google/wiki40b huggingface dataset:
Sportinė špaga

Sportinė špaga (pranc. épée) – šiuolaikinis sportinis fechtavimo ginklas, sukurtas perdarius špagą ir rapyrą.
Angliškai sportinė špaga vadinama prancūzišku terminu épée 'kalavijas'.
Sportinė špaga konstrukcija panaši į sportinę rapyrą, bet sunkesnė, jos geležtė standesnė, skerspjūvis – V pavidalo, garda tauriška.
Fechtuojant špaga nėra prioriteto (smūgio teisės) taisyklės. Užskaitomas dūris į bet kurią kūno vietą, kurį užfiksuoja taškų skaičiuotuvas (electronic scoring machines). Įskaitomi ir dvigubi dūriai, kuriuos skiria bent 0,04 s tarpas.
Šiuolaikiniame sportiniame fechtavime naudojami trys ginklai (sportiniai kardas, špaga ir rapyra), špaga išsiskiria tuo, kad užskaitomi dūriai į bet kurią kūno dalį. Ji yra sunkiausias ginklas iš jų trijų.

Istorija

Sportinės špagos atsirado XIX a., kai valdžia ėmėsi priemonių suvaldyti mirtis dvikovose. Imta keisti dvikovas iki mirties dvikovomis iki pirmo kraujo. Tokiose dvikovose maža žaizdelė rieše ar kitoje atviroje vietoje reiškė pralaimėtą dvikovą. Kadangi sportines špagas {tada – dvikovų špagas) plačiai naudojo dvikovose, ginklakaliai ėmė špagas daryti su didelėmis gardomis, saugančiomis plaštakas ir riešus. Tada buvo laikotarpis, kai dvikovose dar siekdavo nukauti priešininką, o ne baigti dvikovą dėl priešininko rankos įdrėskimo pasirodžius pirmajam kraujui.
Šias špagas ėmus naudoti sportui, geležčių smaigalius pakeitė buki antgaliai. Kol dar nebuvo elektrinių sportinių špagų būdavo naudojamas point d’arrêt ('stabdantis antgalis'), kuris turėdavo tris spygliukus, kurie turėjo užkliūti už priešininko drabužių ar kaukės, kad teisėjas pamatytų pataikymą. Dūris tokia špaga būdavo pakankamai skausmingas, be to – draskydavo špagininko aprangą.

Kitas variantas buvo antgalį patepti dažais, kurie palikdavo žymę ant priešininko aprangos.
Arkangelas Mykolas

Arkangelas Mykolas (hebr. מיכאל Micha'el arba Mîkhā’ēl 'panašus į Dievą'; gr. Μιχαήλ Mikhaíl; lot. Michael arba Míchaël; arabiškai: ميخائيل, Mika'il) – pagrindinis angelas abraomiškose religijose, žydų tautos globėjas. Apreiškimo knygoje rašoma, kad Mykolo vadovaujami angelai nubloškia žemėn šėtoną ir jo angelus.
Vėlyvojoje viduramžių krikščionybėje Mykolas kartu su Šventuoju Jurgiu 1469 m. tapo pirmojo riterių ordino Prancūzijoje – Šventojo Mykolo ordino – globėju. Britų riterių ordinas, įkurtas 1818 m., taip pat pavadintas šių dviejų šventųjų vardais – Šventojo Mykolo ir šventojo Jurgio ordinas. Šventasis Mykolas katalikiškose šalyse laikomas karių globėju. Policijos pareigūnai ir kariai, ypač amerikiečių specialiosios pajėgos, Mykolą laiko savo globėju.
Paminėtas Biblijoje Dn 10,13; Jud 1,9; Apr 12,7.
Kazimieras Račinskis

Biografija

Viktoro Račinskio (1698–1764) ir Magdelenos Dzialinskos (1719–1743), Augustino Dzialynskio sesers sūnus.
Balkasodžio botaninis draustinis

Draustinis

Pušynai užima 98 % ploto. Draustinis įsteigtas Nemuno slėnio termofilinių pušynų augalų bendrijos su retų rūšių augalų augavietiems išsaugoti. Rasta 471 augalų rūšis, iš jų 10 įrašyta į Lietuvos raudonąją knygą (tamsialapis skiautalūpis, lietuvinė naktižiedė, siauralapė smiltė, smėlyninis eraičinas, miškinė monažolė). Draustinyje auga pirmą kartą Lietuvoje aptikta šerinė kalnarūtė.
Lesoto parlamentas

