google/wiki40b huggingface dataset:
Bohemian Rhapsody

Dainos sandara

Bohemian Rhapsody sudaryta iš šešių skyrių: intro (0:00–0:48), baladės (0:48–2:35), gitaros solo (2:36–3:03), operos (3:03–4:07), sunkiojo roko (4:07–4:55) ir outro (pabaigos) (4:55–5:55).
Lietuva-kalėjimas

Lietuva-kalėjimas – Lietuvos Raudonosios pagalbos organizacijos CK laikraštis, ėjęs 1925 m. Smolenske.

Istorija

Leistas kaip Politinių kalinių draugų grupės organas, Lietuvoje platintas nelegaliai. Išėjo du numeriai.
Jakštaičiukai

Aplinkinės gyvenvietės

KURŠĖNAI – 17 km 
 Sauginiai – 2 km
Juodinkiai – 2 km
ŠIAULIAI – 10 km
Jonelaičiai – 4 km
Pailiai – 2 km
Jakštaičiai – 1 km
BUBIAI – 4 km
Raizgiai – 2 km 
 Aukštelkė – 4 km
Kalambo krioklys

Kalambo krioklys (angl. Kalambo Falls) – krioklys šiaurės rytų Zambijoje (Šiaurės provincija) bei pietvakarių Tanzanijoje, Kalambo upėje, prie pietrytinio Tanganikos ežero kranto. Krioklys krenta nuo plokščiakalnio krašto į Didįjį riftinį slėnį. Tai vienas didžiausių nenutrūkstamos srovės krioklių Afrikoje, nusileidžiantis tik Tugelos kriokliui (PAR). Krioklio tikslų aukštį sunku išmatuoti, vienas iš siūlomų rezultatų yra 221 m, nors skirtingos versijos siūlo nuo 200 iki 300 m. Srauto plotis 3,6-18 m. Žemiau krioklio Kalambo upė dar 5 km teka ~300 m gylio kanjonu kol pasiekia Tanganikos pakrantės lygumą.
Greta krioklio rasta Ašelio kultūros radinių. Krioklio skardžio nišose įsikūrę afrikiniai marabu.
Pranas Gikaras

Biografija

Skuodo rajono Kaukolikų pagrindinės mokyklos mokytojas.
Nuo 1990 m. Lietuvos demokratinės darbo partijos, nuo 2001 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Skuodo rajono skyriaus narys.
1997–2000 m. (LDDP sąraše) Skuodo rajono savivaldybės tarybos narys.
Grenoblio II universitetas

Istorija

Grenoblio universitetas įkurtas 1339 m., 1367 m. uždarytas. 1811 m. Napoleonas I universitetą atkūrė. Pagal 1968 m. Prancūzijos aukštojo mokslo įstatymą, nuo 1970 m. Grenoblio universitetas suskirstytas į 3 universitetus, vienas jų – Grenoblio II Socialinių mokslų universitetas, nuo 1991 m. Grenoblio II Pjero Mendes-Franso universitetas.
Rudolfas Helmratas

Biografija

1948 m. baigė Rygos taikomosios dailės mokyklą (tekstilę), 1948–1962 m. joje dėstė. 1954 m. baigė keramiką Latvijos dailės akademijoje, 1961 m. čia įkūrė Tekstilės katedrą, jai vadovavo iki 1992, nuo 1977 m. profesorius.

Kūryba

Gobelenai daugiausia figūriniai, susiję su latvių folkloru, tradiciniais buities ir švenčių vaizdais. Būdinga monumentali forma, statiška kompozicija, apibendrintas piešinys, vientisas santūrus koloritas, rami nuotaika. Svarbiausi kūriniai: „Žvejės“ [[1969 m., „Poilsis“ [[1971 m., „Debesys virs kalnų“ [[1974 m., „Lyguo“ 1977 m. Sukūrė keramikos interjerams – keraminis pano knygyne „Gaublys“ Rygoje 1963 m. Parodose dalyvavo nuo 1955 m.; individualios parodos surengtos Rygoje, Maskvoje.
Ona Babonienė

