google/wiki40b huggingface dataset:
Genėtiniai

Istorija

1863 m. balandžio 21 d. kaime įvyko Genėtinių mūšis tarp sukilėlių ir Rusijos kariuomenės. Kaime stovi paminklinis akmuo 1863 m. sukilimo vado Zigmanto Sierakausko vadovautoms kautynėms atminti.
Čiūo

Istorija

Seniūnija įkurta 1947 m.

Geografija

Seniūnija įsikūrusi prie Tokijo įlankoje. Ribojasi su Čijodos, Minato, Taito, Sumida ir Koto seniūnijomis.
Čiūo administraciškai padalintas į 3 sritis – Nihonbašį, Kiobašį ir Cukišimą. Nihonbašis ir Kiobašis yra daugiausiai komercinė sritis, joje įsikūrę ir žymieji Gindzos ir Cukidžio rajonai. Cukišima įsikūrusi tokio pat pavadinimo saloje.

Politika ir valdymas

Čiūo miesto asamblėją sudaro 30 išrinktų narių. Dabartinis meras – Jošihidė Jada.

Simboliai

Oficiali gėlė – azalija, medis – gluosnis.
Vėžaičių apskritis

Vėžaičių apskritis buvo vakarų Lietuvoje. Centras – Vėžaičiai.
Lila Downs

Biografija

Gimė Tlachiako mieste, Oachakos valstijoje, mištekų dainininkės Anitos Sančes ir amerikiečių meno profesoriaus Aleno Daunso šeimoje. Lila Dauns nuo mažumės dainavo rančeras, koncertavo su mariačiais. Būdama 14-os metų su tėvais persikėlė į JAV. Los Andžele ji mokėsi anglų kalbos ir dainavimo, tačiau po tėvo mirties grįžo į Meksiką. Vėliau ji vėl išvyko į JAV, Minesotos universitete studijavo antropologiją, tačiau studijas baigė Oachakos universitete. Gyvendama JAV koncertavo klubuose, ją rėmė saksofonistas Polas Kohenas.
1994 m. Lila Dauns išleido savo pirmąjį albumą, kuriame įrašė tradicines Oachakos krašto dainas. Tačiau pirmasis jos albumas didelio populiarumo nesulaukė. Dainininkė išgarsėjo po 1999 m. išleisto albumo La Sandunga, kuriame tradicinę meksikiečių muziką sukomponavo su džiazo, bliuzo, bolero elementais. Dainininkė palaipsniui išgarsėjo ne tik Meksikoje ir JAV, bet ir kitose šalyse. Nuo 2005 m. Lila Dauns surengė 3 pasaulinius turus po JAV, Lotynų Amerikos, Europos, Rytų Azijos šalis.
Lila Dauns suvaidino epizodinius vaidmenis filmuose „Frida“, „Fados“ ir „Hasta el último trago corazón“. Taip pat prisidėjo įrašant muziką keletui filmų. Lila Dauns taip pat yra ir visuomenės veikėja, pasisakanti prieš indėnų diskriminaciją, gamtos niokojimą, JAV imigracijos politiką.
Zeferinas Juknevičius

Zeferinas Juknevičius (isp. Ceferino lujnevich, g. 1913 m. Buenos Airėse, Argentina) – Argentinos lietuvių veikėjas.

Biografija

Baigė komercijos mokslus. Dirbo Argentinos sveikatos departamento inspektoriumi. Lietuvių katalikų Šv. Kazimiero bendruomenės veikėjas, Jaunųjų vyrų draugijos (vėliau Argentinos lietuvių jaunimo draugija) pirmininkas. Nuo 1935 m. redagavo savaitraštį „Švyturys“. 1940 m. Lietuvai išlaisvinti centro propagandos sekretorius, vėliau pirmininkas. Nuo 1947 m. Buenos Airėse įkūrė ir vedė Lietuvos aidų (Ecos de Lituania) radijo valandėlę. 1958 m. Argentinos lietuvių organizacijų ir spaudos tarybos pirmojo prezidiumo pirmininkas. 1960 m. Pietų Amerikos lietuvių I kongreso, vykusio Buenos Airėse, iniciatorius ir pirmininkas, kitų, 1963 m., 1965 m. ir 1967 m. kongresų vienas organizatorių. Išvertė į ispanų k. lietuviškų leidinių. Argentinos spaudoje rašė Lietuvos laisvės kovos klausimais.
Azijos draugija

