google/wiki40b huggingface dataset:
Augustinas Mindaugas Lisauskas

Biografija

1967 m. baigė Klaipėdos 8-ąją vidurinę mokyklą, 1976 m. baigė Kauno politechnikos instituto Klaipėdos vakarinį fakultetą, įgijo laivų inžinieriaus mechaniko kvalifikaciją. Specialybė – laivų mašinų mechanizmai.
1967 m. Hidrostatybos valdybos darbininkas, laivo motoristas. 1970 m. Standartų komiteto Klaipėdos valstybinės priežiūros laboratorijos inžinierius. 1973 m. Klaipėdos Baltijos laivų statyklos inžinierius konstruktorius, laivų mechanikas statytojas. 1973–1975 m. atliko karinę tarnybą. 1980 m. dėl šeimyninių aplinkybių kartu su šeima atvyko į Anykščių rajono Surdegio miestelį, Surdegio kolūkio vyr. inžinierius mechanikas. 1986 m. perkeltas į „Lenino keliu“ kolūkį vyr. inžinieriumi mechaniku. 1989 m. išrinktas šio kolūkio valdybos pirmininku. 1991 m. ūkis pavadintas Malaišiais. Prasidėjus žemės ūkio reformai, paskirtas ūkio laikinosios administracijos vadovu. 1993 m. reorganizavus ūkį į keletą žemės ūkio bendrovių, išrinktas žemės ūkio bendrovės „Liva“ direktoriumi. Nuo 2002 m. AB Klaipėdos kranai generalinis direktorius.
1995 m. su grupe bendraminčių Anykščių rajone įkūrė Valstiečių partiją. 1990–1995 m. Anykščių rajono tarybos deputatas, Agrarinio komiteto pirmininkas, 1995–1997 m. ir 1997–2000 m. Anykščių rajono savivaldybės tarybos narys.
Žmona Aldona Račkauskaitė, dukra Eglė (g. 1973 m.), sūnus Mindaugas (g. 1976 m.)
JAV socialdemokratų partija

JAV socialdemokratų partija (angl. Social Democrats USA; SDUSA) – Jungtinių Amerikos Valstijų (JAV) politinė organizacija, nevaidinanti žymesnio vaidmens šalies politiniame gyvenime.
Įkurta 1897–1898 m. (vadovas J. V. Debsas). 1901 m. susijungė su Socialistų darbininkų partija – Ročesterio opozicija (vadovai M. Hilkvitas ir M. Heisas) ir pasivadino JAV socialistų partija (SP) (iki 1973 m. 1 d., po to JAV socialdemokratai). 1912 m. turėjo 118 000 narių. Jos kandidatas prezidento rinkimuose J. Debsas gavo 923 000 balsų – 6,8 %. 1912 m. SP atmetė revoliucinius kovos metodus, todėl 1913 m. iš partijos pasitraukė V. Heivudo vadovaujami kairieji. 1914 m. turėjo 93500 narių.
1915 m. prie jos prisijungė Amerikos lietuvių socialistų sąjunga. 1916 m. SP priklausė 70 288 nariai, iš jų 39 732 anglakalbiai, 4000 vokiečių, 3000 žydų, 2151 lietuviai, 2000 serbų, 1500 latvių, 1200 lenkų, 1100 čekų, 1050 vengrų, 1000 italų, 775 slovakai. Vėliau įsijungė apie 1000 ukrainiečių.
1919 m. įvyko dar vienas SDUSA skilimas, iš partijos pasitraukę kairieji įkūrė dvi komunistų partijas. 1936 m. nuo SP atsiskyrė Socialdemokratų federacija. 1951–1956 m. abi partijos priklausė SI . Nuo 1957 m. Socialistų Internacionalui priklausė tik SP. 1972–1973 m. abi partijos vėl susijungė, tačiau netrukus iš jos išėjo M. Harringtono vadovaujami kairieji, įkūrę JAV demokratinių socialistų organizacinį komitetą, kuris 1978 m. gavo SI konsultacinio nario statusą, O 1982 m. susijungęs su Naujuoju amerikiečių judėjimu į Demokratinių socialistų respublikos liaudies partiją, tapo tikruoju SI nariu ir pasivadino Amerikos demokratiniais socialistais (DSA, Demokratic Socialists of America). 1978 m. JAV DSA turėjo 18000 narių, SDUSA – 7000 narių.
1989 m. atsistatydinus D. Harringtonui, kuris buvo vienas iš SI ideologų, SDUSA lyderiu tapo S. Robertsas, nuo 1998 m. Ch Zelmanovičius, 2003 m. – Briusas Mileris.
1987 m. mirus B. Rastinui, DSA lyderiu tapo D. Slaimanas, 1999 m. – Džoelis Fridmanas, 2003 m. – Frankas Llevelinas.
Petras Aleksandras Čapskis

