija

Leido moksleiviai. Redagavo Antanas Karalius.
Motaičiai

Aplinkinės gyvenvietės

Aukštelkė – 1 km
ŠIAULIAI – 12 km
Visgirdai – 1,5 km
Bubiai – 4 km
Vilkuriai – 1 km
OpenClassrooms

OpenClassrooms – masinio švietimo projektas, sukurtas 2012 m. profesoriaus Mathieu Nebra.
„OpenClassrooms“ siūlo savo vartotojams šimtus nemokamų kursų iš įvairių disciplinų, sėkmingai baigus kursus gaunamas baigimo sertifikatas.
Pilviškiai

Pavadinimo kilmė

Pilviškiai pavadinti tikriausiai pagal Pilvės upelį, pratekantį greta, pridedant priesagą -išk- (analogijos Suvalkijoje – Aistiškiai, Gulbiniškiai ir kt.).
Taip pat esama versijos, kad pavadinimas kilęs nuo dviejų pro miestelį tekančių upių: Pilvės ir Višakio (greta Pilviškių įteka į Šešupę), tačiau gyvenviečių vardų daryba iš dviejų upių Lietuvai nėra būdinga, be to, neaišku, kaip upės šaknis Višak- galėjo sutrumpėti iki višk-.

Susisiekimas

Pilviškių pagrindiniai keliai yra  137  Pilviškiai–Šakiai–Jurbarkas  į šiaurę,  136  Vinčai–Pilviškiai–Vilkaviškis  iš pietvakarių į pietryčius, o 1 km nuo Pilviškių į pietvakarius prasideda kelias  187  Gižai–Pilviškiai .

Geografija

Miestelis išsidėstęs prie Šešupės, kur į ją įteka Pilvė (pietuose) ir Višakis (šiaurėje). Šiaurėje prie miestelio prieina Dvarnieji, šiaurės vakaruose – Padurpinyčys ir už jo – Stoties kaimas, kuriame yra Pilviškių geležinkelio stotis.
Pedro Arias de Ávila

Pedro Arias de Ávila (arba Pedrarias Dávila, g. apie 1440 m. Segovijoje, Kastilija – m. 1531 m. kovo 6 d. Leone, dab. Nikaragva) – ispanų konkistadoras, karys, valdininkas.
Vedė artimą karalienei Izabelei I draugę bei tarnavo Ispanijoje. Kariavo prieš maurus Granadoje ir Šiaurės Afrikoje. 1514 m. Ispanijos karalius Ferdinandas II Katalikas Pedrariasą Davilą paskyrė naujai suformuotos kolonijos Amerikoje – Auksinės Kastilijos gubernatoriumi. Davila suformavo didžiausią to meto ekspediciją į Naująjį Pasaulį – 19 laivų ir 1500 žmonių. Pirmiausia pasiekė Santa Martą (dab. Kolumbijoje), o iš ten išplaukė į Darjeno regioną, Santa Marijos miestą, valdomą garsaus konkistadoro Vasko Nunjeso de Balboa. Jis suėmė konkistadorą už savivalę, bet kadangi šis buvo labai palankiai vertinamas kolonijoje, paleido ir išleido už savo dukters, tačiau vėliau paskatintas Balboa priešų jį nuteisė myriop.
1519 m. Davila įkūrė Panamos miestą ir ten perkėlė sostinę iš Santa Marijos. 1524 m. išsiuntė Gil González Dávila vadovaujamą ekspediciją į šiaurę, ir Francisco Hernández de Córdoba vadovaujamą ekspediciją, kuri atrado Nikaragvą. 1526 m. po ilgų svarstymų suteikė leidimą Fransiskui Pisarui vykdyti ekspediciją į Peru. 1527 m. Davilą gubernatoriaus soste pakeitė Pedro de los Ríos y Gutiérrez de Aguayo. Davila išvyko į Leoną kur ir gyveno iki savo mirties (mirė sulaukęs 91 metų).
Pedrariasas Davila kronikininkų apibūdinamas kaip žiaurus, nestabilaus charakterio, negailestingas. Jis kaltinamas pražudęs 2 mln. Centrinės Amerikos indėnų.
Korališkasis trapiadyglis

Išvaizda

Vaisiakūniai 20 – 40 cm skersmens, šakoti, minkšti, mėsingi, balti, grybui senstant, ruduoja, kietėja; jo šakos iš visų pusių apaugusios 1-2 cm ilgio baltais, smailiais, žemyn palinkusiais dygliais. Trama balta, minkšta, džiūdama, kaip ir visas grybas paruduoja. Sporos su vienu riebaliniu lašeliu, beveik rutuliškos (jų masė balta), 4-5x3-4 μm. Išvaizda primena koralus.

