google/wiki40b huggingface dataset:
Intellipedia

Intelipedija (angl. Intellipedia) – wiki principu kuriamas informacinis tinklas JAV. Tai žvalgybos tarnybų, kurias jungia United States Intelligence Community, projektas.
Priešingai nei Laisvoji enciklopedija Vikipedija Intelipedija nėra prieinama visuomenei. Straipsniai nėra vien enciklopedinės žinios, nėra taikomas neutralaus požiūrio taško principas. Priešingai, stengiamasi pateikti kuo įvairesnės kelių įstaigų turimos informacijos, kad jos dėka būtų suformuojama pagrindinė nuomonė bei pasiekiamas bendras konsensusas žvalgybinės informacijos veikloje. Enciklopediją kuria žvalgybos analitikai ir kiti specialiųjų tarnybų pareigūnai, bendrai pildantys ar koreguojantys JAV vyriausybės pateiktą informaciją.

Istorija

Projektas buvo inicijuotas CIA tarnybų. Priežastys – suvokimas, kad viešosios komunikacijos priemonės (žiniasklaida, tinklalapiai) gerokai lenkia įprastines žvalgybos tarnybų veiklos formas, rezultatus, renkant, viešinant bei platinant informaciją. Siekiama, kad internetinė enciklopedija savo išsamumu, aiškumu lenks turimus šaltinius ir bus labai svarbi būsimiems amerikiečių žvalgams.
Intellipedia projektui vadovauja Director of National Intelligence. Enciklopedija naudojasi 16 agentūrų, sudarančių JAV žvalgybos bendruomenę.
Enciklopedijoje 2006 m. rugsėjį buvo per 5 000 straipsnių, pažymų, administracinių problemų paaiškinimų bei kitokios medžiagos. Enciklopediją sudaro per 28 000 puslapių informacijos. Informacine sistema naudojasi per 3 600 užsiregistravusių vartotojų, tarp jų ir tokios insitucijos kaip Transporto saugos administracija ir nacionalinės laboratorijos.
Vaikų linija

Vaikų linija – psichologinę pagalbą teikianti tarnyba vaikams ir paaugliams, Lietuvos telefoninių psichologinės pagalbos tarnybų asociacijos narė.
Vaikų liniją Vilniuje prižiūri VŠĮ "Vaikų linija", Kaune - Vaikų gerovės centras "Pastogė". Taip pat yra Vaikų linija Klaipėdoje.

Pagalba telefonu

Pagrindinė Vaikų linijos veikla yra psichologinė pagalba vaikams ir paaugliams nemokamu telefonu 116 111.

Pagalba internetu

Klausučio šalis - tai interneto svetainė, skirta visiems vaikams ir paaugliams, su virtualiu personažu Klausučiu. Jam vaikai gali parašyti elektroninį laišką ir į kurį vaikai gali kreiptis dėl įvairių iškylančių sunkumų. Klausučio vardu į vaikų ir paauglių laiškus atsako Vaikų linijos savanoriai.

Pagalba laiškais

2002 metų balandžio mėnesį Vilniaus Vaikų linijoje veiklą pradėjo "Vaikų paštas". "Vaikų pašto" konsultantai atsakinėja į vaikų laiškuose keliamus klausimus dėl įvairių problemų.
"Vaikų paštas" naudingas tiems vaikams, kurie turi sunkumų, bet negali arba nedrįsta paskambinti į Vaikų liniją. Tokie vaikai gali kreiptis į "Vaikų paštą" ir gauti atsakymą raštu ("Vaikų paštas", Klinikų g. 2, LT - 10206 Vilnius).
Raminta Popovienė

