google/wiki40b huggingface dataset:
Pergamono altorius

Pergamono altorius (arba Dzeuso altorius) – Sen. Graikijos helenistinio periodo II a. pr. m. e. sukurta architektūrinė-skulptūrinė konstrukcija Pergamo (Pergamono) mieste. Perkelta į Berlyną ir rekonstruota, esanti Pergamono muziejuje.

Istorija

„Pergamono altorius“ yra architektūrinė konstrukcija, kadaise supusi Dzeuso altorių Atėnės šventykloje Pergamo akropolyje. Konstrukcija buvo pastatyta II a. pr. m. e. Jo statybas užsakė karalius Eumenas II (197–159 m. pr. m. e.) švęsdamas pergalę prieš Galatijos galus. Statinio pagrindinės dalys buvo pastatytos 166–156 m. pr. m. e. laikotarpiu. Statinys buvo statomas remiantis Atėnų Akropolio pavyzdžiu. Vienu svarbiausių statinio skulptorių, manoma, buvo Piromachas iš Atėnų. Ties statiniu, manoma, dirbo apie 40 menininkų, iš kurių penkiolikos autografai išlikę. Naujojo Testamento Apreiškimo Jonui knygoje, tikima, minimas altorius ir vadinamas „Šėtono sostu“. VIII a. Pergamą užėmė Bizantijos imperija, šventyklos akmenys buvo panaudotos gynybinei sienai statyti. Laikui bėgant miestas sunyko ir XIX a. iš jo buvo likę tik griuvėsiai, iš kurių vietos apylinkių gyventojai nešiodavo akmenis savoms statyboms.
1864 m. vietovėje apsilankė vokiečių archeologas Carl Humann, kuris suprato didelę liekanų kultūrinę vertę. Prasidėjo derybos tarp Vokietijos ir Osmanų Turkijos vyriausybių. 1878–1879 m. buvo susitarta, kad draugiškumo vardan (Turkija tuo metu buvo karinė Vokietijos sąjungininkė) ir už 20 000 markių Turkija leis išvežti vokiečių rastas liekanas. 1878 m. rugsėjo mėnesį Karl Humann pradėjo kasinėjimus Pergamone. Altoriaus dalys iki 1886 m. buvo siunčiamos į Vokietiją. 1902 m. rekonstruotą altorių Berlyne atidengė kaizeris Vilhelmas II, tačiau buvęs muziejaus pastatas buvo ženkliai per mažas ir altorius 1930 m. tapo naujai pastatyto Pergamono muziejaus dalimi Muziejų saloje. 1934 m. Adolfas Hitleris nurodė sukurti nacių partijos suvažiavimų Niurnberge tribūną, kurią architektas Albert Speer suprojektavo Pergamono altoriaus pavyzdžiu.

Apie Pergamono altorių

Pergamono muziejuje yra pilnai rekonstruota tik vakarinė altoriaus dalis, kitos dalys rekonstruotos atskirai arba eksponuojamos išlikusiais fragmentais. Šventykla buvo skirta Dzeusui arba Atėnei, arba abiem dievams kartu. Konstrukcijos matmenys − 36,4 x 34,2 m. Viršutinėje altoriaus dalyje yra gerai išsilaikęs gigantomachiją vaizduojantis frizas, kuriame yra apie 100 figūrų: 20 dievų, 24 deivių, 59 titanų ir 28 žvėrių. Šio frizo ilgis yra apie 120 m. Kitas, mažesnis aukščiu frizas, vaizduojantis Telefo istoriją, buvo nerekonstruotas ir yra išdėliotas fragmentais ekspozicijoje pagal spėjamą originalų išdėstymą.
Ateities pėdsakai

Ateities pėdsakai – Lietuvos ateitininkų federacijos leidinys (žurnalas) jaunimui, einantis nuo 1994 m. Kaune.

