google/wiki40b huggingface dataset:
Nikolajus Krilenko

Biografija

1912 m. pradėjo karinę tarnybą carinėje kariuomenėje, 1913 m. jaunesnysis leitenantas. Nuo 1911 m. dirbo leidžiant bolševikų laikraštį „Žvaigždė“ (Zvezda). 1913 m. tapo Dūmos frakcijos pagrindinio partijos organo asistentu. 1922 m. liaudies komisaro pavaduotojas teisėsaugai. 1931 m. pradėjo vadovauti komisariatui bei paskirtas generaliniu prokuroru.
XX a. 2-3 dešimtmetyje buvo pagrindiniu kaltintoju daugelyje sensacinių bylų. Įtakojo ankstyvosios tarybinės teisės ir teisėsaugos aparato kūrimąsi, baudžiamąją teisėkūrą. Būdamas teisingumo komisaru išviešino nemažai Rusijos pilietinio karo metų procesinių dokumentų, bylų (ypač XX a. 2 deš. vykusių teismo procesų), vėliau tapusių vertingais istoriniais šaltiniais.
Administravimas

Administravimas (lot. administratio 'patarnavimas') – veikla susijusi su įvairiausių institucijų, organizacijų funkcionavimo užtikrinimu, vadybos įkūnijimu, pasižyminti vykdomąja galia, dažniausiai apibrėžta bei įteisinta juridiškai ir pasižyminti gaunamos informacijos apdorojimu bei nurodymų perdavimais.
Darata Zdaniūtė

Darata Zdaniūtė-Murelienė-Baltrušaitė (g. 1913 m. lapkričio 18 d. Wilkes-Barre, PA, JAV) – Lietuvos chorvedė ir kompozitorė.

Biografija

Dirigavimą ir kompoziciją studijavo Wyoming Seminar and Conservatory of Music. Apie 34 metus dirbo su įvairiais chorais – nuo 1929 iki 1963 m. Iš pradžių vadovavo Sisere, moterų chorui ir „Aido“ chorui Wilkes-Barre, nuo 1934 m. „Lyros“ chorui Šenandoa.
Apsigyvenusi Čikagoje, vadovavo „Lyros“ chorui Kenoshoje, WI, paskui apie trejus metus dirbo su Čikagos Jaunimo kultūros būrelio choru, nuo 1940 m. daugiau kaip dešimt metų – su Moterų pažangos choru. 1941–1962 m. vadovavo „Aido“ chorui Roslande, 1961–1963 m. lietuvių „Kanklių“ chorui Čikagoje.
Su chorais daug koncertavo ir pastatė operečių, kurioms pati sukūrė ir muziką. Tai „Vestuvės pušyne“ (1936 m.), „Kada kaimas miega“ (1939 m.), muzikos vaizdeliai „Motina“ (1940 m.), „Ant Nemuno kranto“ (1943 m.), „Atsiminimai iš Lietuvos“ (1947 m.) ir vaikams „Liaudies širdis“ (1953 m.). Sukūrė ir dainų chorams.
Džiaugsmas

Džiaugsmas – maloni emocija, išreiškiama pasitikėjimu, didžiavimusi savimi, meilės jausmu.
Džiaugsmą sukeliantys potyriai ar būsenos: gerovė, linksmumas, dvasinis ar fizinis pasitenkinimas, žavėjimasis, klestėjimas, saugumas, meilė. Džiaugsmas išreiškiamas šypsena ir juoku.
Apibūdinant laimingus žmones minima, kad jie patenkinti esama padėtimi, ją kontroliuoja. Džiaugsmas koreliuoja su teigiamais įvykiais: santuoka, paaukštinimu, loterijos laimėjimu ir pan. Skirtingose kultūrų bendruomenėse ir religijose džiaugsmas yra skirtingai suprantamas.
Israel Davidson

Biografija

Gimė 1870 m. Jonavoje. Jaunystėje mokėsi Jonavos, vėliau Valažino ir Vilijampolės ješivose. 1888 m. emigravo į Niujorką. Baigė Kolumbijos universitetą. Žydų teologijos seminarijoje dėstė viduramžių hebrajų literatūrą. 1924-1933 m. rašė 4 tomų knygą Otsar ha-shirah veha-piyut-Thesaurus of Mediaeval Hebrew Poetry, kurioje sudėjo daugiau nei 35,000 poemų parašytų nuo biblijinių iki šių laikų. Laikomas vienu iš iškiliausių savo kartos JAV rašytojų rašiusių hebrajų kalba. Mirė 1939 m. Niujorke.
Čarikaras