Biografija

Vaikystė prabėgo Zarasuose. 1988 m. baigė Zarasų M. Melnikaitės vidurinę mokyklą. 1988–1994 m. studijavo Lietuvos muzikos akademijos Klaipėdos menų fakultete, įgijo muzikos mokytojo-choro dirigento kvalifikaciją. 1995 m. baigė Lietuvos muzikos akademijos Klaipėdos menų fakulteto magistrantūros studijas, įgijo muzikos edukologijos magistro laipsnį.
1995–1998 m. dirbo Lietuvos muzikos akademijos Klaipėdos fakultete vyr. metodininke ir Klaipėdos S. Dacho vidurinės mokyklos muzikos mokytoja. 1998–2000 m. Visagino Česlovo Sasnausko menų mokyklos muzikos mokytoja.
2000–2007 m. Kauno rajono savivaldybės administracijos Kultūros, švietimo ir sporto skyriaus vyriausioji specialistė, 2007–2011 m. „Kauno rajono socialinių paslaugų centras“ direktorė. 2011–2012 m. Kauno rajono savivaldybės administracijos direktoriaus pavaduotoja.
Nuo 2012 m. Seimo narė.
2011 m. Kauno rajono savivaldybės tarybos narė, išrinkta, bet atsisakė mandato. 
Nuo 2013 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Kauno rajono skyriaus narė. Aurelijos Makūnienės labdaros ir paramos fondo savanorė.
Sutuoktinis Egidijus (1970 m.), duktė Radvilė (1992 m.)
Duselninkai

Aplinkinės gyvenvietės

Ūdrija – 2 km
Pažėrų šv. Jono Krikštytojo koplyčia

Istorija

Nuo neatmenamų laikų žmonės laidojami Paalsio II kaimo kapinaitėse. Istorikai spėja, kad ten, kur Alsa įteka į Mituvą, galėjusi būti pagonių šventvietė.
1937 m. išleistame Skirsnemunės parapijos žurnale „Mūsų parapija“ buvo rašoma, kad Pamituvy, pono Černeckio žemėje, kur nuo neatmenamų laikų yra kapinaitės, kasmet antrąją Sekminių dieną, kunigas giedodavo „Libera“ ir jas pašlakstydavo. 1919 m., po pamaldų kalbėdamasis su maldininkais, naujai paskirtas Skirsnemunės klebonas Vincentas Semenavičius iškėlė mintį įsteigti kapinėse koplyčią. Ši mintis buvo ne taip greitai įvykdyta – tik 1930-aisias, Vytauto Didžiojo metais. Vietos tikintieji savo lėšomis ir iniciatyva pasistatė medinę 6x4 m dydžio koplyčią. Kauno Metropolijos Arkivyskupui suteikus viešos koplyčios teises, 1932 m. gegužės mėnesį šv. Jono Krikštytojo koplyčia pašventinta. 1937 m. pastatytas 7x5 m dydžio koplyčios priestatas, įrengta vieta chorui.
2000 m. spalio 8 d. kilęs gaisras suniokojo ne tik koplyčią. Beveik viduryje dienos nuo kapinių pusės kylančius dūmus pamatę gyventojai gaisrą bandė gesinti, tačiau ugnis prarijo altorius, daugybę unikalių liaudies meno dirbinių, šventųjų paveikslus. Taip pat – ir koplyčią. Nors dėl gaisro buvo pradėtas tyrimas, tačiau kaltininkas nerastas. Ugniagesių gelbėtojų pažymoje rašoma, kad gaisras kilo nuo užsidegusių lapų, tačiau kaime sklando gandai, jog tai galėjo būti padegimas. Vietoje sudegusios koplyčios vietos gyventojų rūpesčių atsirado tik medinis polietileno plėvele dengtas karkasas, iš šalies primenantis šiltnamį. Sudegusi koplyčia vietos gyventojams buvo svarbi, nes ji minima ir istoriniuose šaltiniuose.
Koplyčios statybos pradėtos 2015 m. birželio mėnesį, o liepos pabaigoje jau buvo užbaigtos. 2015 m. rugsėjo 15 d. ją pašventino Skirsnemunės Šv. Jurgio parapijos klebonas Egidijus Periokas. Rėmėjai: verslininkas Daivaras Rybakovas, kolekcionierius Gerardas Skrickis, Česlovo Petraičio UAB „Savas medis“.

