google/wiki40b huggingface dataset:
Stanley Rous

Sir Stanley Ford Rous (g. 1895 m. balandžio 25 d. Matforde, Safolko grafystėje, Anglijoje – m. 1986 m. liepos 18 d.) – buvo 6-asis FIFA prezidentas; pareigas ėjo 1961–1974 m. Nuo 1934 iki 1962 m. dirbo anglų Futbolo Asociacijos sekretoriumi bei taip pat buvo tarptautinis futbolo teisėjas.

Karjera

Rous buvo Votfordo berniukų pradinės mokyklos sporto mokytojas, taip pat žaidė megėjišką futbolą, buvo vartininkas. Vėliau tapo FIFA teisėju. Tarptautinėse varžybose teisėjavo 36 kartus.
1927 m. pradėjo teisėjo karjerą Anglijos futbolo lygoje. Pagrinde teisėjavo Antrajame divizione, taip pat Trečios Šiaurės ir Pietų diviziose.
1927 m. kovo 13 d. Antverpene pirmą kart karjeroje teisėjavo tarptautinėse varžybose tarp Belgijos ir Olandijos. Belgai laimėjo draugiškas rungtines 2-0.
1934 m. balandžio 28 d. teisėjavo senajame Wembley stadione FA Taurės finale, kuriame Manchester City FC 2-1 nugalėjo Portsmouth FC. Kitą dieną, Belgijoje teisėjavo tarptautinėse varžybose po kurių Stanley Rous baigė savo kaip teisėjo karjerą.
Nuo 1934 m. iki 1962 m. dirbo sekretorium Futbolo Asociacijoje. Tarp 1961 m. ir 1974 m. buvo FIFA prezidentas.
Būdamas 91 m. mirė 1986 m. Gildforde.
Lietuvos ūkininkas

„Lietuvos ūkininkas“ – pirmasis po spaudos draudimo panaikinimo Lietuvoje išleistas savaitraštis, spausdintas lietuviškais rašmenimis. Nuo 1905 m. gruodžio 14 d. iki 1915 m. birželio mėn. ir 1918 m. pabaigoje leistas Vilniuje, nuo 1919 m. balandžio mėn. iki 1940 m. rugpjūčio 1 d. – Kaune.

Istorija

Jonas Vileišis, 1904 m. panaikinus spaudos draudimą, pradėjo rūpintis, kad Lietuvoje būtų atgaivinta ir legali spauda. Mažojoje Lietuvoje ėję „Varpas“ ir jo priedas valstiečiams “Ūkininkas“ dėl finansinių sunkumų jau buvo beužsidarąs. Labai brangus buvo ir jų pristatymas į Lietuvą.
1904 m. rugpjūčio mėn. J. Vileišis gavo Vilniaus gubernatoriaus leidimą savaitraščiui „Lietuvos ūkininkas”. Tačiau kol buvo įsigyta spaustuvė, pagamintas reikiamas kiekis šrifto, surinktas personalas, praėjo metai. Be to, sutrukdė ir prasidėję revoliuciniai įvykiai. Joną Vileišį organizuojant lietuvišką spaudą aplenkė ir jo brolis Petras Vileišis, išleidęs pirmąjį lietuvišką dienraštį „Vilniaus žinios“. Pirmasis savaitraščio numeris išėjo tik 1905 m. gruodžio 14 d., pasibaigus Didžiajam Vilniaus Seimui.
Jonas Vileišis 1905–1906 m. buvo ir savaitraščio redaktorius. 1907–1909 m. jis leido atgaivintas po bankroto „Vilniaus žinias”. Savaitraščio leidėjo teises jis perdavė Felicijai Bortkevičienei, kuri netruko jį paversti Lietuvos valstiečių sąjungos organu.
Prasidėjus Pirmąjam pasauliniam karui laikraščio leidimas nutrūko. Albino Rimkos pastangomis jis atgaivintas tik 1918 m. pabaigoje, tačiau, Vilnių užėmus bolševikų ir lenkų kariuomenėms, savaitraščio leidimą teko perkelti į Kauną.
Kaune laikraščio leidimu rūpinosi „Varpo“ bendrovė. Nuo 1923 m. buvo oficialus Lietuvos valstiečių liaudininkų sąjungos organas. Po 1926 m. valstybės perversmo savaitraščio leidimas buvo suvaržytas, autoritarinė valdžia prieš jį inicijavo kelias bylas teisme, teko mokėti baudas. Leidėjai buvo priversti atsisakyti kai kurių priedų. Tiražas 1933 m. – 15 000 egz.
1940 m., Lietuvą užėmus sovietinei kariuomenei, „Lietuvos ūkininkas“ uždarytas, vietoje jo pradėtas leisti „Valstiečių laikraštis“.
Paberžės valsčius