Biografija

1955–1959 m. mokėsi Rakavos pradžios, 1959–1964 m. Ginčaičių aštuonmetėje, 1967 m. baigė Raseinių 2–ą vidurinę mokyklą. 1973–1978 m. studijavo Šiaulių pedagoginiame institute, 1993–1997 m. Vilniaus Pedagoginiame universitete.
1967–1969 m. Kalnujų aštuonmetės, 1969–1974 m. Pašaltuonio aštuonmetės mokyklos mokytoja, 1974–1988 m. Raseinių 1-osios vidurinės mokyklos užklasinio darbo organizatorė, 1988–1991 m. Raseinių moksleivių namų direktorė, 1991–2000 Raseinių rajono savivaldybės kultūros, švietimo ir sporto skyriaus vyr. specialistė, Raseinių raj. švietimo darbuotojų profsąjungos pirmininkė. 2000–2004 m. Seimo narė. 2004- 2012 m. Lietuvos moksleivių kūno kultūros ir sporto centro direktorė.
Nuo 1990 m. LSDP narė, Raseinių rajono skyriaus pirmininko pavaduotoja, 1992–2004 m. Raseinių socialdemokračių moterų klubo pirmininkė, moterų socialdemokračių sąjungos pirmininkės pavaduotoja, nuo 1999 m. LSDP tarybos narė.
1990–1995 m. Raseinių rajono tarybos deputatė, 1995–1997, 1997–2000 m., 2000–2003 2000–2003, 2007–2011 m. ir nuo 2011 m. Raseinių rajono savivaldybės tarybos narė.  1995–2000 m. kultūros, švietimo ir sporto komiteto pirmininkė.
Duktė Vida.
Blšanai

Istorija

Minimi nuo 1238 metų. XIV a. gavo miesto teises. XX a. viduryje neteko miesto teisių, bet 2006 m. vėl atgavo.
Adomas Galdikas

Biografija

Gimė Giršinų viensėdyje, Mosėdžio parapijoje. Mokėsi Palangos progimnazijoje ir Liepojos gimnazijoje. Tapybos mokėsi Petrapilyje, Štiglico mokykloje, gaudamas taikomosios dailės dailininko vardą ir Berlyne. Pirmasis lietuvis ofortininkas. Vėliau studijas tęsė Švedijoje, Italijoje ir Prancūzijoje. Dar studijuodamas laimėjo konkursus pašto ženklams, Prekybos ir pramonės banko, Garlaivių bendrovės akcijoms sukurti. 
1923–1940 m. Kauno meno mokyklos grafikos studijos vedėjas, o karo metais profesoriavo Kauno taikomosios dailės institute. 1946–1947 m. profesoriavo Friburge, 1947–1952 m. gyveno Paryžiuje, o 1952 m. išvyko į JAV ir apsistojo Niujorke.

Kūryba

Pradedant 1920 m. demonstravo savo paveikslus Lietuvos ir užsienio meno parodose. 1937 m. Paryžiaus pasaulinėje parodoje už triptiką „Lietuva“ apdovanotas Grand Prix. Iliustravos knygas, piešė nemažai dekoracijų (Kaune – 17 Valstybės teatro spektaklių). Už V. Krėvės dramos „Šarūnas“ dekoracijas 1937 m. Paryžiaus pasaulinėje parodoje apdovanotas aukso medaliu.
Daugiau žinomi meno kūriniai: „Trobelė pamiškėje“, „Piliakalnis“, „Kapinės“, „Pajūry“, „Natiurmortas su lietuvių liaudies skulptūra“, „Beržoro šventorius“, „Grybautoja“, „Malda“, „Vėjas, „Bulviakasis“ ir kiti.
A. Galdiko kūrinių yra įsigiję: Štiglizo, Nacionalinis M. K. Čiurlionio dailės (Kaunas), Lietuvos dailės (Vilnius), Latvijos nacionalinis dailės, Jau de Paume (Paryžius), Žemaičių dailės, Žemaičių „Alkos“ ir kiti muziejai.
Nerijus Šidlauskas

Biografija

2001 m. baigė Lietuvos kūno kultūros akademiją, kūno kultūros mokytojas.
Nuo 2006 m. Kalvarijos sporto centro direktorius.
2002 m. Liberalų demokratų partijos, 2010 m. Lietuvos liaudies partijos narys. 2002–2006 m. ir nuo 2011 m. Kalvarijos savivaldybės tarybos narys. 
Žmona Ilona, sūnus Vakaris.
Antanas Kasakaitis

Antanas Kasakaitis (1870 m. rugsėjo 13 d. Subačiškės, Gudelių valsčius – 1960 m. gruodžio 21 d. Čikaga) – Lietuvos pedagogas, vertėjas, visuomenės veikėjas.

