google/wiki40b huggingface dataset:
Pergamo karalystė

Raida

Karalystės įkūrėjas buvo Fileteras, karys, kuris tarnavo vienam iš diadochų – Lisimachui. Po Seleuko ir Lisimacho pergalės prieš Antigoną I Ipso mūšyje 301 m. pr. m. e., Lisimachas gavo visą vakarinę Mažąją Aziją ir paskyrė Fileterą Pergamo tvirtovės valdytoju.
Nors netrukus visą Mažąją Aziją jau valdė Seleukidai, permainingais laikais Fileteras sugebėjo išsaugoti autonomiją Pergame. Maža to, jis plėtė savo įtaką į aplinkines gyvenvietes, gindamas juos nuo galatų antpuolių. Todėl nuo 282 m. pr. m. e. jis jau laikomas nepriklausomu mažos karalystės valdovu. Kadangi jo tėvo vardas buvo Atalas, jo pradėtoji dinastija vadinama Atalidais.
Pats Fileteras buvo eunuchas, todėl karalystę perdavė savo sūnėnu Eumenui I. Šis 261 m. pr. m. e. sumušė Seleukidų armiją, taip galutinai nutraukdamas nominalią priklausomybę. Ją simbolizavo ir Pergame pradėtos kaldinti monetos su vietos valdovų atvaizdais.
Didžiausio suklestėjimo karalystė pasiekė valdant karaliui Atalui I, kuris galiausiai sutramdė besiveržiančius galatus, taip pat sėkmingai kariavo su Makedonija, iš kurios paveržė kai kurias Egėjo jūros salas. Jam valdant Pergamas tapo viena iš galingiausių helenistinių karalysčių Mažojoje Azijoje, o pats Atalas pirmą kartą oficialiai titulavosi karaliumi.
Atalo sūnus Eumenas II artimai bendradarbiavo su Roma kovoti prieš savo priešus Makedonijos Antigonidus ir Sirijos Seleukidus. 190 m. pr. m. e. Magnezijos mūšyje jungtinės Pergamo-Romos pajėgos šventė pergalę, už ką Roma Pergamui perdavė valdyti milžiniškas teritorijas: Lidiją, Frygiją, Pisidiją, Pamfiliją. Taip valstybės teritorija išaugo daugiau nei dvigubai. 171 m. pr. m. e. Pergamas dalyvavo Romos pusėje Trečiajame Makedonijos kare.
Eumeno brolis Atalas II, sėdęs į sostą toliau stiprino ir plėtė savo valstybę kovodamas su Bitinija ir sudarydamas sąjungą su Kapadokija. Jis įkūrė naujus miestus Filadelfiją (dab. Alašehiras) ir Ataliją.
Paskutinis Pergamo karalius buvo Atalas III, kuris mažai domėjosi valstybės valdymu. Neturėdamas vyriškos lyties įpėdinio, po mirties 133 m. pr. m. e. jis užrašė savo karalystę Romos Respublikai. Ši karalystės vietoje įkūrė Azijos provinciją. Kadangi romėnų valdžia krašte tvirtinosi lėtai, netikras Eumeno II sūnus Aristonikas pasiskelbė karaliumi ir titulavosi Eumenu III. 129 m. pr. m. e. jis pralaimėjo ir romėnų paimtas į nelaisvę.

Kultūra

Pergamo karalystė džiaugėsi santykine taika ir ramybe, dėl ko jos valdovai galėjo vystyti menus ir kultūrą. Valstybėje graikų poliai džiaugėsi didele autonomija. Valdant Atalidams nežymus miestelis Pergamas tapo svarbiu Helenistinės kultūros židiniu. Čia buvo antroji pagal dydį Helenistinio pasaulio biblioteka (didžiausia buvo Aleksandrijoje), kas lėmė Pergamo tapimą mokslo centru. Taip pat vyko nuolatiniai kultūriniai mainai su graikų miestais Delfais, Delu, Atėnais.
Pats miestas buvo išpuoštas graikiškos kultūros statiniais. Svarbiausias jų – Pergamo altorius, žymėjęs Atalidų pergalę prieš galatus. Pagamintas iš marmuro, altorius turi daug skulptūrų, kurios laikomos helenistinio stiliaus brandos viršūne.
Oravikas