Paberžės valsčius buvo pietryčių Lietuvoje. Centras – Paberžė.
Marijampolės mokytojų seminarija

Marijampolės mokytojų seminarija – mokytojų seminarija, veikusi Marijampolėje.

Istorija

Įsteigta 1919 metais karininkų klubo pastate.
1925 metais buvo pastatyti seminarijos rūmai, sutvarkyta aplinka.
Apie 1930 metus įstaiga tapo viena didžiausių Lietuvoje.
1936 m., nusprendus mokytojus rengti Klaipėdos pedagoginiame institute, Seminarija buvo uždaryta, tačiau 1940 m. ji vėl buvo atkurta.
Sovietmečiu veikė aukštesnioji pedagogikos mokykla.
Dabar jos pastate veikia Marijampolės kolegijos Edukologijos ir socialinio darbo fakultetas. Jis rengia pradinių klasių mokytojus Lietuvos pietvakarių regionui.
Sidabro šalis

Sidabro šalis, Sidabro kalnai (isp. Sierra del Plata) – legendinė sidabro žemė, kuri, kaip buvo manoma, plyti Pietų Amerikos gilumoje. Manoma, jog šią legendą apie sidabro kalnus iš vietinių gyventojų išgirdo jūreiviai, išsigelbėję po laivo katastrofos.
XVI a. pradžioje Paranos upės estuarija pavadinta Río de la Plata („Sidabro upė“), kadangi konkistadorai manė, kad ji išteka iš Sidabro kalnų. Nepaisant to, kad Sidabro kalnai buvo tik legenda, Paranos baseine iš tiesų glūdi nemaži sidabro telkiniai (Potosi telkinys, Bolivija).
Dabartinis Argentinos valstybės pavadinimas kilo iš lotynų k. žodžio argentum, reiškiančio sidabrą.
Šiaka

Istorija

Miestas buvo įkurtas graikų V a. pr. m. e. kaip Selinuntės pirtys. Čia atvykę jie maudydavosi San Kalogero kalno, kuris yra už miesto, sieringuose šaltiniuose. Nežinoma ar Selinuntės nepriklausomybės laikais čia buvo miestas, bet šiais šaltiniais buvo naudojamasi nuo senų laikų. Romėnų laikais šie šaltiniai neprilygo šiaurėje buvusiom Imeresės pirtim. Nors Plinijus Vyresnysis teigė, kad romėnų kolonija buvo pietuose, tikima, kad jis klydo ir sumaišė Selinuntės pirtis su Imerese.
Dabartinis miestas buvo įkurtas IX a. saracėnų. Nors dėl pavadinimo netyla ginčai, manoma, kad jis kilo nuo arabiško žodžio xacca (شاقة), kuris reiškia vandenį. Saracėnai pastatė sienas ir išklojo gatvių grindinį, kurį išplėtė normanai.
Šiaka buvo ištikima Manfredui per Anžu invaziją. 1268 m. miestą apgulė Karolis I Anžu ir kitais metais užėmė. Po Sicilijos mišparų Šiaka tapo nepriklausoma komūna. Per Angevinų ir Aragono karus miestas buvo apgultas daugybę kartų. Peralta šeima užėmė jame valdžią po karo ir iš Sicilijos karaliaus gavo teisę kalti savo monetas. Kitus kelis šimtmečius mieste vyko rietenos tarp Luna ir Perolo šeimų, per kurias gyventojų skaičius sumažėjo dvigubai. 1647 m. nuskurdęs miestas sukilo prieš ispanų valdžią.
Amplitudė

Viršūnės amplitudė

Viršūnės amplitudė yra apibrėžiama kaip skirtumas tarp dydžio vertės osciliacijos (svyravimo) viršūnėje ir sistemos ramybės būsenoje. Kitais žodžiais, tai yra didžiausias nuokrypis nuo kažkokios vidutinės simetriškų periodinių bangų (sinusoidinės, stačiakampės arba pjūklinės) vertės.