Biografija

1889 m. baigė Veiverių mokytojų seminariją. Negavęs darbo Lietuvoje mokytojavo Nure (Lenkija). 1905 m. vienas Lietuvos mokytojų sąjungos steigėjų. 1906–1913 m. mokytojavo Surviliškio pradžios mokykloje (Kėdainių apskritis), čia su K. Paltaroku įsteigė Lietuvių katalikų blaivybės draugijos skyrių. 1913 m. vėl buvo priverstas išvykti į Lenkiją, Varšuvoje mokytojavo pradžios mokykloje, Varšuvos lietuvių savišalpos draugijos narys, Nepriklausomos Lietuvos sąjungos pirmininkas. Lietuvai atkūrus nepriklausomybę – Lietuvos konsulas Lenkijoje. 1923 m. grįžęs į Lietuvą iki 1936 m. dirbo Švietimo ministerijos mokyklų inspektoriumi. 1926–1936 m. Knygų leidimo, 1929–1932 m. Lietuvių kalbos rašybos komisijų narys. 1938 m. jo iniciatyva įkurta Pentupio pradžios mokykla (Marijampolės apskr.). 1944 m. išvyko į Vokietiją, 1950 m. – į JAV.
Platino lietuvišką spaudą, bendradarbiavo žurnale „Ūkininkas“, „Vilniaus žinios“, „Švietimo darbas“, „Lietuva“, „Lietuvos aidas“, „Tautos mokykla“ ir kituose. Išvertė H. Spencerio knygą „Proto, doros ir kūno auklėjimas“ (1927 m.).
NINO

Firma NINO, buvusi Nordhorne, 1950–1970 m. buvo žymiausia tekstilės bendrovė Europoje.
NINO yra Niehues & Dütting, firmos įkūrėjų, santrumpa. Globalizacijos dėka išnyko iš tekstilės bendrovių žemėlapių. 1996 m. NINO galutinai nutraukė gamybą.
Adis Abebos sutartis

Adis Abebos sutartis buvo 1972 m. taikos susitarimas tarp Pirmojo Sudano pilietinio karo kovojančių pusių.

Istorija

Karo nesutarimai vyko nuo 1955 m. tarp pietinių Sudano tautinių grupių ir Sudano vyriausybės. Taikos sutarties pasirašymu Pietų Sudanui suteiktos autonominės teisės.
1983 m. tuometinis Sudano prezidentas Gaafar Nimeiry, remdamasis šariatu, paskelbė visą šalį islamo šalimi. Tuo pačiu buvo prijungtos ir pietinės Sudano tautos, kurios nepripažino islamo. Pietų Sudano autonomija buvo sustabdyta 1983 m. birželio 5 d., taip baigiant Adis Abebos sutarties galiojimą. Tai paskatino antrojo Sudano pilietinio karo pradžią. Jis truko iki pat 2005 m.
Knygnešių sienelė

Knygnešių sienelė – 1940 m. Vytauto Didžiojo karo muziejaus sodelyje Kaune pastatytas paminklas.