Istorija

Čarikaras iškilo XIX a., prie prekybinio kelio. 1841 m. britų–afganų karo metu sunaikintas čia buvęs britų garnizonas. Čarikare taip pat vyko nuožmios kovos TSRS–Afganistano karo metu.
Presbiterija

Presbiterija (lot. presbiter – kunigas) – priekyje esanti paaukštinta šventovės dalis, skirta didžiajam altoriui.
Presbiterijoje atliekamos liturginės apeigos, skaitomi skaitiniai, joje pamaldų metu būna dvasininkai (vyskupas, kunigas) ir ministrantai, rečiau – garbūs svečiai, politikai.
Viduramžių bažnyčiose būdavo orientuota į rytus.
Kuršo aukštuma

Kuršo aukštuma - kalvotas žemės paviršiaus pakilimas Latvijos teritorijoje. Lietuvos ribose yra tik pietinis aukštumos pakraštys į vakarus nuo Ventos, apie Skuodą ir Ylakius. Apie 100 m iškylanti Kuršo aukštuma nuo Žemaičių aukštumos atskirta siauro pažemėjimo. Skiriama į Vakarų ir Rytų Kuršo aukštumas.
Pasmalvės

Istorija

XX a. tarpukariu buvo Pasmalvio dvaras, kurio koplyčioje buvo laikomos pamaldos Smalvų parapijiečiams iš Lietuvos pusės – greta ėjo Lietuvos-Lenkijos demarkacinė linija ir Smalvų parapija buvo padalinta Lenkijai ir Lietuvai.
Ieškinio pareiškimas

Priedai

Prie ieškinio turi būti pridėti dokumentai ir kiti įrodymai, kuriais ieškovas grindžia savo reikalavimus, taip pat duomenys, kad žyminis mokestis sumokėtas, bei prašymai dėl įrodymų, kurių ieškovas pateikti negali, išreikalavimo, nurodant priežastis, kodėl negalima pateikti šių įrodymų (LR CPK 135 straipsnis, 2 dalis).
Medanas

Istorija

XIX a. pab. Medanas tapo svarbus dėl to, kad jo apylinkėse auginama daug žemės ūkio kultūrų: tabako, arbatos, kaučiuko ir kt. 1886 m. olandai Medaną paskelbė miestu. Čia atsikėlė daug kinų prekeivių, plantacijų darbuotojų. Antrojo pasaulinio karo metu buvo okupuotas japonų, po to tapo Rytų Sumatros provincijos administraciniu centru.
Kaišiadorių herbas

Aprašas

Herbo juodame lauke keturi sidabriniai stilizuoti žirgai su besiplaikstančiais sidabriniais karčiais ir raudonomis akimis. Antrasis ir ketvirtasis nuo viršaus žirgai atsisukę į dešinę.

Simbolika

Žirgai primena skirtingomis kryptimis pralekiančius traukinius, ilgi banguoti žirgų karčiai – garvežių paliekamų dūmų juostas, o raudonos akys – žibintus. Šios figūros įkomponuotos juodame skyde. Ši spalva yra klasikinė, nuo seno naudojama heraldinėje praktikoje.