Lesoto parlamentas - pagrindinė įstatymų leidžiamosios valdžios institucija Lesote, nacionalinis parlamentas. Jį sudaro 2 rūmai - Senatas (aukštesnieji rūmai), juose - 22 vietos) ir Nacionalinė Asamblėja (žemesnieji rūmai, 120 vietų).
Humitas

Humitas – silikatų klasės ortorombinis mineralas, nesosilikatas. Savo sudėtyje turi geležies, magnio, o kartais fluorito ir hidroksido. Cheminė formulė (Mg, Fe)₇(SiO₄)₃(F,OH)₂.
Humitas yra permatomas, turi stiklinį blizgesį. Spalva – nuo rudos iki oranžinės.
Aptinkamas Vezuvijaus vulkano išsiveržimo vietose. Pirmą kartą aprašytas 1813 m. ir pavadintas Abrahamo Hume (1749–1838) garbei.
Domanovas

Istorija

Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei. 1919-1934 m. ir 1952-1954 m. kaimas buvo Domanovo valsčiaus centras. Kaime stovi 1763-1779 m. pastatyta Šv. Dorotos bažnyčia, kuri yra įtraukta į Palenkės vaivadijos saugomų istorijos paminklų sąrašą.
MFK Ukmergė

Istorija

Klubas turėjo įvairių pavadinimų pagal rėmėjus.
Žinoma Ukmergės „SC-TexTiliTe“ ir kitais pavadinimais.
Ilgą laiką rungtyniavo elitinėje moterų futbolo lygoje. Buvo viena iš stipriausių ekipų Lietuvos futbole moterų tarpe.
2008 m. iškovojo antrą vietą ir pasidabino sidabro medaliais.
Pataraisiais metais žaidžia Lietuvos moterų Pirmoje lygoje. 2015 m. tapo LMFA I lyga pirmenybių nugalėtojomis.
2017 m. dalyvavo LMFA I lyga pirmenybėse, kuriose užėmė antrą vietą. Treneris Darius Petraška.
2018 m. žaidė LMFA I lygos pirmenybėse.
Kolorado vabalas

Istorija

Kolorado vabalai kilo ne iš Kolorado valstijos JAV, kaip gali atrodyti iš pavadinimo, bet iš centrinės Meksikos. Netrukus vabalai paplito po Šiaurės Amerikos didžiąsias lygumas, apsigyveno rytinėje Uolinių kalnų dalyje. Pirmą kartą kolorado vabalas aprašytas 1824 m. Tai padarė amerikietis gamtininkas Thomas Say, suradęs kolorado vabalus Misūrio upės slėnyje ant laukinių žolių – kiauliauogių lapų. Kolorado vabalų ryšiai su bulviniais augalais nebuvo žinomi iki 1859 m. Visuotinės gyventojų migracijos metu (Jutos valstija 1847 m., Kalifornija 1849 m.) atsikėlę gyventojai apsodino didelius žemės plotus bulvėmis. 1855 metais bulvininkystė pasiekė vakarus – kolorado vabalų namus ir vabalai ėmė sparčiai plisti gyventojų daržais į Rytus. 1859 m. jie pasiekė Nebraską, 1864 m. – Ilinojų, 1869 m. – Ohają ir 1874 m. – Atlanto vandenyno krantą.
Kenkėjai greitai adaptavosi prie naujo maisto ir bulvės tapo pagrindiniu jų maistu. 1863–1867 m. vabalai buvo vadinami „dešimtdryžiais ietininkais“, „dešimtjuosčiais bulvių vabalais“, „bulvių vabalais“ ir „naujaisiais bulvių vabalais“. Žodžio „koloradas“ šio vabalo pavadinime nebuvo iki 1865 m. Tačiau šis pavadinimas prilipo, kai buvo pasklidę gandai, kad Kolorado valstijoje bulvių vabalų prisiveisę neregėta gausybė. Žmonės dėl to buvo įsitikinę, kad vabalų gimtinė yra Kolorado valstija. Entomologas C. V. Riley (1867) pirmasis panaudojo žodžių kombinaciją „Kolorado vabalas“ savo knygoje „Kolorado vabalai ir kiti bulvių kenkėjai Šiaurės Amerikoje“.
Kolorado vabalų plitimas sukėlė didelę baimę užjūrio valstybėse ir beveik visos valstybės uždraudė importines amerikietiškas bulves. Europos bulvienojai nekentėjo nuo Kolorado vabalų iki pat Pirmojo pasaulinio karo. Tačiau jie pasirodė netoli Bordo (Bordeaux) 1922 m., Prancūzijoje, kur buvo susitelkę Amerikos karinės pajėgos su savo ginklais ir maisto atsargomis. Iš čia Kolorado vabalai pasklido po visą Europą. Lietuvoje pirmą kartą aptiktas 1956 m. Kolorado vabalai vis sparčiau plinta Kinijoje, Irane ir kitose Azijos valstybėse.
Šiaušė

