google/wiki40b huggingface dataset:
Jayne Mansfield

Jayne Mansfield (1933 m. balandžio 19 d. – 1967 m. birželio 29 d.) – XX a. šeštojo – septintojo dešimtmečių JAV sekso simbolis ir aktorė.
Fizinė priklausomybė

Fizinė priklausomybė – priklausomybės vartojamai medžiagai forma, kai vartotojo organizmas tampa fiziškai nuo jos priklausomas. Nutraukus medžiagos vartojimą, neišvengiamai patiriami nemalonūs simptomai, kadangi organizmas reikalauja jam nebeteikiamos medžiagos. Tai kone pagrindinė narkomanų problema, jiems metus vartoti narkotines medžiagas. Visos medžiagos, sukeliančios fizinę priklausomybę, medicinoje laikomos narkotikais. Iš kitos pusės ne visos teisiniu požiūriu narkotikais laikomos medžiagos sukelia fizinę priklausomybę, kai kurios tik psichologinę priklausomybę arba visai jokios.
Alkoholiniai gėrimai (tiksliau etanolis) bei tabako produktai (nikotinas), nors ir nepriskiriami draudžiamiems narkotikams, tačiau fizinę priklausomybę sukelia.
Fizinė priklausomybė etanoliui dėl savo unikalių bruožų ir dažnumo turi atskirą pavadinimą „baltoji karštinė“.
Fizinė priklausomybė tai liga, kuri dažnai tapatinama su narkomanija.
Michael Blauensteiner

Karjera

Žaidėjo karjerą pradėjo FK Austria Wien komandoje. Buvo skolinamas TSV Hartberg, ACS Sepsi OSK Sfântu Gheorghe klubams.
2019 m. vasarą atvyko į Lietuvą. Atstovauja FK Sūduva Marijampolė. (Pasiskolintas iš FK Austria Wien).
A lygoje debiutavo 2019 m. rugsėjo 13 d. rungtynėse prieš FK Atlantas. Pasirodė po keitimo ir sužaidė 28 minutes.

Rinktinės

Atstovavo Austrijos U–18, U–19, U–20 rinktines.

Pasiekimai

FK Sūduva Marijampolė
<...>
Ašmenos rajonas

Istorija

Įkurtas 1940 m. sausio 15 dieną.

Geografija

Rajonas išsidėstęs Ašmenos aukštumoje. Svarbiausia upė – Ašmena (Neries baseinas) su intakais Grauže, Aluošia, Kernava; taip pat Nemuno baseinui priklausanti Galšia. Miškai (beržynai, uosynai, alksnynai) užima 34,5 % ploto. Gausu pelkių. Ištekliai: durpės, molis, smėlis, žvyras.
Vidutinė sausio mėnesio temperatūra -6,6 °C, liepos – 17,1 °C. Per metus vidutiniškai iškrenta 605 mm kritulių.
Bresto apskritis

Istorija

Apskritis įkurta 1566 m., kai iš pietinių Trakų vaivadijos žemių įkurta Bresto vaivadija. Apskritis sudaryta iš rytinių Palenkės vaivadijos žemių: Kobryno, Bresto ir Kameneco.
Po Liublino unijos nuo 1596 m. iki 1616 m. iš apskrities prie Palenkės vaivadijos, Mielniko žemės buvo prijungtos Bukovicės, Horodiščės, Jablono, Kozeradų, Palenkės Mendzyžeco, Polubičės, Rosošo ir Vitulino gyvenvietes.
Apskritis iki 1793 m. priklausė Bresto vaivadijai, 1793-1795 m. naujai įkurtai mažesnei Bresto vaivadijai. Po III Abiejų Tautų Respublikos padalijimo į rytus nuo Vakarinio Bugo buvusios teritorijos atiteko Rusijos imperijos, Slanimo gubernijos, Bresto apskričiai, o vakarinės žemės Habsburgų monarchijos Vakarų Galicijos, Palenkės Bialos cirkului.

