google/wiki40b huggingface dataset:
Tarptautinė Šafhauzeno mokykla

Tarptautinė Šafhauzeno Mokykla yra nedidelė Šafhauzene įsikūrusi tarptautinė mokykla. Nors skirta Šveicarijoje dirbančių užsieniečių vaikams, čia mokosi ir keli šveicarai. Ji įsikūrusi ant Reino upės kranto, netoli didžiausio krioklio Europoje – Reino krioklio.
Mokykloje yra klasės vaikams nuo 3 iki 15 metų. Mokslo standartai atitinka Tarptautinės bakalaurato organizacijos (International Baccalaureate Organization) normas.
Pamokų kalba – anglų. Beveik visi mokytojai atvykę iš angliškai kalbančių šalių – Australijos, Britanijos ir kt.
Didelis dėmesys skiriamas moksleivių kritinio mąstymo, išradingumo, bendravimo ir bendradarbiavimo skatinimui.
Tarptautinės Šafhauzeno Mokyklos patalpos išsidėsčiusios trijuose gretimai esančiuose pastatuose.
Mokyklos direktorės pareigas šiuo metu eina Gundula Kohlhaas iš Vokietijos.
Vilniaus Gedimino technikos universiteto Verslo vadybos fakulteto Teisės katedra

Vilniaus Gedimino technikos universiteto Verslo vadybos fakulteto Teisės katedra (VGTU VVF Teisės katedra) - Vilniaus Gedimino technikos universiteto (VGTU) Verslo vadybos fakulteto struktūrinis padalinys; Teisės katedra. Veiklos sritys - teisinis švietimas (teisės dėstymas), teisės mokslinė veikla (tyrimai, straipsnių publikavimas ir kt.).

Personalas

Katedros dėstytojai - profesorius, docentai, asistentai, lektoriai ir kiti.
Jaunakampis

Istorija

1900 m. kaimas minimas Inturkės juodraštinėje priešvedybinių apklausų knygoje.
Stanekas

Istorija

Kaimas įkurtas XIX a. amžiuje. Nuo XV a. pabaigos iki 1660 m. ši vietovė priklausė Jurgiui Karoliui Chodkevičiui. XVIII a. kaimas priklausė Potockių ir Radvilų šeimoms. Nuo 1831 m. priklausė Sapiegoms. 1922 m. palivarką sudarė 3058 ha, iš kurių 2508,67 ha miškai.
Elena Jackevičaitė

Biografija

Gimė dvarininkų šeimoje, Panemunėlio valsčiuje, dab. Rokiškio rajone. Baigė gimnazijos mokslus Rygoje, mokėsi Onos Jastržembskaitės gimnazijoje, ją baigė su aukso medaliu ir su 8 pedagogine klase. Elena Jackevičaitė svajojo studijuoti agronomiją, tad bandė įstoti į Maskvos Petrovsko-Razumovsko akademiją, tačiau nesėkmingai, ir kaip pati nurodė, nebuvo į akademiją priimta dėl vietų moterims stokos. Vietoje to, ji sėkmingai įstojo į Petrapilio Bestuževo Moterų Aukštuosius kursus, matematiką. Tačiau matematikos mokslai nepatiko, ir jau po pusantro mėnesio ji perėjo studijuoti į juridinį fakultetą. 1913–1914 m. Elena Jackevičaitė praleido besimokydama Petrapilyje, o 1914 m. vasarą kartu su motina Felicija Jackevičiene išvyko į vokiečių kurortą Bad-Wildungeną, kur jas užklupo Pirmasis Pasaulinis karas. Iki pat 1914 m. gruodžio mėn. Elena Jackevičaitė su motina praleido Dortmunde, Vestfalijoje, o vėliau per Švediją grįžo į Petrapilį, o iš ten – į Lietuvą.
1915 m. dėl karo teko su šeima pasitraukė į Maskvą pas giminaitį. Maskvoje Elena Jackevičaitė tęsė mokslus – įstojo į B.Paltrockienės Aukštuosius Moterų kursus, kuriuos baigė pirmojo laipsnio diplomu 1918 m. Kadangi tuo metu dar negalėjo grįžti į Lietuvą, įstojo į tarnybą Turkestano respublikoje, o jai vadovavo inžinierius F. Dobkevičius, kuris vėliau Lietuvoje ėjo geležinkelių direktoriaus pareigas. Į Lietuvą grįžo 1919 m., iki 1922 m. dirbo mokytoja Dotnuvos Ūkio mokykloje.
Juridinę karjerą pradėjo palaipsniui. 1922 m. balandžio 3 d. buvo priimta II eilės teismo raštininke Kauno apygardos teisme, o tų pačių metų balandžio 16 d. buvo perkelta į jaunesnes teismo kandidates. Dirbo Kauno apygardos teisme ir pas Kauno I nuovados Taikos teisėją p. Gerubavičių. Nuo 1923 m. rugsėjo mėn. buvo iškomandiruota pas Kauno IV nuovados (vėliau pervadinta – Aleksoto nuovada) Taikos Teisėją teikti pagalbą ir dirbti savarankiškai. 1923 m. spalio 11 d. buvo perkelta į vyresnius kandidatus, o lapkričio 28 d. Teisingumo ministro įsakymu Nr. 171 buvo paskirta laikinai eiti Kauno miesto ir IV apskrities (vėliau pervadintos į Aleksoto nuovadą) Taikos Teisėjo pareigas. Nuo 1923 m. sausio 1 d. buvo patvirtinta šiose pareigose, jose išdirbo šešerius metus. 1930 m. sausio 10 d. Prezidento aktu Nr. 17 buvo paskirta Marijampolės Apygardos Teismo nariu.
Raja Krupenina