Istorija

1940 m. gegužės 2 d. generolo Vlado Nagevičiaus kabinete, įvyko pasitarimas, kuriame buvo svarstoma, kurių knygnešių atminimą reikėtų įamžinti numatytoje statyti Knygnešių sienelėje. Pasitarime dalyvavo Jonas Jurgis Bulota, Vaclovas Biržiška, Povilas Dogelis ir Petras Ruseckas. Manoma, kad Knygnešių sienelė buvo baigta statyti 1940 m. liepos mėn.
Trijose granito lentose iškaltos šimto žmonių, aktyviai pasidarbavusių lietuviškos spaudos draudimo laikmečiu, pavardės. Pirmoje lentoje įrašyti sunkiai nukentėjusieji knygnešiai, antroje – pasižymėję knygų skleidimo organizatoriai, trečioje – labai pasižymėję knygnešiai.
1950 m. sovietinė okupacinė valdžia paminklą nugriovė. Tvarkant bolševikų nuniokotą Vytauto Didžiojo karo muziejaus kompleksą, 1994 m. gegužės 7 d. atidengta P. Rimšos skulptūra „Lietuvos mokykla 1884–1904“, 1997 m. birželio 7 d. – Knygnešių sienelė.
Sunaikintos sienelės autorius Karolis Reisonas, atstatytos – Liucijus Albertas Dringelis. Atstatant Knygnešių sienelę, buvo nuspręsta patikslinti kai kurias pavardes, sunorminti jų rašybą.
Tomas Sapiega

Biografija

Lietuvos magnatų Sapiegų giminės Kodenio linijos atstovas, herbo „Lis“ savininkas. Naugarduko ir Minsko vaivados Mikalojaus Sapiegos (1558–1638) ir Rainos Dorohostaiskos sūnus. Jaunesnysis brolis – Nemonoisko seniūnas Kazimieras Mykolas.
1617 metais Tomas Sapiega mokėsi Liublino jėzuitų kolegiume, 1619–1621 metais – Jogailos universitete. 1621–1625 metais mokėsi užsienyje – Ingolštato universitete (1621 m.), Padujos universitete (1622 m.), Bolonijos universitete (1623 m.) ir Lioveni (1625 m.).
Sugrįžęs į tėvynę Tomas Sapiega gyveno Lenkijos karaliaus ir Lietuvos didžiojo kunigaikščio Žygimanto III Vazos dvare. 1632 metais dvikovoje su Jurijumi Zenovičiu neteko rankos. Vadovaujant paties husarų vėliavai dalyvavo Smolensko kare.
1640 metais Tomas Sapiega buvo išrinktas Lietuvos tribunolo maršalka. 1641 metų balandį gavo Vendeno vaivados pareigybę, o tarp 1642–1643 metų – Naugarduko vaivados. Dalyvavo derybose su Maskvos pasiuntiniais.

Šeima

Iki 1638 metų vedė Siuzaną Chreptavičiūtę, Naugarduko vaivados Jurgio Chreptavičiaus (1586–1650 m.) ir Siuzanos Nonchart (m. 1645) dukrą, nuo vedybų neturėjo palikuonių.
Buvo palaidotas pranciškonų bažnyčioje, Alšėnuose.
Adriaen van de Velde

Adrianas van de Veldė (ol. Adriaen van de Velde, 1636 m. lapkričio 30 d., Amsterdamas, Nyderlandai – 1672 m. sausio 21 d., ten pat) – XVII a. Nyderlandų tapytojas-peizažistas.

Biografija

Adrianas van de Veldė gimė 1636 m. lapkričio 30 d. Amsterdame. Jo tėvas Vilemas van de Veldė Vyresnysis buvo jūros ir laivų vaizdų piešėjas, brolis Vilemas van de Veldė Jaunesnysis – tapytojas-marinistas. Pirmuosius mokslus Adrianas tikriausiai išėjo pas tėvą, bet jis pasirinko ne tapti jūrinių peizažų tapytoju kaip brolis ir vėliau mokėsi Harleme pas Jan Wijnants, kuris specializavosi kopų tapyboje. 1657 m. Adrianas van de Veldė grįžo į Amsterdamą, kur gyveno iki mirties. Daugiausiai jis vaizdavo Olandijos kraštovaizdį ir nuo 1667 m. – Italijos vaizdus. Nėra jokių žinių, kad Adrianas būtų lankęsis Italijoje. Šie jo peizažai tikriausiai paremti Nicolaes Berchem ir Karel Dujardin paveikslais.
Itališki peizažai daugiausiai vaizdavo piemenis ir gyvulius kalnuotoje vietovėje. Gyvulių vaizdavimas rodo, kad Adrianas van de Veldė buvo įtakotas Paulus Potter kūrybos. Dauguma Adriano paveikslų, sukurtų nuo 1654 iki 1671 m., yra datuoti. Adrianas van de Veldė buvo gana universaliu tapytoju. Jis tapė portretus, buitines scenas, žinomos alegorinės, istorinės ir religinės jo kompozicijos. Taip pat jis paliko piešinių ir grafikos kūrinių. Adrianą van de Veldę kviesdavosi kiti dailininkai, kad jis nutapytų kai kurias detales jų paveiksluose. Tarp tokių tapytojų buvo Jakobas van Reisdalis, Meindertas Hobema, Janas van der Heidenas. Adrianas van de Veldė mirė 1672 m. sausio 21 d. Amsterdame maždaug tuo pat metu, kai jo tėvas ir brolis išvyko iš Olandijos į Angliją.
Kalvotoji Žemaitija