Biografija

Malborko pakamario Pranciškaus Miroslavo sūnus. Elbingo kašteliono Jano Krizostomo, Kulmo vyskupo Tomo Pranciškaus brolis.
1701-1710 buvo Krušivcos kaštelionas. 1710-1717 buvo Kulmo kaštelionu. Kitos pareigos:Radzinsko ir Klecko seniūnas (1696).
Neturi būti painiojamas su Petru Alekasndru Čapskiu (1685-1737), Pamario vaivada, Karūnos didžiojo iždininko Jono Ansgarijaus Čapskio ir Knyšinsko seniūno Tomo tėvu.

Literatūra

"Polski Słownik Biograficzny" ( tom 4, str. 193)
Bronius Kelbauskas

Biografija

1919–1922 m. lankė baleto studiją Charkove, 1922–1925 m. Olgos Dubeneckienės baleto studiją Kaune. Stažavo baleto studijose: 1934 m. Paryžiuje pas Matildą Kšesinskają ir 1935 m. Londone pas Nikolajų Legatą. 1922–1925 m. šoko Valstybės operos spektakliuose, 1925–1944 m. Valstybės teatro, 1944–1975 m. LSSR operos ir baleto teatro baleto trupės solistas ir baletmeisteris. 1935 m. su lietuvių baleto trupe gastroliavo Monte Karle ir Londone. Po gastrolių Londone 1935 m. šoko Renė Blumo trupėje „Ballet russe“, su ja lankėsi Vakarų Europos ir Afrikos miestuose. 1937–1940 m. Valstybės teatro baleto studijos pedagogas ir vadovas. Nuo 1969 m. Respublikinių profsąjungų rūmų žydų liaudies šokių kolektyvo baletmeisteris konsultantas. 
Jo sukurtiems vaidmenims būdinga klasikinė šokio forma, elegancija, temperamentas, šokio plastika. Choreografo talentas atsiskleidė kuriant siužetinius baletus. Sukūrė kompozicijų lietuvių cirko pasirodymams.
Žymūs mokiniai: Henrikas Banys, Vytautas Grivickas, Regina Jamontaitė, Ramutė Janavičiūtė-Kantoravičienė, Henrikas Kunavičius, Aliodija Ruzgaitė, Genovaitė Sabaliauskaitė, Tamara Sventickaitė, Česlovas Žebrauskas. 
Palaidotas Antakalnio kapinėse.
Mčindžis

Istorija

Kolonijiniais laikais miestas buvo žinomas kaip Fort Maningas (Fort Manning) – pavadintas pagal Njasalando gubernatorių William Manning. 1930 m. Fort Maningas pagarsėjo dėl liūto–žmogėdros antpuolių. 1989 m. Mčindžis nukentėjo nuo žemės drebėjimo.
Namai su geltonu kilimu

