google/wiki40b huggingface dataset:
Haičio transportas

Dauguma kelių Haityje prastos būklės dėl dažnų potvynių.

Keliai

2002 m. šalyje buvo 4 160 km kelių, iš kurių 1 011 km buvo grįsti.

Vandens transportas

Šalis yra priklausoma nuo užsienio laivininkystės kompanijų. Pagrindiniai jūrų uostai yra Port o Prense ir Port de Pai.

Oro transportas

2001 m. šalyje buvo 12 oro uostų, iš kurių 2 turėjo grįstus takus. 1965 m. Port o Prense atidarytas tarptautinis oro uostas. Vietinius skrydžius tiekia privačiai priklausančios „Air Haiti“ oro linijos.
Grobiņas SC

Istorija

Klubas įkurtas 2009 m. Gruobinios miestelyje.
Nuo 2010 m. ekipa dalyvaudavo II lygos pirmenybėse, Kuršo zonoje. 
2016 m.  II lygos (Kuršo zonos) pirmenybėse užėmė 1 vietą. Ir iškovojo teisę žaisti I lygoje.
2017 m. kovo 2 d. klubui suteikta B tipo licencija. 
Ekipa jau netrukus debiutuos I-os lygos pirmenybėse.

Komandos logotipas

Logotipe buvo pavaizduotas mėlynas skydas, o jame pavaizduota paukštukas (garnys), bei futbolo kamuolys, bei yra užrašai: Sporta Centrs Grobiņa. 2017 m.

Namų stadionas

Ekipa žaidžia namų rungtynes Gruobinia miesto stadione. Jis talpina kelis šimtus žiūrovų.
Kamerinė muzika

Kamerinė muzika (vok. Kammer - rūmai) - muzikos sritis.

Istorija

Priešingai nei bažnytinė muzika Kamerinė muzika buvo skirta atlikti „kamerinėje“ aplinkoje, t. y. bajorijos, kilmingųjų rūmuose, dvaruose ir pan. Tik Baroko laikais samprata išsiplėtojo kaip nedidelės sudėties ansamblių instrumentinė muzika.
Černiauskai

Aplinkinės gyvenvietės

LEIPALINGIS 3 kmVarnėnai 5 kmViktarinas 7 kmDidžiasalis 4 km
DRUSKININKAI 9 km
Purvių atodanga

Purvių atodanga – valstybės saugomas geologinis gamtos paveldo objektas Ventos regioniniame parke Akmenės rajone, Viekšnių seniūnijoje, Mažeikių miškų urėdijos Ventos girininkijos (502 kv., 40, 43, 45 skl.) teritorijoje, Viliošių kaime, dešiniajame Ventos upės krante. Pasiekiama pasukus į pietvakarius iš kelio  155  Kuršėnai–Mažeikiai  ties Purvių autobusų stotele (ji yra tarp Ventos miesto ir Viliošių), pavažiavus lauko keliuku apie 1 km (yra kelio nuorodos).
Paskelbta saugoma 2008 m. Atodanga unikali atsidengiančiomis kvartero sistemos Viduriniojo Nemuno nuogulomis. Tai bene vienintelė Baltijos šalyse (yra dar Rokų atodanga) paskutinio tarpledynmečio Mickūnų 3-iojo pašiltėjimo (prieš 35 000 metų) atodanga. Siekiama išsaugoti Viduriniojo Nemuno glacigeninių nuogulų pjūvį, liudijantį atodangos sandarą, ledynmečio prieledyninių nuogulų susidarymą ir klimato kaitos paleogeografiją šiame regione.

Istorija

Buvęs Ventos regioninio parko direktorius Apolinaras Nicius jau seniai susidomėjo vaizdinga rausva atodanga gražiame Ventos vingyje. Buvo kreiptasi į geologus, kurie ištyrė šią atodangą ir nustatė jos didžiulę vertę.
Atodangą 2006 m. tyrinėjo Lietuvos geologijos tarnybos geologai bei Geologijos ir geografijos instituto mokslininkai. 2007 m. ją aplankė geologai-kvarteristai, dalyvavę tarptautiniame kvarteristų simpoziume.
2011 m. Ventos regioninio parko direkcija mažai dar žinomą atodangą pritaikė lankymui – iš Aplinkos apsaugos rėmimo programos lėšų buvo įrengti laiptai, kuriais galima nulipti iki atodangos, taip pat apžvalgos aikštelė, iš kurios matosi Ventos vingiai, pastatytas informacinis stendas.