Kalvotoji Žemaitija – Telšių apskrities laikraštis, leidžiamas nuo 1941 m. balandžio 19 d.

Istorija

1941 m. išėjo 9, 1944 m. – 6 numeriai. 1941 m. gegužės 15 d. – 1944 m. spalio 28 d. nebuvo leidžiamas. Iki 1950 m. – Telšių apskrities laikraštis, 1950–1990 m. – LKP Telšių rajono komiteto ir LDT leidinys, nuo 1990 m. – rajono laikraštis, nuo 1995 m. Nr. 21 – apskrities laikraštis. Steigėja ir leidėja UAB „Kalvotoji Žemaitija“ redakcija.
1945 m. ėjo vienąkart-dukart per savaitę, 1946 m., 1951 m. – dukart, 1947–1949 m. – dukart-triskart, vėliau – triskart per savaitę, nuo 1990 m. – du kartus, nuo 1995 m. – tris kartus per savaitę. Spausdino Telšių spaustuvė, nuo 1980 m. Šiaulių „Titnago“ spaustuvėje. Tiražas 1945 m. – 10 000 egz., 1987 m. – 14 200 egz., 1997 m. – 6600 egz.
Iki 1950 m. gruodžio vadinosi „Tarybų Žemaitija“, iki 1962 m. – „Komunizmo aušra“, iki 1988 m. – „Komunizmo švyturys“, nuo 1988 m. – „Telšių laikraštis“, nuo 1991 m. balandžio – „Kalvotoji Žemaitija“.
Maltos laisvasis uostas

Maltos laisvasis uostas (angl. Malta Freeport) – tarptautinis jūrų uostas Maltoje. 2012 m. uosto apyvarta buvo 2,56 mln. TEU. Tai vienas labiausiai apkrautų Europos uostų. Uostas yra Birzebudžios mieste, pietrytinėje Maltos dalyje, vietoje, kur anksčiau buvo D. Britanijos vandens lėktuvų bazė RAF Kalafrana.
Uostas atidarytas 1988 m. Jis tapo pirmuoju tranzitinės laivybos centras (angl. transhipment hub) Viduržemio jūros regione. Uosto kompanija smarkiai išaugo ir dabar yra dvylikta tarp Europos uostų ir trečias tarp didžiausių Viduržemio jūros regiono tranzitinių uostų ir logistikos centrų. Virš 95 % Laisvojo uosto konteinerių apyvartos yra tranzitinė.
Maltos laisvasis uostas yra trečias pagal svarbą Viduržemio regiono tranzitinis uostas, jis yra strategiškai svarbus laivybai Viduržemio regione, nes yra sankryžoje laivybos maršrutų, jungiančių Europos, Afrikos ir Artimųjų Rytų uostus. Maltos laisvasis uostas planuoja padidinti krantinių ilgį nuo 2,2 kilometrų iki virš 3 kilometrų. Planuojama, kad bendras plotas padidės nuo 680 000 iki virš 790 000 m².
Audra Daujotienė

