google/wiki40b huggingface dataset:
Karkluojė

Geografija

Prasideda į pietus nuo Vieštovėnų, miške, 3 km į šiaurės rytus nuo Kulių. Teka į šiaurės vakarus. Įteka į Alantą 7 km nuo jo žiočių, ties Gaudučiais.
Įteka keli bevardžiai upeliukai ir melioracijos kanalai.
Gyvenvietės: Mažiavos, Eitučiai (viensėdis), Mamiai, Gaudučiai.

Hidrologija

Ilgis 22 km, baseino plotas 41 km². Vaga nuo ištakos iki Eitučių reguliuota, plotis 5-8 m, gylis 0,2-0,5 m. Vidutinis nuolydis 2,90 m/km. Srovės greitis 0,1 m/s. Vidutinis debitas 0,53 m³/s.

Etimologija

Upėvardis kildinamas nuo augalo pavadinimo karklas (taip pat karkla, karklytė – „karklų priaugusi vieta“).
Techninių sistemų evoliucijos dėsniai

Pirmoji energijos perdavimo sistemoje taisyklė

Sistemos, kurios sąveikaujantys elementai sudaro energiją perduodančią grandinę su naudinga funkcija, efektyvumas padidėja, kai sandūrose tarp elementų panaudojamos medžiagos su artimais ar vienodais išvystymo lygiais.

Sistemos dalių ritmikos suderinamumo dėsnis

Techninės sistemos principinio gyvybingumo privaloma sąlyga yra visų sistemos dalių veikimo ritmikos (svyravimo dažnių, periodiškumo) suderinimas.

Sistemos dalių netolygaus vystymosi dėsnis

Sistemos dalių vystymasis vyksta netolygiai. Kuo sudėtingesnė sistema – tuo netolygesnis jos dalių vystymasis.

Perėjimo į viršistemę dėsnis

Išsėmusi savo vystymosi galimybes sistema įsiterpia į viršsistemį kaip sudėtinė dalis ir toliau jau vystosi viršistemis.

Perėjimo nuo makro lygio į mikro lygį dėsnis

Sistemos darbiniai organai pradžioje vystosi mikro lygyje, po to – makro lygyje.
Šis dėsningumas būdingas šiuolaikinėms techninėms sistemoms. TS veiksmingumas pasiekiamas naudojant medžiagų struktūros galimybes. Pradžioje naudojama kristalinė gardelė, po to - molekulių agregatai, pavienės molekulės, molekulių dalys, atomai, atomų dalys.

Dėl šio dėsningumo būdingumo šiuolaikinėms TS studijuojant išradybos metodikas daug dėmesio skiriama „perėjimo iš makro lygio į mikro lygį“ principui ir fiziniams efektams, kurie leidžia šį principą įgyvendinti.

Medlaukio laipsnio didėjimo dėsnis

Techninės sistemos vystosi MedLaukio laipsnio didėjimo kryptimi.
Jurijus II (Vladimiras)

Biografija

Vsevolodo Didžiojo Lizdo sūnus.

Valdymas

Dėl didžiojo kunigaikščio titulo kovojo su broliu Konstantinu, soste įsitvirtino šiam mirus. 1220 m. surengė žygį į Volgos Bulgariją. 1221 m. įkūrė Žemutinį Naugardą. Jurijaus laikais Vladimiro kunigakštystė ėmė silpti ir irti. 1237 m. mongolai–totoriai sudegino Vladimirą, nusiaubė kunigaikštystę; besitraukiančią Jurijaus kariuomenę sumušė prie Sitės upės.
Antanas Goštautas

Antanas Goštautas (g. 1939 m. gegužės 15 d. Joniškyje) – Lietuvos gydytojas psichologas, habilituotas biomedicinos mokslų daktaras.

