Juodoji jūra

Geologija

Juodoji jūra tyvuliuoja izoliuotoje įduboje, plytinčioje tarp pietryčių Europos ir Mažosios Azijos. Ši įduba susiformavo mioceno epochoje, kai aktyvi kalnodara suskaidė senovinį Tetijos vandenyną į kelis vandens telkinius (Juodąją, Azovo, Kaspijos ir Aralo jūras).
Juodosios jūros įduba susideda iš dviejų dalių – rytinės ir vakarinės, jas skiria povandeninė aukštuma – Krymo pusiasalio tęsinys. Šiaurės rytų daliai būdinga palyginti plati šelfo juosta (iki 190 km), o Gruzijai ir Turkijai priklausančių pakrančių nuolydis daug didesnis, ir šelfo plotis neviršija 20 km, čia dugną raižo daugybė kanjonų. Giliausia jūros vieta (2210 m) yra centrinėje dalyje, į pietus nuo Jaltos.
Jūros dugno nuosėdinėse uolienose pakrantėse vyrauja smėlis, žvyras, skalda, o tolstant nuo kranto juos pakeičia smulkūs smėliai ir aleuritas, dubumose – dumblas.
Juodosios jūros dugne yra iškasenų: š.v. šelfe – naftos ir dujų, prie Tamanės pusiasalio – titano.

Juodosios jūros tvano hipotezė

Juodosios jūros spartaus užtvindymo hipotezė, kurią 1996 m. paskelbė Kolumbijos universiteto geologai Viljamas Rajanas (William Ryan) ir Volteris Pitmanas (Walter Pitman), teigia, kad prieš 7500 metų šioje vietoje buvo giliausias planetoje gėlavandenis ežeras. Ledynų tirpsmo vandens maitinamos vandeningos upės tiekdavo ežerui didelius vandens kiekius, kurio perteklius išsiliedavo į Egėjo jūrą. Klimatui pradėjus šilti ir ledynams atsitraukus, upės ėmė sekti arba rado naujus kelius į šiaurę, o nepakankamai maitinamo ežero lygis pradėjo kristi (panašiai kaip nutiko Aralo jūrai ir Čado ežerui) ir nukrito šimtu metrų žemiau dabartinio lygio. Tuo pačiu metu, tirpstant ledynams, Pasaulinio vandenyno lygis pakilo, ir Viduržemio jūros vandenys įsiliejo į dabartinę Juodąją jūrą, užtvindydami ~100 000 km² teritoriją. Gali būti, kad vanduo liejosi sąlyginai ramiai, tai yra, kylantiems Viduržemio vandenims pasiekus natūralaus barjero viršų, jie ėmė Bosforo sąsiauriu tekėti į Juodąją jūrą. Bet V. Rajano ir V. Pitmano hipotezėje siūlomas katastrofinis variantas: žemės drebėjimo metu Bosforo sąsiauris įtrūko, ir Viduržemio jūros vandenys galingu srautu pasiliejo į ežerą; hipotezės autorių nuomone, per dieną Bosforo sąsiauriu pratekėdavo ~40 kubinių kilometrų vandens (maždaug 7 kartus viršija Kuršių marių tūrį).
Ši teorija taip pat paaiškina ir dideles sieros vandenilio sankaupas – tai yra masiškai žuvusios ankstesniojo ežero faunos ir floros irimo liekanos. Po hipotezės paskelbimo su šiuo kataklizmu pradėtas sieti ir pasaulinio tvano mitas.
Bet kiti išsamūs tyrimai, kuriuos jau anksčiau nepriklausomai atliko Odesos universiteto profesorė Valentina Yanko-Hombach, rodo, kad Bosforo sąsiauriu įvairiais laikotarpiais, priklausomai nuo Juodosios jūros ir Egėjo jūros vandens lygio, tekėjo stiprios srovės, taigi dabartinės Juodosios jūros susiformavimas nebuvęs katastrofinis . Prieštaringus duomenis pateikia povandeninės archeologinės paieškos, gėlavandenių moliuskų iškasenų, Bosforo sąsiaurio sapropelio tyrimai    .
Juodosios jūros tvano teorija šiuo metu turi ir šalininkų, ir oponentų, ir kol kas neaišku, ar ji taps visuotinai priimta .

Klimatas

Dominuoja kontinentinis klimatas, tik nuo šalto oro kalnų apsaugotoms pietinei Krymo pakrantei ir Kaukazo pakrantei (Kolchidei) būdingas švelnus mediteraninis klimatas.
Šio regiono orams didelį poveikį daro Atlanto vandenynas, kurio ciklonai atneša kritulius ir audras. Šiaurės rytų pakrantėje, ties Novorosijsku, pučia labai stipri bora (apie 40 dienų per metus). Markotcho perėjoje ties Novorosijsku buvo užfiksuotas beveik 60 m/s (216 km/val.) vėjo greitis.
Vidutinė sausio mėnesio oro temperatūra Juodosios jūros šiaurinėje dalyje -3 °C (bet gali nukristi iki -30 °C). Mediteraninio klimato pakrantėse žiema švelnesnė, temperatūra retai nukrinta žemiau 0 °C. Sniegas iškrenta visuose rajonuose.
Vidutinė liepos mėnesio temperatūra šiaurės pakrantėje 22-23 °C, о aukščiausia temperatūra paprastai neviršija 35 °C.
Didžiausias kritulių kiekis iškrenta Kaukazo pakrantėje (iki 1500 mm), mažiausias šiaurės vakarų dalyje (apie 300 mm).
Vidutinis debesuotumas yra 60 % (didžiausias žiemą ir mažiausias vasaros laikotarpiu).
Juodosios jūros vanduo užšąla tik šiaurės rytų pakrantėje (iki vieno mėnesio, o limanuose – iki 2-3 mėnesių).