google/wiki40b huggingface dataset:
Trinkuškiai

Istorija

Pavadinimas kilęs nuo slaviškų sudurtinių žodžių „tri“ (trys) ir „kuška“ (kalnas, viršūnė), (Tri(n)kuški), nors ne viena rusų šeima nėra čia gyvenusi nuo kaimo atsiradimo. Istoriniuose šaltiniuose kaimas minimas 1584 m. balandžio 10 d. ir priklausė Vilniaus vyskupijos Braslavo pavieto Salako raktui. Tais metais Trinkuškiuose gyveno penkios valstiečių šeimos, turėjusios po valaką žemės. Trinkuškiečiai buvo vadinami „karališkaisiais“ arba "vyskupiniais "valstiečiais. 1731 m. inventoriuje jau minimos kaimo kapinaitės, esančios vakarinėje kaimo pusėje, važiuojant link Vajasiškio. Išliko keletas senų akmeninių paminklų, kurių vienas datuotas 1892 m., kitas 1889 m. Juodvalkių giminei. Paskutinieji čia palaidoti; 1945 m. nušautas trinkuškietis Alfonsas Pečiūra ir 1957 m. mirusi jo žmona Uršulė. 1923–1925 m. kaimas skirstėsi viensėdžiais, tuomet buvo 40 sodybų ir 195 gyventojai. 1923–1932 m. kaime, ūkininko Klemenso Miškinio troboje buvo pradinė mokykla. Mokytojais ir mokyklos vedėjais dirbo Antosė Puišytė, Vincas Kuzma ir Pranas Dūdėnas. Nepriklausomybės kovose dalyvavo Jurgis Juodvalkis (1895–1946 m.) ir grįžo apdovanotas Vyties kryžiaus ordinu. Sovietinės okupacijos metais Trinkuškių kaimas neteko 27 gyventojų, sušaudytais, nukankintais arba įkalintais Sibire.
Gintarė Marija Ščavinskaitė

Gintarė Marija Ščavinskaitė (g. 1992 m. sausio 13 d.) – Lietuvos šokėja, šiuolaikinio šokio atlikėja ir choreografė.

Biografija

2008–2010 m. mokėsi šokio ir buvo šokio klubo „Flamingas“ narė (Šiaulių konservatorija). 2010–2013 m. baigė šokio pedagogikos profesinio bakalauro studijas (Vilniaus kolegija). Baigė įvairius šokio seminarus, dalyvavo tarptautiniuose festivaliuose (pvz., Naujasis Baltijos šokis (2015, 2016), Tarptautinis šokio festivalis AURA ir kt.).
Nuo 2017 m. spalio dirba Klaipėdos šokio teatre „PADI DAPI Fish“. Anksčiau – Kauno šokio teatre AURA, kuriame dirbo su įvairiais menininkais. Ten susipažino su belgų šokėju Niels Claes, su kuriuo 2017 m. liepą persikėlė drauge dirbti į Klaipėdą. Bendražmogiška tapatybės paieškų tema jie kartu sukūrė šiuolaikinio šokio spektaklį „Aside“ (Pre-premjera įvyko 2017 m. rugpjūčio 10 d. Klaipėdos kultūros fabrike, tikroji premjera – 2017 m. rugsėjį tarptautiniame šiuolaikinio meno festivalyje „PLArTFORMA“ Klaipėdoje). Spektaklis abiem kūrėjams – idėjos bendraautoriams, choreografams ir šokėjams – 2018 m. pelnė aukščiausią Lietuvoje teatro apdovanojimą.
Pivašiūnų piliakalnis

