google/wiki40b huggingface dataset:
Katorga

Katorga (gr. kateirgō, 'verčiu, spiriu')  – už nusikaltimus skiriami sunkūs priverčiamieji darbai, paprastai išsiunčiant toli nuo tėvynės; sunkiausia laisvės atėmimo forma. Taip pat tai yra tų priverčiamųjų darbų atlikimo vieta.

Istorija

Katorga žinoma nuo Senovės Romos laikų: ši darbo forma plačiai naudota tiesiant garsiuosius vandentiekius. Viduramžiais katorga buvo paplitusi tarp visų romanų tautų, naudojant ją galerose (gr. catergon, 'galera') – irkliniuose laivuose, kur buvo reikalinga ypač daug sunkaus fizinio darbo. XVII a. katorga pradėjo plisti carinėje Rusijoje, pradėjus kolonizuoti Sibirą. Petro I valdymo laikotarpiu mirties bausmę nuteistiesiems myriop pakeisdavo išsiuntimu į katorgą iki gyvos galvos. Žlugus Rusijos imperijai, katorgos bausmė buvo panaikinta 1917 m.

Paplitimas

TSRS katorga kaip bausmės rūšis buvo atnaujinta 1943 m. balandžio 19 d., kai TSRS Aukščiausiosios tarybos prezidiumas išleido įsaką „Dėl bausmių vokiečių fašistų niekšams, kaltiems už tarybinių civilių žmonių ir raudonarmiečių belaisvių žudynes ir kankinimus, šnipams, tėvynės išdavikams ir jų pakalikams iš tarybinių piliečių tarpo“ (О мерах наказания для немецко-фашистских злодеев, виновных в убийствах и истязаниях советского гражданского населения и пленных красноармейцев, для шпионов, изменников родины из числа советских граждан и для их пособников).
Katorgos darbai teisiškai tebėra išlikę kai kuriose Pietų Amerikos, Afrikos ir Azijos šalyse: Argentinoje, Egipte, Zambijoje, Indijoje, Irake, Šiaurės Korėjoje, Senegale, Turkijoje. Anglijoje katorga formaliai panaikinta 1948 m., Vakarų Vokietijoje, JAV – 1970 m.
Nidos civilinės kapinės

Istorija

Kapinės įrengtos 1984 m. naujai skirtame sklype, kartu pastatant ir koplyčią. Statinio architektas – Rimantas Jauniškis, suprojektavo – Vilniaus Komprojektas.
2007 m. vykdant teritorijos valymą nuo menkaverčių krūmų, buvo iškirsta ir 40–50 metų amžiaus 70 saugotinų paprastosios pušies želdinių. Kilęs konfliktas tarp kirtimo darbus vykdžiusių vietos komunalininkų ir Kuršių nerijos nacionalinio parko direkcijos buvo sprendžiamas teismuose, padaryta žala gamtai siekė 60 tūkst. Lt.

Kolumbariumo projektas

Nuo 2010 m. Neringos savivaldybė pradėjo svarstyti galimybę Nidoje esančiose civilinėse kapinėse įrengti kolumbariumą, kuriame būtų laikoma iki 200 urnų su mirusiųjų palaikais. Tikimasi, kad tai padėtų išspręsti laidojimo vietų stokos problemą. Urnų laikymo patalpas planuojama įrengti kapinių koplyčioje, nekeičiant jos eksterjero. Transformuojant statinio paskirtį būtų įstatomi vitražai, suteikiantys sakrališką vertę.
Juozas Paukštelis

