google/wiki40b huggingface dataset:
Struthio camelus syriacus

Vaidmuo regiono kultūroje

Regione strutis buvo neatsiejama kultūros dalimi: išlikę uolų raižiniai netoli Rijado, Mesopotamijoje laikytas aukojamu gyvūnu, vaizduotas mene (piešiniai ant vazų ir kitų objektų, kuriais buvo prekiaujama su Etrūrija), aprašytas to meto veikaluose apie gyvūniją. Paukštis buvo puiki egzotiška dovana kinų Tangų dinastijos valdovui – Šaansi mauzoliejus (706 m.) dekoruotas stručio figūromis. Senovės Romoje buvo paklausūs arenų žūtbūtinėse kovose ir vietos virtuvėje, plunksnomis puošti galvos apdarai. Suklestėjus islamui, buvo populiarios turtingųjų rengiamos stručių medžioklės, mėsa tiko Halal mityboje, o kiaušiniai, plunksnos, oda buvo paklausūs tarp amatininkų. Gyvi paukščiai ir jo produktai pasiekdavo net Kiniją, kur Tangų šaltinyje vadintas „kupranugario paukščiu“.

Išnykimas

Šie stručiai nuo priešistorinių laikų buvo gyvuojanti populiacija, bet Arabijos pusiasaliui sausėjant, jie dėl atšiaurių gyvenimo sąlygų pasitraukė iš kai kurių Arabijos dykumos vietų, tokių kaip Rub el Halio.
Plačiai paplitęs šaunamųjų ginklų, o vėliau ir variklinių transporto priemonių atsiradimas prisidėjo prie šios rūšies išnykimo. Ankstyvosios medžioklės su lankais ir šunimis dažnai leido gyvūnams pabėgti, tačiau medžioklės su šautuvais, brakonieriavimas mažino populiaciją. Iki XX a. pradžios arabinis strutis jau buvo retas paukštis. Jo pagrindinės buveinės buvo į šiaurę nuo Didžiojo Nefudo dykumos iki Sirijos dykumos, tarp 34°N  ir 25°N šiaurės platumos  ir 38°E rytų ilgumos į rytus link Eufrato slėnio. Stručių daugiausiai buvo Džaufo emyrate, kur sugyveno kartu su arabinių gazelių (Gazella saudiya)  ir oriksų (Oryx leucoryx) bandomis, kurios šiuo metu išnykusios arba labai retos. Vienas paskutinių stručių pastebėtas 1928 m. Jordanijos-Irako pasienyje į rytus nuo Tall al-Rasatin. Apie 1940 m. strutį ties Džubeiliu nušovė ir suvalgė dujotiekio darbininkai, dar du paukščius, nepatvirtintais duomenimis, 1948 m. ištiko panašus likimas. 1966 m. viršutiniame Wadi el-Hasa slėnyje, į šiaurę nuo Petros, rastas gaištantis paskutinis individas. Senų kiaušinių likučių vis dar aptinkama vietovėse, kur gyveno pietinė subpopuliacija, išnykusi tarp 1900-ųjų ir 1920-ųjų metų, tikriausiai daugiausia dėl padidėjusio sausringumo.

Porūšio evoliucija

Atlikus mtDNR kontrolinio regiono metodo haplotipų analizę, buvo patvirtintas artimas ryšys tarp arabinių Struthio camelus syriacus ir šiaurės afrikinių stručių Struthio camelus camelus porūšių. Saudo Arabijoje buvo pradėtas reintrodukavimo projektas naudojant S. c. camelus. Šiuo metu afrikiniai stručiai veisiami nelaisvėje ir paleidžiami į atvirus Negevo dykumos plotus Izraelyje, kur anksčiau gyveno arabiniai stručiai.
Dresdner SC

Istorija

Klubas 1950 m. VDR valdžios iniciatyva buvo performuotas, 1966 m. iširo, tačiau 1991 m. po VDR panaikinimo vėl atkurtas.
Mocarto obuoliai