Geologija

Pavasarį atodanga dažnai veikiama upinių procesų, šoninės erozijos. Vyrauja molio, dumblo, smulkaus ir smulkučio smėlio nuogulos. Dumble dažnai aptinkami organinės medžiagos mikrosluoksniai. Retkarčiais nuosėdinėje medžiagoje aptinkamas ir žvirgždas, 1–2 cm skersmens.
Atodanga aprašyta pagal iškastas dvi perkasas, nuo apačios į viršų, nuo Ventos vandens lygio. Pirmame ir antrame pjūvyje buvo paimti sporų ir žiedadulkių, radiokarboninio ir moliuskų mėginiai, kuriais remiantis buvo nustatytas Purvių atodangos amžius. Mokslininkai teigia, kad minėtos nuosėdos susiklostė kai vyravo vidutinės ir arktinės klimatinės sąlygos. Tyrimai parodė, kad Ventos krašte prieš paskutinįjį ledynmetį vyravo šaltas, drėgnas ir atšiaurus klimatas, ledynas iš šiaurės pusės jau buvo priartėjęs. Kraštovaizdis buvo atviras, daugiausiai augo viksviniai augalai, buvo ir medžių – tundra su beržais, pušimis, beržais keružiais ir kadagiais. Purvių atodanga prieš 35 000 metų buvo ties upeliu, įtekančiu į milžinišką Ventos ežerą, tyvuliavusį prieš 70 000–35 000 metų. Atodangoje rastas ir medienos fragmentas, kurio amžius irgi apie 35 000 metų.
Arūnas Kiulkis

Biografija

1980 m. baigė Pilviškių vidurinę mokyklą. 1985 m. baigė Žemės ūkio akademiją, mokslinis agronomas. 1994 m. Vilniaus pedagoginiame institute baigė geografiją. 
Nuo 1986 m. Pilviškių vidurinės mokyklos mokytojas, nuo 1995 m. Pilviškių vidurinės mokyklos direktoriaus pavaduotojas ugdymui, nuo 2005 m. Pilviškių Santakos gimnazijos direktorius.
Nuo 1994 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Vilkaviškio rajono skyriaus narys. 2001–2003 m. Vilkaviškio rajono savivaldybės tarybos narys, regiono plėtros tarybos narys.
Pilviškių miestelio bendruomenės narys. Žmona Daiva, dukros Jurga, Ligita.
Drosometras

Drosometras (sen. gr. δρόσος, 'drosos', rasa + sen. gr. μέτρον, 'metron', matas, matuoklė)  – prietaisas, skirtas surinktos rasos ant nustatyto paviršiaus per laiko vienetą kiekiui matuoti.
Prietaise naudojami paviršiai iškrentančiai rasai surinkti gali būti horizontali metalinė plokštelė, taip pat naudojami vilnos, medvilnės pluoštai. Matavimai su drosometru paprastai atliekami ankstyvą rytą vienos valandos bėgyje, kol pakilusi saulė nepradeda garinti rasos. Gaunamiems rezultatams įtakos turi prietaiso padėtis (pvz., aukštis virš žemės paviršiaus), plokštelių ar pluoštų būklė, oro srovės, atmosferos slėgis ir kt.
Jaronimas Tomas Janulaitis

Biografija

1993 m. kooperatinės bendrovės „Paviržupis“ pirmininkas, 1999 m. UAB „Ardasa“ Kybartų medžio apdirbimo cecho baro viršininkas.
1990 m. Lietuvos demokratinės darbo partijos, nuo 2001 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Vilkaviškio rajono skyriaus narys. 2000 m. (LDDP sąraše) Vilkaviškio rajono savivaldybės tarybos narys.
Žmona Aldona, vaikai Jolanta, Andrius.
Panotija

