google/wiki40b huggingface dataset:
Statybinės atliekos

Statybinės atliekos – tai statybos ir griovimo metu susidarančios įvairių statybinių medžiagų atliekos: betonas, plytos, mineralinė, akmens ir stiklo vata, gipso ir izoliacinės medžiagos, ruberoidas, plastikas, stiklas, pakuočių popierius ir kartonas, sukietėję dažai ir lakai, jais dengti paviršiai, keramikos gaminiai, šiferis, putų polistirolas, statybiniai blokeliai, linoleumas ir kitos grindų dangos, medienos gaminių dalys, namų ūkio santechnikos įrenginiai (vonios, kriauklės, praustuvai ir kt.).
Lietuvoje galioja LR aplinkos ministerijos 2006 m. gruodžio 29 d. Nr. D1-637 nutarimu patvirtintos „Statybinių atliekų tvarkymo taisyklės“.

Smulkios atliekos

Statybinės atliekos, susidarančios atliekant smulkius patalpų statybos (griovimo) ar remonto darbus, kuriems vykdyti teisės aktų nustatyta tvarka nėra privalomas statybos leidimas ar rašytinis pritarimas statinio projektui, paprastai atsiduria bendrame komunalinių atliekų sraute. Tokias atliekas draudžiama mesti į mišrių komunalinių ar pakuočių atliekų konteinerius ar palikti šalia jų. Šios atliekos turi būti pristatomos į ddidelių gabaritų atliekų surinkimo aikšteles.

Vidutinės ir stambios atliekos

Vidutinių ir stambių įmonių statybines ir griovimo atliekas, kurios susidaro statant, rekonstruojant, remontuojant ar griaunant statinius, kai tokiems darbams reikalingas statybos leidimas ar rašytinis pritarimas statinio projektui, tvarko atliekų tvarkytojai, nustatyta tvarka turintys teisę teikti tokių atliekų tvarkymo paslaugas, vadovaujantis Lietuvos Respublikos aplinkos ministro įsakymu patvirtintomis Statybinių atliekų tvarkymo taisyklėmis, pagal individualias sutartis. Tokiais atvejais privaloma sudaryti sutartį su statybines atliekas renkančia įmone, kuri už nustatytą mokestį šias atliekas pristato į regioninį sąvartyną. Atliekų savininkas gali ir pats pristatyti statybines atliekas į sąvartyną, sumokėdamas nustatytą mokestį.

Pavojingos atliekos

Statybinės ir griovimo atliekos, užterštos pavojingomis atliekomis, pvz. šiferis ar kitos asbesto turinčios atliekos, privalo būti atskirtos nuo kitų komunalinių atliekų jų susidarymo vietoje, sudėtos į patvarius maišus ar dėžes. Jos priimamos regioniniame sąvartyne už nustatytą mokestį.
Nabatijos muchafaza

Religijos

Didžiojis dalis gyventojų yra šiitai (68,69 %), toliau seka krikščionys (16,35 %) ir galiausiai sunitai (11,21 %).
EuroBasket 2011 B grupė

EuroBasket 2011 B grupė yra viena iš keturių pirmo etapo 2011 m. Europos krepšinio čempionato grupių. Šios grupės rungtynės vyko Šiaulių arenoje nuo rugpjūčio 31 iki rugsėjo 5 d. Iš šios grupės į kitą etapą pateko pirmos trys komandos - Prancūzija, Serbija ir Vokietija.
Bialoviežos apskritis

Istorija

Apskritis įkurta 1920 m. gruodžio 12 d. iš dalies Pružanų apskrities (Bialoviežos valsčius, Masevo valsčius, Suchopolio valsčius) ir dalies Bresto apskrities (Polovcės valsčius, Vežchovicės valsčius, Dmitrovičės valsčius, Dvorcės valsčius). Didžiausia gyvenvietė buvo Narevka su 1 205 gyventojais. 1921 m. vasario 19 d. Dmitrovičės, Dvorcės, Polovcės ir Vežchovicės valsčiai buvo priskirti Bresto apskričiai. 1922 m. rugpjūčio 1 d. apskritis buvo panaikinta ir likę trys Bialoviežos, Masevo ir Suchopolio valsčiai prijungti prie Bresto apskrities.
Aleksandra Kolontaj

