google/wiki40b huggingface dataset:
Rita Baltušytė

Biografija

Pavardė gimimo metu – Rita Juzėnaitė. Tėvas – rašytojas Juozas Baltušis. Tėvams išsiskyrus, jos vardas ir pavardė pakeisti į Margaritą Baltušytę, vėliau – Rita Baltušytė. 1960 m. baigė Vilniaus universitetą, įgijo žurnalistės specialybę.
Nuo 1959 m. dirbo Lietuvos radijuje, nuo 1962 m. dienraščio „Sovetskaja Litva“ literatūrinė darbuotoja, 1966–1971 m. telegramų agentūros ELTA budinčioji redaktorė, rajoninės spaudos skyriaus redaktorė, 1971–1979 m. žurnalo „Jaunimo gretos“ skyriaus redaktorė. 
1981 m. išvyko į Australiją. 1985–1986 m. ir 2000–2001 m. savaitraščio „Mūsų pastogė“ redaktorė. 1986–1993 m. radijo stoties „Amerikos balsas“ lietuvių skyriaus laidų rengėja. Nuo 1994 m. laikraščio „Lietuvos rytas“ korespondentė Australijoje.

Kūryba

Sukūrė apybraižų, humoreskų, reportažų, 1997 m. parengė knygą apie dukterį „Akvilė. Paveikslai, laiškai, atsiminimai“; 2010 m. sudarė knygą „Baltušis iš arti. Laiškai ir kt“.
Osumi pusiasalis

Osumi pusiasalis (jap. 大隅半島 = Ōsumi Hantō) yra Kiūšiū salos pusiasalis, kuriame yra piečiausias salos taškas Sata kyšulys. Rytuose yra Ramusis vandenynas, o vakaruose Kagošimos įlanka, už kurios yra Sacuma pusiasalis. Politiniu požiūriu pusiasalis priklauso Kagošimos prefektūrai.
Nuo 1914 m. išsiveržimo Sakuradžimos sala lavos tiltu sujungta su pusiasaliu.
Sodėnai (Molėtai)

Istorija

1645 metais Isodėnų kaimas (Siolo Isodance) priklausė Videniškių dvarui. Videniškių krikšto metrikų knygoje Nr. 3 1689 m. kaimas taip užrašytas: Isz Sodenu (p. 39v).
Eidsvold IF

Istorija

Klubas įkurtas 1903 m. 2015 m. dalyvavo ketvirtojo diviziono kovose.

Pasiekimai

1905 m. dalyvavo futbolo taurės turnyre.
Pagilupys

Istorija

XX a. pr. Pagilupys buvo okolica Ramygalos valsčiuje. Buvo Gineikių, Mackevičių, Miknevičių, Savičianskių valdos.
Santarvė (Londonas)

Istorija

Leido lietuvių „Santarvės“ organizacija. Išėjo 42 numeriai.
Redaktorius Fabijonas Neveravičius.
Antežeriai (Kėdainiai)

Istorija

XX a. pr. buvo kaimas ir dvaras Krakių valsčiuje.

Aplinkinės gyvenvietės

Girlaukis - 2 km
Paskerdūmys - 1 km
Skirgailinė - 2 km
Vytautinė - 1,5 km
Pašušvys - 0,5 km
Italijos regionai

Italijos regionai yra didžiausi administraciniai suskirstymai šalyje. Kiekvienas regionas turi išrinktą tarybą ir vykdantį komitetą (Giunta Regionale), kuram vadovauja regioninis prezidentas. Komitetai yra renkami kiekvieno regiono gyventojų, išskyrus Aostos slėnį ir Trentiną-Alto Adidžę, kuriuose komitetus išrenka tarybos.

Regionų statusai

Kiekvienas regionas turi tam tikrą statusą numatytą šalies konstitucijoje. 15 regionų turi įprastą statusą, 5 - specialų.

Įprasto statuso regionai

Įprasto statuso regionai buvo apibrėžti 1970 m. Šie regionai turi administracines ir įstatymų leidybos teises. Tačiau jų finansinės galios yra mažos - šie regionai sau panaudoti gali tik iki 20 % surinktų mokesčių.
Stanislovas Kaulavičius

Stanislovas Kaulavičius (g. 1954 m. rugsėjo 15 d. Anykščių rajone) – pedagogas, Zarasų rajono visuomenės veikėjas.