Suskirstymas

Apskritį sudarė 5 seniūnijos: Bresto, Ziolavo, Kamenecas, Kobryno ir Šarašovo seniūnijos.
Didžiausios apskrities gyvenvietės buvo: Palenkės Biala, Biaroza, Višnicė, Vovčinas, Vysokajė, Hana, Garadzišča, Dzivinas, Kamianecas, Kobrynas, Kodenis, Dokuduv Piervšai, Palenkės Mendzyžecas, Pružanai, Piščacas, Ružanka, Slavatičė, Vlodava, Čarnavčycai, Šarašovas ir Palenkės Januvas.
Vamzdžio dūmsiurbis

Vamzdžio dūmsiurbis (angl. bore evacuator, fume extractor) – įtaisas tankinės patrankos vamzdyje, kuris apsaugo tanko vidų nuo parako degimo dujų. Dūmsiurbio neturinčiuose tankuose užtaisant patranką po šūvio atidarius spyną į tanką plūsta karštos nuodingos degimo dujos. Šios dujos mažina deguonies kiekį tanko viduje, dujų smarvė ir karštis mažina tanko įgulos darbingumą.

Dūmsiurbiai naudojami didelio kalibro tankinėse ir savaeigių patrankose.
Vamzdžio dūmsiurbis yra talpyklė, kurios ertmė anga sujungta su vamzdžio ertme. Šūvio metu pro angą vamzdžio sienelėje pralėkus sviediniui į talpyklę priteka perkaitintų, suspaustų parako dujų. Vamzdžio ertmę su talpyklę jungiantys kanalai yra įstriži, nukreipti link vamzdžio žiočių. Talpyklėje susikaupusios suspaustos parako dujos sviediniu išlėkus dideliu greičiu veržiasi pro vamzdžio žiotis, kartu išsiurbdamos lauk didelę dalį vamzdyje likusių parako degimo dujų, kartu įsiurbdamos į vamzdį orą iš tanko vidaus.

Ne visiškai sudegusios dujos, susimaišiusios su šviežiu oru, gali užsiliepsnoti, jei dūmsiurbis blogai sukonstruotas, netinkamai prižiūrėtas ar sugadintas.

Nešaudant dūmsiurbio ertmėje būna praktiškai toks pat oras kaip ir aplinkoje.
Dūmsiurbiai yra būdingas šiuolaikinių pagrindinių kovinių tankų bruožas.
Viena pirmųjų tankinių patrankų su dūmsiurbiu buvo Royal Ordnance L7, naudota tankuose Centurion.
Matadis

Istorija

Matadį 1879 m. įkūrė britų keliautojas Henris Mortonas Stenlis. Vietine kikongo kalba Matadis reiškia „uolą“, mat aplink miestą plyti aukštos uolos.
Dubysos regioninis parkas

Gamtos vertybės

Labai įspūdingas plačiadugnis ir stačiašlaitis Dubysos senslėnis, išraižytas intakų, slėnių ir raguvų. Dubysa – viena gražiausių ir populiariausių Lietuvos upių. Upės kilpos ir senvagės, miškais apaugę šlaitai, salpinės pievos, vandeningi ir sraunūs intakai, tekantys giliais slėniais, sudaro savitą ekosistemą, turtingą augalų ir gyvūnų rūšių. Čia atplaukia neršti lašišos ir šlakiai. Pliauginių draustinyje auga Gražusis ąžuolas, kuris yra valstybės saugomas kraštovaizdžio objektas.
Parkas garsėja elniais.

Kultūros paveldas

Parke yra 5 piliakalniai, įspūdingas dubenuotasis akmuo (Žalpių kaime), aukščiausias Lietuvoje – Lyduvėnų geležinkelio tiltas. Betygalos miestelio puošmena – paminklas Vytautui Didžiajam. Ugionyse – vaizdinga liaudies klasicizmo stiliaus bažnyčia, stebuklingas šaltinis su koplyčia. Maironio sodyba ir jos gamtinė aplinka saugoma Pasandravio memorialiniame draustinyje.