Biografija

Baigė Joniškio vidurinę mokyklą. 1963 m. baigė Vilniaus universitetą, 1970 m. – Leningrado universitetą. 1989 m. medicinos mokslų daktaras.
1963–1966 m. dirbo Naujosios Vilnios psichoneurologinėje ligoninėje. 1973–2003 m. Kauno medicinos instituto (nuo 1998 m. Kauno medicinos universitetas) medicinos psichologijos ir sociologijos tyrimų laboratorijos vedėjas. Nuo 1993 m. profesorius. Nuo 1994 m. Vytauto Didžiojo universiteto dėstytojas, Psichologijos katedros vedėjas. 1973–2003 m. dalyvavo Pasaulinės sveikatos organizacijos rengiamose tarptautinėse programose, nuo 1973 m. jos laikinasis patarėjas. Lietuvos mokslininkų sąjungos, Lietuvos mokslo tarybos, Lietuvos sociologų draugijos, tarptautinės organizacijos „Europos gydytojai prieš tabaką“ (EMASH) narys, mokslinių žurnalų redkolegijos narys.
Mokslinio darbo sritis – sveikatos psichologija, išeminės širdies ligos psichologinė profilaktika, psichodiagnostika. Paskelbė daugiau kaip 100 mokslinių straipsnių.
Vokietijos baudžiamoji teisė

Vokietijos baudžiamoji teisė - Vokietijos teisės šaka; visuma teisės normų, reguliuojančių baudžiamuosius teisinius santykius Vokietijoje ir Vokietijos piliečių atžvilgiu. Pagrindinis Vokietijos baudžiamosios teisės šaltinis yra kodifikuotas baudžiamasis įstatymas - Vokietijos baudžiamasis kodeksas (vok. Strafgesetzbuch, StGB), taip pat Tarptautinės baudžiamosios teisės sąvadas.

Istorija

Žymiausias Vokietijos baudžiamosios teisės paminklas - Imperatoriaus Karolio V baudžiamasis teisynas, įtvirtinęs baudžiamąsias bei baudžiamojo proceso normas. Kiti istoriniai Vokietijos baudžiamosios teisės šaltiniai - Bambergo baudžiamasis teisynas, Maksimiliano baudžiamasis teisynas; taip pat Vokietijos imperijos baudžiamasis kodeksas, padėjęs pagrindus šiuolaikinei Vokietijos baudžiamajai teisei.
Milicijos vyriausiasis direktorius

Milicijos vyriausiasis direktorius (rus. Главный директор милиции) – specialusis aukščiausiojo TSRS milicijos personalo laipsnis 1936-1943 m. Atitiko pirmo rango valstybės saugumo komisarą (NKVD sistema), pirmo rango komandarmą Raudonojoje Armijoje ir pirmo rango laivyno flagmaną kariniame laivyne. Šis laipsnis atitiko dabartinį karinį laipsnį armijos generolas.
Milicijos laipsnių sistemoje žemesnis laipsnis buvo milicijos direktorius, o aukštesnio laipsnio nebuvo.

Laipsnio istorija

Milicijos vyriausiojo direktoriaus laipsnis TSRS NKVD darbininkų ir valstiečių milicijos sistemoje buvo įvestas 1936 m. balandžio 26 d. TSRS CVK ir TSRS LKT nutarimu, kuris buvo paskelbtas 1936 m. gegužės 5 d. NKVD įsakymu Nr. 157.
Ši laipsnių sistema veikė iki 1943 m. vasario 9 d., kai TSRS AT Prezidiumo nutarimu „Apie NKVD ir milicijos organų vadovaujančio personalo laipsnius“ (О званиях начальствующего состава органов НКВД и милиции) buvo įvesta nauja specialiųjų laipsnių sistema, atitikusi kariuomenės laipsnius.
Laipsnis niekam nebuvo suteiktas.
Vytautas Balčytis

Biografija

1958 m. grįžo į Lietuvą. 1979 m. baigė Vilniaus inžinerinį statybos institutą, Statybos fakultetą.
Kulemonas