Biografija

1972 m. baigė Anykščių Antano Vienuolio vidurinę mokyklą. 1972–1976 m. studijavo matematiką Vilniaus valstybiniame pedagoginiame institute.
Nuo 1976 m. Zarasų vakarinės (pamaininės) vidurinės mokyklos metodininkas, Lupenkos aštuonmetės mokyklos mokytojas, Zarasų rajono liaudies švietimo skyriaus mokyklų inspektorius. Nuo 1984 m. rugsėjo mėn. iki 1991 m. spalio mėn. Zarasų 2-osios vidurinės mokyklos direktorius. Nuo 1991 m. Zarasų rajono savivaldybės administracijos Švietimo skyriaus vedėjas.
Evaldas Vyčinas

Biografija

1977 m. Evaldas Vyčinas baigė Lietuvos konservatoriją, alto klase (pas Petrą Radzevičių ir Jurgį Fledžinską), 1979 m. – Maskvos konservatorijos aspirantūrą (alto klasę). Nuo 1980 m. pradėjo dėstyti Lietuvos muzikos ir teatro akademijoje, 2011 m. tapo docentu.
2002 m. apdovanotas (su žmona) Jono Basanavičiaus premija.

Mokslinė veikla

Svarbiausia Evaldo Vyčino tyrimų kryptis – etnoinstrumentologija. Jis paskelbė mokslinių straipsnių, buvo knygos Pasaulio muzikos instrumentai (1999 m.) specialusis redaktorius. Sudarė ir parengė muzikinio folkloro kompaktinių plokštelių ir skaitmeninių vaizdo diskų. Dalyvavo moksliniuose projektuose, tarp jų – mokslinių tyrimų projekte Folkloro archyvai ateičiai: skaitmeninimas, kaupimas, sisteminimas (2007–2009 m.).

Muzikinė veikla

Evaldas Vyčinas dalyvavo Vilniaus naujosios muzikos ansamblyje (vadovas Šarūnas Nakas), su juo gastroliavo po užsienį. Folkloro ansamblių Jievaras (1980–2004 m.) ir Visi (nuo 1980 m.) vadovas.
Rekonstravo ir „sugrąžino“ į sceną daugelį senųjų muzikos instrumentų – kankles, dūdmaišį, ratukinę lyrą ir kt.
Pirmasis pradėjo propaguoti XIX a. tautosakos rinkėjų Antano ir Jono Juškų užrašytas dainas, pats sau pritardamas kanklėmis. Tokia jų interpretacija tapo etalonine.
Evaldo Vyčino dainavimas – savotiška meditacija, jis užburia klausytoją, dažnai net nesuprantantį lietuvių kalbos. Jo kanklių aranžuotės prigijo ir kitų XIX a. rinkinių (Liudviko Rėzos, Christiano Bartscho) dainoms, kurias Evaldas Vyčinas atlieka įvairiai: solo, su žmona Daiva Vyčiniene, bei jo vadovaujamu folkloro ansambliu „VISI“.
Kanados politinė sistema

Kanada yra federacinė parlamentinė konstitucinė monarchija. Valstybės vadovas – Didžiosios Britanijos karalius arba karalienė (šiuo metu Elžbieta II-oji). Jam atstovauja penkeriems metams ministro pirmininko skiriamas generalgubernatorius (dab. Žiuli Pajet). Parlamentą sudaro Senatas ir Bendruomenių Rūmai. Senatą sudaro 105 nariai, kuriuos skiria generalgubernatorius. Bendruomenių Rūmus sudaro 338 nariai, jie renkami tiesioginiais rinkimais 4 metams. 
Vykdomoji valdžia priklauso Ministrų kabinetui, kurie skiria generalgubernatorius ministro pirmininko siūlymu. Ministrų kabinetui vadovauja ministras pirmininkas (dab. Džastinas Triudo). Ministras pirmininkas patvirtinamas generalgubernatoriaus, remiantis Parlamente daugumą turinčios partijos ar koalicijos siūlymu.
Kiekviena provincija turi vienų rūmų įstatymų leidybos susirinkimą, kurio narius penkeriems metams renka provincijos gyventojai. Provincijose Didžiosios Britanijos karaliui atstovauja  gubernatorius leitenantas, vyriausybės teikimu skiriamas generalgubernatoriaus. 
Teismų sistemą sudaro Aukščiausiasis Teismas, Federacinis teismas, Federacinis apeliacinis teismas, provincijų teismai.
Jurgis Chodkevičius (1570)