Apie filmą

Vyresniosios kartos režisieriaus ir operatoriaus Aloyzo Jančoro (g. 1944) juosta filmuoti pradėta, dirigentui dirbant su mokinių orkestru, jam švenčiant kūrybinės veiklos 50-metį Maskvoje. Filme atskleidžiamas garsaus menininko portretas, apžvelgiami kūrybinis kelias ir asmeninis gyvenimas, kurie neatskiriami vienas nuo kito.
Piliečio teisės

Pilietinės teisės ir laisvės - žmogaus teisių ir laisvių rūšis. Pilietines teises turi piliečiai - konkrečios valstybės - kaip politinės organizacijos nariai. Šios teisės ir laisvės svarbios, užtikrinant asmenų apsaugą nuo neteisėtų valdžios ir valdymo institucijų, pareigūnų veiksmų, lygias galimybes dalyvauti pilietiniame ir politiniame valstybės gyvenime, būti nediskriminuojamam. Tam tikros galioja ne tik fizinių, bet ir juridinių asmenų atžvilgiu.

Politinės teisės

Politinės teisės oficialiai yra užtikrinamos tik piliečiams, tačiau kai kuriomis praktiškai gali naudotis ir kiti asmenys, nepiliečiai. Išskiriama asmens politinė laisvė (įskaitant asmenines teises kaip sąžinės (minties) laisvė, žodžio laisvė, tikėjimo laisvė, spaudos laisvė, kilnojimosi laisvė), teisė dalyvauti pilietinėje visuomenėje ir politikoje, asociacijų laisvė (teisė laisvai vienytis į įvairias organizacijas), susirinkimų laisvė; teisė protestuoti (kai kur - ir teisė sukilti, vad. teisė į maištą), peticijos teisė, rinkimų teisė (aktyvioji ir pasyvioji).
Pilietinės ir politinės teisės sudaro pirmąją Visuotinės žmogaus teisių deklaracijos dalį (antrają dalį - vad. ekonominės, socialinės ir kultūrinės laisvės).
Lee Harvey Oswald

Lee Harvey Oswald (Ly Harvis Osvaldas, 1939 m. spalio 18 d. – 1963 m. lapkričio 24 d.) – remiantis trijų JAV vyriausybės sudarytų specialiųjų komisijų išvadomis, buvo JAV prezidento Džono Kenedžio žudikas.
Žmogžudystė įvyko 1963 metų lapkričio 22 dieną Dalase, Teksaso vasltijoje. Ly Harvis Osvaldas buvo JAV karinio jūrų laivyno pėstininkas, dezertyravęs į Sovietų Sąjungą, bet vėliau sugrižęs atgal. 24-erių metų amžiaus Osvaldas buvo suimtas ir apkaltintas Dalaso policijos pareigūno nužudymu. Kiek vėliau jis buvo susietas ir su Džono Kenedžio nužudymu. Osvaldas nepripažino kaltės dėl nei vieno jam inkriminuojamo nusikaltimo. Praėjus dviem dienoms po suėmimo Džekas Rubis nušovė Osvaldą tiesioginiame televizijos eteryje. 1964 metais Voreno komisija padarė išvadą, kad Ly Harvis Osvaldas yra vienintelis prezidento Džono Kenedžio žudikas.
Žaliojo Kyšulio transportas

Žaliasis Kyšulys yra salos, todėl jos nėra sujungtos efektyvia transporto sistema. Tai trukdo vystytis infrastruktūrai, kelia gamybos kainas, apsunkina žmonių ir krovinių judėjimą salose.

Keliai

Žaliojo Kyšulio keliai 2002 m. sudarė 1 100 km, iš kurių 858 km buvo grįsti.

Vandens transportas

Mindelo ir Porto Novo uostai yra svarbūs degalų papildymo punktai. Valstybės valdoma keltų kompanija kursuoja tarp salų.