Biografija

1909–1914 m. mokėsi Linkuvos pradžios mokykloje. 1914 m. įstojo į Bauskės (Latvija) gimnaziją, bet dėl lėšų stokos nesimokė. 1915 m. baigė Linkuvos pradžios mokyklą. 1915–1916 m. vokiečiai buvo paėmę prie Šiaulių-Pasvalio geležinkelio tiesimo darbų.
1918 m. įstojo į ką tik įsisteigusią Linkuvos progimnaziją. 1920–1923 m. mokėsi Šiaulių gimnazijoje. 1920 m. pakeitė pavardę ir, sekdamas pusbrolio pavyzdžiu, pasivadino Paukšteliu. 1921 m. laikraštyje „Šiaulių trimitas“ išspausdino pirmąjį eilėraštį. 1923–1927 m. Lietuvos universiteto Teologijos-filosofijos fakultete studijavo literatūrą. 1926 m. vasarą pabuvojo Prancūzijoje, Grenoblyje lankė prancūzų kalbos kursus svetimtaučiams. Bendradarbiavo leidiniuose „Rytas“, „Židinys“, „Jaunimas“, „Iliustruotoji Lietuva“ ir kt.
1926–1946 m. mokytojavo Kėdainių gimnazijoje. 1928 m. spaudai parengė pirmąją knygą – novelių rinkinį „Vidurnakčių baladė“. 1929 m. susituokė su Kėdainių gimnazijos mokytoja Brone Vėlavičiūte. 1938 m. Kėdainiuose pasistatė namą. 1946 m. kartu su kitais rašytojais pabuvojo Užkaukazėje ir pasitraukė iš pedagoginio darbo. 1969 m. už trilogiją „Jaunystė“, „Netekėk, saulele!“ ir „Čia mūsų namai“ apdovanotas LSSR valstybine premija. Išvertė Antono Čechovo, Nikolajaus Leskovo ir kt. kūrinių. Palaidotas Vilniuje. 
Dukra – žurnalistė Valentina Paukštelytė.
Arnoldas Voketaitis

Arnoldas Voketaitis, angl. Arnold Voketaitis (1930 m. gegužės 11 d. Niu Heivenas, Konektikutas, JAV) – Amerikos operos dainininkas (bosas–baritonas) ir pedagogas.

Biografija

Kvinipeko universitete (angl. Quinnipiac University) 1954 m. įgijo verslo administravimo ir reklamos bakalauro diplomą. Muzikinio išsilavinimo siekė privačiai: pas Frančeską Ridžį (angl. Francesco Riggio), Džasintą Markosaną (angl. Jacinto Marcosano) ir Eldą Erkolę (angl. Elda Ercole). Tarnaudamas JAV kariuomenėje laimėjo keletą konkursų, 1955-1956 m. buvo armijos orkestro solistu. New York City Operoje 1957 m. debiutavo kaip operos solistas, 1958 m. sekė sėkmingos gastrolės Ispanijoje – Barselona Gran Teatro del Liceo.
Vėliau dainavo žymiausiuose Amerikos žemyno operos teatruose: New Yor City Opera (12 sezonų), Lyric Opera of Chicago (16 sezonų), San Francisko Opera (5 sezonus), Mexico City Bellas Artes (10 sezonų), New York Metropolitan Opera (per 1965–1966 m. sezoną) ir Čikagos lietuvių operos pastatymuose. Pastarajame išeivių teatre atliko dainininko partijas Jurgio Karnavičiaus „Gražinoje“ (1967 m.); Gaetano Donizetti „Meilės eleksyre“ (1975 m. ir 1990 m.). Iš viso sukūrė apie 170 vaidmenų, į plokšteles įrašė dešimt Antonino Dvoržako kūrinių.
Koncertavo su Čikagos, Bostono, Filadelfijos Pitsburgo, Klivlendo, San Fransisko ir kt. simfoniniais bei su Niujorko filharmonijos orkestrais. Nuo 1984 metų įvairiuose JAV universitetuose dėstė operinį dainavimą.
Žmona Nijolė Lipčiūtė-Voketaitienė – žinoma JAV manekenė ir fotomodelis.
Arthur Drewry

