google/wiki40b huggingface dataset:
Mokslo ir studijų stebėsenos ir analizės centras

Mokslo ir studijų stebėsenos ir analizės centras (MOSTA) – ekspertinė institucija, teikianti įrodymais grįstą informaciją ir rekomendacijas dėl visuomenei aktualių mokslo, studijų ir inovacijų politikos formavimo ir įgyvendinimo sprendimų priėmimo.

Istorija

Mokslo ir studijų stebėsenos ir analizės centras įkurtas 2007 m. balandžio 27 d. Švietimo ir mokslo ministrės Romos Žakaitienės įsakymu. Tuomet pagrindiniu MOSTA veiklos tikslu laikytas siekis vykdyti mokslo ir studijų sistemos stebėseną, analizuoti mokslo ir studijų sistemos būklę, rengti ir teikti šios sistemos darnaus vystymo rekomendacijas, atsižvelgiant į visuomenės ir valstybės poreikius bei tarptautines tendencijas. Nuo įkūrimo iki 2016 m. pabaigos centrui vadovavo Jurgita Petrauskienė. Šiuo metu centro vadovo pareigas laikinai eina MOSTA Inovacijų politikos analizės skyriaus vadovas Ramojus Reimeris.
Nuo 2017 m. sausio 1 d. MOSTA savininko teises įgyvendina Lietuvos Respublikos Vyriausybės kanceliarija. Iki tol MOSTA veikė kaip Švietimo ir mokslo ministerijai pavaldi biudžetinė įstaiga. Nuo 2017 m. MOSTA vykdo Mokslinių tyrimų, eksperimentinės plėtros ir inovacijų strateginės tarybos sekretoriato funkcijas.
Senmiestės apylinkė

Istorija

Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Pikelių apylinkės ir Ukrinų apylinkės.
Juozas Indriūnas

Biografija

1908–1912 m. mokėsi Panemunėlio pradžios mokykloje, 1914 m. baigė Kupiškio dvimetę mokyklą (nepilną progimnaziją). 1914–1915 m. dirbo gumos fabrike Petrograde. 1915–1916 m. mokytojavo pradžios mokykloje Piniavoje, 1918–1920 m. Žardeliškėse. 1916–1918 m. buvo kalinamas belaisvių stovykloje Griuntalyje. 1920 m. laisvasis klausytojas Aukštuosiuose kursuose Kaune. 1921 m. eksternu išlaikė abitūros egzaminus. 1922–1929 m. studijavo Lietuvos universiteto Technikos fakultete, inžinierius technologas.
Dar būdamas studentu pradėjo dirbti universitete. Nuo 1929 m. Lietuvos universiteto (1930–1946 m. VDU, 1946–1950 m. Kauno universitetas, nuo 1950 m. KPI) dėstytojas. 1930–1931 m. stažavo Štutgarto ir Dresdeno aukštosiose technikos mokyklose. 1936 m. technikos mokslų daktaras, 1937 m. docentas, 1941 m. profesorius. 1941–1962 m. Tekstilės technologijos, 1962–1975 m. Pluoštinių medžiagų katedros vedėjas, 1948–1953 m. dar ir Fizikos ir technikos instituto direktorius. 1944–1947 m. Technologijos fakulteto dekanas. 1946 m. LSSR MA narys korespondentas, nuo 1968 m. tikrasis narys. Palaidotas Petrašiūnų kapinėse.

Mokslinė veikla

Sukūrė metodų ir prietaisų pluošto nuovargiui tirti ir pūkuotų medžiagų pūko parametrams matuoti. 10 išradimų autorius.
Vincas Bakšys

Biografija

1982 m. baigė Kauno Juozo Gruodžio aukštesniąją muzikos mokyklą, mokytojas, orkestro artistas. Jurbarko Antano Sodeikos vaikų muzikos mokyklos mokytojas.
Partijos Lietuvos krikščionys demokratai narys. Nuo 2007 m. Jurbarko rajono savivaldybės tarybos narys.
2014 metais buvo apdovanotas ženklu "Už nuopelnus Jurbarko kraštui".
Sutuoktinė Reda, vaikai Lukas, Matas.
Jaysuma Saidy Ndure