Geografija

Išteka iš Rėkyvos aukštapelkės. Teka pietų – pietvakarių kryptimi. Upė ties Pašiauše yra dviejose vietose užtvenkta.
Intakai, visi kairieji: Upytė, Vižė, Trinkė, Durupis.
Gyvenvietės: Vaikšnėgala, Gilvydžiai (Šiauliai), Pagervinė, Kanapinė, Slišai, Pikeliškė, Meškinė (Kelmė), Užvižiai, Pašiaušė, Dauginiai (Kelmė), Elvyrava, Mažulaičiai, Gembutiškė.

Etimologija

Vietovardis siejamas su žodžiu šiaušti („taršyti, velti“).
Garry's Mod

Aprašymas

2005 m. pasirodęs Garrio buvo skirtas Source variklio pagrindu sukurtiems žaidimams. Garry's modas leido žaidėjams manipuliuoti bet kokiais žaidime esančiais daiktais. Taip pat Garry's modas leidžia „žaisti“ su žaidimo fizikos dėsniais, savo reikmėms išnaudojant Source Engine naudojamą modifikuotą Havok Physics Engine variklio versiją. Pačios pirmos GM (Garry's mod) versijos leisdavo prijungti, kilnoti ir lituoti daugelį objektų. Atsirandant naujesnėms versijoms didėjo ir naudingų funkcijų skaičius, kol Garry's modas tapo komerciniu žaidimu. Atsiradus Garry's modo 10 versijai, šis žaidimas pradėtas vadinti tiesiog „Garry's Mod“.

Žaidimo galimybės

Žaidimas atveria labai plačius horizontus. Svarbiausias dalykas čia yra vaizduotė ir reikia žinoti kaip ją panaudoti. Galima sukurti, ką tik norima, nuo šarvuoto džipo iki raketos, nuo kambario, pilno spąstų, iki branduolinės bombos. Ypač populiari modifikacija yra Face Poser. Žaidime esančių žmonių modelių veidus galima pakeisti radikaliai, nuo linksmo iki liūdno.
Svarbiausia, kad su Garry's modu galima gauti ir Source SDK (arba jis jau būna įdiegtas) ir kurti scenas ar žemėlapius Garry's modui. GMOD'ud taip pat galima kurti mėgėjiškus machinima tipo filmukus. Žaidimas taip pat leidžia sukurti savo žaidimus, situacijas, totaliai pakeisiančias tikrąją žaidimo esmę.

Face poser

Tai speciali programa, leidžianti keisti žmonių mimiką ir sinchronizuoti lūpas su įrašu.

Atsiliepimai

„Garry's Mod“ laimėjo 9 Metų žaidimo modifikacijos apdovanojimus tarp jų ir „GameSpy“ apdovanojimą už unikalumą ir kokybę. Atsiradus komercinei Garry's mod versijai, 9 versija jau tapo nebeplatinama. Tačiau Garry's mod 9 vis dar yra populiariausia versija ir turi savo gerbėjų bendruomenę, vis dar kuriančią atnaujinimus ir vadinamuosius addon'us (papildymus)
Willy Brandt

