google/wiki40b huggingface dataset:
Romualdas Grabštas

Romualdas Grabštas (1943 m. sausio 16 d. – 2009 m. rugpjūčio 27 d. Kaune) – muzikas, dirigentas, „Kauno bigbendo“, vienintelio profesionalaus Lietuvoje džiazo orkestro, įkūrėjas ir ilgametis jo meno vadovas.

Biografija

Pirmą klasę baigė Kauno Jono Jablonskio gimnazijoje. Apie 1951 metus pradėjo lankyti smuiko klasę, per 9 mėnesius baigė 2 metų kursą (grodavo apie 5-6 valandas per dieną). Vėliau studijavo fortepijono, muzikos teorijos, kompozicijos specialybes.
XX amžiaus 7 dešimtmečio pradžioje akordeonistas Algis Ragaišis subūrė naują „Tulpės“ džiazo grupę ir pakvietė Romualdą skambinti fortepijonu. Grabštas iš klausos užrašydavo „Tulpėje“ koncertavusio J. Tiškaus džiazo ansamblio grotų kūrinių gaidas, formavo grupės repertuarą. 1963 m. prasidėjo R. Grabšto, kaip džiazo kolektyvų vadovo, karjera. R. Grabštas bendradarbiavo su Mindaugu Tamošiūnu „Oktavoje“, koncertavo užsienio turistams skirtame kruiziniame laive „Litva“ (Odesa-Marselis-Odesa). „Oktavos“ laivo klube turkų, prancūzų, graikų turistams koncertavo vos ne kas vakarą. Profesionalaus džiazavimo etapas prasidėjo 1980 m. Kaune (Kauno menininkų namuose).
Nuo 1985 iki 1991 m. Marijampolės dramos teatro muzikinės dalies vedėjas (pasiūlė režisierius Gediminas Sederavičius), nuo 1991 m. „Kauno bigbendo" įkūrėjas, meno vadovas ir dirigentas. 2006 m. jo vadovaujamas „Kauno bigbendas" apdovanotas Lietuvos muzikų sąjungos „Auksiniu disku". Kolektyvas dalyvavo visuose Lietuvos džiazo festivaliuose. Puoselėjo džiazo tradicijas. Parengė nemažai projektų su pasaulyje žinomais džiazo kūrėjais ir atlikėjais, Lietuvos nacionaliniu simfoniniu orkestru. Su „Kauno bigbendu" koncertavo dešimtys žymiausių Lietuvos ir užsienio džiazo atlikėjų. Nuo 2004 m. edukacinio projekto „Džiazo pamokos", skirto jaunimui, vykdytojas.
Lietuvos muzikų sąjungos narys, Lietuvos džiazo federacijos valdybos narys.
Vedęs; žmona dirba Didžiojoje Britanijoje.
Apdovanotas „Tikra muzika" apdovanojimu 2008 m.
Lina Grinčikaitė-Samuolė