Panotija arba Vendo superkontinentas – hipotetinis superkontinentas, pirmą kartą aprašytas Ian W. D. Dalziel 1997 m. Šis superkontinentas egzistavo prieš 600–550 mln. metų prekambre.
Vagenmeisteris

Vagenmeisteriai geležinkelyje

Šios pareigos išliko geležinkeliuose, kuriuose pirmą kartą paminėtos 1851 m. rugpjūčio 6 d. Geležinkelio vagenmeisteriai būdavo inžinieriai prie geležinkelio viršininko. Vagenmeisterių pareiga buvo prižiūrėti, kad keleiviniai ir prekiniai vagonai bei platformos būtų techniškai tvarkingi.
FK Metalac Gornji Milanovac

Istorija

Klubo ištakos siekia 1961 m.
Juozas Sabalis

Biografija

Juozas Sabalis buvo valstietis, Romos katalikų tikėjimo. Gyveno Aluotų valsčiuje. Mokėsi Liepojos gimnazijoje, kurioje išlaikė vaistininko padėjėjo egzaminus. Trejus metus mokėsi dvasinėje kunigų seminarijoje, bet kurso nebaigė. Nuo 1901 m. buvo valsčiaus teismo pirmininkas. Priklausė Lietuvos socialdemokratų partijai.
1906 m. kovo 26 d. buvo išrinktas Kauno gubernijoje į Rusijos imperijos I-ojo šaukimo Valstybės Dūmą. Priklausė autonomininkų lietuvių grupei. Padėjo parašą po įstatymo projektu „Apie piliečių lygybę“. 
Tolesnis J. Sabalio likimas, jo mirties data nežinomi.
Muansaras ibn Hamadas

Muansaras ibn Hamadas (m. 1068 m.) – šeštasis Magravų dinastijos Maroko sultonas, valdęs nuo 1063 m. iki mirties 1068 m.
Muansaras ibn Hamadas buvo Futuho ibn Duno pusbrolis.

Istorija

Sultonas Muansaras ibn Hamadas šalį valdė, kai Almoravidų kontroliuojama teritorija jau buvo netoli Maroko sostinės Feso. Sultonui pabandžius pulti Almoravidus, šie apsupo Fesą ir pradėjo miesto apgultį. Sultono armija priešinosi ir vienos atakos metu 1068 m. Muansaras žuvo.
Antakalnio parkas

Antakalnio parkas yra Kauno miesto pietinėje dalyje Aleksoto seniūnijoje. Parką iš vienos pusės riboja Antakalnio gatvė, iš kitos – Žemosios Fredos mikrorajono šlaitas, nusileidžiantis į Nemuno slėnį.
Parko statusas teritorijai suteiktas 1997 m. Parkas užima 1,13 ha plotą, jame vyrauja lapuočių medžiai. Įrengta futbolo aikštė, modernūs sporto treniruokliai, automobilių stovėjimo aikštelė. Čia pravedami vietinės bendruomenės renginiai.
Velbiškės

Istorija

Kaimas minimas 1704 m. Molėtų krikšto metrikų knygoje de Welbiszki.
2013 m. kaime buvo pastatytas paskutinio Aukštaitijos partizano Antano Kraujelio atminimo įamžinimo ženklas-rodyklė, prie Utenos-Vilniaus kelio, atminimo ženklo autorius skulptorius Vladas Urbanavičius.
Apygardos teismas

Apygardos teismas – pirmąja instancija ir apeliacine instancija civilinėse ir baudžiamosiose bylose veikiantis teismas. Lietuvoje teismo veiklą nustato LR teismų įstatymas (19 str.).
Algirdas Vilkas

