google/wiki40b huggingface dataset:
Švenčionių rajono savivaldybės taryba

Švenčionių rajono savivaldybės taryba – Švenčionių rajono savivaldybės bendruomenės atstovaujamoji savivaldos institucija, atsakinga už savivaldos teisės, savo funkcijų ir bendruomenės iškeltų uždavinių įgyvendinimą bendruomenės interesais savivaldybės teritorijoje. Taryba renkama ketveriems metams visuotiniuose, slaptuose, laisvuose ir lygiuose rinkimuose pagal Lietuvos Respublikoje registruotų politinių partijų pateiktus kandidatų sąrašus. Rinkėjai – savivaldybės teritorijos gyventojai, gali keisti kandidatų eilę sąraše, penkiems kandidatams suteikdami pirmumo balsus.
Tarybą sudaro 25 tarybos nariai. Naujai išrinktos tarybos nario įgaliojimai prasideda, o ankstesnės kadencijos tarybos nario įgaliojimai baigiasi nuo tos dienos, kurią naujai išrinkta taryba susirenka į pirmąjį posėdį.
Per du mėnesius nuo pirmojo naujai išrinktos savivaldybės tarybos posėdžio sušaukimo dienos turi būti išrinktas savivaldybės meras, paskirti mero pavaduotojas ir savivaldybės administracijos direktorius, sudaryti tarybos komitetai ir tarybos kolegija. Savivaldybės tarybos veiklos tvarką ir formas nustato Vietos savivaldos įstatymas ir savivaldybės tarybos veiklos reglamentas.
Savivaldybės taryba savo įgaliojimus įgyvendina kolegialiai savivaldybės tarybos posėdžiuose. Tarybos posėdžiams klausimus rengia komitetai bei komisijos savo posėdžiuose, tarybos narių frakcijos bei savivaldybės administracija. Taryba svarstomais klausimais priima sprendimus ir kontroliuoja jų įgyvendinimą.
Savivaldybė yra Lietuvos savivaldybių asociacijos narė.
Mažeikių miškų urėdija

Mažeikių miškų urėdija − valstybinė įmonė, turto patikėjimo teise valdanti 32 200 ha miškų, šiaurės vakarų Lietuvoje. Urėdijos teritorija išsidėsčiusi Akmenės, Mažeikių rajonuose ir Skuodo rajono dalyje.
Mažeikių miškų urėdija buvo įkurta 1957 m.
Bendras miškų plotas urėdijos administruojamoje teritorijoje yra 63 200 ha. Valstybiniai miškai suskirstyti į 10 girininkijų. Mažeikių miškų urėdas − Albinas Paulavičius.
Urėdijoje yra 10 ha geografinės kultūros ir 5,4 ha pušies genetinis draustiniai.
Lietuvos socialdemokratų sąjunga

Istorija

Įkurta 1999 m., įregistruota Teisingumo ministerijoje 1999 m. gruodžio 27 d. (kodas 291984130, registracijos adresas Vilnius, Vilniaus g. 22).
Partija atskilo nuo 1989 metų atkurtos Lietuvos socialdemokratų partijos, šiai susijungus su Lietuvos demokratine darbo partija. 1998 m. birželio 12 d. įkuriama LSDP frakcija „Socialdemokratija 2000“. 1999 m. įvyko minėtų partijų susijungimas ir atitinkamai – su susijungimu nesutikusių narių naujos partijos „Socialdemokratija 2000“ įregistravimas.
2003 metais Lietuvos partija „Socialdemokratija 2000“ persitvarkė ir gruodžio 6 d. vykusiame suvažiavime reorganizavosi į Lietuvos socialdemokratų sąjungą.
2014 m. lapkričio 29 d. partijos vadovas Arvydas Akstinavičius suvažiavime nusprendė nutraukti LSDS veiklą. Savo žingsnį motyvavo tuo, kad, anot jo, Lietuvoje prastėja demokratijos situacija. Spaudos konferencijoje išsakyta A. Akstinavičiaus pozicija:
„LSDS veiklos nutraukimas – tarsi Kalantos susideginimas. Mes norime savo veiklos nutraukimu atkreipti dėmesį, kad padėtis yra bloga, ir duok, Dieve, kad mūsų šitas susideginimas būtų toks pats prasmingas, kaip ir Kalantos, ir kad po 15 metų Lietuvoje prasidėtų naujas atgimimas, nauja laisvėjimo banga. Manau, tada prognozės, kad lietuvių liks 2 milijonai, nebeturės pagrindo“