Biografija

Tarptautinėse varžybose Grinčikaitė pradėjo dalyvauti nuo 2003 m. Pirmasis jos pasirodymas buvo Pasaulio jaunių lengvosios atletikos čempionate, kuriame sportininkė pasiekė finalinį bėgimą ir su 11.75 s rezultatu 100 m distancijoje liko septintoje vietoje. Po metų bėgike jau pradėjo dalyvauti jaunimo lygio varžybose. 2004 m. pasaulio jaunimo čempionate atletei nepavyko pasiekti finalo. 100 m distanciją ji įveikė per 11.71 s ir pusfinalyje savo grupėje liko penktoje vietoje. 2005 m. sportininkė užfiksavo pirmąjį savo 60 m bėgimo distancijos rezultatą stambiose varžybose. Europos uždarų patalpų čempionate Grinčikaitė pusfinalyje liko paskutinė ir į finalinį bėgimą nepateko. po metų sportininkė pateko ir į pasaulio uždarų patalpų čempionatą. Lengvaatletei sekėsi geriau ir per 7.38 s įveikusi distanciją pusfinalio grupėje liko 6, bet į finalą vis tiek nepateko. Tais pačiais metais Grinčikaitė antrąsyk dalyvavo pasaulio jaunimo čempionate. 100 m distancijoje ji pasiekė finalą ir liko 6, o 200 m distancijoje ji su 23.84 s rezultatu liko antra kvalifikacinio turo grupėje, bet į tolesnį etapą nepateko. 2007 m. lengvaatletė pirmą kartą sudalyvavo Europos atletikos iki 23 metų čempionate, bet 100 m bėgime liko ketvirta, o su šalies rinktinės estafetės komanda laimėti prizinių vietų taip pat nepavyko. 2008 m. vasaros olimpinės žaidynės Grinčikaitei buvo debiutinės. Sportininkė pasirodė sėkmingai ir tapo pirmąja lietuve patekusią į olimpinį pusfinalį. 2009 m. bėgikei atnešė įvairių tarptautinių medalių. Kaune vykusiame Europos iki 23 metų čempionate laimėjo aukso medalį 100 m bėgime ir bronzą estafetės varžybose. Tą patį sezoną atletė pelnė aukso medalį Universiadoje. Sportininkė taip pat buvo įveikusi kvalifikacinį normatyvą patekimui į 2009 m. Pasaulio čempionatą, bet dalyvauti nepanoro. 2010 m. Pasaulio uždarų patalpų lengvosios atletikos čempionatas Grinčikaitei buvo trečiasis ir jame pasiekė aukščiausią savo vietą – 13. Vasaros sezono metu bėgike laimėjo ketvirtąjį 100 m bėgimo nacionalinį aukso medalį 2010 m. Lietuvos čempionate. Tais pačiais metais sportininkė įveikė kvalifikacinį normatyvą patekimui į 2010 m. Europos čempionatą ir jame liko dvylikta. 2011 m. Europos uždarų patalpų lengvosios atletikos čempionate iškovojo kelialapį į finalą, bet dėl patirtos traumos pusfinalyje nestartavo. 2012 m. Europos čempionate Lina Grinčikaitė pelnė bronzos medalį.
Visbičo Šv. Augustino bažnyčia

Istorija

Bažnyčia pastatyta 1869 m. iš aukų surinktomis lėšomis. Statybų kaina – 4000 £. Panaudotos raudonos plytos ir akmens sluoksnis. Bažnyčia ribojasi su Visbičo centriniu parku. Įsikūrusi priešais senąjį miesto malūną. 1922 m. atnaujinti bažnyčios stiklo vitražai. Bažnyčia talpina 500 sėdimų vietų.
Meksikinė pocūgė

Meksikinės pocūgės statusas klasifikacijoje

Kartais kaip atskira rūšis išskiriama meksikinė pocūgė Pseudotsuga lindleyana (Roezl) Carrière. Kitais šaltiniais meksikinė pocūgė aprašoma kaip didžiosios pocūgės Pseudotsuga menziesii varietetas arba porūšis ir lotyniškai rašoma Pseudotsuga menziesii var. lindleyana arba Pseudotsuga menziesii subsp. lindleyana. Bet remiantis The Plant List organizacija, išskiriamos 4 pocūgių genties rūšys, ir Pseudotsuga lindleyana neišskiriama kaip atskira rūšis, porūšis ar varietetas, o yra viena iš daugelio melsvosios pocūgės sinonimų
Bet pagal DNR tyrimų analizę ir morfologinius bruožus, meksikines pocūges geriausiai tiktų klasifikuoti kaip didžiųjų pocūgių dar vieną varietetą.

Meksikinės pocūgės paplitimas

Meksikinės pocūgės yra endeminė Meksikos rūšis auganti nuo šalies šiaurinių pakraščių ir beveik iki pietų pakraščių. Aptinkama Vakarų Siera Madrės, Rytų Siera Madrės kalnuose, o rečiau ir padrikai išsimėčiusios populiacijos ir Pietų Siera Madrės kalnuose bei Oachakos valstijoje.

Augavietės

Meksikinės pocūgės paprastai auga nuokalnių šiaurinėse dalyse ar aukštai kalnų slėniuose 2,300–3,300 m aukštyje, drėgnuosiuose pušūnų ir mišriuosiuose miškuose, kur vasaromis iškrenta daug kritulių, o žiemos sausos.

