google/wiki40b huggingface dataset:
Triešai

Triešai - viena iš septynių albanų genčių, gyvenančių Malësi e Madhe rajone (Albanija) ir rytų Juodkalnijoje.
Šiais laikais apie 400 triešų gyvena Malësi e Madhe rajone. Pagal legendą triešai kaip ir hotai kilo iš bendro protėvio vardu Keq Preka.
Genties nariai gyvena maždaug 500 namų, esančių 10 kaimų teritorijoje. Triešų kaimai yra: Rudinë, Nik Marashi, Muzheçku, Budzë, Poprat, Stjepoja, Benkaj, Delaj, Cemi i Trieshit ir dalyje Koritë.

Triešai yra katalikai kaip ir daugelis Malesijos gyventojų, tačiau triešai turi gana didelę musulmonų mažumą. Triešai niekada nebuvo osmanų pavergti, niekada jiems nemokėjo mokesčių, nes gebėjo nuo osmanų apsiginti. Triešiai garsėjo ne tik kariais, bet ir dainininkais.
Šiais laikais dauguma triešų emigravo į JAV ieškodami geresnio gyvenimo. Neemigravę triešai gyvena Tuzuose arba Juodkalnijos sostinėje Podgoricoje.
Ginutis Taurinskas

Biografija

Gimė pasiturinčio ūkininko šeimoje. Tėvas Pranas buvo kairiųjų pažiūrų, rėmė pogrindyje veikusią LKP.
1958 m. baigė Kijevo artilerijos mokyklą, 1967 m. Penzos aukštąją karo inžinerijos mokyklą. Tarnavo sovietų armijos daliniuose, dislokuotuose Rusijoje, Ukrainoje, Azerbaidžane, Gruzijoje. 1969–1981 m. Tbilisio aukštosios artilerijos vadų karo mokyklos dėstytojas, vyresnysis dėstytojas, katedros viršininko pavaduotojas. 1981–1984 m. LSSR karinio komisariato skyriaus viršininkas, 1984–1985 m. Vilniaus Lenino rajono karinis komisaras. 1985–1990 m. Lietuvos SDAALR CK (DOSAAF) pirmininkas. 1986–1991 m. LKP Revizijos komisijos narys. 
1994 m. už antivalstybinę veiklą nuteistas laisvės atėmimu dvejiems metams šešiems mėnesiams su turto konfiskavimu.  Atlikęs bausmę dalyvauja visuomeninėje veikloje: išrinktas Vilniaus miesto sovietinių karo veteranų pensininkų draugijos „Ramybė“ pirmininku ir Vilniaus rajono sodininkų bendrijos „Dobilas“ pirmininku. 2007 m. už gerą tvarką ir organizuotumą ši bendrija pripažinta pavyzdine Lietuvoje.  Laisvu nuo visuomeninės veiklos laiku savo malonumui mėgsta rašyti eilėraščius.
Asbestas

Asbesto kenksmingumas

Kol asbesto turintys statiniai, konstrukcijos ar gaminiai neliečiami, ši medžiaga didesnio pavojaus nekelia. Jis atsiranda tuos statinius, konstrukcijas ir gaminius laužant, ardant ar apdorojant, kai aplinkoje pasklinda labai smulkios, akimi nematomos skaidulos. Žmogui įkvepiant asbesto skaidulas, jos lyg adatėlės susminga į kvėpavimo takų audinį, tapdamos įvairių nepagydomų vėžinių susirgimų bei asbestozės priežastimi. Asbestas riziką susirgti plaučių vėžiu padidina apie 5 kartus. Dėl asbesto poveikio per metus Europos šalyse apytiksliai užregistruojama apie 20 000 mirčių nuo plaučių vėžio. Dažniausiai kenksmingas asbesto poveikis pasireiškia po 20–30 metų.
Pagal kenksmingumą asbestas prilyginamas arsenui ir gyvsidabriui.
1976 m. asbestas įrašytas į Tarptautinio vėžio tyrimo centro kancerogeninių veiksnių sąrašą kaip kenksminga, vėžį sukelianti medžiaga. Teisės aktais nuo 2005 m. sausio 1 d. Lietuvoje, kaip ir visose Europos Sąjungos šalyse, naudoti asbestą ir kitus jo turinčius gaminius yra uždrausta. Tačiau sąlytį su asbestu ar jo turinčiais gaminiais vis dar turi gana daug žmonių.
Apie su asbestu susijusią veiklą darbdavys privalo pranešti Valstybinei darbo inspekcijai. Dirbantieji su asbestu ar jo turinčiais gaminiais turi būti maksimaliai saugomi nuo jo poveikio atitinkamai pasirengiant darbui, jį organizuojant ir vėliau sutvarkant darbo vietą, specialiai mokomi, aprūpinami asmeninėmis apsauginėmis priemonėmis, darbdavys juos turi būtinai informuoti apie galimą pavojų sveikatai, kurį sukelia darbas su asbestu.

