google/wiki40b huggingface dataset:
Daujėnų naminė duona

Daujėnų naminė duona – lietuviška juoda ruginė duona, Europos Sąjungoje saugomas produktas, gaminamas pagal senovinę receptūrą. Ši duona turi gilias kepimo tradicijas Daujėnų krašte, Pasvalio rajone.
2014 m. vasario mėn. Europos Komisija (EK) įtraukė Daujėnų naminę duoną į Saugomų geografinių nuorodų (SGN) registrą, kurį sudaro daugiau nei 1200 saugomų produktų Europoje. Ji tapo šeštuoju lietuvišku saugomu paveldu Europos Sąjungoje. SGN sąraše dar yra įtraukti žemaitiškas kastinys, „Stakliškių midus“, lietuviškas varškės sūris, Seinų–Lazdijų krašto medus ir skilandis.
Pateikiant paraišką EK, reikėjo surinkti visą būtiną medžiagą apie naminės duonos receptūrą, gamybos procesą, įrankius ir kt. Teko net skaičiuoti malūnus, kuriuose malami šiai duonai tinkami miltai, taip pat rinkti archyvinius duomenis apie Daujėnų geografinę vietovę, naminės duonos kepimo tradicijas Daujėnuose.

Istorija

Daujėnuose ruginė naminė duona duonkepėse krosnyse kepama jau kelis šimtmečius, nuo XVII a. Kiekvienas ūkininkas kepdavo duoną savo šeimos reikmėms, tam turėjo visą reikalingą įrangą: girnas grūdams malti, medinius ąžuolinius duonkubilius tešlai rauginti, molines duonkepes krosnis, medines ližes. Viską pasigamindavo patys ir saugodavo šeimoje bei perduodavo iš kartos į kartą. Per ilgą laiką susiformavo ir iki šiandien išliko gilios šios duonos kepimo savo ūkyje tradicijos, kurių nepalietė vėliau paplitusi pramoninė duonos gamyba.
XX a. pabaigoje, atsiradus sąlygoms prekinei gamybai iš ūkio, nuo 1995 m. pradėta prekiauti Daujėnų namine duona, o jos kepimas namuose tapo šeimos verslu, neperžengusiu savo ūkio ribų. Daujėnų naminė duona nuo 2002 m. pripažinta kulinarijos paveldo produktu, o 2009 m. LR Žemės ūkio ministerijoje sertifikuota kaip tautinio paveldo produktas.

Gamybos ypatybės

Daujėnų naminė duona yra juoda ruginė duona, kurios visa gamyba vyksta namų ūkyje, laikantis tradicinio būdo – ruginių miltų tešla rauginama lėtai mediniame kubile ir kepama tik žarijų arba padinėje krosnyje. Duonai gaminti naudojami ruginiai pasijoti miltai, vanduo, cukrus, druska, kmynai ir duonkubilyje esantis savaiminis raugas.
Daujėnų duonos išskirtinumą lemia sukaupta senųjų šeimininkių informacija, tradicinės receptūros ir tradiciniai gamybos metodai, naudojant autentišką įrangą. Duonos kokybę ir skonį ypač lemia duonkubilis ir jame pasiliekantis raugas. Tuo paremta duonkubilio neskolinimo kitai šeimininkei tradicija, kad pasiskolinusioji neišsineštų duonos rūgšties ir nesugadintų toje šeimoje susiklosčiusio raugo. Rauginimo trukmę ir maišymo laiką kiekvienas gamintojas nustato remdamasis savo žiniomis bei patirtimi. Visas gamybos procesas atliekamas laikantis tradicinio metodo, daugiausia rankomis: ruginių miltų plikinio įmaišymas, lėtasis rauginimas savaiminiu raugu, duonos minkymas ąžuoliniame kubiliuke. Ąžuolo mediena išsaugo į duonkubilio sieneles įsigėrusį raugą, kuris duonai suteikia specifinį skonį. Dėl to ąžuoliniai gamybos reikmenys naudojami perduodant iš kartos į kartą.
Dovydas Mikelis