Istorija

Pirmuosius 3 numerius išleido Studentų ateitininkų sąjunga. 1994 m. pasirodė 4 numeriai; nuo 1995 m. leidžiama po 1-2 numerius per metus. Tiražas 1996 m. – 1000 egz.
Vyr. redaktorius Vygantas Malinauskas.
Kamajų Antano Strazdo gimnazija

Istorija

1774 m. Kamajuose veikė parapijinė mokykla, kurioje mokėsi 22 mokiniai. 1864 m. jos vietoje įsteigta valdiška pradinė mokykla, kurioje visi dalykai, išskyrus tikybą, buvo dėstomi rusų kalba. 1908–1934 m. veikė pradinė keturių skyrių mokykla. 1935 m. įsteigiamas penktasis, o 1936 m. – šeštasis skyriai.
Nuo 1944 m. spalio mėn. pradeda veikti progimnazija, kuri 1948 m. reorganizuojama į vidurinę mokyklą. Mokykla buvo įsikūrusi septyniuose pastatuose. Veiklos pradžioje nebuvo reikiamų patalpų, centrinis pastatas nebuvo baigtas statyti, mokykla neturėjo jokių mokymo bei vaizdinių priemonių. Dauguma mokytojų dirbo baigę tik gimnaziją. 1950 m. išleista pirmoji abiturientų laida. 1963 m. mokyklai suteiktas kunigo ir poeto Antano Strazdo (1760–1833) vardas.
1965 m. pastatytas dvylikos klasių priestatas su centrinio šildymo katiline, metalo ir medžio dirbtuvėmis, bufetu. Senose patalpose įsikūrė vaikų darželis, bendrabutis. 1967 m. pastatyta sporto salė, 1980 m. pastatytas mokyklos priestatas su tipiniais fizikos, chemijos, biologijos, karinio rengimo kabinetais, metalo dirbtuvėmis, valgykla, garažais, skystu kuru veikiančia katiline. 1976 m. pereita dirbti į kabinetinę sistemą. 1985 m. įrengtas šlovės kambarys, kuris 1989 m. pertvarkytas į mokyklos muziejų. 1988 m. atliktas mokyklos remontas, suremontuota aktų salė. Tais pačiais metais atsisakyta kabinetinės sistemos.
1989–1990 m. nustojo veikti komjaunimo ir pionierių organizacijos, mokykla buvo depolitizuota. Tais pačiais metais pradėta dėstyti tikybą. 1994–1995 m. vėl pereita prie kabinetinės sistemos, atliktas biologijos, fizikos, vokiečių, pradinių klasių ir kabinetų, valgyklos kapitalinis remontas. Atnaujintas pirmojo ir antrojo aukšto interjeras. 2000 m. kovo mėn. Antano Strazdo 240-ųjų gimimo metinių proga atidarytas poeto portretas (dailininkas Jokūbas Zovė). Tais pačiais metais mokyklai suteikta teisė įgyvendinti profilinį mokymą trečioje pakopoje.
1994–1995 m. dirbo 26 mokytojai, 8 iš jų buvę mokyklos auklėtiniai, mokėsi 189 mokiniai. 2000–2001 m. mokykloje mokėsi 276 mokiniai, dirbo 26 pedagogai. 2004 m. mokykloje mokėsi 384 mokiniai, dirbo 50 pedagogų.

Mokiniai

Mokyklą yra baigę 1202 abiturientai: 6 aukso ir 16 sidabro medaliais, 4 tapo habilituotais daktarais ir 6 daktarais.
Paakmenis

Istorija

1581 m. minimas Paakmenio dvaras.
Kalio cianidas

Kalio cianidas (KCN) – vandenilio cianido rūgšties druska. Bespalvis kristalinis cheminis junginys, panašus į cukrų. Pasižymi dideliu tirpumu vandenyje. Labai toksiškas, kvepia migdolais. Tankis 1,56 g/cm³. Lydosi 634 °C temperatūroje.
Tai vienas stipriausių neorganinių nuodų. Suvartojus kalio cianido, iškart paralyžuojama žmogaus centrinė nervų sistema, jis miršta.
Violeta Židonytė

