google/wiki40b huggingface dataset:
Lietuvos spaustuvininkų asociacija

Lietuvos spaustuvininkų asociacija (LISPA) – 1994 metais įkurta savarankiška, ne pelno siekianti organizacija, profesiniu ir bendros veiklos pagrindu jungianti pažangias ir inovatyvias įmones. Asociacija vienija spaustuves, mokslo institucijas ir progresyvias gamybines įmones. Šiuo metu asociacija vienija 21 narį.
Lietuvos spaustuvininkų asociacijos Tarybos Pirmininkas Artūras Karosas, UAB BALTO generalinis direktorius, žinomas ir kaip inovatyvios fotoknygų kūrimo sistemos Zoombook įkūrėjas A. Karosas yra penktasis LISPA Tarybos pirmininkas nuo asociacijos įkūrimo. Iki jo tarybai yra pirmininkavę: Gediminas Citukas, Stanislovas Jurkuvėnas, dvi kadencijas Saulius Jokužys, Saulius Mudėnas.
Kosichas

Kosichas (isp. Cocijo) arba Pitao Kosichas („didysis Kosichas“) – senovės sapotekų mitologijoje tai lietaus ir griaustinio dievas. Pasak mitų, nuo Pitao Kosicho priklauso žemės derlingumas, todėl jam aukotos žmonių aukos, ypač vaikų. Pitao Kosichas vaizduotas su šiurpia kauke ir akimis, nudirtomis storomis odos klostėmis, stačiakampe nosimi, plačiais nasrais, dideliais dantimis, dvišaku liežuviu.
Kosichą actekų mitologijoje atitinka Tlalokas.
Linkuvos valsčius

Linkuvos valsčius buvo šiaurės Lietuvoje. Centras – Linkuva.
Fiureris

Fiureris (vok. Führer) − vokiškas titulas, reiškiantis vadas, lyderis arba gidas. Šis titulas dažniausiai asocijuojamas su A. Hitleriu, kuris jį, kaip pavyzdį, paėmė iš Benito Musolinio titulo Dučė (it.: il Duce) bei iš Džordžo Riterio fon Šonererio (Georg Ritter von Schönerer), kurio pasekėjai į jį kreipdavosi fiureriu. 
Kalbant apie vadovavimą, dabartinėje Vokietijoje šis žodis dažnai stigmatizuojamas dėl jo asociacijos su Hitlerine Vokietija, nors žodžio reikšmė gidas tebėra nepakitusi. Kitose kalbose žodis dažniausiai vartojamas kaip epitetas apibūdinti A. Hitleriui. Be to, daugelyje kalbų žodis pripažįstamas kaip skolinys.
Šis žodis taip pat buvo naudojamas dalyje karinių laipsnių pavadinimų (pvz., šturmbanfiureris, grupenfiureris ir kiti). Nacistinėje Vokietijoje fiureriu buvo vadinamas A. Hitleris, kuriam šis titulas atiteko 1934 m. rugpjūčio 2 d. po Hindenburgo mirties; remiantis naujuoju įstatymu, kuris sujungė prezidento ir kanclerio pareigas į fiurerio ir reichskanclerio bei suteikė Hitleriui vienvaldystę Vokietijoje. „Fiurerio principą“ (Führerprinzip) labai propagavo nacių partija, kurios vienas iš žinomiausių šūkių buvo: „Viena tauta, viena valstybė, vienas vadas“ (Ein Volk, ein Reich, ein Führer).
Maždaug iki 1955 m. VDR fiureriu buvo tituluojamas ir J. Stalinas.
Vidurinis nervas

Vidurinis nervas (lot. nervus medianus) – mišrus petinio rezginio nervas.