Biografija

Kilusi iš kilmingos šeimos (jos protėvis buvo kunigaikštis Daumantas Pskoviškis), generolo dukra. Buvo mokoma namuose, vėliau – Ciuricho universiteto klausytoja. Mokėjo kelias užsienio kalbas, gerai piešė, turėjo didelių literatūrinių gabumų.
Socialdemokratiniame judėjime pradėjo dalyvauti XIX a. pabaigoje. 1906–1915 m. buvo menševikė. 1908 m. emigravo, gyveno ir bendradarbiavo spaudoje Vokietijoje, Prancūzijoje, Danijoje, JAV, Švedijoje. Čia 1914 m. buvo suimta už antikarinę bei bolševikinę propagandą ir išsiųsta iš šalies be teisės kada nors grįžti. 1915 m. persikėlė į Norvegiją, įstojo į RSDDP.
1917 m. kovo mėn. grįžo į Rusiją, nuolat pasisakydavo mitinguose. Jos radikalios kalbos, laisvos meilės agitacija turėjo didelį pasisekimą, ypač kariuomenėje. 1917 m. liepos mėn. A.Kerenskio Laikinoji vyriausybė ją suėmė, bet netrukus paleido.
Po Spalio perversmo pirmojoje bolševikinėje vyriausybėje paskirta Valstybinio pasmerkimo liaudies komisare (народный комиссар государственного призрения). Pirmoji pasaulyje moteris ministrė. Griežtai pasisakė prieš Bresto taikos sutartį, protestuodama atsistatydino iš vyriausybės.
1919 m. – Padnieprės divizijos politinio skyriaus viršininkė, Ukrainos propagandos ir agitacijos liaudies komisarė. 1920 m. buvo RKP(b) Moterų skyriaus vedėja. 1921–1922 m. – Kominterno Tarptautinio moterų sekretoriato vadovė.
Nuo 1923 m. – TSRS prekybos atstovė Norvegijoje, 1926 m. – Meksikoje. 1927 m. paskirta TSRS nuolatine atstove Norvegijoje (pirmoji moteris pasaulyje-ambasadorė). 1930–1945 m. buvo TSRS atstovė, vėliau ambasadorė Švedijoje. 1944 m. derėjosi su Suomija dėl jos išėjimo iš karo.
1945 m. A.Kolontaj ištiko insultas, ji galėjo judėti tik vežimėlyje. Dėl sveikatos buvo atšaukta iš pareigų ir iki mirties buvo TSRS URM patarėja.
Gintautas Navickas (1946)

Biografija

Pirmąsias muzikos žinias gavo iš savo tėvo, kuris mokėjo griežti smuiku ir buvo suorganizavęs orkestrėlį. Baigęs Gruzdžių vidurinę mokyklą, 1963–1969 choro dirigavimo mokėsi Šiaulių aukštesniojoje muzikos mokykloje (dėst. V. Žvirblis). 1969 m. I respublikiniame jaunųjų dirigentų konkurse Kaune laimėjo trečiąją vietą. 1969–1974 m. choro dirigavimą studijavo Lietuvos valstybinėje konservatorijoje (vyr. dėst. J. Aleksos ir prof. K. Kavecko klasės). Studijuodamas dirbo Vilniaus mokytojų namų mišriojo choro chormeisteriu.
Nuo 1974 m. rudens Šiaulių aukštesniosios muzikos mokyklos choro dirigavimo ir kitų disciplinų dėstytojas, parengė apie 30 jaunųjų chorvedžių. Atgaivino Šiaulių statybos tresto mišrųjį chorą ir 1974–1977 m. jam vadovavo, parengė 1975 m. respublikinei dainų šventei, su juo nemažai koncertavo. Kurį laiką Šiaulių televizorių gamyklos vyrų choro, medicinos darbuotojų moterų choro, 1983–1985 m. „Nuklono“ gamyklos mišriojo choro chormeisteris. 1977–1980 m. Šeduvos kultūros namų mišriojo choro chormeisteris, nuo 1980 vokalinių ansamblių, o nuo 1982 atgaivinto mišriojo choro vadovas. Pastarąjį kolektyvą parengė 1985 m. respublikinei dainų šventei, 1990 m. Lietuvos tautinei dainų šventei (talkino Danutė Petraitienė), 1994 m. I ir 1998 m. II Pasaulio lietuvių dainų šventėms Vilniuje. Choras nemažai koncertavo, dalyvavo Radviliškio rajono ir zoninėse dainų šventėse. Nuo 1982 m. – daugelio Radviliškio rajono dainų švenčių dirigentas.
Ceikinių valsčius