Coolamon, kulemonas (angl. coolamon; coolaman ar cooliman) – Australijos aborigenų nešiojamas lėkštas indas išgaubtais šonais, kanojos formos, 30-70 cm ilgio.
Kulemonais aborigenais tradiciškai nešiojo vandenį, vaisius, riešutus ir kūdikius. Šiais laikais aborigenės, rinkdamos bušo maistą, paprastai naudoja kibirus ar skardines nuo miltų. Kai kurie kulemonai turėjo vieną aštrų kraštą žemei kasti.
Kulemonus nešdavo ant galvos arba po pažasčia, jei kulemonas atstodavo lopšį. Kulemoną nešant ant galvos ant viršugalvio pasidėdavo žiedu sulenktą ritinį (akartne Arrernte kalba) iš susuktų kokio sterblinio žvėrelio vilnos ar žmogaus plaukų, žolės ar plunksnų. Šis žiedas apsaugodavo galvą nuo pakrauto kulemono spaudimo ir kulemonas nenuslysdavo nuo galvos. Panašius įtaisus naudoja ir Indijos ar Afrikos moterys, nešiojančios ant galvos krovinius.
Pintupi genties (Vakarų Dykuma) moterys prie kulemono pritvirtindavo pintą virvę (ngalyibi) iš augalinių plaušų ar plaukų ir kulemoną nešiodavo pasikabinusios ant peties. Mažesnius kulemonus nešiodavo kaip skrybėles, virvę užkabinusios kaip pasmakrės dirželį.
Kulemonus naudojo duonai skirtiems grūdams vėtyti, kaip maisto šildymo ir maisto gaminimo indą. Kartais naudodavo kaip skėtį.
Prendzeliava

Istorija

Prie Kauno prijungta XX a. pabaigoje.
Vienos šnicelis

Vienos šnicelis (vok. Wiener Schnitzel) – vienas žinomiausių Vienos virtuvės patiekalų.
Tai – didelis (dažnai už lėkštę didesnis) plonas muštas veršienos šnicelis, paniruotas miltuose, kiaušinio plakinyje ir džiūvėsiuose bei iškeptas dideliame kiekyje taukų arba lydyto sviesto. Patiekiamas su žaliomis, agurkų, bulvių salotomis arba virtomis bulvėmis, apibarstytomis smulkintomis petražolėmis. Kartu pridedamas gabalėlis citrinos ir saliero.
Šis patiekalas į Vieną atkeliavo XV a. pabaigoje iš šiaurės Italijos, kur gaminamas panašus Milano muštinis (Milanesa). Kulinarijos knygose pirmą kartą aprašytas 1884 m.
Iš kiaulienos ar kalakutienos tokiu pačiu būdu pagaminti šniceliai taip pat gali būti vadinami vieniškais, tačiau šiuo atveju pavadinime turi būti nurodoma mėsos rūšis, iš kurios pagamintas patiekalas.
Burdž Hamudas

Ekonomika

Burdž Hamudas yra amatų ir rankų darbo daiktų, tokių kaip juvelyrika, odos gaminių ir rūbų centras. Ši vieta laikoma viena svarbiausių Libano apsipirkinėjimo vietų.
Sabara

Istorija

Brazilų bandeirantai Sabaroje pasirodė XVII a. 1707 m. įsteigta Sabaros parapija, 1711 m. ji tapo miesteliu. Miesto teisės suteiktos 1838 m. XVIII a. Sabara klestėjo kaip aukso gavybos centras.
Simonas Narbutas

Biografija

1966 m. baigė Kauno politechnikos institutą. 1975 m. Kauno politechnikos institute apgynė disertaciją „Šilumos mainų vamzdžių pluoštuose tyrimas skersiniame aukštos temperatūros dujų sraute“, technikos mokslų kandidatas. 1992 m. Lietuvos energetikos institute apgynė disertaciją „Šilumos mainai ir energijos kaitos efektyvumas Stirlingo šiluminio siurblio elementuose“, habilituotas technologijos mokslų daktaras.
1966–1970 m. Kapsuko cukraus fabriko inžinierius, 1970–1977 m. ir 1980–1991 m. Fizikinių ir techninių energetikos problemų instituto sektoriaus vadovas, 1977–1980 m. ir 1991–1995 m. Pavenčių cukraus fabriko direktorius. 1992–2005 m. Kauno technologijos universiteto dėstytojas, nuo 1992 m. profesorius.