Biografija

1979 m. baigė Adutiškio vidurinę mokyklą, 1984 m. baigė Vilniaus universitetą, matematikos dėstytoja.
Adutiškio vidurinės mokyklos matematikos, informatikos mokytoja. 2007–2011 m. Švenčionių rajono savivaldybės mero pavaduotoja.
2004 m. Darbo partijos Švenčionių rajono skyriaus narė, Švenčionių skyriaus pirmininkė.
2007–2011 m. ir nuo 2011 m. Švenčionių rajono savivaldybės tarybos narė. 
Sutuoktinis Piotr, vaikai Denisas, Vadimas, Larisa.
Kresvelo kultūra

Kresvelo kultūra (angl. Creswellian culture) – vėlyvojo paleolito archeologinė kultūra, pavadinta pagal Creswell Crags (Notingemo grafystė, Anglija) urvą.

Arealas

Kresvelo kultūra 11-9 tūkstantmetyje pr. m. e. buvo paplitusi Pietų Anglijoje ir Velse. Ankstyvuoju laikotarpiu Kresvelo kultūrai įtakos turėjo Madleno kultūra ir Hamburgo kultūra, vėliau- Federmeserio kultūra. Vėlyviausios Kresvelo kultūros gyvenvietės datuojamos preborealio pradžia, ją pakeitė Maglemozės kultūra.

Kultūra

Kresvelo kultūros žmonės gyveno urvuose ir uolose bei atvirose gyvenvietėse. Gyventojai vertėsi medžiokle ir žvejyba, rinko maistą. Naudojo titnaginius, kaulinius ir raginius dirbinius, titnaginius – dažniausiai gamino iš plačių skelčių, nuskeltų nuo vienagalių ir dvigalių skaldytinių. Medžioklės įrankiai – įkotiniai ir su peteliais antgaliai, stambios, iš abiejų pusių statmenai retušuotos, skeltys su buka nugarėle ar įstrižai retušuotu galu, plačios trapecijos bei įvairių tipų trikampiai. Ūkyje dažniausiai naudojo galinius gremžtukus, nuoskalas ir retušuotus rėžtukus, grąžtus, peilius. Iš kaulo ir rago gamino vienaeilius ar dvieilius su užbarzdomis žeberklus ir pailgus dirbinius nuaštrintu galu.
Benita Laumanė

Biografija

1960 m. baigė Liepojos pedagogikos institutą. 1993 m. habilituota daktarė. 1995 m. Latvijos mokslų akademijos narė korespondentė.
Mokytojavo Rygoje. 1962–1992 m. dirbo Latvijos mokslų akademijos Kalbos ir literatūros institute, 1984–1992 m. Dialektologijos skyriaus vadovė, 1992–1998 m. – Literatūros, tautosakos ir meno institute. 1977–1992 m. prisidėjo prie Europos kalbų atlaso (Atlas linguarum Europae 5 t. 1983–1997 m.) medžiagos rinkimo ir redagavimo. 1994–2006 m. dėstė Liepojos pedagogikos institute (nuo 1998 m. Liepojos pedagogikos akademija), nuo 1994 m. profesorė. 2002 m. latvių dialektologiją dėstė Klaipėdos universitete.

