google/wiki40b huggingface dataset:
Ultratop

Ultratop yra oficialus Belgijos muzikos įrašų topas. Kadangi yra du Belgijos regionai (Flandrija ir Valonija), yra du skirtingi muzikos topai. Flandrijoje yra topas Ultratop 50 singlų ir Ultratop 50 albumų. Valonijoje svarbiausi topai yra Ultratop 40 singlų ir Ultratop 50 albumų. Vietos yra sudaromas pagal pardavimus. Topai yra pristatomi per kelias Belgijos radijo stotis, kaip, pvz., TMF Flanders. 2009 m. Ultratop albumų topas pasirodė 100 vietų tiražu.
Ultratop taip pat yra organizacijos, kuri prižiūri topų sąrašus, pavadinimas. Ultratop yra ne pelno siekianti organizacija, sukurta pagal IFPI Belgija.
Topas sukurtas 1995 m. balandžio mėn.

Ultratop 50

Ultratop 50 yra geriausiai parduodamų singlų Flandrijoje topas. Topas sukurtas 1995 m. kovo 31 d.

Rekordai

Daugiausiai singlų turi Celine Dion ir K3 (21 singlas). Paskui su 19 eina Get Ready!, toliau su 18 Britney Spears. Daina Kvraagetaan, kurią atlieka Fixkes, ilgiausiai išbuvo pirmoje vietoje, net 16 savaičių. Las Ketchup su savo hitu „The Ketchup Song“ ir Crazy Frog su „Axel F“ pirmoje vietoje išsilaikė 12 savaičių. Daina „This Is the Life“ daina, kurią atlieka Amy Macdonald, užsilaikė pirmoje vietoje 11 savaičių. „Barbie Girl“, kurią sukūrė Aqua, atlikėjos Ruslana „Wild Dances“ , atlikėjo Andrea Bocelli „Con te Partiro“ ir „Last Thing On My Mind“, kurią sukūrė Steps, pirmoje vietoje išsilaikė 10 savaičių.
Daugiausiai savaičių tope išsilaikė Marco Borsato su „Rood“. O didžiausias šuolis į pirmą vietą iš 46 vietos yra Elton John kūrinys „Candle in the wind 1997 / Something about the way you look tonight“. Šiame regione net keturi singlai debiutavo pirmoje vietoje: Peter Evrard su „For you“, Xandee su „1 Life“, Joeri Fransen su „Ya bout to find out“ ir Artiesten voor Tsunami 12-12 su „Geef een teken“. 20 iš 25 Milk Inc. siglų pasiekė top dešimtuką. Tai pakartoti pavyko tik Britney Spears. Natalia tope Ultratop 100 turėjo net 10 skirtingų dainų.

Ultratop 40

Ultratop 40 yra geriausiai parduodamų singlų Valonijoje topas. Tope surenkama medžiaga ir iš atsisiuntimų.

Rekordai

Las Ketchup su „The Ketchup Song“ pirmoje vietoje užsilaikė 17 savaičių. Daininkės Céline Dion daina „Pour que tu m’aimes encore“ užsilaikė 15 savaičių. Atlikėjo Andrea Bocelli daina „Con te partir?“ tope išsilaikė daugiausiai 52 savaites. Pirmoje vietoje debiutavo šios dainos: Elton John su „Something about the way you look tonight / Candle in the wind 1997“, Star Academy su „La musique (Angelica)“ air Mario Barravecchia su „On se ressemble“. Didžiausias šuolis iš 20 vietos į pirmą yra Phil Barney su Marl?ne Duval ir jų kūrinys „Un enfant de toi“.
Split (krepšinio klubas)

Istorija

Splito komandos vardas įrašytas į Europos krepšinio istorija, kaip vienas iš dviejų (kartu su Rygos ASK) klubų, sugebėjusių laimėti stipriausią Europos klubinio krepšinio turnyrą Eurolygą tris kartus iš eilės.
1989, 1990 ir 1991 metais tai padaryti padėjo tokios krepšinio žvaigždės kaip Dino Rađa, Toni Kukoč ir Žan Tabak.
Dabar klubas išgyvena ne pačius geriausius laikus. 2005 metais komanda buvo iškritusi iš Adrijos lygos, ir nors po sezono pertraukos sugrįžo, tačiau vėl velkasi turnyrinės lentelės dugne.
Džirolata (Prancūzija)

Džirolata – kaimelis Prancūzijoje, Korsikos regione, Pietų Korsikos departamente, Osanio komunoje.