Veikla

Dalyvavimas Lietuvos politiniame gyvenime partijai nebuvo labai sėkmingas. Negauta vietų nei 2000 m., nei 2004 m. Seimo rinkimuose ir laimėta tik po vieną vietą į Mažeikių ir Marijampolės savivaldybių tarybas 2000 m. bei viena vieta į Mažeikių rajono savivaldybės tarybą 2003 m. 2007 m. savivaldybių tarybų rinkimuose laimėti 6 mandatai: po dvi vietas Mažeikių, Plungės, Marijampolės savivaldybėse.
2012 m. dalyvavo Nacionalinio susivienijimo „Už Lietuvą Lietuvoje“ veikloje.
Eskalantės dykuma

Eskalantės dykuma (angl. Escalante Desert) – dykuma Jutoje, į šiaurės vakarus nuo Cedar City. Dykumos plotas apie 2800 km², ji užima didžiąją dalį Iron grafystės (angl. Iron County). Eskalantės dykuma yra dalis Basin and Range geologinės provincijos.
Aukščiausios dykumos dalys (1700 m) yra pakraščiuose ir lėtai leidžiasi žemyn iki 1550 m ties Lund Flats.
Dykumoje per metus vidutiniškai išlyja 200 mm vandens.
2005 m. ties Beryl Junction buvo aptikti trys naujai susidarę plyšiai. Manoma, kad plyšių susidarymo priežastis – požeminio vandens, naudojamo irigacijai, siurbimas.
Vilkaviškio miesto seniūnija

Istorija

Senoji Vilkaviškio seniūnija minima maždaug nuo 1600 metų.
1633 m. birželio 18 d. Vladislovas IV leido Steponui Pacui perleisti Vilkaviškio seniūniją sūnui Kristupui (nors tada turėjo 12 metų).
Steponas Žiupsnys

Steponas Žiupsnys (1870 m. spalio 30 d. Gudžiūnuose – 1905 m. balandžio 9 d. Šiauliuose) – knygnešys, visuomenės veikėjas, revoliucinio judėjimo dalyvis.
Taragonos provincija

Ekonomika

Taragona yra žemės ūkio kraštas, čia auginamos vynuogės, alyvuogės, vaisiai, ryžiai, pomidorai ir kitos daržovės. Pajūrio gyvenvietėse užsiimama žvejyba. Provincijoje yra tekstilės, metalo apdirbimo, popieriaus gamybos pramonės, tačiau dominuoja naftos perdirbimo pramonė, kuri yra sutelkta apie provincijos sostinę Taragoną, netoli uosto. Provincijoje yra dvi branduolinės elektrinės – Vandellós ir Ascó. Turizmas išvystytas pakrantėje, daugiausia aplink Salou.
Kinect

Kinect – Microsoft kompanijos 2010 m. pristatyta judesių aptikimo įranga Xbox 360 konsolėms ir asmeniniams kompiuteriams (nuo 2012 m.). Šis internetinės vaizdo kameros stiliaus įrenginys leidžia naudotojui balso ir kūno judesių komandomis valdyti kompiuterius. Microsoft sukurdama tokį įrenginį siekė patobulinti Xbox 360 konsolių galimybes. Pagrindiniai „Kinect“ konkurentai yra „Wii Remote“ ir „PlayStation Move“.
„Kinect“ buvo išleistas 2010 m. lapkričio 4 d. Šiaurės Amerikoje, lapkričio 10 d. Europoje, o vėliau visame pasaulyje.
Šis priedas pateko į Gineso rekordų knygą kaip greičiausiai išpirktas elektroninis įrenginys – per pirmas 60 pardavimo dienų buvo nupirkta 8 milijonai vienetų. Iki 2012 m. pradžios visame pasaulyje buvo nupirkta 24 milijonai „Kinect“ įrenginių.
2012 m. vasario 1 d. buvo išleista „Kinect“ versija ir asmeninių kompiuterių naudotojams.
Nefertarė