Bendra amplitudė

Bendra amplitudė yra apibrėžiama kaip skirtumas tarp dydžio didžiausios ir mažiausios verčių osciliacijos metu. Bendra amplitudė yra matuojama specialaus prietaiso pagalba arba vizualiai stebint bangą oscilografo ekrane.

Kvadrato vidurkio amplitudė

Vidutinė kvadratinė amplitudė (angl. Root mean square) yra paplitusi elektonikoje sąvoka: ji yra apibrėžiama kaip kvadratinė šaknis iš dydžio kvadrato vidurkio.
Helena Szwejkowska

Biografija

Gimė 1904 m. balandžio 2 d. Zacišėje prie Panevėžio, Rafaelio ir Marijos Januškevičiūtės šeimoje. Baigė Panevėžio lenkų gimnaziją. 1930 m. baigė polonistikos studijas Krokuvos universitete. 1927–1930 m. dėstė lietuvių kalbą Krokuvos universitete. 1930–1932 m. mokytojavo Panevėžio lenkų gimnazijoje, 1933–1940 m. Kauno lenkų gimnazijoje. 1932–1940 m. dėstė lenkų kalbą Kauno Vytauto Didžiojo universitete, 1940–1943 Vilniaus universitete. Kaune išleido Lenkų kalbos gramatiką bei rengė lietuvių-lenkų kalbų žodyną. 1943–1944 m. dirbo Vilniaus miesto archyve, 1944–1945 m. sanitare Betygaloje. 1946 m. spalio 1 d. emigravo į Lenkiją, kur įsidarbino Vroclavo universiteto bibliotekoje. Dirbdama šioje bibliotekoje daug prisidėjo prie Silezijos krašto knygų išsaugojimo ir katalogizavimo. Priklausė Lenkijos mokytojų ir bibliotekininkų asociacijoms. Mirė 1987 m. rugpjūčio 20 d. Vroclave.
Bychavas

Istorija

Pirmąkart paminėtas XIV a. Rusijos miestų sąraše. Nuo XV a. antrosios pusės priklausė Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės didikams Druckiams–Zubrovickiams, Goštautams. Po Stanislovo Goštauto mirties 1542 m. Bychavas perėjo Lietuvos didžiajam kunigaikščiui Žygimantui Senajam, tapo Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės seniūnijos centru. Vėliau Bychavą valdė Chodkevičiai, Sapiegos. XVI a. Bychave įsteigta patrankų liejykla, kuri veikė iki XVIII a. vidurio. Jonas Karolis Chodkevičius 1590–1625 m. pastatydino Šv. Kazimiero bažnyčią, miesto įtvirtinimus ir pilį – Bychavas tapo Abiejų Tautų Respublikos pasienio tvirtove. XVII a. įrengti bastioniniai įtvirtinimai. 1654–1655 m. Bychavo gyventojai, tarp jų 1000 vyrų žydų rinktinė, kartu su pilies įgula sėkmingai atlaikė Rusijos kariuomenės apgultį. XVII a. pirmoji pusėje įkūrus Naujojo Bychavo miestelį Bychavas imtas vadinti Senuoju Bychavu. 1755 m. jame buvo 2522 gyventojai, 534 kiemai, vyko 3 kasmetiniai turgūs.
1772 m. Bychavas atiteko Rusijos imperijai, priskirtas Mogiliavo gubernijai, tapo Senojo Bychavo apskrities centru. 1781 m. suteiktas herbas. Nuo 1802 m. Mogiliavo gubernijos Senojo Bychavo, 1852–1923 m. Bychavo apskrities centras. 1831 m. už dalyvavimą sukilime Bychavas iš Sapiegų konfiskuotas, tapo valstybės nuosavybe. 1829–1834 m. vyko Bychavo valstiečių bruzdėjimas prieš baudžiavą. XIX a. antroje pusėje Bychave veikė 4 malūnai, apskrities ir parapinė mokyklos, 3 cerkvės, bažnyčia, sinagoga, 1882 m. pastatyta telegrafo, 1902 m. – geležinkelio stotis. 1913 m. pradėjo veikti kino teatras. Nuo 1924 m. Baltarusijos TSR rajono centras. Per Antrąjį pasaulinį karą Bychave ir Bychavo rajone naciai nužudė 9158 žmonių.