Laisvalaikis ir pramogos

Pažvejoti galima Dubysos upėje, Ariogalos ir Luknės tvenkiniuose. Maudytis ir poilsiauti tinka Padubysio, Lakštingalų slėnio, Lyduvėnų, Kalniškių rekreacinės zonos, Luknės, Ariogalos tvenkiniai. Ariogaloje galima išsinuomoti baidares. Dviratininkams parengtas ir aprašytas 32 km maršrutas Raseiniai-Lyduvėnai-Raseiniai. Geriausios regyklos – Lyduvėnų, Betygalos, Aukštuonos, Padubysio piliakalniai. Yra 5 stovyklavietės. Slidinėjimo trasa su keltuvu yra kairiajame Dubysos upės šlaite, kelyje Raseiniai – Baisogala (500 m nuo kelio pagal upės tėkmę). Parke vyksta poezijos pavasarėlis.
Glamorous

Vaizdo klipas

Vaizdo klipas debiutavo MTV laidoje „TRL“ 2007 m. vasario 7 d. Klipo režisierius yra Dave Meyers. Klipas prasideda vakarėliu, vykusiu 1994 m., su Fergie ir Polow da Don Los Andžele, dar jei esant ne garsenybe. Paskui kamera parodo dabartį, kur Fergie lipa į „Bombardier Global Express“ verslo VIP reaktyvinį lėktuvą. Stiuardesą vaidina Freddy Rodriguez. Lėktuve per LG enV ji žiūri „Black Eyed Peas“ vaizdo klipą „Pump It“. Fergie paskui nusileidžia ir įlipa į limuziną su savo draugėmis ir nuvažiuoja į greito maisto užkandinę. Po to parodo 1990-ųjų Fergie su savo draugėmis toje pačioje užkandinėje prieš jai tampant garsia. Taip pat tada Fergie važinėdavo Ford Mustang kabrioletu.
Paskui vaizdo klipas parodo dabartį, kai Fergie ir Ludacris filmuojasi filme „Glamorous“ („Bonnie and Clyde“ versija). Ludacris kartu su Fergie vaidina plėšikus, bėgančius nuo policininkų, o prasidėjus šaudymui filmavimas baigiasi.
Po filmavimo Fergie atsisėda ant kėdės ir prie jos prieina pagalbininkai, o kol tai vyksta ji padėkoja savo gerbėjams. Paskui Fergie vėl rodoma lėktuve, kur ji prisimena save vaikystėje, ir kaip ją tėvas mokė apie „šou biznį“. Fergie vėl rodoma kartu su Alfonso Ribeiro, Polow da Don, Apl.de.ap ir Cypress Hill su B-Real vakarėlyje.

Pasirodymas topuose

„Glamorous“ debiutavo JAV Billboard Hot 100 tope 98 pozicijoje 2007 m. sausį, dar dvis savaites prieš oficialų išleidimą. Daina netrukus pasiekė devintąją vietą tope ir taip suteikė Fergie trečią Top 10-tuko singlą bei taip pakartojo grupės „Black Eyed Peas“ pasiekimą. Dėl „A&M Records“ užblokavimo atsisiųsti dainą, daina iš devintosios nukrito į trisdešimt trečiąją vietą. „Glamorous“ buvo atblokuota vasario 28 m. Paskui „Glamorous“ grįžo į Top 10-tuką. 2007 m. kovo 24 d. daina pasiekė Billboard Hot 100 viršūne ir tapo antruoju Fergie #1 vietos singlu; Singlas išsilaikė dvi savaites pirmoje vietoje, tačiau vėliau nukrito į antrąją poziciją. „Glamorous“ metų pabaigoje tapo vienu iš 10 daugiausiai parduodu singlu. „Glamorous“ debiutavo #10 vietoje Australijos ARIA singlų tope ir buvo antrasis sėkmingiausias savaitės debiutas (pirmasis Christina Aguilera „Candyman“ #6 vieta). „Glamorous“ buvo atestuotas platininiu, kai buvo parduota daugiau nei 70 000 singlo kopijų. „Glamorous“ užėmė #13 vietą 2007 m. Australijos ARIA Metų Pabaigos singlų tope, taip pat šiame tope yra ir „Fergalicious“, „Clumsy“ bei „Big Girls Don't Cry“. Daina debiutavo #56 pozicijoje Jungtinės Karalystės tope, o aukščiausioji vieta yra #6. Lotynų Amerikoje tai vienintelė Fergie daina, nepatekusi net į topą.
Daina Lietuvoje pasiekė #4 vietą, o remiksas su „Space Cowboy“ # 11 vietą.
Sofonisba Anguissola

Sofonisba Angisola (it. Sofonisba Anguissola, apie 1532 m. - 1625 m. lapkričio 16 d.) – italų renesanso dailininkė iš Kremonos. Viena iš pačių anksčiausiai žinomų dailininkių moterų. Daugiausiai tapė portretus.