Nefertarė Meritamun (reiškia „gražioji draugė“; „mylima Maat (įstatymų deivės)“ gyveno apie 1300–1250 m. pr. m. e.) – pagrindinė Egipto faraono Ramzio II žmona, viena žymiausių Egipto karalienių (greta Hačepsutos, Kleopatros ir Nefertitės). Jos kapavietė yra didžiausia ir pati įspūdingiausia Karalienių slėnyje. Ramzis II taip pat pastatė mažąją Abu Simbelio šventyklą Nubijoje kaip jų meilės simbolį. Nefertarė dažnai vaizduota šalia Ramzio II (apie 1279−1213 m. pr. m. e.) bent ankstyviausiais 20 jo valdymo metais. Ramzis II pastatė didelį kapą Nefertarei Karalienių slėnyje (prie Tėbų). Nefertarė tikriausiai buvo tik antra sudievinta gyvenimo metu Egipto karalienė (po karalienės Tijos).
Pavadinimai
Nefertarė turėjo gausybę titulų tokių kaip: Meilės Saldumas, Gracijos Dama, Didžiojo Karaliaus Žmona, Dviejų Žemių Valdovė, Visų Žemių Valdovė, Stipriojo Buliaus (Ramzio II) Žmona, Dievų Žmona, Aukštutinio ir Žemutinio Egipto valdovė.
Saulės kalendorius

Saulės kalendorius – kalendorius, kurio laiko skaičiavimas remiasi Saulės judėjimu dangaus sfera, neatsižvelgiant į mėnulį. Pagrindinis vienetas yra atogrąžiniai metai.
Paprastai turi 12 mėnesių, susijusių su Zodiaku, kurie kilę iš egiptiečių kalendoriaus, turėjusio 12 periodų po 30 dienų. Mėnesio sąvoka yra senesnio mėnulio kalendoriaus, kuriame metai susidėjo iš 12 mėnulio periodų.
Saulės kalendoriaus pranašumas prieš mėnulio kalendorių yra tame, kad pirmasis koreliuoja su metų laikais.
Kadangi atogrąžiniai metai turi ne lygų dienų skaičių, bet apie 365¼ dienos, saulės kalendoriuje visi metai negali turėti vienodo skaičiaus dienų.

Istorija

Prie saulės kalendoriaus kūrimo daugiausiai prisidėjo žymiausi astronomai. Chronologijos laiko skaičiavimu pradininku yra laikomas Eratostenas (276–194 m. pr. m. e.). Apskaičiavo Žemės spindulį (6311 km). Timocharis ir Aristilis (II a. pr. m. e.) pirmieji sudarė pirmąjį žvaigždžių katalogą. Jie atliko Saulės, Mėnulio bei planetų matavimus. Išrado Saulės laikrodį ir galiausiai sutvarkė kalendorių. Tychas Brahė (1546–1601 m.) stebėjo ir matavo Saulę, Marsą, Mėnulį, Jupiterį bei Saturną. Galiausiai buvo patikslintos kalendorinės sistemos. Saulės kalendoriaus išradimas yra priskiriamas Egiptui.
Europos Saulės kalendorių prototipu laikomas vienas iš senovės Egipto kalendorių, sudarytas, datuojant pagal kai kuriuos duomenis, IV tūkst. pr. m. e. Pagal šį kalendorių, metai prasideda, kai pati ryškiausia dangaus žvaigždė Sirijus pirmą kartą pasirodo prieš saulėtekį horizonte po 2 mėnesių nematomumo periodo (maždaug po 70 parų). Kadangi Egipto gyventojai daugiausiai gyveno prie Nilo upės, nuo kurios priklausė šalies ūkinė veikla, šis kalendorius turėjo labai didelę reikšmę.
Vienybės tiltas