Etimologija

Žodis kilęs iš lot. asbestos, o šis kilęs iš gr. asbestos ('negesintas': a- 'ne' + sbestos 'gesintas'); sbestos (veiksmažodinis būdvardis) sudarytas iš sbennynai 'gesinti, malšinti', kurio bendrakilmiais žodžiais laikomi liet. gesti, skr. jasate 'išsekti', got. qistjan 'sunaikinti', visi iš indoeur. *gwes/sgwes.
Plinijus lotynišku žodžiu neteisingai pavadino nedegų mineralą, iš kurio galima austi. Anglų kalboje žodis pradžioje buvo siejamas su negesintų kalkių gesinimu.
Žmonės, kuriems gera

Turinys

Umberto buvo sėkmingas teisininkas, mėgstantis pabūvius ir dėmesį, tačiau dabar jo patogus gyvenimas ėmė svyruoti: žmona Karla netikėtai pranešė esanti nėščia, o darbe prasidėjęs etatų mažinimas grasina darbo netekimu. Jis pradeda spausti Karlą daryti abortą ir ši supykusi kuriam laikui išsikrausto iš namų. Įmonės vakarėlyje jam pavyksta padaryti įspūdį įmonės savininkui Patricijui ir vietoje atleidimo dabar jam pasiūloma vadovauti naujai atidaromam ofisui.
Tame pačiame vakarėlyje Umberto susipažįsta su Morgana. Kai atrodo, kad gyvenimas vėl šypsosi, jis sužino, kad jo kandidatūra ofiso vadovavimui nebuvo patvirtinta. Netekęs žmonos, Umberto išvažiuoja su Morgana savaitgaliui, tačiau sulaukia Patricijo skambučio: jis vėl reikalingas, nes pagrindinis jo konkurentas užimti postą ką tik buvo suimtas. Negana to, paaiškėja, kad Morgana yra Patricijo naujoji žmona. Umberto nusprendžia tuoj pat grįžti namo. Supykusi Morgana specialiai padaro avariją, kurioje žūva, o Umberto pabėga. Jis atmeta Patricijo pasiūlymą, susitaiko žmona, tačiau baimingai laukia ar policija neišsiaiškins, kad jis taip pat buvo avariją patyrusioje mašinoje...
Mykolas Bujnovskis

Mykolas Bujnovskis (Bujnowski; 1632 m. kovo 7 d. Baltarusijoje – 1690 m. spalio 20 d. Nesvyžiuje, Baltarusijoje) – religinis rašytojas.

Biografija

Studijavo Vilniaus ir Tyrnavo akademijose. Dėstė retoriką Nesvyžiuje, Gardine, Vilniuje, Varšuvoje, Kražiuose. 1672–1683 m. gyveno Romoje, 1683–1688 m. Polocko, nuo 1689 m. Nesvyžiaus kolegijos rektorius.
Rašė lenkų ir lotynų kalbomis. Vilniuje išleido knygą Ranny obiad na posiłek duszy („Ankstyvi dvasios pietūs“, 1686), Droga do domu („Kelias į namus“, 1688), Ratio status eligendi („Pasirenkamos būklės teorija“, 1688), Ratio status religiosi eligendi („Pasirenkamos dievobaimingos būklės teorija“, 1689), Ratio status ecclesiastici stabiliendi („Bažnyčios palaikymo būklės teorija“, 1690). Darbai svyruoja tarp teologijos ir askezės, pasižymi stilinga kalba.
Mura kalbos