Matmenys

Meksikinės pocūgės užauga 25–40 m aukščio su 60–125 cm skersmens kamienu.

Apibūdinimas

Spygliai trumpi 1–3 cm ilgio ir 1 – 1,2 mm pločio.

Meksikinės pocūgės apsauga

Meksikinė pocūgė Meksikoje yra saugoma rūšis, kadangi jos populiacijos negausios, izoliuotos ir rodo žemą vaisingumą
Žydrojo Nilo vilajetas

Geografija

Teritorija turi sieną su Pietų Sudanu ir Etiopija. Daugiausia plyti drėgnosios savanos. Vilajetą kerta Žydrasis Nilas, kurio slėnyje įrengtas Merovės tvenkinys.
Vitalija Kliukienė

Biografija

1977 m. baigė Vilniaus universiteto Matematikos fakultetą, matematikė, 1983 m. Vilniaus universiteto Ekonomikos fakultetą, prekybos ekonomistė. 1992 m. baigė Ontarijo universitetą, 2001 m. baigė Tarptautinę aukštąją vadybos mokyklą.
1977 m. Vilniaus 21-os vidurinės mokyklos mokytoja, 1978 m. Prekybos ministerijos inžinierė programuotoja, vyresnioji ekonomistė, 1992 m. leidybos ir komercijos įmonės „Vaiva“ komercijos direktorė, 1996 m. UAB „Godencija“ direktorė, 2000 m. UAB „Vilniaus agrochemija“ finansų ir komercijos direktorė, finansų ir administravimo direktorė.
Nuo 2001 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Vilniaus skyriaus narė, Pilaitės grupės pirmininkė, nuo 2003 m. skyriaus pirmininko pavaduotoja, LSDP prezidiumo ir tarybos narė. Lietuvos socialdemokračių moterų sąjungos Vilniaus klubo pirmininkė, LSDMS pirmininkės pavaduotoja.
2007–2011 m. ir nuo 2011 m. Vilniaus miesto savivaldybės tarybos narė. 
Vilniaus miesto savivaldybės Turizmo plėtros ir Miesto plėtros komisijų narė. Moka angų, rusų, lenkų kalbas. Sutuoktinis Sigitas-Steponas Kliukas, dukterys Jovita, Kornelija.
Olimpija

Antikinės Olimpijos šventovė

Įsikūrusi Alfėjo ir Kladajo upių santakoje Olimpijos šventovė daugiau kaip 1000 m. buvo svarbus religijos ir sporto centras. Šventovė buvo reikšminga Mikėjų laikais, atsikrausčius dorėnams, kurie atsinešė Dzeuso kultą. Dzeuso  buveinės (Olimpo kalno) vardu ir buvo pavadinta vietovė. Šventovei išpopuliarėjus visoje Graikijoje (šis procesas pasibaigė apie 300 m. pr. m. e.), čia buvo pastatyta prašmatnesnių šventyklų ir kitų pastatų. Po Romos imperatoriaus Adriano valdymo (117–138 m.) šventovė prarado savo religinę ir politinę svarbą.
Algimantas Skurauskas

Biografija

1981–1982 m. Pakruojo raj. Balsių aštuonmetės mokyklos direktorius, 1999 m. Medikonių pagrindinės mokyklos direktorius.
Nuo 1990 m. Lietuvos demokratinės darbo partijos, nuo 2001 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Pakruojo rajono skyriaus narys.
2003–2004 m. Pakruojo rajono savivaldybės tarybos narys.
Žmona Vida, vaikai Vida, Algimanta, Tomas, Asta.
Donatas Jankauskas (1958)