Oro transportas

2001 m. Žaliajame Kyšulyje buvo 9 oro uostai, iš kurių 3 buvo nenaudojami, o likę 6 turėjo grįstus kelius. Dar 7 oro uostai buvo mažesnėse salelėse. Žaliasis Kyšulys yra svarbus degalų papildymo punktas Afrikos oro bendrovėms. „Air Transport of Cape Verde“ yra šalies oro linijos.
Stepono Batoro trakto bunkeriai

Stepono Batoro trakto bunkeriai – keturi koviniai bunkeriai Vilniuje, abipus Stepono Batoro gatvės (buvusio Stepono Batoro trakto). 1923–1929 m. puolimams iš Naujosios Vilnios pusės atremti įrengti bunkeriai yra vieninteliai to meto koviniai bunkeriai Vilniuje.

Istorija

Vilniaus fortifikacijos tikslais buvo numatyta įrengti dvylika kovinių bunkerių kompleksų, tačiau įrengtas tik vienas – keturių bunkerių, po du kiekvienoje Stepono Batoro trakto pusėje. Bunkerius projektavo karo inžinierius kapitonas Vladislavas Višinskis, nors manoma, kad bunkerių situacijai įtaką padarė įtvirtintos teritorijos „Vilnius“ komendantas generolas Hugonas Grybšas, turėjęs patirties įtvirtinimų statyboje kalnuotose Balkanų vietovėse. 1923 m. spalio 17 d. tuometinės lenkų valdžios pasirašyta sutartis su T. Szopos ir K. Zimmermano statybos įmone dėl požeminių amunicijos sandėlių ir dviejų slėptuvių prie Stepono Batoro trakto. Dėl hiperinfliacijos tuomet sąmata siekė virš 21 mlrd. Lenkijos markių.
Nutiesus Stepono Batoro gatvę, trys bunkeriai atsidūrė šiaurinėje jos pusėje, vienas liko pietinėje, prie pat Pūčkorių atodangos.

Kompleksas

Dvejetas arčiausiai dabartinės Stepono Batoro gatvės esančių bunkerių yra vienodi. Keliolika kareivių skirta talpinti slėptuvė 30 m ilgio požeminiu koridoriumi sujungta su atviromis sunkiųjų kulkosvaidžių šaudymo pozicijomis. Trečiasis bunkeris statytas kiek vėliau, jame įrengti platesni suolai, stalai, lentynos, vidinės šaudymo angos. Įėjimas apsaugotas labirintu. Ketvirtasis bunkeris, įrengtas po kalva, statytas paskutinis. Jame prie įėjimo įrengta slėptuvė įgulai, iš jos vedantis požeminis koridorius išsišakoja į dvi atšakas, kurių viena veda į stebėjimo bokštelį, kita – į šaudymo pozicijas.
Kegono krioklys

Kegono krioklys (華厳滝, Kegon Taki) - krioklys, ištekantis iš Čiudzendžio ežero, Nikkō nacionaliniame parke, Nikkō mieste, Točigio prefektūroje, Japonijoje. Krioklys susiformavo, kai ištekėjusi lava užtvenkė Daijos upę. Šalia Kegono yra apie 12 mažesnių krioklių atitekančių plyšiais lavoje. Būdamas 97 metrų aukščio, krioklys yra trečias iš aukščiausių Japonijos krioklių.
Krioklys yra populiari savižudybių vieta, ypač tarp japonų jaunimo.
Ilgasis namas

Ilgasis namas – bendruomeninis gyvenamasis namas, būdingas daugiausia neklasinėje santvarkoje gyvenančiose visuomenėse. Ilgasis namas paprastai būna išilgo plano, sudarytas iš vienos bendros patalpos, kurioje gyvena dalis arba visa bendruomenė.
Europoje ilgieji namai statyti neolite, apie VI–V tūkstm. pr. m. e. Šitokio tipo statiniai buvo būdingi juostinės keramikos, Kukutenio kultūroms. Viename kaime būta 6–12 tokių namų, juos užimdavo didžiosios šeimos. Germanų tautos ir vėliau statė ilguosius namus (medinius, akmeninius). Fryzijoje, Bretanėje tokie šeimyniniai ilgieji namai statyti iki pat XIX a.
Ilgieji namai buvo būdingi Šiaurės Amerikos indėnams, ypač irokėzams bei šiaurės vakarų Ramiojo vandenyno pakrantės tautoms. Amazonijos indėnai stato arba didelį pailgą namą maloką (tukanai, šinguanai, tupiai) arba apskritą atvirą statinį (šaboną) apie centrinę aikštę (pvz., janomamai).
Ilgieji namai yra tradicinis Pietryčių Azijos tautų būstas. Jie statomi iš medžio, bambukų, įrengiami ant polių upių arba ežerų pakrantėse, kalnų atšlaitėse.
Ilgieji namai būna nuo kelių ir keliasdešimties metrų ilgio, paprastai turi kelis židinius ir išėjimus. Kiekvienas bendruomenės narys pastate turi sau skirtą vietą.
Paris