Kultūra

Yra istorijos ir kraštotyros muziejus. Barokinė sinagoga, pilies (abi XVII a.) liekanos, cerkvė (XIX a. vidurys).
Asta Bagdanavičienė

Biografija

1976 m. Klaipėdos Menų fakultete baigė lietuvių kalbą, literatūrą ir režisūrą. Lazdijų rajono savivaldybės administracijos kultūros skyriaus, švietimo, kultūros ir sporto skyriaus vedėja.
1995 m. Lietuvos krikščionių demokratų partijos, 2002 m. Tėvynės sąjungos Lazdijų rajono skyriaus narė. 2005–2007 m. Lazdijų rajono savivaldybės tarybos narė.
Lazdijų rajono gyventojų, rezistentų ir kitų okupacijos aukų įamžinimo komiteto pirmininkė. Sutuoktinis Artūras, duktė Viktorija.
Almis Grybauskas

Almis Grybauskas (g. 1947 m. kovo 1 d. Gilūšyje, Kaišiadorių raj.) – Lietuvos poetas, vertėjas.

Biografija

1972 m. baigė Vilniaus pedagoginį institutą. Dirbo mokytoju Klaipėdoje, vėliau – laikraščių ir žurnalų „Mokslas ir gyvenimas“, „Kinas“ ir kitų redakcijose. 1993 m. vadovavo lietuvių kultūros seminarui Prahos universitete, 1998 m. – T. Masaryko universitete Brno. 2002 m. ir 2003 m. vadovavo čekų k. seminarui Vytauto Didžiojo universitete. Nuo 1979 m. Lietuvos rašytojų sąjungos narys, nuo 1989 m. PEN klubo narys.

Kūryba

Poezijos pagrindinės temos – tarybinės aplinkos svetimumas, egzistencijos prasmė. Kūrybai būdinga ekspresionizmo poetika, groteskas, alogizmas. Parašė esė tradicinės ir šiuolaikinės mitologizacijos temomis, straipsnių čekų spaudoje apie T. Venclovą, L. Karsaviną, A. Maceiną ir kitus. Išvertė poezijos ir prozos iš latvių, vokiečių, čekų, slovakų, lenkų, prancūzų kalbų.
1999 m. Lietuvos šachmatų čempionatas

1999 m. Lietuvos šachmatų čempionatas – tai 66-asis Lietuvos vyrų ir 52-asis Lietuvos moterų šachmatų čempionatai.

Lietuvos vyrų šachmatų čempionatas

66-asis Lietuvos vyrų šachmatų čempionatas vyko 1999 m. kovo 20–28 dienomis Vilniuje. Jis vyko, naudojant šveicariškąją sistemą (9 ratai), dalyvavo 40 šachmatininkų.

Vyrų čempionato eiga

Paskutiniuose ratuose 36 metų tarptautinis meistras A. Zapolskis, nugalėjęs pagrindinį konkurentą kaunietį tarptautinį meistrą Algimantą Butnorių ir, sužaidęs lygiosiomis su dar dviem tarptautiniais meistrais – vilniečiu Virginijumi Grabliausku ir radviliškiečiu Vaidu Sakalausku, antrą kartą tapo Lietuvos čempionu. Jis iškovojo 7 pergales ir 2 partijas baigė lygiosiomis. A. Butnorius ir V. Sakalauskas atsiliko 1,5 taško ir užėmė atitinkamai antrąją ir trečiąją vietas. (lėmė papildomi rodikliai). Vienintelis rungtyniavęs didmeistris, praėjusių metų Lietuvos čempionato sidabro medalininkas, kaunietis Šarūnas Šulskis su 6 taškais liko ketvirtas.