Biografija

2002 m. Vilniaus Gedimino technikos universitete baigė vadybą ir verslo administravimą (magistras). Nepartinis.
Nuo 2011 m. Neringos savivaldybės tarybos narys.  2015–2018 m. Neringos savivaldybės mero pavaduotojas.
Žmona Aušra, vaikai Herkus-Stasys, Elzė.
Jonas Ilgūnas

Biografija

1909 m. baigė Sankt Peterburgo komercijos mokyklą, 1912 m. Komercijos institutą. Per Pirmąjį pasaulinį karą dėstė Petrogrado komercinėse mokyklose.
1919–1920 m. dirbo LR Švietimo ministerijoje vyriausiuoju buhalteriu. 1919 m. Kaune įsteigė buhalterijos kursus, aukštesniąją komercijos mokyklą; 1919–1941 m. šios mokyklos buhalterijos ir kooperacijos kursų vedėjas. Aktyviai dalyvavo laisvamanių veikloje, vienas iš Lietuvos laisvamanių etinės kultūros draugijos įkūrėjų. 1933–1935 m. žurnalo „Laisvoji mintis“ atsakingasis redaktorius. 1945–1952 m. Kauno finansų ir kredito technikumo dėstytojas.
Balčėnai

Istorija

1698 m. minimas Molėtų metrikų knygoje. 1749 m. – Balčiai.
Riedulys

Riedulys – bet koks suapvalintas akmuo, didesnis nei 200 mm skersmens. Kampuoti akmenys yra vadinami luitais. Vieni rieduliai yra nesunkūs, juos galima paridenti rankomis, o kiti dideli ir sunkūs. Rieduliai gali susidaryti upių vagose, t. y., srovė gali atskelti ir nuzulinti didelį akmenį. Taip pat gali būti sunešti ledyno. Paprastai kuo tvirtesnė motininė uoliena, tuo didesnis riedulys, nes yra atsparesnis mechaniniam poveikiui.
Vietomis rieduliai gali susikaupti mažoje teritorijoje. Tokios teritorijos vadinamos riedulynais. Pagal riedulių petrologinę sudėtį galima nustatyti, iš kurios vietos jie atkeliavo. Pavyzdžiui, jei randamas granitinis riedulys, kurio sudėtis atitinka Alandų salyno granitą, tai greičiausiai jis buvo ledyno perneštas iš ten. Pagal riedulių ilgųjų ašių orientacijos tyrimus galima spręsti lokalius ledyno judėjimo klausimus.
Guidžou

Geografija

Provincijoje dominuoja kalnai. Labiau kalnuota vakarinė dalis, rytuose ir pietuose daugiau lygumų. Vakarinė provincijos dalis priklauso Junnano-Guidžou plynaukštei.
Klimatas drėgnas, subtropinis. Metų laikų kaitos beveik nesijaučia. Vidutinė metinė temperatūra svyruoja tarp 10 ir 20 °C. Sausį būna 1–10 °C, liepą – 17–28 °C.
Guidžou ribojasi su Sičuanu, Čongčingu, Junnanu, Guangsi ir Hunanu.

Ekonomika

Guidžou – gana skurdi provincija, ypač palyginus su provincijomis pakrantėmis. 2004 m. BVP buvo 159,2 mln. juanių (apie 53 mln. litų). BVP vienam gyventojui – 3568 juanių (apie 1200 Lt) – yra mažiausias visoje Kinijoje.
Svarbiausią vietą užima miškininkystė ir medienos produkcija, taip pat elektros energijos gamyba, kalnakasyba (anglys, gipsas ir kt.)