Mokslinė veikla

Tyrinėja dialektologiją, onomastiką, žvejybos leksiką. Parengė mokomųjų knygų studentams.
Mis Butanas

Mis Butanas – nacionalinis Butano Karalystės grožio konkursas. Nugalėtoja gauna teisę atstovauti savo šaliai konkurse Mis Žemė ir vykdyti oficialią gamtosaugos veiklą. Varžybas organizuoja ir rengia Timpu įsikūrusi filmų prodiusavimo kompanija „MPC Bhutan Entertainment“. Tai pirmasis grožio konkursas šalyje.  Konkurso prezidentė – Karma Tshering.  Laimėtojos karūna sukurta Indijoje ir yra verta 100 000 ngultrumų.  Pirmas konkursas įvyko 2008 m., jame dalyvavo 77 varžovės.
Deportivo Alavés

Istorija

Klubas 2008–2009 m. sezone žaidė Ispanijos antrojoje lygoje (Segunda División).
2016-2017 m. žaidė La Liga pirmenybėse ir užėmė 9 vietą.
Carl Ditters von Dittersdorf

Biografija

Nuo mažens griežė smuiku Vienos benediktinų bažnyčios orkestre, princo Jozefo fon Hildburghauzeno orkestre. 1761 m. tapo Vienos rūmų operos orkestro smuikininku. 1763 m. su K. V. Gliuku koncertavo Italijoje, išgarsėjo kaip smuikininkas virtuozas. 1765 m. tapo vyskupo A. fon Patačicho kapelos „Oradea“ (Transilvanija, dab. Rumunija) kapelmeisteriu, pakeitė J. M. Haidną.
Ermanas Magonas

Biografija

Gimė 1899 m. spalio 15 d. Upytėje. 1919 m. paimtas į Raudonąją armiją, paskirtas į Latvijos TSR karinį dalinį. Kovo Rusijos pilietiniame kare vakarų fronte. Po karo tarnavo Smolenske, 1920 m. kovojo prieš Estijos kariuomenę, vėliau Lenkijos-sovietų kare. 1921 m. kovą dalyvavo Tambovo sukilimo malšinime. 1921 m. gruodį perkeltas į Kareliją. 1925-1928 m. studijavo karo akademijoje Maskvoje. 1930-1938 m. tarnavo prie Ramiojo vandenyno. 1936 m. apdovanotas Raudonosios Žvaigždės ordinu. 1938 m. vasario 24 d. suimtas NKVD, kovo 7 d. išmestas iš kariuomenės ir nuteistas kalėti, tačiau 1940 m. balandžio 25 d. paleistas ir 1941 m. kovą paskirtas tarnauti į Charkovo karinę apygardą. 1941 m. liepą dalyvavo Smolensko ir Mogiliavo gynyboje, žuvo mūšyje Čavusuose 1941 m. rugpjūčio 14 dieną. 1941 m. rugpjūčio 9 d. apdovanotas Lenino ordinu.
Gintaras Sodeika

Biografija

1976 m. baigė Vilniaus 31-ąją vidurinę mokyklą. 1980 m. Vilniaus J. Tallat-Kelpšos aukštesniojoje muzikos mokykloje įgijo choro dirigavimo specialybę. 1986 m. baigė Lietuvos konservatorijos prof. Juliaus Juzeliūno kompozicijos klasę.
1999–2003 m. Lietuvos kompozitorių sąjungos pirmininkas. 2003–2005 m. ir 2006–2008 m. Lietuvos kultūros viceministras. 2000–2006 m. Lietuvos autorių teisių gynimo asociacijos prezidentas, Lietuvos muzikos akademijos elektroninės muzikos studijos vedėjas. Nuo 2008 m. Vilniaus apskrities viršininko pavaduotojas.
Nuo 2014 m. Jono Meko vizualiųjų menų centro direktorius.
Nuo 2006 m. Liberalų ir Centro sąjungos narys.
Žmona Rimantė, vaikai Vainius, Joris.