Arthur Drewry (g. 1891 m. kovo 3 d. – m. 1961 m. kovo 25 d.) – penktasis FIFA prezidentas ėjęs pareigas nuo 1955 m. iki 1961 m. Prezidentu buvo išrinktas 1955 m. birželio 7 d. Lisabonoje, FIFA konferencijos metu. Jis pakeitė prieš tai buvusi Rodolphe Seeldrayers, kuris pareigas ėjo tik 15 mėnesių. Tarp 1955 m. ir 1961 m. buvo Anglijos futbolo asocijacijos pirmininku. Drewry taip pat buvo ir Anglijos futbolo lygos prezidentas ir Grimsby Town futbolo klubo direktorius.
Guntinas (Luoba)

Geografija

Ištakos yra pietvakarinėje Ylakių miestelio dalyje. Teka vakarų kryptimi, lygiagrečiai keliui Mažeikiai–Skuodas, iki Daujotų kaimo į pietus, o toliau – į šiaurę nuo kelio. Į Luobą įteka 2,9 km į vakarus nuo Skuodo, Didžiųjų Rūšupių kaime, 5,9 km nuo jos žiočių (santakos su Bartuva).
Truikinų kaime įrengtas Truikinų tvenkinys.
Gamtos ir kultūros paveldo objektai: Guntino Laumės akmuo, Kuinelių II senosios kapinės, Kuinelių senosios kapinės, Truikinų šaltinis-Šmitos versmė
Intakai: Versnupis (kairysis), Cipelis (dešinysis).
Gyvenvietės: Ylakiai, Stripiniai, Gintalaičiai, Gonaičiai, Klauseikiai, Truikinai, Aleksandrija, Guntinas, Daujotai, Didieji Rūšupiai
Narutis

Geografija ir gamta

Išsidėstęs Švenčionių aukštumoje, Narutės upės baseine. Kartu su Miastro, Batorino, Blednojės ežerais sudaro Naručio ežeryną. Susidarė traukiantis ledynui. Ežere gyvena 22 rūšių žuvys, iš kurių paprastieji plakiai, vėgėlės, upiniai unguriai ir stambiausios europinės lydekos. Ežere ir šalia jo peri gulbės nebylės, mažieji kragai, mažosios žuvėdros, ereliai žuvininkai ir kiti paukščiai

Turizmas

Svarbiausia pakrantės gyvenvietė bei populiari turistinė poilsiavietė – Naročius. Sovietmečiu prie Naručio ežero buvo sąjunginė „Stumbriuko“ vaikų stovykla. Ežeras įeina į Naručio nacionalinio parko teritoriją.

Istorija

Tarpukario metu ir JAV lietuvių pokario Lietuvos fizinės geografijos vadovėliuose buvo nurodomas kaip didžiausias Lietuvos ežeras (pagal 1920 m. Lietuvos–TSRS sienos situaciją). Sovietmiečiu pakrantėse dar gyveno lietuviškai šnekantys žmonės, vėliau asimiliavęsi su slavais.
Sinodinis periodas

Sinodinis periodas – laiko tarpas, per kurį vienas dangaus kūnas, apskriejęs kitą, grįžta į tą pačią padėtį orbitoje Žemės ir Saulės atžvilgiu. Jis lygus laiko tarpui, per kurį pasikartoja vienavardės dangaus kūno konfigūracijos.
Senecas

Istorija

Minimas nuo 1252 m., miesto teisės nuo XV a.
FK ČSK Čelarevo

Istorija

Klubo ištakos siekia 1925 m.
TSG 1899 Hoffenheim

Istorija

Klubas įkurtas 1899 m. liepos 1 d.
Johnny Unitas

Johnny Unitas (1933 m. gegužės 7 d. - 2002 m. rugsėjo 11 d., liet. Jonas Konstantinas Jonaitis) - lietuvių kilmės amerikietiškojo futbolo žaidėjas, laikomas vienu geriausių šio sporto meistrų istorijoje. Unitas tris kartus buvo pripažintas naudingiausiu NFL žaidėju, o 2010 m. NFL paskelbtame geriausių visų laikų lygos žaidėjų sąraše užėmė šeštąją vietą.
Duburys (filmas)