Biografija

Gimė Trakų kašteliono Jurgio Chodkevičiaus ir Sofijos Olelkaitytės-Sluckos Chodkevičienės šeimoje. 
Išauklėtas stačiatikiu, vėliau, tikriausiai, mokydamasis jėzuitų kolegijoje tapo karštu kataliku.

Šeima

Apie 1594 m. vedė kunigaikštytę Sofija Radvilaitę, Naugarduko vaivados Mikalojaus Radvilos dukterį. Santuokos garbei jėzuitų kunigas Jonas Bobola parašė eilėraštį: „Jurgio Chodkevičiaus, Žemaičių seniūno vestuvėms“. Susilaukė sūnaus Mikalojaus, kuris mirė būdamas kūdikis.

Valstybės tarnyba

LDK rūmininkas, 1588 m. kovo 31 d. paskirtas LDK raikytoju, 1590 m. vasario 12 d. – Žemaičių seniūnu, 1594 m. – Lietuvos vyriausiojo tribunolo maršalka.
Spalio 15

Vardadieniai

Domantė – Gailiminas – Teresė
Melėnų piliakalnis

Piliakalnis

Piliakalnis yra 310 m į šiaurės vakarus nuo Drakicko kalno. Jis įrengtas atskiroje kalvoje, juosiamoje žemesnių pievų. Aikštelė ovali, pailga šiaurės vakarų – pietryčių kryptimi, 25x17 m dydžio. Šiauriniame šlaite, 1,5 m žemiau yra natūrali 35 m pločio terasa, pietvakariniame šlaite, 1,5 m nuo viršaus yra 10 m pločio terasa. Šlaitai nuolaidūs, 8 m aukščio.
Piliakalnį labai sužalojo arimai, melioracija. Dabar jis dirvonuoja.

Aplinkiniai piliakalniai

Liudiškių piliakalnis 13 kmJonydžių piliakalnis 3 kmBuivydų piliakalnis (Anykščiai) 7 kmButeikių piliakalnis 10 kmJašiškio piliakalnis 6 kmJanonių piliakalnis 5 kmVarnupio piliakalnis 2,5 kmAntakščių II piliakalnis 4 km
Pastaba:
Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną
Bargello

Nacionalinis Bardželo muziejus (it. Museo nazionale del Bargello), paprastai žinomas kaip tiesiog Bardželo (it. Bargello) – buvę viduramžių Florencijos valstybės administraciniai rūmai, teismas ir kalėjimas. Šiuo metu – meno muziejus.

Istorija

Bardželo rūmai datuojami apie 1255 m. Jame iš pradžių buvo įsikūrusi Florencijos Capitano del Popolo institucija (panašiai kaip nepriklausomas teisėjas, Capitano del Popolo buvo samdomas iš kitų valstybių, kad nebūtų paperkamas ir neįtakojamas vietinių interesų grupių). Po to rūmuose įsikūrė Podestà – aukščiausias Florencijos magistratas (valstybės administracijos aukščiausias pareigūnas). XVI a. rūmuose įsikūrė Bargello – miesto policijos viršininkas, nuo kurio pastatas gavo dabartinį pavadinimą – Bardželo rūmai (Palazzo del Bargello). Kartu dalis pastato buvo paversta kalėjimu, kuriuo išbuvo iki XVIII a.
Pastatui praradus aktualų reikšmingumą ir pritaikomumą, jame buvo pradėti saugoti įvairūs meno dirbiniai. 1865 m. oficialiai atidarytas Nacionalinis Bardželo muziejus. Jame daugiausia eksponuojamos skulptūros, numizmatika, yra islamo meno kūrinių, Vokietijos, Prancūzijos auksakalystės eksponatų. Didelė dalis eksponatu atkeliavo iš Bobolio sodų, Vekjo rūmų, dalį savo skulptūrų čia eksponuoja Uficių galerija.
Muziejuje reprezentuoti garsiausi italų renesanso skulptoriai: Donatelas, Andrea del Verokjas, Mikelandželas. Tarp eksponatų tikriausiai garsiausia yra Donatelo bronzinė Dovydo skulptūra. Muziejuje laikomi du išlikę Giberčio ir Bruneleskio projektai garsiosioms Florencijos baptisterijos durims.
Voitechas Vinskevičius