Veikla

Nuo 1928 m. dalyvavo socialdemokratų jaunimo judėjime. Nuo 1930 m. iki 1931 m. SPD narys. Nuo 1931 m. Vokietijos socialistinės darbininkų partijos narys. 1932–1933 m. žurnalistas Liubeke. 1933 m. sausio mėn., tapęs Viliu Brantu pradėjo pogrindinę veiklą, vėliau emigravo į Daniją.
1933–1940 m. gyveno Norvegijoje, studijavo istoriją Oslo universitete. 1937 m. SDP vardu su VKP ir SPD lyderiais pasirašė antifašistinį kreipimąsi į vokiečių tautą.
1936–1937 m. Pilietinio karo Ispanijoje metu ten dirbo kaip norvegų laikraščių korespondentas. 1940 m. Vokietijai okupavus Norvegiją, emigravo į Švediją, kur aktyviai dirbo emigracinėse socialdemokratų organizacijose.
1944 m. vėl tapo SPD nariu. 1945–1947 m. Norvegijos spaudos atstovas Berlyne.
1948 m. SPD atstovas Vakarų Berlyne. 1950 m. Vakarų Berlyno SPD valdybos narys, 1954 m. pirmininko pavaduotojas, 1958 m. valdybos pirmininkas. Dirbo spaudoje.
1957–1966 m. Vakarų Berlyno burmistras.
Nuo 1964 m. SPD valdybos pirmininkas. 1965 m. rinkimuose siekė kanclerio posto. 1966–1969 m. VFR vicekancleris ir užsienio reikalų ministras Kizingerio koalicinėje vyriausybėje.
1966 m. išrinktas SI vicepirmininku.
1969–1974 m. Vokietijos federalinis kancleris. Tačiau 1974 m. atsistatydino, kai paaiškėjo, kad jo asmeninis referentas G. Gijomas yra STASI agentas.
1976–1992 m. Socialistų Internacionalo pirmininkas, 1992 m. Garbės pirmininkas. 1977–1983 m. Nepriklausomos komisijos „Šiaurė-Pietūs“ pirmininkas. Nuo 1988 m. fondo „Taika ir plėtra“ pirmininkas.
Gegrėnų Jėzaus Nazaretiečio bažnyčia

Istorija

Medinę bažnyčią 1754 m. pastatė Mykolas Venclauskas ir dovanojo jai daugiau kaip valaką žemes. Ji buvo Žemaičių Kalvarijos filija. 1825 m. pakeisti sienojai, bažnyčia ne kartą remontuota.
Stanislovas Chominskis

Biografija

1824 m. baigė Vilniaus universitetą, vėliau Generalinio štabo karo akademiją, kurioje mokėsi kartu su sosto įpėdiniu Aleksandru Nikolajevičiumi. 1828 m. dalyvavo Rusijos-Turkijos kare. Išėjęs į atsargą nuo 1843 m. gyveno savo Ališavos dvare. Tris kartus buvo renkamas Švenčionių apskrities bajorų vadovu. Siūlė atleisti valstiečius nuo baudžiavos ir duoti jiems žemės. 1857–1861 m. Kauno gubernatorius. Rusijos imperijos valdžia, skirdama vietinį pareigūną, tikėjosi susilpninti anticarines nuotaikas gubernijoje. 1858 m. generolas. 1861 m. Lietuvoje prasidėjus manifestacijoms, nenorėjo veikti prieš Lietuvos visuomenę, todėl paprašė caro atleisti iš gubernatoriaus pareigų ir perkelti į Rusiją. 1861–1878 m. Vologdos gubernatorius, 1865 m. pirmasis Vologdos garbės pilietis. Nuo 1878 m. vėl gyveno savo dvare.
Parašė atsiminimų apie 1828–1829 m. Rusijos-Turkijos karą, baudžiavos panaikinimo Lietuvoje aplinkybes.
Lietuvos mokslininkų sąjunga

Lietuvos mokslininkų sąjunga – nevyriausybinė, kūrybinė mokslininkų ir jų organizacijų asociacija, įkurta 1989 m. spalio 7 d.
Lietuvos mokslininkų sąjungos centrinė būstinė yra Vilniuje. Lietuvos mokslininkų sąjungos ženklas – topologiniai Gedimino stulpai apskritime su užrašu – Lietuvos mokslininkų sąjunga.
Lietuvos mokslininkų sąjungos pirmininkas – prof. Jonas Jasaitis.