Kelio bei tunelio statyba

1943 m. buvo pradėtas kelio projektas tarp Oraviko ir Hovo. Dėl nedidelio dirbančių žmonių skaičiaus darbai buvo nutraukti 1953 m. Buvo nutiestas kelias tik tarp Oraviko ir Trolaviko (šalia Tjaldaviko). Darbai buvo pradėti ir kitoje kalno (Hovo) pusėje bet taip pat buvo nutraukti. Buvo nutiestas tik kelias nuo kaimo. Po trejų metų, darbai buvo pradėti iš abiejų pusių. Šiaurinėje pusėje dirbo apie 70 žmonių, o pietinėje maždaug 60. Kelias buvo atidarytas 1958 m. spalio 1 d.
Tunelis („Hovstunnilin“) tarp dviejų kaimų buvo atidarytas 2007 m. spalio 20 d.
Verslo administravimo daktaras

Verslo administravimo daktaras (angl. Doctor of Business Administration, DBA; PhD in Business Administration) – kvalifikacinis laipsnis, suteikiamas, baigus verslo vadybos doktorantūros studijas.
Doktorantai gali gilintis į finansų, žmogiškųjų išteklių, verslo santykių valdymo, organizacijos strategijos, rinkodaros ir kitas sritis. Baigusieji doktorantūrą gali savarankiškai vykdyti savo profesinių interesų srities tyrimus, dėstyti ir bendradarbiauti su mokslo bendruomene, verslu, dalyvauti visuomeninėse veiklose – atlikti tyrimus, skelbti publikacijas ir konsultuoti.

Lietuvoje

2011 m. Lietuvoje bus pradėta vykdyti pirmoji Baltijos regiono doktorantūros programa. Tarptautinius vadybos ir administravimo krypties daktarus ruoš keturi Baltijos regiono universitetai-partneriai – ISM Vadybos ir ekonomikos universitetas, Danijos Arhus universitetas, BI Norvegijos vadybos institutas ir Estijos Tartu universitetas. Studijas organizuos ISM Vadybos ir ekonomikos universitetas, o Doktorantūros komitetą, atsakingą už studijų kokybę, sudarys tarptautiniai mokslininkai.
XII amžius

Dvyliktasis mūsų eros amžius – šimto metų laikotarpis, prasidėjęs 1101 metų sausio 1 dieną ir pasibaigęs 1200 metų gruodžio 31 dieną.
Tūkstantmečiai: 1 tūkstantmetis – 2 tūkstantmetis – 3 tūkstantmetis
Amžiai: XI amžius – XII amžius – XIII amžius
Dešimtmečiai: 1-as 2-as 3-as 4-as 5-as 6-as 7-as 8-as 9-as 10-as
Viljamas III Oranietis

Biografija

Gimė La Haye (Nyderlandai), aštuonias valandas prieš savo tėvo mirtį. Jo motina Marija Stiuart buvo Anglijos karaliaus Karolio I duktė.
1672 m. birželio 28 d. tapo Nyderlandų valstybės vadovu (stadhouder) ir vyriausiuoju kariuomenės, nukreiptos prieš Prancūzijos intervenciją, vadu per Trečiąjį Anglijos – Nyderlandų karą. Viljamo pastangomis buvo sudaryta antiprancūziška Augsburgo lyga.
1688 m. nepatenkintų Jokūbo II katalikiška laikysena Anglijos protestantų kvietimu su kariuomene atvyko į Angliją ir Jokūbą II nuvertė. 1689 m. vasario 13 d. įteisinta Viljamo III ir Jokūbo II dukters Marijos II bendravaldystė. Viljamas ir Marija buvo karūnuoti 1689 m. balandžio 11 d. Tuo būdu parlamentas įtvirtino savo ir protestantų išskirtinį vaidmenį Anglijoje ir netrukus Jungtinėje Karalystėje.
Viljamo ir Marijos vaikai iki pilnametystės neišgyveno. Marija mirė 1694 m., ir Viljamas liko vienvaldis karalius. 1697 m. Rijswijk’o sutartimi palankiomis sąlygomis baigėsi Augsburgo lygos karas su Prancūzija. Dėl intensyvaus britų išteklių naudojimo gimtojo krašto reikalams Viljamas pamažu tapo nepopuliarus Anglijoje. Po jo mirties 1702 m. sostą paveldėjo Marijos sesuo Ana.
Balkaičių koplyčia