Kelias

Jis prasideda dviem šakelėmis nuo medialinio ir lateralinio pluoštų. Žaste eina greta su žastine arterija. Alkūnės duobėje jis yra tarp dvigalvio žasto raumens ir apvaliojo nugręžiamojo raumens, pridengtas dvigalvio žasto raumens aponeurozės. Šios duobės apačioje nervas palenda po paviršiniu pirštų lenkiamuoju raumeniu ir toliau leidžiasi dilbio vidurine vaga. Priėjęs riešą, vidurinis nervas įlenda į riešo kanalą. Patekęs į delną skyla į galines šakas.

Inervacija

Žaste vidurinis nervas nesišakoja. Alkūnės duobėje atsiskyrusios sąnarinės šakutės keliauja į alkūnės sąnarį. Dilbio srityje atsišakojęs priekinis tarpkaulinis nervas (lot. n. interosseus anterior) inervuoja dilbio priekinės grupės giliuosius raumenis (išskyrus gilųjį pirštų lenkiamąjį raumenį). Dar dilbyje atskyla plonos raumeninės šakutės į dilbio priekinės pusės paviršinio sluoksnio raumenis (išskyrus lenkiamąjį riešo alkūnės raumenį), o apačioje prasideda plona delninė šaka, kuri inervuoja nykščio pakylos ir delno vidurinės dalies odą. Delno galinės šakos inervuoja I, II, III, IV pirštų šoninės pusės viso delninio ir iš dalies nugarinio paviršiaus odą.
Vandenvardis

Vandenvardis arba hidronimas (jų visuma – hidronimija) – tikrinis bet kokio vandens telkinio (upės, ežero, jūros, tvenkinio, įlankos, brastos, upokšnio, griovio, pelkės ir kt.) pavadinimas. Siaurąja prasme vandenvardžiais vadinami tik upių ir ežerų vardai. Mokslas, nagrinėjantis vandenvardžius, vadinamas hidronimika (toponimikos atšaka).
Vandenvardžiai keičiasi labai lėtai, keičiantis tautoms ir valstybėms senieji vandens telkinių pavadinimai išlieka (pvz., skitiški vandenvardžiai Europoje, indėniški Amerikoje). Juose išlikę daug archajiškų leksikos, žodžių darybos elementų, nebevartojamų gyvojoje kalboje, išnykusių kalbų žodžių. Todėl vandenvardžiai yra labai svarbūs tyrinėjant senovės istoriją, tautų etnogenezę, migraciją, kalbas ir tarmes.

Lietuvos vandenvardžiai

Lietuvos vandenvardžiai ištirti darybos, kilmės ir semantikos aspektais. Būdingiausia daryba – priesaginė (52 %), taip pat yra priesaginių (~16 %), genityvinių (~11 %), substantyvinių (~8 %), galūninių vedinių (~8 %).
Pagal kilmę Lietuvos vandenvardžiai skirstomi į baltiškos kilmės ir svetimos kilmės. Lietuvoje yra išlikę seniausių indoeuropietiškų vandenvardžių (palyginti su likusia Europa, čia jų koncentracija didesnė), susidariusių II tūkst. pr. m. e. Kiti baltiški vietovardžiai išlikę nuo jau išnykusių baltų genčių: kuršių (Rąžė, Lūkstas, Barkalė), sėlių (Čedasas, Zarasas, Čiaunas, Čičirys), žiemgalių (Vegerė, Dublis, Svėtimai), jotvingių (Gailintas, Kirsna, Stabingis). Visgi, daugiausia yra lietuviškos kilmės vandenvardžių. Iš nebaltiškos kilmės hidronimų vyrauja finougriški (jų žinoma ~30; Jara, Robata, Lambis), slaviški (~50; Asėkas, Jazas, Oporas), germaniški (labai nedaug; Ciekė, Blėkis, Drankinė).
Semantiškai 91 % Lietuvos vandenvardžių yra motyvuoti (turi reikšmę): fiziografiniai (~21 %; Ringuva, Gilutis, Ilgis), fauniniai (~9 %; Žuvintas, Ešerinis, Lynežeris), apibūdinantys vandens fizinę būseną (~ 6 %; Dumblis, Skaistis, Šaltuona), floriniai (~5 %; Beržė, Smilga), deminutyviniai (~4,5 %), vandens spalvos (~4 %; Juodupė, Baltis) ir kt.
Lietuvos vandenvadžius tyrinėjo Kazimieras Būga, Bronys Savukynas, Pranas Skardžius, Aleksandras Vanagas, Janis Endzelynas, Vladimiras Toporovas, Olegas Trubačiovas, Ernstas Frenkelis, Hansas Krajė, Volfgangas Šmidas, Janas Otrembskis.
Fizinis lavinimas

