google/wiki40b huggingface dataset:
Sankt Peterburgo Šv. Kazimiero bažnyčia

Sankt Peterburgo Švento Kazimiero bažnyčia (rus. Римско-католическая церковь святого Казимира в Санкт-Петербурге) – nebeegzistuojanti Romos katalikų šventovė Rusijos Sankt Peterburgo mieste, priklausiusi Mogiliavo arkivyskupijai.

Istorija

XIX a. pabaigoje pramoniniame Sankt Peterbugo rajone Už Narvos užkardos (rus. 3а Нарвской заставой) apsigyveno nemažai atvykėlių iš šiaurės–vakarinių Rusijos imperijos gubernijų. Administraciškai persikėlėliai–katalikai priskirti Šv.Stanislovo parapijai, ši bažnyčia buvo pakankamai toli nuo jų gyvenamųjų vietų, kas apsunkindavo dalyvavimą pamaldose.
1898 m. buvo gautas leidimas statyti katalikų šventovę rajone Už Narvos užkardos, o 1900 m. bažnyčia buvo pašventinta Šv.Kazimiero vardu. Matyt, šis Lietuvos globėjo vardas buvo pasirinktas atsižvelgiant į parapijiečių tautinę sudėtį. Tai buvo trinavis medinių rąstų pastatas su neaukštu bokšteliu. Ji šliejosi prie nedidelės prieglaudos su mokykla, kurioje 1902 m. buvo įrengta koplyčia. Bažnyčią projektavo inžinierius–architektas Piotras Kupinskis, lėšas statybai suaukojo aplinkinių gatvių darbininkai–katalikai.
1908 m. pastatas buvo išplėstas, įsteigta savarankiška parapija. Savo laiške Mogiliavo arkivyskupijos vyresnybei tikintieji prašė paskirti klebonu dvasininką, mokantį lenkų, lietuvių ir latvių kalbas. Vėliau pamokslai buvo sakomi rusų ir lenkų kalbomis. Matyt, tarp tikinčiųjų buvo nesutarimų nacionaliniu pagrindu, nes išlikusiuose dokumentuose nurodoma, kad 1910 m. vargonininkas Vonsovičius buvo atleistas iš pareigų „už lietuvišką propagandą“. Parapija jungė apie 10 000 tikinčiųjų, net ir po rekonstrukcijos šventovė negalėjo jų visų sutalpinti. Be prieglaudos parapijoje veikė berniukų progimnazija ir mergaičių gimnazija, 1908–1912 m. buvo leidžiamas žurnalas rusų kalba „Vera i žizn“. 1909 m. įsteigta Švč. Jėzaus Širdies vardo draugija.
1910 m. nuspręsta statyti naują, erdvesnę mūrinę bažnyčią, bet parengtas projektas realizuotas nebuvo. 1913 m. suprojektuota kitokio (neogotikinio) stliaus pastatas taip pat neiškilo dėl prasidėjusio Pirmojo pasaulinio karo.
Tarpukariu TSRS įsigalėjo karingasis ateizmas, daug Šv.Kazimiero bažnyčios parapijiečių buvo represuoti, o pati šventovė 1938 m. rugsėjo 7 d. buvo uždaryta. 1956 m. pastatas buvo nugriautas, jo vietoje (dab. Z.Kosmodemjanskos g–vė 22) pastatyta telefonų stotis.
Nedaug žinoma apie šventovėje tarnavusius dvasininkus. Pirmuoju klebonu buvo Andriejus Racevičius, jam talkino vikaras Pranciškus Rutkovskis. Nuo 1915 m. klebonavo Juozapas Skokovskis. Vienu iš paskutiniųjų klebonų, aptarnavusių parapiją, buvo 1916 m. paskirtas kun. Vladas Čegis.
Alexander Lernet-Holenia

Biografija

Pirmojo pasaulinio karo savanoris, 1939 m. paimtas į Vermachtą dalyvavo Antrajame pasauliniame kare. Nuo 1945 m. gyveno Vienoje. Iki 1962 m. Austrijos PEN klubo prezidentas.