Architektūra

Koplyčia išlaikiusi pagrindinius liaudiškos sakralinio pastato struktūros elementus. Suręsta iš sienojų ir apkalta vertikaliomis lentomis su lentjuostėmis, valminis stogas dengtas skarda.
Koplyčios tūris monumentalus, sudėtinis, planas asimetriškas, užbaigtas trisiene netaisyklinga apside, kurios šone pristatyta beveik kvadratinė zakristija. Apsidėje įrengtas primityvių orderinių formų altorius.
Pagrindinis šiaurės vakarų fasadas simetriškas su stačiakampe portalo anga vidurinėje dalyje; dvivėrės durys apkaltos „eglute“. Portalą dengia plati stoginė, atremta į išilginę siją, kurią laiko du skersiniai rąsteliai. Virš stoginės yra kvadratinis choro langelis, sudalytas į keturias dalis. Fasadą užbaigia valminio stogo šlaitas ir virš kraigo kylantis kvadratinio skerspjūvio bokštelis, dengtas keturšlaičiu stogeliu su kryžiumi. Į šoninius ir apsidės fasadus saulė patenka pro nedidelius stačiakampius langus, apjuostus siaurais lentų apvadais su palangių prikaltėmis, zakristiją dengia pailgintas stogo šlaitas. Pastogė apjuosta kyšančio karnizo. Koplyčioje lubos su atviromis sijomis. Į jas remiasi ir choras bei galerija, įrengta išilgai pietinės sienos.
Tarptautinė notariato sąjunga

Tarptautinė notariato sąjunga (UINL, pranc. Union Internationale du Notariat), anksčiau – Tarptautinė lotyniškojo notariato sąjunga) – tarptautinė nevyriausybinė organizacija, vienijanti nacionalines notarų profesines asociacijas (notariatus) kontinentinės teisės valstybėse. UINL atstovauja lotyniškajam notariatui.
Tarptautinė notariato sąjunga savo veiklą pradėjo 1948 m. spalio 2 d. Pirmasis tarptautinis lotyniškojo notariato kongresas vyko Buenos Airėse kaip informacinis renginys. Sąjunga oficialiai įsteigta 1950 m. kitame kongrese, vykusiame Madride (Ispanija).
UINL institucijos, struktūros – prezidentas, 5 viceprezidentai pasaulio regionams (Europai, Azijai, Afrikai, Šiaurės, Centrinei Amerikai ir Karibams, Pietų Amerikai), iždininkas, Nuolatinė taryba, Finansinės priežiūros taryba, įvairios komisijos ir darbo grupės. UINL rėmuose taip pat veikia įvairios regioninės bei tarptautinės komisijos.
UINL prezidentas – Jean-Paul Decorps.

UINL ir Lietuva

Lietuvos notariatas vienas pirmųjų iš Baltijos valstybių buvo priimtas į Tarptautinę lotyniškojo notariato sąjungą (1994 m. vasario 11 d.). Lietuvos notarų rūmai (LNR) aktyviai dalyvauja UINL Europos reikalų komisijos (European Affairs Commission, CAE) veikloje.
Lietuvos notarų rūmams atstovauja rūmų prezidentas Marius Stračkaitis, o jo nesant ar jam negalint dalyvauti tarptautinių organizacijų posėdžiuose bei asamblėjose – rūmų viceprezidentė Daiva Lukaševičiūtė. Be to pažymėtina, kad Marius Stračkaitis yra LNR atstovas UINL Europos reikalų komisijoje.
Stalininkas

Stalininkas (lenk. stolnik) – XIII–XVIII a. rūmininko pareigos, kai kuriose šalyse – valdžios pareigūnas. Stalininkai buvo Lietuvoje, Lenkijoje, Rusijoje.