Biografija

Sprinteris pirmą kartą pasirodė tarptautinėje arenoje 2002 m. sudalyvavęs pasaulio jaunimo čempionate. Tąkart sportininkui sužibėti nepavyko ir jis liko 27 vietoje. Tais pačiais metais lengvaatletis debiutavo Sandraugos žaidynėse ir kvalifikaciniame etape pasiekė nacionalinį Gambijos rekordą. 2003 m. Jaysuma pasirodė 2003 m. pasaulio čempionate, kuriame pasiekti gerų rezultatų nepavyko. 2004 m. Afrikos pirmenybėse iškovojo bronzos medalį. Tai vienas iš keturių Gambijos medalių žemyno čempionate. Tais pačiais metais lengvaatletis buvo vienas iš dviejų šalies atstovų 2004 m. vasaros olimpinėse žaidynėse. 2005 m. pasaulio čempionato metu Jaysuma pasiekė pusfinalius, kuriuose savo grupėje liko per vieną vietą nuo finalo atbėgęs penktas. 2006 m. sportininkas paskutinė kartą sudalyvavo Sandraugos žaidynėse. Tais pačiais metais jis priėmė Norvegijos pilietybę ir pradėjo atstovauti šiai šaliai. 2008 m. jau su Norvegijos olimpine rinktine jis dalyvavo 2008 m. vasaros olimpinėse žaidynėse. 200 m bėgimo rungtyje sprinteris netgi pateko į pusfinalį, bet jame nestartavo. Po metų vykusiame 2009 m. pasaulio čempionate 100 m rungtyje jis pasiekė pusfinalį, o 200 m bėgime jis nestartavo. 2010 m. Europos lengvosios atletikos čempionatas Jaysumai buvo pirmosios senojo žemyno pirmenybėse. Abiejuose dalyvautose rungtyse jis pasiekė finalinius bėgimus. Tais pačiais metais jis pagerino Norvegijos nacionalinį 100 m bėgimo rekordą iki 10.00 m.
Druskininkų miesto muziejus

Druskininkų miesto muziejus – muziejus įkurtas 1999 m. gegužės 26 d., XX a. pradžioje statytoje Linksmoje viloje, dar vadintoje Kiersnovskių viloje (Willa Kiersnowski), adresu M. K. Čiurlionio g. 59.

Muziejus

Druskininkų miesto muziejaus idėja brandinta daug metų, rinkta istorinė medžiaga ir paveikslai. 1996 m. Druskininkų miesto taryba priėmė sprendimą įsteigti muziejų. Tik 1999 m. pradžioje, kai miestas jau buvo gavęs Petro Viščinio dovanotą kolekciją – paveikslus, knygas, garso įrašus, ir 1999 m. gegužės 26 d. Druskininkų miesto muziejų įregistravo Kultūros ministerija. 2000 m. spalio 15 d. visuomenei atverta pirmoji nuolatinė muziejaus ekspozicija - P. Viščinio kolekcija. 2001 m. muziejuje įrengta ekspozicija, vyksta renginiai, parodos, kamerinės muzikos koncertai, skaitomos paskaitos. Kurortinio sezono metu muziejaus terasoje vyksta tradiciniai koncertai „Druskininkų serenados“ ir kiti miesto renginiai. Muziejuje taip pat vyksta iškilmingų civilinių santuokų registracija.