Demografija, kultūra, turizmas

Guidžou provincija pasižymi etninių mažumų gausa. Mažumos sudaro 37 % visų gyventojų, tarp jų – jao, miao, i, čiangai, dongai, džuangai, buji, bai, tudziai, gelao ir šujai. 55,5 % visos teritorijos sudaro šių etninių grupių autonominiai regionai.
Turistų lankomi dongų miestai, dengti tiltai. Lankytojus į provinciją taip pat traukia etninių mažumų šventės. Pirmąjį mėnulio kalendoriaus mėnesį į rytus nuo Guijango esančiame Kaili mieste vyksta bulių kautynės, žirgų lenktynės, tradicinės muzikos bei teatro pasirodymai.
Guidžou gaminamas vienas garsiausių kiniškų alkoholinių gėrimų – Maotai.
Čengdė

Istorija

Miestas pradėjo kurtis XVIII a., statant karališkąją poilsiavietę. Seniau vadintas Dzeholu bei Rehe (kin. 熱河, pinyin: Rèhé).
Evangelikai reformatai

Evangelikai reformatai priklauso grupei krikščionių protestantų bažnyčių, istoriškai susijusių su Cvinglio ir J. Kalvino doktrinomis, tačiau organizuotų nepriklausomai viena nuo kitos. Yra trys šios protestantizmo krypties formos: reformatai, presbiterionai, kongregacionistai.

Istorija

Pirmos Reformatų bažnyčios atsirado Europoje 16-ame amžiuje, paskui vystėsi kartu su protestantizmu. Vėliau paplito Prancūzijoje, Vengrijoje, Abiejų Tautų Respublikoje, Olandijoje, Čekijoje, Vokietijoje, Anglijoje, Airijoje, JAV. 1875 m. įkurta Pasaulinė reformatų bažnyčių sąjunga, kuri 1970 m. vienijo 70 šalių, 112 reformatų ir presbiterionų bažnyčių. Būstinė Ženevoje. Lietuvoje atsirado XVI a. (vadinti reformatais). Žymūs veikėjai buvo M. Radvila Juodasis, M. Radvila Rudasis, Simonas Budnas, Martynas Čechovicas, Jonas Licinijus, Samuelis Minvydas, Jokūbas Morkūnas, Merkelis Petkevičius, Stanislovas Sudrovskis, M. Vendrigovskis, Simonas Zacijus. Daug metų vyko evangelikų reformatų ir katalikų kova.
Evangelikų reformatų tikėjimo pagrindai išdėstyti J. Kalvino knygoje „Krikščionių tikėjimo pamokymas“ (1536 m.), svarbiausiu laikomas „Heidelbergo katekizmas“ (1563 m.) bei Antrasis šveicariškasis išpažinimas (1566 m.)
Evangelikų reformatų bendruomenėms vadovauja konsistorijos, sudarytos iš presbiterių, kurie renkami iš pasauliečių, ir pamokslininkų (vadinamų ministrais).
Anga (Tomsko sritis)

Lietuviai

1951 m. spalio į Angą ištremtos kelios šeimos iš TSRS okupuotos Lietuvos. 1952 m. pavasarį dar apie 40 to paties ešelono šeimų atkelta iš Tunguskij Boro miško kirtimo punkto apie 20 km nuo Angos. Tremtiniai kirto mišką, gabeno rąstus prie Čiulymo upės, rišo ir plukdė sielius. Gyveno barakuose miške. 1956–1958 m. dauguma grįžo į Lietuvą.
Soglasije

Soglasije (rus. Согласие – Santara) – Lietuvos persitvarkymo sąjūdžio, vėliau nepriklausomas savaitraštis, leistas 1989–1992 m. Vilniuje rusų kalba.

Istorija

Iki 1990 m. Nr. 13 ėjo kaip savaitraščio „Atgimimas“ priedas. Steigėja ir leidėja UAB „Soglasije“. Tiražas 1989 m. – 30 600 egz., 1992 m. – 13 000 egz.  Turėjo priedą „Alternatyva“. Platintas Rusijoje, Baltarusijoje, Latvijoje, Kirgizijoje ir kitose buv. TSRS respublikose.
Spausdino rašinius politinio, ekonominio ir kultūrinio gyvenimo klausimais, „Atgimimo“ straipsnių vertimus.
Redagavo Liubov Čiornaja.
Algirdava