LDK ir ATR

Stalininkas – vienas iš viduriniųjų Lietuvos Didžiosios kunigaikštystės ir Abiejų Tautų Respublikos dvaro ir žemietijų valdžios pareigūnų.

Maskva

XIII–XIV a. Maskvoje stalininkas buvo rūmų pareigybė, vėliau – rūmininko laipsnis ar asmuo, užimantis tokias pareigas ar turintis tokį laipsnį.

Pradžioje stalininkas buvo rūmininkas, patarnavęs kunigaikščiui ar carui prie stalo iškilmingų puotų metu, taip pat lydėjęs kelionėse. Vėliau stalininkus ėmė skirti į vaivadų, pasiuntinių pareigas, dirbti prikazuose.
Pagal XVII a. laipsnių aprašus stalininkai pagal vyresnumą buvo penkti po bojarinų, okolničių, dūmos bajorų, dūmos djakų.
Le Grand Meaulne (filmas)

Siužetas

Dviejų jaunuolių Fransua ir Ogiusteno, pravarde Didysis Molnas, istorija. Fransua, mokyklos mokytojo sūnus, mokykloje susipažįsta su nauju klasės mokiniu Ogiustenu, kuris išsiskiria savo originalumu. Šis apsigyvena mokytojo šeimoje, kartu su Fransua. Kartą Ogiustenas dingsta dviem dienoms, o grįžęs pasakoja neįtikėtiną istoriją. Pasirodo, kad savo klajonių metu jis užklydo į vieną sodybą, kur sutiko merginą vardu Ivona ir įsimylėjo ją.
Fransua padeda draugui vėl susitikti su mylimąja gražuole, bet likimas vėl išskiria įsimylėjėlius. Draugai pasižada padėti vienas kitam…
Adauktas Marcinkevičius

Biografija

1955–1957 m. studijavo Kinematografijos institute Maskvoje. Nuo 1957 m. žurnalo „Jaunimo gretos“ fotokorespondentas. 1958–1960 m. Lietuvos žurnalistų sąjungos Fotosekcijos pirmininkas. 1958 m. jo pastangomis surengta pirmoji po Antrojo pasaulinio karo meninės fotografijos paroda Vilniuje,  parengtas ir katalogas.

Kūryba

Sukūrė kultūros veikėjų, menininkų portretų, fotoetiudų. Svarbesni kūriniai: „Moters portretas“, „Darbininkas“, „Merginos portretas“. „Aktoriaus L. Noreikos portretas“, „Prisiminimas“, „Skulptorius Petras Rimša“ (visi 1958 m.), „Skeptikai“, „Prie seno malūno“ (abu 1959 m.). Kūrybai būdinga naujų krypčių paieška, eksperimentai, jis siekė atnaujinti fotografijos tradicijas, atsisakė laikotarpiui būdingų propagandinių štampų. Nuo 1959 m. dalyvavo parodose Lietuvoje ir užsienyje.
Labanoro herbas

Aprašas

Sidabriniame lauke dviem kojomis einantis juodas šernas baltomis iltimis, priekinėmis kojomis laikantis raudoną dūdmaišį su dviem sidabrinėmis dūdomis, kurių žiotys juodos.

Istorija

Herbą patvirtino Lietuvos Respublikos Prezidentė dekretu Nr. 1K-585. Etalono autorius – Rolandas Rimkūnas.
Romualdas Malakauskas

Romualdas Malakauskas (1947 m. rugsėjo 10 d. Dusetų miestelyje, Zarasų r.), pedagogas ir chorvedys.