Kūryba

Debiutavo poezijos rinkiniu „Pastoralė“, jame ryški R. M. Rilkės įtaka. Pramoginėse pjesėse („Austriška komedija“ / „Österreichische Komödie“ 1926 m., „Ollapotrida“ 1927 m., „Sąmyšis“ / Tumult, „Vestuvės naktį“ / Die nachtliche Hochzeit, abi 1929 m.) sekama XIX a. pabaigos – XX a. pradžios Vienos teatro tradicija, būdingas komiškumas, žaismingi dialogai.
Jo romanuose vyrauja pasakojimai apie Habsburgų monarchiją, Austrijos–Vengrijos valstybę, kurių žlugimą personažai išgyvena kaip didelę dvasinę traumą. Svarbiausiuose romanuose – „Jauno pono nuotykiai Lenkijoje“, „Vėliava“ – sentimentalios meilės istorijos vaizduojamos karo istorijos įvykių fone. Romano „Marsas Avino ženkle“ veiksmas vyksta Lenkijoje, Vokietijai pradėjus Antrąjį pasaulinį karą. Istoriniuose siužetuose yra fantastinių elementų. Jo kūryboje gausu nuotykinių siužetų, erotinių, kriminalinių motyvų, dokumentinių faktų, veiksmas vyksta įvairių epochose ir geografijos vietovėse.
Kituose romanuose dažniausiai keliama asmenybės tapatumo problema, žmogus vaizduojamas kaip marionetė, o gyvenimas – komiškas ar tragiškas spektaklis. Kūrybai būdingas realistinis vaizdavimo stilius, melancholiškumas, kritiškumas. Dar sukūrė novelių, esė, filmų scenarijų.
The Delta Machine Tour

Koncertas Lietuvoje

Liepos 27 d. grupė koncertavo Vingio parke Vilniuje; į koncertą susirinko apie 30 000 žiūrovų, tarp kurių buvo daug svečių iš Latvijos ir Estijos. Tai trečiasis grupės koncertų turas Lietuvoje.
Grupę apšildė latvių duetas „Instrumenti“ ir vokiečių technomuzikos atlikėjai „Diamond Version“.
Mano tėvo slaugė

Turinys

Kunigaikštis Filipas buvo aistringas mergišius, tačiau jį ištiko širdies smūgis ir paralyžius. Prikaustytas prie vežimėlio, jis priverstas stebėti, kaip jo žmona, sūnus ir šio nuotaka dabar kovoja dėl jo turto. Kunigaikštį prižiūrėti nusamdoma daili slaugė, kurios seksualumas ir artumas pamažu grąžina Filipui galimybę judėti ir kalbėti. Nepaisant to, jis nusprendžia dar kurį laiką neišsiduoti apie grįžusias jėgas, kad sulauktų tinkamo momento atsiskaityti su visais giminaičiais...
Jonas Kaupaitis

Jonas Kaupaitis (1929 m. Bartninkuose, Vilkaviškio raj. – 1977 m. sausio 5 d.) – futbolo žaidėjas ir treneris.

Biografija

Žaidė Vilkaviškio miesto (1948–1955 m.), Šešupė Kapsukas (1956–1965) komandose. 1968–1973 m. „Sūduvos“ vyr. treneris. 1971–1976 m. „Nemuno“ draugijos Marijampolės rajono tarybos pirmininkas.
Kazimežas Levickis

Biografija

Brolis lenkų visuomenės veikėjas Stanislavas Levickis. 1880 m. sukonstravo vadinamąjį Levickio avilį. Jo priekis buvo su dvigubomis sienomis ir dviem lakomis. Avilio šone, meduvės dalyje, viena laka. Avilyje telpa 15–18 rėmų (240X432 mm); paplitęs Lenkijoje, Lietuvoje ir Rusijoje. 1882 m. Varšuvoje įkūrė bitininkystės muziejų ir bitininkystės kursus. 1886–1888 m. leido ir redagavo žurnalo „Pszczola“.
Svarogas