Gimimas

Kai Paris gimė, orakulas nuspėjo, kad jis sužlugdys Troją. Pario tėvai, vienam iš savo pakalikų liepė
palikti Parį Idos kalnuose, tikėdamiesi, kad jis nepridarys bėdų ateityje.

Paris ir Elena

Deivės Hera, Atėnė ir Afroditė buvo pakviestos, kaip ir dauguma Olimpo dievų, į priverstines Pelėjo ir Tetidės vestuves, kurie tapo Achilo tėvais. Bet Eridė (nesantaikos deivė) pertraukė vestuves, norėdama pridaryti bėdų. Todėl į vakarėlį Eridė atnešė auksinį obuolį ant kurio užrašytas žodis Kallisti – Gražiausiajai, taip erzindama deives ir norėdama jas sukivirčyti, kuri yra tinkamiausia šio obuolio gavėja. Pariui buvo paskirta išrinkti gražiausiąją. Visos trys deivės stengėsi papirkti Parį, kad jis išrinktų kurią nors vieną iš jų. Hera pasiūlė savo politinę jėgą ir visos Azijos valdymą, Atėnė pasiūlė įgūdžius mūšio lauke, išmintį ir geriausių karių gabumus, o Afroditė – gražiausią pasaulio moterį, Menelajo žmoną Eleną. Paris atidavė obuolį Afroditei.
Nuo to laiko, kai Elena buvo gražiausia pasaulio moteris ji turėjo begalę gerbėjų. Norėdamas išsaugoti taiką tarp jų Odisėjas privertė juos visus prižadėti, kad saugotų Elenos vedybas ir susitaikytų su tuo, ką ji išsirinks. Elena išsirinko Menelają, tad Paris pagrobė ją, atplaukęs pas ją su laivu (kaip manoma, Helena įsimylėjo Parį ir nelabai noriai paliko laivą). Tada graikai pradėjo atakuoti Troją. Taip kilo Trojos karas.
Žiežmarių Šv. apaštalo Jokūbo bažnyčia