Biografija

Mokėsi Naikių pradinėje mokykloje, 1975 m. baigė Krakių aštuonmetę mokyklą, 1986 m. – Vilniaus valstybinio universiteto Gamtos mokslų fakultetą.
Nuo 1986 m. rugpjūčio 25 d. Mažeikių jaunųjų gamtininkų stoties (JGS) metodininkas, nuo 1988 m. liepos 1 d. direktorius.
1986 m. rugsėjo 29 d. įkūrė folkloro kolektyvą „Alksna”, jam vadovavo iki 2004 m.
Algirdas Vilkas laisvalaikiu renka informaciją apie Mažeikių rajono kaimus, išleido Krakių enciklopedinį žodyną (1976–1984 m.); yra Mokytojų ekologų klubo vadovas. Be aplinkotyrinės JGS veiklos, lietuvių liaudies tradicijų, papročių puoselėjimo JGS renginių metu A. Vilkas yra rajoninių kasdvimetinių kraštotyrininkų konferencijų Mažeikiuose iniciatorius, rengėjas; rajoninio laikraščio „Būdas žemaičių“ talkininkas.
2004–2007 m. aktyvus Vikipedijos projekto dalyvis. Nuo 2007 m. vadovauja Mažeikių krašto enciklopedijos projektui. Nuo 2010 m. Gyvosios gamtos enciklopedijos projekto bendraautoris. Vienas žinomausių Lietuvoje arachnologų, sukūręs pavadinimus visoms Lietuvos vorų rūšims (jų apie 500).
Neronas (filmas)

Turinys

Leo, nevykėlis suvenyrų prekeivis, ir Džada, be akinių nieko nematanti mergina, banke tampa apiplėšimo liudytojais. Bėgdami plėšikai paima juos įkaitais, tačiau pakeliui mašina patenka į avariją. Pirmieji atsipeikėję Leo ir Džada pasiima pinigus, tačiau mergina netyčia juos įmeta į betono maišyklę. Tuo tarpu visoje šalyje policija pradeda dviejų banko plėšikų – Leo ir Džados – paiešką, kaip ir tikrieji nusikaltėliai, nporintys atgauti savo grobį...
Pranciškus Augustaitis

Pranciškus Augustaitis (1848 m. vasario 5 d. Voveriuose, Sintautų valsčius – 1915 m. Marijampolėje) – lietuvių kunigas, pedagogas, istorikas.

Biografija

Baigė Seinų kunigų seminariją ir Sankt Peterburgo dvasinę katalikų akademiją. Antano Tatarės mokinys. 1871 m. teologijos magistras. 1871–1908 m. dėstė Seinų kunigų seminarijoje, 1908–1911 m. Sankt Peterburgo dvasinės katalikų akademijos profesorius, Seinų kapitulos kanauninkas ir prelatas. Nuo 1911 m. Marijampolės klebonas.
Parašė „Bažnyčios istoriją“ (rankraštis). 1909–1912 m. žurnale „Vadovas“ paskelbė Vygrių ir Seinų vyskupijų bei jų bažnyčių istorijos aprašymų. Lenkų kalba paskelbė kelių Seinų vyskupų, tarp jų Antano Baranausko biogramas.
Maksimas Rufas

Biografija

Gimė 1902 m. rugsėjo 18 d. Šiauliuose. Jaunystėje vaidino Sankt Peterburgo teatruose. 1924 m. baigė Leningrado sceninio meno institutą. Baigęs mokslus ilgai dirbo kino studijoje Lenfilm. Mirė 1971 m. Leningrade.
Stipinkaulis

Kaulo charakteristika

Kai delnas atgręžtas į priekį, šis dilbio kaulas guli šoninėje pusėje. Jis priklauso ilgųjų kaulų rūšiai, ta turi stipinkaulio kūną (corpus radii), laibesnį artimąjį galą(extremitas proximalis), ir tolimąjį galą (extremitas distalis).

Kaulo orientavimas

Norint nustatyti, kurios pusės yra stipinkaulis, jį reikia laikyti taip, kad galva būtų nukrypusi į viršų, stipinkaulio šiurkštuma- į priekį, o aštrus tarpkaulinis kraštas-medialiai, kai delnas atgręžtas ir abu dilbio kaulai guli lygiagrečiai.