Svarogas slavų mitologijoje – Saulės ir ugnies dievas. Siejamas su Hefaisto kultu, kalvyste. Vaizduojamas ugnine gyvate arba daugiagalviu slibinu, kvėpuojančiu ugnimi. Čekai, slovakai, ukrainiečiai Svarogą sieja su ugnies dvasia Raroga.
Senesni mitai jį vaizduoja kaip dievą kalvį, siejamą su kuriančia ir seksualine ugnies galia. Šiuose mituose Svarogas kaunasi su slibinu, kuris žudo žmonės. Svarogas sutramdo slibiną su kalvio replėmis, priverčią jį traukti plūgą, tokiu būdu atskirdamas gyvųjų ir mirusiųjų žemes. Pagal kitus mitus, plūgo padaryta vaga tampa Smorodinos upe, o slibinas – Kalinovo tilto sargu.
Patricija Babrauskaitė

Patricija Babrauskaitė (Vilniuje) – Lietuvos orientacininkė. Priklauso Vilniaus orientavimosi sporto klubui „Perkūnas“. Sporto žurnalistė.

Biografija

Gimtasis miestas Vilnius. Nuo 2013 m. priklauso Lietuvos orientavimosi sporto kalnų dviračiais rinktinei. 2013 m. pasaulio jaunimo orientavimosi sporto kalnų dviračiais čempionate Estijoje laimėjo bronzos medalius, 2014 m. – sidabro, o 2016 m. – bronzos. Nuo 2016 m. – Lietuvos krašto apsaugos savanorė. 2014-2015 metais priklausė dviračių sporto komandai „MTBCC-Team“.

Apdovanojimai

2014 m. Lietuvos Respublikos Prezidentės Dalios Grybauskaitės padėka už sportinius pasiekimus.
Dalius Ribokas

Biografija

1968–1972 m. mokėsi Daugailių aštuonmetėje mokykloje, 1979 m. baigė Utenos 2 – ąją vidurinę mokyklą, 1984 m. baigė Vilniaus universiteto Istorijos fakultetą. Istorikas archeologas.
1984–1986 m. tarnavo tarybinėje armijoje, nuo 1986 m. Utenos kraštotyros muziejaus darbuotojas, muziejinikas. Atliko tyrimus Ruklių, Vaitekūnų, Geniakalnio senkapiuose, Utenos Utenio ir Rinkos aikštėse, Anykščiuose.
Nuo 1989 m. partinis. LSSR komunistų partijos, LDDP, Lietuvos socialdemokratų partijos narys, Utenos grupės, nuo 1993 m. iki 1995 m. Utenos rajono skyriaus pirmininkas, nuo 2001 m. Vyturų – Krašuonos grupės pirmininkas.
1997–2000 m. Utenos rajono savivaldybės tarybos narys.
Semiatičės Šv. Andžejaus Bobolo bažnyčia

Istorija

1993 m. prasidėjo neobarokinio architektūros stiliaus mūrinės bažnyčios statybos, kurios buvo užbaigtos 2000 metais. Bažnyčia pašventinta 2000 m. balandžio 16 dieną.
Boeing Evereto gamykla

Boeing Evereto gamykla yra Evereto mieste, Vašingtono valstijoje. Šioje gamykloje surenka ir gamina savo lėktuvus JAV kompanija Boeing. Ši gamykla pagal tūrį yra didžiausias pastatas pasaulyje (13 385 378 m³). Šioje vietoje renkami tokie orlaiviai kaip 747, 767, 777 ir 787 Dreamliner.
Planai statyti šią gamyklą iškilo 1966 m., kai kompanija gavo iš Pan American World Airways 525 mln. JAV dolerių vertės užsakymą 25-iems 747 lėktuvams. Kompanija įsigijo 780 akrų žemės netoli Boeing lauko oro uosto, kuris tuo metu buvo menkai naudojamas. 1968 m. iš gamyklos išriedėjo pirmasis 747.
Gamykloje veikia BECU kreditinė sistema, 6 Tully's Coffee ir kelios kitos kavinės. Šalia gamyklose yra Boeing parduotuvė, aviacijos ir ekskursijų centras.
Antanas Vaupšas