Mokslinė veikla

Mokslinių tyrimų sritys – teoriniai šiluminės technikos pagrindai, maisto technologija, šiluminė fizika: šilumos mainai vamzdžių pluoštuose skersiniame aukštos temperatūros sraute, šilumos mainų energijos pernašos efektyvumas Stirlingo šilumos siurblio elementuose. Paskelbė daugiau kaip 60 mokslinių straipsnių. 30 išradimų autorius.
Draugas Artemio

Draugas Artemio (isp. Camarada Artemio) – vieno iš Peru maoistinės organizacijos Švytintis kelias lyderių slapyvardis. Tikrasis vardas nežinomas. Peru vidaus reikalų ministerijos duomenimis jis buvo melagingai pasivadinęs José Flórez León. Pasak CŽV, Comrade Artemio yra Gabriel Macario.
Apie Artemio žinoma labai mažai. Jis įsikūręs Ualjagos slėnyje ir, manoma, bendradarbiauja su vietiniais narkotikų prekeiviais. Comrade Artemio yra pasirodęs video reportaže, kur visiškai užsidengęs galvą kauke reikalauja Švytinčio kelio lyderių paleidimo. 2006 m. rugsėjo 26 d. parodytas reportažas iš Ualjagos slėnio, kuriame vėl užsimaskavęs Artemio žurnalistams išsakė reikalavimus amnestuoti organizacijos lyderius. Netrukus po reportažo policija surengė reidą reportažo vietoje ir suėmė grupę Švytinčio kelio narių, tačiau jų tarpe Artemio nebuvo.
2012 m. vasario 12 d. buvo suimtas Peru armijos.
Pikeliškių pagrindinė mokykla

Istorija

1920 m. turtingiausio ūkininko Adamo Sokolvskio namuose pradėjo veikti privati lenkiška mokykla. Kiek vėliau, 1923 m. vaikai jau lankė keturmetę pradinę mokyklą, kuri įsikūrė buvusioje karčiamoje. Nuo 1932 m., po Pikeliškių dvaro žemės padalijimo, pradėtos dabartinės mokyklos statybos, o nuo 1936 m. rugsėjo 1 d. veikia Pikeliškių mokykla lenkų dėstomąja kalba. Tuomet buvo tai šešiametė II-os pakopos mokykla, kurią baigus buvo galima tęsti mokymąsi progimnazijoje. Per karą mokykla tapo laikinąja karinio dalinio buveine. Tačiau ugdymas ir mokymasis niekad nebuvo nutrauktas, vyko pamokos, o mokslo metų pabaigoje mokiniams išduodami išsilavinimo pažymėjimai.
1964 m. mokykla atnaujinta, pastatytas naujas priestatas, nes senosios klasės nebesutalpino daugiau kaip 100 mokinių. Prie mokyklos sužydėjo obelų sodas, įrengtas sporto aikštynas, naujos dirbtuvės, gražinama mokyklos aplinka. Nuo 1992 m., prasidėjusi švietimo reforma, mažėjantis gimstamumas visoje šalyje, lėšų stoka tapo pagrindinėmis kritinio mokinių skaičiaus mažėjimo priežastimis.
Latte art

Latte art (it. latte art, 'pienas' + 'menas') – piešimo ant suplakto pieno putos latte kavos puodelyje menas, kurį paprastai būna įvaldę espreso kavos ruošimo meistrai baristos. Ypatingu būdu įpilant pieną į kavą, jos paviršiuje sukuriami įvairūs raštai, ornamentai. Taip pat norimą vaizdą galima išgauti paprasčiausiai piešiant viršutiniame putos sluoksnyje kokiu nors aštriu daiktu. Kuriant latte art'ą naudojami šie priedai: cinamonas, kakava, trintas šokoladas, sirupai ir kiti.