Istorija

Lietuvos mokslininkų sąjunga įkurta 1989 m. spalio 7 d. Lietuvai kuriant savo demokratinės valstybės viziją, atsirado galimybė reformuoti iki tol buvusią mokslo sistemą. Naujosios organizacijos svarbiausia veiklos kryptimi tapo pažangių mokslo ir studijų sistemos organizacinių principų paieška ir jų įteisinimas.

Struktūra

Lietuvos mokslininkų sąjungą sudaro nariai, kuriais gali būti Lietuvos ir kitų valstybių fiziniai ir juridiniai asmenys. Sąjungos nariais gali būti mokslininkai ir kiti mokslo kūrėjai (asmenys, dirbantys mokslinį darbą) bei mokslininkų organizacijos. Narystė nesiejama su tautybe, religija, politinėmis pažiūromis. Dokumentas, patvirtinantis fizinio asmens narystę, yra Lietuvos mokslininkų sąjungos nario pažymėjimas.
Lietuvos mokslininkų sąjungą taip pat sudaro skyriai. Skyriai – savarankiški juridiniai dariniai, susikūrę remiantis profesiniu, teritoriniu ar kitu visuomeniniu principu. Kitos Lietuvos ir su ja susijusios mokslininkų organizacijos taip pat kviečiamos asocijuotis su Lietuvos mokslininkų sąjunga ir prisidėti prie jos tikslų įgyvendinimo. Visų asocijuotų kolektyvinių Lietuvos mokslininkų sąjungos narių vadovai kartu yra ir sąjungos tarybos – aukščiausio kolegialaus valdymo organo – nariai.
Šiuo metu Lietuvos mokslininkų sąjunga jungia 23 juridiškai savarankiškas mokslininkų organizacijas ir 5 Lietuvos mokslininkų sąjungos grupes. Visų savo struktūrinių padalinių pastangomis Lietuvos mokslininkų sąjunga rengia simpoziumus, konferencijas, organizuoja kūrybinį bendradarbiavimą, viešas diskusijas, bendradarbiauja su kitų valstybių mokslininkais, jų organizacijomis.
Mansheyat Bani Hasan

Istorija

Klubas įkurtas 1978 m.
Zandamas

Istorija

1811 m. suteiktos miesto teisės, miestas ypač išaugo XIX a. pramoninės revoliucijos metu, čia buvo daug vėjo malūnų, klestėjo banginių medžioklė.
Vasilijus Vereščiaginas

Vasilijus Vereščiaginas (rus. Васи́лий Васи́льевич Вереща́гин, 1842–1904 m.) – XIX a. Rusijos tapytojas, pagarsėjęs karo tematikos kūriniais.

Biografija

Vasilijus Vereščiaginas gimė 1842 m spalio 26 d. Čerepovece, netoli Vologdos. 1850−1852 m. jis mokėsi Aleksandro kadetų karinėje mokykloje Carskoje Selo, 1853−1860 m. − karinio jūrų laivyno mokykloje Sankt Peterburge. Nuo 1858 m. lankė piešimo klases, 1860 m. įstojo į Imperatoriškąją dailės akademiją, kur mokėsi vadovaujamas A. Markovo, vėliau − A. Beidemano iki 1863 m. Jo istorinis paveikslas „Penelopės jaunikių nužudymas“ laimėjo mažąjį sidabro medalį. 1861 m. V. Vereščiaginas keliavo į Kaukazą, 1864 m. − į Paryžių, kuriame lankė Ž. L. Žeromo klasę. 1867−68 m. dalyvavo su Rusijos kariuomene kampanijoje Turkestane. 1874 m. jam buvo pasiūlyta profesoriaus vieta Sankt Peterburgo dailės akademijoje, tačiau V. Vereščiaginas jos atsisakė. Balkanuose dailininkas stebėjo karo veiksmus tarp Rusijos ir Turkijos. 1879−1880 m. dailininkas keliavo po Europą, pristatinėjo savo kūrybą.
V. Vereščiaginas visų pirma pagarsėjo karo tematikos paveikslų serijomis. Taip pat tapė peizažus ir portretus. Jo kūryboje ryškūs orientalistiniai motyvai. Dailininkas daug keliavo, kūrė kelionėse po Rusiją, Europą, Vidurio Rytus, Indiją, JAV ir Japoniją. Paskutinį gyvenimo dešimtmetį dailininkas buvo plačiai žinomas pasaulyje, 1901 m. buvo tarp pasiūlytų kandidatų Nobelio taikos premijai gauti. Vasilijus Vereščiaginas žuvo 1904 m. balandžio 13 d., kai linijinis karo laivas „Petropavlovsk“ užplaukė ant japonų minų Port Artūro įlankoje (dabar Luišunis, Kinija) Japonijos-Rusijos karo metu. Garsiausiu jo paveikslu minima „Karo apoteozė“ (1871).
Stano kalnynas