Mura kalbos – beveik išnykusi kalbų šeima Brazilijoje. Iš šių kalbų išlikusi tik piraha kalba.
Roberto Matta

Biografija

Robertas Mata gimė 1911 m. lapkričio 11 d. Čilės sostinėje Santjage. Jo katalikiška giminė buvo garsi Santjage. 1931 m. R. Mata baigė architektūros studijas Santjago katalikų universitete. 1933 m. išvyko į Europą, įsidarbino braižytoju Le Korbiuzjė studijoje Paryžiuje, kurioje dirbo iki 1937 m. Lankė giminaičius Ispanijoje ir Portugalijoje, susipažino su ispanakalbiais intelektualais, tarp kurių Federikas Garsija Lorka, Gabriela Mistral ir Pablas Neruda. Per Garsiją Lorką susipažino su siurrealistų judėjimu ir Salvadoru Dali. 1937 m. parodęs A. Bretonui savo fantastinius architektūrinius piešinius R. Mata prisijungė prie Paryžiaus siurrealistų grupės, eksperimentavo su automatizmu. 1938 m. sukūrė pirmuosius savo paveikslus.
1939 m. R. Mata persikėlė į JAV. Niujorke susipažino su vietos menininkais William Baziotes, Arshile Gorky ir Robert Motherwell. Dėl šių pažinčių ir įtakos jiems R. Mata dažnai minimas vienu JAV abstrakčiojo ekspresionizmo įkvėpėjų. 1940 m. įvyko pirmoji R. Matos personalinė paroda Julien Levy galerijoje Niujorke. Jo kūriniai daugiausiai vaizdavo antropomorfines figūras ir nebuvo grynai abstraktūs. R. Mata po 1940 m. dažnai susitikinėjo su Marseliu Diušanu Niujorke. 1948 m. grįžo į Paryžių ir sužinojo, kad jis pašalintas iš siurrealistų grupės. Tuo metu dailininkas pradėjo nusisukti nuo save išreiškiančios intuityvios siurrealistinės kūrybos ir labiau pradėjo tapyboje naudoti geriau atpažįstamas formas. 1950−1954 m. R. Mata gyveno Romoje, po to grįžo į Paryžių.
1957 m. įvyko stambi dailininko kūrinių retrospektyvinė paroda Niujorko šiuolaikinio meno muziejuje. 1969 m. R. Mata priėmė Prancūzijos pilietybę. Vis labiau domėjosi Lotynų Amerikos politika, rėmė Kubos revoliucionierius. Vėlyvaisiais metais gyvendavo Paryžiuje, Londone, Milane ir Tarkvinijoje (Italija). 1985 m. įvyko jo retrospektyvinė paroda Pompidu centre Paryžiuje, 1999 m. − Karalienės Sofijos muziejuje Madride. Robertas Mata mirė 2002 m. lapkričio 23 d. Čivitavekijos mieste Čilėje. Jis yra sukūręs skulptūrų.
Jack Soble

Biografija

Gimė 1903 m. gegužės 15 d. Vilkaviškyje. Tėvas buvo pramonininkas, susijęs su vienu iš aukščiausių TSRS vadų, žydu Lazariu Kaganovičiumi. 1920-1930 m. kartu su broliu Robert Soblen įsitraukė į trockininkų judėjimą. Aktyviai dalyvavo Prancūzijoje ir Vokietijoje, iš kur veždavo Levo Trockio korespondenciją ir atsišaukimus į Tarybų Sąjungą. 1931 m. pradėjo dirbti NKVD, kur vykdė užduotis nukreiptas prieš Trockį. 1932 m. Trockis nutraukė ryšius su broliais Soblenais, o šie įstojo į Vokietijos komunistų partiją.
Prasidėjus II pasauliniam karui, 1941 m. su broliu ir likusiais šeimos nariais persikėlė gyventi į JAV. Leidimą išvykti į JAV jiems suteikė NKVD saugumo vadas Lavrentijus Berija, tačiau su sąlyga, kad broliai šnipinės JAV. Amerikoje šnipinėjo trockininkų judėjimą, taip pat siųsdavo į TSRS įvairius žvalgybos surinktus duomenis.
1957 m. kartu su broliu, savo žmona Myra ir keliais kitais asmenimis buvo suimti už šnipinėjimą prieš JAV. Brolius išdavė Holivudo režisierius Boris Morros, kuris pats anskčiau teikdavo pagalbą sovietų agentams, bet vėliau tapo FTB agentu. Suimtas buvo ilgai tardomas apie Juliaus ir Etelos Rosenbergų šnipų tinklą. Kartu su žmona buvo nuteisti, žmona gavo 5½ metų kalėjimo, tačiau 1957 m. spalio 8 d. bausmė buvo sutrumpinta iki 4 metų. Jack Soble buvo nuteistas 7 metam kalėjimo.
Liudvikas Ruikas