Istorija

Tiltas buvo statomas 1931–1935 m. siekiant sujungti Daugpilį su tada atskiru Gryvos miestu. Atidarytas 1935 m. lapkričio 23 d., buvo pirmasis plieninis tiltas Baltijos šalyse. Tilto metalinių santvarų elementai buvo pristatyti iš Vokietijos, darbus vykdė vokiečių kompanija. Miestui tiltas buvo gyvybiškai reikalingas, nes be geležinkelio tilto nebuvo kito pastovaus tilto, o medinis tiltas tarp miesto rajono Gajoko ir Gryvos buvo sugriautas didžiausio vietos istorijoje potvynio 1922 m., kuomet balandžio 9–10 d. vanduo buvo pakilęs 10,62 m.
Antrojo pasaulinio karo metu tiltas buvo susprogdintas. Užimti tilto buvo pasiųsti vokiečių specialiojo dalinio „Brandenburg“ diversantai, gerai mokėję rusų kalbą, persirengę sovietų NKVD uniforma. 1941 m. birželio 26 d. apie septintą valandą ryto prie Vienybės tilto pasirodė du „raudonarmiečių“ pilni sunkvežimiai. Pervažiavę tiltą, diversantai šoko iš mašinų ir puolė sovietų sargybinius, tiltas kaipmat atsidūrė vokiečių rankose. Su geležinkelio tiltu pasikartojo panaši istorija. Taip buvo pasirūpinta generolo E. Manšteino vadovaujamo Vermachto 56-ojo tankų korpuso permetimu per Dauguvą.
Vokiečiams atsitraukiant, keli tilto tarpatramiai nuo Gryvos pusės buvo sugriauti. Laikinai buvo atstatytas iš medinių konstrukcijų, vėliau suremontuotas kapitališkai.

Konstrukcija

Tiltas stovi ant trijų akmeninių atramų. Tilto ilgis 328 m.
Šiuolaikinis tiltas skiriasi nuo buvusiojo. 1988–1989 m. buvo vykdoma rekonstrukcija, išardant senąjį ir įrengiant naują tilto paklotą ant senųjų atramų.
Gvildžiai

Istorija

Iki 1945 metų Gut Gwilden – dvaras. Įkurtas 1638 metais, po to, kai Martinas Gvilda, nusipirkęs sklypą, pasistatė dvarą – Gut Gwilden. Šeimos nuosavybe išliko iki 1944 metų rudens.
Alfred Lichtenstein

Biografija

Berlyne ir Erlangene studijavo teisę. 1913 m. daktaras. Bendradarbiavo ekspresionistų žurnaluose „Der Sturm“, „Die Aktion“. Žuvo per Pirmąjį pasaulinį karą Vakarų fronte.

Kūryba

Poezijoje (eilėraščių rinkiniai „Sambrėškis“ / Die Dammerung 1913 m.) reiškiama pasaulio žlugimo ir artėjančios katastrofos nuojauta, būdinga deformuotos tikrovės vaizdai, didmiesčio motyvai, banalaus miesčioniško gyvenimo kritika, tragizmo ir grotesko dermė. Pagrindė ekspresionizmui būdingą simultaninio eilėraščio modelį – tekstą (dažniausiai naudojamas tradicinis ketureilis) sudaro atskiri, kontrastingi vaizdai, kurių gretinimas bei ironiškas išvardijimas kelia absurdo ir beprasmybės pojūtį. Gamta taip pat deromantizuojama, pabrėžiama jos svetimumas, nykumas.
Prozoje (rinktinė „Eilėraščiai ir apsakymai“ / Gedichte und Geschichten, išleista 1919 m.) vaizduojamos ekspresionizmui būdingos ribinės, patologinės žmogaus būsenos. Dar parašė kūrinių vaikams („Dėdės Krauzės istorija“ / Die Geschichte des Onkel Krause 1910 m.).
Alfredo Lichtenšteino kūryba turėjo įtakos XX a. lietuvių avangardinei poezijai. Jo eilėraščių paskelbta lietuvių kalba.
Elizabeth Yarnold