Aplinkinės gyvenvietės

NAUJAMIESTIS – 5 km
Madrido universitetas

Istorija

1293 m. Kastilijos ir Leono karalius Sančesas IV įkūrė Alkalos pagrindinę mokyklą Alkala de Henarese (lot. Complutum) mieste. 1499 m. popiežius Aleksandras VI kardinolo Cisneroso prašymu mokyklai suteikė Komplutensės universiteto vardą. Studijos prasidėjo 1508 m. 1836 m. universitetas perkeltas į Madridą ir pavadintas Centriniu universitetu. 1970 m. vykdant aukštojo mokslo reformą padalytas, atskirti Madrido universitetas ir Madrido politechnikos universitetas. 1977 m. senojo universiteto Alkala de Henarese patalpose įsteigtas Alkalos universitetas.

Universiteto žmonės

Universitete studijavo: Luisas Bunjuelis, Chuanas Karlosas I
Slavų mitologija

Slavų mitologija - senoji slavų mitologija ir religija vystėsi 3000 metų. Ji gimininga Lietuvių mitologijai, nes kaip ir pastarosios, jos pagrindas yra senųjų indoeuropiečių mitologija. Slavų mitologija apima visų slavų tautų mitologijas. Čia pateikiami pagrindiniai jų bruožai.

Šaltiniai

Slavai, kaip ir baltai ilgai neturėjo savo rašto, taigi pagrindiniai šaltiniai yra labai fragmentiški senųjų autorių paminėjimai, taip pat tautosakos duomenys.

Kosmologija

Galimas daiktas, jog slavai pasaulio struktūrą įsivaizdavo kaip medį, tokių užuominų gausu folklore.
Saulė buvo moteriška dievybė, o Mėnuo vyriška. Taip pat kaip ir baltų bei Germanų mitologijoje.

Panteonas

Slavų mitologijoje buvo daugybė dievų, kiekviena gentis ir giminė turėjo savus dievus. Čia pateikiamas pagrindinis slavų panteonas.

Kitos būtybės

Raganos atitikmuo slavų mitologijoje yra Baba Jaga. Piesta yra svarbus slavų pasakų veikėjos Babos Jagos atributas.
Butkeliai (Zarasai)

Žymūs žmonės

Kaime gimė ir augo kunigai Antanas ir Norbertas Budzilai, Antanas Čiegis, Jeronimas Stalemėkas, Lietuvos kariuomenės kapitonas Jonas Budzilas, majoras Balys Raugas (Čikagoje leisto žurnalo „Karys“ redaktorius), tarpukario Lietuvos karininkai: jūrininkas ltn. Jonas Guntulis,ir inžinierius ltn. Justinas Guntulis, rašytoja, 15 apysakų ir romanų autorė Regina Guntulytė - Rutkauskienė.
Dangiras Mačiulis

Dangiras Mačiulis (1969 m rugsėjo 14 d.) – istorikas, Lietuvos istorijos instituto XX amžiaus istorijos skyriaus mokslo darbuotojas, humanitarinių mokslų daktaras.

Biografija

Baigęs Šiaulių 8-ąją vidurinę mokyklą, 1988–1991 m. dirbo Šiaulių ,,Aušros“ istorijos ir etnografijos muziejuje jaunesniuoju moksliniu bendradarbiu, 1991–1998 m. Kultūros paveldo inspekcijos, vėliau Kultūros vertybių apsaugos departamento Šiaulių teritorinio padalinio vyriausiuoju valstybiniu inspektoriumi. 1998 m. Vilniaus universiteto Istorijos fakultete baigęs istorijos magistrantūros studijas, tapo Lietuvos istorijos instituto doktorantu. Nuo 2003 m. šio instituto mokslo darbuotojas.
2002 m. gruodžio 11 d. Lietuvos istorijos institute apgynė humanitarinių mokslų daktaro disertaciją „Lietuvos valstybės kultūros politika 1927–1940 m.“.
Tiria XX a. Lietuvos kultūros istoriją, valstybės kultūros politiką, Lietuvos visuomenę XX a. pirmojoje pusėje, kolektyvinę atmintį ir atminties kultūrą Lietuvoje.
Valdymo organas