Siužetas

Filmo tikslas – kinematografinėmis priemonėmis atskleisti žmogaus vidinį pasaulį. Žiūrovui pasakojama į tris dalis suskirstyta gyvenimo istorija: pagrindinio veikėjo vaikystės patirtis, jaunystė ir pirmoji meilė, paženklinta tragiškos geriausio draugo mirties, ir suaugusiojo gyvenimas ieškant atramos.
Pagrindinis filmo herojus Juozapas Gaučys po vaikystės kaime išvažiuoja į miestą, baigia mokslus, pradeda dirbti ir apsigyvena ankštame bendrabutyje, kuris, be triukšmingų kaimynų, jam padovanoja ir lemtingą meilę. Parodoma visa tų laikų sovietmečio kasdienybė.
Būdamas vos aštuonerių Juozas Gaučys pirmą kartą susiduria su mirtimi – tėvo netektis. Jo paauglystės dienos prabėga kartu su geriausiu draugu Vidu, svajojant apie gražią ateitį. Tačiau vieną dieną įsimylėjimo ir jaunystės svaigulio apimtas, Vidas ryžtasi šokti nuo geležinkelio tilto į duburį. Duburio gelmėje – upės atneštas paplautas medis su visu keru. Vidas nebeiškyla.
Grįžęs iš armijos Gaučys įsidarbina Klaipėdoje vairuotoju ir glaudžiasi statybininkų bendrabutyje. Triukšmingi kaimynai, alkoholizmas, nesėkminga santuoka – toks yra sovietmečio palikimas Gaučio gyvenime. Palikęs viską jis grįžta į tėviškę tam, kad praeities šmėklos padėtų tašką jo gyvenimo kelyje. Užsiropštęs ant tilto Gaučys lekia žemyn į duburį. Tokia galėjo būti jo gyvenimo pabaiga… Tačiau kokia ji bus?

Kiti

Jūratė Onaitytė, Valentinas Masalskis, Toma Vaškevičiūtė, Eglė Mikulionytė, Darius Meškauskas, Šarūnas Datenis, Diana Valiušaitienė, Albinas Budnikas, Darius Gumauskas, Vladimiras Jefremovas, Valentinas Novopolskis, Neringa Nekrašiūtė, Daumantas Ciunis, Mindaugas Ancevičius, Karolis Algimantas Butvidas, Jūratė Vilunaitė, Vladimir Serov, Ridas Žirgulis, Gabrielė Aničaitė.

Įvertinimas

Filmo „Duburys” pasaulinė premjera įvyko pasaulio filmų festivalyje Monrealyje, filmas taip pat parodytas Indijoje, JAV, Vokietijoje, Švedijoje. Kairo kino festivalyje buvo nominuotas pagrindiniam – Auksinės piramidės apdovanojimui. Filmas taip pat nominuotas „Nikos” prizui bei atstovavo Lietuvai 82-uosiuose Amerikos Kino meno ir mokslo akademijos „Oskaruose”, geriausio filmo užsienio kalba kategorijoje. Talino kino festivalyje iškovojo 2 pagrindinius prizus – už geriausią Baltijos šalių vaidybinį filmą bei geriausią operatoriaus darbą.
Antrojoje lietuviško kino apdovanojimų „Sidabrinė gervė 2009“ ceremonijoje apdovanoti filmo aktoriai Oksana Borbat (geriausia aktorė), Vladimiras Jefremovas (geriausias antro plano aktorius) bei Jūratė Onaitytė (geriausia antro plano aktorė). Filmas taip pat nominuotas geriausio filmo, geriausio aktoriaus, geriausio scenarijaus ir geriausio operatoriaus kategorijose.
Jonas Banys

Jonas Banys (1886 m. birželio 15 d. Debeikių k., Ukmergės apskr. – 1970 m. kovo 31 d. Putname, JAV) – dainininkas (bosas), vargonininkas, chorvedys, pedagogas, kompozitorius.