Ceikinių valsčius buvo rytų Lietuvoje. Centras – Ceikiniai.
Vengruvo Švč. Mergelės Marijos Dangun Žengimo bažnyčia

Istorija

Pirmoji bažnyčia pastatyta 1414 metais. 1509 m. pastatyta nauja Šv. Barboros bažnyčia. 1558 m. reformacijos propaguotoja, miesto valdytojo Jono Kiškos žmona, Ona Radvilaitė Kiškienė pasirūpino kad bažnyčia pereitų reformatams. Pastoriumi šioje bažnyčioje dirbo Petras Gonezijus. 1630 m. bažnyčią perėmė katalikai. 1703 m. bažnyčia sudegė ir po gaisro buvo perstatyta baroko architektūros stiliumi, pagal architekto Tylman van Gameren projektą. 1711 m. bažnyčią pašventino Lucko vyskupas Aleksandras Vihovskis. 1939 m. rugsėjo 9 d. per bombardavimą buvo apgriauta. 1959 m. bažnyčia įtraukta į Mazovijos vaivadijos saugomų istorijos paminklų sąrašą.
Mario Puzo

Marijus Dženluidžis Pjuzas (angl. Mario Gianluigi Puzo; 1920 m. spalio 15 d. – 1999 m. liepos 2 d.) – JAV rašytojas, labiausiai išgarsėjęs knygomis apie mafiją.
M. Puzo gimė siciliečių šeimoje, gyveno „Pragaro virtuvės“ kvartale, esančiame Manheteno saloje, Niujorke. II pasaulinio karo metu tarnavo JAV kariuomenėje. Dėl blogo regėjimo kariuomenės vadovybė kovinėse užduotyse M. Puzo dalyvauti neleido, jį paskyrė viešųjų ryšių pareigūnu Vokietijoje.
Žymiausias M. Puzo kūrinys yra „Krikštatėvis“, išleistas 1969 m. Ši knyga turėjo ir tęsinį – „Sicilietį“. Šių knygų pagrindu buvo pastatyti 4 kino filmai.
Jovita Monkevičienė

Biografija

1997–2005 m. Papilės Simono Daukanto vidurinės mokyklos direktorė. 2005–2009 m. Mokytojų kompetencijos centro direktoriaus pavaduotoja. 2009–2016 m. Ugdymo plėtotės centro Kvalifikacijos tobulinimo ir kompetencijų skyriaus vedėja. 2017–2019 m. Nacionalinės mokyklų vertinimo agentūros Pedagogų vertinimo skyriaus vedėja, nuo 2019 m. – skyriaus metodininkė.
1991 m. Lietuvių tautininkų sąjungos narė. 2005 m. Akmenės rajono savivaldybės tarybos narė.
Papilės seniūnijos labdaros fondo narė. Sutuoktinis Algirdas, vaikai Tadas, Algirdas, Audronė.
FC Dila Gori

Istorija

Klubo ištakos siekia 1949 m. Nepriklausomybės metais žaidžia elito divizione. 2015 m. tapo šalies čempionais. Tai vienintelis kartas, kai buvo stipriausi Gruzijos pirmenybėse.
Waylon (dainininkas)