Kūryba

Dailininkų grupės „Žalias lapas“ narys ir parodų dalyvis. Trijų hepeningų festivalių AN-88, AN-89 (Anykščiuose) ir NI-90 (Nidoje) sumanytojas ir kuratorius.
Nuo 1990 m. dirba kartu su režisieriumi Oskaru Koršunovu, sukūrė muziką beveik visiems šio režisieriaus spektakliams. Kuria garso dizainą netradicinei aplinkai, vaizduojamojo meno pristatymams. Arūno Matelio filmo „Skrydis per Lietuvą“ muzikos autorius.
Galatėja (palydovas)

Atradimas

Palydovas atrastas 1989 m. liepą erdvėlaivio Voyager 2, tyrusio Neptūną, darytose nuotraukose. Iš karto po atradimo buvo suteiktas laikinas S/1989 N 4 pavadinimas. Vėliau pavadintas Galatėjos, vienos iš nereidžių, vardu.

Kilmė

Manoma, jog tai viena iš pirminių Neptūno palydovų nuolaužų, kurie galėjo suirti del dižiausio planetos palydovo Tritono perturbacijos.

Pastabos apie pavadinimą

Vienas asteroidas vadinamas tuo pačiu vardu – 74 Galatėja.
Vengiančio tipo asmenybės sutrikimas

Vengiančio tipo asmenybės sutrikimas – asmenybės sutrikimas, pasireiškiantis itin dideliu socialiniu nerimu. Žmonės su šiuo sutrikimu jaučiasi nepilnaverčiai, vengia socialinių situacijų, ieško darbų, kuriuose reiktų kuo mažiau bendrauti su kitais žmonėmis. Šie asmenys bijo būti atstumti ir nerimauja dėl to, kad nepatirtų sutrikimo priešais kitus žmones. Labai pervertina potencialius sunkumus naujose situacijose, todėl jų labai vengia. Neretai susikuria savo fantazijų pasaulius, kurie pakeičia realųjį. Priešingai nei šizoidinį sutrikimą turinys žmonės, vengėjai trokšta socialinių santykių, tačiau nesugeba jų pasiekti. Dažnai būna depresyvūs ir turi nedaug pasitikėjimo savimi.
Ugdomasis vadovavimas

Ugdomasis vadovavimas (angl. Coaching) – lavinimo metodas, būdas, ugdant asmenį ar žmonių grupę siekti tam tikrų tikslų, įgyti naujų įgūdžių; asmeninio „veiksmingumo“ didinimo metodika, siekiant skatinti pokyčius ir pasiekti didesnių rezultatų įvairiose srityse. Ugdomojo vadovavimo teorija paremta tikėjimu, kad kiekvienas žmogus turi pakankamai įgimtų sugebėjimų pasiekti savo tikslus. Forma – kryptingas klausimų formulavimas (atlieka vadovas) ir atsakymų paieška (atlieka vadovaujamasis). Ugdytojas skatina žmogų savyje atrasti reikalingus gebėjimus, juos ugdyti įkvepia, siekiant pasikeitimų ir rezultatų.

Terminai

Koučingas neturi Lietuvių kalboje atitikmens (kaip ir daugelyje kalbų, kur vartojamas angliškas Coaching arba jo transkripcija). Koučingo specialistų asociacija ICF LITHUANIA  nusprendė vartoti būtent šį terminą, nes „ugdomasis vadovavimas“ prieštarauja koučingo esmei, kadangi koučingas grindžiamas partneryste, o ne vadovavimu.
Orazio Gentileschi

Oracijus Džentileskis (it. Orazio Gentileschi, Orazio Lomi, 1563 liepos 9 (?) – 1639 m. vasario 7 d.) – italų dailininkas, vienas reikšmingiausių karavadžistų. Dailininkės Artemisia Gentileschi tėvas.