Istorija

Pastatytai Žiežmarių bažnyčiai 1502 m. dovanotos trys šeimos miestelyje, žemės, smuklė, leista kirsti mišką klebonijos statybai. 1511 ar 1512 m. fundacija padidinta; buvo išlaikomas lietuviškai mokantis kunigas ir mokytojas. Per reformaciją bažnyčia atiteko protestantams. Jos žemes Radvilos 1609 ir 1616 m. prijungė prie savo dvaro. 1621 m. iš Žiežmarių dvaro klebonui skirta dešimtinė pakeista dviem papildomai duotais kaimais, grąžintos anksčiau atimtos žemės, smuklės.
1621 m. minima sudegusi bažnyčia. Netrukus ji atstatyta kitoje vietoje. 1655 m. bažnyčia sudegė. Parapijos metrikų knygos išlikusios nuo 1665 m. 1672 m. pastatyta nauja medinė bažnyčia. 1702 ir apie 1760 m. įsteigtos religinės brolijos. Mikalojus ir Ona Ivaškevičiai 1531 m. įsteigė altariją ir skyrė jai išlaikymą. Kazimieras Pociejus 1719 m. įsteigė antrą altariją. 1702 m. nuo Švedijos kariuomenės nukentėjusi bažnyčia 1707 m. suremontuota. 1740 m. nurodoma lotyniško kryžiaus plano su 2 bokštais ir kupolu bažnyčia. Netrukus ji sudegė. 1744 m. atstatyta. 1770 m. pastatyta nauja medinė klebonija, 1777 m. – varpinė, 1782 m. – prieglauda. 1777 m. atkurta parapinė mokykla. Klebonas Eustachijus Jeleniauskas 1883–1901 m. ignoravo lietuvių kalbą bažnyčioje. Jo rūpesčiu ir parapijiečių lėšomis 1895–1896 m. bažnyčia perstatyta, įrengti 2 nauji altoriai.
1909 m. patvirtintas mūrinės bažnyčios projektas. 1912 m. įkurtas Lietuvių katalikų blaivybės draugijos skyrius (vadovavo kunigas Justinas Aukštuolis), leista įsteigti biblioteką – skaityklą. 1914 m. senosios bažnyčios vietoje pradėta statyti nauja bažnyčia. Iki 1915 m. sumūrytos sienos. 1922–1924 m. statyba ir lėšomis rūpinosi klebonas Juozas Balčiūnas, vėliau – prelatas Bernardas Sužiedėlis. Nepabaigus darbų, 1924 m. tikintieji persikėlė į naująją bažnyčią. Bažnyčia turėjo būti dvibokštė, tačiau lėšų pakako tik vienam bokštui, kuris buvo užbaigtas 1929 m. Lietuvių kalbą bažnyčioje grąžino kunigas Stasys Šlamas (XIX a. pab.). Jis platino ir lietuvišką spaudą. 2009 m. gautas valdžios leidimas antrojo bokšto užbaigimui.

Architektūra

Bažnyčia neogotikinė (archit. Vaclovas Michnevičius), kryžminio plano, su bokštu ir bokšteliu. Šventoriaus tvora akmenų mūro.
Vizės sala

Vizės sala (rus. Остров Визе) arba Vizės Žemė (Земля Визе) – sala šiaurinėje Karos jūros dalyje. Priklauso Rusijai, Krasnojarsko kraštui, Taimyro rajonui. Plotas – 288 km². Sala nusidriekusi iš šiaurės vakarų į pietryčius 35 km, plotis iki 9 km. Paviršius lygus, kiek kalvotas (aukštis iki 22 m). Sudaryta iš molio ir smėlio. Būdinga arktinė dykuma. Temperatūra beveik visus metus laikosi žemiau nulio, tik vidurvasarį pakyla iki 0–1 °C. Vidutinis metinis kritulių kiekis – 201mm. (2017m.) Nuo 1945 m. veikia poliarinė meteorologinė stotis.
Salą 1924 m. atrado Georgijaus Sedovo arktinė ekspedicija. Ji pavadinta okeanologo Vladimiro Vizės garbei (jis pagal 1914 m. Georgijaus Brusilovo kelionės dienoraščius teoriškai nustatė salos padėtį).
Kuršėnų herbas

Aprašas

Herbo skydo laukas perskeltas, heraldiškai dešinysis laukas mėlynas su penkiomis šešiakampėmis žvaigždėmis, kraštiniame stulpelyje dvi, viduriniame – trys, kairysis laukas sidabrinis su raudonu ąsočiu rankena nukreipta atgal, pripiltu mėlyno vandens.

Istorija

Kuršėnų miesto herbo etaloną parengė dailininkas profesorius Juozas Galkus. Svarstant naujo herbo idėjas, buvo ieškoma simbolių, kurie geriausiai atskleistų ir įprasmintų Kuršėnų miesto specifikaciją, tradicijas, istorinius įvykius bei žmones, labiausiai nusipelniusius tam kraštui. Kuršėnai senojo istorinio herbo niekada ir neturėjo, todėl nebuvo kuo remtis, kuriant miesto simbolį. Prisiminus miesto istoriją, kultūros tradicijas, nutarta akcentuoti du simbolius: žvaigždes dangaus fone, kurios primintų Lauryną Ivinskį, ir ąsotį, kuris įprasmintų amatininkų, tautodailininkų darbus.
Herbas patvirtintas 1994 m. spalio 24 d. LR Prezidento dekretu Nr. 408.
Fegerašas