Stano kalnynas (rus. Становое нагорье) – kalnų sistema Rusijoje, Užbaikalėje, Buriatijos teritorijoje. Driekiasi ~700 km į šiaurės rytus, nuo Baikalo ežero iki Oliokmos vidurupio. Būdingi aukštikalniai (iki 3000 m aukščio), kalnagūbriai (Pietų ir Šiaurės Mujos, Kodaro, Udokano, Kalaro), dideli tarpukalnių duburiai (Gusinooziorsko, Mujos-Kuandino, Čaros aukštupio), kurių dugnas yra 500–1000 m aukštyje. Kalnynas sudarytas iš kristalinių ir metamorfinių uolienų. Glūdi aukso, vario, fliurito, akmens anglių telkiniai. Išplitęs amžinasis įšalas. Šlaituose auga maumedžių taiga, aukščiau 1200 mm – retmiškiai ir kalnų tundra. Duburiuose – pelkėtos pievos, jų šlaituose – pušų ir maumedžių miškai.
Domas Rocius

Biografija

1934–1935 m. savaitraščio „Darbo žemaitis“ atsakingasis redaktorius. 1936 m. baustas. 1936–1940 m. LKP Telšių parajonio ir apskrities komiteto sekretorius. 1936–1938 m. su kitais leido nelegalų laikraštį „Liaudies frontas“.
1940 m. Liaudies Seimo narys. 1940–1941 m. Telšių apskrities vykdomojo komiteto pirmininkas. 1940–1943 m. LSSR AT Prezidiumo pirmininko pavaduotojas. Dalyvavo Rainių žudynėse ir turbūt todėl neapdovanotas jokiais reikšmingesniais sovietiniais medaliais. 1941 m. birželio mėn. pasitraukė į SSRS. Buvo sovietinių partizanų brigados komisaras, vadas, žuvo Baltarusijoje. 1954 m. palaikai perkelti į Vilnių.
Etingshauzeno efektas

Etingshauzeno efektas – šiluminis reiškinys, kai tekant elektros srovei puslaidininkiu, esančiu skersiniame magnetiniame lauke atsiranda temperatūros skirtumas statmenas srovės tekėjimo krypčiai.
Peleniškiai (Pačeriaukštė)

Aplinkinės gyvenvietės

PAČERIAUKŠTĖ – 4,9 km
Pakarkliai (Biržai) – 0,8 km
Morkūnai (Biržai) – 1,4 km
Griciūnai (Biržai) – 1,7 km
Kelmynė (Biržai) – 1,2 km
Mantagailiškis – 3,8 km
Gatavina – 2,4 km
Šeškinė (Biržai) – 1,2 km
BIRŽAI – 8 km
Užubaliai (Biržai) – 2,3 km
Mažosios Lenkijos provincija

Istorija

Mažosios Lenkijos provincija sudaryta 1347 m. pagal Lenkijos karaliaus Kazimiero Didžiojo Višlicos-Piotrkovo statutus. Provincija buvo padalyta į vaivadijas ir pavietus. Mažosios Lenkijos provincija padalyta po Pirmojo Abiejų Tautų Respublikos padalijimo 1772 m., o panaikinta po Trečiojo Abiejų Tautų Respublikos padalijimo 1795 m.
MFK Banga B

Istorija

Gargždų „Bangos“ klubas nuo 2012 metų turi ir moterų komandą, kuri dalyvauja ir Moterų futbolo varžybose.
2017 m. Gargždų „Bangos“ dublerės dalyvauvo LMFA I lygos pirmenybėse. Komandos treneriu tapo Arūnas Šimkevičius. Žaidė Vakarų regiono atrankos grupėje.
2018 m. žaidė LMFA I lygos pirmenybėse.