Architektūra

Koplyčios projekto autorė Jurbarko rajono savivaldybės vyr. architektė Gražina Gadliauskienė. Šios koplyčios pavyzdžiu pasirinkta Kryžių kalno koplyčia, esanti Šiaulių rajone. Pastaroji buvo pastatyta tuomet, kai Kryžių kalne mišias laikė pats popiežius Jonas Paulius II.
Naujoje koplyčioje išlietas 5 m aukščio betoninis kryžius. Stogo kraigas iškilęs į 6 m aukštį. Statinys kompaktiškas, stačiakampio plano, atviromis sienomis, su dvišlaičiu stogu, kurio viršūnes vainikuoja geležiniai kryžiai su spinduliais.
Vytautas Almonaitis

Biografija

1991 m. baigė Kauno veterinarijos akademiją.
1995–2001 m. Bardiškių žemės ūkio bendrovės pirmininkas, nuo 2001 m. Pakruojo rajono savivaldybės Žemės ūkio skyriaus vyr. specialistas. Nuo 2006 m. Kalpokų žemės ūkio bendrovės, UAB „Kalpokų ūkis“ direktorius.
2000–2003 m. ir nuo 2019 m. Pakruojo rajono savivaldybės tarybos narys.
Nuo 1990 m. Lietuvos demokratinės darbo partijos, nuo 2001 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Pakruojo rajono skyriaus narys.
Resident Evil 5

Apie žaidimą

„Resident Evil 5“ yra „Resident Evil“ kompiuterinių žaidimų ir filmų frančizės dalis. Skirtingai nuo ankstesnių serijos žaidimų, „Resident Evil 5“ yra labiau orientuotas į veiksmo, o ne į išlikimo siaubo žanrą, ir priskiriamas trečiojo asmens šaudyklėms. Žaidimo veiksmas vyksta po žaidimo „Resident Evil 4“ įvykių. Antibioteroristinės organizacijos BSAA narys Krisas Redfyldas atvyksta į Afrikos Kižudžu (Kijuju) vietovę patikrinti informacijos apie bioteroristinių ginklų platinimą. Jį pasitinka vietinė BSAA narė Ševa Alomar. Abu herojai atranda, kad vietos gyventojai yra apkrėsti ir kontroliuojami Las Plagas parazito mutavusių formų (žinomo iš „Resident Evil 4“). Abu herojai turi išsiaiškinti, kas slypi už parazito paskleidimo šioje Afrikos vietovėje. Krisą Redfyldą papildomai skatina žinia, kad šiuose įvykiuose gali būti įpinta jo buvusi kovų partnerė Džil Valentain, kurią visi laiko žuvusia.
„Resident Evil 5“ galima žaisti vieno arba dviejų žaidėjų Co-op režimu. Vieno žaidėjo režime žaidėjas iš trečiojo asmens perspektyvos valdo Krisą Redfyldą, o Ševa atakuoja automatiškai. Perėjus žaidimą atsiranda galimybė jį peržaisti valdant Ševą. Dviejų žaidėjų režime antrasis žaidėjas valdo Ševą: vietiniame tinkle perskirto ekrano režimu arba internetu žaisdamas žaidimą atskira konsole. Antras žaidėjas gali pasijungti į žaidimą kiekvieno žaidimo skirsnio (chapter) pradžioje. Žaidime yra trys sunkumo lygiai, kurie pasiekiami iškart žaidimo pradžioje. Perėjus vieną žaidimo skirsnį, jį galima peržaisti kitais sunkumo lygiais. Pagal tam tikrus rodiklius (taiklumą, iššaudytus priešininkus, laiką ir žuvimų skaičių) žaidėjui suteikiamas skirsnio perėjimo rangas. Perėjus žaidimą sunkiausiame „veterano“ lygyje, atsiranda galimybė jį peržaisti dar sunkesniame, ketvirtajame „profesionalo“ lygyje.
Žaidimo metu kovojama su parazito valdomais agresyviais afrikiečiais ir įvairiais mutavusiais siaubūnais. Renkami trofėjai, pinigai, randami ginklai, šoviniai, kuriuos pameta nugalėti priešininkai arba jie randami dėžėse, vazose ir pan. Tradiciškai, veikėjai atstato sveikatos rezervus randamomis žolelėmis arba nusipirkę sveikatos purškiklius. Vienu metu herojai gali nešiotis 9 objektus ir kiekvieno skirsnio pradžioje gali juos pasirinkti iš inventoriaus arba nusipirkti. Tiek inventorius, tiek pirkimas/pardavimas organizuoti interaktyviai: žaidime nėra inventoriaus dėžių ar parduotuvių. Galima patobulinti pasirinktus ginklus, kurių yra įvairių rūšių, nuo pistoleto iki raketsvaidžio. Papildomai herojai ginkluoti peiliais ir gali atakuoti rankomis ar kojomis, kai tai leidžia žaidimas kontekstinėmis komandomis. Žaidime įvesta naujovė: jei herojus yra beveik prie mirties, per tam tikrą trumpą laiko tarpą kitas herojus gali jį atgaivinti adrenalino injekcija, bet tam turi būti arti mirštančio veikėjo − taip be sveikatos atstatomųjų porcijų galima išlaikyti herojus gyvais ilgą laiką.
Po žaidimo pagrindinės misijos baigimo įmanomas minižaidimas „Mercenaries“, kurio metu herojui per tam tikrą laiką yra iškelta užduotis iššaudyti kuo daugiau priešininkų ir išlikti gyvam.
Raudonasis miškas