Biografija

1977 m. baigė Kauno vaikų keturmetę dailės mokyklą (dab. Kauno Antano Martinaičio dailės mokykla), 1978 m. Kauno 31-ąją vidurinę mokyklą. 1985 m. baigė LSSR dailės institutą (dab. Vilniaus dailės akademija), interjero ir įrenginių dizaino specialybę. 1978 m. -1985 m. dirbo Kauno Buities reklamos biure (sukūrė ir įgyvendino per 300 vizualinės reklamos projektų). Studijavo Lietuvos statybos ir architektūros MTI aspirantūroje (1990–1992 m.), dirbo moksline bendradarbe Urbanistikos skyriuje. 2000 m. baigė Kauno technologijos universitetą, edukologijos magistrantūrą.
Kaip dailininkė dirba knygų iliustravimo, akvarelės srityje, parodose dalyvauja nuo 1985 metų. Yra surengusi dvylika personalinių akvarelės parodų, kasmet dalyvauja grupinėse dailės parodose. Nuo 2000 m. dirba KTU, dėsto dailės ir dizaino pagrindus, technologijas bei braižybą.
Pirmoji literatūrinė publikacija - 1972 m. vaikų laikraštyje "Lietuvos pionierius" - poezijos konkurso laureatė už eilėraštį „Snaigės".
Nuo 2011 m. Lietuvos rašytojų sąjungos narė.
Suleimanija

Istorija

Miestas įkurtas 1784 m. ir buvo kurdų kunigaikštystės Babano sostine. Kraštą užkariavus britams, 1919 m. Suleimanija tapo Mahmudo Barzandži sukilimo centru. 1922–1924 m. miestas buvo nepripažintos Kurdistano karalystės sostine. 1926 m. Kurdistanas prijungtas prie Irako. 1991 m., Persijos įlankos karo metu, Suleimanijoje kilo sukilimas prieš Irako valdžią, sukilėliai pasiekė faktinę savivaldą.
Lėktuvnešis

Lėktuvnešis – stambus karinis laivas, skirtas lėktuvų transportavimui, nuo kurio denio lėktuvai gali pakilti ir ant jo leistis.
Lėktuvnešiai yra didelės strateginės reikšmės kariniai jūrų vienetai, nes juose besibazuojantys lėktuvai gali pasiekti taikinius pačiam lėktuvnešiui liekant tarptautiniuose vandenyse.
Lėktuvnešių prototipai pradėti kurti nuo 1910 m. ir pirmą kartą panaudoti Pirmajame pasauliniame kare. Pirmuoju lėktuvnešiu laikomas britų HMS Ark Royal, priimtas naudoti 1915 m. Jis vykdė kovinius veiksmus Pirmojo pasaulinio karo metais prieš Osmanų imperiją.
Antrojo pasaulinio karo pradžioje lėktuvnešius turėjo tik keturios valstybės: JAV, Jungtinė Karalystė, Japonija ir Prancūzija. Lėktuvnešiai buvo ypač svarbūs Antrajame pasauliniame kare Ramiojo vandenyno veiksmų teatre: nuo lėktuvnešių pakilo Japonijos lėktuvai atakavę Pearl Harborą bei amerikiečių lėktuvai bombardavę Tokijų.
Šiuolaikiniai lėktuvnešiai gabena kelias dešimtis įvairios paskirties lėktuvų ir sraigtasparnių. Svarbiausios lėktuvnešiams priskiriamos užduotys: oro parama sausumos pajėgoms pakrantėje, karo laivų junginių priešlėktuvinė ir priešpovandeninė gynyba, priešo priešlėktuvinės gynybos sunaikinimas, persvaros ore užtikrinimas kovos veiksmų rajone, priešininko karų laivų sunaikinimas.
Šiuo metu lėktuvnešius turi devynios valstybės. Daugiausia naudojamų lėktuvnešių turi JAV – vienuolika.
Advokatų taryba

Advokatų taryba – Lietuvos advokatūros savivaldos (valdymo) institucija, advokatų ir advokatų padėjėjų veiklos priežiūros institucija. Institucijos pirmtakas - Lietuvos advokatų prezidiumas (Lietuvos TSR laikais). Advokatų taryba renkama iš advokatų 3 metams. Advokatų tarybos nariais gali būti advokatai, turintys ne mažesnį kaip 8 metų advokato veiklos stažą.
Geologija