Biografija

E. Yarnold sportinę karjerą pradėjo kaip septynkovininkė. 2008 m. jai pasiūlyta dalyvauti skeletono varžybose pagal Jungtinės Karalystės Girls4Gold talentų paieškos schemą. Nuo 2010 m. E. Yarnold priklauso nacionalinei komandai. 2010–11 m. pasaulio taurės įskaitoje sportininkė liko vos 35-a, o 2013–14 m. pasaulio taurėje jau buvo čempione. 2012 m. pasaulio čempionato bronzos medalininkė. 2014 m. žiemos olimpinėse žaidynėse E. Yarnold laimėjo visus keturis nusileidimus ir tapo olimpine čempione. 2018 m. žiemos olimpinėse žaidynėse Pjongčange ji iškovojo antrąjį olimpinį aukso medalį.
Laukžemės žydų senosios kapinės

Kapinės

Įrengtos aukštumos rytiniame pakraštyje, į šiaurės rytus nuo Mažučių miško. Kapinės trapecijos plano, nežymiai ištęstos rytų – vakarų kryptimi, apjuostos griovio ir 0,6–1,5 m aukščio gruntinio pylimo, iš kurio vietomis kyšo sutvirtinimui naudoti akmenys. Šiaurinės kraštinės ilgis palei griovį 62 m, rytinės – 50 m, pietinės – 46 m, vakarinės – 47 m. Palei pylimo vidinį kraštą kapinės aptvertos medinių stulpelių ir horizontalių karčių-lentų tvora, kurios vakarinėje dalyje ties viduriu paliktas apie 1 metro pločio praėjimas.
Vakariniame pakraštyje priešais įėjimą išbetonuota keturkampė, į apačią platėjanti stela, kurios pagrindinio fasado pusėje pritvirtinta juodo poliruoto granito memorialinė lenta. Jos viršuje iškalta Dovydo žvaigždė, o po ja – tekstai jidiš ir lietuvių kalbomis:
דער אלטער לױקזעמער ײדישער בית עןלם
SENOSIOS LAUKŽEMĖS ŽYDŲ KAPINĖS.
Kapinių paviršius nelygus, banguotas, žemėja į šiaurės rytų pusę. Centrinėje ir rytinėje dalyje išlikę trejetas nedidelių akmeninių antkapinių stelų. Į medžio kamieną įaugusios stelos priekinėje plokštumoje iškalta epitafija hebrajų rašmenimis, kurią prof. Erikas Goldsteinas dešifruoja: „ČIA GULI / SVARBI / MOTERIS / YENTA / MŪSŲ MOKYTOJO DUKRA / YUDA KAT‘Z / 4-TA DIENA TISHREI / 558[?] METAIS“. Be stelų, kapinėse stūkso keletas stambių akmenų, kurie taip pat galėjo ženklinti kapus. Teritorijoje auga keletas aukštų lapuočių medžių.
Teritorijos plotas – 0,2481 ha, perimetras – 204 m.

Istorija

Žydai Laukžemėje gyveno nuo XVII a. antrosios pusės. Miestelis buvo prie svarbaus prekybos kelio, jungusio Žemaičius su Šventosios uostu, todėl jame įsikūrė pirmoji Kretingos krašte žydų bendruomenė, kurią 1684 m. sudarė 23 žydai. Tuo metu turėjo būti įrengtos jų kapinės. XVIII a. bendruomenei persikėlus į kaimynystėje išaugusį Darbėnų miestelį, Laukžemėje ir jos apylinkėse liko pavienės žydų šeimos, kurios vertėsi smuklių, vandens malūnų nuoma, supirkinėjo žemės ūkio produkciją, kurią gabeno į Liepoją ir Rygą.
Išlikusios stelos epitafija liudija, kad tarp 1819 ir 1828 m. kapinėse buvo palaidota rabino duktė Jenta Kac (Yenta Katz). Paskutinis palaidojimas datuojamas 1913 m.
1993 m. ir 2011 m. kapinės buvo tvarkomos. 1993 m. atlikti želdinių kirtimo darbai, pastatytas anotacinis ženklas ir kelio rodyklė. 2011 m. iškirsti krūmai, kapinės aptvertos medine tvora.
1995 m. kapines inventorizavo Kultūros paveldo centras (Loreta Kazlavickienė, Jadvyga Verksnienė). 1997 m. jos registruotos kultūros vertybių registro laidojimo vietų sąraše (kodas L555), 2005 m. pripažintos valstybės saugomu kultūros paveldo objektu. 2010 m. kultūros paveldo objekto duomenis patikslino Vilma Norvaišienė (Kultūros paveldo departamento Klaipėdos teritorinis padalinys).
Kwartalnik Litewski