Biografija

Pseudonimą Waylon atlikėjas pasiėmė iš savo muzikinio idealo – amerikiečių kantri atlikėjo Waylon Jennings. 2001 metais buvo pakviestas prisijungti prie Waylon Jennings turo JAV, tačiau tais pačiais metais amerikietis mirė, o Willem grįžo į gimtuosius Nyderlandus.
Atlikėjas išpopuliarėjo 2008-aisiais televizijos projekte „Olandijos talentai“ ir tapo pirmuoju olandu, pasirašiusiu kontraktą su „Motown“. 2009 metais išleido albumą „Wicked Ways“ albumą, kuris užėmė 3 vietą populiariausiųjų sąraše. 2011 m. išleido antrąjį albumą, o po metų buvo išrinktas geriausiu dainininku „3FM“ apdovanojimuose.
2014 metais kartu su Ilse DeLange suformavo duetą „The Common Linnets“ ir tų metų „Eurovizijoje“ triumfavo pirmajame pusfinalyje, finale užėmė 2 vietą. Tai buvo aukščiausias šalies pasiekimas nuo 1975 metų. Vis dėlto atlikėjas po konkurso nusprendė palikti grupę ir koncentruotis į solinę karjerą.
Nuo 2016 metų atlikėjas taip yra vienas iš projekto „Nyderlandų balsas“ mokytojų. 2018 m. Waylon su daina „Outlaw in 'Em“ antrą kartą atstovavo Nyderlandams „Eurovizijoje“ Lisabonoje.
Artūras Mankevičius

Biografija

1984 m. baigė Vilniaus universitete žurnalistikos specialybę.
1984 m. dirbo Lietuvos TV laidos „Sveikata“ redaktorius. 1984–1986 m. tarnavo armijoje. Nuo 1986 m. Lietuvos telegramų agentūros ELTA Pramonės ekonomikos informacijos skyriaus korespondentas, 1989–1990 m. – Informacijos užsienio spaudai skyriaus vedėjas, 1990–1991 m. – Informacijos užsieniui redakcijos apžvalgininkas, 1991–1993 m. – Informacijos užsieniui skyriaus redaktorius, 1993–1995 m. – Politinės informacijos redakcijos vyriausias redaktorius. 1989–1994 m. kartu ir Vokietijos naujienų agentūrų ADN korespondentas Lietuvoje, 1992–1994 m. – Rusijos naujienų agentūros WPS atstovas Lietuvoje, 1988–1994 m. – Italijos naujienų agentūros ANSA korespondentas Lietuvoje, 1989–1993 m. – Japonijos laikraščio „Hokaido Shimbun“ korespondentas Lietuvoje, Lenkija naujienų agentūros EKOINFORM korespondentas Lietuvoje. 1995–1996 m. savaitraščio „Gimtasis kraštas“, 1996–1997 m. – žurnalo „Gimtasis kraštas“ vyriausias redaktorius. 1997 m. dienraščio „Respublika“  priedo „Julius“ redaktorius. 1997–2006 m. – dienraščio „Verslo žinios“ internetinių ir tiriamųjų produktų redaktorius. Nuo 2006 m. ryšių su visuomene UAB „Rinkom“ direktorius, kartu nuo 2010 m. žurnalų „Investuok“ (iki 2014 04) ir „Medžiotojas ir meškeriotojas“ vyriausiasis redaktorius.
Nuo 1992 m. viešųjų ryšių projektus įgyvendino informacinių technologijų bendrovėse, Lietuvos parodų rūmams „Litexpo“, Sveikatos apsaugos ministerijai, verslininkus vienijančiose organizacijose, nekilnojamojo turto plėtros, paslaugų, gamybos ir transporto bendrovėse, viešosiose įstaigose. Bendrovių savininkus ir vadovus viešųjų ryšių ir bendravimo su žiniasklaida mokė dešimtyje seminarų.
Nadav Guedj

Biografija

Nadav Guedj gimė 1998 metais Paryžiuje. Šiuo metu gyvena Netanijoje, vakarų Izraelyje. Savo pasirodymus Nadav pradėjo būdamas vos dešimties. 2014 metais pasirodė miuzikle „Mary Lou“.
2015 m. vasarį Nadav laimėjo muzikinį projektą Hakochav Haba (The Next Star) ir pelnė garbę atstovauti šaliai Vienoje vykusiame 2015 m. „Eurovizijos“ dainų konkurse. Kovo 12 dieną pristatyta konkursinė daina „Golden Boy“ (liet. Auksinis berniukas). Kūrinio autorius – Doron Madalie, ruošęs 2008, 2010 ir 2013 metų Izraelio pasirodymus „Eurovizijoje“. Tai pirmasis Izraelio kūrinys, konkurse skambėsiantis tik anglų kalba. „Auksinio berniuko“ istorijoje pasakojama apie vaikiną, kuris savo sudaužytą širdį nusprendžia gydyti šokiais ir linksmybėmis. Dainos aranžuotėje persipina populiariosios, R&B ir Vidurio Rytų muzikos motyvai.
Gėra