Pastatas

Mūrinis moderno ir neoklasicizmo stiliaus vasarnamis, šalia Druskonio ežero pakrantės pastatytas XX a. pradžioje, apie 1905-1909 m. kurorto akcinės bendrovės nario bankininko Adolfo Kiersnovskio iniciatyva. Vila Kiersnovskiams priklausė iki II pasaulinio karo. Po karo iki 1977 m. pastate buvo įkurti Pionierių rūmai, vėliau viloje įkurta civilinės metrikacijos įstaiga. 
Vila mūrinė, tinkuota, sienų ir skarda dengto stogo konstrukcijos medinės, terasos išklotos metlacho plytelėmis. Pastatas vieno aukšto su pusrūsiu, mezoninu ir trijų tarpsnių belvederiu, išsikišusiu rytų pusėje. Objektas dinamiškų tūrių, netaisyklingo plano, šiaurėje laiptuoto kontūro, pietų pusėje – pagrindinis įėjimas su plačiais laiptais. Asimetrinė kompozicija su neoklasicistinės stilistikos fasadais vilai suteikia ryškų romantinį pobūdį. Jų pastoges juosia platūs profiliuoti karnizai ir atikai iš baliustrų ir stulpelių su rutuliais viršuje. 
Šiauriniame fasade vyrauja laiptuoti tūriai su terasomis, jį horizontaliai skaido cokolinė juosta, palangių braukos, platūs profiliuoti karnizai ir atikai, langai su plačiais apvadais, sandrikais ir puskolonėmis, pirmo aukšto terasa su kolonada. Pietinio fasado asimetriją paryškina mezoninas, o jo vidurį akcentuoja aukšti platūs laiptai su terasa ir kolonomis. 
Belvederio viršutiniame aukšte buvo apžvalgos aikštelė su atviromis arkinėmis angomis, šiuo metu jos įstiklintos (kada tiksliai, neaišku). Ši vilos dalis – trijų tarpsnių, aštuoniasienė, pietinėje pusėje išlikęs buvusios medinės verandos fragmentas. Rytinis pastato fasadas kontrastingas, į akliną plokštumą įsikerta belvederis, skaidomas tarpinių karnizų, išilginės rustikos ir langų. Pirmo ir antro aukšto langai su profiliuotais apvadais, trečio – arkiniai.
Šiaulių Rasos progimnazija

Istorija

Mokyklos statyba pradėta 1967 m. kartu su naujojo pietinio gyvenamojo mikrorajono statyba. 11-oji vidurinė mokykla įkurta 1968 m. rugsėjo 1 dieną. Mokykla pastatyta pagal vilniečio architekto A. Geibūno projektą. 1968 m. birželio 1 di. dar statomos mokyklos direktoriumi paskirtas E. Lapkus. Oficialus mokyklos atidarymas įvyko 1968 m. lapkričio 23 d. Tradicinę juostelę perkirpo ir sėkmės mokyklai palinkėjo Šiaulių miesto vykdomojo komiteto pirmininko pavaduotojas A. Mažulis. Pirmosios statybos valdybos viršininkas V. Žvigaitis įteikė simbolinį raktą.
Mokykloje buvo 24-ios klasės ir 11 kabinetų. 1969 m. sausio 1 d. buvo 975 moksleiviai. 1969/1970 mokslo metais 39 klasėse mokslo metų pabaigoje mokėsi 1340 moksleivių, o trečiaisiais mokyklos gyvavimo metais mokykloje mokėsi 1800 moksleivių. 1970 m. įkurti pramoginių ir tautinių šokių būreliai (vadovės G. Zmailienė, V. Šiurkienė). Sukurtas mergaičių ansamblis, kuriam vadovavo mokytoja Zinaida Varanavičienė, dūdų orkestras. Respublikos pramoginių šokių konkurse „Baltijos gintarėliai-72“ 11-osios vidurinės mokyklos moksleiviai jau pelnė prizines vietas. 1975/1976 m. suvedus tarpmokyklinių lenktynių rezultatus mokykla pripažinta geriausia mieste. Ji ir viena didžiausių – 1601 moksleivis.
1993–1996 m. mokykla apšiltinta, išdažyta, pakeisti langai. 2010 m. rugpjūčio 19 d. Šiaulių miesto savivaldybės taryba pakeitė mokyklos statusą ir pavadinimą. Nuo 2012 m. rugsėjo 1 d. prie Šiaulių „Rasos“ progimnazijos prijungta Aukštabalio pradinė mokykla.