Fizinis lavinimas arba ugdymas – fizinių ypatybių, judėjimo įgūdžių ir kompleksinių gebėjimų lavinimas. Proceso galutinis tikslas yra išmokyti žmogų pritaikyti judėjimo įgūdžius įvairiomis sąlygomis.

Fizinio ugdymo formos

Pagrindinė fizinio ugdymo forma yra kūno kultūros pamoka. Kitos populiarios ugdymo formos: treniruotė, rytinė mankšta, gydomoji mankšta, higieninė mankšta, varžybos, turistinis žygis, ekskursija, išvyka, krosas, žaidimas.
Mažasis pušinis straubliukas

Aprašymas

Kūnas rudas ar rudai raudonas. Antsparniai ir priešnugarėlė apaugusi šviesiais plaukeliais, sudarančiais plėmus.
Aptinkamas spygliuočių miškuose, kiek retesnis nei didysis pušinis straubliukas (Hylobius abietis). Lervos vystosi po spygliuočių medžių (dažniausiai pušų) žieve. Kenkėjas.
Antanas Varnelis

Antanas Varnelis (1971 m. Dadotkuose, Telšių rajone – 1994 m. rugsėjo 28 d.) – Lietuvos serijinis žudikas, 1992 m. liepos – gruodžio mėnesiais nužudęs 6 žmones, dar 3 bandęs nužudyti. Už šiuos nusikaltimus buvo nuteistas mirties bausme sušaudant.

Biografija

Gimė daugiavaikėje šeimoje, turėjo tris brolius ir tris seseris. Iš tėvų atėmus tėvystės teises, dar kūdikystėje A. Varnelis pateko į Jurbarko rajone įsikūrusius Viešvilės vaikų namus, kuriuose ir užaugo. Mokyklą lankė Gelgaudiškyje, Šakių rajone.
Sulaukęs 16 metų amžiaus, dėl polinkio vogti, buvo du kartus tiriamas Žiegždrių psichiatrinėje ligoninėje (Kauno rajone). Jam buvo nustatyta įgimta silpnaprotystė ir lengvas protinis atslikimas su asmenybės psichopatizacija. Nepaisant to, buvo pripažintas pakaltinamu.
Iki 1992 m. buvo du kartus teistas už vagystes, kalėjęs. 1992 m. sausio 14 d. už gerą elgesį anksčiau laiko paleistas į laisvę. Per tų pačių metų liepos – gruodžio mėnesius Šakių, Jurbarko, Kelmės, Šiaulių ir Raseinių rajonuose keliaudamas pėsčiomis nužudė 6 ir sunkiai sužalojo 3 vienkiemiuose gyvenusius senyvo amžiaus žmones bei juos apiplėšė. Gruodžio mėnesį jis buvo sulaikytas Kauno rajone, Muniškių kaime. Vietos gyventojai, pažinę A. Varnelį iš tatuiruočių, patys jį sulaikė.
Teismas skyrė A. Varneliui pakartotinę psichiatrinę ekspertizę. Utenos psichiatrinės ligoninės ekspertai taip pat pripažino A. Varnelį pakaltinamu.
Teismo sprendimu buvo nuteistas mirties bausme sušaudant. Nuosprendis įvykdytas 1994 m. rugsėjo 28 d. Jis tapo penktuoju iš septynių asmenų, kuriam po Nepriklausomybės atkūrimo Lietuvoje buvo įvykdyta mirties bausmė.
Dimitaras Petkovas

Karjera

Nuo 2019 m. birželio atstovauja FK Atlantas. Debiutavo rungtynėse prieš FK Sūduva.
Martelas

Martelas (angl. martello, martello tower) – pavienis apvalaus skerspjūvio akmeninis gynybinis bokštas įtvirtinimas, kurių daug buvo pastatyta XIX a. pirmoje pusėje Britų imperijos valdų pakrantėse.