Biografija

Baigęs Tauragės 1-ąją vidurinę ir vaikų muzikos mokyklą (akordeono specialybė), 1965–1970 Šiaulių pedagoginiame institute studijavo lietuvių kalbą ir literatūrą bei muziką (diriguoti mokė P. Jankauskas ir kiti pedagogai).
Nuo 1972 m. Tauragės 4-osios (Žalgiriu) vidurinės mokyklos muzikos ir dainavimo mokytojas, vaikų chorų vadovas, 1997 m. subūrė ir merginų chorą. Jaunių chorą parengė 1987 m. respublikinei moksleivių dainų šventei, o vaikų muzikos mokyklos skudutininkus – 1985 ir 1987 m. respublikinėms dainų šventėms. Vėliau itin aktyviai reiškėsi su vidurinės mokyklos jaunučių ir jaunių chorais. 1991 m. Lietuvos vaikų ir jaunimo chorų festivalyje „Dainuok, jaunoji Lietuva“ abu chorai tapo Klaipėdos zonos laureatais ir buvo pakviesti dalyvauti festivalio baigiamuosiuose koncertuose Klaipėdoje ir Vilniuje. Abu chorus parengė 1993 m. Klaipėdos krašto jaunimo dainų ir šokių šventei, koncertavo uostamiesčio chorinės muzikos mėgėjams. Chorai dalyvavo 1995 m. Žemaičių ir Pamario krašto vaikų chorų festivalyje „Pavasario balsai“ Šilutėje, o tapę laureatais dainavo Vakarų Lietuvos geriausiųjų chorų festivalyje Klaipėdoje. 1996 m. jaunučių ir jaunių choras dalyvavo Žemaičių ir Pamario krašto vaikų ir jaunimo dainų šventėje „Mes Lietuvos vaikai" Klaipėdoje. Jaunučių ir merginų chorus parengė 1997 m. Lietuvos moksleivių dainų šventei, o merginų chorą 1998 m. II Pasaulio lietuvių dainų šventei Vilniuje. 1994 m. chorvedžiui suteikta vyresniojo mokytojo kvalifikacijos kategorija. Pedagogas dirigavo Tauragės rajono dainų šventėse ir festivaliuose.

Šaltinis

Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999. Informacijos publikavimui gautas žodinis autoriaus leidimas.
Shangri-la dialogas

Shangri-la dialogas (angl. Shangri-La Dialogue) arba Azijos saugumo vadovų susitikimas (angl. Asia Security Summit) yra kasmetinis Singapūre vykstantis Azijos, Ramiojo vandenyno, Šiaurės Amerikos ir Europos šalių gynybos ministrų susitikimas, kuriuo siekiama gilinti valstybių tarpusavio pasitikėjimą ir bendradarbiavimą saugumo srityje. Susitikimai pradėti 2002 m., juos organizuoja Tarptautinių strateginių studijų institutas.
Susitikime dalyvaujančios šalys: Australija, Bangladešas, Brunėjus, Kambodža, Kanada, Kinija, Prancūzija, Vokietija, Indija, Indonezija, Japonija, Laosas, Malaizija, Mongolija, Mianmaras, Naujoji Zelandija, Pakistanas, Filipinai, Pietų Korėja, Rusija, Singapūras, Šri Lanka, Tailandas, Rytų Timoras, Didžioji Britanija, JAV, Vietnamas.
Inti Raymi

Inti Raymi („Saulės šventė“) – Inkų imperijos religinė ceremonija, skirta Saulės dievo Inti garbinimui. Švenčiama trumpiausią metų dieną (žiemos saulėgrįžą) pietų pusrutulyje – birželio 24 d. Nuo 1944 m. Inti Raymi ceremonija vyksta Saksahuamano šventykloje šalia Kusko.
Inkų laikais Inti Raymi trukdavo 9 dienas, kurių metu vykdavo spalvingos procesijos, šokiai, gyvulių aukojimas prašant gero derliaus. 1535 m. Inti Raymi uždrausta katalikų bažnyčios. Vėliau ši šventė dar vykdavo vietinėse bendruomenėse, kol 1572 m. vicekaraliaus Francisco de Toledo uždrausta visai.
1944 m. Inti Raymi vėl pradėta švęsti indėnų folkloro entuziastų iniciatyva. Šventimas remiasi Inca Garcilaso de la Vega aprašymu.
Francis Picabia