Raudonasis miškas (ukr. Рудий ліс) – apie 10 km² buvusi miško teritorija Ukrainoje, esanti greta Černobylio atominės elektrinės, labiausiai užteršta 1986 m. reaktoriaus sprogimo metu. Ši teritorija gavo didžiausią radiacijos dozę nuo reaktoriaus sprogimo metu susidariusių radioaktyvių dūmų ir dulkių. Didelis radiacijos kiekis lėmė medžių nykimą (daugiausia pušų), todėl miškas tapo rusvai raudonos spalvos. Be to, naktimis buvo matomas žuvusių medžių švytėjimas (tai lėmė medienos fermentų ir radioaktyvių dalelių sąveika), taip pat įtakotas radiaktyvių kritulių. Teritorijos deaktyvavimo darbų metu didžioji dalis pušų buvo nustumdytos buldozerių ir palaidotos grioviuose. Grioviai buvo užpilti storu smėlio sluoksniu, o ant viršaus susodinti nauji pušų sodinukai. Raudonojo miško teritorija išlieka viena labiausiai užterštų vietų pasaulyje.
Dabar šioje teritorijoje pradeda želti naujas miškas.
Parako vartai

Parako vartai (ček. Prašná brána) – gotikos stiliaus vartai Prahoje, skiriantys Prahos senamiestį nuo naujamiesčio.

Istorija

Šioje vietoje vartai atsirado XI a., jie buvo vieni iš trylikos vartų į senamiestį. 1475 m. karalius Vladislovas II padėjo kertinį akmenį Naujojo bokšto statybai. Vartai buvo statomi pagal Senamiesčio tilto bokšto, suprojektuoto Peterio Parlerio, pavyzdį. Vartų gynybinė vertė buvo menka. Skulptūrinė puošyba siejosi su netoli stovėjusiais Karaliaus rūmais. Statybos nutrūko po aštuonerių metų, kai karaliui teko pasitraukti iš miesto. Sugrįžęs 1485 m. jis pasirinko saugesnę pilį. 
Dabartinį pavadinimą vartai įgavo XVII a., kai juose buvo pradėtas laikyti parakas.
Skulptūrinė puošyba nukentėjo per prūsų okupaciją 1757 m., paskui buvo visiškai pašalinta, o atkurta tik 1876 m.
Milestones (grupė)

1968–1972 m.