Ypatybės

Kaimas garsus tuo, jog į jį negalima nuvažiuoti mašina. Visi plaukia valtele, eina arba joja ant asilų. Džirolata turi nedidelį uostą. Kaimelis turi genujiečių bokštą.

Turizmas

Į Džirolatą dauguma turistų užsuka plaukiant į Skandolos gamtos rezervatą. Turistinis objektas čia yra genujiečių bokštas.

Geografija

Džirolata įsikūrusi už 10 kilometrų nuo Porto, 25 kilometrų nuo Kalvio, 50 kilometrų nuo Ajačo ir 80 kilometrų nuo Bastijos. Kaimelyje vyrauja subtropinis klimatas. Džirolata yra prie Džirolatos įlankos.
Chlorpikrinas

Savybės

Chlorpikrinas yra bespalvis skystis, kuris vandenyje netirpsta ir yra jame patvarus. Lakumu jis tarpinis tarp fosgeno ir garstyčių dujų. Bandymai parodė, kad chlorpikrinas priverčia žmones nevalingai užsimerkti. Chlorpikrinas prasiskverbia į organizmą pro kvėpavimo takus, virškinimo traktą ir odą. Smarkiai dirgina plaučius, akis, odą. Dėl šių savybių chlorpikrinas kaip cheminis ginklas į panaudojimo vietą pristatomas artilerijos sviediniais.

Panaudojimas

Chlorpikrinas dabar naudojamas kaip fumigantas dirvos kenkėjų kontrolei. jis naudojamas kaip fumigantas, reguliuojantis dirvoje aptinkamų kenkėjų skaičių, ypač žemuogių laukuose. Šis junginys gali būti naudojamas ir kaip stuburinių (pvz., triušių) nuodas. Chlorpikrinas paprastai naudojamas kartu su kitais fumigantais (pvz., metilbromidu ir/ar sulfurilfluoridu), kurie stiprina poveikį ar veikia kaip perspėjantis agentas.
Chlorpikriną naudojo ir kaip cheminį ginklą karo veiksmuose. Kare jį pirmą kartą pasirodė 1917 m., kur Vokietijos kariuomenė jį panaudojo Italijos fronte. Naujas cheminis ginklas pradžioje buvo efektyvus, kadangi Sąjungininkai nemokėjo nuo jo apsisaugoti, nes iki tol su juo nebuvo susidūrę
Katie Morgan

Biografija

2000 m. Keitė buvo sulaikyta dėl didelės marihuanos kontrabandos (daugiau kaip 45 kg) iš Meksikos. Norėdama padengti teismo išlaidas, ji nusprendė užsidirbti filmuodamasi pornografijoje. Juostose suaugusiems ji vaidino nuo 2001 iki 2008 m. Tais metais ji atliko vaidmenį komedijoje „Zakas ir Miri kuria porno“, kur susipažino su prodiuseriu James Jackman ir sekančiais metais už jo ištekėjo.
2015 m., po 7 metų pertraukos, ji vėl grįžo į pornografiją.
Keitė pasirodė keliuose dokumentiniuose filmuose („Katie Morgan: A Porn Star Revealed“), taip pat kompanijos HBO seriale „A Real Sex Xtra“, „Entourage“, dalyvavo radijo pokalbių laidose „King Dude“, „The Mike Church Show“. Keletą metų ji buvo viena iš pokalbių šou „The Wanker Show“ ir „Having Sex, With Katie Morgan“ vedėjų radijo stotyje KSEXradio.com.
Vilius Bartulis