Istorija

Slavai VIII a. apsigyveno apylinkėse ir pavadino vietovę Gėra. Pirmąkart dokumentuose miestas paminėtas 995 m.
999 m. imperatorius Otonas III paskyrė provinciją Kvedlingburgo abatijai. Bažnyčia 1209 m. perdavė teritorijos valdymą Veidos vogtams. XIII a. pabaigoje Gėra gavo miesto teises. Iš pradžių miestas augo lėtai. 1450 m. Saksonijos Fratricidalo karas sugriovė miestą.
1806 m. Napoleonas turėjo Gėroje imperatoriškąją būstinę per Ketvirtąjį koalicijos karą. Iš čia jis spalio 12 d. išsiuntė arogantišką, grasinantį laišką Frydrichui Vilhelmui III, kuris sukėlė karą. Po kelių dienų Prūsija buvo sutriuškinta Jėnos mūšyje.
XIX a. vidury įvykus pramonės revoliucijai, Gėra augo dėl tekstilės pramonės plėtros. Apylinkėse pastatytos vilos liudija to meto turtingumą. Tuo metu mieste buvo geležinkelio mazgas.
1920 m. miestas atiteko Tiuringijos žemei.
Miestas buvo subombarduotas 1945 m.
Skilingas

Skilingas (skilling) – skandinaviška moneta, atitinkanti šilingą. Naudota kaip smulki Švedijos riksdalerio, Danijos rigsdalerio, Grenlandijos rigsdalerio, Norvegijos rigsdalerio ir Norvegijos speciedalerio dalis.

Danija

Nuo 1625 iki 1873 m. Danijos skilingas buvo lygus ¹⁄₉₆ rigsdalerio. Žodis dan. skilling iki šiol naudojamas šnekamojoje kalboje ir reiškia neapibrėžtą mažą pinigų sumą (pvz., dan. lille skilling reiškia labai mažą pinigų kiekį).

Švedija

XIX a. vienas Švedijos skilingas atitiko ¹⁄₂₄ riksdalerio. Švedijos skilingai naudoti 1776-1855 m.

Norvegija

Vienas Norvegijos skilingas nuo 1816 m. buvo lygus ¹⁄₁₂₀ speciedalerio, o iki tol – ¹⁄₁₂₀ rigsdaler specie ar ¹⁄₉₆ rigsdaler courant. 
Skilingai Norvegijoje imti naudoti XVI a. pradžioje, iš apyvartos išimti 1875 m.
Reinhard Zimmermann

Reinhard Zimmermann (liet. Reinhardas Cimermanas; g. 1952 m. spalio 10 d. Hamburge, Vokietija) – vokiečių teisininkas, teisėtyrininkas civilistas komparatyvistas, Bucerijaus teisės mokyklos profesorius.

Biografija

Reinhard Zimmermann Hamburgo universitete baigė teisės studijas ir apgynė disertaciją, teisės mokslų daktaras. Išlaikęs „didįjį“ valstybinį teisės egzaminą, nuo 1979 m. prof. Peter Meincke mokslinis asistentas Kelno universiteto Teisės fakultete, nuo 1981 m. Keiptauno universiteto Romėnų teisės ir lyginamosios teisės katedros vedėjas, nuo 1988 m. Regensburgo universiteto ordinarinis profesorius, nuo 2002 m. Makso Planko užsienio ir tarptautinės privatinės teisės instituto Hamburge direktorius, nuo 2006 m. Makso Planko bendrijos Humanitarinių, socialinių mokslų sekcijos pirmininkas, nuo 2008 m. Bucerijaus teisės mokyklos profesorius.
Dėstydamas Regensburge, buvo užsienio universitetų kviestinis profesorius, dėstė JAV, D. Britanijoje (Edinburgh, Čikaga, Kalifornija, Jeilis, Kembridžas, Oksfordas). Nuo 2004 m. Vokietijos mokslo ir studijų paramos fondo Studienstiftung des deutschen Volkes kuratorijos narys ir pirmininko pavaduotojas. Įvairių Vokietijos, Austrijos, kitų užsienio mokslų akademijų narys.
Mokslinių interesų sritys – prievolių teisė (teisės istorija ir lyginamoji teisėtyra), angliškoji common law ir kontinentinės teisės civilinė teisė (civil law), mišriosios teisės sistemos (ypač Škotija ir Pietų Afrika) bei Europos privatinės teisės unifikacija.
Juozas Sriuoginis