Istorija

Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės laikotarpiu su Kaišiadorių apylinkėmis galime sieti Trakų kunigaikštystės, vėliau Trakų vaivadijos herbus. Čia gyveno arba turėjo dvarus žymūs Lietuvos didikai ir bajorai Oginskiai, Riomeriai, Tiškevičiai, Pociejai ir kiti, kurie naudojo savo giminių herbus. Kai kurie miesteliai XVIII a. gavo savivaldos privilegijas ir herbus – tai Žiežmariai, Žasliai, Rumšiškės ir Darsūniškis. Dabartinio miesto apylinkės dar XX a. pradžioje priklausė Žiežmarių parapijai ir valsčiui, todėl siejosi su šiuo miesteliu, kurio herbe buvo vaizduojamas šv. Stanislovas (tiesa, šis ryšys tėra istorinis, nes herbas dėl to meto politinių aplinkybių neturėjo juridinės reikšmės ne tik aplinkiniams kaimams, bet ir pačiam miesteliui).
Lietuvos heraldikos atgimimas žymus 1966–1970 metais, kuomet prie Lietuvos TSR kultūros ministerijos veikė Heraldikos komisija, kuri rūpinosi miestų istorinių herbų atkūrimu ir naujų paruošimu. 1968 metais ši komisija aprobavo istorinį Rumšiškių ir naujai sukurtą Kaišiadorių herbus. Juos abu paruošė dailininkas Arūnas Tarabilda.
Nors dabartinių Kaišiadorių vietoje gyventojų pėdsakus parodo net priešistorinių laikų dirbiniai, o istoriniai rašytiniai šaltiniai Kaišiadorių gyvenvietę mini jau keletą šimtmečių, tačiau didžiausią įtaką miestelio išaugimui turėjo maždaug 1860 metais per Jatkonių kaimo ir Kaišiadorių dvaro laukus nutiesta Peterburgo-Varšuvos geležinkelio atšaka į Virbalį, taip pat 1871 metais pratęsta Kaišiadorių – Liepojos geležinkelio linija. Tokiu būdu dabartinio miesto vietoje atsirado reikšmingas geležinkelių mazgas su stotimi, šalia kurios ir išaugo miestelis. Atsižvelgiant į geležinkelio reikšmę miesto raidai dailininkas A. Tarabilda Kaišiadorių herbo figūromis ir pasirinko lekiančius keturis baltus stilizuotis žirgus su vėjyje besiplaikstančiais karčiais ir raudonomis akimis.
1996 m. spalio 18 d. herbą Lietuvos Respublikos Prezidentas patvirtino dekretu Nr. 1076. Herbo etalono autorius – dailininkas Arvydas Každailis, kuris suheraldino A. Tarabildos 1968 m. paruoštą herbą.
Herceg Novis

Istorija

Miesto istorija prasideda 1382 m., kuomet pastatyta tvirtovė. Valdant bosniams miestas išsiplėtė. 1482 m. miestą užkariavo osmanai ir išlaikė savo valdžioje iki 1687 m. Trumpam (1538–1539 m.) miestą buvo užėmę ispanai. Vėliau miestas (tada vadintas Kastelnuovu) buvo Venecijos Albanijos dalimi.
Mahadzanga

Rajonas

Rajone, supančiame miestą, gyvena 46 790 žmonių.
Žviliūnai

Istorija

XX a. viduryje buvo Žviliūnų apylinkė, kurios centras buvo Mickapetris.
Itas

Istorija

Edo laikotarpiu teritoriją valdė Tokugavos šiogūnatas. Būtent čia jų užsakymu anglų jūrininkas Viljamas Adamsas (William Adams) 1604 m. sukonstravo pirmuosius Japonijos vakarų stiliaus burlaivius, kurių vienas buvo naudojamas žvalgybai, o kitas išplaukė į Meksiką. Šis įvykis įamžintas Ito mieste vieną iš gatvių pavadinus Adamso vardu. Meidži laikotarpiu vykdytos kadastrinės reformos metu, 1889 m., keturi (Tsušima, Itas, Komuras ir Usamis) kaimai buvo priskirti Kamo apskričiai. Vėliau, 1896 m., jie buvo prijungti prie Tagatos apskrities. 1906 m. sausio 1 d. Itas gavo miestelio teises. Prijungus Komuro kaimą, 1947 m. rugpjūčio 10 d. Itui buvo suteiktas miesto statusas. 1955 m. prie miesto buvo prijungti Tsušimos ir Usamio kaimai.

Ekonomika

Dėl miesto apylinkėse esančių karštųjų versmių (onsen) plėtojamas turizmo verslas. Komercinė žvejyba ir prekyba džiovinta žuvimi taip pat laikomos svarbiomis ūkio šakomis.