Biografija

Augo muzikalioje šeimoje. Vyriausiasis brolis Juozas grojo citra, o Jonas pasidarė smuiką ir pats išmoko griežti. Baigęs rusų pradžios mokyklą, padedamas studento Tomo Strukčinsko išėjo gimnazijos kursą. Vienus metus pas vargonininką J. Daugulį mokėsi vargonuoti, o vėliau vargonavimą studijavo pas J. Naujalį Kaune.
Nuo 1907 m. vargonininkavo Utenoje, kur suorganizavo apie 100 dalyvių bažnytinį pasaulietinį mišrųjį chorą ir iki 1913 m. jam sėkmingai vadovavo. Surengė nemaža koncertų, uoliai populiarino lietuvių kompozitorių giesmes ir dainas. J. Banys bendravo ir su J. Gruodžiu.
1914 m. atvyko į JAV – Patersoną, NJ, kur vargonininkavo Šv. Kazimiero parapijoje ir vadovavo parapijos chorui. Vėliau šis choras tapo Vyčių choru, o apie 1931 m. perorganizuotas į Šv. Cecilijos draugijos chorą. J. Banys su šiuo choru surengė nemaža koncertų, pastatė septynias operetes. Vėliau jis vargonininkavo ir vadovavo chorams Švč. Marijos Apreiškimo parapijoje Brooklyne, NY, Šv. Kazimiero parapijoje Providdence, RI, Filadelfijoje, Montello ir kitur. Mokėsi dainuoti Niujorke pas prof. Riensi ir Philadelphijos konservatorijoje pas prof. Courney, dar tobulinosi Bostone pas prof. Olukanovą. Apie 15 metų dėstė muziką ir dainavimą Marianapolyje, vadovavo chorui ir orkestrui. Kai 1939 m. liepos 4 d. Thompsone, CT -Marianapoly Lietuvių dienoje dalyvavo New Britain vargonininkų parengti chorai, jungtiniam chorui dirigavo ir J. Banys. Pas J. Žilevičių jis mokėsi harmonijos ir kompozicijos.
J. Banys sukūrė preliudų vargonams, dainų chorams ir solistams. Kai kurios dainos skelbtos žurnalo „Muzikos žinios“ priede ir „Spindulių“ priede („Motušė mane barė“, „Skaistūs Dievo angelai" ir kt.). Buvo aktyvus ALRK Vargonininkų sąjungos narys.

Šaltinis

Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999. Informacijos publikavimui gautas žodinis autoriaus leidimas.
Raimonds Bebris

Biografija

Gimė 1891 m. kovo 17 d. Palangoje. Baigė Liepojos gimnaziją ir studijavo mediciną Tartu universitete. Nuo 1908 m. rašė poemas. Prasidėjus I pasauliniam karui pradėjo tarnauti carinėje kariuomenėje, 1915 m. baigė karinius mokymus Kijeve. Po karo grįžo į Latviją ir dalyvavo Latvijos nepriklausomybės kare. 1936-1940 m. Latvijos prezidentūros komendantas. 1936-1940 m. karininkų draugijos Latvijos vanagai prezidentas. Mirė 1940 m. birželio 13 d. Rygoje.
Tėvas Juris Bebris (1859–1951) – Latvijos pedagogas, redaktorius ir žurnalistas.
Kapitonas Amerika

