Pumiai

Istorija

Pumi turi toliausiai susekamą migracijos kelią iš visų Kinijos tautinių mažumų. Remiantis pumi tautos legendomis ir istoriniais duomenimis, pirmieji pumi buvo klajoklių tauta Činghai – Tibeto plynaukštėje. Vėliau, IV a. pr. m. e., persikėlė į šiltesnes teritorijas Hengduan kalnyno slėniuose.
VII a. pumi tauta persikėlė į šiaurės Sichuan Yuexi, Mianning, Hanyuan, Jiulong ir Shimian teritorijas. XIII a. apsistojo šiaurės vakarų Junane, Ninglang, Lijiang, Weixi ir Lanping teritorijose. Dauguma pumi tautos narių šiose teritorijose apsistojo ir pradėjo užsiimti žemės ūkiu. Šios etninės grupės gyvenimo būdas labai artimas tibetiečiams.

Kalba

Pumi kalba priklauso tibetiečių – mjanmų (tibetiečių-birmiečių) kalbų šeimai kinų – tibetiečių kalbų sistemoje. Praeityje buvo plačiai paplitę, daugiausiai religiniais sumetimai, pumi tauta Muli ir Niglang vietovėse naudojo Tibeto raštą. Bet palaipsniui Tibeto simbolių naudojimas mažėjo, kol galiausiai buvo visai pamirštas. Šiuolaikiniai pumi rašo kinų ir lotynų rašmenimis.

Religija

Nuo tada, kai pumi atsiskyrė nuo tibetiečių, kartu su budizmo įtaka, pumi pradėjo plačiai išpažinti animizmą ir protėvių garbinimą. Vietinėse tautose ši religija vadinama Zanbala. Zanbala religija, tarmiškai žinoma kaip Dingta, literatūrinėje kalboje reiškia „baltoji žemė“. Zanbala religija garbina tris dievybes ir protėvių dvasias. Ritualams ir maldoms vadovauja tik vyresni vyrai. Niglang teritorijoje pumi namuose vis dar įrenginėja altorius, kuriuos garbino vyresnės kartos atstovai. Namuose įrengiami židiniai, aplink kuriuos apibrėžiamas žiedas; egzistuoja nerašyta taisyklė, jog židinio žiedo negali liesti svečiai. Nedideli akmenų bokštai – guazei – stovi už ugnies žiedo. Pietų metu vyriausiasis šeimos vyras paima pilną šaukštą maisto ir išdėlioja šį maistą ant kiekvieno guazei bokštelio. Kitas šaukštas maisto įmetamas į židinį, tai simbolinė auka mirusiems protėviams. Vis dėlto Tibeto budistų misionierių pastangomis didelė pumi tautos dalis, ypač gyvenantys Sičuano teritorijoje, priėmė Gelugpa and Kagyu lamaizmo liniją.

Kultūra

Pumi švenčia pavasario pradžios šventę (kinų mėnulio kalendoriaus naujieji metai). Pirmojo mėnulio kalendoriaus mėnesio 15 dieną garbinamas mažesniųjų kalnų dievas. Didieji atlaidai vyksta septintojo mėnulio kalendoriaus mėnesio 15–tą dieną, jų metu garbinamas Didysis kalnu dievas. Beveik visi pumi kaimai turi savo kalnų gėrybių, kurios yra garbinamos švenčių metu. Tomis dienomis visa šeima aukoja maistą ir meldžiasi, prašydami stiprios sveikatos ir gerovės šeimai.

Mityba

Kadangi svarbiausia pumi veikla yra žemdirbystė, pagrindinis šios tautos maistas yra iš grūdinių kultūrų pagaminti patiekalai. O daugybė daržovių ir vaisių, tokių kaip Pekino kopūstai, morkos, baklažanai ir melionai yra papildomas maistas. Tradicinis patiekalas yra sūdyta kiauliena, suvyniota į kiaulės odą. Valgomi specialiai paruošti miežiai (tsampa) ir geriama arbata su sviestu (chang). Valgoma paprastai tris kartus per dieną.
Iš tradicinių alkoholinių gėrimų mėgstamas likeris, kuris naudojamas kaip auka arba kaip dovana.

Šeima

Jongsheng ir Niglang teritorijose pumi bendruomenės nariai būdavo iš gausių šeimų, tuo tarpu Lanping ir Weixi teritorijose, buvo paplitę mažos šeimos. Tik šeimoje esantys sūnūs turėdavo teisę paveldėti turtą, ir tėvų namai dažniausiai būdavo paliekami jauniausiam sūnui. Tėvai išrinkdavo sutuoktinius savo vaikams, santuoka tarp giminių (pusbrolių, pusseserių) buvo laikoma privilegijuota. Merginos dažniausiai ištekėdavo 15 metų, vaikinai – daugiausiai 18 metų. Po 1949 metų tokie sprendimai, kaip santuoka tėvų valia, vaikų sužadėjimas dar prieš jiems gimstant, buvo uždrausti.

Tradiciniai rūbai

Pumi moterys Niglang ir Yougsheng vietovėse dažniausiai dėvi švarkus su sagomis vienoje pusėje. Dėvimi ilgi, klostuoti sijonai su spalvingais plačiais diržais. Dėl šalto klimato ant nugarų nešiojamos ožkų odos. Be to, Lanping ir Weixi vietovėse moterys dėvi žalius, mėlynus ar baltus švarkus ilgomis rankovėmis, po jais berankovius apatinius marškinius, apačioje vilkimos ilgos kelnės, sujuostos išsiuvinėtais diržais. Kaip ir tibetietės, pumi moterys plaukus pina su jakų uodegų plaukais ir šilko siūlais ir apvynioja dideliu audinio gabalu. Vertinami papuošalai, tokie kaip sidabriniai auskarai ir apyrankės, kuriuos daugiausiai nešioja turtingos moterys.
Pumi vyrai dėvi arba berankoves ožkų odas, arba lininius švarkus, taip pat ilgas kelnes, kurios derinamos su tibetiečių skrybėlėmis. Jei vyrai yra medžiotojai ar kariai, nešiojami ilgi tibetiečių kardai ar elnio odos krepšiai. Pumi berniukai, sulaukę 13 metų amžiaus, turi atlikti apsivalymo ritualus, ir tik po šių ritualų gali dėvėti suaugusiųjų drabužius ir dalyvauti bendruomenės veikloje.

Tradicinė architektūra

Pumi kaimai pastatyti mažiausiai 500 metrų atstumu vienas nuo kito, kalnų šlaituose. Namai rąstiniai, dviejų aukštų. Pirmajame namo aukšte dažniausiai laikomi gyvuliai, o viršutinis namų aukštas gyvenamasis. Jo centre yra židinys, kuris skirtas ne tik maisto gaminimui, tačiau reikšmingas ir jų tikėjimui.