Biografija

Sofonisba Angisola gimė apie 1532 m. Kremonoje. Ji buvo vyriausias vietos aristokratų Amilcare Anguissola ir Bianca Ponzone šeimos vaikas iš septynių, tarp kurių buvo šešios dukterys. Sofonisbos tėvas stengėsi auklėti dukras renesanso kultūros dvasia, sutekti joms įvairiapusišką išsilavinimą. Parodžius dukterims talentą piešti, 1546 m. tėvas Sofonisbą ir jos seserį Eleną įtaisė mokintis vietos dailininko Bernardino Campi dirbtuvėje. Sofonisba nebuvo dailininko duktė, kaip jaunesnė dailininkė Lavinija Fontana, todėl ji negalėjo mokytis iš nuogų modelių. Tai apribojo jos piešimo techninį lavinimąsi. Vėliau Sofonisba specializavosi portretų tapyboje. Po trejų metų pas Bernardino Campi Sofonisba persikėlė į Milaną, kur mokėsi Bernardino Gatti dirbtuvėje. Tėvui tarpininkaujant 1554 m. ji pabuvojo Romoje, bendravo su Mikelandželu. Žinoma, kad menininkai keitėsi piešiniais. Grįžusi į Kremoną ir Milaną Sofonisba tris jaunesniąsias seserys mokė tapybos. Tuo metu ji išgarsėjo aplinkiniuose Gonzagų ir Esčių dvaruose. Tapytus portretus dažnai dovanodavo. Iš šio laikotarpio išlikę apie 30 Sofonisbos paveikslų, kurių žymiausias − „Žaidimas šachmatais“; jame ji pavaizdavo savo seseris Liučiją, Minervą ir Europą.
Sofonisbai išgarsėjus, ji 1559 m. buvo pakviesta į Ispanijos karaliaus Pilypo II-ojo dvarą. Jame tapo karalienės Izabelės de Valua freilina ir asmenine dailės mokytoja. 1566 m., kai ji viešėjo gimtojoje Kremonoje, pas ją lankėsi Giorgio Vasari, apibūdinęs ją kaip talentingiausią iš seserų. 1571 m. ji ištekėjo už siciliečio Fabrizio de Moncada, kuris mirė 1579 m. Daugelis šio periodo Sofonisbos darbų pražuvo per gaisrą Madrido Prado rūmuose. 1579 m. Sofonisba grįžo į Kremoną, 1580 m. ištekėjo antrą kartą už Orazio Lomellino. Apie 1584 − 1620 m. pora gyveno Genujoje. Paskutinius metus − Palerme. Ten ją aplankė Antonis van Deikas, vėliau nutapęs savo portretą su Sofonisbos atvaizdu. Sofonisba Angisola mirė 1625 m. lapkričio 16 d. Palaidota Palermo San Giorgio (Šv. Jurgio) bažnyčioje. Po mirties Sofonisba buvo greitai užmiršta. Dėmesys dailininkei grįžo tik XX a. antrojoje pusėje, jos gyvenimas nagrinėjamas feminizmo kontekste. Apie 50 Sofonisbos darbų išlikę. Ji laikoma pačia pirmąja dailininke-moterimi, kuri gyva būdama išgarsėjo kaip menininkė.
Kolyma (regionas)