Turinys

Franka ir jos vyras Antonijus pagal skelbimą bando parduoti geltoną kilimą – Frankos patėvio dovaną – nes šis per didelis jų namams. Vieną šeštadienio rytą, kuomet Antonijas iškviečiamas į lauką, nes rengiamasi nutempti jo automobilį, paliktą neleistinoje vietoje, į namus ateina pirkėjas – profesoriumi pasivadinęs elegantiškas pusamžis vyras. Jo pokalbis su Franka netrukus pasisuka netikėta linkme, nes jis prisipažįsta ant tokio paties (o galbūt ir to paties) kilimo prieš 14 metų nužudęs savo žmoną ir tik neseniai paleistas iš kalėjimo. Antonijas vis negrįžta ir profesorius, įkalinęs Franką bute, savo painiu elgesiu ją vis provokuoja, neleisdamas suprasti, kur yra tiesa ir kad galbūt jis ne maniakas, o samdomas žudikas, pasiųstas Antonijo, nes šis įtaria Franką turėjus intymių santykių su patėviu ir prisidėjusią prie motinos mirties. Vieną akimirką profesorius palieka be priežiūros savo peilį ir jį pačiupusi Franką suduoda kelis mirtinus smūgius.
Atsitokėjusi ši ketina sprukti iš namų, tačiau tada į duris pasibeldžia moteris, ieškanti savo vyro. Šio išvaizda visiškai atitinka nužudytąjį, tačiau moteris tvirtina, kad šis niekam nėra pakenkęs ir iš tiesų yra bedarbis aktorius, kuriantis keistus vaidmenis. Kai Frankai pavyksta išprašyti moterį iš namų, ji vėl nueina į kambarį patikrinti lavono, tačiau šis netikėtai atgyja ir moteris nualpsta. Kol ji neatsigavo, į namus grįžta profesoriaus žmona ir Antonijas, kurie kartu panaikina bet kokius „žmogžudystės“ pėdsakus, o vėliau vyras turi įtikinti Franką, kad šiai viskas tik prisisapnavo..

Apdovanojimai

Mystfest – geriausio filmo nominacija
Žiniasklaidos teisė

Žiniasklaidos teisė - visuma teisės normų, reguliuojančių žiniasklaidos ir su ja susijusius visuomeninius santykius; savarankiška teisės šaka.
Žiniasklaidos teisė apima iš esmės viešosios teisės normas; iš dalies - ir civilinės teisės normas. Apima tiek valstybės, tiek ir privačių, viešųjų žiniasklaidos organizacijų priimtas imperatyvines ar dispozityvines taisykles.

Dalykas

Reguliavimo dalykas - žiniasklaidos laisvė, informacijos laisvė, žiniasklaidos priemonių teisiniai pagrindai. Taip pat atskirų masinės informacijos priemonių teisė (radijo teisė, televizijos teisė ir t. t.). Viena naujausių sričių - elektroninių medijų teisė.
Skirtingai nei technologijų teisė žiniasklaida reguliuoja tik medijų perduodamą turinį, informaciją; techninius dalykus reguliuoja elektroninių ryšių teisė (pvz., telekomunikacijų teisė).
Simon Fourcade

Simonas Furkadas (pranc. Simon Fourcade, g. 1987 m. balandžio 25 d., Perpinjanas, Prancūzija) – prancūzų biatlonininkas, 2009 m. pasaulio čempionas mišrioje estafetėje ir 2011–2012 m. pasaulio taurės asmeninės rungties nugalėtojas.
Simono vyresnis brolis Martinas yra dukart olimpinis ir penkiskart pasaulio čempionas.
XV amžiaus 6-asis dešimtmetis

XV amžiaus šeštasis dešimtmetis prasidėjo 1451 m. ir baigėsi 1460 m.
Tūkstantmečiai: 1 tūkstantmetis – 2 tūkstantmetis – 3 tūkstantmetis
Amžiai: XIV amžius – XV amžius – XVI amžius
Dešimtmečiai: 1-as 2-as 3-as 4-as 5-as - 6-as - 7-as 8-as 9-as 10-as 1-as
Metai: 1451 1452 1453 1454 1455 1456 1457 1458 1459 1460
Atmosferos apsauga nuo užteršimo

Atmosferos apsauga nuo užteršimo – tęstinis mokslo darbų leidinys, ėjęs 1974–1983 m. Vilniuje.