Biografija

1962 m. Vilniaus universiteto Istorijos ir filologijos fakultete baigė žurnalistikos specialybę.
1962–1988 m. žurnalo „Švyturys“ fotografijos skyriaus vedėjas-redaktorius, 1989–1994 m. laikraščio „Pozicija“ fotokorespondentas.
Nuo 1976 m. Tarptautinės meninės fotografijos federacijos fotografas. 1969 m. Lietuvos fotografijos meno draugijos steigiamojo komiteto narys, šios draugijos valdybos ir žiuri komisijų narys, Lietuvos žurnalistų sąjungos Fotografijos sekcijos pirmininko pavaduotojas.
Jonas Kardelis

Biografija

Mokėsi Rimšės pradžios mokykloje, 1908–1911 m. Zarasų vidurinėje mokykloje, 1911–1915 m. Vilniaus vidurinėje medicinos mokykloje, gavo gydytojo padėjėjo laipsnį. Taip pat mokėsi ir privačioje muzikos mokykloje.
1908 m. pradėjo rašyti į laikraštį „Lietuvos ūkininkas“. Vėliau bendradarbiavo leidiniuose „Rygos garsas“, „Viltis“, „Aušrinė“, „Ateitis“, „Santara“, „Naujienos“, „Dirva“, „Keleivis“, latvių ir estų spaudoje.
Priartėjus Pirmojo pasaulinio karo frontams, 1915–1917 m. mobilizuotas, tarnavo Rusijos imperijos kariuomenėje. 1918 m. lapkričio mėn. grįžo ir buvo išrinktas Rimšės valsčiaus komiteto pirmininku. 1919 m. Zarasų apskrities medicinos skyriaus vedėjas, vėliau – pavaduotojas, 1919–1923 m. mokytojavo Zarasuose. 1922–1923 m. I-ojo Seimo narys. 1923–1940 m. laikraščio „Lietuvos žinios“ redaktorius, nuo 1928 m. vyriausiasis ir nuo 1936 m. iki 1940 m. liepos 1 d. atsakomasis redaktorius.
1923–1928 m. studijavo Lietuvos universiteto Matematikos ir gamtos fakultete. Nuo 1923 m. Lietuvos valstiečių liaudininkų sąjungos CK narys. 1927 m. kurį laiką redagavo leidinį „Savivaldybių balsas“. Nuo 1940 m. liepos mėn. dirbo Kauno X gimnazijoje. 1940 m. lapkričio 1 d. – 1941 m. lapkričio 1 d. – LTSR Filharmonijos organizatorius ir direktorius. 1941–1944 m. dirbo socialinio draudimo įstaigose. Savo gyvenimą ir žurnalisto patirtį Lietuvoje iki karo aprašė atsiminimuose.
1944 m. liepos 10 d. išvyko į Vieną. 1946–1948 m. redagavo laikraštį „Lietuvos žodis“ Detmolde, 1947–1948 m. mokytojavo Augustdorfe, nuo 1948 m. lapkričio 13 d. gyveno Kanadoje. 1949–1968 m. redagavo laikraštį „Nepriklausoma Lietuva“, nuo 1953 m. mokytojavo Monrealyje.
1950 m. suredagavo pirmąjį „Kanados lietuvių kalendorių“ ir 1955 m. – „Trečiosios Kanados lietuvių dienos metraštį“. Priklausė Lietuvos žurnalistų sąjungai, ilgametis valdybos narys. Buvo renkamas į Pabaltijo žurnalistų santarvės nacionalinį komitetą.
Carnivore