Veikėjo biografija

Steve Rogers gimė 1917 m. liepos 4 d. Manhatene, Niujorke, imigrantams iš Airijos Sarah ir Joseph Rogers. 1940 m. pradžioje, prieš Amerikai įsitraukiant į Antrąjį pasaulinį karą, Rogers’as buvo aukštas, bet liesas vaizduojamojo meno studentas, besispecializuojantis iliustracijoje. Sutrikdytas Trečiojo Reicho kilimo, jis bando stoti į karo tarnybą, tačiau atmetamas dėl savo blogos fizinės būklės. JAV karinis pareigūnas, ieškantis savanorių bandymams, pasiūlo Rogers’ui galimybę pasitarnauti jo šaliai, dalyvaujant itin slaptame gynybos projekte – Operacija: Atgimimas, kurio tikslas – kurti fiziškai geresnius kareivius. Rogers’as sutinka, ir yra pasirenkamas kaip pirmasis žmogus, kuris išmėgins Superkareivio serumą, kurį sukūrė daktaras Josef Reinstein, vėliau pervadintas į Abraham Erskine.
Priėmęs Superkareivio serumą, Steve’o Rogers’o fizinė būklė tampa geriausia, kokią tik gali pasiekti žmogus. Tačiau po sėkmingo eksperimento laboratorijoje atsiranda nacių šnipas, kuris nušauna daktarą Erskine. Rogers’as nužudo šnipą. Tačiau kadangi buvo suvartotas visas superkareivio serumas, o daktaras Erskine visą formulę laikė savo galvoje, Steve’as Rogers’as tampa vieninteliu žmogumi, gavusiu superkareivio serumą.
Antrojo pasaulinio karo pabaigoje Kapitonas Amerika su savo padėjėju Bakiu bando nugalėti Baroną Zemo. Tačiau operacijos metu sprogsta bomba, tad galvojama, kad Bakis žuvo, o pats kapitonas įkrenta į jūrą.
Po maždaug 20 metų jį, užšalusį lede, atranda Keršytojai. Greitai jis tampa komandos lyderiu.
2006–2007 m. serijoje „Pilietinis karas“ Kapitonas Amerika palaiko superherojus, nepaklūstančius įstatymui ir atsisakančius registruotis. Taip jis tampa pogrindinio pasipriešinimo judėjimo lyderiu. Tačiau po galutinės kovos, kurios metu suniokojama didelė dalis miesto, Kapitonas Amerika pasiduoda valdžios organams. Vedamas į galutinį teismą, jis nušaunamas.
Steve’o Rogers’o kūnas užšaldomas ir nuvežamas į Arktį, kur Namoras prisiekia, kad niekas nedrums tos vietos ramybės.
Po Steve’o Rogers’o mirties, Kapitono Amerikos titulas perduodamas jo buvusiam padėjėjui Bakiui, o filmuose - Sakalui.

Galios ir sugebėjimai

Kapitonas Amerika neturi jokių antžmogiškų galių. Tačiau superkareivio serumo dėka jo jėga, ištvermė, greitis, pojūčiai, refleksai yra geriausi, kokius tik gali turėti žmogus. Steve’o Rogers’o organizmas pats nuolat pasigamina superkareivio serumo, todėl poveikis niekada nesibaigia.
Serumo dėka organizmas sugebėjo išbūti užšalęs kelis dešimtmečius, taip pat greičiau gyja bei lėčiau sensta.
Ilgametės patirties dėka Kapitonas Amerika yra puikus taktikas ir būrio vadas. Taip pat jis yra kovos menų ekspertas. Daugelis Marvel Visatos veikėjų pripažįsta, kad Steve’as Rogers’as yra vienas geriausių kovotojų pasaulyje.
Aeronuotrauka

Aeronuotrauka arba aerofotonuotrauka – Žemės paviršiaus vaizdas, nufotografuotas iš skraidymo aparatų (lėktuvų, oro balionų, dirižablių ir kt.); fotonuotrauka. Nuotraukos, padarytos iš kosminių aparatų (palydovų, stočių), dar vadinamos nuotraukomis. Naudojamos Žemės paviršiaus kartografavimui. Dabartinė technika leidžia fotografuoti taikant įvairią technologiją. Dėl to aerofotonuotraukos naudojamos ir orų prognozėms, Žemės ūkio kultūrų derlingumui nustatyti, naudingųjų iškasenų žvalgybai ir kt.
Solveig Dommartin

Solveig Dommartin (g. 1961 m. gegužės 15 d. Konstantinoje – m. 2007 m. sausio 11 d. Paryžiuje) – prancūzų – vokiečių aktorė, režisierė.
Vaigalė (vardas)

Vaigalė – lietuviškas, moteriškas vardas, kilęs iš lietuviško upėvardžio Vaigalė. Tai upelis Vilniaus rajone, Neries regioniniame parke, įtekantis į Neries intaką Elną.
Kazys Tumkevičius