Stipinkaulio lūžiai

Tai vienas iš dažniausių kaulų lūžių (10-15% visų lūžimų). Pagyvenusiom moterim pasitaiko 2-3 kartus dažniau nei vyrams. Tipinio lūžimo linija paprastai eina 2-3 cm nuo proksimalinio stipinkaulio galo. Kolle lūžimas – krenta ant delno, ranka ištiesta per alkūnės sąnarį, riešas maksimalioj ekstenzijoj ® lūžta radius metafizės distalinis galas ® lūžgalių distalinis galas dislokuojamas į ekstenzorių pusę. Smith lūžimas – krenta ant nugarinės plaštakos pusės ® distalinis galas dislokuojamas į fleksorių pusę (gali būti fleksorių plyšimas). Labiau linkęs dislokuoti.
Kiukiškių piliakalnis

Aplinkiniai piliakalniai

Naujininkų piliakalnis 23 km
Pagramančio piliakalnis 23 km
Matiškių piliakalnis 20 km
Reksčių piliakalnis 18 kmBatakių piliakalnis 13 kmEržvilko piliakalnis 15 kmDapkiškių piliakalnis 17 km
Aukštupių piliakalnis 26 kmGreižėnų piliakalnis 23 km
Gilandžių piliakalnis 24 kmMeškininkų piliakalnis 16 km
Bišpilio piliakalnis 23 km
Juozas Sodaitis (1917)

Biografija

1939 m. baigęs Kauno karo mokyklą, 1940 m. išvyko į JAV. 1949 m. baigė Skrantono Tarptautinę korespondentų mokyklą, 1958 m. Niujorko valstybiniame universitete – architektūrinę braižybą.
Nuo 1933 m. bendradarbiavo laikraščiuose „Suvalkietis“, „Lietuvos aidas“, žurnale „Karys“ ir kt. leidiniuose. 1934 m. Marijampolėje įsteigė ir redagavo humoro savaitraštį „Pašinas“, 1941 m. redagavo savaitraštį „Nauja gadynė“. 1942–1943 m. Marijampolės teatro administratorius.
1945 m. su A. Valentinu Miunchene įsteigė leidinį „Apžvalga“, 1946–1949 m. su A. Valentinu ir P. Andriušiu leido ir redagavo humoristinį leidinį „Dievo paukštelis“. 1947 m. įsteigė knygų leidyklą „Gabija“, išleidusią įvairių leidinių. Šį darbą tęsė ir JAV. Prie leidyklos Brukline buvo įsteigtas lietuvių spaudos platinimo centras, 1951–1953 m. nereguliariai leido žurnalą „Gabija“. 
Surengė 15 individualių dailės parodų.
Nesšė

Gyventojai

2005 metais mieste gyveno 16 463 žmonės.

Istorija

Miesto teisės Nesšei buvo suteiktos 1914 m.
Margarita Habsburgaitė

Biografija

Erchercogo Karolio II, imperatoriaus Ferdinando I ir hercogienės Onos Jogailaitės sūnaus duktė. Turėjo keturiolika brolių ir seserų, tarp kurių buvo Lenkijos karalienė Ona Habsburgaitė ir imperatorius Ferdinandas I. 1599 metais ji ištekėjo už Ispanijos karaliaus Pilypo III ir pagimdė jam aštuonis vaikus.
Sienojus

Istorija

1972 m. įkurtas statybos ir remonto cechas Jonavos azotinių trąšų gamykloje „Azotas“
1995 m. statybos ir remonto cechas buvo reorganizuotas į finansiškai ir ekonomiškai savarankišką filialą „SIENOJUS“.
1997 m. išsiplėtus darbų apimtims ir geografijai, filialas reorganizuotas į UAB „Sienojus“.
2003 m. Lietuvos verslo darbdavių konfederacija pripažino bendrovę daugiausiai darbo vietų sukūrusią įmonę vidutinių įmonių grupėje (įmonė pripažinta viena geriausių smulkaus ir vidutinio verslo atstovų).
2007 m. įdiegta kokybės vadybos sistema pagal ISO 9001:2000 (LST EN ISO 9001:2001) reikalavimus.
2009 m. įmonė veikla sertifikuota pagal aplinkos apsaugos vadybos sistemos standarto ISO 14001:2005 (LST EN ISO 14001:2005) reikalavimus bei darbuotojų saugos ir sveikatos vadybos sistemos standarto OHSAS 18001:2007 (LST EN ISO 1977:2008) reikalavimus.
Mokslinė fantastinė literatūra

Mokslinė fantastinė literatūra (angl. science fiction) – fantastinės literatūros rūšis, kūriniai, kuriuose įvairius fantastinius reiškinius mėginama aiškinti racionaliai, remiantis mokslu.
Populiariausios temos: laiko kelionės, kosminė opera, mokslinė techninė fantastika, alternatyvūs pasauliai, kibernetinė fantastika, postkibernetinė fantastika ir kt.
Šiuolaikinėje mokslinėje fantastinėje literatūroje kuriami siužetai apie kosminę nanotechnologinę, postžmogišką ateitį.