Biografija

Gimė tremtinių šeimoje. Tėvams grįžus į Lietuvą, mokėsi Plungės 1-ojoje vidurinėje mokykloje (dab. Adolfo Jucio pagrindinė mokykla), kurią 1976 m. baigė aukso medaliu. 1981 m. baigė Kauno politechnikos instituto Automatikos fakultetą ir įgijo inžinieriaus elektromechaniko specialybę. 1997–1999 m. studijavo Kauno technologijos universiteto magistrantūroje ir įgijo viešojo administravimo magistro laipsnį.
1981–1985 m. Kauno įmonės „Energoremontas“ inžinierius technologas, technologinio biuro viršininkas. 1985–1990 m. Kauno mokymų kursų kombinato vyr. meistras. 1989–1990 m. Kauno gamyklos „Banga“ gamybinio baro viršininkas. 1990–1995 m. dirbo savo įkurtoje dizaino studijoje.
1995 m. iki 2004 m. Kauno rajono savivaldybės tarybos narys. 1995–1997 m. Kauno rajono savivaldybės mero pavaduotojas. 1997–2000 m. Kauno rajono savivaldybės meras.
2000–2001 m. Kauno apskrities viršininko administracijos Regioninės plėtros departamento direktorius. 2000–2004 m. Kauno regiono plėtros tarybos narys.
2001–2004 m. AB „Lietuvos draudimas“ Kauno filialo komercinių rizikų direktorius, Kauno regiono valdytojas.
2004–2009 m. ir 2012–2016 m. Seimo narys.
2009–2012 m. LR socialinės apsaugos ir darbo ministras. Nuo 2016 m. Seimo nario Edmundo Pupinio padėjėjas.
Nuo 1994 m. Tėvynės sąjungos-Lietuvos krikščionių demokratų narys.
Pomėgiai – kalnų slidinėjimas, tautiniai šokiai (tautinių šokių ansamblio „Rasa“ šokėjas).
Vedęs; žmona Audra – dailininkė, sūnūs Lukas ir Julius, dukra Elzė.
Bedarbis

Bedarbis – žmogus, neturintis darbo. Nedarbo lygis yra vienas iš makroekonomikos rodiklių (parodo, koks yra nedarbas). Užimtumo koeficientas nurodo nuošimtį žmonių nuo bendro žmonių skaičiaus.
Pagal Lietuvos įstatymus bedarbiai – nedirbantys darbingo amžiaus darbingi asmenys, kurie nesimoko pagal dieninę ar nuolatinę mokymo formą, įstatymų nustatyta tvarka įsiregistravo teritorinėje darbo biržoje kaip darbo ieškantys asmenys ir yra pasirengę dalyvauti aktyvios darbo rinkos politikos priemonėse (LR užimtumo rėmimo įstatymas, 2str. 3 str.)
Kiaunininkas

Kiaunininkas – Lietuvos Didžiosios kunigaikštystės XV a. – XVI a. valstietis, duoklę bajorams, didžiajam kunigaikščiui ar Bažnyčiai mokėdavęs kiaunių kailiukais.
Daugiausia kiaunininkų būta Žemaitijoje. Kiaunininkai nėjo lažo ir buvo paversti baudžiauninkais vėliau už kitus valstiečius, nuo XVI a. antrosios pusės.
Mijako apskritis (Okinava)

Savivaldybės

Dabar apskrityje likusi tik 1 gyvenvietė - Taramos kaimas.
Rizikos valdymas

Rizikos valdymas – struktūrizuotas požiūris į neapibrėžtumo valdymą, vertinant riziką, kuriant jos valdymo strategijas ir mažinant jos poveikį.
Rizikos valdymo strategijos gali būti rizikos perdavimas kitai šaliai, rizikos vengimas, jos neigiamo poveikio šalinimas bei kai kurių ar visų atitinkamos rizikos pasekmių priėmimas.
Aldona Mitkuvienė

Biografija

1981 m. baigė istoriją Vilniaus pedagoginiame institute. Kaišiadorių Algirdo Brazausko vidurinės mokyklos mokytoja.
Politinių kalinių ir tremtinių sąjungos, Tėvynės sąjungos Kaišiadorių rajono skyriaus narė. Nuo 2007 m. Kaišiadorių rajono savivaldybės tarybos narė.
Sutuoktinis Arūnas, vaikai Mindaugas, Kristina.
Seks video (filmas)