Biografija

1939 m. baigė Kauno teatro vaidybos studiją. 1940–1942 m. Šiaulių dramos teatro aktorius. Antrojo pasaulinio karo ir pirmaisiais pokario metais vaidino Marijampolės dramos teatre, šio teatro meno vadovas. 1949–1991 m. Šiaulių dramos teatro aktorius, režisierius. Vadovavo Šiaulių „Rūtos“ fabriko mėgėjų teatro kolektyvui.
Domėjosi ir rinko medžiagą teatro istorijos klausimais, Šiaulių miestui padovanojo asmeninę biblioteką. Periodikoje publikavo straipsnių teatro istorijos klausimais.

Veikla

Teatre sukūrė per 80 vaidmenų, režisavo apie 50 spektaklių. 1973 m. vaidino kino filme „Naktibalda“ (rež. Arūnas Žebriūnas).
Čindaulas

Čindaulas − mušamasis membranofonas, nedidelis timpanas. Uzbekų ir tadžikų muzikos instrumentas.
Čindaulo korpusas 15 cm aukščio, gaminamas iš metalo, membrana 25 cm skersmens, gaminama iš odos. Per membraną mušama diržo kilpa. Korpuse išgraviruojami ornamentai ir arabiški įrašai.
Senovėje čindaulas naudotas kaip karinės muzikos instrumentas (jį nešdavo arba pririšdavo prie balno priešais raitelį) ir medžioklėje su sakalais. Nuo XIX a. pab. − XX a. pr. nebenaudojamas.
Jérémy Manzorro

Karjera

Žaidė Prancūzijos klubuose. Išvyko į Bulgariją, net sužaidė Irane.
2017 m. žaidė FK Sūduva Marijampolė.
2018 m. tapo Vilniaus „Žalgirio“ nariu.
Riečių piliakalnis

Aplinkiniai piliakalniai

Šakališkių piliakalnis 8 kmNaravų piliakalnis 16 kmVarnupių piliakalnis 10 kmKieliško piliakalnis 13 kmBambininkų piliakalnis 8 kmPrelomčiškės piliakalnis 18 kmAniškio piliakalnis 15 km
Pastaba:
Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną
Gabeso įlanka

Gabeso įlanka (arab. خليج قابس) − įlanka Viduržemio jūroje, šiaurės Afrikoje; skalauja Tuniso krantus. Senovėje įlanka vadinosi Mažuoju Sirtu.
Gabeso įlanka driekiasi apie 100 km, o jos gylis apie 50 m. Pietinėje įlankos dalyje yra Džerbos sala, šiaurinėje − Kerkenos salos. Vandens temperatūra Gabeso įlankoje svyruoja nuo 14 °C iki 29 °C.
Pietiniame įlankos krante yra stambus pramonės ir uosto centras − Gabesas. Šiauriniame krante yra dar vienas stambus miestas − Sfaksas. Gabeso įlankoje stipriai išvystyta žvejybos pramonė. Čia yra apie 60 % viso Tuniso žvejybinio laivyno.
Gagaūzija

Istorija

Pagal vieną teoriją gagaūzai kilę iš turkų seldžiukų, kurie apsigyveno Dobrudžoje kartu su pečenegais, ogūzais ir kumanais (kipčiakais), kurie kariavo kartu su Anatolijos seldžiukų sultonu Izedinu Keikavusu II (1236–1276 m.). Tiksliau vienas iš turkų ogūzų klanų migravo į Balkanus per vidinius tarpgentinius turkų konfliktus. Šie turkai ogūzai po apsigyvenimo Rytų Balkanuose (Bulgarijoje) priėmė stačiatikių tikėjimą ir tapo vadinami turkais gagaūzais. Daugelis mokslininkų sutaria, kad gagaūzai iš Bulgarijos persikėlė į Besarabiją persikėlė XVIII a. pabaigoje ir XIX a. pradžioje.
Gagaūzija yra Besarabijos dalis, todėl istorinė regiono raida sutampa su Besarabijos, po to – Moldavijos TSR istorija.
1856 m. Gagaūzijos teritorijos dalis perėjo Moldavijai (nuo 1859 m. – Rumunijai), 1871 m. – Rusijai.
Stalinizmo laikais 1944 m. tūkstančiai gagaūzų buvo ištremti, o 1946–1947 m. bado metu mirė apie pusę gagaūzų bendruomenės.