Istorija

1982 metais, subyrėjus senajai Peter Steele grupei, jis įkūrė naują, kurią pavadino Carnivore. Grupė išleido du albumus - Carnivore ir Retaliation. 1987 metais grupė iširo, ir Peter Steele įkūrė grupę Type O Negative. Grupė buvo atsikūrusi kelis kartus, o nuo 2006 metų vėl aktyviai koncertuoja ir ruošiasi naujo albumo išleidimui.
Lazdijų-Aradnykų pasienio punktas

Lazdijų-Aradnykų pasienio punktas (lenk. Przejście graniczne Ogrodniki-Lazdijai) - buvęs Lietuvos-Lenkijos valstybinės sienos pasienio punktas šalia Lazdijų, Lazdijų rajono savivaldybėje, Alytaus apskrityje iš Lietuvos pusės ir šalia Aradnykų, Palenkės vaivadijoje, Seinų apskrityje, Seinų valsčiuje iš Lenkijos pusės. Per pasienio punktą eina Krašto kelias Nr. ir Valstybinis kelias Nr.. 2007 m. gruodžio 21 d. įgyvendinant Šengeno sutartį pasienio patikra buvo panaikinta.
Robertas Kundrotas

Robertas Kundrotas (g. 1964 m. lapkričio 22 d. Vilniuje) – rašytojas prozininkas, dramaturgas, žurnalistas, redaktorius, knygų bendraautoris (kartu su Algimantu Lyva).

Biografija

1982 m. baigė Vilniaus 40-ąją vidurinę mokyklą, 1989 m. – VU Istorijos fakulteto bibliotekininkystės ir bibliografijos specialybę.
Nuo 1989 m. UAB „Los Centras" archyvaras, nuo 1990 m. naujosios muzikos žurnalo „Tango" vyriausiasis redaktorius. 1994 m. įkūrė personalinę įmonę, leido lietuvių ir išeivijos poetų kūrybą. Nuo 1999 m. – UAB „Pasviręs pasaulis" vyriausiasis redaktorius.
Ruslanas Maruška

Karjera

Karpati Lʹvìv sistemoje išugdytas futbolininkas.
Lucko „Voluinė“ klube pradėjo savo profesionalo karjerą.
2018 m. rugpjūtį tapo Klaipėdos „Atlanto“ nariu.
Airijos darbininkų partija

Airijos darbininkų (leiboristų) partija, PLO (airiškai: Páirti an lucht oibre, angl. The Irish Labour Party) – Airijos Respublikos kairioji politinė partija.
Įkurta 1912 m., Džeimso Konolio, Džeimso Larkino ir Viljamo O'Brajeno iniciatyva kaip politinis Airijos tredjunionų (profsąjungų) sparnas. 1922 m. rinkimuose gavo 21 % balsų ir 17 parlamento mandatų. Nuo 1930 m. savarankiška partija, bet iki 1940 m. atstovavo išskirtinai profsąjungų interesams.

Ideologija

1940 m. priimtoje programoje pasisakoma už respubliką, privačią nuosavybę, išskyrus svarbiausias ekonomikos sritis. 1973 m. „Naujojoje respublikos programoje“ nustatytas svarbiausias tikslas – socializmas ir „dirbančiųjų respublika“. 1980 m. programoje siekiama neklasinės visuomenės, gamybos priemonių ir bankų suvisuomeninimo. 1989 m. priimta nauja „Ekonominė programa 90-iesiems“.

Politika

1948–1951, 1954–1957, 1973–1977, 1981–1986 m. dalyvavo koalicinėje vyriausybėje su Fine gael partija. 1987–1992 buvo opozicijoje.
1972–1973 priešinosi Airijos stojimui į Europos ekonominę bendriją, bet šalininkams laimėjus referendumą, pakeitė nuomonę.
1992 m. rinkimuose į Atstovų rūmus gavo daugiausia balsų savo istorijoje 19,3 % ir 33 vietas iš 166. 1993–1994 sudarė koalicinę vyriausybę su Fiana Fail, 1994–1997 su Fine gael ir Demokratine kairiąja partijomis, nuo 1997 m. opozicijoje.
1990 m. partijos lyderė M. Robinson tapo pirmąja moterimi, Airijos respublikos prezidente.
Partiją nuolat palaiko 7-17 % rinkėjų. 2002 m. rinkimuose gavo 21 vietą 166 vietų parlamente.