Piešinio kūrimas

Pienas ruošiamas jį suplakant iki reikiamos 65–67 °C temperatūros, prie kurios išsiskiria tam tikras kiekis vienalytės, tam tikros konsistencijos putos. Įpilant smulkiaputį pieną į kavą, puta maišosi su kava, sudarydama tam tikrus raštus. Stengiamasi išvengti didesnių burbulų susidarymo piene. Procesą atidžiai kontroliuoja barista. Be to, yra svarbi ir pačios kavos kokybė. Ją būtina paruošti per 20–30 sekundžių, norint išgauti raudonai rusvą spalvą.
Latte art'ui būdingi įvairūs piešimo stiliai ir figūros. Pvz., norėdamas nupiešti gėlės žiedą ar lapą, kavos ruošėjas pila pieną judindamas į šalis ąsotėlį, taip išgaudamas lapelių formas. Kavos puodelis būna kiek pakreiptas, todėl į jį pilant pieną susidaro nevienodai iškilusi puta, dėl ko ir lapelių dydis gaunamas skirtingas. Pabaigoje plona pieno linija nubrėžiamas vertikalus gėlės kotas.
Vyksta latte art pasaulio čempionatai, kuriuose sėkmingai dalyvauja ir lietuviai. Įvairūs konkursai organizuojami ir Lietuvoje. Kavos virtuozai puodelyje ant kavos sugeba nupiešti Tadžmahalą, keletą puodelių papuošti visiškai vienodais piešiniais, tai darydami sau už nugaros. Pasaulio rekordu laikomos 7 „pražydusios“ rožės 150 ml talpos kapučino puodelyje.
Rivnės atominė elektrinė

Istorija

Branduolinės jėgainės projektavimas prasidėjo 1971 m., buvo numatyta statyti Vakarų Ukrainos AE vėliau pervadinta į Rivnės AE.
Statybų darbai prasidėjo 1973 m. Pirmieji du blokai su reaktoriais VVER-440 pradėti eksplotuoti 1980–1981 m. Trečiasis blokas su naujo tipo reaktoriumi VVER-1000 įjungtas 1986 m.
1989 m. elektrinėje dirbo TATENA komisija, kuri gerai įvertino objekto saugumą.
1984 m. prasidėjo ketvirtojo bloko statybos, tačiau Ukrainai tapus nepriklausoma, 1991 m. Aukščiausioji Rada priėmė branduolinių objektų statybų moratoriumą. 1993 m. statybos atnaujintos tačiau dėl finansavimo stokos vyko ypač lėtai. 2004 m. spalio 10 d. ketvirtasis blokas iškilmingai padėtas eksplotuoti.
Jėgainėje numatyta vieta dar dviem energoblokams su reaktoriais VVER-1000, tačiau jų statybos atidėtos.
Atominė elektrinė kasmet pagamina 11–12 mlrd. kWh ir tai sudaro 16% elektros, pagaminamos Ukrainos atominėse elektrinėse.
Nellie Kim

Nellie Kim (g. 1957 m. liepos 29 d. Šurabe, Tadžikija) – gimnastė, penkiskart olimpinė gimnastikos čempionė. Tarptautinėse varžybose atstovavo TSRS rinktinei.

Biografija

Kim tėvas – Sachalino korėjietis Vladimir Kim. Motina Alfija Sachina – totorė. 1976 m. olimpinėse žaidynėse (Monrealis) Nellie Kim pelnė tris aukso ir vieną sidabro medalį. 1980 m. olimpinėse žaidynėse (Maskva) pelnė du aukso medalius. Dalyvaudama 1974, 1978 ir 1979 pasaulio čempionatuose pelnė penkis aukso medalius.
Pastaruoju metu gyvena JAV, o prieš tai nuo 1976 metų gyveno Baltarusijoje. Kim vadovavo 2013 metais Vilniuje surengtam tarptautiniam teisėjų seminarui. Nellie Kim mokykloje JAV treniravosi Lietuvos olimpietė Laura Švilpaitė.
Antanas Klimas

Biografija

1941–1943 m. studijavo lituanistiką, filosofiją Vytauto Didžiojo universitete. 1942 m. baigė Kauno mokytojų seminariją. 1944 m. pasitraukė iš Lietuvos. 1946–1947 m. Pabaltijo universitete prie Hamburgo studijavo kalbotyrą ir germanistiką. 1948 m. persikėlė į JAV. 1948–1950 m. studijas tęsė Pensilvanijos universitete, Filadelfijoje, kur jo mokytojai buvo Antanas Salys ir Alfredas Erichas Senas. 1956 m. daktaras. 1970 m. Lietuvos katalikų mokslų akademijos akademikas. 1989 m. suteiktas nusipelniusio profesoriaus vardas. 
1950–1957 m. Pensilvanijos universiteto dėstytojas. 1957–1989 m. Ročesterio universitete (Niujorkas) dėstė germanistiką, indoeuropiečių, baltų, slavų kalbotyrą, nuo 1970 m. profesorius. Mirė 2016 m. rugsėjo 18 d. Braitone, Niujorko valstijoje, JAV.