Biografija

1964 m. baigė Kupiškio rajono Vėžionių pradinę mokyklą.
1971 m. baigė Kupiškio Vl. Rekašiaus vidurinę mokyklą (dabar – Lauryno Stuokos Gucevičiaus gimnazija).
1976 m. baigė Vilniaus inžinerinį statybos institutą.
1982–1985 m. Leningrado politechnnikos instituto (dab. Sankt Peterburgo Petro Didžiojo politechnikos universitetas) aspirantas. 1992 m. technikos mokslų kandidatas, 1993 m. nostrifikuotas – daktaras, technologijos mokslai.
1976–1982 m. Vilniaus inžinerinio statybos instituto darbuotojas, nuo 1985 m. instituto (nuo 1991 m. Vilniaus technikos universitetas, nuo 1996 m. Vilniaus Gedimino technikos universitetas) dėstytojas, nuo 1992 m. Transporto inžinerijos (iki 1996 m. Mechanikos) fakulteto prodekanas; nuo 1995 m. docentas, nuo 2010 m. sausio 1 d. iki 2015 m. rugpjūčio 31 d. – Transporto inžinerijos fakulteto dekanas. Nuo 2015 m. rugsėjo 1 d. – Transporto technologinių įrenginių katedros docentas. Nuo 2017 m. vasario - Vilniaus kupiškėnų klubo prezidentas.

Mokslinė veikla

Mokslinių darbų svarbiausios sritys: kelių tiesimo mašinų dinaminių sistemų, kasybos mašinų parametrų, darbo procesų tyrimas, transporto technologinių sistemų bandymai ir ekspertizės, kelių eismo, pavojingų krovinių gabenimo saugumas. Paskelbė daugiau kaip 50 mokslinių straipsnių. Išradimų autorius. 1989–2015 m. parašė 7 mokomąsias knygas.
Mafingos aukštumos

Mafingos aukštumos (angl. Mafinga Hills) – plynaukštė, esanti Pietų Afrikoje, tarp Zambijos ir Malavio. Kalvos sudarytos iš kvarco, filito ir lauko špatų smiltainio (nuosėdinių uolienų).
Plynaukštė turi bevardį auksčiausiąjį tašką Zambijoje – 2329 m virš jūros lygio.
Didžioji rytų Zambijos upė Luangva prasideda Mafingos aukštumose.
Simon Fish

Pamfletas

Šešiolikos puslapių buklete Romos Katalikų Bažnyčia kaltino godumu, žudynėmis ir išdavyste, dedikuotas karaliui Henrikui VIII. Labiausiai tikėtina, jog pamfletą išleido Johannes Grapheus iš Antverpeno, tačiau dėl akivaizdžių priežasčių tai vis dar nepatvirtinta. Iš Antverpeno pamfleto kopijos nelegaliai gabentos į Angliją. Jonas Foxe teigė, jog pamfletas į Angliją atvyko 1529, vasario 2-ąją.

Priekaištai Bažnyčiai

Ekonominiai priekaištai: Fish pamflete kreiptasi į karalių pagalbos, nes Romos Katalikų Bažnyčia, kaip ir kasdien sunkina vis augančios varguomenės gyvenimą. Dvasininkija vadinta „baisiais monstrais“, pabrėžta, jog jie atstovauja tik nedidelę visuomenės dalį, o turtų turi daugiausiai. Rašoma, jog dvasininkai korumpuoti ir tik didina mokesčius, vietoje to, kad pradėtų prastuomenei. Pamflete gausu skaičiavimų, pagrindžiančių autoriaus mintis.
Ekonominiai klausimai tuo metu buvo aktualūs, nes 1529 m. Europoje siautė ekonominė krizė.