Geologija (graik. γέω- 'Žemė' + λόγος 'logos' – mokslas) – mokslas apie žemę, jos susidarymą, istoriją ir sandarą, Žemę formuojančius procesus.
Geologijos sąvoką šiuolaikine prasme pirmą kartą 1778 m. panaudojo Jean-André de Luc (1727–1817). 1779 m. Horace-Bénédict de Saussure (1740–1799) sąvoką įvedė nuolatiniam vartojimui. Prieš tai dažniau naudotas geognosijos terminas.
Pagrindinė medžiaga, su kuria dirba geologai, yra uolienos. Tirdami žemės paviršiuje esančias uolienas geologai bando išsiaiškinti Žemės ir gyvybės istoriją. Sudarydami ir interpretuodami geologinius žemėlapius geologai bando nuspėti kokios uolienos yra po žemės paviršiumi.
Mlavos apskritis

Istorija

Nuo V a. pr. m. e. iki XII a. apskrityje gyveno baltų, prūsų gentys galindai ir sėsnos. XI a.-XIII a. vykstant aršioms galindų kovoms su jų pietiniais kaimynais mazoviečiais, dalis galindų pasitraukė į rytus, į jotvingių žemes.
Nuo X a.-XI a. iki 1526 m. priklausė Lenkijos karalystės Mazovijos kunigaikštystei. Nuo 1529 m. iki 1569 m. Liublino unijos Mazovijos vaivadijai. Nuo 1569 m. iki 1795 m. buvo Abiejų Tautų Respublikos Didžiosios Lenkijos provincijos Mazovijos vaivadijos valdose.
Nuo 1795 m. iki 1807 m. priklausė Prūsijos karalystės Naujosios Rytų Prūsijos Plocko departamentui. Nuo 1807 m. iki 1815 m. priklausė Varšuvos kunigaikštystės Plocko departamentui. Nuo 1816 m. iki 1837 m. priklausė Rusijos imperijos Lenkijos Kongreso karalystės Plocko vaivadijai, nuo 1837 m. iki 1866 m. Plocko gubernijai, nuo 1867 m. iki 1914 m. Lomžos gubernijai.
Nuo 1914 m. iki 1919 m. priklausė Vokietijos imperijos Varšuvos generalgubernijai. 1919–1939 m. priklausė II Lenkijos Respublikos Varšuvos vaivadijai. 1939–1945 m. priklausė Trečiojo reicho Rytų Prūsijai. 1945–1975 m. priklausė Varšuvos vaivadijai. 1975–1999 m. priklausė Cechanuvo vaivadijai.
Huanka Sankoso provincija

Istorija

1983 m. balandžio 3 d. Lukanamarkos miestelyje Švytinčio kelio organizacija įvykdė žudynes, kurių metu nužudyti 69 žmonės.
Tundrastepė

Tundrastepė – paskutinio apledėjimo metu tundrastepė buvo plačiausiai nusidriekęs biomas visoje žemėje. Ši ekosistema dengė daugelį Šiaurės pusrutulio vietų ir išliko nepakitusi apie 100 tūkst. metų, o vėliau staigiai pranyko maždaug apie 12 tūkst. metų, pasibaigus ledynmečiui.
Šiam biomui buvo būdingas šaltas ir sausas klimatas, kuriame beveik neaugo jokie medžiai, vešėjo pievos. Tundrastepėse ganėsi stambūs žolėdžiai – mamutai, avijaučiai, taurai, stumbrai, gauruotieji raganosiai, gigantiškieji elniai, tarpanai.
Šylant ir drėgnėjant klimatui šie gyvūnai išmirė arba atsitraukė į šiauresnes vietas, o kraštovaizdį pakeitė krūmynai, samanoti miškai, tundros, ežerai, raistai. Manoma, kad medžiotojai neturėjo lemiamos įtakos pastarosios megafaunos išnykimui, bet prie to prisidėjo.
Apurimakas