Kwartalnik Litewski (liet. Lietuvos ketvirtinis) – trimėnesis žurnalas, ėjęs 1910 m. Peterburge, 1911 m. Vilniuje lenkų kalba.

Istorija

Rašė Lietuvos, Baltarusijos ir Latvijos istorijos, kraštotyros ir etnografijos klausimais. Vilniuje žurnalas buvo leidžiamas pavadinimu „Litwa i Ruś“. Redaktorius ir leidėjas Janas Konradas Obstas. Išėjo 5 tomai.
Vilainė

Vilainė (latv. villaine) – latvių moterų stačiakampė skraistė, kuria gobiami pečiai ir nugara. Gaminama iš vilnos arba lino. Latvių ir latgalių tautinio kostiumo dalis (žr. latvių tautinis kostiumas). Vilainių spalvos, puošyba, susegimo būdai skyrėsi priklausomai nuo krašto. Vidžemėje buvo paplitusios baltos vilainės be jokių raštų, puoštos tik kutais. Žiemą ant jų gobtasi ir languotas. Latgaloje, Kuržemėje vilainės segtos puošniomis segėmis. Lengvos, lininės, vasarą nešiojamos skaros vadinamos snatenėmis arba drobulėmis (snātene, snāte, snātne, drābule).
Archeologai vilainių randa jau VII a. datuojamose archeologinėse vietovėse.
Žemaičių trimitas

Žemaičių trimitas – lietuvių pogrindinis leidinys, leistas 1943–1944 m. Mažeikiuose.

Istorija

Spausdintas rotatoriumi. Redaktorius-leidėjas Albinas Pocius. Išėjo 6 numeriai.
Akseli Gallen-Kallela