Pagrindinis teologinis priekaištas buvo indulgencijų pardavinėjimas bei tuometinė atlaidų praktika („Dievas mums neliepė melstis už mirusius“). Teigta, kad bažnytinio gyvenimo pagrindas yra ne bažnyčios teisė ar institucinė galia, o vien tik Šventasis Raštas (Biblija).

Tomo Moro atsakas į pamfletą

Keli mėnesiai po pamfleto paleidimo į circuliaciją, St. Thomas More parašė atsakymą, gindamas Romos Katalikų Bažnyčią. Atsakymas vadinosi Supplycatyon of Soulys. Išspausdintas  1529 m. spalį, atsakymas sudarytas iš dviejų tomų, pirmas plėtojo socialines ir ekonomines problemas, o antras – atlaidų praktiką. Atsakymas buvo dešimtkart ilgesnis nei pamfletas.
Jonkersas

Istorija

Pirmasis europietis, 1645 m. įsikūręs šioje vietovėje, buvo Adriaen van der Donck. Kitus du šimtmečius Jonkersas buvo nedidelis miestelis, kurio ekonomika buvo pagrįsta žemės ūkiu ir pramonine veikla uosto rajone. Vėliau imta plėtoti pramonę. 1853 m. Elisha Otis išrado pirmąjį saugos liftą ir įsteigęs kompaniją „Otis Elevator Company“, ant Hadsono upės krantų atidarė pirmąją pasaulyje liftų gamyklą. Vėliau radosi ir kitos pramonės šakos, atidarytas kilimų fabrikas.
1872 m. Jonkersui suteiktas miesto statusas. Apie 1906 m. Leo Baekeland išrado pirmąjį sintetinį plastiką – bakelitą. XX a. pirmoje pusėje veikė automobilių gamykla, didžiausias šalyje kepurių gamintojas. Antrojo pasaulinio karo metais gaminta karinė technika, šarvai ir kitokia įranga (palapinės, antklodės).
Po karo Jonkerso pramonė smuko. Ilgainiui daugelis gamyklų buvo priverstos užsidaryti. Apie 1983 m. Jonkersas tapo priemiestinio tipo gyvenviete.
Rubikai

Istorija

1923 m. kaime buvo 28 ūkiai ir 137 gyv. 1935-1936 m. pastatyta medinė Šv. Roko bažnyčia. Kaime 1928 metais pradėjo veikti pradinė mokykla.
Rakšteliai

Aplinkinės gyvenvietės

Aučynos – 3 km
Juozas Jonikas

Juozas Jonikas (g. 1942 m. balandžio 4 d. Taurų k., Tauragės r.) – pedagogas ir chorvedys.