Biografija

Oracijus gimė 1563 m. Pizoje, pakrikštytas liepos 9 d. Jo tėvas buvo florentietis auksakalys Giovanni Battista Lomi. Apie 1576–1578 m. Oracijus persikėlė į Romą, kur prisiėmė dėdės, buvusio Šv. Angelo pilies sargybos kapitonu, pavardę Gentileschi. Nieko nežinoma apie Oracijaus dailės mokslus. Spėjama, kad jis mokėsi pas brolį Aurelio Lomi (1556–1622), kuris dirbo Florencijos manierizmo stiliumi. 1588–89 m. Oracijus Džentileskis minimas tarp grupės dailininkų, dekoravusių Vatikano biblioteką. Ankstyviausi dailininko darbai buvo manieristiniai. Oracijus atliko darbų Švč. Marijos Didžiojoje, Laterano Šv. Jono, Madonna dei Monti ir Santa Nicola in Carcere bažnyčiose, dažniausiai bendradarbiaudamas su peizažistu Agostino Tassi.
Po 1600 m. Oracijus Džentileskis buvo paveiktas Karavadžo tapybos, persiėmė pastarojo dailės scenų monumentalumu, chiaroscuro efektų naudojimu, išskiriant dramatiškus paveikslų aspektus, natūralistiniu vaizdavimu. Oracijus buvo vienas nedaugelio Karavadžo pasekėjų, kurie pažinojo meistrą asmeniškai. Su žmona Prudentia Montoni (mirusi 1605 m.) Oracijus susilaukė 3 sūnų ir dukters Artemizijos (1593 m.). Po Karavadžo išvykimo iš Romos 1606 m. Oracijus pradėjo naudoti kiek laisvesnį karavadžistinės dailės traktavimą, scenose naudoti peizažus, kurių vaizdavimą paveikė vokiečių dailininkas Adam Elsheimer (1578–1610/1620), tuo metu dirbęs Romoje. 1611 m. Oracijus su Agostino Tassi dirbo Kvirinalo rūmuose. 1612 m. Oracijaus duktė Artemisia Gentileschi apkaltino ilgametį dailininko bendradarbį Agostino Tassi, kuriam Oracijus buvo patikėjęs apmokyti dukterį piešimo, išprievartavimu ir vedybų pažado netesėjimu. Skandalas tapo viešu, tačiau, matyt, nelabai paveikė Oracijų, nes po to jis vėl dirbo su Agostino Tassi.
Po skandalo Oracijus daugiau dirbo provincijoje: Ankonoje, Markėje, Fabrijane. Jį rėmė Borgezių ir Savelli giminės. 1621 m. Oracijus priėmė didiko Giovanni Battista Sauli kvietimą dirbti Genujoje, kur tapo vienu iš pagrindinių dvaro ir aukštuomenės dailininkų. Gali būti, kad trumpai dirbo Turine pakeliui į Prancūziją 1624 m., kur dirbo karalienei Marijai de Mediči iki 1626 m. Po to Oracijus persikėlė į Angliją, kur tarnavo karaliui Karoliui I-ajam iki mirties 1639 m. vasario 7 d. Londone. Palaidotas Somerseto name, karalienės koplyčioje. Į Angliją prieš Oracijo mirtį buvo atvykusi duktė Artemisia Gentileschi padėti tėvui jo užsakymuose. Vėlesnius paveikslus Oracijus dažnai atlikdavo keliomis kopijomis.
Oracijus Džentileskis laikomas reikšmingu karavadžistu. Jo įtakos galima įžvelgti Bartolomeo Cavarozzi (1590–1625), Orazio Riminaldi (1593–1630), Giovann Francesco Guerrieri (1589–1655/1659) paveiksluose ir, žinoma, jo duktės Artemisia Gentileschi kūryboje. Oracijaus įtaką galėjo patirti olandas Hendrick Terbrugghen (1588–1629). Oracijaus Džentileskio kūryba išsiskiria Karavadžo dailės ir Rafaelio klasicizmo bruožų derinimu.
Šeštasis pėstininkų Pilėnų Kunigaikščio Margio pulkas

Šeštasis pėstininkų Pilėnų Kunigaikščio Margio pulkas – Lietuvos kariuomenės karinis dalinys, veikęs 1918–1926 m. ir 1934–1940 m., dislokuotas Alytuje, nuo 1934 m. Klaipėdoje, vėliau Plungėje ir Telšiuose.