Azijos draugija (angl. The Asiatic Society) – Indijos kultūrinė organizacija, vykdanti orientalistinius tyrimus.
Įkurta 1784 m. sausio 15 d. Kalkutoje britų valdininko William Jones ir pradžioje vadinta Bengalijos Azijos draugija (The Asiatic Society of Bengal). Ši draugija, kurią pradžioje sudarė britų kolonistai, pirmoji ėmėsi detalių Indijos ir aplinkinių kraštų literatūros, istorijos, kultūros, religijos tyrinėjimų. Draugija rūpinosi vietinių literatūros kūrinių vertimu į anglų kalbą, etnografinių ekspedicijų organizavimu, įvairių radinių kaupimu. Nuo 1829 m. draugijos nariais galėjo tapti ir indai, o 1885 m. pirmą kartą draugijos prezidentu tapo indas (Dr. Rajendralal Mitra). Nuo 1788 m. draugija pradėjo leisti žurnalą Journal of the Asiatic Society of Bengal (JASB).
1808 m. draugija persikėlė į naują pastatą, o 1951 m. pavadinimas pakeistas į „Azijos draugiją“.
Draugijos bibliotekoje saugoma 117 tūkst. knygų, 79 tūkst. žurnalų, 47 tūkst. rankraščių, 293 žemėlapiai, 2150 fotografijų ir daug kitų šaltinių. Kolekcijoje yra itin retų ir vertingų Mogolų laikų iliustruotų rankraščių. 1814 m. draugija atidarė muziejų, bet daugumą eksponatų perdavė Indijos muziejui Kalkutoje.
Ruginių apylinkė

Istorija

Įkurta 1940 m. pabaigoje, atkurta 1944 m. pabaigoje vietoje Ruginių seniūnijos. Priklausė Kretingos valsčiui (Kretingos apskritis), 1950 m. birželio 20 d. priskirta naujai įkurtam Kretingos rajonui. 1954 m. gegužės 25 d. prijungta prie Kurmaičių ir Vaineikių apylinkių.
Kebabas

Kebabas (turk. kebap) – patiekalas, kurio pagrindinė sudedamoji dalis yra termiškai apdorota mėsa. Dažniausiai naudojamas terminio apdorojimo būdas yra kepant ant iešmo, rečiau – verdant, troškinant. 
Kebabo patiekalai plačiai paplitę Islamo virtuvėse. Istoriškai paplito ir kitose pasaulio virtuvėse: Indijos virtuvėje, Sahelio virtuvėje, Balkanų virtuvėje, Indonezijos virtuvėje. XX a. II pusėje kai kurios kebabų rūšys (pvz., dioner kebabas) paplito visame pasaulyje kaip greito maisto virtuvės dalis.

Etimologija

Kebabo pavadinimas kildinamas iš arabų kalbos žodžio kabab (کباب), kuris savo ruožtu kildinamas iš aramėjų kalbos כבבא (kabbābā), o šis – iš akadų kalbos kabābu („apdeginti“). Termino persiškas sinonimas buvo tabahajah.
Iš pradžių kebabas reiškė tiesiog keptą mėsą, o grilyje keptai mėsai buvo vartojamas terminas shiwa (شواء). Tik Osmanų laikais turkiškas žodis „kebabas“ ėmė reikšti praktiškai bet kokį patiekalą, kuriame pagrindinis produktas yra termiškai apdorota mėsa.

Istorija

Kebabai, nors ir vadinami kitaip, buvo žinomi vietos tautoms nuo seniausių laikų, ir įvairūs šaltiniai tai patvirtina. Senovės graikų autoriai aprašo karius, kepančius kebabo tipo valgius. Kebabo gamyba vaizduojama Bizantijos freskose. Tačiau tikrasis kebabo ir jo termino išpopuliarėjimas siejamas su Osmanų imperija.