Grupė susikūrė 1968 metais ir ją sudarė Beatrix Neundlinger, Günter Grosslercher, Robert Unterweger ir Rudi Tinsobin. Pirmasis grupės albumas „Milestones“ buvo išleistas 1970 metais. 1972 metais Unterweger ir Tinsobin paliko grupę ir buvo pakeisti Norbert Niedermeyer ir Christian Kolonovits.

Eurovizijos dainų konkursas

1972 m. šalies transliuotojo ORF sprendimu išrinkti Austrijos atstovais 17-ame Eurovizijojos konkurse su daina „Falter im Wind“ (liet. Drugelis vėjyje), kuri buvo labai šiuolaikiška ir netipiška daina Eurovizijoje. Škotijos sostinėje Edinburge (D. Britanija) vykusiame konkurse Milestones su 100 taškų užėmė penktą vietą. Tai vienas sėkmingiausių Austrijos pasirodymų šiame konkurse.

1973–1975 m.

Grupės antrasis albumas „Emigration“ išleistas 1973 metais. Grupė iširo 1975 metais; B. Neundlinger ir G. Grosslercher prisijungė prie grupės Schmetterlinge, kuri 1977 metais dalyvavo Eurovizijoje, o N. Niedermeyer tapo grupės Springtime, kuri taip pat dalyvavo 1978 m. Eurovizijos konkurse, nariu. C. Kolonovits vėliau dirbo muzikos prodiuseriu.
Vadimas Gusevas

Biografija

2002 m. žiemos olimpinėse žaidynėse 10 km – 66 vieta, 15 km – 59 vieta, 30 km – 65 vieta, 50 km – 56 vieta, sprintas – 54 vieta. 2003 m. universiadoje užėmė 34 vietą 10 km klasikinio stiliaus ir 36 vietą laisvojo stiliaus rungtyse. 2004 m. Europos biatlono čempionate užėmė 46 vietą klasikiniu stiliumi ir 41 sprinte. 2004 m. pasaulio biatlono čempionate užėmė 85 vietą klasikiniu stiliumi ir 88 sprinte. 2005 m. pasaulio biatlono čempionate klasikiniu stiliumi užėmė 95 vietą ir 82 sprinte.
Bačkonys

Istorija

XX a. pradžioje čia buvo grafo B. Tiškevičiaus Žiežmarių dvaro palivarkas. 1910 m. įkurta slapta mokykla, kurioje mokėsi 10 vaikų.
Vorkuta

Istorija

Gyvenvietė įkurta 1931 m. kaip angliakasybos centras, nuo 1943 m. miestas.
Į Vorkutą ir jos apylinkes buvo ištremta daug lietuvių. Stalino laikais čia buvo vienas didžiausių Gulago sistemos lagerių. Vorkuta pasirinkta todėl, kad čia vyrauja atšiaurus klimatas.
Senasis Krymas

Istorija

Miesto istorija sena. Įkurtas XIII a. pirmoje pusėje, kai buvo užimtas chano Batijaus. Mongolai įtvirtino miestą, kuris po to tapo Krymo jurtu (Aukso ordos Krymo provincija), čia įsikūrė emyras. Šiuo laikotarpiu miestas turėjo du pavadinimus: Qırım vardą naudojo tiurkų kalbomis šnekantys gyventojai, Solcati – italų prekeiviai. Vėliau iš pastarojo atsirado tiurkiška forma Solkhat. Senasis Qirim vardas buvo suteiktas vėliau visam Krymo pusiasaliui.
XIII–XIV a. miestas išsiplėtė ir klestėjo, netgi buvo amžininkų vadinamas antruoju Bagdadu. Iš šio laikotarpio yra išlikusi Muhamedo Uzbeko Chano mečetė, pastatyta 1314 m., medresės griuvėsių liekanos (1332 m.). Pirmieji Krymo chanai Qirimą sostine laikė iki pat XVI a. Vėliau, Krymo chanatui persikėlus į Bachčisarajų, miestas prarado savo reikšmę.
1783 m. miestas buvo aneksuotas Rusijos ir įgavo savo galutinį Senojo Krymo vardą. 1787 m. kelionės po Krymą metu čia lankėsi imperatorienė Jekaterina II, kurios garbei buvo pastatyti nedideli rūmai, fontanas.