Biografija

Lankė Tauragės vaikų muzikos mokyklą (pas Vytautą Naraškevičių mokėsi akordeono), o 1960–1964 m. choro dirigavimo mokėsi Vilniaus J. Tallat-Kelpšos muzikos mokykloje – technikume (dėst. D. Einikienė). 1971–1976 m. muziką neakivaizdiniu būdu studijavo Lietuvos valstybinės konservatorijos Klaipėdos fakultetuose (diriguoti mokė P. Jankauskas).
1967–1970 m. Lentvario 2-osios vidurinės mokyklos muzikos mokytojas, vaikų ir vyresniųjų klasių merginų choro vadovas. 1969–1970 m. Grigiškių bandomojo popieriaus kombinato kultūros namų mišriojo choro vadovas.
Nuo 1970 m. Marijampolės pedagoginės (aukštesniosios pedagogikos) mokyklos muzikos dėstytojas, 1973–1981 m. merginų choro chormeisteris, 1981–1985 m. vadovas. Pagyvino choro kūrybinę – koncertinę veiklą, pirmųjų ir kitų prizinių vietų pelnė chorų apžiūrose ir konkursuose – 1985 m. respublikinės dainų šventės laureatas, dalyvavo rajonų dainų šventėse bei chorų sąskrydžiuose. 1971–1973 m. J. Jonikas vadovavo Marijampolės vaikų muzikos mokyklos jaunučių ir jaunių chorams, o 1973–1975 m. buvo berniukų choro „Vyturėlis" meno vadovas. 1976–1978 m. choro dirigavimą dėstė Marijampolės kultūros mokykloje.
J. Jonikas nuolat dirbo ir su suaugusiais dainos mėgėjais. 1972–1974 m. buvo Kalvarijos zoninių kultūros namų mišriojo choro vadovas, 1977–1983 m. Marijampolės gamyklos „Apvija“ vyrų ir moterų vokalinių ansamblių vadovas, 1975–1977 m. Marijampolės rajono profsąjungų mišriojo choro chormeisteris. 1978 m. suorganizavo Marijampolės valstybinių įstaigų darbuotojų mišrųjį chorą, kuris 1981 m. perorganizuotas į kamerinį mišrųjį chorą. Vadovas jį subrandino į gana pajėgų meno kolektyvą, galėjusį atlikti ir sudėtingesnius kūrinius, laimėti prizinių vietų J. Naujalio, S. Šimkaus ir kituose konkursuose. 1981 m. choras koncertavo Alytaus miesto 400 metų jubiliejaus iškilmėse, dalyvavo 1980 ir 1985 m. respublikinėse dainų šventėse, 1987 koncertavo Suomijoje. 1987 m. VII Stasio Šimkaus chorų konkurse pelnė pirmąją vietą. 1989–1990 m. J. Jonikas Liudvinavo bažnyčios vargonininkas, nuo 1990 m. Marijampolės rajono mišriojo choro „Suvalkija“ chormeisteris ir dainininkas, nuo 1994 m. Marijampolės miesto vyrų vokalinio ansamblio „Sūduvietis" dalyvis. 1994 m. I Pasaulio lietuvių dainų šventei Vilniuje su V. Junevičiene parengė Marijampolės rajono kultūros centro vyrų chorą.
J. Jonikas – Marijampolės, Lazdijų, Prienų, Švenčionių ir Alytaus miestų bei rajonų dainų švenčių dirigentas. 1988 m. jis apdovanotas Kultūros žymūno ženklu.

Šaltinis

Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999. Informacijos publikavimui gautas žodinis autoriaus leidimas.
1833 metų vergijos uždraudimo aktas

1833 metų vergijos uždraudimo aktas buvo 1833 metais Jungtinės Karalystės parlamento priimtas įstatymas, beveik visoje Britų imperijoje uždraudęs vergiją (išskyrus teritorijas, priklausančias Rytų Indijos kompanijai, Ceilono salą, Šv. Elenos salą). 
1998 m. lapkričio 19 d. nustojo galios. Plačios anglų statutinės teisės racionalizavimo metu įstatymas buvo anuliuotas, tačiau vėlesni antivergoviniai įstatymai liko galioti.
Edvinas Kriščiūnas

Biografija

1980 m. baigė Lietuvos veterinarijos akademiją, veterinarijos gydytojas. Tauragės apskrities maisto ir veterinarijos tarnybos Panemunės pasienio veterinarijos posto vedėjas.
Nuo 1993 m. Tėvynės sąjungos Pagėgių skyriaus narys.
1995–1997 m. Šilutės rajono savivaldybės tarybos narys, nuo 2007 m. Pagėgių savivaldybės tarybos narys.
Sutuoktinė Audronė, vaikai Skaistė, Edita.
Liudvikas Rimkus

Biografija

1972 m. įstojo į Vilniaus inžinerinio statybos instituto (VISI) statybos inžinieriaus specialybę. 1977 m., baigęs institutą, liko dirbti VISI Statybos mechanikos katedroje asistentu. 1979–1982 m. studijavo Statybinės mechanikos katedros aspirantūroje. 1984 m., apgynęs technikos mokslų kandidato disertaciją, šioje katedros vyr. dėstytojas, docentas, dėsto Statybinę mechaniką ir Konstrukcijų mechaniką.
1985–1991 m. Statybos fakulteto prodekanas, 1998–2006 m. Mokslo direkcijos direktoriaus pavaduotojas, koordinavo VGTU vykdomus tarptautinius mokslo projektus. Nuo 2006 m. – VGTU plėtros prorektorius.
Be to, nuo 2002 m. – Europos Sąjungos šeštosios bendrosios programos Lietuvos Respublikos atstovas teminės programos „Žmogiškieji ištekliai ir mobilumas“ komiteto ir Lietuvos dalyvavimo Europos Sąjungos šeštosios bendrosios programos koordinavimo komisijos prie Švietimo ir mokslo ministerijos narys.