Lietuvos moterų šachmatų čempionatas

52-asis Lietuvos moterų šachmatų čempionatas vyko 1999 metų vasario 20–28 dienomis Vilniuje.
Jame šveicariškąja sistema (9 ratai) žaidė 22 šachmatininkės.
Moterų šachmatų čempionate nugalėjo vilkaviškietė Rita Varnienė, kuri surinkusi 7 taškus iš 9 galimų antrą kartą tapo Lietuvos čempione. Sidabro medalį pirmą kartą iškovojusi kaunietė Salomėja Zaksaitė surinko pustaškiu mažiau. Po jos trys žaidėjos buvo surinkusios po 6 taškus. Papildomi rodikliai turnyrinėje lentelėje jas išdėstė tokia tvarka: trečia vieta kaunietei Eglei Morkūnaitei, ketvirta - plungiškei Daivai Batytei, penkta – vilnietei Linai Stasiūnaitei.
Ročdeilis

Istorija

Minimas nuo 1086 metų. 1251 m. gavo miesto teises. XVIII a. tapo šiaurės Anglijos vilnos prekybos centru. XIX a. pramoninės revoliucijos metu ypač išsivystė tekstilės pramonė.
Labradoras

Labradoras (pranc. ir angl. Labrador) – regionas šiaurės rytų Kanadoje. Jį sudaro Niufaundlando ir Labradoro provincijos dalis, esanti Labradoro pusiasalyje. Vikingų kronikose Labradoras buvo minimas Marklando vardu. Teritorijoje gyvena 27,9 tūkst. gyventojų (2001 m.). Trečdalį jų sudaro vietiniai gyventojai – inuitai, inu, Kanados metisai. Teritorijos plotas 269073 km². Didžiausias miestas – Labrador Sitis (~10 tūkst. gyv.).
Dalis vietinių gyventojų nori atsiskirti nuo Niufaundlando ir sudaryti naują Nunatsiavuto provinciją.
Marija Terezė

Biografija

Marija Terezė buvo vyriausia Brunsviko Volfenbiutelio princesės Elizabetos Kristinos ir imperatoriaus Karolio VI-ojo duktė. Karolis VI-asis 1713 m. išleido Pragmatinę sankciją, pagal kurią Marija Terezė tapo Habsburgų monarchijos paveldėtoja. Po imperatoriaus Karolio VII-ojo, kuris pretendavo ir į Austrijos paveldėjimą, mirties 1745 m., Marija Terezė paveldėjo imperijos sostą ir imperatoriumi buvo karūnuotas jos vyras Pranciškus I-asis. Marija Terezė buvo katalikė ir tikėjimo laisvės priešininkė.
Po Karolio VI-ojo mirties Europos valstybės atsisakė pripažinti Pragmatinę sankciją ir 1740 m. prasidėjo Austrijos įpėdinystės karas. Pirmasis pretenzijas į Austrijos paveldėjimą pareiškė Bavarijos kurfiurstas Karolis Albertas. Prūsijos karalius Frydrichas II užėmė Sileziją (Pirmasis Silezijos karas). Nebenorėdamos pripažinti Pragmatinės sankcijos Saksonija, Sardinija, Ispanija ir Prancūzija sudarė sąjungą su Prūsija ir Bavarija ir paskelbė Austrijai karą dėl Austrijos paveldėjimo, kuris baigėsi Aacheno taika 1748 m. Pagal šią taiką iš Austrijos atimta Parma, Pjačenca ir dalis Milano hercogystės, tačiau Austrijos priešai turėjo pripažinti Pragmatinę sankciją, o Marijos Terezės vyrą Vokietijos imperatoriumi.
Marija Terezė paveldėjo valstybę, kuri buvo visiškai pakrikusi: atskiras jos dalis jungė silpni federacijos ryšiai ir tik valdovo asmuo. Ekonominė Austrijos būklė buvo apverktina. Marija Terezė pravedė keletą svarbių reformų: vietoje pasenusios feodalinės sistemos įvesta centralizacija, teismai atskirti nuo administravimo, išleisti nauji įstatymų rinkiniai, pagerintas ūkis ir finansai, pasirūpinta valstiečių gyvenimo pagerinimu (lažas sumažintas iki 3 dienų per savaitę), padėtas pagrindas liaudies švietimui. Centralizuodama valstybę Marija Terezė išsaugojo Vengrijos savitumą.
1756–1763 m. Austrija sąjungoje su Rusija ir Prancūzija kariavo prieš Prūsiją (Septynerių metų karas) norėdama atgauti Sileziją, tačiau tikslo nepasiekė. Austrijos dalyvavimas Pirmajame Abiejų Tautų respublikos padalinime 1772 m. davė jai Galiciją, o 1775 m. Austrija iš Turkijos gavo Bukoviną.
Borat