Istorija

Pirmieji žymūs literatūros kūriniai buvo Mary Shelley romanai, įskaitant ir Frankenšteiną.
Jonas Leonas Tiškevičius

Biografija

Kilęs iš Lietuvos didikų Tiškevičių giminės antrosios Biržų šakos. Tėvas Mykolas Tiškevičius, Biržų dvarininkas, motina Marija Radvilaitė (1830–1902). Vyresnysis brolis Juozapas Tiškevičius, Biržų majorato paveldėtojas.

Šeima

1878 m. rugsėjo 4 d. Lvove vedė Klementiną Potocką (1856–1921). Sūnus Alfredas Jonas Tiškevičius (1882–1930).
Jaunystėje tarnavo Rusijos imperijos kariuomenėje, leibgvardijos raitininkų pulko jaunesnysis poručikas.

Dvarai

Nuo 1880 m. ketvirtasis Biržų majorato Astrave valdytojas. Vyresnysis brolis Juozapas, nesugebėjęs valdyti majorato, apsisprendė jo atsisakyti jaunesnio brolio naudai. Marija Tiškevičienė ėmė rūpintis, kad majorato paveldėjimo įsake būtų padaryta išimtis, nes Rusijos imperijos įstatymai neleido perduoti majorato, jį buvo galima tik paveldėti. Reikėjo išimtinio imperatoriaus sutikimo, tačiu Aleksandras II iš pradžių atsisakė jį suteikti ir tik proteguojant Aleksandrui Potapovui sutiko. 1876 m. spalio 8 d. vardiniu imperatoriaus įsaku, duotu Valdančiajam Senatui, 1880 m. birželio 14 d. Juozapas Tiškevičius perdavė Biržų majoratą jaunesniajam broliui tokį, koks jis aprašytas imperatoriaus įsake 1862 m. gegužės 29 d. įkuriant majoratą.
Majoratas davė dideles pajamas, vedęs su žmona kelerius metus Paryžiuje gyveno labai prabangiai, dalyvaudavo labdaros vakaruose Lambert rūmuose. Vilniuje 1881 m. įsigijo butą, bet grafienės geidė turėti prabangius reprezentacinius rūmus. 1884–1888 m. Tiškevičiai Neries krantinėje (dab. Žygimantų g. 1/8, Lietuvos mokslų akademijos biblioteka) pasistatė naujus originalius, neturinčius analogų Vilniuje rūmus pagal Kiprijono Maciulevičiaus projektą.
Rūmų paradiškumą pabrėžė lodžija, skirta prie pat durų privažiuoti karietoms, vestibiulis, kurį dalija dvi poros sudvejintų kolonų ir didingi laiptai. Iš kitų Vilniaus rezidencijų Tiškevičienės rūmai išsiskiria Europos didmiesčiams būdingu užmoju. Jau po poros metų Klementina geidė, kad jos gyvenimo būdas taptų sektinu pavyzdžiu Vilniaus aukštuomenei, ji troško Vilniuje užimti tokią padėtį, kokią jos motina turėjo Lvove.
Jonas Tiškevičius atstatė Biržų alaus daryklą, nupirko naujų vokiškų įrengimų, samdė vokiečių aludarius. XIX a. paskutiniajame dešimtmetyje kilus krizei krito žemės ūkio produktų kainos, daugelis nuomininkų negalėjo apmokėti sutartos nuomos, kiti apleido išnuomotus palivarkus, labai pablogėjo grafo materialinė padėtis. Apie 1899 m. sumanė Šleideriškio kaime pastatyti degtukų fabriką. Iš užsienio pakviesti inžinieriai statybos darbams, nupirktos mašinos degtukams gaminti. Bet rusų inžinieriams išbrokavus statinius Tiškevičius labai susikrimto, susirgo ir 1901 m. mirė.
Hiustonas

Istorija

Hiustonas buvo įkurtas 1836 metų rugpjūčio 30 dieną, jį įkūrė broliai Augustas Chapmanas Alenas ir Džonas Kirbis Alenas. Miestas buvo pavadintas generolo Semo Hiustono garbei.