Kolyma (rus. Колыма) – regionas Rusijoje, šiaurės rytų Sibire (Jakutijoje ir Magadano sr.), Kolymos upės baseine, kur sovietiniu laikotarpiu (daugiausia 1932-1954 m.) buvo masiškai tremiami gyventojai. Regione buvo įkurti GULAG'o lageriai, pasižymėję ypač sunkiomis darbo ir gyvenimo sąlygomis. Kolymos regiono centras – Magadanas.
1931 m. Kolymoje buvo įkurta organizacija „Dalstroj“ (rus. Дальстрой, pilnas pavadinimas - Главное управление строительства Дальнего Севера, nuo 1938 m. - NKVD žinioje), atsakinga už viso regiono plėtrą. Jos veiklos teritorija buvo nuolat plečiama, kol pagaliau 1941 m. pasiekė 2266000 km² plotą, apimantį dabartinę Magadano sritį, Čiukotką ir rytinę Jakutijos dalį. 1951 m. teritorija padidinama iki 3 mln. kv. km, pridedant kai kurias Chabarovsko krašto ir Kamčiatkos srities dalis. Šioje teritorijoje „Dalstrojui“ buvo pavaldžios visos civilinės valdžios institucijos, įskaitant koncentracijos stovyklų tinklą SVITLAG (rus. Северо-восточный исправительно-трудовой лагерь), kurio dėka Kolyma dabar žinomas kaip pats baisiausias stalininio represinio aparato regionas. Manoma, kad Kolymoje buvo kalinama apie 3 tūkst. Lietuvos gyventojų.
1953 m. kovo 18 d. „Dalstroj“ buvo perduotas SSRS Spalvotosios metalurgijos ministerijos žinion, o jo lageriai - Gulagui. Tų pačių metų rugsėjį šie lageriai buvo perduoti naujai sukurtai Šiaurės rytų pataisos darbų lagerių valdybai (rus. Управление Северо-восточных исправительно-трудовых лагерей, УСВИТЛаг). Nežiūrint į „Dalstrojaus“ valdybos ir lagerių perdavimą skirtingoms ministerijoms, tarp jų ir toliau liko tamprus ryšys - „Dalstrojaus“ viršininkas buvo taip pat ir USVITLago viršininkas.
Lietuvos komunistas

Lietuvos komunistas – savaitraštis, ėjęs 1919 m. birželio 15 d. – rugpjūčio 19 d. Odesoje.

Istorija

Leido Lietuvos komunistų (bolševikų) Odesos kuopos komitetas. Išėjo devyni numeriai. Tiražas – 1000–1500 egz. Redagavo J. Augštaitis, J. Dunauskas, J. Kamarauskas.
Pranas Jankauskas (1929)

Pranas Jankauskas (g. 1929 m. liepos 23 d. Grincagalėje, Vabalninko valsč., Biržų apskr.) – choro dirigentas ir pedagogas.

Biografija

Kupiškio gimnazijoje pramokęs muzikos, 1951–1954 m. choro dirigavimo mokėsi Panevėžio muzikos mokykloje (dėst. Juozas Bagdonas, Adolfas Karaška, Aleksandras Liberis). Mokydamasis pradėjo vadovauti miesto mėgėjų chorams. 1954–1959 m. choro dirigavimą studijavo Lietuvos valstybinėje konservatorijoje (doc. Konrado Kavecko klasė), vadovavo sostinės chorams ir dirbo muzikos metodininku Respublikiniuose liaudies kūrybos namuose.
1959–1971 m. Šiaulių pedagoginio instituto Muzikos katedros vedėjas, 1959–1963 m. studentų mišriojo choro vadovas. Chorą išmokė daug sudėtingų kūrinių, surengė nemaža koncertų, dalyvavo 1960 m. respublikinėje dainų šventėje (konkurse pelnė trečiąją vietą). 1963–1971 m. Pedagoginio instituto merginų choro „Pavasaris“ (1968 m.) meno vadovas ir dirigentas. Chorą parengė 1965 ir 1970 m. respublikinėms dainų šventėms, 1967, 1968 ir 1971 m. Baltijos studentų dainų šventėms „Gaudeamus“ Tartu, Vilniuje ir Rygoje. „Pavasario" koncertų programose buvo daug sudėtingų šiuolaikinių ir klasikinių kūrinių, choras buvo respublikinių konkursų prizininkas, 1971 m. išleido plokštelę. Tuo pačiu metu P. Jankauskas choro dirigavimą dėstė Šiaulių aukštesniojoje muzikos mokykloje, suorganizavo miesto jaunimo mišrųjį chorą ir kurį laiką jam vadovavo.
1971–1984 m. Lietuvos valstybinės konservatorijos Klaipėdos fakultetų Choro dirigavimo katedros vedėjas, 1971–1979 m. studentų choro studijos vadovas. Per tuos metus mišrusis choras, be pagrindinio studijų darbo, surengė daug koncertų Klaipėdos krašto ir kituose Lietuvos miestuose, dalyvavo respublikinėse studentų dainų šventėse Panevėžyje (1974 m.) ir Klaipėdoje (1977 m.), 1974 ir 1978 m. Baltijos studentų dainų šventėse „Gaudeamus“ Tartu ir Vilniuje bei 1975 m. respublikinėje dainų šventėje Vilniuje.
Choro repertuare buvo daug sudėtingų lietuvių ir užsienio kompozitorių kūrinių, keletas jų įrašyti į K. Kavecko kūrinių jubiliejinę plokštelę. Pedagogas išugdė daug chorvedžių; 1979 m. jam suteiktas docento vardas. 1980–1987 m. vadovavo Klaipėdos celiuliozės ir kartono gamyklos mišriajam chorui, kurį parengė 1985 m. respublikinei dainų šventei.
P. Jankauskas yra paskelbęs įvairiais choro meno klausimais apie 70 straipsnių ir koncertų recenzijų, sudarė dainų rinkinį moterų chorui „Gimtinės vakaras“ (1978 m.), išleido metodinius darbus „Choro organizavimas“ (1984 m.) ir „Pradedam choro repeticiją“ (1994 m.), buvo Šiaulių ir Klaipėdos miestų chorvedžių tarybos narys bei pirmininkas, respublikinės chorvedžių tarybos narys, Šiaulių ir Klaipėdos miestų dainų švenčių vyr. dirigentas ir dirigentas, 1965, 1967 ir 1970 m. respublikinių dainų švenčių konsultantas ir dirigentas, 1967, 1968, 1971, 1974 ir 1978 m. Baltijos studentų dainų švenčių „Gaudeamus“ Tartu, Rygoje ir Vilniuje organizacinės komisijos narys ir vyr. dirigentas. 1979 m. suteiktas nusipelniusio artisto garbės vardas.
Aurelijus Umantas