Apurimako slėnis

Apurimako upė Andų kalnyne sudaro derlingą slėnį, įsiterpusį tarp Andų kordiljerų. Tai – vienas iš penkių svarbiausių ikikolumbinės Peru kalnų slėnių, pasižymėjęs derlingomis žemėmis. Jame vyrauja kečua klimatinė zona. Į rytus nuo jo yra Urubambos slėnis, o į šiaurę – Mantaro slėnis.
Seniausia žinoma slėnio kultūra yra Uarpo kultūra, klestėjusi II a. pr. m. e.- V a., greičiausiai susiformavusi Čavino kultūros įtakoje. Apie VI a. ją pakeitė nauja – Vario kultūra. Pastarosios atstovai pradedant VII a. vykdė kultūrinę, ir tikriausiai karinę, ekspansiją į kitus Andų kalnų ir Kostos žemumų slėnius, sukurdami pirmąją Peru istorijoje kultūrinę „imperiją“, apėmusią visą Centrinių Andų regioną.
IX a. pabaigoje Vario kultūra nebeteko įtakos kitose teritorijose, ir nuo tada ji vėl apsiribojo tik Apurimako slėniu. XIII a. vietos gyventojus nukariavo kečujų kalba kalbantys čankai, įkūrę čia savo valstybę. Jie buvo labai karingi, ne kartą puldinėjo gretimą Urubambos slėnį, kur buvo įsikūrę jiems giminingi inkai. XV a. slėnis buvo galutinai įtrauktas į Inkų imperiją.
Fairuz Fauzy

Karjera

Savo lenktynininko karjerą malaizietis pradėjo 1994 m. pradėjęs lenktyniauti su kartingais. 1999 m. jis debiutavo Didžiosios Britanijos Formulės Ford čempionate. Vėliau lenktyniavo tokiuose čempionatuose kaip A1 Grand Prix, GP2 ir kituose.
Geriausiai jam sekėsi 2008 m. GP2 Azijos čempionate, kurį baigė ketvirtas ir 2009 m. pasaulio Renault serija – antra galutinė vieta.
Būtent puikus pasirodymas pasaulio Renault serijoje atkreipė į malaizietį Formulės 1 specialistų dėmesį. 2010 m. debiutantės Lotus technikos vadovas Mike Gascoyne prasitarė, kad malaizietis greičiausiai bus lenktynininkas bandytojas arba rezervinis lenktynininkas. 2009 m. gruodžio 13 d. ekipa oficialiai patvirtino, kad malaizietis bus ekipos lenktynininkas bandytojas.
Vytolis Kučinskas

Biografija

1954 m. baigė Švėkšnos vidurinę mokyklą, 1955–1960 m. studijavo Vilniaus pedagoginiame institute, 1965–1967 m. – Kauno fizikinių techninių energetikos problemų instituto aspirantūroje. 1988 m. pedagogikos mokslų daktaras.
1954–1960 m. Klaipėdos raj. Pėžaičių, 1960–1961 m. Kapsuko internatinės mokyklos mokytojas, 1961–1965 m. Kapsuko specializuoto konstruktorių biuro inžinierius konstruktorius. 1968–1993 m. Lietuvos žemės ūkio akademijos vyr. dėstytojas, 1971 m. – docentas, 1990–1993 m. Fizikos katedros vedėjas, 1990 m. – profesorius. 1994–1995 m. Kretingos Šv. Antano kolegijos direktorius. 1995–2005 m. Klaipėdos universiteto Socialinių mokslų fakulteto profesorius, Vytauto Didžiojo universiteto profesorius.
1989 m. Lietuvos socialdemokratų partijos narys, 1989–1991 m. LSDP tarybos narys, 1991–1993 m. Etikos komisijos narys. Nuo 1994 m. Tėvynės sąjungos narys. 1995–1997 m. Kretingos rajono savivaldybės tarybos narys.
Buvo Lietuvos aštuonviečių akademinio irklavimo čempionas. Žmona doc. Ramutė Kučinskienė.