Biografija

1983 m. baigė Rūdiškių vidurinę mokyklą, 2009 m. – Vilniaus pedagoginį universitetą, mokytojas ekonomistas.
1983 m. karinio komisariato buvo pasiųstas mokytis vairuotojo specialybės. 1984 m. baigė Vilniaus DOSAAF mokyklą ir įgijęs III klasės vairuotojo specialybę buvo pašauktas į karinę tarnybą. 1986 m. grįžo į tėviškę ir įsidarbino Rūdiškių tarybiniame ūkyje vairuotoju, 1987 m. rugpjūčio mėnesį vedė ir įsidarbino vairuotoju Vilniaus rajkoopsąjungoje. 1994 m. įkūrė V. Vinskevičiaus personalinę įmonę, jos savininkas. 2008–2011 m. Trakų rajono savivaldybės mero pavaduotojas.
Nuo 2004 m. Darbo partijos Trakų rajono skyriaus narys.
2007–2011 m. ir nuo 2011 m. Trakų rajono savivaldybės tarybos narys. 
Sutuoktinė Valentina, vaikai Ernestas, Marekas.
László Moholy-Nagy

Biografija

Laslas Mohojus-Nadis gimė 1895 m. liepos 20 d. Bačboršodo kaime Vengrijoje (tuomet Austrijos-Vengrijos imperija). 1913 m. pradėjo studijuoti teisės mokslus Budapešto universitete, 1914 m. prasidėjus Pirmajam pasauliniui karui buvo pašauktas į armiją, tarnavo artilerijos karininku. Svajojo tapti poetu, buvo sužeistas 1916 m. Italijos fronte ir leisdamas laiką ligoninėse pradėje piešti scenas iš karo gyvenimo atvirutėms. 1917 m. Segede kartu su kitais įsteigė menininkų grupę MA ir pradėjo leisti literatūrinį žurnalą „Jelenkor“. 1919 m. L. Mohojus-Nadis baigė teisės mokslus ir persikėlė į Vieną. 1920 m. persikėlė į Berlyną, pradėjo eksperimentuoti su fotogramomis ir dadaistiniais koliažais.
Po 1920 m. L. Mohojus-Nadis bendradarbiavo periodinėje spaudoje, 1921 m. sutiko El Lisickį ir apsilankė Paryžiuje. Pradėjo tapyti abstrakcionistinius paveikslus, įtakotas El Lisickio ir K. Malevičiaus. 1921 m. vedė vokietę Luciją Šulc, pasirašė ties Elementinio meno manifestu, publikuotu olandų žurnale „De Stilj“ (Stilius). 1922 m. įvyko pirmoji L. Mohojaus-Nadžio personalinė paroda Der Sturm (Audra) galerijoje Berlyne. Menininkas reikšmingai prisidėjo prie konstruktyvizmo meno srovės formavimosi. 1923 m. pradėjo dėstyti Bauhaus mokykloje Veimare, vadovavo metalo gaminių dirbtuvėms ir paruošiamajam kursui. Kartu su Valteriu Gropijumi ruošė 14 Bauhausbücher leidinių seriją. 1925 m. L. Mohojus-Nadis kartu su Bauhaus mokykla persikėlė į Desau, kur mokė iki 1928 m., kai grįžo į Berlyną, užsiėmė scenos dekoracijų kūrimu ir kinu, dirbo tipografikos srityje.
1932 m. L. Mohojus-Nadis prisijungė prie Paryžiaus Abstraction-Creation dailininkų grupės ir vedė antrą kartą, aktorę Sibylle Pietzsch. 1934 m. L. Mohojus-Nadis persikėlė į Amsterdamą, kur įvyko jo retrospektyvinė paroda Miesto muziejuje. 1935 m. menininkas persikėlė į Londoną, dėl didėjančios nacizmo grėsmės. Londone L. Mohojus-Nadis dirbo dizaineriu ir ties kino filmais, buvo susijęs su Naumu Gabo, Barbara Hepvort ir Henriu Muru. 1937 m. menininkas išvyko į JAV, kur buvo paskirtas Čikagos Bauhaus mokyklos direktoriumi. Mokykla dėl finansinių problemų užsidarė neišgyvavusi nei metų. 1938 m. L. Mohojus-Nadis Čikagoje atidarė savo mokyklą, 1940 m. pradėjo vesti vasaros kursus Ilinojaus kaimo vietovėse. 1941 m. L. Mohojus-Nadis prisijungė prie Amerikos abstrakcionistų grupės, 1944 m. priėmė JAV pilietybę. Laslas Mohojus-Nadis mirė 1946 m. lapkričio 24 d. Čikagoje. Po mirties 1947 m. išleista jo knyga „Judėjimo vizija“ (Vision in Motion).
Bzybės kalnagūbris