Klubo pavadinimas, logotipas ir spalvos

Banga – lietuviškas žodis, kurio reikšmė „erdvėje ir laike sklindantis trikdys, pernešantis energiją“.

Logotipas

Logotipas toks pat, kaip ir vyrų komandos.
Jonas Damelis

Jonas Kristupas Damelis (vok. Johann Christoff Dammel, apie 1780 m. Mintauja – 1840 m. rugpjūčio 30 d. Minskas) – Lietuvos tapytojas, piešėjas.

Biografija

1799-1809 m. Vilniaus universitete studijavo dailiuosius menus pas P. Smuglevičių ir J. Rustemą. Dėstė piešimą Vilniaus gimnazijoje. Masonas. 1820 m. už pinigų padirbinėjimą ištremtas į Sibirą. 1823 m. amnestuotas grįžo į Vilnių, apie 1825 m. apsigyveno Minske.

Kūryba

Tapė daugiausia klasicizmo stiliaus portretus (profesorius Jozefas Frankas, 1811 m., A. Giunteris, apie 1812 m., F. N. Golanskis, apie 1812 m., vyskupas P. Rava, 1827 m.), istorines kompozicijas („Grįžtanti Napoleono armija Vilniaus Rotušės aikštėje“, 1814 m., „Tvardauskas rodo Žygimantui Augustui Barboros Radvilaitės šešėlį“), kai kuriuose paveiksluose yra romantizmo apraiškų („Autoportretas“, 1817 m.). Sukūrė religinių paveikslų („Kristus ir samarietė“, „Abraomo auka“), peizažų („Saulėlydis Tobolske“, 1821 m.). Nupiešė daug tikslių piešinių iš natūros.
Dartas Veideris

Dartas Veideris (angl. Darth Vader), gimęs kaip Anakinas Skaivolkeris (angl. Anakin Skywalker) – „Žvaigždžių karų“ veikėjas, buvęs džedajus, vėliau perėjęs į blogio pusę. Dartas Veideris veikia pirmoje ir antroje trilogijoje (kaip Anakinas Skaivolkeris). Dartas Veideris turėjęs du vaikus: sūnų Lukas Skaivokerį, dukterį Lėja Organą.
VI epizodo pabaigoje atsiverčia į gėrio pusę, bet tada miršta.
Pirmojoje trilogijoje Dartą Veiderį vaidino daug aktorių, antrojoje – Hayden Christensen.
Marijona Batutytė

Biografija

1977 m. baigė Lietuvos Kūno kultūros institutą.
Praja

Istorija

1770 m. Praja buvo paskirta portugalų kolonijos – Žaliojo Kyšulio – administraciniu centru. 1975 m. ji tapo nepriklausomos šalies sostine.
Paprastoji voratinklinė erkė

Kovos priemonės

Pastoviai naikinamos piktžolės. Nuėmus derlių, nupjaunami, surenkami ir kompostuojami lapai.
Nedidelius braškių ir žemuogių plotus tikslinga nupurkšti svogūnų, česnakų, bulvių, drignių arba tabako nuovirais.
Daikono sala

Daikon sala (jap. 大根島 = Daikon–jima) – maža vulkaninė Japonijos sala, sudaryta iš bazalto, esanti sūrokame Nakaumi ežere, kuris plyti tarp Totorio ir Šimanės prefektūrų Japonijoje. Tai dalis Macujės miesto, Šimanės prefektūros sostinės.
Žodis daikon reiškia didelį baltąjį ridiką. Daikono saloje taip pat yra mažas vulkanas, vadinamas Daikon salos ugnikalniu. Seniau japonai jį vadino Tako-shima 'aštuonkojo sala'.
Saloje anksčiau buvo imperatoriškasis žirgynas. Ženšenis ir bijūnai čia auginami nuo Edo laikotarpio.
1981 m. buvo pastatytas tiltas iš salos į Ōmizaki kyšulį. Dabar iš salos į Macuję važinėja reisinis autobusas.