Struktūra

1985 m. PLO turėjo 206 000 narių, iš kurių 6000 individualių, kiti kolektyviniai, atstovaujantys Airijos tredjunionų kongreso profsąjungas. SI narė.
Kazimieras Steponas Šaulys

Giminės

Adelė Šaulytė – jo brolio Juozo dukra, Zita Lomsargytė (Kitkauskienė) – Adelės dukra, Aušra Kitkauskaitė (ALDONIENĖ) – Zitos dukra

Išsilavinimas

Pradžios mokyklą baigė Švėkšnos pradinėje mokykloje, 1886–1890 m. mokėsi Palangos progimnazijoje, 1890–1895 – Kauno kunigų seminarijoje. 1895–1899 m. studijavo Petrapilio dvasinėje akademijoje, kurioje parašė dvi disertacijas, už jas gavo teologijos (1897 m.) ir bažnytinės teisės magistro (1899 m.) laipsnius, 1907 m. išklausė sociologijos kursus Varšuvoje.

Profesinė veikla

1899 m. birželio 29 d. Kaune įšventintas į kunigus. 1899–1901 m. – Panevėžio šv. Petro ir Povilo bažnyčios vikaras, 1901–1903 m. – Panevėžio realinės gimnazijos kapelionas, 1903–1906 m. – Panevėžio mergaičių vidurinės mokyklos kapelionas, 1906–1922 m. – kunigų seminarijos Kaune bažnytinės teisės, moralinės teologijos ir nuo 1907 m. visuomenės mokslų bei sociologijos dėstytojas.
1911–1920 m. Žemaičių vyskupo sekretorius, nuo 1916 m. – Žemaičių vyskupijos kapitulos kanauninkas, vėliau jos kancleris. Nuo 1926 m. dirbo Kauno arkivyskupijos administracijoje – arkivyskupijos vikaras, prelatas (nuo 1932 m.), arkidiakonas, metropolijos kapitulos prelatų dekanas. 1927 m. suteiktas popiežiaus rūmų prelato titulas.
1922–1940 m. ir 1940–1944 m. Lietuvos (nuo 1930 m. – Vytauto Didžiojo) universiteto Teologijos – filosofijos fakulteto docentas, vėliau profesorius, Bažnytinės teisės katedros vedėjas. 1944 m. vasarą prelatas K. S. Šaulys pasitraukė į Vakarus. 1945 m. apsigyveno Šveicarijoje, Lugano mieste.

Visuomeninė veikla

Parengė įstatus Panevėžio Labdaringai ir Lietuvos švietimo Motinėlės draugijoms. Dalyvavo Motinėlės draugijos (1907–1914 m., 1920–1932 m.) veikloje, buvo jos iždininku, kurį laiką ėjo ir sekretoriaus pareigas. Lietuvos valstybės archeologijos komisijos (1919–1934 m.) narys, Lietuvos Raudonojo Kryžiaus organizacijos Vyriausiosios valdybos narys (1919–1944 m.) Lietuvos Savitarpio pagalbos organizacijos tarybos vicepirmininkas (1941–1944 m.).
Bendradarbiavo katalikų spaudoje – „Draugijoje“, „Tiesos kelyje“. Parašė ir išleido knygas: „Krikščioniškoji demokratija“ (1906 m.), „Socialistai ir mūsų socialieji reikalai“ (1907 m.), „Demokratija ir krikščionys demokratai enciklikų prasme“ (1907 m.), „Sociologija“ (1920 m.), „Vedusiųjų dingimas ir naujos jungtuvės“ (1922 m.), „Kanoniškojo proceso teisė“ (1927 m.).