Istorija

Pulko įkūrimo data laikoma 1918 m. gruodžio 5 d., kai buvo išleistas įsakymas, patvirtinantis Antrojo pėstininkų pulko suformavimą - Šeštasis pulkas buvo sudarytas iš Antrojo pulko I-ojo bataliono. Pulko kariai 1919 m. sausio - birželio mėn. kovėsi su Raudonąja armija prie Jiezno, Žiežmarių, Subačiaus. Birželio mėn. batalionas buvo pavadintas Atskiruoju Marijampolės batalionu, kuris dalyvavo kautynėse su bolševikais, privertęs juos atsitraukti už Dauguvos. Spalio 6 d. Marijampolės batalionas buvo išsiųstas į Šeduvą kovoti su bermontininkais, vėliau batalionas, pavadintas Šeštuoju pėstininkų pulku, perdislokuotas į Kėdainius. 1920 m. lapkričio 20 d. batalionui suteiktas Šeštojo pėstininkų Pilėnų kunigaikščio Margirio pulko vardas.
1920 m. pulkas dalyvavo kautynėse su lenkais, kur buvo išskaidytas į mažesnius karinius vienetus, kovojo dažniausiai įvairių junginių sudėtyje. Pasibaigus kariniams veiksmams, pulkas buvo dislokuotas Alytuje, o 1926 m. rugpjūčio 31 d. mažinant karines pajėgas, išformuotas. 1934 m. Klaipėdoje atkurto pulko branduoliu tapo vienas iš Septintojo pėstininkų pulko batalionų. 1939 m. pulke buvo du batalionai, tarnavo 1300 karių.
1937 m. pulkui įteiktoje vėliavoje buvo įrašas „Tau, tėvų žeme“. 1939 m. kovo mėn. Vokietijai užėmus Klaipėdos kraštą, pulkas persikėlė į Plungę, jo II-asis batalionas buvo dislokuotas Telšiuose. Įėjo į Trečiosios pėstininkų divizijos sudėtį.
Pulko tradicijas nuo 2018 m. tęsia Lietuvos ginkluotųjų pajėgų Kunigaikščio Margirio pėstininkų batalionas.
Eurocup Formula Renault 2.0

Istorija

Čempionatas prasidėjo 1991 m. ir vadinosi „Rencontres Internationales de Formule Renault“. Po poros metų buvo pervadintas į „Eurocup Formula Renault“. 2000 m. atsinaujino ir gavo naują pavadinimą „Formula Renault 2000 Eurocup“. 2005 m. prijungtas prie „World Series by Renault“ ir turi dabartinį pavadinimą.

Automobilis

Čempionate visi lenktynininkai važiuoja vienodais automobiliais su „Tatuus“ važiuokle ir Renault Type F4R 4 cilindrų bei 1998 cm³ darbinio tūrio varikliu. Padangas tiekia „Michelin“.

Lietuviai čempionate

2008 m. čempionato sezone lenktyniavo Kazimieras Vasiliauskas. Dalyvavęs 10 iš 14 lenktynių, lietuvis nepelnė nė taško ir bendroje įskaitoje klasifikuotas nebuvo.
2008 m. Monako Grand Prix

Prieš Grand Prix

Prieš Monako Grand Prix vyko bolidų bandymai Paul Ricard trasoje (Prancūzija). Pirmą dieną (gegužės 14 d.) greičiausias trasoje buvo McLaren lenktynininkas Lewis Hamilton. Naudotos 3,593 km ilgio 2D SC konfigūracijos žiedą britas įveikė per 1 min. 5,6 sek. Paskutinį kartą ši konfigūracija bandymuose buvo naudota 2005 metais. Tuomet Kimi Räikkönen, vairuodamas McLaren bolidą, trasą įveikė per 1 min. 4,106 s.
Antrąją bandymų dieną (gegužės 15 d.) greičiausias trasoje buvo Scuderia Ferrari lenktynininkas Kimi Räikkönenas. Suomis greičiausią savo ratą įveikė per 1 min. 5,381 sek.
Trečiąją ir paskutinę bolidų bandymų dieną (gegužės 16 d.) Paul Ricard trasoje komandų darbą sujaukė lietus. Greičiausias trasoje buvo Toyota F1 lenktynininkas Jarno Trulli.
McLaren komandos boksai perkelti į techninės aptarnavimo zonos vidurį. Anksčiau, pagal užimtą vietą praėjusiame sezone, komandos boksai būdavo rikiuotės gale. Dėl kokių priežasčių tai padaryta, nepaskelbta.