Turinys

Enė ir Džėjus per 10 santuokos metų susilaukė 2 vaikų ir visiškai pasinėrė į šeimos rutiną. Kartą, kai vaikų nebuvo namuose, jie nusprendė paįvaitrinti seksualinį gyvenimą ir nufilmuoti savo eksperimentus lovoje. Enė nori filmą ištrinti, tačiau Džėjus pamiršta ir netyčia įkelia jį į interneto debesį. Kitą rytą, gavęs žinutę į telefoną, jis suvokia, kad dabar video yra prieinamas visiems, kurių mobilūs įrenginiai yra sinchronizuoti su jų planšetiniu kompiuteriu. 
Išsigandę, kad sekso video tuoj taps prieinamas visiems, porelė išskuba pas savo artimuosius ir draugus, tikėdamiesi, kad, sunaikinus jiems kažkada dovanotus mobilius įrenginius, jie užkirs kelią filmo papiltimui. Vis dėlto draugų sūnus, jau matęs filmą, pareikalauja 25 tūkstančių dolerių mainais į tai, kad jis video neįkels į interneto svetainę. Enė ir Džėjus nusprendžia nemokėti, o įsilaužti į serverių saugyklą ir sunaikinti filmą.
Irena Vaicekavičienė

Biografija

1990 m. baigė Vilniaus Universiteto medicinos fakultetą, gydytoja. VšĮ Mažeikių Pirminės sveikatos priežiūros centro gydytoja – pediatrė, 2003 m. Savivaldybės gydytoja, Mažeikių rajono savivaldybės Aplinkos apsaugos, asmens ir visuomenės sveikatos skyriaus vyr. specialistė.
Naujosios sąjungos Mažeikių rajono skyriaus narė.
2000–2003 m. ir 2003–2004 m. Mažeikių rajono savivaldybės tarybos narys.
Sutuoktinis Šarūnas, vaikai Rokas, Gytis.
Naujoji gadynė (Kaunas)

Istorija

Leido Lietuvos socialdemokratų partijos centro komitetas. Spausdino Raidės spaustuvė Kaune. Išėjo 8 numeriai. Leido priedą „Žaizdras“. 1927 m. Nr. 2/3 (7/8) buvo konfiskuotas, žurnalas uždraustas.
Svarstė švietimo, socialinės apsaugos klausimus, spausdino literatūrinio, politinio ir ekonominio gyvenimo apžvalgas.
Bendradarbiavo Kipras Bielinis, Vaclovas Bielskis, Steponas Kairys, Juozas Paplauskas, Antanas Purėnas, Bronys Raila, Albinas Žukauskas ir kt.
Redagavo Jonas Januškis.
Santa Inesos sala

Santa Inesos sala (isp. Isla Santa Inés – 'Šv. Agnesės sala') – sala pietų Čilėje, Ugnies Žemės salyne, į šiaurės vakarus nuo Ugnies Žemės salos. Šiaurės rytuose Magelano sąsiaurio atskirta nuo Bransviko pusiasalio. Plotas – 3688 km². Tai trečia pagal dydį Ugnies Žemės salyno sala. Patenka į Magelano ir Čilės Antarktidos regioną (Magelano provincija). Paviršius kalnuotas (aukštis iki 1341 m), pakrantės išraižytos fjordų, yra nedidelis ledynas – Grandes Ventiskerosas. Pakrantės ilgis – 1098 km. Sala patenka į Alakalufų nacionalinį rezervatą.
Santa Inesos sala negyvenama. Senovėje salos pakrantėse gyveno alakalufai. Salos vidų 1951 m. ištyrė prancūzų keliautojas Markas Ožeras.
North American P-51 Mustang

Kūrimas ir pasirodymo priežastys

JAV bombardavo Vokietiją ir reikėjo naikintuvo, kuris apsaugotų B-17 , B-29 bombonešius ir kontroliuotų oro erdvę, kol vykdoma operacija. Iki tol naudotas P-40 jau buvo techniškai atsilikęs, o P-38 tiesiog stigo. P-47 techninės charakteristikos buvo patenkinamos, tačiau jo skrydžio nuotolis buvo per menkas. Reikėjo sukurti ir gaminti naują naikintuvą, kuris pajėgtų nuskristi iš Londono į Berlyną, ten kautis su ką tik pakilusiais vokiečių naikintuvais ir grįžti atgal. Todėl buvo pradėtas masiškai gaminti 1940 metų itin greitu eksperimentiniu prototipu NA-73X paremtas P-51.