Mokslinė veikla

Daugiausia tyrė lietuvių kalbos istoriją, onomastiką, baltų, slavų ir germanų kalbų santykius. Parašė lietuvių kalbos vadovėlių, žodynų. Redagavo „Lietuvių kalbos žodyną“ (su S. Barzduku, 1974 m.). 1967–2005 m.buvo vienas iš žurnalo „Lituanus“ redaktorių. Paskelbė lietuvių ir indoeuropiečių kalbotyros mokslinių straipsnių.
Ščiurys (Balninkai)

Istorija

Kaimas Ščury pažymėtas 1812 m. Balninkų parapijos topografiniame žemėlapyje. 1917 m. minimas juodraštinėje Balninkų priešvedybinės apklausos knygoje.
Zigmantas Motiekaitis

Biografija

Baigė Tauragės vidurinę mokyklą. 1954–1955 m. Žygaičių septynmetės mokyklos mokytojas. 1959 m. baigė Lietuvos kūno kultūros institutą. 1959–1960 m. Saugų vidurinės mokyklos mokytojas. 1960–1962 m. Šilutės rajono liaudies švietimo skyriaus mokyklų inspektorius. 1962–1972 m. Vilniaus aukštojo sportinio meistriškumo mokyklos direktorius ir fechtavimo treneris. 1964 m. sklandymo, 1969 m. lėktuvų sporto SSRS sporto meistras. 1970–1972 m. Lietuvos fechtavimo federacijos pirmininkas. 1971 m. sąjunginės kategorijos teisėjas.
1972–1974 m. Kūno kultūros ir sporto komiteto prie LSSR MT Sporto federacijų valdybos viršininkas, 1976–1986 m. šio komiteto pirmininkas.  1974–1976 m. LKP CK propagandos ir agitacijos skyriaus instruktorius. 1984 m. Maskvoje baigė Visuomeninių mokslų akademiją prie SSKP CK. 1986–1990 m. LSSR valstybinio Kūno kultūros ir sporto komiteto pirmininkas. 1985–1990 m. LSSR AT deputatas. 1986–1989 m. LKP Revizijos komisijos narys. 
1990–1992 m. Kūno kultūros ir sporto departamento patarėjas-konsultantas. 1992 m. Respublikinio sporto informacijos ir specialistų tobulinimosi centro direktoriaus pavaduotojas, 1993–1997 m. direktorius. Nuo 1997 m. Lietuvos sporto informacijos centro direktorius.
1988–2007 m. Lietuvos tautinio olimpinio komiteto generalinės asamblėjos narys, nuo 2007 m. garbės narys. Nuo 1994 m. Europos Tarybos sporto informacijos tinklo (SLONET) narys. 1996–2003 m. 2011–2014 m. žurnalo „Treneris“, 2003–2009 m. informacinio leidinio „Kūno kultūros ir sporto aktualijos“ vyr. redaktorius. Lietuvos sporto enciklopedijos redakcijos darbo grupės vadovas, 2012–2015 vyr. redaktorius.
Samanos pusiasalis

Samanos pusiasalis (isp. Península de Samaná) yra Dominikos Respublikoje, Samanos provincijoje. Pusiasalis su likusia valstybės dalimi jungiasi Samanos sąsmauka.
Žiemos sezono metu Samano įlankoje galima stebėti įspūdingą vaizdą − kuprotųjų banginių šokį. Būtent tuo metu į šiltus įlankos vandenis banginiai susirenka veistis.
Oranžinė nykštukė

Oranžinė nykštukė – pagrindinės sekos žvaigždė, priklausanti K spektrinei klasei ir V šviesio klasei. Pagal dydį šios žvaigždės užima tarpinę poziciją tarp raudonųjų bei geltonųjų nykštukių. Šio tipo žvaigždžių masė būna nuo 0,6 iki 0,9 Saulės masės, o paviršiaus temperatūra – nuo 3900 iki 5200 K.
Žinomesni oranžinių nykštukių pavyzdžiai – Kentauro Alfa B (K1 V), Indėno Epsilon ir Eridano Epsilon.