Bzybės kalnagūbris (gruz. ბზიფის ქედი) – pietinė Didžiojo Kaukazo kalnagūbrio atšaka Abchazijoje. Ribojamas Bzybės ir, iš dalies, Kelasurio upių. Ilgis – ~50 km. Aukščiausias taškas – Chimsa (3 033 m). Sudarytas daugiausia iš klinčių, paplitę karstiniai reiškiniai. Bzybės kalanagūbryje yra Snežnajos urvas – antras pagal gylį (-1753 m) ir vienas iš sudėtingiausių urvų pasaulyje.
Bandos salos

Bandos salos (indonez. Kepulauan Banda) – vulkaninės kilmės dešimties salų grupė Bandos jūroje, apie 140 km nuo Seramo salos ir apie 2000 km į rytus nuo Javos. Priklauso Indonezijos Molukų provincijai. Pagrindinis miestas ir administracinis centras yra Bandanaira, esantis to paties pavadinimo saloje.
Pirmieji europiečiai atradę salas 1511 m. buvo portugalai (Antonio d'Abreva). 1599 m. juos iš salų išvarė olandai. Vietiniams gyventojams alfurams nužudžius admirolą Verhoesveną, iki 1626 m. olandai išžudė salų gyventojus ir galutinai užvaldė Bandos salas. Didžiulius muskatinių riešutų medžių plotus olandai išnuomojo perkeneriams (plantacininkams), kurie darbui atsivežė vergų. 1860 m. vergija buvo panaikinta.
Salų gyventojai alfurai ir amboniečiai, iš įvairių Indonezijos salų atvežtų vergų palikuonys. Tarpukaryje buvo apie 7000 gyv., dabar - 15 000 gyv.
2 tūkstantmetis

Kiti laikotarpiai

Tūkstantmečiai: 1 tūkstantmetis – 3 tūkstantmetis
Šimtmečiai: XI amžius – XII amžius – XIII amžius – XIV amžius – XV amžius – XVI amžius – XVII amžius – XVIII amžius – XIX amžius – XX amžius
Žydai už judaizmą

Žydai už judaizmą (angl. Jews for Judaism) – 1985 metais Los Andžele rabino Bentziono Kravitzo sukurtas JAV žydų judaizmo judėjimas, kaip atsakas krikščioniškai žydų organizacijai Žydai už Jėzų, tikinčiai, kad Jėzus yra Dievas. Organizacijos tikslas ginti judaizmą, laukti judaizmo mesijo ir laikytis Toros 613 Įstatymų. Ši JAV organizacija rūpinasi žydų švietimu, auklėjimu ne tik Amerikoje, bet ir visame pasaulyje.
Lilija Rakauskienė