Sėkmė

Liuftvafei tiesiog nieko kito neliko, kaip tik mėginti staigiai ir netikėtai atakuoti bombonešius ir po vienos atakos pasitraukti. Pradžioje tai pavykdavo, bet vėliau amerikiečiai kiek pakeitė taktiką, leisdami P-51D palikti savo bombonešius ir vytis pastebėtus priešus, pavyzdžiui, iki nusileidimo tako, ir ten juos apšaudyti. Per 1944 m. Vokietijos oro pajėgos buvo praktiškai sunaikintos. Tikėtasi, kad naujai pasirodžiusio reaktyvinio Me-262 greitis atneš sėkmę 1944, bet P-51 lengvai galėjo prilygti ankstyviems reaktyviniams naikintuvams greičiu ir smarkiai pranokti juos manevringumu ir skrydžio nuotoliu.
Vokietijos ekonomika

Istorija

Nuo 1948 m. pinigų reformos iki 8-to dešimtmečio pradžios Vakarų Vokietijos ekonomika nuolat augo, tačiau BVP augimas lėtėjo ir nuo 8-to dešimtmečio vidurio net sumažėjo iki 9-to dešimtmečio recesijos pabaigos.
Po Vokietijos susijungimo (1990 m.) kilo nemažai ekonominių problemų dėl didelio Rytinės Vokietijos dalies atsilikimo. Iš vakarų rytams kasmet pervedamos didžiulės pinigų sumos (iki 100 mlrd. JAV dolerių), siekiant atgaivinti Rytų Vokietijos ekonomiką. Dauguma tarptautinių kompanijų yra įsikūrusios Vakarų Vokietijoje ir tik nedaugelis jų įkurta Rytinėje dalyje.
2014 metais Vokietijos ekonomika išaugo 1,5 %.

Ekonominė situacija

Fiksuojamas 12 mlrd. eurų (arba 0,4  % BVP) nacionalinio biudžeto pajamų perviršis (2014 m.). Didėja Vokietijos pramonės gaminių paklausa užsienyje, augantis vartojimas, eksportas ir algos, smunkančios naftos ir degalų kainos veikia kaip milijardinė konjunktūros paramos programa (dėl to, kaip manoma, BVP 2015 metais augs 0,2 %). Dėl finansinės krizės pinigai nebenuteka į užsienį, o investuojami vietoje. Šios investicijos skatina vidaus vartojimą ir sukuria naujų darbo vietų. Eksportas klesti: 2015 metais prognozuojamas 5,2 % augimas. 2015 metais Vokietijos gyventojo perkamoji galia augs 1,3 %, o vartojimui vidutinis vokietis išleis papildomai 572 eurus (t. y. 2,7 % daugiau nei 2014 m.).
Kazys Gudelis

Kazys Gudelis (1896 m. kovo 10 d. Grąžtelių kaime, netoli Vaškų – 1963 m. kovo 3 d. Kaune) – Lietuvos karinis veikėjas, pulkininkas.

Biografija

1919 m. liepos mėn. baigė Kauno karo mokyklą, tarnavo Pirmajame raitelių pulke. 1920 m. liepos – gruodžio mėn. dalyvavo kovojant su Lenkijos kariuomenės daliniais.
1923 m. spalio mėn. baigė Aukštuosius karininkų kursus. Nuo 1927 m. kovo mėn. pulko vado padėjėjas (pavaduotojas). 1931 m. rugpjūčio mėn. baigė Aukštesniųjų karininkų kursus. Nuo 1932 m. spalio mėn. Antrojo ulonų pulko vado padėjėjas, nuo 1939 m. gegužės mėn. Kavalerijos štabo 1-ojo skyriaus viršininkas, nuo 1940 m. gegužės mėn. Antrojo ulonų pulko vadas. 1940 m. pulkininkas.
SSRS okupavus Lietuvą ir likviduojant Lietuvos kariuomenę nuo 1940 m. rugsėjo mėn. Raudonosios armijos 29-ojo šaulių teritorinio korpuso 26-ojo kavalerijos pulko vadas. 1941 m. birželio mėn. išsiųstas į tobulinimosi kursus Maskvoje. Per SSRS–Vokietijos karą Raudonosios armijos 16-osios lietuviškosios divizijos užnugario viršininkas. Po karo dirbo Kauno universiteto ir Kauno politechnikos instituto karinėse katedrose .
Jom Kipuro karas