Istorija

Pirmuosius sąsiuvinius išleido Fizikos ir matematikos institutas, o jį reorganizavus leidinio leidybą perėmė Fizikos institutas. Tiražas – 500–700 egz.
Ambraziškių piliakalnis

Aplinkiniai piliakalniai

Daubariškių piliakalnis 11 km
Paželvių piliakalnis 12 kmLiesėnų piliakalnis 7 kmPazadvorijos piliakalnis 6 kmKiauklių piliakalnis 13 km
Kamastos piliakalnis 3 km
Didžiokų piliakalnis 7 kmLaužiškio piliakalnis 11 kmPiliakiemių piliakalnis 6 kmJasiuliškių piliakalnis 4 km
Einamieji įsipareigojimai

Einamieji įsipareigojimai (angl. Current liabilities) – piniginės lėšos, kurias organizacija turi sumokėti greitu laikotarpiu, įprastai per vienerius metus.
Lietuvos teisės aktai nenumato tokių duomenų pateikimo privalomoje atskaitomybėje, todėl jei juos apskaičiuoti nurodo vadovas tai apskaitos darbuotojai turi padaryti atskirai. Įmonių vadovams įprastai įdomesni įsipareigojimai trumpesni kaip vienerių metų.
Alga Biškek

Istorija

Įkurtas 1947 m. 2005 m. komanda buvo išformuota. Vėliau atkurta.
Žaidžia aukščiausioje šalies futbolo lygoje.
Jonas Matulionis (1898)

Biografija

Per Pirmąjį pasaulinį karą 1915 m. evakavosi į Voronežą, mokėsi lietuvių gimnazijoje. 1917–1918 m. Lietuvos krikščionių demokratų (Rusijoje) CK narys. 1923–1925 m. Studentų ateitininkų sąjungos pirmininkas. 1927 m. baigė Lietuvos universiteto Teisių fakultetą. 1929–1937 m. dirbo Lietuvos banke, 1937–1940 m. Ūkio banko vyr. direktorius. 1938–1940 m. Prekybos ir pramonės rūmų valdybos narys, Bankų korporacijos pirmininkas. 1941 m. Laikinosios vyriausybės finansų ministras, ją paleidus – finansų generalinis tarėjas. 1944 m. pasitraukė į Vokietiją, kur įkūrė lietuvių pabėgėlių stovyklą Blomberge ir jai vadovavo. 1947 m. emigravo į Didžiąją Britaniją, buvo Didžiosios Britanijos lietuvių sąjungos Coventry skyriaus pirmininkas. Nuo 1951 m. gyveno Kanadoje. 1952–1955 m. Kanados lietuvių bendruomenės, 1955–1957 m. Vyriausiojo Lietuvos išlaisvinimo komiteto, 1958–1961 m. pirmasis Pasaulio lietuvių bendruomenės valdybos pirmininkas. Parašė straipsnių politine, ekonomine ir tautine tematika.
Naujoji Granados karalystė

Kolonijinė istorija

1514 m. ispanai šiose vietovėse pirmąkart įkūrė nuolatines gyvenvietes. 1525 m. liepos 29 d. konkistadorui Rodrigui de Bastidui įkūrus Santa Martą, o 1533 m. – Kartacheną, Ispanija įtvirtino pakrančių kontrolę ir galėjo pradėti ekspansiją į žemyno gilumą. Konkistadoras Gonsalas de Kesada kolonizavo didelę regiono dalį, judėdamas palei Magdalenos upę tolyn į Andus ir nugalėjęs muiskų gentis bei 1538 m. įkūręs Santa Fé de Bogotá (dabartinė Bogota). Jis ir pavadino šias teritorijas, „Naująja Granados karalyste“ (isp. El nuevo reino de Granada) pagal Granados karalystę, iki 1492 m. gyvavusią Ispanijos pietuose.
Siekiant įkurti civilinę Naujosios Granados valdžią, 1548–1549 m. Santa Fé de Bogotá buvo įsteigta audiencija, institucija, atliekanti vykdomosios ir teisminės valdžios funkcijas. Santa Fe de Bogotos karališkoji audiencija (isp. Real Audiencia de Santa Fe de Bogotá) pilnai sutapo su karalystės teritorija. Tiesa, iš pradžių (iki pat 1564 m.) audiencija neturėjo savo prezidento.
Iš pradžių audiencija ir karalystė buvo tiesiogiai priklausomos nuo Ispanijos karūnos. Tačiau atliekant administracines reformas, 1564 m. Naujoji Granada tapo Peru vicekaralystės administraciniu vienetu, turinčiu savo gubernatorių ir tapo viena iš jos audiencijų. Nuo tada gubernatorius formaliai buvo priklausomas nuo Peru vicekaraliaus Limoje.
Dėl sudėtingo ir lėto apsikeitimo informacija tarp dviejų sostinių, karalystė vystėsi gana atskirai nuo Peru vicekaralystės. Todėl 1717 m. iš trijų šiauriausių vicekaralystės audiencijų (vadovaujant Naujajai Granadai) buvo suformuota nepriklausoma Naujosios Granados vicekaralystė.
Lietuvos farmacijos žinios