Augavietė

Būdingos jų augavietės – drėgni lapuočių miškai bei mišrūs miškai su dideliu negyvos medienos kiekiu. Didžiausia tikimybė šį grybą pasitaiko rasti ant beržų virtuolių, tačiau jis taip pat randamas ir ant kitų lapuočių medžių rūšių – drebulių, klevų bei guobų. Lietuvoje, žinomos tik kelios radimvietės Biržų, Joniškio, Trakų, Varėnos ir Vilniaus rajonuose.
Sezonas: rugpjūtis – spalis
Tomo Sojerio nuotykiai

Tomo Sojerio nuotykiai (The Adventures of Tom Sawyer) – JAV rašytojo Marko Tveno (1835–1910), 1876 m. išleista knyga.
Tai pasakojimas apie Tomą Sojerį, 12 metų berniuką, gyvenantį pas tetą Polę. Tomas – neramus, nuotykius mėgstantis vaikas, draugaujantis su Heklberiu Finu, nemėgstantis mokslų, tačiau apsukresnis už daugelį miestelio gyventojų.
1917 m. pagal knygą sukurtas pirmasis filmas apie Tomą Sojerį.
Antrasis operatyvinių tarnybų departamentas prie Krašto apsaugos ministerijos

Veiklos pagrindai

Antrojo operatyvinių tarnybų departamento paskirtį, teisinius veiklos pagrindus, struktūrą ir valdymą, uždavinius ir funkcijas, profesinės karo tarnybos karių, tarnaujančių Departamente ir civilinę krašto apsaugos tarnybą Departamente atliekančių valstybės tarnautojų statusą, teises ir pareigas, tarnybos santykius, socialines ir kitas garantijas reguliuoja Krašto apsaugos sistemos organizavimo ir karo tarnybos įstatymo, Žvalgybos įstatymo, Operatyvinės veiklos įstatymo, Civilinės krašto apsaugos tarnybos statuto, kitų įstatymų nuostatos ir AOTD statutas.
Justin Trudeau

Biografija

D.Triudo – penkioliktojo Kanados premjero Pjero Triudo vyresnysis sūnus. Baigęs anglų literatūrą Makgilio universitete ir pedagogiką Britanijos Kolumbijos universitete dėstė prancūzų kalbą bei matematiką mokykloje, dirbo radijo laidų vedėju. Viešoje erdvėje išgarsėjo po emocingos kalbos per savo tėvo laidotuves 2000 m.
2007 m. išrinktas Bendruomenių rūmų deputatu nuo Kvebeko. 2011 m. ten pat išrinktas pakartotinai, nors jo partija tuose parlamento rinkimuose neteko pusės turėtų vietų.
2013 m. balandžio 14 d. D.Triudo tapo Kanados liberalų partijos pirmininku, gavęs virš 80 % partijos narių paramą. Jo vadovaujama partija triuškinamai laimėjo parlamento rinkimus (188 vietos iš 338), nutraukdama devynerius metus trukusį S.Harperio vadovaujamų konservatorių valdymą.
Maha Vajiralongkorn

Biografija

Būsimasis karalius Maha Vačiralongkornas pradinį išsilavinimą įgijo Bankoke, vėliau buvo išsiųstas mokytis į Didžiąją Britaniją ir Australiją. 1976 m. baigė Kanberos karališkąjį karo koledžą (Australija), tapo profesionaliu karo lakūnu ir sraigtasparnio pilotu. 1970-aisiais su karinių oro pajėgų pulku dalyvavo karo veiksmuose prieš komunistų sukilėlius Tailando šiaurėje, dalyvavo karinėse operacijose prieš vietnamiečių sukilėlius Kambodžos pasienyje.

Šeima

Maha Vačiralongkornas karūnuotas 2019 m. gegužės 4–6 d., po ilgo oficialaus gedulo laikotarpio. Tailando vyriausybė atbuline data deklaravo Maha Vajiralongkorno karaliaus įgaliojimus nuo 2016 m. spalio 13 d., kuomet mirė jo tėvas. Trijų dienų karūnacija buvo pirmoji nuo 1950 m., kai buvo karūnuotas šalyje itin gerbiamas jo tėvas Bhūmibolas Aduljadedžas. Naujojo karaliaus ketvirtoji žmona Suthida, su kuria jis netikėtai susituokė likus vos kelioms dienoms iki karūnavimo, buvo patvirtinta karaliene. 40-metė karalienė iki šios santuokos buvo karališkosios sargybos vado pavaduotoja. Tarp karališkuosius titulus gavusių šeimos narių buvo 14-metis princas Dipangkornas Rašmidžotis, karaliaus sūnus iš trečiosios santuokos. Karalius turėjo dar šešis vaikus, įskaitant keturis sūnus, kuriuos pagimdė dvi ankstesnės žmonos.