Piliakalnis

Piliakalnis įrengtas atskiroje kalvoje. Aikštelė ovali, pailga šiaurės rytų – pietvakarių kryptimi, 52x23 m dydžio, su kultūriniu sluoksniu, kuriame rasta lipdytos keramikos. Vakariniame aikštelės krašte yra 0,3 m aukščio, 8 m pločio pylimas. Pietvakarių – pietryčių šlaituose, 8 m žemiau aikštelės yra 20–30 m pločio terasa, į pietus nuolaidėjanti per 1 m. Šlaitai vidutinio statumo, iki 20 m aukščio, viršuje, 5–6 m aukštyje pastatinti. Apaugęs pušimis ir beržais, aikštelė dirvonuoja.
Pietinėje, vakarinėje ir šiaurės rytų pusėse 2 ha plote yra papėdės gyvenvietė, kurioje rasta lipdytos keramikos. Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečiu. Lietuvos Respublikos Vyriausybės nutarimas dėl paskelbimo kultūros paminklu – 1998-05-19; Nr.612. Paminklo teritorijos plotas 56 000 m².

Aplinkiniai piliakalniai

Gerulių piliakalnis 9 kmVilkininkų piliakalnis 13 km
Lepelionių piliakalnis 13 kmMirgėlių piliakalnis 14 kmKružiūnų piliakalnis 14 km
Bazorų piliakalnis 14 kmŽuklijų I piliakalnis 21 kmPoteronių piliakalnis 17 kmDaugų piliakalnis 9 kmVoniškių piliakalnis 15 km
Einoronių piliakalnis 3 km
Pastaba:
Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną
Andrius Bielskis

Andrius Bielskis (g. 1973 m.) – Lietuvos filosofas, autorius straipsnių, kuriuose kritikuojamos šiuolaikinės Lietuvos politinės, akademinės ir kultūrinės tendencijos, NK95 judėjimo iniciatorius ir manifesto signataras.

Išsilavinimas, akademinė veikla

Gimęs ir užaugęs Klaipėdoje, Andrius Bielskis 1998 m. Jorko universitete (University of York) apsigynė magistro laipsnį. Politinės filosofijos daktaro disertaciją apsigynė 2004 m. Voriko universitete (University of Warwick). Aštuonerius metus gyveno Didžiojoje Britanijoje, dėstė politinę teoriją ir filosofiją keliuose Europos universitetuose: University of Warwick, Aston University Birminghame, London Metropolitan University, Katholische Universität Eichstätt, Vilniaus, Klaipėdos ir kituose universitetuose. Nuo 2006 metų gyvena Lietuvoje.
Jis yra vienas iš judėjimo Naujoji kairė 95 įkūrėjų, politikos apžvalgininkų, nevyriausybinės organizacijos DEMOS kritinės minties institutas direktorius.
A. Bielskis aktyviai rašo straipsnius į Lietuvos bei Anglijos akademinę spaudą, kritikuoja šiuolaikines Lietuvos politines, akademines ir kultūrines tendencijas. Publicistikoje žinomas kaip termino „šiaudinis patriotizmas“ autorius.
Šiuo metu Andrius Bielskis yra MRU politinės teorijos profesorius bei vizituojantis mokslinis darbuotojas Londono Metropolitan universitete.

Kūryba

Andrius Bielskis yra paskelbęs daugelį mokslinių straipsnių ir kelias monografijas. 
Savo knygoje Towards a Post-Modern Understanding of the Political From Genealogy to Hermeneutics teigia, jog šiuolaikinis liberalizmas, paremtas John Rawls idėjomis, yra švietimo projekto tąsa. Knygoje klausiama, kokios kitos politinės formos būtų įmanomos, savo ideologija peržengiančios konvencionalųjį liberalizmą.
Savo straipsnių knygoje Demokratija be darbo judėjimo? A. Bielskis rašo apie tai, kaip Lietuvos kairieji intelektualai kartu su Estijos ir Norvegijos akademikais bei profsąjungų aktyvistais pasakoja apie Europos darbo žmonių kovą už žmogaus teises, veiksmingesnį demokratinį atstovavimą, taip pat apie profsąjungų veiklą Lietuvoje bei kituose Europos kraštuose. Tai pirmoji originali kairiosios minties knyga posąjūdinėje Lietuvoje.
Analizuodamas vėlyvuosius Nyčės darbus (Moralės genealogija ir kitus), interpretuoja tekstą, remdamasis Foucault genealogija. Savo veikale parodo, kaip kičas formuoja subjektyvumą ir prasismelkia į šiuolaikines politines institucijas. Nyčės ir Foucault koncepcijos pateikiamos kaip nesugebančios suformuoti darnią politinę bendruomenę, tuo tarpu nagrinėjamų Gadamerio ir MacIntyre idėjos siūlomos kaip alternatyva liberalizmui ir Nyčės genealogijai.
Andrius Bielskis vadovauja politikos analizės centrui DEMOS kritinės minties institutas, kurio tikslas - vykdyti tyrimus ir užsiimti šviečiamąja veikla, kuri skirta gilinimuisi į darbo judėjimą tarptautiniu mastu, stiprinti ir įtvirtinti profsąjunginės veiklos reikšmę Lietuvoje bei ginti žmogaus teises Lietuvoje ir Europoje.
Tobias Conrad Lotter