Biografija

1992 m. VŠĮ Kupiškio ligoninės gydytojas, akušerijos – ginekologijos skyriaus vedėjas, 2004 m. Pasvalio ligoninės akušerijos – ginekologijos skyriaus vedėjas.
Nuo 1998 m. Lietuvos valstiečių partijos, Valstiečių ir Naujosios demokratijos partijų sąjungos, Lietuvos valstiečių liaudininkų sąjungos Kupiškio rajono skyriaus narys. 2003–2004 m. Kupiškio rajono savivaldybės tarybos narys.
Sutuoktinė Asta, vaikai Paulius, Karolis.
Švobiškio evangelikų reformatų bažnyčia

Istorija

Tuo metu evangelikų reformatų dvarininkas Bialozoras pralaimėjo teismą Žemaičių katalikų vyskupui Merkeliui Giedraičiui ir Upytės teismo sprendimu turėjo grąžinti Linkuvos bažnyčią katalikams, o evangelikų parapija buvo perkelta į Švobiškį.
1773 m. Švobiškio bažnyčia buvo sena, medinė, dengta šiaudais, viduje buvo įrengtas naujas vargonų choras.
1784 m. kunigas Adomas Močiulskis Švobiškyje pastatė naują kleboniją, buvo sutvarkyti kiti apleisti bažnytiniai trobesiai, bet pati bažnyčia buvo medinė ir labai pasenus. Todėl bažnyčios sinodas 1785 m. birželio 24 d. nutarė Švobiškyje statyti naują, mūrinę bažnyčią. Sinodas bažnyčios statybai skyrė 13,9 tūkst. auksinų. Buvo surinkta ir aukų. Bažnyčios statyba ir jos įrengimas kainavo apie 15 tūkst. auksinų.
Apie 1858 m. Švobiškio kunigo Konstantino Jungo (1829-1868 m.) dėka, vietoj medinės tvoros, bažnyčia buvo apmūryta akmens mūro šventoriumi.
1918 m. Švobiškyje apsigyveno generalinis senjoras kunigas Vilius Meškauskas. Jo rūpesčiu 1919 m. Švobiškyje buvo sušauktas pirmasis valstybingumą atkūrusioje Lietuvoje evangelikų reformatų bažnyčios sinodas.
Automatinis testas