Istorija

Miestas rašytiniuose šaltiniuose minimas nuo 1222 m. XIII a. vid. čia pradėjo kurtis vokiečiai. Vengrų valdymo metais Fegeraše išliko rumunų dauguma.
Miesto pavadinimo kilmė neiški: kildinimas iš rumunų žodžio fag, reiškiančio buką, vengrų fogor, reiškiančio putpelę, bei pečenegų Fagar šu, reiškiančio pelenų vandenį.
Rokas Guščinas

Biografija

Sportuoja nuo 1997 m. Pirmasis treneris - Rolandas Zakšauskas.
2012 m. vasaros olimpinėse žaidynėse užėmė 17 vietą pratimų ant arklio su rankenomis rungties kvalifikacinėse varžybose, o kitose rungtyse nestartavo.
Karolis Grudzinskis

Biografija

Belomovsko seniūno Zigmanto Grudzinskio ir Terezės Rydzynskos (m. 1744) sūnus. Turėjo 2 seseris: Sofija Macejaus Rydzynskio žmona, Mariana ištekėjo už Gniezno vaivados Rocho Zbijevskio.
Nuo 1744 iki 1754 metų buvo Nalielsko kaštelionas. Po to tapo Gniezno (1754) ir Poznanės kaštelionu (1757). Už nuopelnus apdovanotas Baltojo erelio ordinu 1758 metų rugpjūčio 3 d. Varšuvoje

Šeima

Apie 1728 metus vedė Kristiną Sviniarską, nuo santuokos su kuria turėjo 2 sūnus: Adomą (1732-1779) ir Zigmantą (1735-1804).
Paul Johann Anselm von Feuerbach

Paulas Johanas Anzelmas Riteris fon Fojerbachas (Paul Johann Anselm Ritter von Feuerbach, g. 1775 m. lapkričio 14 Hainichen, netoli Jenos – 1833 m. gegužės 29 d. Frankfurte prie Maino) – vokiečių teisėtyrininkas penalistas, baudžiamosios teisės teoretikas, šiuolaikinės Vokietijos baudžiamosios teisės (ir jos teorijos) pradininkas, atgrasinimo teorijos pagrindėjas, Bavarijos baudžiamojo kodekso (1813 m.) rengėjas.
Fojerbacho tėvas Gyseno universitete baigė teisę, Frankfurte prie Maino dirbo advokatu, kur Paul Johann Anselm baigė gimnaziją, nuo 1792 metų Jenos universitete studijavo filosofiją, vėliau – teisės mokslus. Už tyrimą apie tėvynės išdavimo nusikaltimo sudėtį (Erfurte 1798 m.) jam suteiktas habilituoto daktaro laipsnis. Dėstė baudžiamąją teisę. Privatdocentas. Apeliacinio teismo Bamberge pirmininkas (1814 m.), pirmasis Rezatkreis (Ansbache) apeliacinio teismo (1817 m.).
Kambeltonas

Istorija

Anksčiau čia gyveno mikmakai. Paskui šias žemes kolonizavo prancūzai. Po karų su Anglija teritorija atiteko britų karūnai ir čia kėlėsi škotai, airiai ir anglai.
1875 m. nutiestas geležinkelis, o 1876 m. pastatyta geležinkelio stotis.
1910 m. kilo gaisras, nuniokojęs didžiąją dalį gyvenvietės.
1958 m. gyvenvietei suteiktas mieto statusas.
Skritakalnis

Istorija

1914 m. Skrituolkalnio vienasėdis minimas juodraštinėje Balninkų priešvedybinės apklausos knygoje.
Stakų konglomerato luistai

