google/wiki40b huggingface dataset:
Kurilų salų konfliktas

Iki XIX a.

Iki japonų ir rusų pasirodymo salose gyveno ainai. Jų kalba „kuru“ reiškia „žmogus“, iš to kilo ir kitas ainų tautos pavadinimas – „kurilai“. Vėliau taip pavadintas visas salynas.
Pirmosios japonų žinios apie salyną, buvo gautos iš ekspedicijos į Hokaidą ir Sachaliną, 1635 metais. 1644 m., pagal 1635–1637 m. ekspedicijos į Hokaidą rezultatus, buvo sudarytas pirmasis japoniškas Sachalino ir Kurilų salų žemėlapis.

Vėlesnis laikotarpis

1855 m. buvo pasirašyta Japonijos ir Rusijos sutartis dėl jūrų sienos ir prekybos, pagal kurią keturios pietinės Kurilų salos buvo atiduotos Japonijai (jūrų siena buvo nutiesta tarp Iturupo bei Uruko salų). Tačiau sutartyje minimas tik Iturupo salos priklausomybė Japonijai, likusios trys salos (Kunaširas, Šikotanas bei Chabomajus) sutartyje nebuvo minėtos. 1855 m. sutartimi, pietų Sachalinas, buvo padalintas abiem valstybėm. Tokios sąlygos netenkino nė vienos valstybės, todėl praėjus dvidešimčiai metų, 1875 m. buvo pasirašyta Sankt Peterburgo sienų sutartis, ja buvo atlikti teritoriniai mainai. Pietinė Sachalino dalis, tuomet priklausiusi Japonijai, buvo atiduota Rusijai. Už tai Japonija gavo visą Kurilų salyną, kuris jai ir priklausė iki 1945 metų.
1905 metais Rusijos Imperijai pralaimėjus karą prieš Japoniją, Sachalinas vėl atiteko pastarajai kaip karo grobis.
1941 m. buvo pasirašyta Japonijos ir TSRS nepuolimo sutartis.
1945 m. balandį TSRS pareiškė denonsuojanti šią sutartį.
1945 m. rugpjūčio 8 d. TSRS paskelbė karą Japonijai. Atsiėmė Pietų Sachaliną, bei užėmė visas Kurilų salas.
Po Antrojo pasaulinio karo Japonija niekada nereiškė pretenzijų dėl Sachalino, tačiau nuolat reikalauja grąžinti Kurilų salas.
Rusija manė turį teisę užimti Kurilų salas, nes pagal slaptą Jaltos susitarimą 1945 m. vasario mėn. vid., kuriame dalyvavo JAV, Didžiosios Britanijos ir Rusijos atstovai, Kurilų salos buvo pripažintos Rusijos nuosavybe. Po Potsdamo sutarties pasirašymo 1945 m. rugpjūčio 14 d., Japonija buvo priversta pripažinti reikalavimus. Japonija pateko į JAV įtakos zoną, Taivanas – Kinijos, Sachalinas ir Kurilų salos – Rusijos.
1952 m. įvyko San Francisko konferencija, joje Japonija pasirašė taikos sutartis su pasaulio valstybėmis. Dokumente buvo punktas atsisakyti pretenzijų į Kurilų salas, tačiau šios sutarties nepasirašė su TSRS, pastarosios iniciatyva.

Rusijos ketinimai dėl Kurilų salų išlaikymo

Rusijos spauda teigia, jog Kurilų salų priklausymas Rusijai yra neabejotinas, nes Kurilų salos šalies dalimi tapo po Antrojo pasaulinio karo. Tačiau ji pasiruošusi derėtis su Japonija dėl Šikotano bei Habomajaus (šios salos yra negyvenamos ir labai akmenuotos) salų. Į didžiausių salų Kunaširo bei Iturupo infrastruktūrą Rusija investuoja milijardus. „Priėmus ekonominę ir socialinę salų plėtros programą per dešimtmetį rengiamasi Kunašyre pastatyti rimtesnį oro uostą ir iki maksimumo padidinti gyventojų skaičių. Matyt, taip galutinai palaidojant Japonijos viltis atgauti šiaurines teritorijas. Tam jau skirta 18 mlrd. rublių.“
Australijos aborigenų anglų kalbos

Australijos aborigenų anglų kalbos – bendras pavadinimas įvairioms anglų kalbos versijoms, kurias naudoja Australijos aborigenai. Skirtinguose žemyno regionuose šios kalbos vystėsi įvairiai ir yra skirtingos, bei visos skiriasi nuo oficialios Australijos anglų kalbos. Ekstremaliausia versija – kriolų – jau laikoma atskira kalba, nebe anglų kalbos versija. Šiuo metu ja šneka apie 30 000 žmonių, paplitusi šiaurinėje žemyno dalyje.
Australijos aborigenų anglų kalbos turi panašumų su aplinkinių salų (Papua Naujoji Gvinėja, Saliamono salos ir kt). kreolų kalbomis.
Kai kurie šios kalbos žodžiai ar išvestiniai žodžiai naudojami ir plačiau, ne tik tarp aborigenų. Tai labiau paplitę nuošalesniuose regionuose.
1990 m. Manilos Tarpzoninis turnyras

1990 m. Manilos tarpzoninis šachmatų turnyras – tai pasaulio čempionato ciklo (1990–1993) atrankinės šachmatų varžybos. Vyko, Maniloje 1990 birželio 29 – liepos 14 d.