Biografija

1954 m. baigė Žagarės vidurinę mokyklą, 1959 m. – Vilniaus universiteto Istorijos-filologijos fakulteto rusų kalbos ir literatūros specialybę.
1958–1964 m. laikraščio „Vakarinės naujienos“ neetatinio skyriaus vedėjas, atsakingasis sekretorius. 1974–1986 m. laikraščio „Tiesa“ korespondentas, sporto skyriaus vedėjas, redkolegijos narys. 1986–1991 m. savaitraščio „Kaimo statybininkas“ redaktorius.
1991–1992 m. savaitraščio „Pozicija“ korespondentas. 1992–1997 m. laikraščio „Reklama“ redaktorius. 1997–2000 m. laikraščio „Lietuvos sportas“ apžvalgininkas. 1999–2000 m. žurnalo „Treneris“ atsakingasis sekretorius. Nuo 2003 m. Lietuvos olimpiečių asociacijos valdybos narys, ryšių su visuomene atstovas. Nuo 2008 m. Lietuvos sporto žurnalistų sąjungos Etikos komisijos narys.
Publikacijų paskelbė žurnaluose „Švyturys“, „Jaunimo gretos“, „Buitis“, „Nemunas“, laikraštyje „Sportas“ ir kt. Daugiausia rašė apie sportą ir sportininkus.

Sportiniai pasiekimai

Šuolininkas į tolį, 1964 m. geriausias rezultatas – 8,01 m. Šis Lietuvos rekordas laikėsi iki 1980 m.
Tokijo olimpinėse žaidynėse užėmė 14 vietą – 7.43 m.
Škotinė žvyrė

Paplitimas

Škotinė žvyrė sutinkama Didžiosios Britanijos ir Airijos kalnų viržynuose, durpynuose bei pelkėse. Randama beveik visoje Škotijoje, Orknio, Šetlando, Išorinių Hebridų salose, vietomis Velse (Snoudonijoje, Kambrijos kalnuose, Brekono Bakenuose), Anglijoje (Ežerų krašte, Peninuose, šiaurinėse grafystėse, Dartmūre, Šropšyro kalvose ir kt.), uždaromis populiacijomis daug kur Airijoje, Meno saloje.
Seniau škotinės žvyrės nyko dėl ligų, urbanizacijos ir žemdirbystės plėtros, taršos, miškų kirtimo, melioracijos. Dabar jų skaičius gana pastovus.

Išvaizda

Paukščio ilgis 37–40 cm, išskleistų sparnų plotis 55–66 cm, svoris 550–770 g. Galva palyginus su kūnu nedidelė, snapas trumpas. Tiek patinas, tiek patelė turi raudonus antakius (nors patelių ryškesni). Patino plunksnos rausvai rudos, kartais pereinančios į juodumą. Kojas ir pirštus dengia baltos plunksnelės. Patelių plunksnos kiek šviesesnės, raibos. Apatinių sparnų plunksnų spalva balta. Škotinės žvyrės, priešingai nei paprastosios ar tundrinės, neturi balto žieminio apdaro.
Pasaulio akademinio irklavimo čempionatas

Pasaulio akademinio irklavimo čempionatas – Tarptautinės irklavimo federacijos kasmet organizuojamas geriausių pasaulio akademinio irklavimo sportininkų varžybos.
Filipinų himnas

Istorija

1898 m. generolas Emilis Aginaldas pasirašė dekretą dėl Filipinų nepriklausomybės dienos minėjimo liepos 12 dieną. Šiai progai paminėti Chuanas Felipė sukūrė melodiją, kuri buvo atlikta šventės ceremonijoje, keliant Filipinų vėliavą. Melodija buvo pavadinta „Nacionaliniu Filipinų maršu“. 1899 m. kareivis Chosė Palmosas parašė patriotišką tekstą ispanų kalba. Šie žodžiai tapo oficialiais himno žodžiais.
1938 m. himno tekstu tapo Merės Lein ir senatoriaus Kamilijo Osijaso eilės anglų kalba.
1948 m. patvirtintas tekstu tagalų kalba. Dar kartą tekstas buvo keistas 1956 ir 1962 m.
Lėverkuzenas

Geografija

Lėverkuzenas priklauso Reino–Rūro aglomeracijai, įsikūręs prie Reino dešiniajame krante, prie Reino ir Vupero upių santakos. Upių uostas; jachtų uostas. Per Lėverkuzeną eina geležinkelis Kelnas–Dortmundas, prie jo susikerta automobilių magistralės Kelnas–Dortmundas ir Kelnas–Oberhauzenas.