Borat Sagdiyev (Kirilica: Борат Сагдиев) – satyrinis Kazachstano žurnalisto personažas, kurį sugalvojo ir vaidino Didžiosios Britanijos komikas Sacha Baron Cohen. Borato personažas dažnai pasirodydavo televizinėje pramoginėje laidoje Da Ali G Show. 2006 m. pabaigoje pradėtas rodyti kino filmas „Boratas. Kaip šaunusis Kazachstano žurnalistas Amerikoj patirtį graibstė“, kuris sulaukė didelio populiarumo visame pasaulyje.

Aprašymas

Borato personažas pasirodydavo Da Ali G Show laidoje. Jo pasirodymų metu buvo vaizduojami daugiausiai žurnalistiniai interviu, kurie buvo atlikti Didžiojoje Britanijoje.

Kontroversija

Borato personažas susilaukė itin daug kritikos. Klaidingai suprastas, buvo kaltinamas antisemitizmu.
Almantas Skruibys

Biografija

UAB „Ringesta“ generalinis direktorius.
Lietuvos Respublikos liberalų sąjūdžio Kretingos rajono skyriaus narys. Nuo 2011 m. Kretingos rajono savivaldybės tarybos narys. 
VŠĮ „Kretingos rajono futbolas“ dalininkas.
Sutuoktinė Danutė.
Rimantas Ramanauskas (1949)

Biografija

1982 m. Lietuvos valstybinėje konservatorijoje įgyta kultūros-švietimo darbuotojo, klubinio darbo organizatoriaus metodininko kvalifikacija.
2003 m. Klaipėdos universitete įgyta Socialinio darbuotojo profesinė kvalifikacija.
Nuo 1968-03-01 iki 1971-09 -16 – Jaunimo organizacijos Klaipėdos rajono komiteto organizacinio skyriaus vedėjas.
Nuo 1971-09-16 iki 1991-07- 16 – Klaipėdos rajono Kultūros skyriaus vedėjas.
Nuo 1998 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Klaipėdos rajono skyriaus narys. 2000–2003 m. Klaipėdos rajono savivaldybės tarybos narys.
Nuo 1991- 07 -17 iki dabar – Viliaus Gaigalaičio globos namų direktorius.
Ramučiai (Šilutė)

Istorija

1855 m. Ramučiuose be lietuvininkų ir vokiečių gyveno ir pora žydų tautybės žmonių. 1878-1953 m. veikė pradinė mokykla, 1953-1963 m. – septynmetė, 1963-1986 m. – aštuonmetė, 1986-1998 m. – devynmetė, nuo 1998 m. – pradinė. 1900 m. pastatyta nedidelė laikina evangelikų liuteronų bažnyčia, 1929 m. – dabartinė (architektas Gutknecht Kurt).
Prieš II pasaulinį karą Ramučiuose be pradinės mokyklos dar buvo pašto agentūra, vandens malūnas, parduotuvė. 1941 m. hitlerininkai Ramučius pervadino į Tennetal, bet po karo vėl buvo gražintas senasis pavadinimas.
Po II pasaulinio karo Ramučiuose pasikeitė gyventojai, daliai pasitraukus į vakarus, jų namuose apsigyveno atvykėliai iš gretimų Žemaitijos kaimų ir kitų Lietuvos vietovių. 1944 m. pradėjo veiklą pradinė mokykla, 1947 m. įsteigta biblioteka, 1959 m. – ryšių skyrius ir felšerių ir akušerių skyrius. 1950–1963 m. Ramučiai buvo Ramučių apylinkės centras.
Išsivysčiusios rinkos