Pavaduotojai

D. Tamutienė, T.Bakanovienė, S.Gurejevas

Buvę mokyklos direktorių pavaduotojai

R. Karnilaitė, B. Gilys, A. Tvarijonavičius, J. Šerkšnys, I. Tolenienė, O. Kleišmanienė, B. Kilienė, K. Šomkienė, G. Korkevičienė, V. Andriuškienė, B. Cironkienė, B. Jaugienė, J. Urbonavičienė, E. Trumpytė, R. Vaitkevičienė, N. Baršauskienė, A. Steponavičius, K. Umbražūnienė, G, Korkevičienė, I. Kievišienė, A. Tamulevičius, A.Grigaliūnė
Miškų kenkėjai

Miškų kenkėjai – miškininkystėje svarbi kenkėjų kategorija. Smulkiau jie skirstomi į spyglius ir lapus graužiančius kenkėjus, (lapuočių, spygliuočių) medžių liemenų, jaunuolynų (šaknų ir ūglių), vaisių ir sėklų kenkėjus.
Gedeonas Rajeckis

Biografija

Lietuvos bajorų Rajeckių giminės atstovas, herbo „Łabędź“ savininkas. Trakų vaiskio Baltazaro Rajeckio sūnus.
Jūratė Daktaraitė

Jūratė Kleopatra Daktaraitė (g. 1936 m. sausio 1 d.  Kaune) – Lietuvos krepšininkė, trenerė.

Biografija

1954 m. baigė Klaipėdos vidurinę mokyklą. 1958 m. baigė Lietuvos kūno kultūros institutą. 1958-1964 m. Kauno politechnikos instituto, 1964-1981 m. – Vilniaus universiteto dėstytoja. 1981-1991 m. Respublikinės olimpinio rezervo specializuotos Vaikų ir jaunių sporto mokyklos krepšinio vyr. trenerė.
Lietuvos ir TSRS moterų krepšinio rinktinių, Kauno „Politechnikos“ klubo centro puolėja. Krepšinio veteranių klubo „Kamanės“ garbės prezidentė.
Pirmieji treneriai Jonas Urvakis ir Birutė Monstavičiūtė, Vladas Knašius.
Ego

Ego (iš lot. ego – „aš“) – psichoanalitinė sąvoka, reiškianti vaizdinių kompleksą, sudarantį asmens sąmonės lauko centrą. Ego subjektui atrodo pasižymintis visišku tolydumu ir tapatumu pačiam sau.
Pasak Karlo Gustavo Jungo, ego kompleksas yra sąmonės turinys ir tuo pačiu sąmonės sąlyga, nes psichikos elementas yra įsisąmoninamas tiek, kiek jis susijęs su ego kompleksu. Jis skiria ego nuo savasties (patybės), kuri yra ne tik sąmoningo, bet ir pasąmoningo asmenybės turinio centras.
Berlineta

Berlineta (angl. berlinetta, iš it. berlinetta) – ypatingai sportiškas automobilio kupė kėbulo variantas. Paprastai dvivietis, bet gali būti ir 2+2 tipo.
Italų kalboje it. berlinetta reiškia 'mažas sedanas'.
Terminas įvestas XX a. 4-tą dešimtmetį, o 6-tą dešimtmetį išpopuliarintas kompanijos Ferrari. Berlinetas gamino Maserati, Opel, Alfa Romeo ir kiti Europos automobilių gamintojai.
Šiaurės Amerikoje Chevrolet kompanija irgi gamino Camaro berlinetos versijas (nuo 1979 iki 1986 m.). Šie modeliai turėjo europinio stiliaus elementais pabrėžtą automobilio interjerą, kas laikyta jiems svarbiau, negu automobilio veiksmingumas.
Jaslene Gonzalez

Biografija

Gimė Puerto Rike. Vėliau augo Čikagoje kur baigė „Notre Dame vidurinę mokyklą“. Po mokyklos dirbo modeliu vietinės reikšmės dizainerių pasirodymuose.
2006 m. sudalyvavo America's Next Top Model atrankoje ir pateko į pusfinalį, bet į finalinį tryliktuką nebuvo išrinkta. Po metų sudalyvavo antrą kartą ir užėmė pirmąją vietą.
Po sėkmės konkurse Gonzalez pradėjo tarptautinę modelio karjerą. Fotografavosi tokiems garsiems žurnalams kaip „New York Post“, „US Weekly“, „In Touch Weekly“, „Vibe Vixen“, „ZooZoom“, „Colures“, „Trace“ žurnalams. Fotografavosi Latina, Imagén, Hombre, 6 Degrees, FN, ZooZoom, Fashion Salon, Seventeen, Urban Latino, Bleu, Vanidades, Scene, JamRock, Splendor, Time Out ir Metrostyle Catalog žurnalų viršeliams. Dalyvavo įvairių dizainerių kolekcijų pristatymuose. Buvo CoverGirl reklaminiu veidu Europoje ir Lotynų Amerikoje.
Žemės atmosfera