Galimas įgyvendinimas

Automatinis testas gali būti realizuotas kaip objektas, kurio specializuota klasė arba kildinama iš bendrinės testo klasės (kaip JUnit) arba išpildo sutartą testo klasės interfeisą (kaip Mauve). Toks objektas visada turi bent vieną metodą, kuris tikrina konkrečią testuojamos sistemos funkciją. Testavimo programa paprastai automatiškai perrenka ir vykdo visus nurodytame aplanke ar sąraše esančius testus.
Didesniuose projektuose tokių testų paprastai susirenka keli šimtai ir daugiau.
Nola (Italija)

Istorija

Nola buvo gyvenama jau Bronzos amžiuje. Rastas to laikmečio kaimas, kuris buvo apleistas dėl Vezuvijaus išsiveržimo 1700–1600 m. pr. m. e.
Seniausiose monetose miestas vadinamas Nuvlana. Tai vienas pirmųjų Kampanijos miestų. Manoma, miestą įkūrė ausonų gentis. Jie tikrai gyveno Noloje 560 m. pr. m. e. Kai miestas pasiuntė pagalbą Neapoliui apsiginti nuo Romos invazijos 328 m. pr. m. e., Nola tikriausiai buvo užimta oskų ir samnitų. Per Samnitų karus romėnai užėmė miestą. Per Antrąjį pūnų karą Nola tris kartus pasipriešino Hanibalui ir nebuvo užimta. Per Sąjungininkų karą dėl išdavystės miestas atsidūrė samnitų rankose, kurie jį išlaikė iki Gajaus Marijaus, kurį šie rėmė, pralaimėjimo Sulai, kuris 80 m. pr. m. e. užėmė Nolą su visu Samnijumi. Po septynerių metų čia isiveržė Spartakas, o Augustas ir Vespasianas į Nolą siuntė kolonistus.
Nola, praradusi dalį svarbos, tapo municipija, išlaikė kai kurias savo institucijas ir oskų kalbą. Ji tapo Romos kolonija valdant Augustui, kuris čia mirė 14 m. Vėliau Nola tapo krikščionių piligrimystės centru, kai senatorius Paulinas tapo vyskupu.
Nola buvo Via Popilia kelyje iš Kapujos į Nočerą Inferiorę.
410 m. Nolą nusiaubė Alarikas I, 453 m. Geizericho vandalai, o 806 ir 904 m. saracėnai.
Miestą užėmė Manfredas Sicilietis XIII a. Nuo Karolio I Anžu laikų iki XV a. vidurio Guy de Monfort valda, o vėliau atiteko Orsiniams, nes jų įpėdinis vedė vienintelę Monfort dukrą. 1459 m. Nolos mūšis garsus dėl Stepono Anžu gudrumo nugalint Alfonsą Aragonietį.
Nukentėjusi nuo žemės drebėjimo XV a., Nola prarado svarbą. 1820 m. revoliucija vadovaujant generolui Pepei prasidėjo Noloje.
Skulptorius Giovanni Merliano gimė Noloje, katedroje yra keli jo darbai.
Dabar Nola yra svarbus miestas prie Neapolio, bet miestą valdo Kamora. Pagrindinis jos pajamų šaltinis yra toksinių atliekų išmetimas kaimo vietovėse netoli Nolos.
Ingvar Carlsson (ralio pilotas)

Karjera

Karlsonas savo ralio karjerą pradėjo 1960-ųjų pabaigoje, dalyvaudamas nacinaliniuose raliuose su Volvo PV544. Ingvaras Pasaulio ralio čempionato karjerą pradėjo 1974 m., dalyvaudamas Portugalijos ralyje su Datsun 260Z. Po to Didžiosios Britanijos ralyje ir 1975 m. Švedijos ralyje vairavo Abarth 124. Vėliau daug metų praleido už BMW vairo, o 1980 m. vairavo Mercedes. 1984 m. sėdo už galu varomos Mazda vairo. 1987 m. Mazda startavo A grupėje su Mazda 323 4WD automobiliu. Karlsonas iškovojo savo pirmąją Pasaulio ralio čempionato pergalę 1989 m. Švedijos ralyje, o vėliau, tais pačiais metais, antrąją pergalę Naujosios Zelandijos ralyje. 1991 m. Mazda nutraukė savo programą Pasaulio ralio čempionate ir Ingvaras Karlsonas nutraukė savo karjerą šiame čempionate.
Jonas Viržonis