Demografija

Hiustonas yra tarptautinis miestas, nes jame yra daugybė akademinių organizacijų ir gerai išvystyta pramonė. Mieste yra šnekama daugiau kaip 90 skirtingų kalbų. Hiustono gyventojai yra vieni iš jauniausių JAV valstybėje, taip yra ir dėl to, kad į valstija atvyksta daug imigrantų. Jungtinėse valstijose miestas yra trečioje vietoje pagal mieste gyvenančių ispanų ir meksikiečių skaičių. Manoma, kad Hiustone gyvena apie 400 000 nelegalių imigrantų.
Pagal 2000 metų statistiką, Hiustone gyveno 1 953 631 žmonių. Gyventojų tankis buvo 1 301,8/km² (3 371,7/mi²). Mieste gyveno 49,27 % baltaodžių, 25,31 % juodaodžių, 5,31 % azijiečių, 3,65 % kitos rasės žmonių.

Geografija

Pagal 2000 metų statistiką, miesto teritoriją sudarė 1 558,4 km² (601,7 mi²). 1 500,7 km² žemės ir 57,7 km² vandens.

Miesto centras

Hiustono centras (angl. Downtown Houston) yra didžiausias miesto verslo rajonas. Skaičiuojant bendrą rajono biurų plotą, Hiustono centras yra septintas pagal dydį verslo centras Jungtinėse Amerikos Valstijose.
Centre įsikūrusios įvairių garsių kompanijų būstinės. Daugelis žmonių nežino, kad dangoraižius jungia brangi tunelių sistema, skirta pėstiesiems. Tuneliuose dirba greitojo maisto restoranai, parduotuvės bei kitokios paslaugos.
Sigitas Kudarauskas

Biografija

1958 m. baigė Kauno politechnikos institutą, 1959 m. Kauno Juozo Gruodžio muzikos mokyklą. 1963 m. technikos mokslų daktaras, 1963–1991 m. dėstė Kauno politechnikos instituto Klaipėdos fakultete, 1963–1966 m. Elektrotechnikos-mechanikos katedros, 1966–1972 m., 1974–1978 m. ir 1982–1989 m. Elektrotechninių disciplinų katedros vedėjas, nuo 1982 m. profesorius. 1980 m. habilituotas technikos mokslų daktaras.  1991–2001 m. dėstė Klaipėdos universitete, 2007–2008 m. Klaipėdos universiteto Jūrų technikos fakulteto Elektrotechnikos katedros profesorius.
Nuo 1961 m. SSKP narys. 1988 m. Sąjūdžio veikėjas, 1989–1990 m. SSRS liaudies deputatas ir SSRS AT narys. 1990–1993 m. LR Vyriausybės nuolatinis atstovas Estijos Respublikoje.  Nuo 1993 m. Tėvynės sąjungos (Lietuvos konservatorių) narys. 1996–1997 m. ir 1997–2000 m. Klaipėdos miesto savivaldybės tarybos narys.

Mokslinė veikla

Veiklos svarbiausia sritis – elektros inžinerija; švytuojamųjų elektros mašinų tyrimų Lietuvoje pradininkas, teorijos kūrėjas. 15 išradimų autorius. Sukūrė kamerinės bei chorinės muzikos kūrinių.
Antanas Busilas