Nepriklausoma Moldavija

Po to, kai 1991 m. Moldova tapo nepriklausoma, rugpjūčio mėn. Gagaūzija, kaip ir Padniestrė, pasiskelbė esanti nepriklausoma Gagaūzijos socialistinė respublika (premjeras Stepan Topol). 1994 m. gruodžio 23 d. Moldovos Vyriausybė suteikė teritorijai specialų autonominį statusą (rumun. Unitate teritorială autonomă Găgăuzia, trumpiau – UTA Găgăuzia).

Gyventojai

Gyventojų skaičius – 155 700 (2005 m.), iš jų 23 500 gyvena Komrate. 97 400 žmonių gyvena kaime, urbanizacijos laipsnis – 40 %.
Didžioji gyventojų dalis (82 %; 133,5 tūkst. gyv.) pagal tautybę yra gagaūzai (tiurkų grupė), todėl šis regionas etniškai skiriasi nuo kitų Moldovos regionų. Kitos tautybės: bulgarai (5,1 %), moldavai (4,8 %), rusai (3,8 %), ukrainiečiai (3,2 %). 2004 metų surašyme, gyventojams nebuvo galima pasirinkti dviejų tautybių. Sudėjus moldavus ir rumunus (dažnai laikomus viena etnine grupe), regione gyveno 7 519 (4,85 %).

Kalbos

Oficialios kalbos – rumunų, gagaūzų, rusų.

Religija

96 % gyventojų save laiko krikščionimis. Iš jų 93 % – stačiatikiais. Labiausiai paplitusios Gagaūzų stačiatikių, Moldavijos stačiatikių, Ukrainos stačiatikių ir Rusijos stačiatikių bažnyčios.

Geografija

Plotas – 1 832 km²: pagrindinė teritorija aplink Komrato miestą ir anklavai aplink Cadir Lunga, Vulkanesti miestus bei Kopceak ir Karbolia kaimus.
Albokaseris

Paveldas

Albokasteris turi gausų archeologinį ir architektūrinį paveldą. Apylinkėse yra urvų su paleolito ir mezolito laikotarpių piešiniais: Cavallos de la Valltorta oloje vaizduojami žmonių portretai, medžioklės scenos, Cuevas dėl Vinroma – medžioklės scenos, Cueva Remigijos – žvėrių atvaizdai, Cueva del Civit – kovų vaizdai, šernų medžioklės scenos.
Pačiame mieste yra XIII a. gotikinė Šv. Jono bažnyčia (su 1373 m. pagamintu puošniu altoriumi), XIV-XV a. parapijos bažnyčia (puošta tapytais paveikslais ir XVI a. auksakalių dirbiniais), XVI a. riterių šventyklos įtvirtinimai, gotikinė Vilties Dievo Motinos bažnyčia (su XV a. pr. puošniu altoriumi).
Kreivasis

Istorija

Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. 1975–1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.
Keturvalakių herbas

Aprašas

Skydo laukas ketvirčiuotas, pirmame ir trečiame žaliuose laukuose po tris auksines varpas, o antrame ir ketvirtame auksiniuose laukuose žali stovintys vieversiai.
Turfanas

Paveldas

Turfane yra miesto muziejus, Emino minaretas (aukščiausias šalyje, 44 m), o apylinkėse gausu svarbių archeologinių paminklų: Gaočango, Dziaohė miestų griuvėsiai, Astanos kapinynas, Bezekliko budistiniai urvai, Tarimo mumijų radimvietės. Iš gamtos paminklų paminėtini yra Turfano ugnikalnis, Ugniniai kalnai, Aidingkiolis (žemiausia Kinijos vieta).