Kariniai veiksmai

Egiptas ir Sirija pabandė karine jėga atgauti teritorijas, užimtas Izraelio. Jų armijos pradėjo koordinuotą ataką 1973 m. spalio 6 d., žydų šventės Jom Kipuro metu. Sirų pajėgos atakavo fortus, esančius Golano aukštumose, tuo pačiu metu egiptiečiai atakavo fortus, esančius prie Sueco kanalo ir Sinajaus pusiasalyje. Izraelio armija patyrė didelių nuostolių. Po dviejų savaičių mūšių, kai JAV oro keliu Izraeliui pradėjo tiekti amuniciją, Izraelis nustūmė arabus į jų pradines pozicijas.

Nuostoliai

Pagal Izraelio duomenis, per mūšius žuvo 2 656 ir buvo sužeista 7 250 kareivių. Į nelaisvę pateko 295, iš kurių 231 egiptiečiai, 32 sirai ir 2 libanai. Izraelis į nelaisvę paėmė 8783 priešininkus, tarp jų 8 372 egiptiečius. Visi belaisviai buvo iškeisti 1974 m. viduryje. Pagal arabų duomenis žuvo 8 528 ir buvo sužeista 19 540 kareivių, pagal izraliečių skaičiavimus žuvo apie 15 tūkst. ir sužeista 35 tūkstančiai arabų kareivių.

Epilogas

Spalio 22 d. paskelbta apie ugnies nutraukimą, bet visuomenė labai pasipiktino. Blogu pasirengimu apkaltintas gynybos ministras Mošė Dajanas, pareikalauta jo atsistatydinimo. Izraelio aukščiausio teismo pirmininkas sudarė komisiją, kuri turėjo ištirti vadovo veiksmus karo metu. Komisija vertino štabo vadovo veiksmus, bet nedrįso atstatydinti Dajano. Po žuvusiųjų kareivių laidojimo metinių, kurių metu žuvusių kareivių tėvai pavadino Dajaną jų sūnų žudiku, Dajanas 1974 m. įteikė atsistatydinimo pareiškimą Izraelio premjerei Goldai Meir.
Egipte ir Sirijoje karas buvo laikomas pergale. Nepereinama Bar Lev gynybos linija buvo pralaužta, Izraelio aviacija patyrė didelių nuostolių bei įrodė, kad Izraelio armija yra įveikiama. Derybose su Sirija ir Egiptu, kurioms vadovavo amerikiečių sekretorius Henris Kisindžeris, Izraelis turėjo atsisakyti kai kurių anksčiau ginčytinų teritorijų, kol nebus sudaryta taikos sutartis, kurios siekė TSRS (Tarybinių Socialistinių Respublikų Sąjunga) ir JAV vadovaujama Artimųjų rytų taikos konferencija.
Darbo teisės subjektas

Darbo teisės subjektas – asmuo, galintis būti darbo santykių subjektu. Tam yra būtinas darbo teisnumas bei darbo teisinis veiksnumas, t. y. darbo teisinis subjektiškumas. Pagrindiniai darbo teisės subjektai – darbuotojas ir darbdavys (LR darbo kodeksas, I dalis, II skyrius, 13-17 str.). Taip pat subjektu pripažįstamas darbuotojų kolektyvas, t. y. jį sudaro visi darbuotojai, darbo santykiais susiję su darbdaviu (LR DK 17 str.).

Darbuotojai

Darbuotojas yra fizinis asmuo, pagal LR DK 13 straipsnį turintis darbinį teisnumą ir veiksnumą, dirbantis pagal darbo sutartį už atlyginimą (LR DK 15 str.).
Galėjimas turėti darbo teises ir pareigas (darbinis teisnumas) pripažįstamas lygus visiems Lietuvos Respublikos piliečiams. Užsienio piliečiai ir asmenys be pilietybės, nuolatiniai Lietuvos Respublikos gyventojai, turi Lietuvos Respublikoje tokį patį darbinį teisnumą kaip ir Lietuvos piliečiai. Išimtis gali nustatyti įstatymai. Visiškas darbinis teisnumas ir galėjimas savo veiksmais įgyti darbo teises bei sukurti darbo pareigas (darbinis veiksnumas) atsiranda asmeniui, sukakusiam 16 metų. Išimtis nustato LR DK ir kiti darbo įstatymai (LR DK 13 str.).