Juozas Sriuoginis (1867 m. gegužės 7 d. Suodžiuose, Sintautų parapija – 1943 m.) – Romos katalikų kunigas, knygnešių rėmėjas.

Biografija

Mokėsi Marijampolės gimnazijoje ir Seinų kunigų seminarijoje. Dirbo pastoracinį darbą įvairiose parapijose, talkino knygnešiams Martynui Sederevičiui ir Juozui Bagdonui platinti draudžiamą lietuvišką spaudą. Kunigavo ir Liudvinave, kur 1907 m. įkūrė „Žiburio“ draugijos skyrių, buvo jo pirmininkas. Nuo 1909 m. Igliaukos Šv. Kazimiero bažnyčios klebonas. 1915–1918 m. kalėjo Kursko kalėjime. Katalikiškos spaudos bendradarbis.
Korbanas

Korbanas (hebr. קרבן dgs. korbanot 'קרבנות) – Jeruzalės šventykloje iki 70 m. ant šventyklos altoriaus vykęs švarių gyvulių, paukščių aukojimas už žydų nuodėmes. Galutinai sustabdytas sugriovus Antrąją šventyklą. Korbano aukai dažniausiai buvo parenkami avinai ir jaučiai. Aukojimą atlikdavo Levio genties kunigai, vadinami konahim.
Kristupas Skuminas Tiškevičius

Biografija

Kilęs iš Lietuvos didikų Tiškevičių giminės, Skumino šakos. Tėvas Juozapas Skuminas Tiškevičius, motina Teresė Ščit. Broliai Kazimieras Skuminas Tiškevičius, Jonas Skuminas Tiškevičius
1748 m. vedė Jadvygą Zaluską, vaikų neturėjo.

Valstybės tarnyba

1752 m. Rietavo seniūnas.
Mėnulio fazė

Mėnulio fazė – periodiškai kintantis Mėnulio apšviestumas, jam skriejant apie Žemę.

Matomumas

Saulės apšviestos Mėnulio dalies kontūrai yra matomi iš Žemės. Jie susidaro dėl Mėnulio skriejimo aplink Žemę ir jo padėties Saulės atžvilgiu kitimo.

Dydis

Mėnulio fazių dydį nusako plačiausios matomos Mėnulio pjautuvo dalies ir Mėnulio skritulio skersmens santykis; jis kinta nuo 0 iki 1.
Intibukos departamentas

Geografija

Paviršius daugiausia kalnuotas. Svarbiausias slėnis – Otoro slėnis (Valle de Otoro). Jo ilgis 30 km, plotis 8 km. Dauguma departamento upių priklauso Ulua baseinui.
Gasparas Barauskas

Gasparas Barauskas (lenk. Gaspar Borowski, 1785 m. Gardino apskr. – m. po 1854 m. Balstogė) – lietuvių tapytojas.

Biografija

1801-1807 m. mokėsi Vilniaus universitete pas P. Smuglevičių. 1808 m. tobulinosi Paryžiaus dailės akademijoje. 1810 m. gavo meno kandidato laipsnį.
1810-1812 m. mokytojavo Kaune, Minske, nuo 1813 m. – Balstogėje.