Išsivysčiusios rinkos - (angl. Developed Markets) tai labiausiai ekonomiškai pažengusios rinkos, ir kurių ekonomikos auga santykinai nuosaikiau palyginus su besivystančiomis rinkomis. Investicijos į išsivystančias rinkas yra daug mažiau rizikingos dėl politinio ir ekonominio šių šalių stabilumo. Būtent dėl šios priežasties investuotojas gali tikėtis daug mažesnio pelno arba nuostolių. Šiuo metu pasaulyje yra apie 30 šių rinkų iš kurių didžiausios išsivysčiusios rinkos yra JAV ir Japonija bei kitos stambios vakarų europos šalys.
Birskas

Istorija

Birskas – pirmasis rusų miestas-tvirtovė, įkurtas Baškirijoje. 1663 m. vietoje sudeginto Archangelskojės kaimo pastatyta tvirtovė. Iš čia vyko baškirų žemių kolonizacija. 1774 m. Birską nunaikino Salavatas Julajevas, bet vėliau gyvenvietė atstatyta. 1781 m. Birskui suteiktas miesto statusas, jis tapo apskrities centru Ufos gubernijoje. XIX a. pab. buvo svarbus kultūrinis, ūkinis centras.
Konvis (sritis)

Geografija

Pagrindinės srities gyvenvietės: Landidnas, Konvis, Kolvin Bėjus, Abergėlė ir kt., išsidėsčiusios išilgai pakrantės. Srityje gyvena apie 110 000 gyventojų.
Konvio upė, pagal kurią buvo pavadinta sritis, teka išilgai srities teritorija. Upė prasideda Snoudonijoje ir įteka į Airijos jūrą. Trečdalis srities teritorijos yra Snoudonijos nacionaliniame parke. Konvio srities plotas – 1130 km².

Kalba

Pagal 2001 m. duomenis, 39,7 % srities gyventojų mokėjo valų kalbą.
Žeimiai

Aplinkinės gyvenvietės

Beinaičiai – 10 km
ŠĖTA – 12 km 
 Mimaliai – 3 km
Liepiai – 5 km
JONAVA – 15 km
Vaivadiškiai – 6 km

Pavadinimo kilmė

Pavadinimas tikriausiai yra asmenvardinės kilmės. Tokiu atveju, atsižvelgiant į kirčiavimą, miestelio pavadinimas būtų sietinas su pavarde Žeĩmis – būtent tokia daiktavardžio forma minima iki XX a. vidurio.
David Blaine

David Blaine (g. 1973 balandžio 4) yra JAV iliuzionistas (gatvės magas), taip pat garsus ir dėl įvairių pavojingų pasirodymų atlikinėjimo.
Jo tėvas buvo ispanų – Puerto Riko kilmės, o motina – rusų kilmės žydė.
Dažniausiai Bleinas atlieka magijos iš arti triukus su kortomis, monetomis ir panašiai, taip pat jo pasirodymai išpopuliarino Balducci levitaciją.
Masvingas

Istorija

Miestas iki 1982 m. vadinosi Fort Viktorija. 1982 m. trumpam buvo pervadintas į Njandą (angl. Nyanda). Po kelių mėnesių miestas gavo dabartinį pavadinimą Masvingas, kai paaiškėjo, kad pavadinimas kai kuriose tarmėse prastai skamba.
Fort Viktorija buvo seniausia kolonijinė gyvenvietė Zimbabvėje, susidariusi apie stovyklavietę, kuri liko S. Rodso organizuotos pionierių kolonos, 1890 m. keliavusios į Solsberį (dabar Hararė). Nacionalinis paminklas Senasis fortas (angl. Old Fort) yra miesto centre. Jį pastatė 1891 m., jis buvo dalis įtvirtinimų virtinės, kuri saugojo maršrutą iš Solsberio į pietus.