Orų prognozė

Prognozuota, kad ketvirtadienio treniruočių dienos ryte galimas lietus, vėliau bus debesuota su pragiedruliais. Oro temperatūra - apie 22 °C šilumos.
Šeštadienį ir sekmadienį bus vėsiau. Oro temperatūra - 19 °C šilumos. Spėjama, kad lis dažnai, bet neilgai. Kritulių tikimybė 60 proc.

Pirmoji dalis

Pirmose ketvirtadienio treniruotėse greičiausias buvo Ferrari atstovas Kimi Raikkonen'as, kuris ratą apsuko per 1:15.948 . Jis aplenkė abu McLaren pilotus - Lewis'ą Hamilton'ą (laikas 1:16.216) ir Heikki Kovalainen'ą 1:16.248).

Antroji dalis

Antrose treniruotėse tarp visų pilotų greičiausias buvo ryte antras buvęs Lewis'as Hamilton'as (laikas 1:15.140). Šį kartą jam įkandin sekė Nico Rosberg'as (1:15.533) iš Williams, o trečias ir ketvirtas atitinkamai buvo Ferrari duetas Kimi Raikkonen'as (1:15.572) ir Felipe Massa (1:15.869).

Šeštadienio treniruotės

Permainigu oru vykusiose paskutinėse Monako treiruotėse pirmas buvo McLaren atstovas suomis Heikki Kovalainen'as (laikas 1:16.567), spėjęs greitą ratą apvažiuoti sausoje trasoje. Jo komandos draugas Lewis Hamilton'as šį kartą buvo antras (1:17.084), o Ferrari atstovaujantis kitas suomis Kimi Raikkonen'as buvo trečias (1:17.177).
Vienybė (žurnalas)

Istorija

Iki 1929 m. leido Šv. Kazimiero draugija, 1929–1933 m. – Lietuvos katalikų sąjunga. Tiražas 1914 m. – 6000 egz.
Skirtas kaimo žmonėms. Skleidė religines tiesas, propagavo katalikų tikėjimą, spausdino kultūrinio-švietėjiško turinio rašinius.
Redagavo Antanas Alekna, Mykolas Šeižys, Mykolas Vaitkus, Jurgis Talmantas, A. Kupcikevičius.
Zenonas Ulkė

Biografija

1980 m. baigė Lietuvos žemės ūkio akademiją, mokslinis agronomas.
Ūkininkas, 2003 m. UAB „Agrokoncernas“, UAB „Agrokoncerno grūdai“ vadybininkas, 2010 m. Zenono Ulkės ūkio savininkas.
Lietuvos valstiečių partijos, Valstiečių ir Naujosios demokratijos partijų sąjungos narys, kaimo reikalų komiteto pirmininkas, Lietuvos valstiečių liaudininkų sąjungos Šakių rajono skyriaus narys.
2003–2007 m., 2007–2011 m. ir nuo 2011 m. Šakių rajono savivaldybės tarybos narys.  Europos Sąjungos Regionų komiteto pakaitinis narys.
Sutuoktinė Dalė, vaikai Andrius, Rūta.
Šiaurės Amerikos Kordiljeros