Biografija

Fransis Pikabija gimė 1879 m. sausio 22 d. Paryžiuje. Jo tėvas Francisco Vicente Martinez Picabia buvo Kuboje gimęs ispanas, motina Marie Cécile Davanne − prancūzė. 1895 − 1897 m. F. Pikabija mokėsi Aukštojoje dekoratyviosios dailės mokykloje pas Ferdinand Humbert ir Albert Charles Wallet. 1902 m. pabaigoje jis pradėjo tapyti impresionistiniu stiliumi ir eksponavo tokių darbų sekančių metų Nepriklausomųjų ir Rudens Salonuose. Šie paveikslai turėjo panašumų su A. Sislėjaus kūriniais. F. Pikabijos pirmoji personalinė paroda įvyko 1905 m. Haussmann galerijoje Paryžiuje. Nuo 1908 m. įvairių srovių elementai pasireiškė jo tapyboje: neoimpresionizmo, fovizmo, kubizmo. 1912 m. F. Pikabija jau buvo išvystęs nuosavą stilių, fovizmo ir kubizmo sintezę abstrakčiuose paveiksluose, kuriuo dirbo iki dešimtmečio pabaigos.
F. Pikabijos draugais tapo Gijomas Apolineras ir Marselis Diušanas. Jis buvo susijęs su Paryžiaus menininkų d'Or sekcija. 1913 m. F. Pikabijos darbai eksponuoti Niujorke. Ta proga F. Pikabija apsilankė Niujorke, jo personalinė paroda atsidarė Alfred Stieglitz galerijoje „291“. 1915 m. F. Pikabija kartu su M. Diušanu dalyvavo dadaistų manifestacijose Niujorke. 1916 − 1917 m. F. Pikabija gyveno Barselonoje. 1917 m. publikavo savo pirmą poezijos tomą ir pirmą numerį savo leidžiamo žurnalo „391“. F. Pikabija toliau palaikė ryšius su dadaistais Ciuriche ir Paryžiuje, kėlė skandalus parodose, bet 1921 m. atsiribojo nuo dadaistų, kaltindamas juos naujoviškumo praradimu. 1922 m. jis apsigyveno Paryžiaus apylinkių Tramblė-siur-Moldr kaime. 1924 m. savo žurnale „391“ užsipuolė A. Bretoną ir siurrealistus.
1925 m. F. Pikabija persikėlė į Muženą Prancūzijos Viduržemio jūros pakrantėje, tapo draugais su JAV rašytoja Gertrūda Stain. Antrojo pasaulinio karo pabaigoje F. Pikabija grįžo į Paryžių, tapė abstrakčius paveikslus, rašė poeziją. 1949 m. įvyko jo retrospektyvinė paroda René Drouin galerijoje Paryžiuje. Fransis Pikabija mirė 1953 m. lapkričio 30 d. Paryžiuje. Palaidotas Monmartro kapinėse.
Čekijos futbolo varžybos 1992–1993 m.

Pirmenybės

Čekijos komandos žaidė Čekoslovakijos pirmenybėse, žr. Čekoslovakijos futbolo varžybos 1992–1993 m.
Snapelis

Kepurių snapeliai

Kepurių snapeliai paprastai būna kieti, šiais laikais jie paprastai būna plastikiniai, dažnai - aptraukti audiniu. Seniau snapeliai dažniausiai būdavo odiniai, karo metais neretai buvo naudojami odos pakaitalai (pvz., presštofas).
Nedideli snapeliai būna pusmėnulio formos. Beisbolo kepuraičių ir kai kurių kitų kepurių snapeliai būna gana ilgi.

Šalmų snapeliai

Kovinių šalmų snapeliai neretai būna vientisi su pagrindine šalmo dalimi - tiesiog reikiamu kampu atlenktas priekinis šalmo kraštas.
Besisukančios durys

Besisukančios durys (angl. revolving door) – asmenų judėjimas iš privataus sektoriaus į viešąjį ir atvirkščiai, kai darbo patirtis dirbant viename sektoriuje yra panaudojama naudos siekimui perėjus dirbti į kitą sektorių. Taip gali būti priimami verslui ar įmonei palankūs sprendimai, jei jose anksčiau dirbęs asmuo pradeda dirbti tam tikroje viešojo sektoriaus srityje.
Pavyzdžiui, Tarptautinės ekonominio bendradarbiavimo ir plėtros organizacijos duomenimis, 75 % naujų Jungtinės Karalystės valstybės tarnautojų yra atėję ne iš viešojo sektorius. Po darbo valstybinėse įstaigose jie planuoja grįžti į privatų sektorių.