Miesto simboliai

Oficiali miesto gėlė yra kamelija, medis – kamelija, paukštis – mėlynasis akmeninis strazdas (Monticola solitarius).
Ramutė Didvalienė

Biografija

1984–1999 m. Karalkrėslio vidurinės mokyklos pradinių klasių mokytoja. Nuo 2000 m. Gražiškių seniūnijos seniūnė. Lietuvos savivaldybių seniūnų asociacijos narė.
Nuo 1998 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Vilkaviškio rajono skyriaus narė.
2002 m. gruodžio mėn. – 2003 m. kovo mėn. buvo išrinkta Vilkaviškio rajono savivaldybės tarybos nare.
Organizacijos „SOS vaikai“ narė, Ūkininkų sąjungos narė.
Matiškių piliakalnis

Aplinkiniai piliakalniai

Vilkų Lauko piliakalnis 12 kmPagramančio piliakalnis 5 km
Naujininkų piliakalnis 5 kmBatakių piliakalnis 18 kmAukštupių piliakalnis 11 kmDapkiškių piliakalnis 6 km
Reksčių piliakalnis 2 kmKiukiškių piliakalnis 20 km
Gudkaimis

Pavadinimo kilmė

Priešdėlis Gut Prūsijos sąrašuose reiškia „dvaras“. Taip susidūrė gyvenvietės dvikalbis pavadinimas Gudkaimis (su gudais tikriausiai neturi bendro).
Rupunioniai

Aplinkinės gyvenvietės

BUBIAI – 3 km
KULAUTUVA – 5 km 
 RAUDONDVARIS – 12 km
Daujotai

Istorija

Kaimas įkurtas 1925 m. išparceliavus Šarkės dvarą. 1927 m. pavadinti Daujotais.
Piniavos valsčius

Piniavos valsčius buvo Aukštaitijoje. Centras – Piniava.
Tigrajus

Geografija

Tigrajų gyvenamas regionas apima šiauriausią Etiopijos kalnyno dalį. Į pietus nuo jo yra amharų gyvenami regionai Begmenderis, Vagas ir kiti. Rytuose regionas susisiekia su afarų gyvenamomis žemėmis, o vakaruose – su Sudano gentimis. Šiaurėje regionas pereina į klajoklių tigrių gyvenamas aukštumas.
Regiono centras, jos dvasinė sostinė nuo seno yra Aksumo miestas. Tradiciškai Tigrajaus istorinis regionas dalijamas į 13 senovinių provincijų, egzistavusių feodalinio susiskaldymo laikais. Tai yra Tembienas, Širė, Serajė, Hamasienas, Akelė Guzaj (Buras), Sama, Agamė, Amba Senajtas, Garalta, Enderta, Saharti ir Abergalė

Tigrai mekonenas

Netgi po to, kai po X a. Etiopijos civilizacijos politinis ir kultūrinis centras persikėlė į pietus, t. y. į amharų gyvenamas žemes, tigrajų gyvenamos sritys išlaikė savo ypač aukštą statusą, o čia buvęs Aksumo miestas buvo laikomas Etiopijos sostine iki pat XVII a.
Administraciškai tigrajų gyvenamas regionas buvo padalintas nuo viduramžių. Sąlygine skiriamąja riba buvo Merebo upė. Šiaurinės teritorijos buvo vadinamos Midi Bahri ir valdomos imperijos vietininkų Bahr negus. Piečiau upės buvusios tigrajų žemės buvo kontroliuojamos Etiopijos imperatoriui pavaldaus vietininko Tigrai mekoneno. Jo kontroliuojamos sritys beveik atitiko dabartinį Etiopijos Tigrajų regioną. Šis administracinis suskaldymas vedė į skirtingai susiklosčiusias socialines ir politines struktūras.
Po XVII a. nusilpus Bahr negusų linijai, Tigrai mekoneno kontroliuojamos teritorijos kartais išsiplėsdavo toliau į šiaurę, ir apimdavo visas tigrajų gyvenamas sritis. Tačiau nuo XVIII a. II pusės tigrai mekoneno titulas tapo daugiau formalus, čia ėmė valdyti vietiniai kunigaikščiai rasai, suskaldę kraštą į daugybę smulkių valdų. Jos buvo suvienytos tik XIX a. iš Endertos regiono.
1872 m. Tigrajaus atstovas Johanes IV užėmė Etiopijos imperijos sostą. Kuomet sostą 1889 m. po jo mirties paveldėjo Ševos karalius Menelikas II, Tigrajus galutinai prarado politinę įtaką šalyje. Tuo metu italai šiaurinę dalį Tigrajaus prisijungė prie Italijos Eritrėjos, padalindami istorinį regioną pusiau.
Mykolas Narbutas

Biografija

Lietuvos didikų Narbutų giminės atstovas, herbo „Trimitai“ savininkas. Lietuvos dvaro vėliavininko ir karaliaus maršalkos Vaitiekaus Narbuto sūnus. Mstislavlio vaivados tėvas.
Nuo savo valdų Slanimo, Švenčionių ir kitų pavietų išstatė 1200 karių armiją.
Naujokas (laikraštis)

Naujokas – nelegalus laikraštis jauniems kareiviams, leistas 1926–1929 m. Kaune.