Mokslinė veikla

Mokslinių interesų sritis: konstrukcijų analizė ir optimizacija, tarptautinių projektų vadyba. Stažavosi Maskvos inžineriniame statybos institute ir Veimaro statybos ir architektūros universitete.
Paskelbė per 30 publikacijų, skaito pranešimus tarptautinėse konferencijose.
Berlyno karališkieji rūmai

Berlyno karališkieji rūmai – Prūsijos karalių ir Vokietijos imperatorių rezidencija Berlyne.

Istorija

Berlyno karališkųjų rūmų vietoje gotikinę rezidencinę pilį XV a. viduryje pradėjo statyti Brandenburgo markgrafas ir Šventosios Romos imperijos kurfiurstas Frydrichas II Hohencolernas. Po šimtmečio pilis buvo perstatyta į puošnius renesansinius rūmus, tapo viena svarbiausių šios dinastijos rezidencijų. Vėliau rūmai buvo plečiami ir rekonstruojami, įgijo ankstyvojo baroko bruožų. Valdant kurfiurstui Frydrichui III, kuris 1701 m. Karaliaučiuje karūnuotas Prūsijos karaliumi Frydrichu I, buvo pradėtas didžiausias Berlyno rūmų pertvarkymas. Jie tapo svarbiausia Prūsijos karalystės valdovų rezidencija. Rūmų architektas Andreasas Šliuteris rezidenciją perstatė į brandžiojo baroko rūmus. Architektas Johanas Eosanderis fon Gėtė 1706–1713 m. išplėtė karališkųjų rūmų kompleksą, suformavo antrąjį vidinį kiemą. Šią rekonstrukciją užbaigė Martinas Heinrichas Bėmė. Rūmai nuo tol tarnavo ir kaip Prūsijos karalių, vėliau – Vokietijos imperatorių rezidencija, ir kaip valstybės valdymo institucijų būstinė. Tarpukariu juose veikė rūmų muziejus.
1944 m. gegužės mėnesį ir 1945 m. vasarį rūmai buvo bombarduojami, Berlyno šturmo metu juos apšaudė artilerija. Tačiau fasadai ir konstrukcija išliko gana tvirti. Po karo planuota rūmus atstatyti, tačiau Vokietijos socialistinės vienybės partijos generalinio sekretoriaus Valterio Ulbrichto įsakymu 1950 m. jie buvo susprogdinti. Rūmų vietoje suformuota K. Markso ir F. Engelso aikštė bei 1974 m. pastatyti Respublikos rūmai – VDR parlamentas. Respublikos rūmai buvo nugriauti 2002–2008 m. 2008 m. prasidėjo Berlyno karališkųjų rūmų atstatymas.
Mūsų balsas (savaitraštis)

Mūsų balsas – socialdemokratinės minties savaitraštis, ėjęs nuo 1995 m. gruodžio 9 d. iki 2008 m. Vilniuje.