Biografija

Akselis Valdemaras Galenas gimė 1865 m. balandžio 26 d. Poryje Suomijos vakaruose, tuo metu Rusijos imperijos sudėtyje. Jis augo švediškai kalbančioje šeimoje ir vaikystę praleido Tyrvää miestelyje. 1876 m. A. Galenas persikėlė į Helsinkį, mokėsi gramatikos mokykloje švedų kalba. 1881 m. jis paliko mokyklą ir pasišventė menui. 1884 m. išvyko į Paryžių, kur mokėsi Žiuljano akademijoje. 1889 m. grįžo į Suomiją ir sukūrė pirmą „Kalevalos“ motyvų įkvėptą paveikslą − triptiką „Aino mitas“. 1890 m. jis vedė Mary Helena Slöör, pora praleido povestuvinę kelionę Karelijoje. 1894 m. A. Galenas įkūrė savo studiją, pavadintą „Kalela“, nuošalioje Ruovesi vietovėje Suomijoje. 1895 m. jis keliavo į Berlyną, kur eksponavo su E. Munku. Dėl pirmos dukters Impi Marjatta ankstyvos mirties grįžo į Suomiją. Šiais metais Akselis Galenas sukūrė savo pirmuosius grafikos kūrinius ir vitražus.
1897−1898 m. A. Galenas daug keliavo, pabuvojo Italijoje. 1900 m. prisidėjo prie Suomijos paviljono dekoravimo Pasaulinei parodai Paryžiuje. 1901−1904 m. dirbo gimtajame Poryje ties Juzelijaus mauzoliejaus dekoravimu freskomis, tačiau šios freskos greit sunyko ir pražuvo 1931 m. gaisre. 1907 m. dailininkas pakeitė savo pavardę į labiau suomiškai skambančią Galen-Kalelos. Jis buvo pakviestas prisijungti prie vokiečių dailininkų grupės „Tiltas“, su kuria eksponavo 2 kartus. 1908 m. įvyko A. Galen-Kalelos retrospektyvinė paroda Helsinkyje. 1909–10 m. dailininkas atliko kelionę iš Marselio Prancūzijoje į Nairobį Afrikoje. 1911−1913 m. dailininkas įsirenginėjo naują studiją Espo, 1914 m. dalyvavo Venecijos bienalėje.
1917 m. Suomija paskelbė nepriklausomybę, A. Galen-Kalela prisijungė prie išsivadavimo kovų ir pilietiniame kare „baltųjų“ gretose. Kovų vadas ir būsimasis Suomijos prezidentas Carl Gustaf Mannerheim paskyrė A. Galen-Kalelą kurti dizainus valstybiniams atributams: vėliavoms, pinigams, uniformoms. 1922 m. buvo išleistas pirmas A. Galen-Kalelos iliustruotas „Kalevalos“ leidimas. Jis priimtas į Berlyno dailės akademijos garbės narius. A. Galen-Kalela keliavo į JAV, 1925 m. pabuvojo Naujojosios Meksikos valstijoje, kur tyrė vietinių senųjų gyventojų kultūrą. 1926 m. grįžo į Suomiją ir kitais metais dirbo kartu su savo sūnumi Jorma (tapytojas, 1898−1939) Helsinkio nacionaliniame muziejuje, kūrė freskas „Kalevalos“ tema. Akselis Galen-Kalela mirė 1931 m. kovo 7 d. Stokholme nuo pneumonijos. Palaidotas Helsinkyje. Po mirties buvo išleista jo atsiminimų iš kelionės į Keniją knyga „Afrikos knyga“. Dailininko name ir studijoje Tarvaspää prie Espo įsteigtas jo vardo muziejus.
Ringailė Karvelienė

Biografija

1989 m. baigė Kauno medicinos institutą, gydytoja akušerė – ginekologė. VšĮ Prienų ligoninės, Balbieriškio PSPC akušerė – ginekologė, UAB „Vita simplex“ gydytoja.
Lietuvos liberalų sąjungos, nuo 2006 m. Liberalų ir centro sąjungos Prienų rajono skyriaus narė.
2005–2007 m. ir nuo 2007 m. Prienų rajono savivaldybės tarybos narė.
Lietuvos gydytojų sąjungos Prienų skyriaus pirmininkė. Sutuoktinis Vaidotas, vaikai Sigita, Povilas.
PhpBB

phpBB (pagal PHP Bulletin Board) – atviro kodo diskusijų sistema, sukurta php programavimo kalba, veikianti MySQL, MS SQL, PostgreSQL, Microsoft Access duomenų bazėse.
Durnaropė

Kilmė

Genties rūšys savaime augo Amerikoje ir Azijoje. Kai kurių, dabar kosmopolitinių rūšių, ypač paprastosios durnaropės (Datura stramonium), kilmė nėra aiški.
Anksčiau genčiai Datura buvo priskiriami iš pietų Amerikos kilę augalai, kurie dabar priskirti brugmansijos (Brugmansia) genčiai. Jie dažnai neskiriami nuo durnaropės ir taip pat vadinami.

Savybės, taikomoji reikšmė

DĖMESIO. Genties augalai labai nuodingi, visose dalyse turintys alkaloidų. Pagrindinis ir svarbiausias randamas alkaloidas – skopolaminas. Dėl narkotinio poveikio vartojami ritualuose. Poveikis labai pavojingas ir sunkiai valdomas.
Jie taip pat yra vaistiniai augalai. Vaistinei žaliavai skinami žydinčio augalo lapai (kartais renkamos ir prinokusios sėklos). Renkantysis turi dėvėti pirštines, saugotis, kad augalo sulčių nepatektų į akis, burną. Džiovinama pavėsyje arba džiovykloje iki 50ºC temperatūroje. Žaliava tinka vartoti 2 m. Durnaropių lapų dedama į priešastminius vaistažolių mišinius astmatiną ir astmatolį.
Čypėnų valsčius

Čypėnų valsčius – buvęs valsčius šiaurės Lietuvoje. Centras – Čypėnai, kurį laiką Vabalninkas.