Mokslinė veikla

Mokslinės veiklos kryptys – pedagogikos ergonomika, vadybos etika, viešasis administravimas.
Vadis

Vadis (arab. وادي; wādī; vadi; angl. wadi) – sausa laikinos upės vaga, kuri užsipildo vandeniu tik po smarkaus lietaus. Arabų kalboje šis žodis taip pat reiškia ir tiesiog upės slėnį.

Kiti pavadinimai

Šiaurės Afrikoje vadžius vadina oued (iš prancūzų kalbos). Pietų Afrikos vakarinėje dalyje juos vadina rivier (afr. rivier 'upė'). Hausų kalbos žodžiu kouri vad-ius vadina Vakarų Afrikos vietose, kur naudojama ši kalba, ar gretimose srityse. Vadį reiškia ir hebr. nahal; נחל bei hindi nala .
Žodis wādī labai paplitęs arabų toponimuose.

Hidrologija

Vadis skiriasi nuo kanjonų ar kitokių tarpeklių vandens režimu. Vadžius suformuoja tekantis vanduo, tačiau nuo paprastų upių slėnių skiriasi tuo, kad vadyje paviršinis vanduo būna tik tam tikru metu, po lietaus. Vadžiai susidaro kaip dykumose laikinai tekančių srautų vagos, jie būna sausi visus metus, išskyrus trumpa laikotarpį po lietaus.

Dykumoms būdingi staigūs, bet reti lietūs, kurie dažnai sukelia poplūdžius. Metų laiku, kai galimos tokios lūtys, vadžių kirtimas yra rizikingas, nes gali užklupti nelauktai vadžiu pasruvęs poplūdis. Šiaurės Amerikoje dėl tokių staigių poplūdžių vadžiuose kasmet žūsta po kelis žmones. Taip būna ir Artimųjų Rytų šalyse.
Dažnai prie vadžių būna gyvenvietės, kadangi po vadžiu, grunte, neretai galima rasti požeminio vandens. Dykumų klajokliai naudojasi po lietų vadžiuose išaugančia augalija, net ir tokiuose regionuose kaip Sachara. Dėl vadžių ryšio su vandeniu ir kartu žmonių gyvenimu XX a. paskutinį dešimtmetį susiformavo sritis, vadinama vadžių hidrologija.

Nuosėdos vadžiuose

Nuosėdų sluoksniai vadžiuose formuojasi greitai, nes vadžiais tekančios vandens greitis sparčiai sumažėja, o vanduo susigeria į poringas nuosėdas. Dėl šių priežasčių vadžių nuosėdos yra prastai surūšiuoti žvyras ir smėlis. Šias nuosėdas paprastai dar perklosto eoliniai procesai.
Per ilgą laiką dėl nugulančių vadžių nuosėdų vadžiai gali virsti „atvirkštiniais vadžiais“: Dėl gruntinių vandenų gerai auga augalai, nuosėdos užpildo vadžio „griovį“ net su kaupu. Taip vadis iš „griovio“ tampa iškilu „pylimu“ dykumoje.
Lietuvos valstybės naujasis archyvas

Lietuvos valstybės naujasis archyvas (LVNA) – Lietuvos įstaiga, sauganti 1990 m. ir vėliau parengtus valstybinės valdžios ir valdymo aukščiausiųjų institucijų, kitų įstaigų, organizacijų ir asmenų dokumentus, įkurtas 1993 m. Yra Vilniuje, O. Milašiaus g. 19.

Istorija

Archyvas įkurtas pertvarkius Dokumentų komplektavimo ir raštvedybos skyrių prie Lietuvos archyvų generalinės direkcijos.
Egliškės

