Lenkija Europos Sąjungoje

Lenkija yra Europos Sąjungos narė nuo 2004 m. Lenkija – tai viena didžiausių bei daugiausiai gyventojų turinčių ES šalių.

Lenkijos kelias į Europos Sąjungą

Iki 1989 m. Lenkija priklausė Ekonominės savitarpio pagalbos tarybai (ESPT). Tačiau jau 1988 m. rugsėjo mėn. Lenkijos politikai nutarė užmegzti diplomatinius santykius su Europos Bendrija bei pasirašė sutartį tarp Lenkijos ir Europos ekonominės bendrijos. Kitais metais buvo inicijuota PHARE programa, kuri buvo skirta Lenkijos ir Vengrijos ekonominėms reformoms remti. Ši programa rėmė politinių ir ekonominių reformų vykdymą Vidurio Europoje. 1990 m. gegužės 25 d.
Lenkija pateikė oficialų prašymą pradėti derybas dėl Asociacijos sutarties su Europos Bendrija. Ši sutartis, vadinama Europos sutartis, buvo pasirašyta 1991 m. gruodžio 16 d., o įsigaliojo 1994 m. vasario 1 d.
1993 m. Europos Vadovų Taryba nustatė Kopenhagos kriterijus, kurie patvirtino kvalifikacinius reikalavimus valstybėms, norinčioms tapti ES narėmis. 1994 m. balandžio 8 d. Lenkija įteikė oficialią paraišką tapti Europos Sąjungos nare. Tačiau tik 1997 m. gruodžio mėn. Europos Vadovų Taryba nusprendė pradėti derybas su šešiomis ES narystės siekiančiomis valstybėmis: Lenkija, Vengrija, Čekija, Slovėnija, Estija ir Kipru. 1998 m. kovo 31 d. Lenkija pradėjo derybas dėl narystės Europos Sąjungoje. Prieš pradedant derybas buvo peržiūrėtas Lenkijos vidaus teisės normų suderinamumas su Bendrijos teise, vadinamas screening. Visi klausimai susiję su Lenkijos integracija į Europos Sąjungą buvo koordinuojami Europos Integracijos Komiteto, kuris buvo įkurtas 1996 m. spalio mėn.
2003 m. balandžio 16 d. Lenkija pasirašė stojimo į ES sutartį. 2003 m. birželio 7–8 d. Lenkijoje vyko visuotinis referendumas dėl narystės Europos Sąjungoje. Už narystę balsavo 77,45 proc. rinkėjų, prieš – 22,55 proc. Referendume dalyvavo 58,85 proc. rinkėjų.
2004 m. gegužės 1 d. Lenkija ir kitos devynios Europos šalys įstojo į Europos Sąjungą.