Lietuvos farmacijos žinios – Lietuvos farmacijos sąjungos žurnalas, leidžiamas nuo 1991 m. Kaune.

Istorija

Išleistas kaip atkurtas 1923–1940 m. ėjęs leidinys „Farmacijos žinios“. Tiražas 1991 m. – 10 000 egz., 1996 m. – 1000 egz. 1991 m. buvo leidžiamas Lietuvos vaistininkų draugijos priedas „Appositio“ (redaktorė A. Račiulaitytė, Tiražas 1500 egz.).
Redaktorius Eduardas Tarasevičius.
Vytautas Aleksandras Jonynas

Vytautas Aleksandras Jonynas (1918 m. gegužės 6 d. Bogorodskas, Maskvos sritis – 2004 m. kovo 24 d. Otava) – Lietuvos literatūros kritikas.

Biografija

Tėvas Ignas Jonynas. 1942 m. Vilniaus universitete baigė romanistiką. 1944 m. pasitraukė į Vakarus, vėliau apsigyveno Kanadoje. Monrealio universitete baigė bibliotekininkystę. Dirbo socialinių mokslų bibliotekoje, dėstė bibliografiją bibliotekininkystės mokykloje.
Kritikos straipsnius ir recenzijas spausdino žurnaluose „Aidai“, „Metmenys“, mėnraštyje „Akiračiai“, laikraštyje „Draugas“, „Tėviškės žiburiai“ ir kituose. Recenzijas apie LTSR išleistas knygas pasirašinėjo Jono Aleksandravičiaus slapyvardžiu. Straipsniuose ir studijose gausu paralelių su Vakarų literatūra, būdinga kritiškas požiūris.
Donatas Valančiauskas

Biografija

Tėvas – Vytautas Valančiauskas, UAB „Vilniaus vandenys" statybos direktorius. Brolis Martynas Valančiauskas, geologas.
Studijavo Vilniaus universiteto Filologijos fakultete.
1996-1999 m. LR kultūros ministro rašytojo konservatoriaus Sauliaus Šaltenio atstovas spaudai. 2003 m. pavasarį kandidatavo į LRT generalinio direktoriaus pareigas (konkursą laimėjo Kęstutis Petrauskis). UAB „Vilniaus vandenys" darbuotojas („visuomeninių reikalų tvarkytojas“), vėliau – UAB „Alvora" vadybininkas, nuo 2008 m. gruodžio 12 d. LR kultūros viceministras, į pareigas paskyrė LR kultūros ministras aktorius Remigijus Vilkaitis (apie ligtolinę viceministro veiklą tebuvo paskelbta informacija, jog D. Valančiauskas „pastaruoju metu dirbo privačiame versle“). 2010 m. įtarimų sukėlė D. Valančiausko veikla Kultūros rėmimo fondo taryboje dėl galimo interesų konflikto, kadangi Valančiausko vadovaujama Taryba skirstė valstybės paramą kultūros ir meno projektams. Nors iš gautų 1 700 paraiškų parama buvo skirta tik kiek daugiau nei pusei projektų, tačiau VšĮ „Lietuvos tautų informacijos rūmai“ dokumentiniam filmui „Manęs nėra“ kurti gavo 30 000 Lt, – „Virtualus žydų kalendorius Šalom“ – 7 000 Lt valstybės paramos, jos skyrimas siejamas su ankstesne D. Valančiausko veikla, kai anksčiau jis šiai įstaigai, taip pat vėliau (net ir tapęs kultūros viceministru) toliau vadovavo.
D. Valančiauskas bendradarbiavo periodinėje spaudoje. Paskelbė straipsnių, recenzijų, poezijos ir prozos publikacijų. Scenarijų dokumentiniams filmams autorius.
Lietuvis (Vokietija)