Geologija

Stakų geologinį objektą sudaro 2 luistai, gulintys vienas šalia kito ant kalnelio, apaugusio medžiais, viršūnės. Jų sudėtyje esančios pagrindinės uolienos yra smėlis ir žvyras. Objektą sudaro gamtiškai susicementavusio konglomerato išeiga, atsiverianti geologinio sluoksnio fragmentu ir esanti reljefo paaukštėjime (absoliutus aukštis apie 220 m). Šioje sankaupoje išsiskiria 2 dalys. Paaukštėjimo viršuje esantis vientisas luistas slūgso horizontaliai ir yra stačiakampės plokštės formos, kurios žemės paviršiuje matomas ilgis yra 6 m, plotis – 5 m, aukštis – 0,7 m. Šlaite žemiau yra antroji sankaupos dalis, išsidėsčiusi pusmėnuliu, suskilusi į tris dalis. Šių konglomerato fragmentų bendras ilgis yra apie 17 m, plotis – 3 m, aukštis – apie 1,5 m. Pastarosios sankaupos vientisumą ardo čia augantys seni medžiai.
Stakų konglomerato luistai, kaip geologiniai kūnai, netirti ir jų būdingosios ir ypatingosios savybės nėra moksliškai apibūdintos. Lietuvos geologinio paveldo įvairovėje panašių objektų nėra daug. Tai – Skališkių uola (Vilniaus raj.), Šeimyniškių atodanga su konglomerato uola (Utenos raj.), „Ožkų pečius“ (Prienų raj.) Tačiau visi šie objektai yra šiauriau nuo paskutinio apledėjimo ribos, tuo tarpu Stakų konglomeratai yra teritorijoje už šios ribos į pietus. Konglomeratų susidarymas paleografine prasme dar iki šiol nėra pakankamai ištirtas, todėl jų išsaugojimas yra labai svarbi prielaida šiam įdomiam reiškiniui nagrinėti.
Saugomo konglomerato išeigos plyti į šiaurę nuo paskutinio apledėjimo ribos, ir pats procesas vyko ir vyksta geologinės holoceno epochos, prasidėjusios prieš 10–11 tūkst. metų, laikotarpiu. Konglomerato išeigos slūgso priešpaskutiniojo (Medininkų) apledėjimo išplitimo zonoje. Paleografinės konglomerato susidarymo sąlygos nėra pakankamai tirtos. Kadangi konglomerato luistai slūgso reljefo paaukštėjime, tai vienas iš galimų jų atsiradimo variantų gali būti, kad luistai buvo atvilkti ledyno.
Pykaičiai

Istorija

1584 m. minimas Pykaičių dvaras.
Aleksandrijos (Skuodas) herbas

Aprašas

Sidabriniame skydo lauke iš žalios papėdės išauga dvi viena į kitą viršūnėmis ir šakomis palinkusios žalios liepos, suformuodamos A raidę – miestelio pavadinimo pirmąją raidę.
Analitinė sociologija

Analitinė sociologija – sociologijos kryptis, bandanti paaiškinti tokius makrosocialinius reiškinius kaip socialinė segregacija ar socialinė stratifikacija per mikro-lygmens mechanizmus. Tai bandoma pasiekti sutelkiant dėmesį į individų veiksmus ir sąveikas bei naudojant kompiuterines simuliacijas.
Jos atstovai remiasi pažiūra, jog tinkami moksliniai aiškinimai privalo kuo tiksliau nurodyti konkrečius mechanizmus sukėlusius socialinius reiškinius. Jie taip pat laikosi mokslinio realizmo pozicijos: teoretiniai modeliai negali remtis empiriškai klaidingomis prielaidomis apie žmonių motyvaciją, kognityvinius procesus, ar socialinius reiškinius (ir t. t.) net jei tokios prielaidos naudingos prognozuojant socialinius reiškinius.
Analitiniai sociologai teoretinių modelių kūrimui plačiai naudoja agentais grįstą modeliavimą. Tai kompiuterinės simuliacijos, kurių metu autonomiški agentai sąveikauja pagal tam tikras iš anksto nustatytas taisyklės. Ši technika padeda suprasti, kaip įvairūs makrosocialiniai reiškiniai gali sekti iš daugelio pavienių socialinių sąveikų. Vienas pirmųjų tokios simuliacijos pavyzdžių buvo Thomo Schellingo segregacijos modelis.
James Coleman, Jon Elster, Robert K. Merton, Thomas Schelling ir Raymond Boudon yra laikomi klasikais analitinės sociologijos atstovų tarpe.
FIBA EuroBasket 2015 D grupė