Sąlygos gyvybei

Oranžinės nykštukės ypač svarbios ieškant nežemiškos gyvybės, nes pagrindinės sekos žvaigždėmis jos išlieka labai ilgai – 15–30 mlrd. metų (Saulė – 10 mlrd.), todėl gyvybei išsivystyti yra daugiau laiko. Į Žemę panašių egzoplanetų paiešką šių žvaigždžių sistemose palengvina tai, kad oranžinių nykštukių yra maždaug tris-keturis kartus daugiau nei Saulės tipo žvaigždžių.
Nuo oranžinės nykštukės gyvybės zona yra nutolusi 0,5–1 av. Ją pasiekia pakankamas kiekis elektromagnetinės spinduliuotės, kad šioje zonoje skriejančioje planetoje galėtų egzistuoti skystas vanduo, tačiau gyvybei pražūtingi ultravioletiniai spinduliai sudaro tik nedidelę planetą pasiekiančios spinduliuotės dalį. Be to, gyvybės zona išlieka stabili didžiąją dalį oranžinės nykštukės egzistavimo pagrindinėje sekoje laiko.
Kitas gyvybės egzistavimui tokio tipo žvaigždžių sistemose palankus faktorius yra tas, jog planeta gali skrieti pakankamai toli nuo oranžinės nykštukės, kad nebūtų atsisukusi į ją visada ta pačia puse, bet vis dar patekti į jos gyvybės zoną. Kaip ir Žemėje, tokioje planetoje vyktų metų laikų kaita.
Sabanos-Kamagvėjaus salynas

Sabanos-Kamagvėjaus salynas (isp. Archipiélago de Sabana-Camagüey) – salynas Atlanto vandenyne, prie šiaurinių Kubos krantų. Priklauso Kamagvėjaus bei Sjego de Avilos provincijoms. Driekiasi 475 km, nuo Hikakoso pusiasalio iki Nuevitaso įlankos. Iš viso salyną sudaro 2517 salų ir salelių.
Didžiausios salos: Romano sala, Sabinalis, Guachaba ir Koko sala; jas supa daugybė mažų salų ir koralinių rifų. Vakarinė Sabanos-Kamagvėjaus salyno dalis vadinama Chardines del Rėjaus („Karaliaus sodų“) salomis. Auginamos cukranendrės, ryžiai, tabakas. Yra keletas kurortų.
Balandiškių piliakalnis

Piliakalnis

Piliakalnis yra Juodžio ežero šiauriniame krante esančios aukštumos aukštesniame krašte. Aikštelė apskrita, 8 m skersmens, iš visų pusių apjuosta 0,5–1 m aukščio, 4–9 m pločio pylimu, jis aukščiausias rytiniame krašte. Joje buvo akmenų grindiniai. Šlaitų aukštis – 4–16 m. Pylimas ariant išskleistas, aikštelėje iškasta duobė. Piliakalnis apaugęs pušimis ir krūmais.
Į rytus nuo piliakalnio yra 0,2 ha papėdės gyvenvietė, kurioje rasta brūkšniuotos keramikos, geležinis pentinis siauraašmenis kirvis, akmeninis kirvis su skyle kotui.

Aplinkiniai piliakalniai

Beižionių piliakalnis 5 km
Balceriškių piliakalnis 10 km
Žuvyčių piliakalnis 5 km
Medžionių piliakalnis 12 km
Trakų piliakalnis 25 km
Stakliškių I piliakalnis 14 km
Pamiškės piliakalnis 3,5 km
Strėvos piliakalnis 12 km
Pastaba: 
 Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną
Frydrichas Kuršaitis

Biografija

Baigė Elbingo gimnaziją, 1836–1844 m. studijavo Karaliaučiaus universitete, lankė M.L.G. Rėzos vadovaujamą lietuvių kalbos seminarą. 1844 m. įšventintas kunigu. 1841–1883 m. Karaliaučiaus universiteto lietuvių kalbos seminaro vadovas. Nuo 1865 m. Karaliaučiaus universiteto profesorius, 1875 m. filosofijos garbės daktaras ir laisvųjų menų magistras. 1882 m. Čekijos mokslų draugijos narys korespondentas.
1849–1880 m. redagavo Prūsijos valdžios subsidijuojamą savaitraštį „Keleiwis isz Karaliaucziaus broliams lietuwininkams žinias parnesząs“, 1875–1880 m. „Nusidavimai apie evangelijos prasiplatinimą tarp žydų ir pagonių“.