Istorija

Lėverkuzenas susikūrė 1930 m. sujungus Vysdorfo miestą ir Šlebušo, Reindorfo, Šteinbuchelio gyvenvietes; 1975 m. prijungtas Opladeno miestas ir kitos gyvenvietės.

Ekonomika

Lėverkuzenas – chemijos pramonės centras (vaistų, dažų, dirbtinio pluošto, sieros rūgšties, augalų apsaugos priemonių, fotochemijos prekių gamyba; BayerAG, Agfa–Gevaert AG įmonės). Moderniųjų technologijų, tekstilės, metalo apdirbimo pramonė, mašinų, automobilių dalių gamyba.

Kultūra

Yra Meno (Morsbroicho rūmuose), fotografijos istorijos, pramonės muziejai. Chemijos mokslinė biblioteka. Teatras. Vyksta kasmetinis džiazo festivalis. Japonų botanikos sodas. Sporto ir poilsio centras.
Pranciškus Vasiliauskas

Biografija

Mokėsi Šiaulių berniukų gimnazijoje, 1893 m. baigė Kauno kunigų seminariją. Kunigavo Dotnuvoje, Kražiuose, Balninkuose, Varniuose. 1910–1913 m. gyveno Glazge (Škotija). Grįžęs į Lietuvą, klebonavo Mažeikiuose, Viekšniuose, Josvainiuose. 1937 m. išvyko į JAV. Kunigavo Niutone, nuo 1947 m. gyveno Čikagoje. Periodikoje paskelbė publicistikos straipsnių. Bendradarbiavo: „Amerikoje“, „Darbininke“, „Drauge“, „Lietuvių laikraštyje“, „Lietuvos ūkininke“, „Vienybėje“, „Vilniaus žiniose“, „Viltyje“ ir kitoje periodinėje spaudoje.
FK Baltoji Vokė

Istorija

Klubas buvo žinomas XX a. pabaigoje, kai žaisdavo III lygoje. Po 1997 m. sezono komanda iširo, tačiau vėliau atkurta ir nuo 2010 m. vėl žaidžia III lygoje.
NK Bela Krajina

Istorija

Klubas įkurtas 1926 m. Yra dalyvavęs elito pirmenybėse. 2016 m. komanda išformuota, o klubas likviduotas.
Šešios moterys žudikui

Turinys

Žiauriai nužudyta manekenė, tačiau policija nesugeba rasti jokio nusikaltimo preteksto. Po keleto dienų kita manekenė randa nužudytosios dienoraštį, kurį ketina atiduoti policijai, prieš tai išplėšusi puslapius, kompromituojančius ją pačią. Netrukus paaiškėja, kad dienoraščio dingimu suinteresuoti dar keli žmonės, tarp kurių ir žudikas, surengiantis naują išpuolį...
Junior Achievement

Lietuva

„Junior Achievement“ iniciatyva Lietuvoje veikia nuo 1993 m. Pagal „Lietuvos Junior Achievement“ parengtas programas šiuo metu yra mokoma apie 300 bendrojo lavinimo ir 50 profesinio mokymo įstaigose, kuriose dirba virš 400 mokytojų. Organizacija kasmet rengia moksleiviams įvairiausius konkursus, kuriuose moksleiviai varžosi ne tik Lietuvos, bet ir tarptautiniu mastu. Vienas iš tokių konkursų yra kompiuterinės vadybos ir ekonominio modeliavimo pratybos (VEMP).
Mamoru Oshii