Įvairovė

Kebabų įvairovė labai didelė. Pagal gamybos būdus kebabai skirstomi į keletą pagrindinių rūšių.

Troškinti kebabai

Šiai labai išskirtinei kebabų rūšiai naudojami keramikiniai indai, kuriuose sudėti produktai troškinami labai aukštoje temperatūroje. Svarbiausios šio tipo kebabų rūšys yra turkiški Çömlek kebabı (gaminami inde, vadinamame güveç), Testi kebab (gaminamas inde testi), azerbaidžanietiškas tas kebab ir kt.
Lomazai

Istorija

Kaimas rašytiniuose šaltiniuose minimas nuo XV amžiaus. 1447 m. karalius Kazimieras Jogailaitis prijungė šias žemes prie LDK. Apie 1451 m. pastatyta katalikų bažnyčia. 1451 m. ir 1464 m. kaime buvo sušauktas LDK ir Lenkijos karalystės seimas. 1519 m. kaime mirė Lietuvos didysis iždininkas Abraomas Juzefovičius. XVI a. kaimo valdytoju buvo Mikalojus Radvila Juodasis. 1568 m. karalius Žygimantas Augustas suteikė gyvenvietei Magdeburgo teises. 1570 m. įkurta stačiatikių parapija.
1769 m. rugsėjo 15 d. šalia kaimo įvyko Lomazų mūšis tarp Baro konfederatų ir Rusijos imperijos kareivių. Iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. 1890-1891 m. pastatyta Lomazų Šv. Kosmio ir Damjano cerkvė, kuri lenkų buvo nugriauta 1937-1938 metais. 1906-1911 m. pastatyta Šv. Apaštalų Petro ir Povilo bažnyčia. Iki II pasaulinio karo kaime veikė Lomazų žydų kapinės. 1942 m. rugsėjo 17 d. kaime buvo nužudyta apie 1700 žydų. 2009 m. kaime palaidotas medicinos daktaras, mikrobiologas Stefan Kryński.
Koprivštica

Istorija

1876 m. miestas tapo vienu iš sukilimo centrų prieš Osmanų valdymą. Būtent čia nuaidėjo pirmasis šūvis prieš svetimųjų jungą.
Nuo 1965 m. mieste vyksta Bulgarijos nacionalinis folkloro festivalis. Maždaug kas penkerius metus čia susirenka muzikantai, menininkai ir amatininkai iš visos Bulgarijos.
Androulla Vassiliou

Biografija

Studijavo teisę Middle Temple, tarptautinius santykius – Karališkame tarptautinių santykių institute. 1968–1988 m. vertėsi privačia teisininko praktika, buvo Standard Chartered Bank ir Bank of Cyprus patarėja.
1996 ir 2001 m. pagal Jungtinio demokratų judėjimo sąrašą buvo išrinkta į Kipro parlamentą – Atstovų rūmus. 1996–2000 m. ji vadovavo Kipro moterų verslo federacijai, 2001–2006 m. – Europos moterų liberalių asociacijai.
J.M.Barroso vadovaujamoje Europos Komisijoje 2008–2010 m. ji buvo sveikatos reikalų komisarė, antrojoje komisijoje (2010-2014 m.) buvo komisarė, atsakinga už švietimą, kultūrą ir daugiakalbystę.
A.Vassiliou vyras George Vassiliou 1988–1993 m. buvo Kipro prezidentas, 1996–2005 m. – Jungtinio demokratų judėjimo pirmininkas.
Algirdas Jurgis Kliučininkas

Algirdas Jurgis Kliučininkas (g. 1932 m. lapkričio 20 d. Naujiena, Krosnos valsčius) – Lietuvos inžinierius technologas, habilituotas technologijos mokslų daktaras.