Valdymo organas yra asmuo ar jų grupė, kuri turi valdžią (jei tai yra juridinio asmens, organizacijos valdymo organai – atitinkamame juridiniame asmenyje, organizacijoje), nustatytą teisės aktais ar kitų valdymo organų sprendimais.
Valdymo organai, susidedantys iš vieno asmens, vadinami vienasmeniais, o susidedantys iš kelių asmenų – kolegialiais.
Teisės aktai gali nustatyti valdymo organo veiklos laikotarpį – kadenciją.
Fudžinomija

Simboliai

Oficialus miesto medis – sakura ir Prunus incisa, paukštis – dirvinis vieversys.
Valdymo aktas

Valdymo aktas (administracinis aktas) – viešosios valdžios ir valdymo subjektų veiklos, turinčios privalomą galią, forma. Administracinis aktas – vykdant administravimo funkcijas, administravimo subjekto priimtas teisės aktas. Valdymo aktai įsigalioja tik tada, kai jie yra paskelbiami. Kitokiu atveju jie yra neprivalomi. Įsiteisėję valdymo aktai negali būti nuginčijami. Gali pasireikšti tokia forma kaip realiniai valdymo aktai, norminiai bei individualieji teisės aktai ir kt.
Miškavežis

Miškavežis (rus. лесовоз) – specializuotas sunkvežimis, puspriekabė ar priekaba, skirta pervežti rąstus ar ilginę pjautinę miško medžiagą.
Vieni pirmųjų sunkvežimių rąstams pervežti buvo panaudoti 1913 m. Kovingtone (Vašingtono valstija, JAV). Prasidėjęs Pirmasis pasaulinis karas ir kilęs šiaurės vakarų JAV pakrantėje augančios sitkinės eglės medienos poreikis lėktuvų gamybai „paskatino sunkvežimių naudojimą miško kirtime Vašingtono valstijoje“. JAV armija pasiuntė tūkstančius vyrų į Eglių medienos gamybos skyrių (Spruce Production Division), kur jie tiesė kelius vakarinėje Vašingtono valstijos dalyje, vedusius prie išsibarsčiusių tinkamiausių eglių sklypų. Pasibaigus karui atliko daug buvusių karinių sunkvežimių, dalis kurių pasirodė naudingi miškų kirtimo kompanijoms, ypač smulkesnėms, kurios begalėjo išlaikyti brangių iki tol naudotų garinių lokomotyvų.
3 ir 4-tą dešimtmečius primityvūs sunkvežimiai buvo tobulinami, įgijo galingesnius variklius, geresnes stabdžių sistemas. Anksčiau naudoti siauri ratai pilnavidurėmis gumos padangomis, kartais plieniniai ratai be protektoriaus buvo pakeisti plačiomis pneumatinėmis padangomis su protektoriais. Lentinius kelius ėmė keisti greideriuoti gruntiniai keliai. 4-to dešimtmečio viduryje Ramiojo vandenyno šiaurės vakarų pakrantėje automobiliai išveždavo tiek pat medienos kaip ir geležinkeliai.
Prasidėjus Antrajam pasauliniam karui sunkvežimių konstrukcija jau buvo tobulesnė. Pasibaigus karui į miškų ūkį vėl paplūdo atlikę kariniai sunkvežimiai.

Iškrovimas

Atvažiavus į miško medžiagos sandėlį, perdirbimo įmonę ar perkrovimo punktą geležinkelio stotyje ar uoste iškraunama išsyk visa rietuvė, sujuosta grandinėmis ar diržais. Tiesa, tam netinka paties miškavežio keltuvas, nes jis per silpnas, tad naudojami vietiniai kranai.
Paprastesnis iškrovimo variantas – atidaryti šoną ir leisti rąstams patiems išriedėti ant žemės.
Gibai