D grupė yra viena iš keturių 2015 m. Europos krepšinio čempionato pirmojo etapo grupių. Šios grupės rungtynės vyko Latvijos miesto Rygos arenoje „Rygos arena“.
Šioje grupėje varžėsi Belgija, Čekija, Estija, Latvija, Lietuva ir Ukraina. Keturios geriausios komandos pateko į antrąjį etapą.
Iskander

Iskander (NATO klasifikacijoje – SS-26 Stone, rus. Искандер) – operatyvinis-taktinis raketų kompleksas gaminamas Rusijoje, skirtas paleisti trumpo nuotolio, vienapakopėms raketoms.
Raketa – kvazibalistinė (angl. quasiballistic missile). Viso skrydžio metu raketa valdoma aerodinaminiais ir dujų dinaminiais vairais. Raketa gaminama naudojant stealth technologiją: mažas atspindžio paviršius, nėra išsikišančių elementų, padengta specialiu sluoksniu sumažinančiu aptinkamumą. Didesnę laiko atkarpą raketa skrieja plokščia trajektorija atmosferoje, atlikdamos klaidinančius manevrus. Raketos nusitaikymas – mišrus. Pirmoje ir vidurinėje skrydžio fazėje raketa nutaikoma inerciškuoju būdu, baigiamajame – optiniu.
2008 m. lapkričio 5 d. Rusijos federacijos prezidentas Dmitrijus Medvedevas metinėje kalboje pažadėjo, kad Rusija dislokuos Kaliningrado srityje raketinį kompleksą Iskander. Tokiu būdu Rusija planuoja neutralizuoti netoli savo sienų esantį naują pozicinį amerikietiškos sistemos PRG (Priešraketinė gynyba) rajoną.
2013 m. gruodžio 15 d. vokiečių laikraštis „Bild“, remdamasis šaltiniais saugumo tarnyboje pranešė, kad Rusija Kaliningrado srityje prie sienos su Lietuva dislokavo artimojo nuotolio raketas Iskander-M.
William Faulkner

Biografija

Kilęs iš aristokratiškos šeimos Faulkner gimė vardu William Falkner (ne Faulkner) New Albany (Misisipės valtija). Pirmojo pasaulinio karo metu buvo įstojęs į Kanados aviaciją, tačiau paliaubos buvo paskelbtos anksčiau nei jis atvyko į frontą.

Kūryba

William Faulkner savo kūryboje sukūrė plačią Pietų valstijų gyvenimo epopėją. Atskiri romanai ir novelės – tos epopėjos dalys. Rašytojas duoda gilią visuomeninių santykių analizę, parodo Pietų aristokratiją, baltųjų vargšų ir negrų likimą, ateivius jankius su savo verteiviška dvasia, Pietų ir Šiaurės santykius, dabartį ir praeitį. Labai savitas, gilus ir daugialypis jo realizmas.
Sportinis sedanas

Sportinis sedanas yra sedano tipo automobilis, kuris suprojektuotas taip, kad atrodytų sportiškai bei būtų dinamiškesnis nei standartiniai sedanai. Automobiliai yra prabangesni ir komfortiškesni nei įprasti sportiniai automobiliai.
Paprastai tokie automobiliai turi mechanines pavarų dėžes bei yra varomi galiniais ratais.
„Sportinis sedanas“ yra labiau santykinis nei oficialus terminas.
Butlis

Istorija

Kaip Boltelai minimas 1086 m. „Paskutiniojo Teismo knygoje“. Iki XIX a. buvo mažas žvejų kaimas, XIX a. pr. čia kūrėsi turtingi Liverpulio gyventojai. Nuo amžiaus vidurio tapo svarbiu uostu. Per II pasaulinį karą Butlis subombarduotas. XX a. antroje pusėje pramoninė miesto reikšmė menko, labai išaugo nedarbas. XXI a. pr. Butlis buvo viena skurdžiausių Anglijos vietovių.
Pakryžė (Vilnius)

Aplinkinės gyvenvietės

Aleksandriškės – 2 kmTotorėnai – 2 kmVeriškės – 1 kmPakrauglė – 3 km