Sudėtis

Judant vertikaliai atmosferos sudėtis kinta. Žemutiniuose sluoksniuose svarbiausios sudėtinės dalys yra azotas (78,1 %), deguonis (20,9 %), argonas (0,9 %), anglies dioksidas (0,03 %). Atmosferos cheminė sudėtis apatiniame 90-100 km sluoksnyje vienoda. Jonizuotų atomų nedaug. Aukščiau (heterosferoje), dėl intensyvių kosminių Saulės ultravioletinių ir korpuskulinių spindulių mažiau molekulinio, daugiau atominio deguonies ir azoto. Molekulės ir atomai dažniausiai jonizuoti. Kylant aukštyn, gausėja lengvųjų dujų. Aukščiau kaip 600 km pagrindinis komponentas yra helis, 2-20 tūkst. km aukštyje – vandenilis.
Atmosferoje labiausiai kinta vandens garų kiekis. Jiems kondensuojantis susidaro debesys ir iškrenta krituliai. Debesų aptinkama iki 80 km. Taip pat nepastovi sudėtinė dalis yra anglies dioksidas. Per paskutiniuosius šimtą metų jo padaugėjo nuo 0,0292 % iki 0,0365 %. Dėl šio reiškinio atmosferoje intensyvesnis vadinamasis šiltnamio efektas.
Klaipėdos technologijų mokymo centras

Istorija

Centras veiklą pradėjo 1971 m. birželio 15 d. Klaipėdos mokymo punkto bazėje organizuota LTSR Buitinio gyventojų aptarnavimo ministerijos Klaipėdos miesto mokykla. Per visą mokyklos istorijos laikotarpį ne kartą keitėsi mokyklos pavadinimas. Keletą dešimtmečių mokykloje buvo ruošiami tik tekstilės specialybių darbuotojai.
Nuo 1996 m. pradėta vykdyti vidurinio ugdymo programa. 2000 m. išleista pirmoji abiturientų laida. 2006 m. akredituota vidurinio ugdymo programa, įsteigtas Gimnazijos skyrius. Nuo 2012 m. mokykla pradėjo vykdyti pagrindinio ugdymo II dalies programą.
2016 m. Švietimo ir mokslo institucijų registre institucijos pavadinimas „Klaipėdos siuvimo ir paslaugų verslo mokykla“ pakeistas į „Klaipėdos technologijų mokymo centras“.
Navazai

Istorija

1984 m. spalio 31 d. kaimas iš Molėtų rajono Suginčių apylinkės perduotas Utenos rajono Saldutiškio apylinkei.
Atlanto Pirėnai

Atlanto Pirėnai (64) (pranc. Les Pyrénées-Atlantiques, ok. gaskonų dialektu eths Pirenèus Atlantics, bas. Pirinio Atlantikoak) – Prancūzijos departamentas šalies pietvakariuose, Naujosios Akvitanijos regione, pavadintas pagal to paties pavadinimo kalnus. Administracinis centras – Po (Pau). Generalinės tarybos pirmininkas Žanas Žakas Laseras (Jean-Jacques Lasserre).
Departamente 3 apskritys, 52 kantonai, 31 municipalinis susivienijimas ir 547 komunos. Plotas – 7 645 km². 2006 m. – 600 000 gyventojų, 78 gyv./km².

Istorija

Įsteigtas pagal Didžiosios Prancūzijos revoliucijos 1789 m. gruodžio 22 d. įstatymą nuo 1790 m. kovo 4 d. kartu su kitais 82 departamentais, baskų Bearno ir Gaskonės Bidašo provincijų dalyje. Iki 1969 m. spalio 10 d. vadinosi Žemieji Pirėnai.