Biografija

1996 m. UAB „Madona“ direktorė, 1999 m. Druskininkų pradžios mokyklos raštinės vedėja.
1990 m. Lietuvos demokratinės darbo partijos, Druskininkų tarybos pirmininko pavaduotoja, 2001 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Druskininkų skyriaus narė, nuo 2003 m. skyriaus atsakingoji sekretorė, 2001 m. LSDP Finansų komisijos narė.
1998–2000 m. (LDDP sąraše) Druskininkų savivaldybės tarybos narė.
2019 m. A lyga

Pareiškėjai

Paraiškas padavė licenzijavimuisi:
Klaipėdos „Atlantas“ – Jonavos „Jonava“ – Kauno „Kauno Žalgiris“ – Palangos „Palanga“ – Kauno „Stumbras“ – Marijampolės „Sūduva“ – FK „Trakai“ – Vilniaus „Žalgiris“, bei 2018 m. Pirmos lygos dalyviai FK Panevėžys ir DFK Dainava.

Galutinis dalyvių skaičius

Galutinį 2019 m. A lygos dalyvių skaičių nustatė LFF Vykdomasis komitetas, įvertinęs klubų licencijavimo ir sportinius klubų rezultatus.
2019 m. vasario 19 d. 10 valandą posėdį pradėjo LFF Vykdomasis komitetas. Keliolikos klausimų posėdžio darbotvarkėje vienas įdomiausių klausimų buvo "dėl 2019 m. Lietuvos A lygos sezone dalyvausiančių komandų skaičiaus". Galiausiai patvirtinta, kad dalyvaus aštuonios ekipos.Vilniaus „Žalgiris“, Marijampolės „Sūduva“, „Kauno Žalgiris“, Kauno „Stumbras“, „Panevėžys“, „Riteriai“ („Trakai“), „Palanga“ ir „Atlantas“.
Laukinis šuo Dingo

Laukinis šuo Dingo – Alinos Orlovos debiutinis, pirmasis studijinis albumas (2008 m.).
Dauguma dainų – lietuvių, dvi – rusų, 3 – anglų kalba (Twinkle, Twinkle Little Star; Love Song; Transatlantic Love).
2010 m. albumas „Laukinis šuo Dingo“ prancūzų leidybinės kompanijos „Fargo records“ išleistas Vakarų Europos ir Skandinavijos šalyse.
Christina Metaxa

Eurovizija

Christina Metaxa buvo pasirinkta atstovauti savo šaliai su daina „Firefly“ 2009 m. Eurovizijoje Maskvoje, Rusijoje. Ji dalyvavo antrajame pusfinalyje, tačiau nepateko į finalą.
Metaxa per 2010 m. Eurovizijos finalą pristatė Kipro taškus.
Galata

Istorija

Gyvenvietė įkurta apie 1208 metus.
Salvadoras

Virtuvė

Žinomiausias Salvadoro patiekalas yra pupusa. Jis pagamintas iš storos kukurūzinės tortilla prikimštos sūriu, chicharrón ir sutrintomis pupelėmis. Kai kuriuose restoranuose pupusa siūloma įdaryta krevetėmis ar špinatais. Pavadinimas pupusa yra kilęs iš žodžio pupushahua.
Pats žinomiausias pusryčių patiekalas Salvadore – tai keptas plantanas (bananų rūšis) su pupelėmis, kremu (?) ir sūriu. Šis patiekalas mėgstamas Salvadoro restoranuose.
Uncharted: Drake's Fortune