Kūryba

Nutapė portretų (P. Smuglevičius, J. I. Kraševskis, J. Koženiovskis), peizažų, religinės, buitinės („Karčiama Vilniuje“, „Čigonų grupė“) ir mitų tematikos paveikslų, sienų tapybos kompozicijų („Apolonas, apsuptas mūzų“, iki 1812 m., „Kristus ant kryžiaus“). Kūryba klasicistinė, ankstyvąją kūrybą veikė barokas, būdinga monumentalios formos, ramios figūrų pozos, prislopintos spalvos; ryški P. Smuglevičiaus įtaka.
Mažuikiai

Istorija

1950–1963 m. buvo Mažuikių apylinkės centras.
Urgutas

Pramonė

Mieste yra šilko verpalų ir audinių gamybos įmonė „Urguto audimo fabrikas“ (rus. ООО Ургутская ткацкая фабрика), taip pat − keli kilimų audimo fabrikai, tabako fermentavimo fabrikas ir šiferio gamykla.

Istorija

Urgutas yra vienas senųjų Uzbekijos gyvenamųjų punktų. Garsėja savo senais platanais, kai kurių amžius viršija 1000 metų.
Pagal kai kuriuos duomenis apie pusę milijono žmonių, gyvenančių Uzbekijoje, Tadžikijoje ir Afganistane priskiria save urgutlik (uzb. Ургутли́к; tadž. Ургути́) etninei grupei. Tai etninių uzbekų pogrupis, kurio kilmė siejama su Urguto apylinkėmis. Vienas šio subetnoso požymių − dažnas tadžikiškų žodžių vartojimas buitinėje kalboje.
Bucharos emyrato laikais Urgutas buvo nuo Bucharos pusiau nepriklausomos Urguto bekijos (beko valdomos teritorijos) centras. Miestas turėjo gerai įtvirtintą citadelę, buvo dauboje, pro kurią ėjo kelias į slėnį, kuriame yra Šahrisabzo miestas.
1868 m. Rusijos kariuomenei kovojant su Bucharos emyratu Urgutas savo geografine padėtimi kėlė tam tikrą grėsmę į Zeravšano slėnį ir link Bucharos žygiuojančiai Rusijos kariuomenei. Todėl gegužės 12 d. pulkininko Abramovo vadovaujami daliniai užėmė Urgutą.
Nikolajus Zubovas (1832)

Valdos

Iš tėvo Nikolajaus Zubovo paveldėjo dvarus Gubernijoje, Ginkūnuose, Šiauliuose, Mirskiškėje. Daugelį dvarų perstatė ir išplėtė, juose įkūrė naujas, arba atgaivino dar Antano Tyzenhauzo įsteigtas įmones. Nusipirkęs Lepšių kaimo dalį, jame įsteigė dvarą, pavadinęs jį savo žmonos Aleksandros vardu Aleksandrija. Pastatė Didždvario rūmus Šiauliuose.

Veikla

Spaudos draudimo metais rėmė spaudos lietuvišku šriftu gabenimą iš Rytprūsių, jo dvarai tapo spaudos paskirstymo punktais.
Vienas iš pirmojo Lietuvos akcinio banko Kaune steigėjų. 1896 m. vienas iš Šiaulių mergaičių gimnazijos steigėjų, mokyklai dovanojo žemės sklypą ir plytų už 10 000 rublių.
Valorbo urvai

Valorbo urvai (pranc. Grottes de Vallorbe) yra urvų sistema šalia Šveicarijos vakaruose esančio Valorbo miestelio. Jie buvo atrasti 1962 m. narų ties Orbės upės ištakomis kalnuose. Įrengus saugius praėjimus, apšvietimo sistemas, tiltus per požeminę upę bei laiptus, 1974 m. urvai buvo atidaryti lankytojams.
Urvuose išsilaikę senoviniai stalaktitai, stalagmitai, įskaitant ir vieną didžiausių Europoje 8 metrų aukščio stalagmitą, kuris vis dar tebėra „aktyvus“. Taip pat čia galima rasti visą nedidelių požeminių vandens baseinų sistemą.
Pro Valorbo urvus prateka ir požeminė Orbės upės dalis.
Bryan Oviedo