Įžymybės

Senajame Kryme gyveno ir mirė žymus rusų rašytojas Aleksandras Grynas, yra jo namas-muziejus. Veikia 1358 m. įsteigtas armėnų Šventojo kryžiaus vienuolynas (Surb Khach), Krymo totorių etnografinis muziejus. Miestas garsėja sanatorijų kompleksu, kur gydomos kvėpavimo takų ligos.
Dalius Vaiciukevičius

Biografija

Gimė 1981 m. birželio 1 d. Elektrėnuose. 2002 m. ir 2004 m. Pasaulio II diviziono čempionato aukso medalio laimėtojas.
Iliustruotoji Lietuva

Iliustruotoji Lietuva – savaitinis dienraščio „Lietuva“ priedas, leistas 1926–1928 m. Kaune.

Istorija

Redaktorius-leidėjas Pranas Dailidė, redaktorius Zigmas Kuzmickis. Spausdino valstybės spaustuvė. „Lietuvai“ susijungus su „Lietuvos aidu“, vietoj „Iliustruotosios Lietuvos“ ėjo „Iliustruota apžvalga“.
Svarbiausius krašto įvykius fiksavo nuotraukose, jos papildė tekstą. Spausdino žymiausių menininkų, politikų, šalies valdžios atstovų fotografijas, Lietuvos miestų, praeities paminklų, krašto gamtovaizdžių bei užsienio šalių kraštovaizdžių nuotraukas, pasakojo apie kitų šalių kultūrą, gamtą, spausdino originalius lietuvių rašytojų ir geriausių užsienio šalių menininkų kūrinius.
Bendradarbiavo Vytautas Bičiūnas, Viktoras Biržiška, Paulius Galaunė, Jonas Graičiūnas, Augustinas Gricius, Valentinas Gustainis, Kazys Inčiūra, Tadas Ivanauskas, Jonas Kairiūkštis, Faustas Kirša, Kostas Korsakas, Vincas Krėvė, Pranas Lembertas, Kazys Pakštas, Juozas Paukštelis, Ignas Šlapelis, Juozas Tumas-Vaižgantas ir kt.
Červenikas

Istorija

Gyvenvietė pirmą kartą rašytiniuose šaltiniuose paminėta 1113 m. Viduramžiais priklausė Vengrijos karalystei.
Buvo vadinama Verušvaru. Netoli gyvenvietės pastatyta Leopodavos tvirtovė, kuri turėjo atlaikyti turkų Osmanų puolimus.
1919 m. prijungtas prie naujo valstybinio darinio Čekoslovakijos. Nuo 1948 m. vadinamas Červeniku.
Nuo 1993 m. gyvenvietė yra nepriklausomos Slovakijos teritorijoje.
Gudelių Švč. Mergelės Marijos Škaplierinės bažnyčia

Istorija

Balbieriškio savininkas Tiškevičius Ivoniškyje (2 km į rytus nuo dabartinės bažnyčios) apie 1700 m. pastatė koplyčią. Ji 1791 m. atnaujinta, pradėtos rašyti metrikų knygos. 1803 m. koplyčia tapo Balbieriškio parapijos filija. Ivoniškio (Gudelių) dvaro savininkė Liudvika Petravičiūtė-Tiškevičienė jai dovanojo įvairaus turto. 1822 m. veikė parapinė mokykla. 1844 m. bažnyčia sudegė.
1847–1849 m. pastatyta nauja medinė. Apie 1851 m. pastatyta medinė varpinė. Gudeliuose 1859–1871 m. kunigavo religinių giesmių vertėjas į lietuvių kalbą Hiliaras Stelmakauskas (1809–1877). Klebono Antano Vilkutaičio rūpesčiu ir parapijiečių lėšomis 1893–1895 m. pastatyta dabartinė mūrinė bažnyčia. 1898 m. dar nebuvo įrengta. Po Antrojo pasaulinio karo bažnyčia suremontuota.