Istorija

Leido LKJS Centro komitetas. Spausdino LKP CK spaustuvės „Kova“, „Spartakas“. Tiražas 1500–2000 egz. Išėjo 5 numeriai.
Redagavo Karolis Didžiulis, Motiejus Šumauskas, J. Žagas.
Stasys Kalvaitis

Stasys Kalvaitis (1890 m. kovo 17 d. Svėdasuose, Rokiškio apskr. – 1976 m. vasario 23 d. Long Byčas, Kalifornija, JAV) – pianistas, pedagogas, chorvedys, visuomenės veikėjas.

Biografija

Pasimokęs Pajevonių bažnytkaimio ir Kybartų mokyklose, 1908 m. išvyko į Petrapilį, kur Imperatoriškojoje konservatorijoje lankė vargonų ir fortepijono klases. 1914 m. baigęs studijas, liko gyventi Rusijoje. Vertėsi muzikos pamokomis, dirbo teatruose, koncertavo kaip pianistas ir koncertmeisteris.
Yra gyvenęs Filipinų salose, Javoje, Japonijoje. 1925 m. apsigyveno Kinijoje, dirbo viename iš didžiausių Pekino teatrų, vėliau dėstė muziką Dailiųjų menų institute, privačiai vertėsi pedagogine praktika, dalyvavo Grand Hotel koncertų programose kaip pianistas.
Grįžęs į Lietuvą, 1937–1944 m. dirbo Valstybės teatre Kaune pianistu ir koncertmeisteriu.
Pasitraukęs į Vokietiją, 1944–1949 m. nemažai koncertavo kaip pianistas, tremtinių stovyklose akompanavo solistams, nuo 1947 m. kurį laiką buvo lietuvių ansamblio „Sietynas“ muzikos vadovas.
1949 m. kovo 17 d. atvykęs į JAV, įsikūrė Los Andžele ir įsitraukė į muzikinę veiklą. 1950 m. ėmė vadovauti Čikagos Suvalkiečių draugijos chorui, dirbo baleto studijos pianistu, o 1951 m. suorganizavo profesionalų orkestrą „Atžala“ ir jam pats vadovavo. Išeivijoje buvo vertinamas kaip subtilus koncertmeisteris, išprusęs žmogus. Senatvėje gyveno Long Beache, dėstė fortepijoną muzikos studijoje, dalyvavo Lietuvių bendruomenės koncertuose ir kituose kultūriniuose renginiuose.
Sukūrė ir keletą kūrinių – populiari buvo jo giesmė chorui ir vargonams „O, Dieve“. Jo brolis Antanas Kalvaitis (1895 m. liepos 3 d. – 1991 m. rugpjūčio 4 d.) buvo pianistas, vargonininkas, ekonomistas ir diplomatas, 1928–1936 m. – Lietuvos konsulas Čikagoje. Iki senatvės grojo laidotuvių pamaldose Svč. Mergelės Marijos Gimimo bažnyčioje Čikagoje.

Šaltinis

Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999. Informacijos publikavimui gautas žodinis autoriaus leidimas.
Alvydas Augaitis

Biografija

UAB „Jurbarko statyba“ vadybininkas. 2004 m. UAB „Amžinoji atmintis“ technikos direktorius.
Lietuvos socialdemokratų partijos Jurbarko rajono skyriaus narys, 2000–2001 m. skyriaus pirmininkas. 2001–2003 m. LSDP tarybos narys.
Žmona Aldona, vaikai Darius, Valdas, Kęstutis.
Under Armour

Under Armour – JAV įkurta sporto prekių gamintoja, veikianti nuo 1996 metų.