Istorija

Kaimą 1594 m. įkūrė Pželomsko miško saugotojas. Kaime buvo audžiami lininiai dirbiniai, kaip staltiesės, rankšluosčiai, kilimėliai ir t. t. Anskčiau kaimas buvo Pokrovsko valsčiaus centras. Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei.
Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. 
Per Antrąjį pasaulinį karą kaimo apylinkėse slapstėsi nemažai partizanų. 1945 m. liepos mėnesį Raudonoji armija ir Lenkijos liaudies armija netoli kaimo surengė Augustavo gaudynes per kurias buvo suimti apie 2000 pasipriešinimo dalyvių, iš kurių 600 visam laikui dingo be žinios.
1975-1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai. 1992 m. įkurta Gibų Šv. Onos parapija.
Leibchirurgas

Leibchirurgas (rus. лейб-хирург) – rūmų chirurgo, aptarnavusio Rusijos imperatoriaus šeimą, pareigybė ar jas einantis asmuo.
Pareigybė egzistavo 1722–1917 m. Pagal 1722 m. Rangų lentelę buvo priskirtas III klasei (armijos generolo leitenanto atitikmuo), nors iš tikrųjų medikai paprastai turėdavo įvairius rangus – vieni buvo tikrieji valstybės patarėjai (IV klasė), kiti – slaptieji patarėjai (III klasė). Nuo XVIII a. iki XX a. pradžios buvo 32 leibchirurgai. Dalis šių leibchirurgų iš tikrųjų nebuvo rūmų chirurgai, jie užsiiminėjo moksliniais tyrimais, jų leibchirurgo vardas buvo garbės titulas
Pareigybė panaikinta 1917 m. vasario mėn.
Pakruojo valsčius

Pakruojo valsčius buvo šiaurės Lietuvoje. Centras – Pakruojis.
David Yates

David Yates (g. 1963 m. lapkričio 30 d. St Helens, Mersisaide, Anglija) – anglų kino ir televizijos režisierius, BAFTA ir Emmy apdovanojimų laimėtojas, geriausiai žinomas už savo darbą apie naujausius Hario Poterio filmus.
Kęstutis Povilas Paukštys

Biografija

1954 m. Kauno 9-oje vidurinėje mokykloje baigė 7 klases, staiga mirus tėvui, nuo 1955 m. pradėjo dirbti darbininku. 1963–1992 m. Kauno avalynės fabriko, vėliau AB „Lituanica“ šaltkalvis remontininkas. 1989 m. išrinktas įmonės darbininkų sąjungos pirmininku, 1990–1992 m. Kauno darbininkų sąjungos pirmininkas, Lietuvos darbininkų sąjungos tarybos narys. 1992–1996 m. LR Seimo narys. 1993 m. Tėvynės sąjungos narys. 1997–2000 m. Kauno miesto savivaldybės tarybos narys. Palaidotas Eigulių kapinėse.
Žmona Bronė, dukra Loreta, sūnūs Rodrigas ir Mindaugas.
Algimantas Jonas Nakas

Biografija

1959 m. baigė Kauno politechnikos institutą, 1972 m. apgynė disertaciją „Akytojo silikatbetonio elementų deformacijų tyrimas“, technikos mokslų kandidatas, 1992 m. technologijos mokslų daktaras.
1961–1970 m. Kauno politechnikos instituto, nuo 1970 m. Vilniaus inžinerinio statybos instituto (nuo 1991 m. Vilniaus technikos universitetas, nuo 1996 m. Vilniaus Gedimino technikos universitetas) dėstytojas, 1976–1986 m. Pastatų konstrukcijų katedros vedėjas, nuo 1975 m. docentas. Nuo 1999 m. Vilniaus Gedimino technikos universiteto Mokslotyros centro vyresnysis mokslo darbuotojas, 1995–2005 m. dar ir universiteto Žiniasklaidos ir renginių direktorius, 1988–2005 m. žurnalo „Gedimino universitetas“ vyr. redaktorius.
Nuo 2004 m. Tarptautinės informacijos asociacijos tikrasis narys.