Biografija

Iš pradžių muzikos mokė tėvas, vėliau aklas muzikantas A. Pagalys. 1912 m. Alantoje apsigyveno būsimieji kompozitoriai J. Gruodis ir J. Karosas, kurie pastebėjo jaunuolio muzikinius gabumus ir pradėjo intensyviai mokyti muzikos. 1914 m. J. Viržonis savarankiškai ėmė vargonininkauti ir vadovauti chorui Alantoje – chorą parengė 1924 m. pirmajai visos Lietuvos dainų šventei Kaune. 1926 m. dirbo muzikos mokytoju Giedraičiuose, subūrė jaunimo chorą. 1927–1929 m. vargonininkavo ir vadovavo chorui Vabalninke, kartu lankė J. Naujalio vargonininkų kursus Kaune. Vėliau apie dvejus metus dirbo Biržuose. 1932–1939 m. vargonininkavo ir vadovavo chorui bei orkestrui Kelmėje. Dirbo ir pats mokėsi: pirmiausia Klaipėdos muzikos mokytojų kursuose, vėliau muzikos mokykloje. 1940–1948 m. mokė muzikos ir dainavimo, vadovavo moksleivių chorui Krakėse, o 1948–1950 m. Dotnuvoje.
Nuo 1950 m. dėstė muziką ir dainavimą Kėdainių vidurinėje mokykloje. Taip pat vadovavo Kėdainių ir Dotnuvos kultūros namų ir kitiems mėgėjų chorams, organizavo koncertus.
J. Viržonis apie 60 metų paaukojo muzikiniam darbui, daug prisidėjo prie Lietuvos chorinės kultūros ugdymo ir jaunimo muzikinio estetinio auklėjimo. Konsultavo įvairius meno mėgėjų kolektyvus, dirigavo Kėdainių rajono dainų šventėse. 1969 m. jam suteiktas nusipelniusio kultūros – švietimo darbuotojo garbės vardas, o 1997 m. chorvedys apdovanotas Gedimino 1-ojo laipsnio medaliu. Jo sūnus Vytautas Viržonis – žinomas operos dirigentas, Lietuvos muzikos akademijos profesorius, duktė Rita Viržonytė-Vaitkevičienė yra chorvedė ir muzikos pedagogė.
Šešuoliai (Molėtai)

Istorija

1554 m. dvaras. 1664 m. minimas Videniškių krikšto metrikų knygoje. Gyveno Jurgis Šešulskis.
Drestas X

Drestas X – piktų karalius 845–848 metais.

Biografija

Remiantis „Piktų kronika“, Drestas X buvo Vurado sūnus. Jis bandė atskirti piktus nuo Dal Riados ir kovojo dėl piktų karaliaus titulo su Kenetu I. Buvo nugalėtas ir užmuštas. Drestas X buvo paskutinis nepriklausomas piktų karalius.
Kaimanų lovys

Kaimanų lovys – povandeninis lovys Karibų jūros šiaurinėje dalyje, driekiasi iš rytų į vakarus ~1400 km tarp Kaimanų, Kubos, Haičio ir Jamaikos salų. Susidaręs ties Šiaurės Amerikos ir Karibų tektoninių plokščių sandūra. Rytuose ši sandūra pereina į Motagvos lūžį.
Kaimanų lovio dugne driekiasi pailgų įdubų grandinė, iš kurių giliausios yra Barleto (7491 m) ir Orientės (6795 m) įdubos. Lovio šlaitai su pakopomis. Dugne yra hidroterminių ertmių.
Vakarinė Palanga

Vakarinė Palanga – vakarinis miesto savaitraštis, einantis nuo 1991 m. liepos 10 d. Palangoje, Vytauto g. 124.

Istorija

Įsteigė Tamara Zaiceva; vėliau steigėja ir leidėja UAB „Vakarinė Palanga“. Tiražas 1991 m. – 5800 egz., 1996 m. – 3000 egz. 2010 m. laikraštis platinamas Palangoje bei Šventojoje - pasiekia 20 000 skaitytojų auditoriją.
Rašo apie kurorto gyvenimą, įdomybes, verslininkystės problemas.
Redaktorė Tamara Zaiceva.