Biografija

Pirmąsias mokslo žinias įgijo pas kaimo daraktorių. Vėliau su tėvais persikėlė į Tartu (Estija), kur baigė pradinę mokyklą. 1899 m. šeimai apsigyvenus Sankt Peterburge, mokėsi progimnazijoje, gimnazijoje, privačiai. Įgijęs vidurinį išsilavinimą, 1906 m. išlaikė egzaminus pradinės mokyklos mokytojo cenzui gauti. 1906–1912 m. mokytojavo Kriaunų pradžios mokykloje. Organizavo saviveiklos vakarus, skaitė paskaitas, rašė straipsnius pedagogikos, psichologijos, visuomenės auklėjimo klausimais. 1912 m. redagavo žurnalo „Draugija“ priedą „Mokytojas“. Bendradarbiavo leidiniuose „Žarija“, „Vienybė“, „Lietuvos žinios“.
1912–1916 m. Sankt Peterburge studijavo pedagogiką ir filosofiją Frydricho Frobelio draugijos aukštuosiuose kursuose, 1913–1916 m. Agronomijos kursuose. 1913–1916 m. mokytojavo Petrogrado pradžios mokyklose. Aktyviai dalyvavo Peterburgo lietuvių veikloje – buvo lietuvių choro organizatorius ir jo vadovas, Konstantino Glinskio vadovaujamos lietuvių artistų trupės ir Lietuvių draugijos nukentėjusiems nuo karo šelpti narys, dirbo Mažaturčių draugijoje. 1916–1918 m. tarnavo kariuomenėje, baigė specialius karo technikos kursus, mokytojavo.
Po Pirmojo pasaulinio karo mokytojavo Kauno ir Vilniaus gimnazijose (1919–1920 m. pastarosios vedėjas). 1919–1920 m. LR Švietimo ministerijos Knygų leidimo komisijos narys ir sekretorius. 1920 m. mokėsi dainavimo Kauno konservatorijoje. 1921–1929 m. mokytojavo Fredos aukštesniojoje sodininkystės mokykloje ir Kėdainių mokytojų seminarijoje. 1940–1941 m. Kauno I-os gimnazijos inspektorius ir Vilniaus mokyklų inspektoriaus pavaduotojas. Vokiečių okupacijos metais buvo persekiotas. Nušalintas nuo pedagoginės veiklos, dirbo buhalteriu odos ir galanterijos fabrike. 1945–1951 m. Maironio literatūros muziejaus Kaune direktorius. 
1919 m. redagavo žurnalą „Švietimo darbas“, 1920 m. „Trimitas“, 1921–1922 m. ir 1934–1938 m. žurnalo „Mokykla ir gyvenimas“ redaktorius. Bendradarbiavo žurnale „Darbo Lietuva“.  Parengė matematikos, lietuvių kalbos bei gamtos mokslo vadovėlių, pedagoginių ir metodinių priemonių, parašė pedagogikos ir metodikos darbų, grožinių kūrinių vaikams, išvertė Aleksandro Puškino poemą „Broliai plėšikai“, Michailo Lermontovo, Nikolajaus Nekrasovo kūrinių. Palaidotas Petrašiūnų kapinėse.
Alfonsas Armalas

Biografija

1968 m. baigė Kauno politechnikos institutą, įgijo kelių inžinieriaus specialybę ir pradėjo dirbti Kėdainių kelių eksploatavimo valdyboje. 1972 m. paskirtas Radviliškio autokelių valdybos viršininku, o 1974 m. – Šiaulių kelių valdybos Nr. 4 viršininku. 1993 m. valdyba buvo privatizuota ir pavadinta UAB „Šiaulių plentas“. Alfonsas Armalas tapo bendrovės generaliniu direktoriumi.
Aktyviai dalyvauja viso Šiaulių regiono verslo plėtroje. Už nuopelnus verslui Lietuvos prekybos, pramonės ir amatų rūmų asociacija apdovanojo rūmų garbės ženklu „Darbo žvaigždė“. Nusipelnęs šalies inžinierius, daug kartų už profesinius pasiekimus apdovanotas įvairiais pagarbos ženklais.
Nuo 1983 m. jo vadovaujama įmonė remia sporto veiklą. UAB „Šiaulių plentas“ yra krepšinio klubo „Šiauliai“ įkūrėja ir generalinė rėmėja. A. Armalas – vienas iš Šiaulių futbolo atgaivinimo iniciatorių, o UAB „Šiaulių plentas“ yra pagrindinė Šiaulių futbolo ekipos rėmėja.
Su žmona Irena užaugino du sūnus.
Šiaulių miesto savivaldybės tarybos 2006 m. rugsėjo 7 d. sprendimu Nr. T-308 suteiktas Garbės piliečio vardas.