Tobias Konradas Loteris (vok. Tobias Conrad Lotter; 1717–1777) – vokiečių raižytojas ir žemėlapių leidėjas, kartografas.
Gyveno ir dirbo Augsburge, Kaiserio dvaro geografo Matiaso Zoiterio leidykloje. Vedė jo dukterį, iš savo uošvio išmoko kartografijos meno. T. K. Loteris spausdino tiek atlasus, tiek ir pavienius žemėlapius; be to, gamino ir gaublius. Jau po jo mirties sūnus Motiejus Albrechtas Loteris (1741–1810), su kitų dviejų brolių pagalba, toliau leido tėvo paruoštus žemėlapius.
Žvaigždė (Ariogala)

Istorija

LKP Ariogalos rajono komiteto ir Darbo žmonių deputatų tarybos leidinys, ėjęs du kartus per savaitę. Tiražas 1951 m. – 1000 egz., 1962 m. – 4100 egz. Išleido priedą „Dainuok, širdie, gyvenimą“ (1960 m.)
Laikraštis uždarytas, kai Ariogalos rajonas buvo prijungtas prie Raseinių rajono.
Ampyro siluetas

Ampyro siluetas (angl. Empire silhouette) – siluetas, susidarantis vilkint suknelę su pakelta talija išsyk po krūtine ar šiek tiek žemiau ir laisvą žemiau talijos. Šio stiliaus suknelės palankios moterims su kriaušės tipo figūra, nes maskuoja iškilų pilvą, paryškina biustą. Suknelės forma pailgina regimą kūno aukštį. 
Žodis ampyras kilęs iš pranc. empire 'imperija' ir rodo, kad stilius suklestėjo Prancūzijos imperijos laikais.  
Pirmieji tokio silueto pavyzdžiai žinomi iš antikos meno, kur vaizduotos to meto moterys, dėvinčios stačiakampio audeklo tunikas peplus ar labiau įprastus chitonus, sujuostus po krūtine. Tokie drabužiai kiek palaikydavo krūtinę ir buvo vėsūs ir patogūs drabužiai šilto klimato kraštams.  
Paskutinius kelis XVIII a. metus šis stilius atėjo į madą Vakarų ir Centrinėje Europoje bei kultūriškai susijusiose šalyse. Šį siluetą D.Britanijoje išgarsino Ema Hamilton, kuri kūrė tokios išvaizdos drabužius, kad jie tiktų jos pozų vaidinimams, kuriuose imituodavo klasikinę antiką ir kurie buvo to meto Europos sensacija. Paskutinius kelis XVIII a. metus Paryžiuje neoklasicistiniai stiliai buvo perkeliami į to meto madą. Paryžiuje tą stilių kartais vadino „à la grecque“, kadangi primindavo vaizdus ant senovės Graikijos indų. 
Ampyro siluetas paveikė 1795-1820 m. drabužių madas - padarė juos mažiau varžančiais ir griozdiškais, negu anksčiau ar vėliau populiarūs aukštosios mados stilių drabužiai. 1750-1795 m. buvo būdingi moteriški drabužiai su krinolinais ir standžia cilindriška dalimi virš krinolino. 
Stilius vystėsi Napoleono laikais iki maždaug 1825 m., o po to ėmė įsigalėti smėlio laikrodžio formos viktoriški stiliai. Stiliui buvo būdingi balti drabužiai, kurie pabrėždavo aukštą socialinę padėtį (ypač ankstyvąjį laikotarpį), nes tuo metu tik pakankamai turtingi žmonės galėjo dėvėti šviesius, lengvai susitepančius drabužius. 
To paties meto Anglijos moterų aprangos stilius, dažnai vadinamas „Anglijos regentystės“ (vok. English Regency) stiliumi, vystėsi ta pačia talijos kėlimo kryptimi kaip ir Prancūzijoje, nors abi šalys tada kariavo. 
Ampyro stilius atgijo XX a. 7-tą dešimtmetį. 
Pavadinimas Ampyro siluetas atsirado XX a. pradžioje Britanijoje. Anglų kalboje žodis Empire tariamas su pseudoprancūzišku akcentu, todėl lietuvių kalboje tai virto žodžiu ampyras.
Asansolas