Architektūra

Bažnyčia stačiakampio plano, dvibokštė, su apside ir bokšteliu. Vidus 3 navų, atskirtų pilioriais. Šventoriaus tvora medinių statinių.
Čalomfrakiato Taipračano nacionalinis parkas

Vieta

Parkas užima 384,39 km² plotą Fačio (Phachi) upės baseine ir apima Janghuko (Yang Huk), Pakto (Pak Tho), Suanfuengo (Suan Phueng), Banka (Ban Kha) Ratčaburio apylinkes Mianmaro pasienyje. Parkas yra 50 km į pietvakarius nuo provincijos centro Ratčaburio.

Flora ir fauna

Čalomfrakiato Taipračano parke vyrauja mišrūs lapuočių ir drėgni visžaliai miškai. Iš retų augalų parke sutinkama: stambiavaisis koralmedis, kietavaisė ksilija, krausva Lagerstroemia calyculata ir daug bambukų rūšių.
Parke gyvena: Indijos muntjakas, gaūras, šernas, Indinis zambaras, Himalajinis lokys, Javinis elniukas, laibaliemenės beždžionės, Malajinė civeta, Birminis kiškis, dygliatriušis ir kt.
Masalskiai

Istorija

Giminė kilo iš Černigovo kunigaikštystės kunigaikščių. Jos pradininkas – XIV a. antroje pusėje gyvenęs didžiojo Lietuvos kunigaikščio Algirdo dukters Teodoros (Fiodoros) ir Karačevo kunigaikščio Sviatoslavo Titovičiaus (vedė 1377 m.), sūnus, Riurikaičių dinastijos kunigaikštis Jurijus Sviatoslavičius . Iš tėvo Sviatoslavo Titovičiaus jis paveldėjo Mosalsko miestą su aplinkinėmis žemėmis ir jų pagrindu suformavo savarankišką dalinę kunigaikštystę ir tapo pirmuoju Mosalsko daliniu kunigaikščiu. Vėliau kunigaikštystę valdė sūnūs Vladimiras, Vasilijus ir Semionas, davę pradžią trims Masalskių giminės šakoms. 1492 m. kunigaikštystę užgrobus Maskvos didžiajam kunigaikščiui Ivanui III, Masalskiai tapo Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės pavaldiniais. Vėliau dalis Masalskių palikuonių grįžo į Rusiją, kurioje įkūrė Kolcovų-Mosalskių ir Klubkovų-Mosalskių atšakas.
Masalskių pavardė kildinama iš Mosalsko miesto pavadinimo. 
Žymesnės reikšmės politiniame LDK gyvenime Masalskiai turėjo tik XVIII a.
Bajazitas I

Biografija

Jis buvo Murado I-ojo, kuris buvo tiurkų kilmės, ir Gulcicek Hatun arba Gülçiçek Hatun, kuri buvo graikų kilmės, sūnus.
Jegoras Gaidaras