Biografija

1963 m. Maskvoje baigė Tekstilės ir lengvosios pramonės instituto neakivaizdinį skyrių. 1968 m. Kauno politechnikos institute apgynė disertaciją „Audimo staklių virpesių ir triukšmo tyrimai ir priemonės jų mažinimui“, technikos mokslų kandidatas. 1986 m. Maskvos D. Mendelejevo cheminės technologijos institute apgynė disertaciją „Teoriniai pagrindai, metodai ir priemonės užterštumui dulkėmis ir triukšmais kontroliuoti bei mažinti tekstilės pramonėje“, technikos mokslų daktaras.
1953–1963 m. dirbo Tekstilės pramonės institute Kaune. Nuo 1963 m. Kauno politechnikos instituto dėstytojas (nuo 1990 m. Kauno technologijos universitetas) dėstytojas, nuo 1988 m. profesorius.
Lietuvos krikščionių demokratų partijos narys.

Mokslinė veikla

Tyrimų sritis ergonomikos problemos – oro užterštumo dulkėmis kontrolė, dulkių valymas iš oro, virpesių ir triukšmo mažinimas. 42 išradimų autorius, tarp jų 2 patentai, svarbesni – pjezoelektrinis dulkių analizatorius, įtaisas medžiagos, sudarytos iš mažų dalelių, masei nustatyti, talpinių keitiklių taikymas aplinkos veiksniams tirti.
Aušra (Vilnius)

Istorija

Įsteigė įsitikėjimo draugija (kunigai ir pasauliečiai), norėdama išsaugoti lietuvybę, gimtąją kalbą, meilę gimtajam kraštui. Pirmasis numeris pasirodė 1911 m. spalio 6 d. Ėjo kas dvi savaites, 1919 m. – savaitraštis. Spausdino M. Kuktos spaustuvė, vėliau „Švyturio“ spaustuvė.
Leidinys skirtas Vilniaus krašto lietuviams. Supažindino su Lietuvos istorija, lietuvių grožine literatūra, rašė apie lietuvių padėtį Vilniaus krašte, spausdino žinias iš įvairių vyskupijų, iš Lietuvos, Rusijos ir kitų šalių, ragino lavintis, skaityti knygas, mokė ūkininkauti. Spausdino daug straipsnių religijos klausimais, nemažai didaktinio pobūdžio rašinių.
Paskelbė J. Baltrušaičio, S. Gimžausko, F. Kiršos, Maironio ir kitų kūrinių.
Leido priedus „Gydytojas“, „Mūsų ūkis“ ir kt.
Leidėjas Vladas Mironas.
Redaktoriai: Petras Kraujalis, Juozas Bakšys, Juozas Stankevičius.
N šaknis

n šaknis(\sqrt[n]{} ) – aritmetinis veiksmas, kai norime sužinoti ? šiame reiškinyje: ?ⁿ=a. Veiksmas užrašomas taip: \scriptstyle \sqrt[n]{a} \ = \ ?.

Sprendimas

Tarkime norime ištraukti 4 laipsnio šaknį iš 16. Tuo met turime rasti skaičių, kurį pakėlus 4-uoju gautume 16. Sprendimas:
\scriptstyle \sqrt[4]{16} \ = \ 2, nes 2⁴=16.

Greitas sprendimas

Galime neieškoti skaičiaus, o tiesiog žinodami taisyklę ją pritaikyti:
\scriptstyle \sqrt[n]{x}=x1/n
Pavyzdys:
\scriptstyle \sqrt[4]{16}=161/4=160.25=2

Kiti šaknų pavadinimai

Kai traukiame 2-ąją šaknį sakome, kad traukiame kvadratu (kvadratinė šaknis), kai 3-iąją – kubu (kubinė šaknis).
Kvadratinės šaknies traukimo veiksmą galime užrašyti dvejais būdais:
\scriptstyle \sqrt{x}
arba
\scriptstyle \sqrt[2]{x}
Bankso sala