Istorija

Asansole anglies gavyba pradėta 1774 m., bet didelius mastus įgavo XIX a.
Apversta piramidė

„Apversta piramidė“ – toks informacinės žurnalistikos kūrinių rašymo būdas, kai aktualiausias, reikšmingiausias faktas pateikiamas pirmoje pastraipoje, o paskui įvykis detalizuojamas pagal detalių, faktų svarbumą, todėl piramidė ir yra „apversta“ – pabrėžiama pirmiausia perduodamos informacijos svoris ir jo mažėjimas einant į pabaigą. Apversta piramidė grafiškai parodo informacijos svorį, tačiau tekstas, atvirkščiai, pradžioje turi būti taupus, o paskui plėstis. Todėl žurnalisto teksto kompoziciją galime pavaizduoti ir kaip paprastą piramidę.
Šitaip dėliojant informaciją pirmiausia atkreipiamas dėmesys į tai, kas svarbiausia, todėl ji greitai pastebima, o esmė visada pirmoje eilutėje. Tai patogu ir skaitytojui ar žiūrovui. Jei jis dėl kokių nors priežasčių neperskaitys ar neišklausys teksto iki galo, tai, kas svarbiausia, jau bus sužinojęs. Griežtas komponavimas palengvina klausimą/skaitymą, nes visi tekstai dėliojami įprasta tvarka, prie kurios įprantama. Be to, ši rašymo forma padeda auditorijai kuo greičiau sužinoti, kas įvyko, ar verta skaityti/klausyti. Dėl šio rašymo būdo palengvėja ir redaktoriaus darbas, nes žurnalisto tekstas gali būti trumpinamas, išbraukiant paskutinius sakinius, o teksto esmė vis tiek liks.
Tokia informacijos piramidė statoma iš eilės atsakant į klausimus: kas? kur? kada? kaip? kodėl?
The Boston Globe