Istorija

Įsteigė Lietuvos demokratinės darbo partijos taryba. Leido UAB „Mūsų gairės“. Tiražas 1995 m. – 5000 egz., 1997 m. – 2800 egz.  2000 m. birželio 16 d. sujungtas su „Socialdemokratu“ ir leistas kaip „Mūsų balsas-Socialdemokratas“.
1995–2000 m. leistas kartą per savaitę, o nuo 2000 m. – du kartus per savaitę.
Šilutės pirmoji gimnazija

Istorija

Seniausia mokykla Šilutėje – 1588 m. įkurta Verdainės parapijinė bažnytinė mokykla. Šilokarčemos kaimas tada priklausė Verdainės parapijai. Frydrichas Vilhelmas III XIX a. pradžioje pareiškė, kad dvikalbystė sunkina valdymą, todėl lietuvius būtina vokietinti. 1844 m. Šilutėje veikė privati mergaičių mokykla, 1864 m. berniukų aukštesnioji mokykla. Vokiškoje mokykloje mokinys lietuvis būdavo pratinamas kalbėti vokiškai. Jam skiepijama neapykanta viskam, kas lietuviška – kalbai, istorijai, kultūrai, tradicijoms, su kiekviena karta vis mažiau lietuvių kalbėjo gimtąja kalba ir save laikė lietuvninkais. Situacija pasikeitė po I-ojo pasaulinio karo, kai 1923 m. Klaipėdos kraštas prijungiamas prie Lietuvos.
Šilutėje pirmoji Herderio vardo gimnazija įkurta 1918 m. balandžio 16 d., kurioje mokyta vokiškai. Lietuviškos mokyklos atkūrimas pradėtas 1928 m., kai keletas lietuvių nutarė privačiai mokyti savo vaikus. Iš pradžių 4 pirmieji mokiniai rinkdavosi A. ir J. Jonušaičių bute. 1928 m. šią mokyklą savo globon paėmė Klaipėdos krašto mokyklų draugija. Ši data laikoma lietuviškos mokyklos pradžia Šilutėje. Patalpos nuomojamos Herderio gimnazijoje, name dab. M. Jankaus gatvėje, vėliau Redveikio namuose dab. Atgimimo alėjoje, o 1938 m. įsikūrė naujuose gimnazijai pastatytuose rūmuose, dab. Šilutės Vydūno gimnazija. 1939 m. kovo 22 d. Vokietijai pareikalavus Klaipėdos krašto, gimnazija persikelia į Žemaičių Naumiestį.
Baigiantis karui, 1944 m. Herderio gimnazijos pastate darbą pradėjo lietuvių valstybinė Šilutės pirmoji gimnazija, vėliau pavadinta Šilutės 1-ąja vidurine mokykla. Formuodama auklėjimo sistemą, mokykla ypač rūpinosi gimtosios kalbos, dailės mokymu, kartu buvo puoselėjamos liaudies tradicijos (dainų ir šokių mokymas). Mokykla turi ir kitų tradicijų. 1978–1992 m. vadovaujant direktorei R. Dobranskienei, remiant bendruomenei, įtvirtintas mokyklos savivaldos modelis. 1996 m. mokyklai suteiktas gimnazijos statusas, 1997 m. išleidžiama pirmoji gimnazistų laida.
Stadio Marcantonio Bentegodi

Istorija

Stadio Marcantonio Bentegodi pastatytas 1963 m. 1990 m. XIV pasaulio futbolo čempionatui buvo renovuotas. Buvo padidintas vietų skaičius, sumontuotas stogas visose tribūnuose, pagerintas visuomeninis susisiekimas su stadionu, atlikti kiti darbai.
Keplerio dėsniai

Keplerio dėsniai – trys dėsniai, aprašantys planetų judėjimą. Juos, remdamasis danų astronomo Tycho Brahės Marso stebėjimo duomenimis, XVII a. pradžioje suformulavo vokiečių matematikas Johanas Kepleris (Johannes Kepler). Vėliau Izaokas Niutonas išvedė juos iš Niutono gravitacijos dėsnio. Publikavimo metu Keplerio pažiūros buvo revoliucinės: daugelis astronomų buvo įsitikinę jog planetų orbitos turi būti taisyklingi apskritimai. Žinomiausių planetų orbitos nedaug skiriasi nuo apskritimų, todėl ne iš karto buvo akivaizdu jog tai elipsės.