Bankso sala (pranc. Île Banks, angl. Banks Island) yra penkta pagal dydį Kanados sala, viena iš didžiausių ir labiausiai į vakarus nutolusi Kanados Arktinio salyno salų. Sala užima 70 028 km² plotą (25 pagal dydį pasaulyje). Priklauso Šiaurės Vakarų teritorijai. Nuo didesnės Viktorijos salos skiria Velso Princo sąsiauris, nuo Kanados – Amundseno įlanka. Vakaruose salą skalauja Boforto jūra. Šiaurėje dvi kitos didelės salos: Princo Patriko sala ir Melvilio sala.
Sala mažai apgyvendinta, joje apie 114 gyventojų – eskimų. Vienintelė inuvialuitų gyvenvietė Sač Harboras arba Ikhuak yra pietvakarinėje salos pakrantėje. Aukščiausia salos vieta, Nelsono Galva, siekia 610 m. Čia yra didelės snieginių žąsų kolonijos, gyvena baltosios meškos, avijaučiai. Įkurtas Aulaviko nacionalinis parkas, per jį teka Tomseno upė.
Pirmasis iš europiečių salą atrado britų Arkties tyrinėtojas seras William Edward Parry 1819-20 m. ekspedicijos metu. Jis ją pavadino anglų gamtininko sero Džozefo Bankso vardu.
Raudona saulė (filmas)

Turinys

Linko Stiuarto vadovaujama gauja užpuola ir apiplėšia traukinį, kuriuo vyksta japonų ambasadorius. Linko padėjėjas Gošas pagrobia iš jų dovaną, skirtą prezidentui – auksinį kardą, - ir pamėgina atsikratyti pačiu Linku, tačiau šis išgyvena. Japonų ambasadorius nurodo jį lydinčiam samurajui Kurodai bet kokia kaina atgauti kardą, ir nors Linkas visai netrokšta tokio kompaniono, leidžiasi su juo į kelią ieškoti Gošo. Pakeliui jiedu užsuka į bordelį, kuriame dirba šio mylimoji ir buvusi Linko draugužė Kristina, turinti tapti papildomu masalu Gošui...
Claudia Mori

Biografija

Karjeros pradžioje Klaudija vaidino miuzikluose ir gana anksti sulaukė garsių režisierių dėmesio: Luchino Visconti jai suteikė vaidmenį veiksmo filme „Roko ir jo broliai“ su Alainu Delonu, o Robert Aldrich – istoriniame filme „Sodoma ir Gomora“. 1963 m., kuriant juostą „Keistas tipas“, ji susipažino su sparčiai populiarėjančiu aktoriumi ir atlikėju Adriano Celentano. Pastarasis dėl Klaudijos paliko savo tuometinę draugę Mileną Cantù ir 1964 m. jiedu slapta susituokė Grosete. Nuo to laiko Klaudijos karjera tapo glaudžiai susijusi su vyro veikla.
Tais pačiais metais jie kartu vaidino komedijoje „Superapiplėšimas Milane“, pirmame Čelentano režisuotame filme. Vyrui padedant, Klaudija ėmėsi ir dainų įrašų bei netrukus išleido pirmąjį savo albumą, o judviejų kartu atliktos dainos „La coppia più bella del mondo“ bei „Chi non-lavora non-fa l'amore“ šalyje tapo dideliais hitais. Pastaroji daina 1970 m. nugalėjo ir Sanremo muzikos festivalyje.
Keletą metų Klaudija nesifilmavo kine, į kurį sugrįžo 1971 m. Sergio Corbucci filme „Er Piu – Meilės ir peilių istorija“. Kiti žymesni to laikotarpio filmai: „Rugantino“ ir „Emigrantas“ (1973). 1974 m. pasirodė jos albumas „Fuori tempo“, kurio žymiausia daina buvo duetas su Franco Morgan „Buonasera dottore“.
1975 m . Klaudija ir Čelentano vaidino juostoje „Yuppi Du“, o filme „Culastrisce Nobile Veneziano“ ji pasirodė kartu su Marcello Mastroianni. 1977 m. pasirodė dar vienas populiarumo sulaukęs jos albumas „È amore“, o 1978 m. – eilinis filmas su Čelentano „Patrakėlis Džepo“.
1982 m. Klaudija svečio teisėmis dalyvavo Sanremo festivalyje , o 1984 m. išleido albumą „Claudia canta Adriano“, kuriame atliko savo vyro populiariausias dainas.
1991 m. ji tapo „Clan Celentano“ kompanijos vadove. 1994 m. dar kartą varžėsi Sanremo festivalyje su daina „Se mi ami“, kurią jai parašė Toto Cutugno.
Vėlesnė jos karjera yra susijusi su televizija. 2009 m. Klaudija buvo viena iš teisėjų Italijoje rodomo televizijos šou „X faktorius“, taip pat prodiusavo ne vieną serialą ar TV filmą.