Aplinkinės gyvenvietės

GALGIAI – 1 km
Golbolas

Golbolas arba aklųjų riedulys – neįgaliųjų sporto šaka akliesiems ir silpnaregiams, sukurta austro Hanz Lorenzen ir vokiečio Sepp Reindle po II Pasaulinio karo, 1946 m.
1976 m. Toronte (Kanada) vykusioje parolimpiadoje golbolas buvo įtrauktas kaip demonstracinis sportas. Nuo 1980 m. jis tapo pastoviu parolimpinių žaidynių sportu. 1978 m. Austrijoje surengtas pirmasis pasaulio čempionatas.
Žaidėjai varžosi 18 m x 9 m salėje gulsčiomis, mėtydami 25 cm skersmens kamuolį ir stengdamiesi įmušti daugiau įvarčių nei varžovai. Komandas sudaro šeši žaidėjai - trys aikštelėje ir trys ant atsarginių suoliuko. Visi sportininkai, nepriklausomai nuo jų regėjimo lygio, privalo žaidimo metu dėvėti specialius, nepermatomus akinius. Orientuotis aikštelėje padeda iškilios aikštės linijos, skambantis kamuolys bei komandos trenerio balsinės komandos.
Italijos katepanatas

Raida

751 m. langobardams paėmus Raveną, Bizantija atsisakė savo ambicijų Italijoje ir panaikino Ravenos egzarchatą. Net ir piečiausios jos teitorijos Kalabrijoje buvo nusiaubtos saracėnų ir nebekontroliuojamos. 
Tačiau į valdžią atėjus imperatoriui Bazilijui I, imperija vėl ėmė stiprinti savo pozicijas Apeninuose. Nuo 868 m. Bizantija rengė sėkmingus išpuolius prieš saracėnus, vėliau prieš Beneventą, ir atsiėmė nemažai teritorijų Apulijoje bei Kalabrijoje. 873 m. buvo paimtas Otrantas, 876 - Baris, o Nikeforo Foko ekspedicijų dėka Bizantija kontroliavo pietinius Apeninus.
Užimtas sritis reikėjo administruoti, todėl pietinėje Italijoje buvo diegiama temų sistema. Nuo 896 m. čia suformuotos Langobardijos, Kalabrijos ir Lukanijos temos. Apie 965 m. patogumo dėlei jos apjungtos į Italijos katepanatą. Katepano rezidencijos vieta buvo Baryje.
Nuo XI a. vidurio prie šiaurinių katepanato sienų stiprėjo normanai, kuriuos rėmė Popiežius, ir kurie turėjo tikslą išvyti Bizantiją iš Italijos. 1046 m. iš Bizantijos paveržto Melfio vietoje įkūrę Apulijos grafystę, jie pastoviai rengė reidus į pietus ir mažino Imperijos kontrolę bei teritorijas. 1071 m. Apulijos ir Kalabrijos hercogas paėmė Barį, taip galutinai užbaigdamas Bizantijos valdžią Italijoje.
Madisonas (Viskonsinas)

Istorija

Miestas pradėtas kurti 1836 m. ir buvo iškart pavadintas tais metais mirusio ketvirtojo JAV prezidento Dž. Madisono garbei. Po metų pradėta Viskonsino sostinės pirmojo kapitolijaus statyba. 1848 m. įkurtas Viskonsino-Madisono universitetas. Miesto plėtrą paskatino 1854 m. nutiestas geležinkelis. Dabartinis valstijos kapitolijus buvo baigtas statyti 1917 m.

Lietuviai

Pirmieji lietuviai Madisone apsigyveno po Antrojo pasaulinio karo. Kai kurie jų studijavo ir dirbo Viskonsino universitete. Jame ispanų literatūrą dėstė Birutė Ciplijauskaitė, sociologiją ir antropologiją Vytautas Kavolis, lietuvių kalbą Violeta Kelertienė. Vietos lietuvių liaudies šokių kolektyvas dalyvauja JAV ir Kanadoje rengiamose Tautinių šokių šventėse, Dainų šventėse, kituose renginiuose. XXI a. pr. mieste ir jo apylinkėse gyveno apie 50 lietuvių.
Kulinarija

Kulinarija (lot. culinarius – virtuvinis) – patrauklios išvaizdos, gero skonio ir maistingų savybių valgio gaminimo technologija; tie valgiai.
Kulinar||as,~ė (lot. culinarius – virėjo padėjėjas, < culina – virtuvė, maistas, valgis) 
Bendra prasme – maisto paruošimo įpročiai. Įvairiose šalyse išsivystė skirtingi kulinariniai papročiai, skirtumus labiausiai lėmė pagrindiniai pragyvenimo šaltiniai (žvejyba, medžioklė, žemės ūkis), klimatas ir pan.