Istorija

Laikraštį 1872 m. įsteigė Charles H. Taylor. Laikraštis priklausė privatiems savininkams iki 1973 m., kai buvo įsteigta akcinė bendrovė „Affiliated Publications“. Šią bendrovę 1993 m. įsigijo „The New York Times Company“. Po dvejų metų World Wide Web erdvėje buvo paleista internetinė laikraščio versija Boston.com. Nuo laikraščio tinklalapio starto jis nuolat patekdavo tarp dešimties lankomiausių JAV naujienų svetainių, 2009 m. laikraštis pelnė du regioninius „Emmy“ apdovanojimus už susuktus vaizdo reportažus.
Vadovaujant redaktoriui Martin Baron, o vėliau Brian McGrory, „The Boston Globe“ nuo tarptautinių naujienų staiga pakrypo prie vietos regiono aktualijų. Dienraščio reporteriai Michael Rezendes, Matt Carroll, Sacha Pfeiffer ir Walter Robinson bei redaktorius Ben Bradlee Jr. suvaidino svarbų vaidmenį atskleidžiant 2001–2003 m. vaikų seksualinio išnaudojimo Bostono Romos Katalikų Bažnyčioje ir kitose Masačusetso bažnyčiose skandalą. Už šį darbą dienraščio komandai buvo įteikta Pulicerio premija, viena iš keleto gautų už veiklą tiriamosios žurnalistikos srityje. Pagal šią istoriją 2015 m. buvo sukurtas filmas „Spotlight“, pavadintas dienraščio nuodugnių tyrimų skyriaus komandos vardu.
2013 m. laikraštį ir jo tinklalapį nupirko verslininkas John W. Henry, kuriam taip pat priklauso beisbolo komanda Bostono „Red Sox“ ir futbolo klubas „Liverpool F.C.“.
2014 m. pasaulio futbolo čempionato atranka/Europa – D grupė

2014 m. pasaulio futbolo čempionato atrankos Europos zonos, C grupės rezultatai.
2014 m. pasaulio futbolo čempionato atranka/Azija

Straipsnyje pateikiami atrankos į 2014 m. pasaulio futbolo čempionatą Azijos zonos rezultatai.

Tvarka

Atranka vyksta penkiais etapais: pirmajame tarpusavyje sužaidžia kelios silpniausios komandos, dėl galimybės patekti į kitą etapą. Antrame etape tarpusavyje susitinka I-ojo etapo nugalėtojos su Azijos vidutiniokėmis. Šių porų laimėtojai trečiame etape padalinami į 5 grupes. Kiekvienoje grupėje 1-2 vietas užėmusios komandos patenka į ketvirtą etapą. Jame komandos padalinamos į dvi grupes – jose 1-2 vietas užėmusios komandos tiesiogiai patenka į pasaulio čempionatą, o trečiąsias vietas užėmusios komandos turi susitikti tarpusavyje 5-ajame etape. Šio etapo nugalėtoja dėl kelialapio kovoja su kitos konfederacijos komanda.
Hongkou

Hongkou (kin. 虹口, pinyin: Hóngkǒu) – Šanchajaus rajonas, sudarantis šiaurinę miesto branduolio dalį. Apima 23,48 km² teritoriją ir 2010 m. duomenimis, turi 852 tūkst. gyventojų. Veikia Šanchajaus tarptautinių studijų universitetas (SISU), Šanchajaus finansų ir ekonomikos universitetas.
XIX ir XX a. pradžioje didžioji dalis laivų į ir iš Šanchajaus švartuodavosi krantinėse ir dokuose palei Huangpu upę. Vakarų keleiviams buvo įprasta čia neišsilaipinti, o persėsti į mažesnes valtis, sampanus, kuriomis plaukdami keletą šimtų metrų aukštyn upe pasiekdavo Bundą.
Škotijos vėliava

Škotijos vėliava – stačiakampio formos mėlyname fone baltas įžambusis kryžius (dar vadinamas šv. Andriaus kryžiumi). Kryžiaus plotis – 1/5 vėliavos aukščio.
Heraldinis blazonavimas (aprašymas): Azur fone Argent įžambusis kryžius.

Istorija

Manoma, kad tai viena seniausių vėliavų (dar žiūrėti Danijos vėliava), atsiradusi apie 832 metus, kada Škotijos karalius Óengus II prieš mūšį su anglais danguje išvydo regėjimą – danguje pasirodė baltas šv. Andriaus kryžius (šv. Andrius – Škotijos globėjas). Mūšį laimėjo škotai, o kryžius tapo Škotijos simboliu.
Škotijos vėliavos kryžius yra sudėtinė Jungtinės Karalystės vėliavos dalis.
Osoveco tvirtovės draugija