Šeima

Su Čelentano Klaudija susilaukė 3 vaikų: Rositos (g. 1965, aktorė), Giacomo (1966) ir Rosalindos (1968, aktorė).
Eisturojus

Eisturojus (far. Eysturoy) – antra pagal dydį Farerų salyną Atlanto vandenyne sudaranti sala. Plotas 286,3 km². Driekiasi į rytus nuo didžiausios salos Streimojaus, nuo kurios atskirta siauru sąsiauriu. Salos paviršius labai kalnuotas, yra net 66 viršukalnės, iš kurių aukščiausia – Sletaratinduras (882 m). Kranto linija labai raižyta, yra du giliai įsiterpę fjordai.
Eisturojuje gyvena 10,8 tūkst. gyventojų (2007 m. duomenys). Pagrindinės gyvenvietės – Fuglafjorduras, Runavikas, Toftiras, Leirvikas, Džegvas, Nordskalis, Oyris, Oyrarbakis. Estrojų su Strėjmojumi jungia tiltas. Lankytinos vietos – muziejus (Nortrajotoje), Risino ir Kelingino uolos.
Skaudvilių uosis

Skaudvilių uosis – išskirtinis uosis, savivaldybės saugomas botaninis gamtos paveldo objektas, augantis Šiaulių rajone, miške ties Skaudvilių kaimu (Bubių sen,), Kurtuvėnų girininkijos (345 kv., 2 skl.) teritorijoje. Uosis stūkso miško keliuko pradžioje, šalia kelio  215  Bubiai–Ramučiai  (jo šiaurinėje pusėje), apie 3,5 km į vakarus nuo Bubių. Posūkyje pastatyta rodyklė.
Skaudvilių uosis paskelbtas saugomu Šiaulių rajono savivaldybės tarybos 2006 m. vasario 2 d. sprendimu Nr. T-12.
Silvasa

Istorija

Iki XIX a. pab. Silvasa buvo mažas kaimas, bet pradėjo augti nuo 1885 m., kai portugalai čia perkėlė Dadros ir Nagar Havelio administraciją iš Dararos. Portugalų valdymo metais miestas oficialiai vadinosi Vila de Paso d’Arkosas (portug. Vila de Paço d'Arcos).
Kalconė

Kalconė (it. calzone) – itališkas krosnyje iškeptas picos kepinys su sūriu bei įvairiais ingredientais. Kepinio istorija prasidėjo Neapolyje XVIII a. Tipiška calzone gaminama iš sūdytos tešlos, įdarytos sūriu, saliamiu, kumpiu, kiaušiniais ir kepama sulenkta krosnyje.
Italijoje calzone gaminamas sumuštinių dydžio ir pardavinėjamas gatvės užeigose, nes šiuos kepinius patogu valgyti stovint ar einant. Šitaip keptos calzone versijos yra įprastai įdarytos sūriu ir kumpiu bei vadinamos panzerotti.
Nuo XX a. 7-ojo dešimtmečio Italijoje calzone buvo vertinami geriau išlaikantys šilumą nei kitos picos užsisakant į namus. Tuo pačiu šios rūšies picos užima mažiau vietos ir ilgiau išlaiko šilumą.
Ženevos konvencijos

Ženevos konvencijos susideda iš 4 sutarčių ir 3 papildomų protokolų, standartizavusių tarptautinę teisę humaniško elgesio su karo aukomis atžvilgiu. Vienaskaitine forma Ženevos konvencija paprastai turimi omenyje 1949 metų susitarimai, dėl kurių buvo suderėta po Antrojo pasaulinio karo. Šių susitarimų dėka buvo atnaujintos trijų pirmųjų Ženevos konvencijų sąlygos ir pridėta ketvirtoji sutartis. Konvencijos straipsniai nustatė pagrindines paimtų į nelaisvę karinio konflikto metu žmonių teises. Taip pat buvo nustatyta sužeistųjų ir civilių karo ir aplink karo zoną apsauga. 1949 metų sutartys buvo pilnai arba su išlygomis ratifikuotos 194 šalių.
EAFF E-1 futbolo čempionatas