Politinė veikla

1905 m. gruodžio 4-5 d. dalyvavo Didžiajame Vilniaus Seime, 1917 m. – Lietuvių konferencijoje Vilniuje, kur buvo išrinktas į Lietuvos Tarybą, dirbo konstitucijos ir įstatymų redakcinėje komisijoje, laikinajai Lietuvos Konstitucijai suprojektavo tikybos ir kulto straipsnius. 1918 m. vasario 16 d. su kitais Lietuvos Tarybos nariais pasirašė Lietuvos Nepriklausomybės Aktą.
1920 m. gegužės 15 d. – 1922 m. liepos 25 d. Steigiamojo Seimo atstovas, išrinktas II (Kauno) rinkimų apygardoje. Priklausė Lietuvos krikščionių demokratų partijos frakcijai. Steigiamojo Seimo nario mandato atsisakė.
1922 m. išrinktas į Krikščionių demokratų partijos Centro Komitetą. Vėlesniu laiku nuo politinio gyvenimo nutolo.
Nagatačijas

Nagatačijas (jap. 永田町 = Nagata-chō) yra mikrorajonas Tokijuje, Japonijoje, Čijodos seniūnijoje. Čia įsikūręs Japonijos parlamentas ir ministro pirmininko rezidencija (Kantei). Japonijos Aukščiausiasis Teismas įsikūręs kaimyniniame Hajabusačijuje.
2011 m. Minsko metro sprogimas

2011 m. Minsko metro sprogimas – teroristinis išpuolis Baltarusijos sostinės Minsko metro stotyje. Sprogimas įvyko 2011 m. balandžio 11 d. 17:55 vietiniu laiku. Išpuolio metu žuvo 14 žmonių ir dar 204 sužeisti. Teroristinio akto rengėjai panaudojo vinių bombą.
Lietuvos tautos vardu užuojautą pareiškė prezidentė Dalia Grybauskaitė, premjeras Andrius Kubilius, Seimo pirmininkė Irena Degutienė ir dar keletas politinių pareigūnų.
FK Celsis Kaunas

Istorija

Klubas pasivadino šildymo ir santechnikos UAB „Celsis“ vardu.
Pipirmėtė

Medicina

Pipirmėtės lapai skinami augalui žydint pirmoje dienos pusėje. Jų užpilas vartojamas kaip raminantis, tulžies išsiskyrimą skatinantis vaistas, atpalaiduoja spazmus, malšina skausmą, veikia baktericidiškai, plečia širdies vainikines kraujagysles. Vartojama esant migreniniams galvos skausmams. Tepalas vartojamas sergant sąnarių, raumenų uždegimais. Pipirmėtėje yra flavonoido Apigenino pasižyminčio antivėžiniu veikimu.
Ramala

Istorija

Miesto pavadinimas semitų kalbomis reiškia „Dievo kalnas“ (Ram+Allah). Vietovė gyvenama nuo paleolito. Kaip ir kitur Palestinoje, čia kūrėsi vienos pirmųjų pasaulio gyvenviečių.
XII a. Ramaloje kryžiuočiai pastatė gynybinį bokštą (jo liekanos išlikę). Šiuolaikinę Ramalą XVI a. įkūrė krikščionys gasanidai. Nuo 1596 m. Ramala minima osmanų šaltiniuose. Miestas buvo svarbus krikščionybės centras regione, XIX a. čia pradėjo steigtis įvairių atšakų bažnyčios. XX a. vid. Vakarų Krantą užėmus Jordanijai, daug Ramalos gyventojų išvyko į JAV. 1967 m. okupuota Izraelio. Jesiras Arafatas Ramaloje įkūrė savo administraciją.
Peleniai

Istorija

Kaimo senasis vardas greičiausiai buvo Pilėnai, Pilionys (šaltiniuose minimas kaip Pielańce, Pilańcy) ir kilęs nuo šalimais buvusios Karmėlavos pilies.
Slydžiai

Aplinkinės gyvenvietės

Bubiai – 4 km
Lukšiai – 2 km
Šiauliai – 15 km
Mirskiškė – 1,5 km
Dzidai – 0,5 km
Bazilionai – 6 km
Jusaičiai – 2 km
Amazonės (1973 filmas)

Turinys

Priešistoriniai laikai, moterys ir vyrai gyvena atskirai. Naujoji amazonių genties karalienė veda moteris į susitikimą su graikų gentimi giminės pratęsimui. Joms grįžtant, moteris užpuola kita vyrų gentis, tačiau šioms pavyksta puolimą atremti. Pastarieji apsupa amazonių kaimą ir surengia pasalą, tuo tarpu genties karalienė supranta esanti nėščia. Kadangi gentis pasilieka tik gimusias mergaites, o berniukus nužudo, karalienė, negalėdama apsispręsti, slapta vyksta pas graikų lyderį, kurį mano esant vaiko tėvą, o pastarasis siūlo jai palikti amazones ir iškeliauti kartu su juo ir vaiku...
Mūsų garsas

Mūsų garsas – visuomenės, politikos ir kultūros laikraštis, dienraščio „Idiše štime“ priedas lietuvių kalba, ėjęs 1924–1925 m. Kaune.