Istorija

1794 m. vasario 7 d. du britų karo laivai HMS „Fortitude“ (74 patrankos) ir HMS „Juno“ (32 patrankos) nesėkmingai atakavo mažą genujiečių bokštą Korsikos Mortelos kyšulyje (Mortella). Bokšte įsitvirtinusi įgula žymiai gausesnių priešų pajėgų neprileido prie žemiau buvusio Sen Florano (Saint Florent) miesto. Bokštas buvo paimtas po dviejų dienų intensyvių kautynių, kurias surengė sausumon išlaipintos pajėgos, kurioms vadovavo generolas leitenantas Džonas Muras (John Moore). Britams padėjo tai, kad dvi 18 svarų bokšto patrankos šaudė į jūros pusę, o tik viena 6 svarų patranka galėjo šaudyti į sausumos pusę.
Bokštas buvo genujiečių gynybos sistemos dalis. Bokšto architektas buvo Giovan Giacomo Paleari Fratino, bokštas buvo pastatytas 1565 m. Nuo XV a. korsikiečiai tokius bokštus statė strateginiuose salos pakrantės taškuose, kur jie turėjo saugoti pakrantės kaimus ir laivybą nuo Šiaurės Afrikos piratų. Korsikiečių bokštai buvo dviaukščiai, 12-15 m aukščio, su vieninteliu įėjimu 5 m aukštyje, kurį pasiekti būdavo galima tik kopėčiomis, kurias po to įgula įsitraukdavo. Vietiniai kaimiečiai mokėdavo bokštų sargybiniams (torregiani), kurie signalizuodavo apie artėjančius nelauktus laivus ant bokšto stogo uždegdami ugnį. Ugnis bokšte buvo signalas apie grėsmę vietinėms savigynos pajėgoms. Nors piratų grėsmė palaipsniui nyko, genujiečiai pastatė naują bokštų kartą. Šie bokštai turėjo apsaugoti nuo užsienio kariuomenių įsiveržimo.
Mortelos bokšto fortifikacinės galimybės padarė tokį įspūdį britų kariuomenės vadovybei, kad buvo nutarta visų britų valdų (tiek metropolijoje, tiek kolonijose) pakrantėse statyti tokius įtvirtinimus, kad apsisaugoti nuo galimo Napoleono kariuomenės įsiveržimo.
Justė Arlauskaitė

Biografija

Justė Arlauskaitė-Jazzu pradėjo dainuoti džiazą nuo 14 metų. Kaip solistė ji pasirodydavo su grupėmis ir įvairiais džiazo projektais Lietuvoje ir užsienyje. 15-kos ji tapo Lietuvos elektroninės grupės „Pieno lazeriai“ (dar žinomos kaip „Milky lasers“) vokaliste. Baigusi muzikos mokyklą ir Juozo Tallat-Kelpšos konservatoriją ji persikėlė į Londoną studijuoti dainavimo Thames Valley universitete. 2005 m. Jazzu sutiko prodiuserį Leoną Somovą ir įsitraukė į elektroninę muziką. Dabar Jazzu dirba ties savo soliniu albumu su garsia švedų muzikos agentūra „Mr. Radar“.