Bažnytinė veikla

Perredagavo ir sukirčiavo oficialiojo giesmyno 1841 m. leidimą, vertė bei perkūrinėjo giesmes, parengdamas jų rinkinius mokykloms (1853 m.), kariuomenei (1854 m.). 1841 m. naujai išvertė Martyno Liuterio „Mažąjį katekizmą“, 1853 m. išleido „Augsburgo išpažinimą“, taisė 1853 m. „Biblijos“, 1865 m. „Naujojo testamento“ leidimus, 1864 m. parašė istorinę Biblijos lietuvių kalba rengimo apžvalgą. Į lietuvių kalbą išvertė blaivybę propaguojančių knygelių, giesmių, pats jas kūrė, sudarė ir išleido giesmynų.

Mokslinė veikla

1843 m. pakartotinai išleido Liudviko Rėzos „Dainas“, 1843–1849 m. parengė ir išleido „Lietuvių kalbos tyrinėjimus“, skirtus Karaliaučiaus universiteto lietuvių kalbos seminaro studentams. Pirmoji dalis skirta būdingiausiems vokiečių ir lietuvių kalbų prielinksniams, antrojoje, „Lietuvių kalbos garsų ir kirčio mokslas“ (Laut-und Tonlehre der littauischen Sprache) pirmą kartą išsamiai aprašė lietuvių kalbos garsus ir priegaidės, nustatė keturias daiktavardžių kirčiuotes.
Svarbiausias veikalas – „Lietuvių kalbos gramatika“. Iki J. Jablonskio išsamiausiai aprašė lietuvių kalbos struktūrą, nurodė lietuvių kalbos ribas, vietą indoeuropiečių kalbų šeimoje, santykius su prūsų ir latvių kalbomis, pateikė nemažai Mažosios Lietuvos tarmių pavyzdžių. Jo priegaidžių ženklai – akūtas, cirkumfleksas, gravis vartojami ir dabar. Kaip priedas prie gramatikos pridėtas skyrelis apie lietuvių liaudies dainas, paskelbtos 25 dainos su melodijomis.
Važinėdamas po Lietuvą rinko lietuvių kalbos žodžius. Jam padėjo Simonas Daukantas, Motiejus Valančius, Antanas Baranauskas ir daugelis kitų lietuvių kalbos žinovų. Sukaupęs gausią medžiagą, 1870–1883 m. sudarė 2-jų dalių vokiečių–lietuvių ir lietuvių–vokiečių kalbų žodyną „Wörterbuch der littauischen Sprache“. Jam duomenis rinko iš Mažosios Lietuvos lietuvių gyvosios kalbos ir spausdintų šaltinių. Tekstas sukirčiuotas, antroje dalyje laužtiniuose skliaustuose surašyti žodžiai, dėl kurių autentiškumo jis nebuvo tikras.
Laikomas vienu lietuvių kalbos rašybos kūrėjų. Lietuvių kalbos leksikografijai ir ypač akcentologijai reikšmingais savo darbais padėjo mokslinius pagrindus lituanistiniams tyrinėjimams. Tačiau, amžininkų nuomone, nepajudino nei piršto, kad lietuvių kalba Mažojoje Lietuvoje išliktų gyva. Būdamas monarchistas, konservatyvių pažiūrų žmogus, nerėmė lietuvių tautinio atgimimo nei Mažojoje, nei Didžiojoje Lietuvoje, bet jo veikla pristabdė Mažosios Lietuvos lietuvių nutautimą. Jo darbus pratęsė sūnėnas Aleksandras Kuršaitis.