Šiaurės Amerikos Kordiljeros – Kordiljerų kalnų sistemos dalis Šiaurės Amerikoje. Driekiasi nuo pat Aliaskos pakrančių iki Centrinės Amerikos pietų (piečiau pereina į Andus). Ilgis daugiau nei 9000 km. Plotis nuo 800 km Kanadoje iki 1600 km JAV. Kordiljeros sudarytos iš įvairių geologinių struktūrų: prekambro masyvų, nuosėdinių ir metamorfinių paleozojaus uolienų, mezozojaus batolitų, vulkaninių masyvų. Spalvotųjų metalų, gyvsidabrio, aukso, naftos, akmens anglių telkiniai.
Beveik per visą savo ilgį Šiaurės amerikos Kordiljeros susideda iš trijų juostų. Rytinę Kordiljerą arba Uolinius kalnus sudaro Brukso kalnagūbris, Makenzio kalnai, patys Uoliniai kalnai, Rytų Siera Madrė. Aukštis iki 4399 m (Elberto k.). Kita juosta yra vadinama Vakarų Kordiljera arba Ramiojo vandenyno juosta. Ją sudaro aukšti vulkaniniai kalnagūbriai: Aliaskos (aukštis iki 6193 m, Makinlio k.), Aleutų, Beringo kalnagūbriai, Kaskadiniai kalnai, Siera Nevada, Vakarų Siera Madrė, Vulkaninė Siera, Pietų Siera Madrė. Vakaruose Kordiljeros priartėjusios prie Ramiojo vandenyno sudaro Aleksandro salas, Vankuverio salą. Tarp šių dviejų juostų yra Vidinė Kordiljerų juosta, kurią sudaro plokščiakalniai ir plynaukštės: Jukono plynaukštė, Freizerio plynaukštė, Didysis Baseinas, Kolorado plokščiakalnis, Meksikos kalnynas. Kalnus vagoja Jukono, Makenzio, Misurio, Kolambijos, Kolorado, Rio Grandės baseinų upės.
Šiaurės Amerikos Kordiljeros šiaurėje padengtos kalnų tundromis ir taiga. Pietuose vyrauja stepės ir pusdykumės, Centrinėje Amerikoje – tropiniai miškai.
Ščiutinas

Istorija

Ščiutinas rašytiniuose šaltiniuose minimas nuo 1436 m. Lietuvos 1920 m. žemėlapyje, sudarytame po taikos sutarties su Sovietų Rusija, gyvenvietė pavadinta Šukynas, 1933 m. topografiniame žemėlapyje – Ščiučinu. Miesto statusą įgijo 1962 m.
Kubotanas

Kubotanas – savigynai skirtas ginklas, kartu esantis lazdelės formos raktų pakabukas. sukurtas Soke Kubota Takayuki.
Kubotanas yra javaros variantas. Tai paprastai 14 cm ilgio ir apie 1,5 cm storio lazdelė, panaši į flomasterį ar kiek storesnė. Prie raktų žiedo prisegtas kubotanas atrado kaip dekoratyvinis raktų pakabukas.
Kubotanas naudojamas labai panašiai kaip javara. Ginantis kubotanu kaip ir javara atakuoja kaulėtas, minkštas vietas ir nervų rezginius – krumplius, dilbį, tarpuakį, blauzdas, pilvą, saulės rezginį, stuburą, smilkinius, šonkaulius, kirkšnis, kaklą, akis ir kt.

Kubotanas laikomas kumštyje arba nukreiptas priekin. Kumštyje sugniaužtas kubotanas sustiprina smūgius kumščiu. Su prisegtais raktais kubotaną galima naudoti kaip mažą spragilą. Kubotanu galima atakuoti visas vietas, kurias atakuoja piršto dūriais, tik kubotanas veikia stipriau. Pvz., policininkas gali viena ranka (žastu ir dilbiu) sugriebti sulaikomąjį už kaklo, o kita ranka kubotanu bakstelėti į sulaikomojo strėnas. Taip naudojamas kubotanas sukelia stiprų skausmą, kuris priverčia sulaikomąjį pasiduoti.
Kubotano (kaip ir javaros) naudojimas ypatingas tuo, kad jo techniką naudoti gali ir neturėdamas paties kubotano, o naudodamas parankinius įrankius, kurie paprastai būna tiek pat efektyvūs, kaip ir kubotanas. Kubotano pakaitalu gali būti susuktas žurnalas, plaukų šepetys, rašiklis, flomasteris ar storas pieštukas, pagaliukas ir kt.
Kubotanas (plastikinė, metalinė ar medinė lazdelė) yra tiek panašus į kasdienius daiktus, kad įstatymais juos uždrausti praktiškai neįmanoma. Tiesa, JAV draudžiama kubotanus įsinešti į lėktuvus. JAV ir D. Britanijoje kubotanus galima nešiotis viešose vietose.
Ranapungerja

Istorija

Ranapungerja rašytiniuose šaltiniuose minima nuo 1534 m. XIX a. veikė pašto stotis.