Mokslinė veikla

Svarbiausios darbų sritys: mokslo ir technikos istorija, pramonės pastatų atnaujinimas, projektų ir statinių techninė ekspertizė, statinių bandymai. Paskelbė daugiau kaip 150 mokslinių ir populiariųjų straipsnių, parengė apie 40 statinių konstrukcijų projektų, atliko daugiau kaip 40 mokslo tyrimo darbų.
Parašė mokomųjų knygų apie pastatų konstrukcijas, 12 biografinio pobūdžio knygų apie žymius Lietuvos inžinierius. 1979 m. įkūrė Vilniaus Gedimino technikos universiteto muziejų, 1998 m. – Vilniaus Gedimino technikos universiteto Statybos mokslų istorijos muziejų.  Visuotinės lietuvių enciklopedijos straipsnių autorius.
Liepinės žydų kapinės

Liepinės žydų kapinės (lenk. Cmentarz żydowski w Lipsku) - žydų kapinės įkurtos XVIII a. Liepinės kaimo šiaurinėje dalyje. Kapinės sutvarkytos, teritorija 0,38 ha, kapinėse yra užrašas Žydai - Liepinės gyventojai (Żydom lipskim - mieszkańcy).
Jurbarko miesto seniūnija

Istorija

LDK laikais Jurbarko seniūnija buvo vidurio ir pietų Lietuvoje. Jai priklausė ne tik Jurbarko apylinkės, bet žemės į vakarus (net už Pagėgių) ir į pietus (iki Virbalio) nuo Jurbarko. Seniūnija minima nuo XV a. vidurio.
Dabartinė seniūnija įkurta 2007 m. sausio 1 d. ir apima tik miestą.
Palmira Krupenkaitė

Biografija

1975 m. Vilniaus universiteto Istorijos fakultete baigė žurnalistikos specialybę.
1976–1977 m. dirbo Vilniaus elektros matavimo technikos gamyklos laikraščio „Impulsas“ redakcijoje. 1977–1989 m. – žurnalo „Mokslas ir technika“ visuomenės mokslų skyriaus redaktorė. Nuo 1989 m. žurnalo „Už ir prieš“ atsakingoji sekretorė; 1991 m. žurnalas pasivadino „Taip ir ne“, 1993–1996 m. šio žurnalo vyr. redaktorė ir UAB „Už ir prieš“ direktorė. 1996–1999 m. žurnalo „Vadovo pasaulis“ vyr. redaktorė. Daugiausia rašė Lietuvos ir užsienio socialinėmis, ekonominėmis ir politinėmis temomis.  Vėliau laikraščio „Lietuvos žinios“ Užsienio žinių redakcijos redaktorė.
Babe Ruth

George Herman Ruth, Jr. (1895 m. vasario 6 d. – 1948 m. rugpjūčio 16 d.) buvo amerikiečių kilmės beisbolo žaidėjas, nuo 1914 iki 1935 metų žaidęs MLB lygoje. Įvairiose apklausose ir įvertinimuose ne kartą vadintas geriausiu visų laikų beisbolo žaidėju. Jo pasiektimai bei charizmatiškumas pavertė jį viena iš žinomiausių XX a. 3-dešimtmečio asmenybių.
Geriausias A lygos mėnesio žaidėjas

Apdovanojimas skiriamas geriausiam A lygos mėnesio žaidėjui. Geriausius čempionato žaidėjus renka klubų atstovai ir Lietuvos nacionalinės rinktinės trenerių štabas. Apdovanojimas pradėtas teikti nuo 2012 metų A lygos sezono pradžios.
Genovaitė Sabaliauskaitė