Osoveco tvirtovės draugija (lenk. Osowieckie Towarzystwo Fortyfikacyjne) - draugija įkurta 1996 metais. Draugija įsikūrusi Osoveco Tverdzos gyvenvietėje esančioje Osoveco tvirtovėje. Draugijos pirmininkas Mirosław Worona. Draugija rūpinasi tvirtovės išsaugojimu, atstatymu, rekonstrukcija, taip pat rengia įvairius renginius, pažintines ekskursijas ir rūpinasi tvirtovės muziejumi. Draugija labai prisidėjo prie Paminklinio akmens Katynės žudynių aukoms atminti pastatymo.
Maskvos Domodedovo tarptautinis oro uostas

Istorija

Oro uostą 1957–1963 m. pastatė kaliniai. 1964 m. kovo 25 d. įvyko pirmasis keleivinis reisas į Sverdlovską lėktuvu Tu-104. 1965 m. gegužės 20 d. oficialiai atidarytas visas oro uosto kompleksas. Nuo 1992 m. Domodedovo tapo tarptautiniu oro uostu. 2006 m. pastatytas trečiasis pakilimo takas, o 2009 m. gruodžio 17 d. pirmą kartą nuo dviejų pakilimo takų vienu metu startavo du lėktuvai. Domodedovo oro uostas – vienintelis Rusijoje, turintis tokią galimybę. Ateityje tai leis pasiekti iki 90-ties pakilimo-nusileidimo operacijų per valandą.
2011 m. sausio 24 d. oro uoste įvyko savižudžių teroristų išpuolis, per kurį žuvo 37 žmonės.
2019 m. gegužės 31 d. Domodedovo oro uostui suteiktas Michailo Lomonosovo vardas.
Regina Jamontaitė

Regina Jamontaitė-Raudonikienė (Jomantaitė, 1923 m. sausio 1 d. Kaunas – 1998 m. vasario 15 d. Didžiasalis) – Lietuvos baleto artistė.

Biografija

1938–1941 m. mokėsi Valstybės teatro (1940–1941 m. Valstybinis dramos, operos ir baleto teatras) Kaune baleto studijoje, mokytojai Bronius Kelbauskas, Jadvyga Jovaišaitė ir Fiodoras Lopuchovas. 1942–1944 m. Vilniaus operos, 1944–1966 m. Lietuvos operos ir baleto teatro baleto solistė.
Pakalnių valsčius

Pakalnių valsčius buvo rytų Lietuvoje. Centras – Pakalniai.
Beržalotas

Béržalotas – aukštapelkė Švenčionių rajono savivaldybės teritorijoje, 8 km į šiaurės vakarų nuo Švenčionėlių, Labanoro regioninis parkas, Girutiškio gamtinis rezervatas.
Plotas 245 ha. Beržalotas susidaręs fliuvioglacialinėje lygumoje. Plynraistis. Yra 5 liekaniniai ežerėliai, iš viso 24 ha. Durpių ištekliai 6,7 mln. m³. Durpių klodo didžiausias storis 8,4 m, vidutinis – 3,5 m. Vidutinis susiskaidymas 19%, vidutiniškai peleningumas 4,8%. Po durpėmis yra – 0,5 m storio sapropelio sluoksnis, giliau molis ir smėlis.  1974 m. įkurtas Beržaloto botaninis draustinis – spanguolynas. Tai Europos Sąjungos mastu svarbi Natura 2000 teritorija, svarbi paukščių ir buveinių apsaugai bei potenciali Ramsaro teritorija.
Vilniaus lopšelis-darželis „Pelenė“

Istorija

Vilniaus 170-asis lopšelis-darželis įkurtas 1984 m. spalio 10 d. 1999 m. spalio 13 d. Vilniaus miesto tarybos sprendimu Nr. 445 Vilniaus 170-ajam lopšeliui-darželiui suteiktas Pelenės vardas.
Natūralusis šeimos planavimas