Karjera

Būdamas studentu, Mamoru Ošis žavėjosi Chris Marker filmu „La jetée“. Tuomet jis taip pat po kelis kartus žiūrėdavo Europos kino režisierių Federico Fellini, Ingmar Bergman, Michelangelo Antonioni ir Jean-Pierre Melville filmus. Šie filmų kūrėjai kartu su Jean-Luc Godard, Andrejumi Tarkovskiu ir Jerzy Kawalerowicz padarė įtaką jo paties kino karjerai.
1976 m. jis baigė Tokijo Gokugei universitetą. Kitais metais įsidarbino bendrovėje „Tatsunoko Productions“, kur kaip kadruočių dailininkas dirbo prie savo pirmojo anime filmo „Ippatsu Kanta-kun“. Šiuo laikotarpiu jis daugiausiai dirbo kaip kadruočių dailininkas prie animacinio serialo „Time Bokan“ serijų.
1980 m. perėjo dirbti į „Studio Pierrot“, kur jo darbą prižiūrėjo jo mokytojas Hisayuki Toriumi. Mamoru Ošio darbas, susijęs su animacinio serialo „Urusei Yatsura“ režisūra ir kadruotėmis, išaukštino jo sugebėjimus, todėl jam buvo patikėta režisuoti du pagal serialą sukurtus filmus: „Urusei Yatsura: Only You“ (1983 m.) ir „Urusei Yatsura 2: Beautiful Dreamer“ (1984 m.). 1983 m. režisavo pirmąją OVA, „Dallos“, o jau kitais metasi paliko „Pierrot“ studiją ir persikėlė į „Studio Deen“, kur režisavo siurrealistinį filmą „Angelo kiaušinis“ (1985 m.), turtingą bibliniu simbolizmu. Veikėjų dizainą sukūrė iliustratorius Yoshitaka Amano.
Devintajame dešimtmetyje dirbdamas prie „Patlabor“ serijos, jis susidomėjo vaidybinių filmų kūryba ir 1987 m. išleido savo pirmąjį neanimacinį filmą „Raudoni akiniai“ (The Red Spectacles). Vėliau sekė „Stray Dog: Kerberos Panzer Cops“ (1991 m.) ir „Talking Head“ (1992 m.).
1995 m. jis sukūrė didelio pripažinimo susilaukusį „Ghost in the Shell“, o 2004 m. „Ghost in the Shell 2: Innocence“, už kurį 2004 m. Kanų kino festivalyje buvo pagerbtas Auksine palmės šakele.
Bendrovės žinios

Bendrovės žinios – akcinės bendrovės „Kuro aparatūra“ savaitraštis, leistas nuo 1971 m. kovo 8 d. iki 1999 m. Vilniuje.

Istorija

Iki 1993 m. Nr. 37 vadinosi „Darbininko garbė“, leido Vilniaus kuro aparatūros gamykla. Tiražas 1981 m. – 1000 egz. lietuvių kalba ir 1200 egz. rusų kalba, 1997 m. – 1600 egz. lietuvių k. ir 1500 egz. rusų k.
Darbas ir poilsis

Istorija

Iki 1989 m. ėjo kaip Lietuvos Respublikinės Profesinių Sąjungų tarybos mėnesinis informacinis biuletenis. Tiražas 1969 m. – 33 900 egz., 1973 m. – 42 000 egz., 1991 m. – 11 200 egz. Vietoj „Darbo ir poilsio“ 1992 m. pradėtas leisti žurnalas „Gyvenimo šaltiniai“.
Rašė saugaus darbo, sveikos aplinkos, darbo užmokesčio, poilsio ir kitais klausimais.
Ambarčiko užutėkis

Ambarčiko užutėkis (rus. бухта Амбарчик) – užutėkis Rytų Sibiro jūroje, ties rytiniais Kolymos įlankos krantais. Ilgis – 3 km, plotis ties žiotimis – 7 km, gylis – iki 4 m. Į šį užutėkį įteka Kolymos upė. Didžiąją metų dalį padengtas ledu.
Ambarčiko užutėkio pakrantėje įsikūrusi Ambarčiko gyvenvietė.
Biržų Atžalyno vidurinė mokykla

Istorija

Įsteigta 1962 m. 
Buvo Biržų 1-oji vidurinė mokykla.
1994 m. pavadinta Biržų „Atžalyno“ vidurine mokykla.
Rindaugiškiai

Aplinkinės gyvenvietės

Mažoji Panemunė – 3,4 km
Linkiškiai (Biržai) – 1,1 km
Svidžiai – 3 km
Nemunėlio Radviliškis – 11 km
Drabūnai – 3,4 km
Suostas – 2,5 km
Rindaugai – 0,9 km
BIRŽAI – 16 km
Legailiai – 2,5 km
Bobėnai – 2,8 km
Kultura (žurnalas)