Antrasis dėsnis

Antrasis Keplerio dėsnis: planetos spindulys-vektorius per lygius laiko tarpus apibrėžia lygius plotus.
Įrodymas:

Per mažą laiko tarpą  planeta nubrėš trikampį, kurio pagrindas , o aukštis .

Šio trikampio plotas .

Tada planetos sektorinis greitis 

Kadangi planetą traukia centrinis kūnas - Saulė, planetą veikiantis jėgos momentas lygus 0 - jėga ir jos petys yra tos pačios krypties. Taigi yra išsaugomas planetos judesio kiekio momentas 

Vadinasi,
Graco universitetas

Istorija

Graco universitetą 1585 m. įkūrė erchercogas Karolis II (1540–1590 m.) ir Jėzuitų draugija. 1829 m. universitetas pertvarkytas ir pavadintas erchercogo Karolio II ir Austrijos imperatoriaus Pranciškaus I (1768-1835 m.) vardu. 6 universiteto mokslininkai yra gavę Nobelio premiją.

Lietuviai

Graco universitete XVI a. pabaigoje - XVII a. pirmoji pusėje studijavo Višnioveckiai, Radvilos, Sapiegos ir kiti. Po Antrojo pasaulinio karo veikė lietuvių studentų draugijos „Lithuania“ skyrius.
Universitete studijavo: Kazys Bobelis, Leonas Čereška, Jonas Dagys, Kazys Daukšas, Vladas Juodeika, Vytautas Jurgutis, Petras Kitnovskis, Pranciškus Kucevičius, Vladas Kviklys, Aronas Aleksandras Olizarovskis, Jonas Sapiega
Korida

Korida (isp. corrida de toros – bulių bėgimas/išsiveržimas) – žmonių kova su buliumi. Pramoga, paplitusi Ispanijoje, Portugalijoje, Meksikoje, Brazilijoje ir Pietų Prancūzijoje. Vyksta specialiame amfiteatre. Iš pradžių kapeadorai įerzina bulių raudonu audeklu (kapa). Poto raiti pikadorai duria ietimi keletą kartų gyvuliui į sprandą 3 poras spalvotų kaspinais papuoštų strėlių (banderilių). Pabaigoje toreadoras arba matadoras (dar vadinamas espada), su špaga ir mulete, pritvirtintu prie trumpos kartelės raudonu audeklu, dar kurį laiką efektingai pažaidžia su buliumi ir po to jį nuduria. Korida buvo rengiama jau IX a. Liaudies pramoga tapo XVII a. Klasikinė korida išlikusi tik didžiojoje Ispanijos dalyje. Kanarų salose ir Katalonijoje korida yra uždrausta dėl žiauraus elgesio su gyvūnais. Portugalijoje ir pietų Prancūzijoje koridos metu bulius nėra nužudomas.
Koridą imituojantis šokis vadinamas pasadobliu.

Korida Lietuvoje

XX a. pradžioje Paberžės dvare vykdavo bulių kautynės, tai buvo vienintelė vieta Lietuvoje, kur vyko koridos beveik iki Pirmojo pasaulinio karo.
Mini Zoo

"Mini Zoo" - privatus zoologijos sodas, esantis Jonušuose, Klaipėdos rajone. Įkurtas 2002 m. Savininkas - Edvardas Legeckas. 2,5 ha ploto sode eksponuojama apie 600 gyvūnų rūšių.
2007 m. šiame privačiame zoologijos sode lankytojai galėjo apžiūrėti lamas, liūtus, tigrą, hienas, vilkus, lūšis, kupranugarius, asilus, ponius, danielių, beždžiones, ūdrą ir kt. gyvūnus.
"Mini Zoo" yra išlaikomas daugiausia savininko lėšomis. Sulaukiama paramos iš vietinių ūkininkų, privačių įstaigų, parduotuvių. Kiekvieną savaitgalį organizuojamos talkos tvarkant sodo aplinką. Šiuo metu "Mini Zoo" siekia viešosios įstaigos statuso.