Istorija

„Under Armour“ prekės ženklo populiarumas išaugo po to kai buvo pasirašyta reklaminio rėmimo sutartis su krepšinio klubo „Golden State Warriors“ žvaigžde Stephen Curry. Per visą karjerą avėjęs tik „Nike“ batelius, 2013 m. krepšininkas nebepratęsė su „Nike“ sutarties, nes naujojoje buvo klaidingai parašytas jo vardas. Tai įžeidė jį. „Nike“ be didelio entuziazmo pasiūlė 2,5 milijono sutartį. „Under Armour“ pasinaudojo padėtimi ir pasiūlė krepšininkui 1,5 milijono dolerių didesnę sutartį – ši suma smulkiajam gamintojui buvo didžiulė. Ilgai gydęsis traumas S. Curry netrukus pateko į geriausiai mokamų NBA žaidėjų trejetuką. 2015-ieji tapo naudingiausiu lygos žaidėju (MVP) ir su „Warriors“ laimėjo čempionatą. O „Under Armour“ sportbačių apyvarta padidėjo 754 %. Pagal dabartinę sutartį jos bendradarbiavimas su S. Curry truks iki 2024 m. S. Curry tapo įmonės „Under Armour“ bendrasavininku.
Losošna Mala

Istorija

Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. 1975-1998 m. priklausė Balstogės vaivadijai.
Veitai

Aplinkinės gyvenvietės

Sriauptai – 2,4 km
Didžioji Paluknė – 2,4 km
Žirnikai – 3,1 km
Kalviai – 1,3 km 
 LENKIMAI – 2 km
Večiai – 2,8 km
Daukšiai – 4 km

Istorija

1948 m. rugpjūčio 29 d. MGB vidaus kariuomenės 24-ojo šaulių pulko kariai ir MGB Lenkimų, Palangos, Kartenos ir Kretingos valsčių poskyrių stribai Veitų miške apsupo partizanų stovyklavietę, kurioje buvo 7 LLA Žemaičių apygardos Kardo rinktinės Skirmanto kuopos partizanai. Susišaudymo metu žuvo grupės vadas Justinas Strakšys-Kūma, jo sesuo Kazimiera Strakšytė-Vaikas ir Vincas Budrikis-Ežeras.
Datelnas

Istorija

Datelnas rašytiniuose šaltiniuose minimas nuo 1147 m. Miesto teisės suteiktas 1935 m. Iki 1972 m. Datelno apylinkėse kastos akmens anglys.
Algirdas Žičkus

Biografija

Baigė Vilniaus prekybos technikumą, prekių žinovas. 1984 m. baigė Vilniaus valstybinio V. Kapsuko vardo universiteto Prekybos fakultetą, Materialinio techninio aprūpinimo ekonomikos ir planavimo specialybę.
Danilavos tarybinio ūkio direktoriaus pavaduotojas, Lietuvos-Baltijos biržos brokeris, UAB „Vengrobalt“ direktorius, Vilniaus miesto „Žalgirio“ sporto draugijos dziudo treneris ir dziudo klubo pirmininkas, UAB „Baltkabelis“ direktoriaus pavaduotojas. 2006 m. TŪB „Energija“ generalinio direktoriaus pavaduotojas.
Darbo partijos narys. 2007-2010 m. Ignalinos rajono savivaldybės tarybos narys.
Dziudo imtynių teisėjas. Vaikai Gediminas, Domantas.
Borne Sulinovas

Istorija

1933 m. naciai čia ėmė statyti didelę karinę bazę. 1945 m. ją perėmė sovietai ir čia buvo įsikūrusi slapta Raudonosios Armijos karinė bazė, o vietovė buvo nežymima žemėlapyje. Sovietai iš gyvenvietės pasitraukė tik 1992 m., o 1993 m. jai suteiktos miesto teisės.
Liudvinavo piliakalnis

Piliakalnis

Piliakalnis įrengtas atskiroje kalvoje, Sūduonios dešiniajame krante. Šlaitai vidutinio statumo, 4-7 m aukščio. Aikštelė keturkampė, orientuota šiaurės vakarų – pietryčių kryptimi, 8 m ilgio, 11 m pločio. Joje rasta grublėtos keramikos. Šiaurės vakarų aikštelės gale supiltas 0,5 m aukščio, 9 m pločio pylimas, pietryčių gale – 0,2 m aukščio, 4 m pločio pylimas, juosęs visą piliakalnio aikštelę, tik šonuose yra suardytas. Pietryčių šlaite yra 10x15 m dydžio, pietvakarių šlaite – 15x15 m dydžio terasa.
Piliakalnis apardytas arimų, žvyrduobių, lapių urvų. Dabar jis dirvonuoja.
Pietvakarių – pietryčių papėdėse, 2,5 ha plote yra papėdės gyvenvietė.
Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečiu. Lietuvos Respublikos Vyriausybės nutarimas dėl paskelbimo kultūros paminklu – 1998-05-19; Nr.612. Paminklo teritorijos plotas 34 400 m². Išmatavimai: 80 m ilgio šiaurės vakarų – pietryčių kryptimi ir iki 60 m pločio.