Biografija

Gimė 1923 m. balandžio 2 d. Kaune. 1934–1938 m. mokėsi baleto Kauno Valstybės teatro baleto studijoje, nuo 1938 m. dalyvavo baleto spektakliuose 1942 m. stažavo Agripinos Vaganovos baleto studijoje Leningrade, lankė rusų primabalerinos Galinos Ulanovos šokio pamokas Marijos teatre. 1944–1965 m. G. Sabaliauskaitė buvo viena iš pagrindinių Lietuvos nacionalinio operos ir baleto teatro solisčių, o baigusi solistės karjerą, 1965–1968 m. tapo Lietuvos operos ir baleto teatro vyriausiąja baletmeistere. 1970–1971 m. dirbo Čilės nacionalinio teatro Santjage baletmeistere, o grįžusi į Lietuvą dirbo pedagoge M. K. Čiurlionio nacionalinės menų mokyklos Baleto skyriuje. Nuo 1978 m. gyvena Vokietijoje.
Dermatologija

Dermatologija(iš sen. gr. δέρμα (derma) „oda“ ir logos -'mokslas') – medicinos sritis, tirianti odą ir odos ligas, sveikos ir nesveikos odos sandarą, funkcijas, bendruosius odos ligų raidos dėsnius, gydymo ir profilaktikos principus. Dermatologija taip pat nagrinėja atskiras ligas (kaip odos ir nagų grybeliniai pažeidimai, virusinių infekcijų, egzema ar pleiskanojimu pasireiškiančios ligos, žvynelinės, dilgėlinės, alerginių dermatitų, jaunatvinių spuogų ir kt.), ligų grupes, sindromus, jų priežastis, vystymosi mechanizmus, ligų simptomus, diagnostikos metodus.

Dermatologija Lietuvoje

Lietuvoje veikia Vilniaus universiteto ligoninės Santariškių klinikos (VULSK) dermatologijos centras (studijų lygyje yra dermatovenerologijos rezidentūra), VU Dermatovenerologijos centras, Vilniaus lazerinės dermatologijos centras; Kauno medicinos universiteto Odos ir venerinių ligų klinika.
Dermatologijos specialistus vienija Lietuvos dermatovenerologų draugija, įkurta 1935 m. Steigėjas – Jurgis Karuža (1866–1953).
Sigitas Slavickas

Biografija

Mokėsi Raudeniškių, Brazavo ir Kalvarijos mokyklose. 1961 m. Kauno politechnikume įgijo techniko ir 1970 m. Kauno politechnikos institute inžinieriaus mechaniko kvalifikaciją.
1961–1964 m. Vilniaus politechnikumo dėstytojas instruktorius, 1964–1990 m. Kalvarijos maisto pramonės technikumo dėstytojas. 1990–1993 m. Valstybės kontrolės departamento Marijampolės skyriaus kontrolierius, 1993–1996 m. Valstybės kontrolės Alytaus skyriaus kontrolierius.
1995 m. Marijampolės rajono savivaldybės tarybos narys. 1996–2000 m. Seimo narys.
1988–1990 m. Lietuvos Sąjūdžio Seimo narys. 1993 m. Tėvynės Sąjungos (Lietuvos konservatorių) narys.
Sonia Sotomayor

Sonija Sotomajor (Sonia Sotomayor; g. 1954 m. birželio 25 d. Niujorke, JAV) – amerikiečių teisininkė, JAV Aukščiausiojo Teismo teisėja; pirmoji ispanų kilmės (Hispanics) ir trečia teisėja moteris JAV Aukščiausiame Teisme per visą jo istoriją.

Biografija

Tėvai iš Puerto Rico. Užaugo Bronxe. Nuo 8 metų serga diabetu. Sulaukus 9 m., mirė tėvas. Studijavo „Affirmative Action“ dėka. 1976 m. Princeton universitete baigė bakalaurą, po to iki 1979 m. Jeilio teisės mokykloje baigė teisę.
Baigusi studijas, buvo New York County prokurorė, nuo 1984 m. advokatė, nuo 1998 m. United States Court of Appeals for the Second Circuit teisėja (1997 m. nominavo JAV Prezidentas Bill Clinton). Nuo 1998 m. teisės dėstytoja, Adjunct Professor Niujorko universitete, nuo 2009 m. JAV AT teisėja (nominavo Barakas Obama).
Įvairių universitetų garbės daktarė.
Išsiskyrusi; vaikų neturi.