TV veikla

Nuo 2015 m. yra laidos X Faktorius (3 - 6 sezono) viena iš teisėjų.
2017 m. nacionalinės atrankų laidose į Euroviziją, ji buvo viena iš komisijos narių dvejose iš dešimties laidų.
Deltuvos pagrindinė mokykla

Istorija

1957–2001 m. buvo vidurinė mokykla.
Tindirindis

Tarptautinis animacinių filmų festivalis „Tindirindis“ (angl. International Animated Film Festival „Tindirindis“) – nuo 2003 m. Lietuvoje vykstantis nekomercinių animacinių filmų festivalis. Jo misija – kuo plačiau pristatyti pasaulinės animacijos spektrą: įvairių stilių, mokyklų atstovų darbus, parodyti animaciją, kuri skatina kūrybiškumą. Festivalis išplėtęs bendradarbiavimą su įvairiomis užsienio šalių animacijos ir kino mokyklomis. Jo programa pristato garsių pasaulio režisierių, debiutantų, studentų kūrinius, nemaža jų dalis pelnę įvairių tarptautinių festivalių nominacijas bei prizus.
Festivalio būstinė – Vilniuje, generalinis direktorius – Valentas Aškinis.

Prizai

Įvairaus žanro ir skirtingų šalių kūrėjų geriausi animaciniai filmai varžosi dėl Lietuviškojo bei Tarptautinio pagrindinių prizų, Geriausio debiuto, Geriausio studentų filmo bei kitų apdovanojimų. Festivalyje gausi animacijos konkursinių ir retrospektyvinių programų įvairovė, tarp kurių – „Vaikų sukurti filmai“, „Jaunimas jaunimui“, „Žaidimai suaugusiems“, „Meilės skonis“, „Siaubai ir sapnai“ ir kt.
„Tindirindžio“ žiuri komisija išrenka „Kiečiausius riešutėlius“. Geriausi animaciniai filmai apdovanojami stiklo riešuto prizu, kuris simbolizuoja skaidrią menininkų sielą, kalba apie glūdinčią paslaptį kiekvieno jų viduje. Tradiciškai teikiamas ir „Anoba“ prizas, skirtas paskatinti Šiaurės ir Baltijos šalių regiono animacinių filmų kūrėjus ir atkreipti į juos dėmesį tarptautiniuose renginiuose.
Pievėnai

Žymūs žmonės

Pievėnuose gimė skulptorius Bronius Pundzius (1907–1959), čia baigė trimetę pradžios mokyklą.
Čia gimė ir komunistų veikėjas Juozas Garelis (1900–1940).
Dienovidis (Vilnius)

Dienovidis – iliustruotas savaitinis laikraštis, ėjęs nuo 1990 m. spalio 19 d. iki 2003 m. Vilniuje.

Istorija

Nuo 1992 m. iki 1994 m. vidurio vadinosi „Naujasis dienovidis“. Leido UAB „Naujasis dienovidis“, rėmė Lietuvos katalikų mokslo akademija, Lietuvos kultūros paveldo mokslinis centras. Tiražas 1990 m. – 20 000 egz., 1997 m. – 4700 egz.
Rašė meno, kultūros teorijos ir praktikos, kultūros paminklų paveldo ir kitais klausimais.
Redaktorė Aldona Žemaitytė-Petrauskienė.
Troškūnai (kaimas)

Istorija

Sovietmečiu buvo tarybinio ūkio centras, veikė parduotuvė, kultūros namai (nuo 1959 m.), vaikų darželis (nuo 1957 m.).
Tarptautinė stalo teniso federacija

Tarptautinė stalo teniso federacija arba ITTF (angl. International Table Tennis Federation) – pagrindinė pasaulio stalo tenisą prižiūrinti organizacija, kuri rengia pasaulio čempionatus ir atstovauja stalo teniso interesus olimpinėse žaidynėse. Sąjungos būstinė yra įsikūrusi Lozanoje, Šveicarijoje.