Šaltinis

Tarptautinių žodžių žodynas. V. Vaitkevičiūtė
Viešosios teisės įstaiga

Viešosios teisės įstaiga (vok. Anstalt des öffentlichen Rechts, AdöR, AöR) Vokietijoje, Šveicarijoje, Lichtenšteine - organizacija, vykdanti tam tikras viešąsias funkcijas (viešąsias paslaugas), jai priskirtas įstatymu. Viešosios teisės įstaigų veiklą reguliuoja įstatai. Viešosios teisės įstaigas Vokietijoje steigia ir per jas veikia Federacijos, federalinių žemių ar savivaldybių viešojo administravimo subjektai. Organizacijų pavyzdžiai - Studentų reikalų tarnyba (Studentenwerk), ligoninės etc. Analogas Lietuvoje - viešoji įstaiga, valstybės įstaiga ir kt.
Tomas Glodas

Biografija

Baigė Plokščių pradžios mokyklą, 1919 m. baigė Šakių „Žiburio“ gimnaziją. 1926 m. baigė Kauno „Saulės“ mokytojų seminariją. Neakivaizdžiai studijavo Vytauto Didžiojo universiteto Humanitarinių mokslų fakulteto Filologijos skyriuje, taip pat baigė vaidybos studiją, o 1929 m. – vasarinius mokytojų fizinio lavinimo kursus.
1926–1929 m. dirbo mokytoju Kaune, Pasvalyje. 1929–1934 m. buvo Anykščių vidurinės mokyklos lietuvių kalbos ir literatūros, geografijos, algebros ir geometrijos mokytojas, 1934–1935 m. dirbo laikinuoju Anykščių vidurinės mokyklos direktoriumi. 1935–1940 m. buvo Anykščių valstybinės progimnazijos direktorius. 1941–1944 m. – Švenčionėlių progimnazijos direktorius, 1944–1951 m. dirbo Ignalinos gimnazijoje.
1951–1954 m. kalintas Macikų lageryje.
1955–1960 m. dirbo Kauno 17-ojoje vidurinėje mokykloje ūkvedžiu. 1960–1963 m. buvo mokytoju. 1976–1978 m. dirbo Respublikiniame Maironio muziejuje eksponatų prižiūrėtoju. 1978 m. tardytas KGB.
Vydmantai

Istorija

XX a. Vydmantai buvo mažas kaimelis, pradėjęs plėstis po 1980 metų. Tam įtakos turėjo Vydmantų agroprekybinis ūkis, bei patogi geografinė padėtis (netoli jūra ir žymiausias šalies kurortas Palanga), graži gamta ir šalia esantys keliai.
1944–1954 m. – Vydmantų apylinkės centras, tarybinio ūkio centrinė gyvenvietė. 1978 m. prie Vydmantų buvo prijungti Virkštininkai.
Taip čia buvo pastatyta pirmoji vėjo jėgainė Lietuvoje. 2013 metais jau buvo 15 vėjo jėgainių.
Nuo 2017 m. liepos 1 d. naujai įkurtos Vydmantų seniūnijos centras.

Parapija

1996 m. rugsėjo 15 d. Vydmantuose pirmą kartą aukotos šv. Mišios ir ši diena laikoma Vydmantų katalikų bendruomenės įsteigimo diena. Daugiau nei penkerius metus pamaldos Vydmantuose vykdavo kultūros namų salėje, kol galiausiai parapijos maldos namai įsikūrė buvusioje pradinėje mokykloje, sujungus dvi klases į vieną maždaug 100 m² patalpą. Klauptus, kuriuose telpa apie 70 žmonių, padarė patys vydmantiškiai. 1997 m. oficialiai įsteigta Vydmantų tikinčiųjų bendruomenė ir Šv. Jono Krikštytojo vardo parapija. 2016 m. liepos 5 d. paskirtas pirmasis nuolatinis parapijos klebonas kun. Karolis Petravičius.