Klubinė karjera

Futbolininko karjerą Ovjedo pradėjo gimtojoje Kosta Rikoje, kur atstovavo „CD Saprissa“ komandai. 2010 m. jis persikėlė į Europą ir pasirašė 3 metų sutartį su Danijos „FC Copenhagen“ klubu, tačiau netrukus, kad įgyti daugiau žaidimo praktikos, buvo išnuomotas „FC Nordsjælland“ komandai, su kuria 2010–11 m. sezone laimėjo Danijos futbolo taurę.
2012 m. vasarą Ovjedo už neskelbiamą pinigų sumą persikėlė į Anglijos „Everton FC“ klubą. Premier League jis debiutavo rungtynėse su „Swansea City AFC“ ir pirmajame sezone sužaidė 15 rungtynių, iš kurių 1 pradėjo starto sudėtyje. 2013 m. lapkričio 30 d. jis pelnė pirmąjį įvartį rungtynėse su „Stoke City FC“, o po 4 dienų jo pelnytas vienintelis rungtynių įvartis 86 minutę atnešė pergalę „Evertonui“ po 21 metų pertraukos „Old Trafford“ stadione prieš „Manchester United FC“.
2014 m. sausio 25 d. Ovjedo FA Cup turnyro rungtynėse su „Stevenage FC“ lūžo koja.

Tarptautinė karjera

2009 m. Kosta Rikos komanda, kurioje rungtyniavo Ovjedo, Pasaulio jaunimo čempionate (U–20) užėmė 4 vietą. Nacionalinėje rinktinėje futbolininkas debiutavo 2010 m. sausį rungtynėse prieš Argentiną.
Mano auklė yra vampyrė (serialas)

Siužetas

Pasakojama apie moksleivius ir mokyklos gyvenimą. Tiesa, moksleiviai čia kitokie. Yra tokių, kurie turi vampyro savybių, o kiti pasižymi kitomis galiomis ir sugebėjimais. 
Šio serialo herojams teks susikauti ir su zombiais, ir su piktaisiais vampyrais. Šie mokinukai įsivels į eilę nemalonių istorijų iš kurių bandys išsisukti patys, o kartais prireiks ir močiutės pagalbos.
Vytauto Didžiojo ordino Didysis kryžius

Vytauto Didžiojo ordino Didysis kryžius – trečias pagal reikšmę aukščiausias Lietuvos valstybės apdovanojimas, Lietuvos Respublikos Prezidento dekretu skiriamas Lietuvos ir užsienio valstybių piliečiams pagerbti ir pažymėti už ypatingus nuopelnus Lietuvos valstybei.

Istorija

Vytauto Didžiojo ordinas įsteigtas 1930 m., minint Vytauto Didžiojo mirties 500-ąsias metines. Prieškarinio ordino ženklo autorius – dailininkas Jonas Burba. Analogiški ir šiandieniniai ordino ženklai. Vytauto Didžiojo ordino ženklus gamina Lietuvos monetų kalykla. Kaspinus audžia Danijos firma „Morch and Sons“ Kopenhagoje.
Harel Skaat

Harel Skaat (Harelis Skatas, g. 1981 m. rugpjūčio 8 d., Kfar Saboje, Izraelyje) – Izraelio dainininkas.
Dumortieritas

Dumortieritas – aliuminio borosilikatas, mineralas, kurio cheminė formulė – Al₇BO₃(SiO₄).
Dumortieritas kristalizuojasi ortorombinėje sistemoje. Atrastas 1881 metais Alpėse ir pavadintas prancūzų paleontologo Eugène Dumortier garbei. Tipinė radimvietė – aukštatemperatūrinė aliuminio praturtinta regioninio metamorfizmo uolienų zona ir boro praturtintuose pegmatituose.

Naudojimas

Naudojamas porceliano gamybai, kaip kolekcinis mineralas, rečiau naudotas juvelyrikoje.
Abejutai

Istorija

Kaimas pirmą kartą paminėtas 1690 m, buvo Zasinyčių dvaro valda ir iki XX a. pradžios priklausė Pandėlio parapijai. 1861–1915 m. priklausė Čypėnų valsčiaus Grincagalės seniūnijai. 1865 m. atskirtas nuo Zasinyčių dvaro savininko Ignoto Koscialkovskio Juodinių palivarko.
Pokariu priklausė „Nemuno gyvenimo“ kolūkiui, o vėliau – Alizavos.

Pavadinimo kilmė

Spėjama, kad pavadinimas kilo iš asmenvardžio Abejutas. Abejutas – žmogus, kuris visą laiką abejoja.