EAFF E-1 futbolo čempionatas (seniau – Rytų Azijos futbolo čempionatas, EAFF Rytų Azijos futbolo taurė) – regioninis futbolo turnyras, kuriame dalyvauja Rytų Azijos šalių nacionalinės rinktinės. Taurės varžybos rengiamos nuo 2003 m., kas antri metai. Čempionato pirmtakas yra 1990–1998 m. vykusi Dinastijos taurė.
Sėkmingiausiai šių varžybų istorijoje rungtyniauja Pietų Korėjos rinktinė, 4 kartus laimėjusi EAFF E-1 čempionatą.
Variety

Istorija

Žurnalą Niujorke 1905 m. gruodžio 16 d. įsteigė Sime Silverman. Jis buvo leidžiamas kas savaitę ir aptardavo vodevilio aktualijas. 1933 m. Holivude (Los Andželas) pradėtas leisti seserinis žurnalas „Daily Variety“, kuriame apžvelgiamos kino industrijos aktualijos. 1998 m. išėjo „Daily Variety Gotham“, skirtas Niujorko auditorijai.
Kelcai

Miestas planas

Miestas žemėlapyje

Istorija

Pirmieji gyventojai čia atsikėlė V a. pr. m. e. Maždaug iki VI a. ar VII a. Silnicos upės krantuose gyveno keltai. Juos iš šios teritorijos išstūmė slavai, kurie medžiodami gretimuose miškuose užimdavo vis didesnes teritorijas. Iki XI a. Švento Kryžiaus kalnuose nebuvo nuolat gyvenama, kol atvyko pastovesni medžiotojai prekiaujantys kailiais, mėsa, grūdais ir kitais reikalingais produktais.
XII a. pradžioje naujas atvykėlis vyskupas iš Krokuvos pastatė bažnyčią ir dvarą. 1229 m. Vincentas Kadlubekas pradėjo statyti parapijos mokyklą. 1295 m. Kelcams suteiktos miesto teisės. XIII a. per mongolų invaziją miestas buvo sugriautas, tačiau greitai vėl atstatytas.
Kelcų apylinkės turtingos rūdomis tokiomis kaip varis, geležis, švinas, o taip taip ir klintimis. Dėl to XV a. miestas tapo svarbiu metalurgijos centru. Tuo metu mieste buvo keletas stiklo gamyklų ir ginklų parduotuvių. 1527 m. vyskupas Piotras Tomickis nuliejo varpą bažnyčiai, o tarp 1637 ir 1642 m. šalia turgaus aikštės buvo pastatyti renesanso stiliaus rūmai. Per Švedų tvaną miestas buvo nusiaubtas ir sudegintas švedų. Išliko tik rūmai ir bažnyčia, tačiau miestas vadovaujant vyskupui Andriui Zaluskiui buvo atstatytas.
1761 m. mieste gyveno daugiau kaip 4 000 gyventojų. Per trečiąjį Abiejų Tautų Respublikos padalinimą miestas atiteko Austrijai. Napoleono Bonaparto žygio per Europą metu atiteko Prancūzijai. Žlugus Napoleonui, Krokuva laikinai tapo nepriklausomu miestu – respublika (Krokuvos respublika), o Kelcai – vaivadijos centru. Miestas pradėjo greitai augti su naujomis šachtomis, karjerais ir gamyklomis.
1816 m. Kelcuose įkurtas pirmasis Lenkijoje technikos universitetas. 1831 m. ir 1863 m. Lenkijoje įvyko sukilimai prieš Rusų valdžią. Po antrojo buvo uždrausta lenkų kalba. Prasidėjus Pirmajam pasauliniam karui Kelcuose buvo suformuoti pirmieji, atskiri nuo Rusijos Lenkų legionai. Pasibaigus karui Lenkija po 123 metų pertraukos atgavo nepriklausomybę, o Kelcai tapo Kelcų vaivadijos centru.
1939 m. Antrojo pasaulinio karo metu Lenkija užimta Vokietijos. Kelcai tapo svarbiu pasipriešinimo centru. Čia veikė keletas aktyvių pasipriešinimo grupių, o Švento Kryžiaus kalnai tapo aktyvaus partizaninio judėjimo vieta. Antrojo pasaulinio karo metu žuvo nemažai Kelcų gyventojų, kurių dauguma buvo žydai. Šiuo metu Kelcai yra sparčiai besivystantis miestas ir svarbus regiono centras.
Zombis