Seniūnijos

1872 m. Čypėnų valsčių sudarė 22 seniūnijos: Bakšėnų, Čypėnų, Dumbliūnų, Gataučių, Girsteikių, Grincagalės, Gumbelių, Ilgalaukių, Jasiuliškių, Kadarų, Kupreliškio, Megonių, Meiliūnų, Meliūnų, Petrukiškio, Plikių, Remeikių, Stuburų, Svilių, Vabalninko, Vileišiškių ir Zasinyčių. 
1884 m. jos buvo sustambintos, liko 12. 1885 m. prijungta Stumbriškio valsčiaus Natiškių seniūnija.
1885–1915 m. valsčių sudarė 13 seniūnijų: Bakšėnų, Čypėnų, Gataučių, Girsteikių, Dumbliūnų, Ilgalaukių, Jasiuliškių, Kupreliškio, Natiškių, Petrukiškio, Plikių, Vabalninko ir Zasinyčių.
Batkeno sritis

Istorija

Iki 1999 m. dabartinės srities teritorija įėjo į Ošo sritį.

Geografija

Batkeno sritis yra Kirgizijos pietvakariuose, įsiterpusi tarp Tadžikistano ir Uzbekistano. Srities apsuptyje yra keletas šių kaimyninių šalių eksklavų. Šiaurinėje dalyje siekia Ferganos slėnio pietinį pakraštį. Likusią teritoriją užima Pamyro Alajaus kalnų sistemos kalnagūbriai (Gisaro Alajus su Turkestano kalnagūbriu, Alajaus kalnagūbris ir kt.). Srityje yra žemiausia Kirgizijos vieta – 401 m virš jūros lygio. Upės priklauso Syrdarjos baseinui (Sochas, Isfara ir kt.), telkšo Aikiolio ežeras.
Lisonė

Ekonomika

2011 m. mieste buvo 1029 pramoninės firmos, kuriose dirbo 3838 t. y. 34,59% dirbančiųjų. 948 aptarnavimo sferos firmose darbavosi 2879 darbuotojai. Iš viso Lisonėje buvo 11 095 darbuotojai, kurie sudaro 32,21% savivaldybės gyventojų.
Marius (filmas)

Marius – 1990 m. Lietuvos kino studijoje TSRS Centrinės televizijos užsakymu K. Almeno romano „Šienapjūtė“ motyvais sukurtas dviejų serijų spalvotas meninis filmas. Filmo trukmė – 140 min. 1992 m. sukurtas filmo tęsinys, kurį sudarė 4 serijos (264 min.).

Siužetas

XVIII a. pirmos pusės Lietuva. Pagrindinis herojus motinos netekęs Marius vos pats lieka gyvas, ir vėliau atsiduria pačiam konflikto tarp dviejų šlėktų centre bandydamas rasti kaltus dėl motinos žūties. Bet, yra aplinkybių supainiojamas ir kovoja pagrindinio priešo naudai.
Filmo scenos filmuotos Pakruojo dvaro apylinkėse
Snina

Istorija

Sniną XIV a. greičiausiai įkūrė iš Galicijos atsikėlę rusinai. Rašytiniuose šaltiniuose minima nuo 1364 m., tuomet priklausė Drugetų giminei. XIX a. dėl epidemijų ir prasto derliaus daug gyventojų emigravo.
Molainiai

Istorija

Istoriniuose šaltiniuose Molainiai minimi XIV a. – 1368–1378 m. kryžiuočiai 5 kartus kaimą apiplėšė. XVII a. kaimas priklausė J. Sicinskiui. Per Pirmąjį pasaulinį karą dalis kaimo sudegė.