Geografija

Atlanto Pirėnų departamentas ribojasi su Landų, Žero ir Aukštųjų Pirėnų departamentais, Ispanijos Hueskos provincija bei Atlanto vandenynu.

Klimatas

Teritorijos aukščių skirtumas beveik 3000 m, todėl klimatas nors ir okeaninis, bet skirtingas atskiruose regionuose. Švelnios žiemos ir karštos vasaros. Vidutinė sausio mėn. temperatūra 7 °C, liepos – 21 °C.

Kalba

Tradicinės departamento kalbos – baskų kalba ir oksitanų kalba, paplitęs jos gaskonų dialektas. Oficiali kalba – prancūzų.

Politika

Atlanto Pirėnų departamentui Prancūzijos senate atstovauja 3 senatoriai, Atstovų rūmuose – 6 deputatai. Generalinę tarybą sudaro 52 nariai, kurių po pusę renkami kas trejus metus šešerių metų kadencijai.
Petras Pundzevičius-Petliukas

Biografija

Kariškis, dramaturgas Petras Pundzevičius gimė 1880 metų liepos 13 dieną Kreipšiuose, laisvųjų valstiečių septynių vaikų šeimoje. Jo brolis Stasys Pundzevičius (1893-1980) buvo Lietuvos kariuomenės generolu. „Kupiškėnų enciklopedijos“ duomenimis, iš pradžių Petras Pundzevičius mokėsi namuose prižiūrimas mokytojo Janulionio. 1892–1901 metais mokėsi Liepojos gimnazijoje, 1901–1914 m. (su 6 metų pertrauka) studijavo Rygos politechnikos instituto Architektūros fakultete. I laipsnio diplomu baigė visą kursą ir įgijo statybos inžinieriaus specialybę.
1909 m. atliko Kęstučio vaidmenį M. Petrausko operoje "Birutė".
1914 m. rugsėjo 19 d. mobilizuotas eiliniu kareiviu į Rusijos kariuomenę. Tarnavo 404 Mogiliovo pėstininkų pulke. Po kautynių ties Gardino tvirtove buvo pakeltas praporščiku, vėliau paskirtas pulko adjutantu. Dalyvavo visuose mūšiuose Mozūrijoje ir Lietuvoje (Kauno tvirtovės gynybos mūšiuose, ties Širvintomis, Vilniumi). Nuo 1916 metų tarnavo II armijos 7 inžinerijos pulke, vėliau buvo arklių ir geležinkelio susisiekimo dalinių raštvedybos vyr. karininku, etapų ūkio skyriaus štabo karininku. Tarnavo Nesvyžiuje, Slucke, Bobruiske.
1918 metų vasarį bolševikams išformavus skyrių, demobilizuotas. Grįžo į Vilnių, po kelių mėnesių parvažiavo į tėviškę Laibiškiuose, kur praleido bolševikų okupaciją. 1919 m. buvo mobilizuotas į Lietuvos kariuomenę ir paskirtas karininku į Kupiškio komendantūrą. Netrukus perkeltas į Karo inžinerijos Tiekimų skyriaus Butų valdybą inžinieriumi ypatingiems reikalams. Dirbo Karo butų skyriaus viršininko padėjėju, revizoriumi. 1928 m. perkeltas į Centrines kariuomenės dirbtuves, buvo jų viršininkas. Nuo 1930 metų P. Pundzevičius paskirtas Ginklavimo valdybos tyrimų laboratorijos statybos darbams kontroliuoti komisijos pirmininku, rūpinosi laboratorijos statybos darbais. 1939 metais paties prašymu išleistas į atsargą.
Dar studijų metais gyvendamas Rygoje ir matydamas, kad vaidinimams trūksta lietuviškų veikalų, Petliuko slapyvardžiu parašė komedijas „Neatmezgamas mazgas“, „Nepasisekė Marytei“, „Velnias – ne boba“, kurios tuo metu daug kartų statytos Lietuvoje ir lietuvių kolonijose (Rygoje, Peterburge, Odesoje, Tiflise ir kt). Taip pat parašė pjeses „Brangusai pabučiavimas“. Periodikoje paskelbė apsakymų, humoreskų, išvertė kelias pjeses. Dalyvavo Rygos politechnikos instituto lietuvių studentų „Vilties“ ir „Kanklių“ draugijų veikloje, režisavo ir pats vaidino Rygos lietuvių scenos mėgėjų spektakliuose, kartu su Aleksandru Kačanausku ir Jurgiu Linartu 1907 m. Rygoje įdainavo ir įkalbėjo pirmąsias lietuviškas gramofono plokšteles . Buvo kviečiamas kaip solistas ir aktorius į kitus miestus, kur vykdavo lietuviški vakarai. 1921 m. vedė Bronę Šimoliūnaitę. Išaugino sūnus Vytautą ir Petrą Bonifacą. Petras Pundzevičius mirė 1955 m. liepos 17 d., palaidotas Kauno Petrašiūnų kapinėse.
Kęstutis Pranas Labanauskas