Istorija

1926 m. atstovai iš Austrijos, Anglijos, Čekoslovakijos, Danijos, Indijos, Švedijos, Vengrijos, Velso ir Vokietijos įkūrė tarptautinę stalo teniso federaciją.
1926 m. sausį Berlyne įvyko pirmasis tarptautinis turnyras, o tų pačių metų gruodį Londone vykdytas pirmasis pasaulio stalo teniso čempionatas.
2017 m. ITTF priklausė 226 nacionalinės federacijos.
Rahačovas

Istorija

Rahačovas rašytiniuose šaltiniuose minimas XII a. Miesto statusą įgijo 1772 m.
Lanovičių Dužė

Istorija

Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. 1975-1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.
Augustinas Mačionis

Pedagoginė veikla

1930 m. pradėjo dirbti mokytoju Vilniaus Vytauto Didžiojo gimnazijoje. Po šešerių metų, 1936 m., jam suteikta vidurinių mokyklų mokytojo kvalifikacija. Šiais metais ėmė vadovauti Švenčionių Lietuvių gimnazijai. Po metų ši gimnazija buvo uždaryta, o Mačionis pedagoginį darbą tęsė Vytauto Didžiojo gimnazijoje. Dėstė gamtos mokslų disciplinas: biologiją, fiziką, chemiją, kosmografiją ir matematiką.
Kai 1940 m. buvo atkurtas Lietuvos valstybinis universitetas, profesorius Tadas Ivanauskas, Mačionį pakvietė dirbti Zoologijos katedroje jaunesniuoju asistentu. 1942 m. buvo perkeltas į Geologijos katedrą. 1943 m. vokiečių okupacinei valdžiai uždarius universitetą perėjo dirbti į Lietuvos geologinę tarnybą. 1944 m. rudenį, kai vėl ėmė veikti Vilniaus universitetas grįžo dirbti į Stuburinių zoologijos katedrą vyresniuoju dėstytoju. Dėstė bendrosios zoologijos, lyginamosios anatomijos ir darvinizmo kursus. Tuo pat metu 1945–1948 m. dėstė ir tuometiniame Vilniaus valstybiniame pedagoginiame institute. Vėliau dėstė ir zoogeografiją, ichtiologiją ir stuburinių zoologiją.
1977–1979 m. vadovavo Gamtos mokslų fakulteto Zoologijos katedrai. Nuo 1980 m. buvo šios katedros vyriausiasis dėstytojas, docentas.
1979 m. Augustinui Mačioniui suteiktas Lietuvos nusipelniusio dėstytojo vardas.

Mokslinė veikla

Vykdė Kuršių marių ichtiologinius-hidrobiologinius, vėliau ir Daugų, Trakų, Vievio, Žeimenos baseino ir kitų ežerų ichtiologinius tyrimus. Tyrė ungurių populiacijas, jų augimą, lytinį brendimą, migraciją. Jo dėka buvo atkurta ungurių introdukcijos Lietuvoje istorija. Buvo stumbrų populiacijos atkūrimo Lietuvoje iniciatorius, tyrė jų kilmę, ekologiją, veisimo perspektyvas. Taip pat tyrė varliagyvių, roplių, ypač balinio vėžlio ir lygiažvynio žalčio, paplitimą.
Buvo Mažosios lietuviškosios tarybinės enciklopedijos Geografijos skyriaus, Tarybų Lietuvos enciklopedijos, Lietuviškosios tarybinės enciklopedijos mokslinis konsultantas. Yra parengęs šiems leidiniams apie 160 straipsnelių zoologijos, paleontologijos, zoogeografijos temomis.
Krumpliaratis

Krumpliaratis – pavaros elementas, skirtas sukimosi judesiui perduoti kitam krumpliaračiui. Krumpliaratis skiriasi nuo skriemulio tuo, kad judesys perduodamas naudojantis kinematiniu sukabinimu tarp paviršiaus įdubimų ir iškilimų, todėl judesys perduodamas be kinematinio slydimo.
Kapap