Istorija

Pirmasis pokarinis lietuvių laikraštis Vokietijoje, anglų zonos stovykloje, ėjęs iki 1945 m. gruodžio 1 d. Ėjo kas dvi savaites, kiekvieno mėnesio 1 ir 15 d. Išleista 10 numerių. Anglų karinės valdžios sustabdytas reikalaujant TSRS valdžiai.
Laikraščio leidėjas ir vyriausias redaktorius Vincas Kemežys, redaktorė Salomėja Narkeliūnaitė.
Alantos gimnazija

Istorija

1781 m. pirmą kartą rašytiniuose šaltiniuose paminėta Alantos mokykla. Joje mokėsi keturi mokiniai. 1853 m. įsteigta Ovantos parapinė mokykla. 1905 m. veikė daraktorinė mokykla. Daraktoriai: J. Korsakas, Jankauskas. 1906 m. įsteigta valstybinė mokykla. Vedėjas – A. Kliučinskas. 1918 m. pradėjo veikti Alantos pradžios mokykla. Vedėjai: J. Puodžius, S. Slapšys, M. Šeduikis. 1944 m. mokykla tapo Alantos progimnazija. Direktoriai: V. Karvelis, P. Meškuotis, K. Skyrelis, H. Eigelis, R. Lamanauskas. 1950 m. pavadinta Alantos vidurinė mokykla.
Steve Forrest

Steve Forrest (g. 1986 rugsėjo 25) – alternatyvaus roko grupės Placebo būgnininkas. Anksčiau grojo Evaline grupėje.
Steve Forrest 2007 m. sausį paskelbė savo ketinimą palikti Evaline, bet liko su grupe per jų 2007 Jungtinių Valstijų turą. Turo metu Evaline koncertavo su Placebo ir Forrest gavo progą susipažinti su grupe. 2008 jis perėjo į grupę Placebo ir užėmė laisvą Steve Hewitt vietą.
Amazija

Amazija – hipotetinis superkontinentas, pasak Jeilio universiteto mokslininkų, galintis susidaryti maždaug po 50-200 mln. metų, Amerikos ir Eurazijos žemynams susijungus Šiaurės ašigalyje.
Žemės sausumos masyvai nuolat juda, nes Žemės tektoninės plokštės slenka planetos paviršiumi. Geologai mano, kad dėl to periodiškai susidaro superkontinentai. Manoma, kad pastarąjį kartą žemynai buvo susijungę prieš 300 mln. metų ir sudarė superkontinentą Pangėją.
Mokslininkai bandė išsiaiškinti, kada ir kur toks žemynas susidarys, tirdami, kur buvo ankstesni superkontinentai. Prognozė remiasi viso pasaulio uolienų magnetiniais duomenimis, kurie išduoda tų uolienų magnetinį išsidėstymą praeityje. Uolienos formuojasi stingstant lavai arba kietėjant nuosėdoms. Šių procesų metu užfiksuojama uolienų orientacija pagal Žemės magnetinį lauką. Ištyrę šiuos duomenis mokslininkai gali tiksliai nustatyti buvusio žemyno geografinę platumą. Deja, kol kas nėra būdo geografinei ilgumai nustatyti.
Jeilio universiteto darbuotojai spėja, kad ateityje išnyks Karibų jūra ir susijungs Šiaurės bei Pietų Amerika. Taip pat išnyks Arkties vandenynas ir jo vietoje susijungs Amerika ir Eurazija. Manoma, kad prie žemyno prisijungs ir Afrika bei Australija, tik Antarktida išliks atskiras žemynas.
Lietuvos Respublikos ekonomikos ir inovacijų ministerija