Daikono salos ugnikalnis

Daikono salos ugnikalnis yra skydinio tipo, susidaręs iš skystos lavos srautų. Aukščiausias salos taškas yra mažas ugnikalnis Ōzuka (aukštis 42 m).
Salos pamatas yra bazaltinis. Salos paviršius silpnai banguotas, jis yra vulkaninė plynaukštė. Salos paviršių dengia 2 m storio molio, susidariusio iš vulkaninių pelenų, sluoksnis. Rytinėje salos dalyje yra iki 200 m ilgio lavos tuneliai (angl. lava tubes), paskelbti Japonijos gamtos paminklais.
Audrius Dzikaras

Audrius Dzikaras (g. 1957 m. rugpjūčio 14 d. Vilniuje) – Lietuvos tapytojas, poetas.

Biografija

1981 m. baigė Lietuvos dailės institutą. 1981–1989 m. dirbo dailininku Vilniaus „Dailės“ kombinate. 1990–2001 m. žurnalo Krantai meninis redaktorius, 1996–2012 m. bendrovės „UpArtas“ direktorius.

Kūryba

Nuo 1983 m. dalyvauja parodose. Individualios surengtos Vilniuje (1988 m.), Ronėje (1993 m.). Nuo 1992 m. „Grupės l“ narys.
Tapo aliejumi, daugiausia peizažus („Kelias“ 1983 m., „Tiltas“ 1985 m., „Pirmasis sniegas“ 1986 m., „Tamsus peizažas“ 1988 m., „Šulinys be rentinio“ 1993 m., „Šventykla“ 1999 m.). Naudoja metafizinės tapybos raiškos priemones: realūs daiktai sukomponuoti paslaptingoje, sustingusioje, dematerializuotoje aplinkoje. Kūriniai tamsaus prislopinto kolorito.
Vanuatu transportas

Vanuatu sala per Antrąjį pasaulį karą tapo svarbia sąjungininkų baze, ir dauguma kelių, bei oro uosto takų buvo nutiesti JAV karių.
2002 m. Vanuatu saloje buvo 1,070 km kelių, iš kurių 256 km buvo grįsti.

Jūrų transportas

Port Vila ir Liuganvilis yra pagrindiniai jūrų uostai. Maži laiveliai kursuoja po salas.

Oro transportas

2001 m. saloje buvo 31 mažai naudojamas oro uostas, iš jų 3 buvo su grįstais takais. Pagrindiniai oro uostai yra Bauerfield ir Pekoa miestuose. Sala yra aptarnaujama Australijos "Ansett Airlines" oro linijų, kurios reguliariai skraido į Australiją, vietiniai skrydžiai yra palaikomi "Air Melanesiae" oro linijų, kurios skrenda į 22 įvairias salas. Kitos oro linijos skraidančios į Vanuatu yra "Air Pacific", "UTA", "Polynesian Airlines", "Solair", ir "Air Nauru".
Barzano bokštai

Barzan bokštai – Kataro istorinis paminklas šalia Umm Salal Muhammad miesto, už 20 km į šiaurę nuo Dohos. Bokštai naudojami perlų nardytojams ir besiartinantiems laivams stebėti bei kaip observatorija mėnulio fazėms tyrinėti.
Pavadinimas Barzan kilęs iš arabų kalbos ir reiškia „aukšta vieta“. Bokštus 1910 m. pastatė šeichas Mohammed bin Jassim Al-Thani. Jų sienos yra 1 m storio prie pagrindo ir sustiprintos atramomis. Atramos buvo pastatytos kūgio formos prie rytinio bokšto ir kaip masyvūs laiptai prie vakarinio.
Marsaeigis

Marsaeigis – automatizuota transporto priemonė (robotas), skirta Marso planetos tyrimams, judant Marso paviršiumi.
Marsaeigiai turi daug pranašumų prieš stacionarias tyrimų stotis – jie gali ištirti didesnę teritoriją, norimus objektus, nuvykti į tam tikrą planetos vietą ar atsisukti į Saulę energijos kaupimui.

Istorija

Per visą Marso tyrimų istoriją sėkmingai įvykdytos keturios robotizuotų marsaeigių misijos – „Mars Pathfinder“, „Spirit“, „Opportunity“ ir 2012 m. rugpjūčio 6 d. ant planetos nusileidusio „Curiosity“ misija.