Apie žaidimą

„Uncharted: Drake's Fortune“ yra vieno žaidėjo žaidžiamas nuotykių-veiksmo žaidimas. Veiksmas vyksta kompiuterinės grafikos 3D aplinkoje iš trečiojo asmens perspektyvos. Žaidimo kūrėjai − JAV „Naughty Dog“ studija, leidėjas − „Sony Computer Entertainment“. Žaidimo metu valdomas senovės lobių ieškotojas Neitenas Dreikas („Neitas“), kuris yra spėjamas istorinio anglų keliautojo Frensio Dreiko palikuonis.
Žaidimas turi platformerio elementų, kai herojus turi šokinėti, kabintis ant įvairių sienų atbrailų, lipti, supuotis įveikdamas įvairias gamtines ir senovės griuvėsių kliūtis, norėdamas pasiekti tikslą. Kita žaidimo pusė − trečiojo asmens šaudyklė. Herojų žaidimo eigoje persekioja būriai priešininkų, kuriuos Neitenas Dreikas turi iššaudyti arba artimoje kovoje nugalėti kumščių smūgiais. Neitenas Dreikas ginkluotas dviejų tipo ginklais: pistoletu ir automatu. Šovinius jiems randa nukovęs priešininkus. Kiti ginklai randami žaidimo eigoje. Taip pat galima pasinaudoti granatomis. Žaidime nėra gyvybę atstatančių vaistinėlių ir herojaus gyvybė atsistato automatiškai, jei į jį kurį laiką nepataiko priešininkų šūviai. Žaidime Neitenas Dreikas gali slapstytis už priedangų: įvairių akmenų, dėžių ir pan. ir iš už jų šaudyti. Žaidime yra važiavimo automobiliu ir skridimo lėktuvu epizodų. Įvairiuose griuvėsiuose sprendžiami patekimo galvosūkiai, kurie atidaro praėjimus. Žaidimo vietovėse išslapstytas 61 trofėjus (treasures)

Siužetas

Veiksmas prasideda laive jūroje prie Panamos krantų, kur žurnalistė Elena Fišert kuria lobių paieškos istoriją su nuotykių ieškotoju Neitenu Dreiku. Jis randa savo spėjamo protėvio, anglų keliautojo Frensio Dreiko karstą jūros dugne. Frensio Dreiko palaikų jame nėra, tačiau Neitenas užtinka jo dienoraštį. Tuo metu laivą supa piratai. Neitenas iškviečia savo draugą Salį į pagalbą lėktuvu. Po nuotykių ieškotojų išsigelbėjimo nuo piratų Neitenui ir Saliui paaiškėja, kad Frensio Dreiko dienoraštyje buvo išplėštas svarbiausias puslapis, bet jie jau žino, kur pirmiausiai keliauti norint surasti legendinį El Dorado lobį, tačiau lobio siekia ne jie vieni...
Robert Zoellick

Robert Bruce Zoellick (g. 1953 m. liepos 25 d.) – 11–asis Pasaulio banko prezidentas, šią vietą užimantis nuo 2007 m. liepos 11 d.
Prieš tai jam teko dirbti Jungtinių Valstijų sekretorės (tuo metu Condoleezzos Rice) patarėju, JAV prekybos atstovu, investicijų banko „Goldman Sachs“ vadovu.
R. B. Zoellick kilęs iš vokiečių šeimos, gimė Napervilyje, Ilinojaus valstijoje. 1971 m. jis baigė Centrinę Napervilio aukštąją mokyklą. Turi daktaro laipsnį.
Alpių valstybės

Terminas Alpių valstybės reiškia aštuonių valstybių teritoriją, kurios asocijuojasi su Alpių regionu ir apibrėžta pagal 1991 m. Alpių Konvenciją: Austrija, Italija, Lichtenšteinas, Monakas, Prancūzija, Slovėnija, Šveicarija ir Vokietija. Į teritorija įeina 83 teritorinių statistinių vienetų nomenklatūros (NUTS) 3 lygio vietiniai administraciniai regionai ir apie 6 200 savivaldybių.
Siaurąja prasme, terminas „Alpių valstybės“ galėtų būti taikomas Austrijai (28.7% ploto), Italijai (27.2%), Prancūzijai (21.4%), kurios sudaro daugiau negu 77% viso Alpių teritorijos ir daugiau negu tris ketvirtadalius gyventojų. Tačiau, Alpinė dalis didesnių Italijos ir Prancūzijos teritorijų sudaro atitinkamai tik 17% ir 7%. Apžvelgiant iš griežtai tik iš valstybinės pusės ir išskiriant Lichtenšteiną bei Monaką - Alpėse dominuoja tik dvi valstybės: Austrija (65.5% jos ploto) ir Šveicarija (65%).
FK Spišská Nová Ves