„Kultura“ (liet. „Kultūra“) – lenkų emigracijos kultūros ir politikos mėnraštis leistas 1947–2000 metais Paryžiuje, tapęs po Antrojo pasaulinio karo lenkų emigrantų svarbiausiu tokio pobūdžio periodiniu leidiniu ir įrankiu daryti įtaką Lenkijos liaudies respublikai.
Žurnalą leido J. Giedraitis. Jo reikėjo, V. Karpinskio žodžiais tariant, tam, kad „būtų sukurtas laisvos prasmingos minties kanonas, kuris stiprintų lenkų kalbos srovę ir padėtų kurti laisvą Lenkiją su nepriklausomos dvasine, žmogiška, europietiška erdve“.
Albina Katinienė-Veličkaitė

Albina Katinienė-Veličkaitė (1930 m. gruodžio 16 d. Kvesų k., Kauno r. – 2016 m.), chorvedė, pedagogė, mokslininkė – socialinių mokslų (edukologija) habilituota daktarė.

Biografija

1953–1957 choro dirigavimo mokėsi Kauno J. Gruodžio muzikos mokykloje (dėst. D. Vaitkutė), o 1957–1962 choro dirigavimo studijas neakivaizdiniu būdu tęsė Lietuvos valstybinėje konservatorijoje (vyr. dėst. J. Barausko klasė).
1957–1960 Ukmergės vaikų muzikos mokyklos mokytoja ir choro vadovė. Taip pat vadovavo miesto mokytojų mišriajam chorui, jį parengė 1960 respublikinei dainų šventei.
Nuo 1960 rudens Vilniaus vidurinės meno mokyklos dėstytoja ir 1-ojo vaikų darželio muzikos vadovė.
Nuo 1962 Vilniaus kultūros – švietimo tenchnikumo dėstytoja, 1964 prie Respublikinių profsąjungų kultūros rūmų subūrė sostinės ikimokyklinių įstaigų darbuotojų moterų chorą ir iki 1970 jam kūrybiškai vadovavo. Kartu dėstė muzikos disciplinas prie Vilniaus švietimo skyriaus veikusiuose metiniuose vaikų darželių auklėtojų kursuose.
Nuo 1981 kurį laiką buvo Respublikinių mokytojų namų ikimokyklinių įstaigų muzikos vadovų ir darželių auklėtojų choro studijos vadovė.
1967–1988 A. Katinienė Lietuvos švietimo ministerijos Pedagogikos mokslinio tyrimo instituto vyr. mokslinė bendradarbė. 1972–1974 TSRS Pedagogikos mokslų akademijos Ikimokyklinio vaikų auklėjimo instituto aspirantė neakivaizdininke. 1974 apgynė pedagogikos mokslų kandidatinę disertaciją tema: „5-7 metų vaikų dainavimo mokymo pedagoginės sąlygos".
Nuo 1988 Vilniaus valstybinio pedagoginio instituto (universiteto) Ikimokyklinės pedagogikos katedros vyr. dėstytoja, nuo 1992 docentė. 1994 apgynė socialinių mokslų habilituotos daktarės disertaciją tema: „Vaiko muzikinės kultūros ugdymas darželyje".
Nuo 1997 universiteto profesorė, vadovauja magistrantams ir doktorantams, dalyvauja disertacijų gynimo komitetuose, mokslinėse konferencijose Lietuvoje ir užsienyje. Pedagogė paskelbė daugiau kaip šimtą mokslinių straipsnių Lietuvos ir užsienio spaudoje, parašė šias knygas bei monografijas: „Muzikinis auklėjimas vaikų darželyje“ (kartu su M. Bedarfaite ir K. Linkevičiumi, 1966), „Sukas ratukas“ (1971), „Vaikų balsų lavinimas darželiuose“ (1975), „5-7 metų vaikų dainavimo mokymo pedagoginės sąlygos“ (1976), „Ikimokyklinio amžiaus vaikų dainavimo mokymo metodika“ (1978), „Muzikinio auklėjimo ir lavinimo vaikų darželyje metodika“ (1983), „Muzikinės kultūros pradmenų ugdymas darželyje“ (1992), „Vaiko muzikinės kultūros ugdymas darželyje" (1998) ir kt. Yra įvairių mokymo metodinių priemonių ir knygų sudarytoja arba bendraautorė.
A. Katinienė buvo Ukmergės rajono dainų švenčių dirigentė, respublikinių „Dainų dainelės" konkursų žiuri narė, yra Lietuvos švietimo ikimokyklinio ugdymo reformos pradininkė, Lietuvos pedagogų kvalifikacijos instituto muzikos mokytojų kvalifikacijos komisijos pirmininko pavaduotoja, Lietuvos švietimo ir mokslų ministerijos koordinacinės muzikinio ugdymo tarybos narė ir ikimokyklinio ugdymo ekspertų komisijos narė.
Mirė 2016 m.
Inventorizacija