Istorija

Pirmuoju LR finansų, prekybos ir pramonės ministru 1918 m. lapkričio 11 d. paskirtas Martynas Yčas. Nuo 1923 m. vid. pramonės, prekybos sritys atskirai neišskiriamos, o perduotos finansų ministerijai, kurioje vėliau buvo organizuotas atskiras pramonės departamentas.
Formuojant pirmąją atkurtos Nepriklausomos Lietuvos Respublikos Vyriausybę, atsisakyta komitetų ir ūkiui vadovauti buvo įsteigtos 5 ministerijos: Ekonomikos, Energetikos, Materialinių išteklių, Pramonės, Prekybos. Pirmosios dvi – Ekonomikos ir Energetikos – ministerijos be žymesnių reorganizacijų išliko iki Ūkio ministerijos įsteigimo.
1991 m. vasario 28 d. Lietuvos Respublikos Aukščiausioji Taryba panaikino pramonės ministeriją, nustatydama, kad pramonės įmonių steigėjos funkcijas vykdo Ekonomikos ministerija, o jų materialinio ir kito aprūpinimo funkcijas – Materialinių išteklių ministerija.
1991 m. spalio 3 d. įstatymu Lietuvos Respublikos Aukščiausioji Taryba panaikino Prekybos ministeriją, įsteigdama prekybos ir materialinių išteklių ministeriją.
1992 m. spalio 30 d. įstatymu Lietuvos Respublikos Aukščiausioji Taryba pertvarkė Prekybos ir materialinių išteklių ministeriją į Lietuvos Respublikos pramonės ir prekybos ministeriją, kuri po to išliko nepakitusi iki ūkio ministerijos įkūrimo.
Lietuvos Respublikos Seimas 1996 m. gruodžio 16 d. įstatymu panaikino ekonomikos, energetikos, pramonės ir prekybos ministerijas ir įsteigė Ūkio ministeriją, kuri darbą pradėjo 1996 m. gruodžio 19 d.
2009 m. sausio 12 d. įstatymu Lietuvos Respublikos Seimas atkūrė Energetikos ministeriją.
2019 m. pervadinta į Lietuvos Respublikos ekonomikos ir inovacijų ministeriją.
Apolodoras

Apolodoras (Apollodõros; kartais vadinamas Apolodoru iš Atėnų; g. apie 180 m. pr. m. e. – m. po 120 m. pr. m. e.) – II a. pr. m. e. graikų rašytojas ir filologas. Daugiausia žinomas dėl savo poezijos, kuri chronologiškai atpasakoja Graikijos istoriją nuo Trojos žlugimo XII a. pr. m. e. iki 144 m. pr. m. e. Jis buvo mokslininko Aristarcho mokinys. Palikęs Aleksandriją apie 146 m. pr. m. e. nuvyko į Pergamą, galiausiai įsikūrė Atėnuose.
Apolodoro kronikoje datos nurodomos pagal tuo metu valdžiusius archontus. Kadangi archontai dažnai valdydavo tik po vienerius metus, tai leidžia gana tiksliai atsekti Apolodoro pasakojimo datas. Apolodoro darbai: „Apie dievus“ (detali graikų religijos istorija) ir Homero „Laivų katalogo“ komentaras (dvylikos knygų apimties), kurio šaltinis buvo Strabono „Geografija“. Apie kai kuriuos tekstus spėjama, kad autorius galėjęs būti Apolodoras. Tuo tarpu gausybė kritinių ir gramatinių raštų, kuriuos jis taip pat parašė, mūsų laikų nepasiekė. Graikų mitologijos enciklopedija „Biblioteka“ priskiriama Apolodorui, nors greičiausiai čia yra tas atvejis, kai vėlesnis autorius iš didelės pagarbos priskiria raštus savo pirmtakui.
Skiemuo

Skiemuo – trumpiausias garsinės kalbos vienetas, vienu kartu ištariama garsinė žodžio dalis, kurios pagrindą sudaro balsis arba dvibalsis (grynasis dvibalsis, mišrusis dvibalsis). Skiemuo susideda iš vieno arba kelių garsų.
Kiek žodyje yra balsių ir grynųjų dvibalsių arba mišriųjų dvigarsių, tiek jame yra skiemenų. Priebalsiai patys vieni negali sudaryti skiemens. Jie į skiemenį įeina tik šliedamiesi prie balsio: a - kis, na - mas, duo - na, lau - kas, kal - nas.
Lietuvių kalbos skiemens centrą (pagrindą) sudaro balsiai ir dvibalsiai.
Laisvoji žmonija

Laisvoji žmonija – JAV lietuvių anarchistinis žurnalas, leistas 1911–1913 m. Čikagoje.