Geografija

Vietovės apie Masvingą yra santykinai lygumos, nusėtos suapvalintais granito kalnais, vadinamais ol. kopje 'mažos galvos'. Savanose dominuoja medžiai paprastieji ausuoniai, kuriuos vietiniai vadina mopane. Retkarčiais pasitaiko baobabai. Orai karšti ir sausi, išskyrus vasaros liūčių sezoną. Vidutinis metinis kritulių kiekis – 600 mm.
Netoli miesto yra Mutirikivės tvenkinys (Lake Mutirikwe). Vandeniu miestas apsirūpina iš Mutirikivės tvenkinio. Per miestą teka Mučekės upė.
Per miestą eina krovininė geležinkelio linija. Mieste yra aerodromas.
Davlekanovas

Istorija

Davlekanovas įkurtas XVIII a. kaip baškirų gyvenvietė, pavadintas tėvonio Davlekano Syrtlanovo garbei. Augti pradėjo 1888 m. nutiesus geležinkelį. Miestas nuo 1942 m.
Tautvyda Marcinkevičiūtė

Biografija

1979 m. Tautvyda Marcinkevičiūtė baigė anglistikos studijas Vilniaus universitete. Po studijų baigimo 10 metų dirbo gide Kauno Kelionių ir ekskursijų biure.
Vyras – poetas Gintaras Patackas.
Vandžiogalos valsčius

Vandžiogalos valsčius buvo vidurio Lietuvoje, į šiaurę nuo Kauno. Centras – Vandžiogala.
Klevas

Morfologija

Klevai – medžiai arba krūmai nemažais priešiniais lapais, smulkiais, neryškiais žiedais, skeltiniais sparnavaisiais. Tarp įvairių rūšių skirtumų gali būti daugiau, nei panašumų. Jos skiriasi dydžiu, lapų forma, o kartais tik iš sparnavaisių, kurie visų klevų gana panašūs, įmanoma atpažinti, koks tai augalas.

Ūkinė reikšmė

Platanalapio klevo (lot. Acer pseudoplatanus) mediena laikoma viena vertingiausių – ji naudojama smuikų ir kitų instrumentų korpusams gaminti. Lentos, medžio plokštės naudojama ir pastatų vidaus apdailai bei baldų gamybai. Medienos paviršių nesunku apdirbti, lengva poliruoti, beicuoti ir dažyti, taip pat lakuoti, ypač vertinamas atsparus nusidėvėjimui platanalapio klevo parketas. Pjauta mediena tinka laiptų gamybai ir stalviršiams, iš jo gaminami žaislai. Iš cukrinio, juodojo (Acer nigrum) ir raudonojo klevo gaunama sula ir sunkiamas sirupas bei išgaunamas cukrus. Sirupą ir cukrų galima išgauti ir iš kitų klevų rūšių, įskaitant paprastojo klevo, uosialapio klevo, bet dėl mažesnio sacharozės kiekio jų suloje, jie mažiau naudojami.

Klevas liaudiškoje kultūroje

Pasak kai kurių tautų padavimų, augalas yra veiksminga priemonė ginantis nuo raganų. Taip Vokietijoje, Žemutinėje Pomeranijoje ir Meklenburgo žemėje jo šakomis puošia namų ir tvartų duris, ypač per Jonines – birželio 24 d. Šis ritualas taip pat turėjo apsaugoti nuo žaibo.

Rūšys

Iš viso gentyje yra apie 150 rūšių ir daugybė porūšių. Europoje yra tik keletas savaiminių rūšių, žymiai daugiau jų yra Azijoje, Amerikoje, netgi Afrikoje.
Wolfgang Petrick

Volfgangas Petrikas (vok. Wolfgang Petrick, g. 1939 m. sausio 12 d., Berlyne) – vokiečių dailininkas, skulptorius, grafikas ir architektas.

Biografija

Nuo 1958 iki 1965 m. Volfgangas Petrikas studijavo biologiją ir meno studijas Aukštojoje Meno universitete, Berlyne. Nuo 1975 iki 2007 m. jis buvo HdK (Hochschule der Künste, dabar – Berlyno menų universitetas) profesorius, iki 1993 m. – Berlyno Meno Akademijos narys. Volfgangas Petrikas gyveno ir dirbo Berlyne, o nuo 1994 m. taip pat ir Niujorke.