Lenkija ir Europos kaimynystės politika

Lenkija daug prisidėjo prie Europos kaimynystės politikos. Jos dėka ES išorės politikoje atsirado Rytų matmuo. Europos Sąjunga susidomėjo Rytų Europa ir pradėjo demokratijos plėtrą šiame regione. ES pradėjo daug dėmesio skirti tokioms šalims, kaip Ukraina, Baltarusija, Moldova, Azerbaidžanas, Armenija ir Gruzija.
Prieš Lenkijos integraciją į Europos Sąjungą, Lenkijos politikai bandė sustiprinti ekonominį bendradarbiavimą su kaimyninėmis šalimis. Šios pastangos buvo įdėtos tam, kad po ES plėtros Europos žemyne nesusikurtų naujos skiriamosios linijos. Jau 1998 m. Lenkijos užsienio reikalų ministras prof. Bronisław Geremek ragino sukurti ES išorės politikoje Rytų matmenį. 2002 m. Lenkijos prezidentas Aleksander Kwaśniewski iškėlė Rygos iniciatyvą, kuri turėjo sustiprinti Vidurio, Rytų ir Pietų Europos šalių ryšius. Regioninis bendradarbiavimas, apimantis 17 šalių, turėjo remti transformacijos procesus ir kovoti su nusikalstamumu ir terorizmu. 2003 m. kovo mėn. Varšuvoje vyko konferencija "Rygos iniciatyva - Europa be padalijimų". Lenkija pasinaudojo savo pirmininkavimu Vidurio Europos Iniciatyvoje tam, kad padidinti Europos Sąjungos susidomėjimą Rytų Europa. Lenkija siūlė vykdyti lanksčią ES užsienio politiką ir plėtoti individualius santykius su kiekviena Rytų Europos valstybe bei stiprinti žmogiškuosius santykius.
Lenkija aktyviai dalyvauja Rytų Partnerystės iniciatyvoje. 2010 m. sausio mėn. Ispanijos pirmininkavimo ES Tarybai metu, Lenkija organizavo Rytų Partnerystės seminarą, kuriame buvo aptariama ES parama Rytų Partnerystės šalims. 2010 m. gegužės mėn. Lenkijos užsienio reikalų ministro R. Sikorskio iniciatyva Sopote vyko neformalus ES ir Rytų Partnerystės šalių užsienio reikalų ministrų susitikimas. Susitikimo metu buvo nutarta sukurti Rytų partnerystės iniciatyvos „draugų grupę“, kuri vienytų šalis, kaip Rusija, norinčias dalyvauti Rytų Partnerystės programose ir būti informuotomis apie jas.  Rytų partnerystės iniciatyvos „draugų grupė“ turėjo įrodyti, kad Rytų partnerystė nėra Europos Sąjungos priešiško nusiteikimo prieš Rusiją įrodymas.
Rytų partnerystė buvo vienu iš prioritetų Lenkijos pirmininkavimo Europos Sąjungos Tarybai metu. Lenkija siekė sustiprinti Rytų Europos kaimynystės politiką. Antrasis Rytų partnerystės viršūnių susitikimas vyko Varšuvoje 2011 m. rugsėjo 29-30 d., kuriame dalyvavo visų Europos Sąjungos šalių ir penkių Rytų partnerystės valstybių ar vyriausybių vadovai bei Europos Sąjungos institucijų atstovai. Baltarusija buvo vienintelė Rytų partnerystės šalis, kuri nedalyvavo susitikime.
Susitikimo metu buvo priimta Jungtinė deklaracija, kurioje buvo rašoma apie tolesnį bendradarbiavimą tarp Europos Sąjungos ir Rytų partnerių. Deklaracijoje buvo pabrėžta, kad bendradarbiavimas yra pagrįstas bendromis vertybėmis, buvo pripažinti europiniai siekiai Rytų partnerystės šalių bei buvo paskelbtas Rytų partnerystės šalių pasirengimas integruotis į ES vidaus rinką, o ateityje buvo planuojama sukurti bendrą ekonominę erdvę, kuri apimtų ES ir Rytų partnerystės šalis. Deklaracijoje akcentuota buvo vizų režimo supaprastinimo bei visiškas jo liberalizavimo reikšmė. Be to, nurodyta buvo, kad iki 2011 m. turėtų būti baigtos derybos dėl asociacijos susitarimo su Ukraina bei turėtų prasidėti derybos dėl glaudaus bendradarbiavimo ir visapusiškos laisvosios prekybos zonos sukūrimo tarp ES bei Gruzijos ir Moldovos. Susitikimo metu buvo apibrėžti partnerystės tikslai artimiausiems porai metų.
Siekiant pagerinti sektorių bendradarbiavimą tarp ES ir Rytų partnerystės šalių, Lenkija savo pirmininkavimo ES Tarybai metu organizavo daug susitikimų ministrų lygiu bei aukštesniųjų pareigūnų ir ekspertų susitikimus.

Lenkija ir ES bendra užsienio ir saugumo politika

Lenkija skeptiškai žiūri į ES bendrą užsienio ir saugumo politiką bei pasisako prieš didesnių galių suteikimą Europos Sąjungai užsienio ir saugumo politikos srityje. Tokios ES šalys, kaip Prancūzija ir Vokietija, nori palankesnių santykių su Rusija. Tačiau, Lenkija turi įtemptus santykius su Rusija ir nenori keisti savo politikos Rusijos atžvilgiu. Be to, Lenkija bijo, kad didesnės ES kompetencijos užsienio ir saugumo politikos srityje pažeis Lenkijos nacionalinius interesus ir suverenumą.
Lenkija skeptiškai žiūri į ES galimybes saugumo ir gynybos politikoje, todėl pirmenybę teikia santykiams su NATO ir JAV. Lenkija dalyvauja ES krizių valdymo operacijose. Lenkijos kariai dalyvavo arba dalyvauja ES misijose Bosnijoje ir Hercegovinoje, Makedonijoje, Kongo Demokratinėje Respublikoje, Moldovos ir Ukrainos pasienyje, Irake, Gruzijoje, Afganistane, Kosove, Somalyje, Mali.

Lenkija ir Europos Sąjungos plėtra

Lenkija remia tolesnią Europos Sąjungos plėtrą bei atkreipia dėmesį į būtinybę panaikinti derybų dėl narystės atitolinimą. Lenkija remia Juodkalnijos, Serbijos ir Turkijos siekius tapti ES narėmis. Lenkija pritarė sprendimui suteikti Albanijai kandidatės į ES statusą. Lenkijos politikų nuomone, priėmimas visų Balkanų valstybių ir Turkijos į ES įrodys, kad ES vidaus transformacija yra baigta, be to šių šalių narystė Europos Sąjungoje sustiprins viso regiono stabilumą. Lenkija dalyvauja neformalioje grupėje (Talino grupė), remiančioje ES plėtrą. Talino grupėje dalyvauja Švedija, Suomija, Estija, Latvija, Lietuva, Čekija, Vengrija, Rumunija, Italija, Ispanija ir Jungtinė Karalystė.