Inventorizacija – materialinių ir nematerialinių vertybių faktinis sutikrinimas su apskaitos duomenimis arba tokių vertybių sąrašo sudarymas.
Inventorizacija yra seniausias apskaitos elementas. Žmogus visados buvo linkęs perskaičiuoti savo turimą turtą ir tokiu pagrindu planuoti savo tolimesnius veiksmus. Lietuvoje valstybinėms įstaigoms yra nurodyta inventorizuoti savo turimą turtą, išskyrus pinigines lėšas kasoje ir griežtos atskaitomybės blankus, periodiškai kiekvienais metais ir nustatytu laikotarpiu. Pinigines lėšas kasoje ir griežtos atskaitomybės blankus tikrina kiekvieną mėnesį. Inventorizacijai atlikti sudaroma komisija, kuri dažniausiai inventorizacijai atlikti gauna materialiai atsakingam asmeniui priskirto turto aprašą. Pagal jį sutikrina pas materialiai atsakingą asmenį turimą turtą. Kitu atveju inventorizacinė komisija surašo pas materialiai atsakingą asmenį turimą turtą ir jį sutikrina su apskaitoje turimu materialiai atsakingam asmeniui priskirto turto aprašu.
Lietuvoje inventorizacija privaloma visoms įmonėms. Kai kurios įmonės inventorizacijas atlieka pačios, kitos samdosi išorines kompanijas.
Inventorizacija atliekama po stichinių nelaimių, perduodant materialines vertybes kitam materialiai atsakingam asmeniui, vagystės, piktnaudžiavimo atvejais, atliekant auditą, teismo reikalavimu ir kitais atvejais, kai reikia sutikrinti turimą turtą su apskaitos duomenimis.
Kitose valstybėse, kaip Italijoje didelio dėmesio į inventorizaciją nekreipiama. Inventorizuojama dalis turto, nenustatytu laikotarpiu.
Gaurės valsčius

Gaurės valsčius buvo vakarų Lietuvoje. Centras – Gaurė.
Vilijampolės ješiva

Istorija

Visame regione garsėjo Slabados ješiva „Kneset–Israel“ („Izraelio susirinkimas“), pavadinta kurį laiką jai vadovavusio naujos judaizmo krypties Musar (moralė) įkūrėjo rabino Izraelio Salanterio vardu. Vienas iš pagrindinių ješivos įkūrėjų buvo rabinas Natanas Cvi Finkelis. Ši rabinų seminarija pasižymėjo griežta tvarka ir izoliacija nuo išorės įtakų. 1897 m. joje įvyko skilimas: nuo jos atskilusieji sukūrė naują ješivą „Kneset Bet–Ickach“, pavadintą visų diasporoje gyvenančių žydų vadovo Ickacho Elchanano Spektoriaus (1817–1896) vardu.
1899 m. Vilijampolės ješivoje mokėsi per 300 būsimų rabinų. Labiausiai suklestėjo po Pirmojo pasaulinio karo – tapo viso regiono ortodoksų centru. 1920 m. čia mokėsi virš 500 asmenų. Kurį laiką jai vadovavo rabinas A. Grodzenskis. Ješiva nesėkmingai bandė gauti aukštosios mokyklos statusą. Įstaigos reikmėms 1934 m. buvo pradėtas statyti naujas trijų aukštų pastatas, tačiau statyba užtruko, neįrengtas pastatas Panerių g. 57  buvo nacionalizuotas 1940 m.
Ješiva veikė iki 1941 m. birželio 23 d. Holokausto metu beveik visi besimokantys ir dėstytojai žuvo. 1945 m. ješiva buvo atkurta Bene Berake.