Padariniai

Jei dėl „besisukančių durų“ yra pažeidžiamos konkurencijos sąlygas, tai neigiamai paveikia ekonomiką, viešųjų paslaugų ir prekių teikimą. Jis taip pat prisideda prie mažo visuomenės patikėjimo valdžia ir atskiromis jos institucijomis, nes įtvirtina žmonių įsitikinimą, jog valdžia atstovauja ne viešajam interesui, o asmeniniams ar privataus sektorius interesams.
Tačiau viešojo ir privataus sektorius bendradarbiavimas gali turėti ir teigiamų pokyčių visuomenėje – ekspertų judėjimas tarp sektorių padeda diegti inovacijas, vyksta patirčių mainai, dalinamasi skirtingais požiūriais.

„Besisukančių durų" darbo grupė

Besisukančių durų Darbo grupė buvo įkurta 2005 metais JAV. Ją sudaro verslo, pilietinės visuomenės ir valstybinių institucijų atstovai, kurie skatina skaidriai teikti viešąsias paslaugas ir užtikrinti interesų konflikto prevenciją. Ši grupė yra iškėlusi dvejopą tikslą – pirma, šviesti visuomenę apie besisukančių durų reiškinį ir jai taikomą reglamentavimą bei jo trūkumus, antra, teikti pasiūlymus bei priemones, kurios padėtų įgyvendinti numatytą besisukančių durų teisinį reglamentavimą.
Gringalių miškas

Gringalių miškas – miškas Panevėžio rajono pietuose, Krekenavos seniūnijoje, Krekenavos regioniniame parke, Nevėžio ir Linkavos tarpupyje. Šalia miško įsikūręs Gringalių kaimas. Mišką kerta Vilainių-Krekenavos kelias. Būdingi eglynai, pušynai, beržynai, ąžuolynai.
Žymiausias miško ąžuolas – 4,95 m apimties, 1,57 m skersmens, 25 m aukščio; eglė – skersmuo 79 m, apimtis 2,57 m, aukštis – 28 m.
Daugėlių dvaras

Istorija

Dvaro sodyboje užaugo Lietuvos Respublikos ministras pirmininkas Mykolas Sleževičius (1882–1939) ir jo brolis Kazys Sleževičius (1890–1953), Vilniaus universiteto profesorius, Meteorologijos katedros įkūrėjas, geofizikas.
Broliai Sleževičiai apie 1935 m. pastatė erdvų medinį, vieno aukšto gyvenamąjį namą su mansarda, kur gyveno jų motina.
Dabar dvaro sodyboje įrengta brolių Sleževičių memorialinė ekspozicija.
Audrius Vaitelis

Biografija

UAB DK „Lindra“ agentūros direktorius, 2004 m. UADB „Šiaurės brokeris“ valdybos pirmininkas.
Lietuvos valstiečių partijos, Valstiečių ir Naujosios demokratijos partijų sąjungos, Lietuvos valstiečių liaudininkų sąjungos Pakruojo rajono skyriaus narys.
2003–2007 m. Pakruojo rajono savivaldybės tarybos narys.
Sutuoktinė sutuoktinė Rasa. Vaikas Ieva, Rokas.
Južno Suchokumskas

Gyventojai

Tautinė sudėtis 2010 m.: avarai – 46,13 %, darginai – 21,10 %, lezginai – 10,35 %, lakai – 9,20 %.

Istorija

Južno Suchokumskas įkurtas 1958 m. kaip miesto tipo gyvenvietė. Miestu tapo 1988 m.
Žuvivaisa

Žuvivaisa - žuvininkystės (žemės ūkio šakos) sritis, apimanti žuvų veisimą vandens telkiniuose (tvenkiniuose, kūdrose). Žuvivaisa yra klasikinė vad. akvakultūros dalis. Lietuvoje žuvivaisa užsiima bei prižiūri Lietuvos valstybinis žuvivaisos ir žuvininkystės tyrimų centras.
Sumuštinis