Biografija

Gimė tremtinių šeimoje, 1957 m. grįžo į Lietuvą. 1971 m. baigė Klaipėdos 4-ąją vidurinę mokyklą, 1976 m. baigė Kauno politechnikos instituto Automatikos fakultetą, automatizuoto valdymo inžinierė.
1976 m. pagal paskyrimą Klaipėdos „Baltijos“ laivų statyklos skaičiavimo centro inžinierė sistemotechnikė, 1986 m. Statistikos departamento Klaipėdos skaičiavimo centro Gamybos ir planavimo skyriaus viršininkė, spaustuvės „Rytas“ fotorinkimo cecho meistrė. 1991–1997 m. Savivaldos problemų tyrimo centro Klaipėdoje direktorė, 1997–2000 m. Klaipėdos miesto savivaldybės mero pavaduotoja, 2000–2003 m. Klaipėdos mero patarėja, 2003–2007 m. Klaipėdos miesto savivaldybės mero pavaduotoja, nuo 2007 m. Klaipėdos miesto mero patarėja, nuo 2010 m. Socialinių reikalų departamento vadovė.
1995 m. Lietuvos centro sąjungos narė, Klaipėdos skyriaus pirmininkė, 2003 m. Liberalų ir centro sąjungos Klaipėdos miesto skyriaus narė, sąjungos valdybos ir tarybos narė.
1997–2000 m., 2000–2003 m., 2003–2007 m. ir 2007–2010 m. Klaipėdos miesto savivaldybės tarybos narė.
Sutuoktinis Vidmantas, vaikai Andrius, Valdas.
Mulungu

Mulungu (dar Mlungu, Murungu, Mrungu, Umulungu, Mvungu, Mungu, Muungu) – Rytų Afrikos bantų tautų mitologijose – griausmavaldis dievas ir pirmasis protėvis. Mulungu sutinkamas Mozambiko, Malavio, Tanzanijos, Kenijos tautų (jao, njasų, makujų, čvabų, senų, šambalų, zaramų, gogų, ngonių, suahilių, kambų, girjamų ir kt.), taip pat Namibijoje gyvenančios ambų tautos bei kai kurių Kongo DR tautų mitologijose. Tyrinėtojų nuomone, Mulungu vardo paplitimas tokiame plačiame areale gali būti nulemtas dėl plataus suahilių kalbos paplitimo tarp šių tautų sustiprėjus ryšiams. Mulungu vardas išstūmė senesnius kai kurių tautų dievavardžius, nes laikytas labiau „palaimiu“.
Tikėtina, kad pradžioje Mulungu įsivaizduotas kaip pirmasis protėvis. Kai kurios tautos, pvz., makujai, jį laiko sutverėju – jis iš kiaurymės žemėje ištraukia žmones, o vėliau ir kitus tvarinius. Pasak kambų, Mulungu nuleido žmonių porą iš lietaus ant uolos, kur jie palikę pėdsakus. Kita pora išėjusi iš termityno – protėvių namų.
Senai ir njasai pabrėžia Mulungu ryšį su lietumi. Pasak jų, Mulungu gyvena danguje, o kartais nusileidžia žemėn. Apie lietų sakoma – „eina Mulungu“, o apie griaustinį – „Mulungu griaudžia“. Manoma, kad šioms tautoms įtaką padarė kaimynai ilai ir vembai, kurie išpažįsta griausmavaldį dievą Lezą. Tiesa, ir Lezai, ir Mulungu bendra tai, kad jie, kaip protėviai yra savaime susiję su lietumi (daug kur Afrikoje tikima, kad pirmasis protėvis yra griausmavaldis lietaus sukelėjas).
Pas rytų bantus šis vardas, matyt, atėjęs iš ankstyvųjų bantų, kurie dievą-sutverėją vadinę Nyàmbé. Šis žodis kildinamas iš šaknies -àmb- („pradėti“). Paplitus krikščionybei ir islamui Mulungu vardas susietas su krikščionių ar musulmonų Dievo vardu.
Konstancija Sicilietė