Darbdaviai

Darbdavys gali būti įmonė, įstaiga, organizacija ar kita organizacinė struktūra, nepaisant nuosavybės formos, teisinės formos, rūšies bei veiklos pobūdžio, pagal LR DK 14 straipsnį turinčios darbinį teisnumą ir veiksnumą. Darbdavys taip pat gali būti kiekvienas fizinis asmuo. Darbdavio (fizinio asmens) teisnumą ir veiksnumą reglamentuoja LR civilinis kodeksas (LR DK 16 str.).
Darbdavių darbinis teisnumas ir veiksnumas atsiranda nuo jų įsteigimo momento. Darbdaviai įgyja darbo teises ir prisiima darbo pareigas, taip pat jas įgyvendina per savo organus ir administraciją. Šie organai formuojami ir veikia pagal įstatymus ir darbdavių veiklos dokumentus. Individualių (personalinių) įmonių savininkai, ūkininkai ir darbdaviai fiziniai asmenys darbo teises ir pareigas gali įgyvendinti patys (LR DK 14 str.).
Tręšimas

Tręšimas – procesas ir veiklos sritis, kai į dirvožemį ar kitokį substratą, kuriame auga augalai, įterpiamos trąšos, dėl ko padidėja augalų derlius.
Fazanas

Paplitimas

Savaime paplitę Azijoje, bet buvo plačiai introdukuoti įvairiose Žemės vietose, įskaitant ir Lietuvą.

Gyvenamas biotopas

Gyvena miškuose ir krūmynuose.

Elgsena

Patinai poliginiški, dažnai lydimi keleto patelių „haremo“. Maitinasi ant žemės, daugiausia grūdais, lapais ir bestuburiais, bet naktis praleidžia medžiuose. Lizdus suka ant žemės, deda apie 10 kiaušinių. Peri apie 23 dienas.
Nnenna Freelon

Biografija

Nnenna Freelon gimė ir užaugo Masačusetse, Kembridže, Charles ir Frances Pierce šeimoje. Turi brolį Melvin ir seserį Debbie. Baigė sveikatos apsaugos administravimą Masačusetso Simmonso koledže Bostone. Kurį laiką dirbo Daremo apygardos ligoninės korporacijoje Šiaurės Karolinoje. Jaunystėje daug dainavo vietinėje bendruomenėje, babtistų bažnyčioje.

Šeima

1979 metais ištekėjo už architekto Philip G. Freelon, kilusio iš Filadelfijos. Prieš apsisprendimą tapti profesionalia džiazo vokaliste, spėjo užauginti tris vaikus – Deen, Maya ir Pierce. Jos vyras įkūrė antrą pagal dydį Šiaurės Karolinoje architektų firmą, kurios pats yra prezidentas.

Muzikinė karjera

1990 metais Nnenna Freelon Pietų meno federacijoje per džiazo susirinkimą susitiko su Ellis Marsalis. Nuo šios pažinties prasidėjo jos profesionalios dainininkės karjera. Ellis M. Nnenna nukreipė į „Columbia Records“, kuri tuo metu ieškojo vokalistės. Po dvejų metų buvo išleistas debiutinis Nenne Freelon albumas. 1994 metais „Columbia Records“ ir šios vokalistės keliai išsiskyrė. 1996 metais Nnenna pasirašė sutartį su „Concord Records“.

Pripažinimas

Nnenna Freelon yra apdovanota Eubie Blake nacionalinio džiazo instituto Eubie Blake apdovanojimu bei Academie du Jazz Billie Holiday apdovanojimu. Nnenna įdainavo perdarytą Frenko Sinatros kūrinį „Fly Me to the Moon“ filmo The Visit (2000 m.) garso takelyje. Epizodiškai filmavosi ir atliko kūrinį „If I Had You“ romantinėje komedijoje „Ko nori moterys“ (2000 m.). Soul Train Award apdovanojimų nominuota „Lady of Soul“.