Sumuštinis – greitai ir paprastai paruošiamas valgis, dažniausiai tik užkandis. Sumuštiniai gali būti pateikiami kaip atskiras patiekalas, kaip užkandis prieš pietus ar vakarienę, prie sriubos, arbatos arba kavos. Jie gali būti naudojami ir stalo puošybai. Tai populiarus užkandis iškylose, žygiuose.
Sumuštinio būtiniausia detalė ir pagrindas – duona, batonas ar bandelės, retesniais atvejais – sausainiai. Kita gana svarbi detalė – aptepas (sviestas, margarinas, majonezas, sūris, riešutų sviestas ir t. t.). Kitų svarbių standartų nėra.
Raupaičiai

Istorija

1950–1991 m. kaimas priklausė kolūkiui „Raudonasis spalis“. Veikia žemės ūkio kooperatinė bendrovė „Raupaičių ūkis“.

Aplinkinės gyvenvietės

Gūragiai – 2,2 km
KURŠĖNAI – 5,5 km
Norvaišiai – 2,2 km
KUŽIAI – 9 km
Liepkalnis – 3 km
Marmai – 3 km
Bacaičiai – 5 km
Pavėkiai – 5 km
Smilgiai – 2,6 km
 ŠIAULIAI – 20 km
Dvidža Bandhu

Dvidža Bandhu (Dvija Bandhu) yra vadinamas asmuo, kurio tėvai yra Dvidža, tačiau jis pats nebuvo įšventintas į Dvidža luomą (t. y. žmogus nepraėjęs Upanayanam įšventinimo ceremonijos).
Tiktais Dvidžoms yra leidžiama atlikti tam tikrus šventus ritualus tradicinėje brahmaninėje bendruomenėje.
Dvidža Bandhu, moterys ir žemesniosios kastos žmonės (šudros) neturėjo teisės atlikti apeigas ir ritualus, išskyrus vedybines apeigas.
Juozapas Sialickis

Biografija

Kilo iš neturtingų bajorų Sialickių, tarnavusių Polocko vaivadijoje, giminės. LDK kanceliarijos regento Mykolo Sialickio sūnus.
1765 m. kovo 3 d. tapo Polocko vaiskiu, bet kažkur 1769 metais gavo Choclavo seniūniją. Antano Tyzenhauzo remiamas tapo pasiuntiniu į 1773, 1776, 1782 metų seimus.
1777 metais buvo paskirtas LDK kanceliarijos regentu. 1784 metais Stanislovui Augustui Poniatovskiui prašant užleido Tadui Žabai Polocko vaivados postą, o pats tenkinosi Polocko kašteliono pareigybe.
1788 metų rugsėjį dėkodamas susitariant su Tadu Žaba, sugebėjo organizuoti savo sūnaus Antano išrinkimą pasiuntiniu į Ketverių metų seimą.
Nuo 1789 metų Polocke rimtai sirgo. Mirė 1791 m. balandžio 12 d.
Švento Stanislovo (1778) ir Baltojo erelio (1788 m. vasaris) ordinų kavalierius.
Valdė Juškų folvarką Vitebsko vaivadijoje ir Choclavo seniūniją.

Šeima

Buvo vedęs Marianą Cechanovecką. Turėjo 2 vaikus – sūnų Antaną ir dukterį Eleonorą.
Tarnopolio valsčius

Istorija

1922 m. gruodžio 30 d. prie valsčiaus buvo prijungta dalis Jaluvkos valsčiaus kaimų. Po II pasaulinio karo vakarinė valsčiaus dalis priskirta Narevkos valsčiui, o rytinė liko Baltarusijos TSR. 1954 m. sausio 1 d. buvusiose valsčiaus ribose buvo įkurtas Stare Levkovo valsčius, panaikintas 1954 m. rugsėjo 29 dieną.
Kalkutos universitetas

Istorija

Kalkutos universitetą 1857 m. vietoje 1827 m. įkurto Hindi ir kitų koledžų įkūrė britai.

Žmonės

Universitetą baigė: Mirča Elijadė, Lakšmi Mitalas, Sarvepalis Radhakrišnanas, Satjadžitas Rėjus
Nobelio premijos laureatai: Rabindranatas Tagorė, Čandrasekara Ramanas, Amartja Senas
Chennai City FC

Pasiekimai

Ekipa 2015 ir 2018 metais tapo Indijos čempione.