Biografija

Normanų kilmės Sicilijos karaliaus Rodžerio II ir Beatričės Rethel duktė. Šventosios Romos imperijos imperatoriaus Henriko VI žmona. Imperatoriaus Frydricho II motina.
1186 m. ištekėjo už Šventosios Romos imperijos imperatoriaus Frydricho I Barbarosos sūnaus Henriko. 1191 m. su vyru Romoje buvo karūnuota imperatore. 1189 m. mirus bevaikiam Sicilijos karaliui, vyresniajam jos sūnėnui Vilhelmui II, dėl sosto ji kovojo su kitu giminaičiu Tankredu, kuris trumpam buvo ją įkalinęs. 1194 m. mirus Tankredui Henrikas VI ir ji tapo Sicilijos valdovais. 1197 m. mirus vyrui Konstancija Sicilijos karaliumi karūnavo savo mažametį sūnų Frydrichą ir užtikrino jam popiežiaus Inocento III paramą kovojant dėl Šventosios Romos imperatoriaus sosto.
Kelias eilutes Konstancijai Sicilietei savo „Dieviškojoje komedijoje“ paskyrė Dantė.
Žaliasis kyšulys

Žaliasis kyšulys (pranc. Presqu'île du Cap-Vert) – labiausiai į vakarus nutolęs Afrikos pusiasalis ir kyšulys, esantis Senegale, išsikišęs į Atlanto vandenyną. Toliausiai į vakarus nutolusi pusiasalio vieta vadinama Almadi. Kyšulyje įsikūrusi šalies sostinė Dakaras. Pietinėje dalyje remiasi į įlanką su puikiais smėlio paplūdimiais. Kyšulyje nuo seno gyveno lebu žvejų gentis.
Pagal Žaliąjį kyšulį pavadintos 560 km į vakarus nuo jo esančios Žaliojo Kyšulio salos.
Gvavjarės departamentas

Geografija

Didžiąją departamento dalį užima lygumos: pietuose Amazonės, šiaurėje – Los Llanos. Virš lygumų iškyla nedideli uolų masyvai: Chibiriquete, La Lindosa, San José y Tunahí ir kt., iškylantys į 800 m aukštį. Didžiąją Gvavjarės departamento dalį užima selva, o šiaurėje – savanos. Visame regione iškrenta daug kritulių: tiek Orinokijoje, o dar labiau Amazonijoje (čia lyja ištisus metus, o sausasis sezonas trunka tik sausio-vasario mėnesiais). Per metus iškrenta 2000-3500 mm kritulių. Vyraujanti temperatūra 25-30 °C. Svarbiausia upė – Gvavjarė.

Ekonomika

Vystomas beveik vien žemės ūkis: bananai, juka, kakava, kukurūzai, ryžiai, Bactris gasipaes ir kt. Vis dar daug žmonių verčiasi kokos auginimu.
Saulės užtemimas

Saulės užtemimas – reiškinys, kai Mėnulis atsiduria tarp Žemės ir Saulės, taip uždengdamas Saulės diską. Tai vyksta todėl, kad Mėnulis daug kartų mažesnis už Saulę, bet skrieja tiek pat kartų arčiau Žemės. Šis reginys trunka neilgai, nes Mėnulio šešėlis mažas ir greitai juda. Saulės užtemimo juosta niekada nebūna platesnė kaip 269 km, o užtemimo maksimali trukmė vienoje vietoje mažiau kaip 8 min. Saulės užtemimas gali įvykti tik per jaunatį.

Dalinis užtemimas

Dalinis užtemimas vyksta, kai Mėnu­lis uždengia tik dalį Saulės. Dalinio užtemimo fazės būna prieš visišką užtemimą ir po jo.

Žiedinis užtemimas

Žiedinis užtemimas vyksta tuomet, kai stebėtojo akys, Mėnulio ir Saulės centrai išsirikiuoja vienoje tiesėje. Taip atsitinka, kai Mėnulis būna labiau nutolęs nuo Žemės ir jo kampiniai matmenys tampa mažesni už Saulės. Taip susidaro žiedinis užtemimas, kadangi Saulė didesnė.