Kapap (hebr. קפ"פ kitaip Krav Panim El Panim "Kova veidas prieš veidą") - tai Izraelyje sukurta kovinė sistema naudojama Izraelio armijoje, policijoje ir apsaugos tarnybose. Kapap sukurta 1940 metais specialių tarnybų leitenanto Chaimo Peero. Iki 2001 metų apie kapap už Izraelio ribų nieko nebuvo žinoma, tačiau vėliau šį kovinį meną išgarsino Izraelio karininkai, mokinę savigynos JAV policininkus ir karininkus.
Stephen Darby

Tarptautinė karjera

Darby žaidė 2007 m. gegužę UEFA Europos U-19 čempionato kvalifikacinėse varžybose kartu su Jack Hobbs, Craig Lindfield ir Adam Hammill.
Aženas

Istorija

Romėnų laikais miestas buvo vadinamas Aginnum. XIII a. tapo vyskupijos centru. Prancūzijai priklauso nuo 1453 m.
Docentas

Docentas (lot. docens – kuris moko) – aukštosios mokyklos dėstytojo, turinčio mokslo laipsnį, pedagoginis vardas.
Lietuvoje docento vardą suteikia aukštosios mokyklos senatas mokslininkams arba pripažintiems menininkams, visą kadenciją (5 m.) ėjusiems docento pareigas. Reikalaujama, kad per kadenciją būtų paskelbtas bent vienas mokslinis straipsnis leidinyje, įtrauktame į tarptautinių mokslo leidinių sąrašą. Taip pat turi būti parengta mokslinė monografija ar vadovėlis aukštajai mokyklai arba keletas metodologinių priemonių.

Šaltiniai

Docentas. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. V (Dis-Fatva). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2004, 44 psl.
Žažumbrio ąžuolas

Žažumbrio ąžuolas – Anykščių rajono savivaldybės saugomas botaninis gamtos paveldo objektas, esantis Žažumbrio kaime, į šiaurę nuo kelio  1207  Anykščiai–Burbiškis–Rubikiai , turintis išskirtinę dendrologinę ir estetinę vertę.

Aprašymas

Ąžuolas auga Anykščių regioniniame parke, atokiau nuo kitų medžių prie Aukštaitijos siaurojo geležinkelio sankasos. Jam yra daugiau kaip 200 metų, vienkamienio medžio aukštis 24 metrai, kamieno apimtis 5,37 m.  Ąžuolas ir prie jo įrengta poilsiavietė populiari tarp keliautojų, atvykstančių siauruoju geležinkeliu. Prie ąžuolo vyksta teatralizuoti „plėšikų užpuolimai“. Tai anykštėnų sugalvota atrakcija turistams ir siauruko keleiviams. Atvykėliai čia gėrisi ne tik senuoju ąžuolu, bet ir vaizdingais Anykštos hidrografinio draustinio peizažais, Anykštos upelio skardžiais.
Current Archaeology

Current Archaeology (liet. Šiuolaikinė archeologija) – didžiausias Didžiosios Britanijos archeologijos iliustruotas žurnalas, leidžiamas anglų kalba Current Publishing leidykloje nuo 1967 m. Londone 6 kartus per metus, nuo 2007 m. – kas mėnesį, turintis apie 17 000 prenumeratorių.