Kęstutis Pranas Labanauskas (g. 1943 m. gegužės 31 d. Kaune) – Lietuvos kraštovaizdžio architektas.

Biografija

1965–1967 m. studijavo chemiją Vilniaus universitete, 1971–1972 m. miškininkystę Lietuvos žemės ūkio akademijoje.
1970–1990 m. Paminklų konservavimo instituto (nuo 1987 m. Paminklų restauravimo institutas) inžinierius parkotyrininkas, 1990–2005 m. Paminklotvarkos departamento prie Lietuvos Respublikos vyriausybės kultūrinio kraštovaizdžio ekspertas.
1964–1974 m. Lietuvos žygeivių, kraštotyrininkų neoficialių judėjimų dalyvis. 1995 m. su kitais įsteigė Lietuvos kraštovaizdžio architektų sąjungą.
Povilas Čiurlionis

Biografija

Apie 1898–1899 m. mokėsi Peterburgo vidurinėje mokykloje, privačiai lankė fortepijono pamokas. 1899–1902 m. (su pertraukomis) gyveno Varšuvoje, kur kartu su broliu M. K. Čiurlioniu studijavo fortepijono, vargonų ir kompozicijos disciplinas Muzikos institute. 1901–1902 m. valtorna grojo Plungės orkestro mokykloje, kartu su broliu Konstantinu vasarą leido Palangoje. 1903 m. gyveno Vilniuje.
Vengdamas karo prievolės carinės Rusijos kariuomenėje, brolio Konstantino pastangomis, 1904 m. išvyko į JAV. Čia Niujorko Kolumbijos (Columbia) universitete studijavo architektūrą (jo darbai buvo eksponuojami universiteto diplomantų parodoje), vertėsi privačiomis muzikos pamokomis. 1912 m. pradėjo vargonininkauti Šv. Kazimiero lietuvių parapijoje Worcesteryje. Suorganizavo Lietuvos vyčių chorą ir pirmąjį lietuvių orkestrą.
Nuo 1913 m. mokytojavo Miko Petrausko muzikos mokykloje Brukline, koncertavo kaip pianistas ir koncertmeisteris, vargonininkavo ir vadovavo chorui Šv. Pranciškaus lietuvių parapijoje Lawrence.
Nuo 1913 m. buvo ALRK Vargonininkų sąjungos narys. Sukūrė giesmių ir dainų „Miškas ūžia“, „Kad aš jojau“, „Žavėjimas“ ir kt. 1912 m. Amerikos vargonininkų sąjunga išleido jo Kalėdų giesmę „Piemenys, piemenys Betliejun bėgo“ mišriajam chorui ir vargonams. Už šią giesmę buvo pelnęs vargonininko garbės titulą.
1920 m. grįžo į Lietuvą ir apsigyveno Kaune, kur daug metų dėstė Kauno meno mokykloje perspektyvą, braižybą ir muziką, projektavo ir statė mokyklas, gyvenamuosius namus ir kitokius pastatus. Nuo 1940 m. iki mirties gyveno pas V. ir D. Zubovus, dažnai akompanuodavo baritonui V. Zubovui, atliekančiam dainas, romansus ir arijas iš operų.
Gilvydžiai (Šiauliai)

Istorija

Buvusio Karpių Gilvydžių – Vaikšnėgalos Ignacijaus Karpio dvaro kaimas.