Visiškas užtemimas

Visiškas užtemimas būna tada, kai Saulės kampiniai matmenys yra mažesni arba lygūs Mėnulio kampiniams matmenims (stebint iš Žemės) ir susidaro visiškas Saulės užtemimas. Jis paprastai trunka apie 7,5 minutės.
Diego Mesaglio

Karjera

Mesaglio pirmasis profesinis darbas aktoriaus karjeroje buvo kaip Corcho, bebaimis, dvylikos metų našlaitis 1996 metų seriale Chiquititas. Chiquitituose jis vaidino šalia tokių garsių aktorių kaip Facundo Arana, Agustina Cherri, Guido Kaczka ir daugelį kitų. Šis serialas tapo labai populiarius Lotynų Amerikoje, Rusijoje, Izraelyje ir daugelyje kitų valstybių. Nuo "Chiquititas" jis atsiskyrė 1998 m., kai gavo pasiūlymą filmuotis Verano del 98 seriale.
Didžioji šlovė jį užgriuvo kartu su nauja 2002 m. telenovelė – Rebelde Way (Maištingas amžius). Ten jis atliko linksmuolio "Guido Lasseno" vaidmenį, kartu su kitas aktoriais iš "Chiquititas" – Luisana Lopilato, Camila Bordonaba, Benjamin Rojas, Felipe Colombo ir kiti. 2004 metiais, vos tik pasibaigė antrasis "Rebelde Way" sezonas, Diego gavo pasiūlymą vaidinti Floricientoje (Pelenės istorija). Čia jis vaidino iki pat 2005 metų, bei važinėjo su serialo aktoriais po koncertinius turus.
Travians

Žaidimo eiga

Žaidime „Travians“, ne taip, kaip „Traviane“ yra labiau koncentruojamasi į bendravimą tarp žaidėjų, o ne karą. Todėl, pokalbių kambariai yra visada pateikti puslapio dešiniojoje pusėje. Tačiau kaip ir žaidimo pirmtake, vartotojai gali pasirinkti vieną iš trijų genčių: romėnus, germanus arba galus. Atsižvelgiant į gentį, keisis iš vartotojo personažas. Kiekvienas žaidėjas gauna savo personažą ir kiaulę iš dėdės Horacijaus. Kai vartotojas atlieka atitinkamą skaičių užduočių, gauną priėjimą prie miesto. Žaidėjai išgauna pirminius arba antrinius resursus, kuriuos vėliau parduoda žaidėjų arba NPC turguje. Taip jie gauna aukso ir sidabro – žaidime naudojamos valiutos.

Valiuta ir taškai

Žaidime naudojama valiuta gali būti naudojama nusipirkti šarvams arba ginklams, naudojamiems arenoje. Taip pat yra įrankiai, kurie pagreitina ir/arba padidina resursų gavybą. Renkant resursus yra sunaudojami darbo taškai (OP arba angl. occupation points), bet tuo pačiu metu atsiranda veiksmų taškai (AP arba angl. action points). Tai reiškia, kad kiekvienas išnaudotas OP yra paverčiamas į AP. Veiksmų taškai gali būti išnaudoti žaidžiant minižaidimus, renkant žoleles (iš jų galima pasigamini stebuklingus eliksyrus), grybus (galima gamintis maistą) arba kovojant arenoje. Taip pat už AP galima mokytis bibliotekoje arba dirbti smuklėje. Kiekvienas iš šių užsiėmimų duoda SP arba patirties. Už bendravimo taškus (SP) galima dekoruoti savo arba gildijos namus.

Skirtumas tarp Travian ir Travians

Šie du žaidimai skiriasi keliais labai svarbiais aspektais. „Travians“ turi istoriją, kuri kas mėnesį prasitęsia. Žaidimas vyksta judančioje vietovėje, kurioje reikia bendrauti su serverio valdomais veikėjais. Tiek pasaulio žemėlapis, tiek galimybės plečiasi, kai žaidėjas vykdo užduotis. Konkursai tarp tikrų žaidėjų potencialios įtakos žaidimui neturi.

Generacijos (kartos)

Kai žaidėjo amžius kerta naktį iš 111 dienos į 112, jis yra persikeliamas į kitą generaciją. Ten jo lauks naujos užduotis. Šiuo metu yra 6 generacijos, bet naujos yra be perstojo kuriamos. Kertant generacijas, žaidėjas praranda viską išskyrus SP, namus ir jame esančius baldus, gildiją bei deimantus.

Travians Lietuvoje

Buvo oficialiai patvirtinta, kad artimiausiu metu žaidimą lietuvių kalba išleisti neplanuojama. Tačiau domenas travians.lt buvo užimtas dar 2007 m. „Travian Games GmbH“ kompanijos vardu.