Natūralusis šeimos planavimas – šeimos dydžio planavimas, remiantis natūraliais kontracepcijos metodais, kurių principas – moters vaisingų dienų nustatymas. Pats savaime natūralusis šeimos planavimas nėra kontracepcija, kadangi jis gali būti taikomas porai siekiant susilaukti kūdikio, o ne tik išvengti nėštumo (pastaroji sąlyga yra kontracepcijos esmė).
Cheminis junginys

Cheminis junginys – medžiaga, kurios molekulės sudarytos iš dviejų ar daugiau chemiškai susijungusių elementų atomų ir kurią galima suskaidyti į paprastesnes medžiagas. Mišinys neturi cheminių ryšių, todėl negali būti laikomas junginiu.
Kalėdų sala

Gamta

Sala turi unikalios gyvūnijos ir augalijos, kuri išsivystė visiškai atsiskyrusi nuo didesnių salų ar žemynų, todėl labai domina mokslininkus. 65 % salos ploto užima nacionalinis parkas. Nemažą salos dalį apima atogrąžų miškai.

Istorija

Jūreiviai žinojo šią salą jau XVII a. pradžioje. Kalėdų sala pavadinta po to, kai 1643 m. gruodžio 25 d. ją pasiekė kapitono William Mynors laivas. 1889 m. birželio 6 d. aneksavo Jungtinė Karalystė. 1891–1897 m. nuomota John'ui Clunies-Ross'ui.
Peru ekonomika

Peru turi vieną geriausių impulsų gerai ekonominei situacijai – galybę naudingųjų iškasenų resursų (varis, auksas, sidabras, fosfatai, nafta, dujos ir t. t.), deja iki šiol taip ir neišmoko efektyviai jų panaudoti. To priežastys labai įvarios – vyriausybės nesugebėjimas vykdyti ekonominių reformų, profesionalių specialistų trūkumas, menkas išsimokslinimo lygis, net iki 1999 m. trukęs ginkluotas konfliktas su Ekvadoru dėl pasienio teritorijų ir t. t. Žemės ūkyje auginama daug javų (10 % visos dirbamos žemės), ryžiai (7 %), cukranendrės, bulvės (perka Mcdonald`s), kava (16 vieta pasaulyje), medvilnė.
Peru yra didžiausia kokos lapų gamintoja pasaulyje, t. y. rafinuojamas augalas, iš kurio gaunamas kokainas, ir po to nelegaliai gabenamas Kolumbijos narkotikų prekeiviams.
Žvejybos pramonė, išsivysčiusi po Antrojo pasaulinio karo, sudaro labai svarbią Peru eksporto dalį. Pagal prekybos apimtis pasaulyje užima antrąją vietą po Kinijos. Pagal žuvų miltų gaminimą – pirmąją vietą pasaulyje.
Kalnakasybos pramonė labai įspūdinga ir tikrai verta dėmesio: sidabras – II vieta pasaulyje, švinas – IV vieta, etanas – V vieta, varis – VIII vieta, nafta – I vieta pasaulyje pagal turimos neišgautos naftos kiekį ir jos vertę), geležies mineralai, gamtinės dujos, auksas, molibdenas ir t. t. užima pačią svarbiausią vietą Peru ekonomikoje.
Nacionalinė valiuta – Naujasis Solis. Taip pat naudojamas JAV doleris, kuris labiau mėgstamas atliekant įvairias oficialias finansines operacijas. ]]
Moldavai

Etnogenezė

Moldavų tauta kaip ir rumunai susidarė susimaišius dakams, romėnams ir iš dalies slavams. Modernios moldavų tautos kultūrinis centras Moldavijos regionas, besidriekiantis per Moldavijos valstybę ir šiaurės rytų Rumuniją.