Aplinkinės gyvenvietės

Vaikšnėgala – 1,5 km
ŠIAULIAI – 13 km 
 Karpiškiai – 0,7 km
Širvučiai – 2 km
Meškiškė – 1 km 
 Giedriai – 2 km
Pakapė – 2 km
Normančiai – 2 km
Antanas Mockus (1918)

Antanas Mockus (1918 m. rugsėjo 7 d. Kriokliuose, Akmenės sen. – 1995 m. vasario 21 d., Vilniuje) – lietuvių tautosakininkas, pedagogas, kultūros veikėjas.
1949 m. baigė Vilniaus universitetą. Humanitarinių mokslų daktaras (1994 m.), filologijos mokslų kandidatas – 1956 m. 1953–1958 metais Lietuvių kalbos ir literatūros instituto Tautosakos sektoriaus vadovas. 1959–1991 m. dirbo pedagogikos institute.

Tautosakos tyrinėjimai

Beveik visą gyvenimą paskyrė tautosakininkų brolių Antano ir Jono Juškų gyvenimui ir palikimui tyrinėti. 1956 m. balandžio 10 d. apgynė filologijos mokslų kandidato (dab. daktaro) disertaciją iš lietuvių tautosakos tema „Broliai Juškos - lietuvių liaudies dainų rinkėjai ir leidėjai“. Paruošė spaudai ir išleido A. Juškos parengtą trijų tomų lietuvių liaudies dainų rinkinį „Lietuviškos dainos“ (1954). Antano Mockaus pastangomis brolių Antano ir Jono Juškų palaikai pargabenti iš Kazanės ir perlaidoti Veliuonoje (1990 m.).

Visuomeninė veikla

Aktyviai dalyvavo organizuojant Lietuvos dainų šventes (1950–1985 m.).

Pedagoginė veikla

Lietuvos mokyklų pradinėse klasėse įdiegė ir išpopuliarino metalofoną. Parašė straipsnių tautosakos ir pedagogikos klausimais.
Prachaticės

Istorija

Prachaticių gyvenvietė žinoma nuo XI a. Vyko prekyba druska. XIII a. antroje pusėje suteiktos miesto teisės. XVI a. pastatyta rotušė, miesto įtvirtinimai, perstatyta XIV a. gotikinė bažnyčia.
Po Miuncheno sutarties (1938 m.) atiteko Trečiajam Reichui. Po Antrojo pasaulinio karo Čekoslovakijos sudėtyje. Nuo 1981 m. istorinis miesto centras yra saugomas valstybės.
3072 Vilnius

3072 Vilnius, 1978 RS1 – asteroidas, 1978 rugsėjo 5 Krymo observatorijoje atrastas Nikolajaus Černych. Vardas suteiktas Tarptautinio mažųjų planetų centro 1985 m. liepos 2 d.
Skersmuo ~6 km. Orbitos elementai: a=2.240 a.v., e=0.179, i=5.64, P=3.35 m.
Lietuvos talentai

Struktūra

Iš pradžių visi dalyviai pasirodo teisėjams be galimybės pakartoti pasirodymą. Jie balsuoja pareikšdami „taip“ arba „ne“. Atsižvelgiant į tai, kiek „taip“ gavo kuris dalyvis, teisėjai išrenka tuos, kurie patenka į pusfinalį. Pusfinalyje, nuskambėjus visiems pasirodymams, vyksta balsavimas. Daugiausiai žiūrovų balsų surinkęs dalyvis keliauja į finalą. Komisija išrenka dar vieną finalistą iš antrą bei trečia vietą užėmusių pasirodymų. Finale dalyviai varžosi dėl didžiojo prizo. Laimėtoją išrenka žiūrovai. Tiek atrankoje, tiek pusfinaliuose teisėjai gali nuspausti mygtukus ir kuomet paspaudžiami visi trys mygtukai, dalyvis turi baigti pasirodymą.
Gegužinės valsčius

Gegužinės valsčius buvo į šiaurę nuo Kaišiadorių, Neries kairiajame krante. Centras – Gegužinė.