Istorija

Ėjo kas du mėnesiai. Redagavo Domininkas Keliauninkas (J. Laukis).
Retimno keturių kankinių cerkvė

Retimno keturių kankinių cerkvė (gr. Ναός Τεσσάρων Μαρτύρων) – graikų stačiatikių cerkvė Kretos mieste Retimne. Pastatyta 1975 m. gruodį. Seniau šioje vietoje taip pat buvo cerkvės, pastatytos 1905 ir 1947 m.
Cerkvė pavadinta keturių kankinių, kurie 1824 m. buvo nužudyti osmanų, garbei. Šie kankiniai buvo Angelis, Manuelis, Georgas ir Nikolas. Trys iš jų palaidoti cerkvėje, o vienas – Sankt Peterburge. Cerkvė laikoma graikų pasipriešinimo osmanams simboliu.
Haitis (sala)

Haitis arba Espanjola (Hispaniola) – sala Vest Indijoje, Didžiųjų Antilų salyne, į rytus nuo Kubos. Iš šiaurės skalaujama Atlanto vandenyno, iš pietų – Karibų jūros. Nuo Kubos skiria Pavėjinis sąsiauris, nuo Puerto Riko – Mono sąsiauris. Plotas – 77 000 km². Saloje yra dvi valstybės: Haitis (vakarinė salos dalis) ir Dominikos Respublika (rytinė salos dalis).
Sala sudaryta iš vulkaninių ir nuosėdinių uolienų. Paviršius horstinis, kyla 4 kalnagūbriai, skiriami plačių slėnių. Aukštis iki 3175 m (Duartės viršukalnė, aukščiausias Karibuose). Dažni žemės drebėjimai.
Šiaurės rytiniuose ir pietiniuose kalnų šlaituose, atsuktuose jūron, veši visžaliai ir mišrieji atogrąžų miškai. Vakaruose ir vidinėse srityse – lapus metančių medžių miškai ir krūmynai, aukštikalnėse – spygliuočių ir dygialapių medžių miškai.

Istorija

Iki K. Kolumbo atvykimo 1492 m., salose gyveno indėnai aravakai ir salą vadino Kiskėja (Quisqueya). Ispanijos garbei K. Kolumbas salą pavadino Española. 1697 m. vakarinę salos dalį iš Ispanijos perėmė Prancūzija. XIX a. pradžioje ši dalis buvo pirmoji nepriklausomybę išsikovojusi šalis Lotynų Amerikoje. Rytinė dalis nuo Ispanijos atsiskyrė 1844 m., paskelbus nepriklausomą Dominikos Respubliką.
Pilypas III Habsburgas

Biografija

Kilęs iš Habsburgų dinastijos ispaniškosios šakos, tėvas Ispanijos karalius Pilypas II, motina Šventosios Romos imperijos imperatoriaus Maksimiliono II duktė Ona Austrė.

Valdymas

Iš prigimties buvo tingus, prietaringas ir mėgstantis prabangą. Paveldėjęs iš tėvo daugiau, kaip 140 mln. dukatų valstybės skolą, jis ne tik jos nesumažino, bet jau 1612 m. skola pasiekė net 27,5 mln. dukatų. Stengdamasis pataisyti sosto finansinę būklę, didino mokesčius, tačiau, nors valdiniai skurdo, karaliaus dvaras skendėjo prabangoje. Šalies ekonominę padėtį ypač pablogino 1609 m. rugsėjo 22 d. Valensijos arkivyskupo Ribeiros įtakoje išleistas įsakas, kuriuo iš Ispanijos buvo ištremta apie pusė milijono moriskų, buvusių užkariautojų arabų palikuonių, garsėjusių savo turtais ir darbštumu.