Holivudo zombiai

Daugelis zombius įsivaizduoja tokius, kokie jie yra vaizduojami Holivudo filmuose. Dažniausiai tai nesuprantamu, stebuklingu ar moksliniu būdu prisikėlę arba įkandimu perduodamu virusu užkrėsti žmonės, gyvūnai ir kiti padarai. Nors jiems trūksta vikrumo (kartais jie pakankamai greiti), koordinacijos ir intelekto, jie vis vien sugauna savo auką. Dažniausiai medžioja būriais.

Haičio zombiai

Zombių pasaulio centru laikomas Haitis – sala Vest Indijoje. Čiabuviai valstiečiai tiki, kad piktieji burtininkai bokorai gali atgaivinti mirusius artimuosius ir grąžinti juos į gyvenimą, tačiau atgaivinti jie būna tarsi nemąstančios marionetės. Kalbama, kad tokius nelaiminguosius bokorai išnaudoja kaip savo vergus. Karibų jūros baseino gyventojai iš tikrųjų tiki, kad zombiai egzistuoja ir kad juos galima sutikti vaikštančius gatvėmis. Kai kurie teigia pažįstantys savo šeimos narių ar draugų, kurie esą buvo paversti zombiais. Norėdami apsidrausti daugelis neturtingų valstiečių ant savo artimųjų kapų uždeda sunkias akmens plokštes, kad bokorai negalėtų pagrobti jų kūnų.
1937 m. Zora Neale Hurston, tyrinėdama Haičio folklorą, užrašė istoriją apie kaimelyje pastebėta moterį. Viena vietinių šeima teigė, kad moteris yra jų giminaitė, kuri mirė ir buvo palaidota 1907 metais.
Po kelių dešimtmečių etnobotanikas Wade Davis išleido dvi knygas, kuriose buvo pristatytas jo požiūris apie tai, kaip žmonės galėtų būti paverčiami zombiais. Jo nuomone, gyvas žmogus gali būti paverstas zombiu, jei į jo kraujotakos sistemą patenka (dažniausiai per žaizdas) specialios sudėties milteliai. Miltelius galėtų sudaryti tetrodotoksinas, randamas tam tikros rūšies žuvyse, ir narkotinės medžiagos, randamos durnaropėse. Tetrodotoksinas sukelia raumenų paralyžių, papildomos medžiagos, įeinančios į miltelių sudėtį, galėtų sulėtinti metabolizmą ir širdies ritmą. Tokios būsenos žmogų nenaudojant specialios medicininės įrangos būtų sunku atskirti nuo mirusio. Žmogų palaidojus bokoras galėtų jį iškasti ir atgaivinti. Dėl smegenų pažeidimų, atsiradusių esant deguonies trūkumui, ir narkotinių medžiagų, duodamų prikeltam žmogui, šis neatgautų sveiko proto ir bokoras galėtų jį valdyti.
Knygose aprašytas „zombifikavimo“ procesas yra kritikuojamas dėl daugelio netikslumų (pvz., aprašant tetrodotoksino poveikį) ir eksperimentinių duomenų trūkumo. Zombių atsiradimą paaiškinti yra iškelta ir kitų hipotezių, pvz., zombiais galėjo būti laikomi įvairių psichinių ligų turintys žmonės.

Tyrinėjimų objektas

Kalbos apie zombius realiame gyvenime daugeliui sukelia juoką. O tikėjimas zombiais yra antropologų tyrimų objektas.
Ichtimanas

Istorija

Romos laikais, gyvenvietė saugojo kelius vedančius link Bosforo sąsiaurio. Tuo metu vadintas Stipon. Gynybinį vaidmenį atliko Bizantijos ir Bulgarijos imperijos laikais. Valdant osmanams, XIV a., miestelis gavo dabartinį pavadinimą.