Žurnalas

Steigėjas Endriu Selkirkas (Andrew Selkirk). Redaktoriai E. ir V. Selkirkai  . Žurnalas skelbia įvairių laikotarpių bei regionų svarbiausių archeologinių ir etnokultūrinių tyrimų medžiagą. Populiarina archeologiją, elektroninėje duomenų bazėje (Time Line) pateikia chronologiškai suklasifikuotų kasinėjimų aprašus ir nuotraukas.
Žurnale aprašomi visi britų archeologijos laikotarpiai – nuo priešistorės iki naujausiųjų laikų. Žurnalo redakcijoje išleidžiamas kasmetinis Archeologijos žinynas, nušviečiantis šios srities ekspedicijų, kasinėjimų, draugijų, profesionalių organizacijų, švietimo reikalus. Žurnalas skiriamas plačiam entuziastų ratui – nuo archeologijos mėgėjų iki akademikų ir praktikuojančių profesionalų, populiarus tarp studentų. Taip pat nuo 2003 m. leidžiamas dukterinis žurnalas Current World Archaeology (Šiuolaikinė pasaulio archeologija), aprašantis archeologiją už Didžiosios Britanijos ribų.
Nuo 2009 m. Current Archaeology žurnalas teikia kasmetinius archeologijos apdovanojimus, skiriamus labiausiai pasižymėjusiems srities specialistams ir renginiams: Metų archeologui, projektui, atradimui, knygai. Apdovanojimų šiose kategorijose skyrimą iš dalies lemia ir skaitytojų bei visuomenės balsai. Taip pat žurnalo iniciatyva kiekvienais metais organizuojama mokslinė konferencija „Šiuolaikinės archeologijos gyvenimas“. Joje aptariami pastarojo laikotarpio žymiausi archeologijos įvykiai, atradimai, skaitomos paskaitos, dalyvaujant žymiausiems mokslininkams bei žurnalo autoriams. 2010 m. konferencijoje nagrinėta viena iš temų – „Romėnai ir barbarai“  .
Algimantas Povilas Tauras

Biografija

1954–1957 m. karinę tarnybą atliko Ašchabade. 1968 m. baigė Kauno politechnikos instituto Radijo elektronikos fakultetą, radiotechnikas.
1960–1977 m. profesinių technikos mokyklų gamybinio mokymo meistras, direktoriaus pavaduotojas. 1978–1992 m. Kauno taikomosios dailės mokyklos direktorius.
1960–1990 m. Lietuvos komunistų partijos, vėliau Lietuvos demokratinės darbo partijos narys. 1992–1996 m. Seimo narys. Žmona Elena, sūnus Rimantas, dukra Jolita.
Algė

Algė – moteriškas lietuviškas vardas, trumpinys iš Algimantė, Algirdė, Algvilė.
Vyriški vardų variantai: Algis
Vardadieniai: vasario 9
Antalamėstė

Aplinkinės gyvenvietės

Saldutiškis – 1 km
Turovas

Istorija

Turovas buvo slavų genties dregovičių politinis ir kultūrinis centras. Metraščiuose jis minimas nuo 980 m., kur rašoma, kad miestą įkūręs kunigaikštis Turas. 1005 m. čia įkurta Turovo vyskupija ir išleista Turovo Evangelija – vienas seniausių slavų raštijos paminklų. Turovas buvo Turovo-Pinsko kunigaikštystės, pavaldžios Kijevo Rusiai, sostine. Miestas palaipsniui tapo svarbiu ekonominiu ir kultūriniu regiono centru. XII a. čia gyveno vyskupas Kirilas Turovietis, pagarsėjęs savo literatūrine veikla. XII a. Turovo kunigaikštysėje veikė 2 vienuolynai ir 85 cerkvės.
1230 m. Turovą nuniokojo žemės drebėjimas, o 1246 m. – mongolų-totorių antpuolis. XIV a. Turovas tapo LDK dalimi. Nuo 1430 m. buvo asmeninė Švitrigailos valda, o XV a. pab. – Mykolo Glinskio. 1520 m. miestą užpuolė totoriai, o vėliau Turovas tapo Konstantino Ostrogiškio valda. Ostrogiškiai miestą valdė visą amžių, tačiau vėliau jį nupirko Sapiegos. 1648 m. Turovą užkariavo Bogdano Chmelnickio armija. Dėl nuolatinių karų miestas labai sunyko, 1648 m. jame tebuvo 401 namų valda.
Po ATR padalinimo Turovas tapo Minsko gubernijos dalimi ir beveik visą XIX a. buvo provincijos miestu, nepaisant, kad iš jo buvo likęs mažas miestelis. 1940 m. buvo rajono centru Polesės srityje. 1962 m. neteko miesto statuso ir prijungtas prie Žytkavičų rajono. 2004 m. Turovui grąžintas miesto statusas.