Etnologija

XV–XVII a. moldavų gyvenvietės kūrėsi daugiausia upių slėniuose, terasose, kalvų pašlaitėse. Buvo būdingas linijinis gyvenviečių planas, vėliau paplito ir lizdinis bei kvartalinis. Valstiečio sodybą sudarė gyvenamasis namas, ūkiniai pastatai (tvartas, lauko virtuvė, kluonas), sodas, daržas ir vynuogynas. Sodybą supo akmeninė arba medinė tvora bei ornamentais puošti vartai. Ankstyvieji moldavų namai buvo sudaryti iš vieno kambario, neretai išdėstyti iš dalies po žeme, o XIX a. jau vyravo trijų kambarių namai (priemenė, gyvenamasis kambarys ir svetainė – kasa marė). Namai puošiami medžio ir akmens ornamentikos darbais. Šiaurinių regionų namai puošti labiau negu pietinių.
Moldavų virtuvėje svarbią vietą užima patiekalai iš kukurūzų miltų, pieno, daržovių. Tradicinis valgis – tiršta kukurūzų košė mamalyga. Kiti būdingi valgiai: daržovių sriuba čiorba, mėsos sriuba zama, sūrus pyragas placinda, balandėliai, verdami vynuogių lapuose, pupų produktai. Svarbiausias gėrimas – vynas.
Tradiciniai amatai: puodininkystė, vynuogininkystė, kilimų audimas.

Moldavų savimonė

2004 m. Moldovos gyventojų surašymo duomenimis, iš 3 383 332 šalies gyventojų (be Padniestrės) 75,81% save vadina moldavais ir tik 2,17% – rumunais.
2009 m. spalį „IMAS-Inc“ (Kišiniovas) surengtoje apklausoje respondentų buvo prašoma įvertinti moldavų ir rumunų tautų tapatumą skalėje nuo 1 (visiškai ta pati tauta) iki 5 (visiškai atskiros tautos). Apklausa parodė, kad 26% apklaustųjų (buvo apklausti visų tautybių gyventojai) teigė, jog abi tautos yra tapačios arba labai panašios, tuo tarpu 47% teigė, kad jos skirtingos ar visiškai skirtingos. Rezultatai labai skyrėsi tarp skirtingų kategorijų apklaustųjų. Pavyzdžiui, 33% jaunų respondentų (18–29 m.) moldavų ir rumunų tautas laikė esant tomis pačiomis arba labai susijusiomis, o 44% – skirtingomis arba labai skirtingomis, atitinkamai rezultatai tarp vyresnių respondentų (virš 60 m.) buvo 18,5% ir 53%. Didesnė proporcija laikančių abi tautas vienodomis arba labai panašiomis buvo tarp tų, kuriems rumunų/moldavų kalba yra gimtoji (30%), tap pat tarp miestų gyventojų (30%), įgijusių aukštąjį išsilavinimą (36%) bei sostinės gyventojų (42%).

Lietuvos moldavai

2011 m. gyventojų surašymo duomenimis, Lietuvoje gyvena 540 moldavų tautybę nurodžiusių asmenų (ir 77 rumunų). Dauguma jų čia atvyko dar tarybiniais laikais. Nuo 1989 m. Lietuvoje veikia Lietuvos rumunų (ir moldavų) kultūros bendrija „Dačija“. Žymiausias moldavų kilmės lietuvis – Viktoras Muntianas.
Lembo banga

Lembo banga (angl. Lamb wave) – banga, sklindanti plokštelėje (kietajame kūne) su neįtvirtintais kraštais, kai dalelės juda tiek išilgai bangos sklidimo krypties, tiek statmenai plokštelės paviršiui. Lembo bangos – atskiras normalinių bangų atvejis plokštelėje su neįtvirtintais kraštais. Pavadinimas kilęs iš jas aprašiusio Horacijaus Lembo pavardės.
Skiriamos simetrinės ir asimetrinės Lembo bangos (arba jų modos). Simetrinės bangos žymimos raide „S“, o asimetrinės – raide „A“. Simetrinių bangų atveju dalelės juda simetriškai atžvilgiu plokštumos, kuri plokštelę dalija perpus. Asimetrinės bangos atveju jos juda asimetriškai.