Biografija

Tėvas -laikraščio „Pravda“ užsienio ir karinis korespondentas Timūras Gaidaras, kurio pavyzdžiu pagal jo tėvo A. Gaidaro (tikroji pavardė Golikovas) apysaką „Timūras ir jo būrys“ buvo auklėjamos kelios Antrojo pasaulinio karo išvakarių ir pokario metų TSRS vaikų kartos. Motina rusų rašytojo P. Bažovo duktė Ariadna. Pirmoji žmona Irina Smirnova, jų duktė Marija Gaidar – viena iš uždraustos partijos „Dešiniųjų jėgų sąjunga“ lyderių. Antroji žmona – rašytojo A. Strugackio duktė Mariana. Jegoras 1973 m. vidurinę mokyklą baigė aukso medaliu, su pagyrimu baigė Maskvos universiteto ekonomikos fakultetą ir jo aspirantūrą. 1980 m. ekonomikos mokslų kandidatas, 1990 m. ekonomikos mokslų daktaras.
Dirbo laikraštyje „Pravda“, žurnalo „Kommunist“ ekonomikos skyriaus vedėjas, nuo 1989 m. dalyvavo rengiant TSRS ekonomikos gaivinimo planus. 1990-1991 m. Ekonominės politikos instituto steigėjas ir direktorius. 1991 m. dalyvavo Belovežo girios pasitarimuose naikinant TSRS ir steigiant NVS. 1991 m. lapkričio 11 d. – 1992 m. vasario 19 d. pirmasis Rusijos Federacijos ekonomikos ir finansų ministras, 1992 m. vasario 19 d. – balandžio 2 d. pirmasis Rusijos Federacijos finansų ministras, 1992 m. birželio 15 d. – gruodžio 15 d. Rusijos Federacijos ministras pirmininkas. Pradedant dirbti jo vyriausybei dar veikė galinga prekių paskirstymo sistema. Jam vadovaujant įgyvendintas mažmeninių prekių liberalizavimas, pradėtas valstybinio turto privatizavimo procesas, tačiau kainų liberalizavimas sukėlė infliaciją, kuri nuvertino gyventojų sukauptas lėšas. Kilus nepasitenkinimui J. Gaidaro vyriausybė buvo atstatydinta, tačiau jis pats paskirtas ministro pirmininko pavaduotoju tęsė pradėtą darbą.
1993 m. birželio mėn. subūrė priešrinkiminį bloką „Rusijos pasirinkimas“ (Выбор России), kuris rinkimuose gavo 15 % balsų, 1994 m. sausio mėn. išrinktas Rusijos Federacijos Valstybės Dūmos deputatu. 1994 m. rinkimų sąrašo pagrindu įsteigė partiją „Rusijos demokratinis pasirinkimas“, tačiau partija 1995 m. rinkimuose neperžengė 5 % barjero. 1999–2003 m. vėl išrinktas Valstybės Dūmos deputatu. Vėliau dirbo Pereinamojo laikotarpio ekonomikos institute.
Vroclavas

Istorija

Minimas nuo X amžiaus. Tai pagrindinis Silezijos regiono miestas, iki 1945 metų priklausė Vokietijai ir vadinosi Breslau.
2006 m. Vroclavo Šimtmetinė salė įtraukta į UNESCO Pasaulio paveldo sąrašą. 2016 m. Europos kultūros sostinė.

Lietuviai

Kartu su lenkų repatrijantais po Antrojo pasaulinio karo mieste apsigyveno ir lietuviai. Nuo 1957 m., Vytauto Markevičiaus ir Česlovo Bankausko sukviesti, jie retkarčiais susirinkdavo, 1962 m. gegužės 2 d. užregistruota LVKD Vroclavo skyrius. Pirmuosiuose susirinkimuose dalyvaudavo apie 20 tautiečių, o kai nuo 1964 m. skyrius ėmė nuomotis patalpas, narių padaugėjo. 1965–70 m. susikūrė dainų ir šokių ansamblis Vilnelė, kuriame įvairiu laiku repetavo lietuvių ir lenkų saviveiklininkai: 27 dainininkai ir 126 šokėjai. Skyriaus patalpose veikė biblioteka, savo fonduose 1965 m. turėjusi apie 500 knygų. Vykdavo lietuvių kalbos kursai (vadovai Anastazija Damrauskienė, Stasys Žvirėla, Pranas Šarlonas). Nuo 1970 m. su miesto asdministracijos pagalba pradėtas leisti biuletenis Vroclavo lietuvis, išėjo keletas numerių. Nuo 1972 m. Vroclave reguliariai buvo aukojamos lietuviškos mišios, lietuvių išeivių kapelionais buvo kunigai A. Rūkšta ir A. Jurkevičius. Kartu švenčiami Vasario 16 d. minėjimai, vadinami cepelinų baliais. Vėliau LVKD skyriaus veikla ėmė gęsti.