Istorija

Leido ir redagavo Ruvimas Rubinšteinas. Spausdino „Idiše štime“ spaustuvė Kaune. Išėjo 21 numeris.
Rašė apie žydų kultūrą, tradicijas, švietimo klausimus, lietuvių ir žydų kultūrinius renginius.
Bendradarbiavo N. Fainbergas, Ozeris Finkelšteinas, Juozapas Albinas Herbačiauskas, Jonas Jablonskis, Chackelis Lemchenas, Simonas Rozenbaumas ir kt.
Austrian Airlines

Istorija

Oro linijos buvo įkurtos 1957 m. rugsėjo 30 d. Pirmąjį skrydį įmonė atliko 1958 m. kovo 31 d. iš Vienos į Londoną. „Austrian Airlines“ buvo sukurta sujungus „Air Austria“ ir „Austrian Airways“ oro linijų bendroves. Pirmasis transatlantinis skrydis įvyko 1969 m. balandžio 1 d. iš Vienos į Niujorką per Briuselį.
2000 m. bendrovė prisijungė prie „Star Alliance“ aljanso ir prisijungė prie savęs „Lauda Air“ kompaniją, kuri vykdo tik užsakomuosius skrydžius. Dar po metų į savo kompanijos gretas priėmė ir „Rheintalflug“ bendrovę.
2003 m. rugsėjo mėnesį kompanija sutrumpino savo pavadinimą į „Austrian“.
2009 m. su Europos Komisijos leidimu valdomąjį kompanijos akcijų paketą įsigijo „Lufthansa“ oro linijos.

Ypatingas saugumas

Kompanija nuo 1981 m. imasi ypatingų saugumo priemonių – visuose kompanijos skrydžiuose skrenda bent du neuniformuoti antiteroristinio Austrijos padalinio EKO Cobra pareigūnai.
Juozas Gecevičius (1939)

Juozas Gecevičius (g. 1939 m. vasario 15 d. Ukmergėje) – Lietuvos inžinierius mechanikas, habilituotas technologijos mokslų daktaras.

Biografija

1961 m. raudonu diplomu baigė Kauno politechnikos instituto Mechanikos fakultetą. 1963 m. įstojo į Lietuvos mokslų akademijos Energetikos instituto aspirantūrą ir apgynė mokslų kandidato disertaciją. 1983 m. technikos mokslų daktaras.
Nepaklusęs siūlymui stoti į partiją, dirbo Kauno autotransporto įmonėje, kur dirbo meistru, vėliau tapo techninės tarnybos vadovu. 1966–1991 m. Kauno politechnikos instituto (nuo 1990 m. Kauno technologijos universitetas) mokslo darbuotojas, 1968–1975 m. mokslinio tyrimo sektoriaus „Vibrotechnika“ laboratorijos vedėjas, nuo 1983 m. Technologinių įrengimų katedros vedėjas, 1984–1990 m. prorektorius mokslo reikalams. Nuo 1984 m. profesorius. 1991 m. įkūrė Mokslinių paslaugų bendrovę „GTV“ ir jai vadovauja. Lietuvos Vyriausybės Mokslo, technologijų ir inovacijų plėtros komisijos narys, Lietuvos pramonininkų konfederacijos Mokslo ir inovacijų komiteto pirmininkas.

Mokslinė veikla

Svarbiausi darbai iš dinaminių ryšių mechaninėse sistemose, termoizoliacinių vamzdžių gamybos, vamzdžių klojimo, robotų, manipuliatorių ir kt. įrenginių, visiškai robotizuotų įvairios paskirties technologinių linijų kūrimo. 237 išradimų autorius, patentuota pneumatinė pavara (1984 m., Rusija).