Istorija

Klubo ištakos siekia 1914 m.
Stasė Skutulienė

Biografija

1971 m. baigė Linkmenų vidurinę mokyklą, 1976 m. Vilniaus universiteto Filologijos fakultetą, lietuvių kalbos ir literatūros dėstytoja.
1976 m. mokytoja Trakų rajone, 1977–1984 m. Ignalinos rajono laikraščio „Nauja vaga“ laiškų skyriaus vedėja, atsakingoji sekretorė. 1984–2003 m. ir 2005–2007 m. Šilutės rajono laikraščio „Pamarys“, (nuo 1994 m. UAB „Litera“) laikraščio redakcijos skyriaus vedėja. 1992–1996 m. Seimo nario Vlado Butėno padėjėja, 2003–2005 m. ir 2007–2011 m. Šilutės rajono savivaldybės mero pavaduotoja.
Nuo 1990 m. Lietuvos demokratinės darbo partijos, nuo 2001 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Šilutės rajono skyriaus narė, LSDP tarybos narė, Šilutės skyriaus pirmininkė. Nuo 2011 m. balandžio - nepartinė.
2003–2007 m., 2007–2011 m. ir nuo 2011 m. Šilutės rajono savivaldybės tarybos narė.  Nuo 2011 m. liepos iki 2012 m. birželio 13 d. vicemerė (meru buvo Virgilijus Pozingis).
Vyras Petras Skutulas – Šilutės ir Pagėgių krašto laikraščio „Pamarys" redaktorius. Vaikai Aurimas, Simonas.
Bajerburgas

Bajerburgo vardu vadintos kelios šalia Nemuno pastatytos Ordino pilys. Pirmoji Bajerburgo pilis pastatyta 1337 m., Gedimino valdymo pabaigoje (dabar Veliuonos II piliakalnis. 1337 m. ties Dubysos santaka su Nemunu Ordinas pastatė Marienburgą. Kadangi ši pilis buvo per daug įsikišusi į Lietuvą ir toli nuo kitų atraminių punktų, tais pačiais metais palei Nemuną buvo pastatyta dar viena pilis. Žygiui, kurio metu buvo pastatyta pilis, vadovavo Bavarijos kunigaikštis Heinrichas. Pilis pavadinta šiuose žygiuose dalyvavusių Čekijos karaliaus Jono ir Žemutinės Bavarijos kunigaikščio Heinricho XIV-ojo garbei.
Buvo planuota, kad tai tapsianti svarbiausia pilimi regione, naująja Lietuvos, kurią tikėtasi greitai užkariauti, sostine. Pilyje buvo palikta 100 karių įgula, 40 riterių, taip pat daug šaulių ir prižiūrėtojų. Čia taip pat buvo planuojama įsteigti ir vyskupystė. Šie planai taip ir liko neįgyvendinti. Netrukus po pastatymo pilis lietuvių buvo sugriauta. Pasak vienos iš versijų, šturmuojant Bajerburgą galėjo žūti ir pats kunigaikštis Gediminas.
Manoma, kad pilis stovėjusi dešiniajame Nemuno krante, 2 km į vakarus nuo Veliuonos, netoli Gystaus žiočių. Pastatymo metu pilis, pasak kronikų, buvo saloje.
Sugriovus pirmąją Bajerburgo pilį 1343 m. Ordinas pastatė kitą pilį tokiu pat pavadinimu žemiau palei Nemuną, netoliese dabartinių Maštaičių.
Trečioji Bajerburgo pilis buvo dabartinio Jurbarko vietoje, pastatyta 1387 m.
Stanislovas Vilkinas

Biografija

1990 m. Lietuvos demokratinės darbo partijos, nuo 2001 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Vilniaus skyriaus narys, skyriaus pirmininko pavaduotojas, nuo 2003 m. LSDP rinkimų komisijos narys.
Alyvpalmių sėklų aliejus

Alyvpalmių sėklų aliejus, alyvpalmių branduolių aliejus, alyvpalmių kauliukų aliejus – augalinis aliejus, gaunamas iš alyvpalmių kaulavaisių sėklų. Jis naudojamas tiek maistui, tiek ir kosmetikos, muilo, biodegalų gamyboje. Kambario temperatūroje aliejus būna pusiau kietos struktūros.
Pasaulinė alyvpalmių sėklų aliejaus gamyba 2012 m. siekė apie 6 mln. tonų per metus.