Aplinkiniai piliakalniai

Šukių piliakalnis 29 kmKumelionių piliakalnis 5 kmPadovinio piliakalnis 7 kmNaujienėlės piliakalnis 13 kmTarašiškių piliakalnis 4 kmKampinių piliakalnis 10 kmLakinskų piliakalnis 5,5 kmBūriškių piliakalnis 6 km
Pastaba:
Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną
Žilvės piliakalnis

Piliakalnis

Piliakalnis įrengtas atskiroje kalvoje, Žilvios kairiajame krante. Aikštelė apvali, 20 m skersmens, su kultūriniu sluoksniu. Kraštuose ji apjuosta 10 m pločio, iki 1 m aukščio pylimu, kuris galuose aukštesnis: vakarų gale – 3 m aukščio, 12 m pločio, rytų gale – 1,5 m aukščio. Šlaitai statūs, 7–12 m aukščio. Piliakalnis apardytas arimų, šiaurės rytų šlaite buvusio kelio, apaugęs medžiais ir krūmais. Jis pradėtas tvarkyti: nukirsta dalis medžių, pietrytiniame šlaite įrengti laiptai. Pietinėje papėdėje stovi 2 cementiniai karžygiai.

Legendos

Pasak legendos, iš Žilvės piliakalnio kilo karalaitė Žilvelė, o ją po to pasiėmė Perkūnas. Kita legenda pasakoja, jog piliakalnyje gyvena 70 kareivių iš buvusios tvirtovės, kurie dėl bailumo buvo užkeikti iš Šv. Jono naktį išeina ant piliakalnio pasivertę zuikiais.

Gyvenvietė

Šiaurės rytų – rytų pašlaitėse 1 ha plote yra papėdės gyvenvietė. Jos kultūriniame sluoksnyje rasta lygios, grublėtos ir žiestos keramikos.

Aplinkiniai piliakalniai

Kaukų piliakalnis 12 kmRadžiūnų piliakalnis 8 kmPoteronių piliakalnis 13 kmPapėčių piliakalnis 10 kmNemunaičio piliakalnis 5,5 kmZaramciškių piliakalnis 7 kmDirmiškių piliakalnis 2,5 kmKrištapiškių piliakalnis 7,5 km
Pastaba:
Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną
Sąsmauka

Sąsmauka – mažas sausumos ruožas, iš dviejų pusių apsuptas vandens bei jungiantis du didesnius sausumos plotus.
Sąsmaukos puikiai tinka statyti kanalus. Pavyzdžiui, Panamos kanalas, sujungiantis Atlanto ir Ramųjį vandenynus, labai sutrumpina laiką, reikalingą norint laivu pasiekti kitą Amerikos pakrantę. Karelijos sąsmaukoje tarp Suomijos įlankos ir Ladogos ežero intensyviai plėtojamas turizmas.
Deksteris (TV serialas)

Veikėjai

Pagrindinis televizijos serialo „Deksteris“ herojus yra Deksteris Morganas, kriminalistikos ekspertas, kurio specializacija – kraujo dėmės. Jis turi merginą Ritą, mielai bendrauja su kolegomis, palaiko puikius santykius su seserimi Debra, jauna policijos pareigūne, neseniai perkelta dirbti į Žmogžudysčių skyrių.

Siužetas

Deksterį Morganą, trejų metų našlaitį su kraupia paslaptimi, įsivaikina policijos pareigūnas. Jis pastebi Deksterio polinkį žudyti, tad nukreipia jo siaubingą aistrą konstruktyvia linkme – žudyti tuos žiaurius nusikaltėlius, kurie išvengė teisingumo.
Deksteris nežudo atsitiktinių aukų, o tik tas, kurių kalte neabejoja. Jis mano, kad toks kraujo troškimas kyla iš jo vaikystės, mat vaikas matė, kaip nužudė jo motiną. Suvaidindamas netikras emocijas, Deksteris išlieka nepastebėtas. Tik seržantas Džeimsas Douksas įsitikinęs, kad Deksteris kažką slepia. Kiekvienoje serijoje Deksteris vis daugiau sužino apie save ir savo likimą.