Turnyras

Pirmą kartą tarpz. turnyras buvo surengtas naudojant Šveicariškąją sistemą.
64 dalyviai 13-ka ratų kovojo dėl 11-kos kelialapių į 1991/93 m. Kandidatų mačus

Rezultatai

1-2 vietas užėmė B. Gelfandas ir V. Ivančiukas – po 9 taškus; 3-4 vietas iškovojo V. Anandas ir N. Šortas – po 8½ taško; 5-11 vietas pasidalijo D. Saksas, V. Korčnojus, R. Hiubneris, P. Nikoličius, L. Judasinas, S. Dolmatovas, A. Drejevas – po 8 taškus. Minėti šachmatininkai pateko į 1991/93 m. Kandidatų mačus.
Vaidas Baumila

2005

Šių metų pradžioje Vaidas Baumila, jau buvo žinomas Ozono pseudonimu. Netrukus Vaidas pasiryžo dalyvauti TV realybės šou „Dangus“. Jau pirmąją savaitę pelnė daugiausiai komisijos ir žiūrovų balsų, perdainavęs grupės „Kastaneda“ dainą „Myliu“. Taip pat šou eigoje išsiskyrė dainomis „Kai ši muzika skamba“ bei „Alyvos“. Pateko tarp septynių geriausių šou dalyvių ir gruodžio 30 d. Siemens arenoje surengtame „Dangaus“ finale liko trečias (po Rasos ir Augustės).

2006

Po sėkmės realybės šou „Dangus“ daug koncertavo, tačiau debiutinis albumas „Ką tu mėgsti?“ prekyboje pasirodė tik gruodžio 11 d. Jis buvo parduotas 5000 kopijų tiražu.

2007

Atlikėjas kibo i antrojo albumo darbus. 2007 m. liepos pradžioje naujajam albumui jau buvo paruoštos 6 dainos. Vaidas tikėjosi įrašyti dainą su „G&G Sindikato“ lyderiu Gabrieliumi Liaudansku-Svaru.

2008

2008 m. išleido solinį albumą „Išklausyk“, laimėjo dvi Radiocentro statulėles – geriausio atlikėjo bei postrealizmo nominacijoje. Vasaros pradžioje vykusiuose „Vaikų balso“ apdovanojimuose buvo išrinktas geriausiu tų metų vaikų atlikėju. Taip pat kartu su verslininke Violeta Buožyte dalyvavo LNK muzikiniame šou „Žvaigždžių duetai 2“.

2009

Sausio – gegužės mėn. duete kartu verslininke Daura Zenkevičiūte dainavo LNK muzikiniame šou „Žvaigždžių duetai 3“ ir pasiekė pusfinalius. Vilniaus kolegijoje, kurioje klasikinio vokalo mokėsi pas operos solistą, prof. Vytautą Juozapaitį, baigė pramoginės scenos meno studijas ir nusprendė toliau studijuoti Škotijos universitete, lankė parengiamuosius aktorystės kursus, o 2010 m. Anglijoje įstojo į GSA muzikinio teatro mokyklą.

2015

Atlikėjas kartu su Monika Linkyte dalyvavo Eurovizijoje, kurioje užėmė 18-tą vietą.

Šeima

Mama Nijolė mokytoja, tėvas Vidmantas advokatas.
Studijų užsienyje informacijos centras

Veikla

SUIC renka ir skleidžia informaciją apie studijas, mokslinį darbą, tyrimus, stipendijas, kitus stažuočių finansavimo šaltinius užsienio šalyse ir tokiu būdu „atverti pasaulį” Lietuvos studentams bei mokslininkams. SUIC informuoja ir konsultuoja, teikia informaciją apie užsienio šalių aukštąsias mokyklas, švietimo sistemas, stipendijų programas, tarptautinių studijų ir mokslinių tyrimų finansavimą.
Studijų užsienyje informacijos centras taip pat administruoja tarptautinius egzaminus (TOEFL, GRE, GED, PMI, MTA, EPSO, SAT, USMLE, TOEIC). Centro egzaminų padalinys atstovauja Educational Testing Service Lietuvoje (egzaminai periodiškai laikomi SUIC kompiuteriniame centre). SUIC testuoja, rengia seminarus apie studijas, apie paruošiamuosius egzaminams kursus,, platina el. aplinkraštį (naujausią informaciją apie stipendijas platindamas elektroniniu paštu).
Studijų užsienyje informacijos centras taip pat atstovauja Šveicarijos fondui Gebert Rüf Stiftung (fondo programa Swiss Baltic Net skirta Baltijos šalių mokslininkų rėmimui), Vokietijos federaliniam aplinkos fondui (DBU) fondui (DBU Rytų Europos stipendijų programa), administruoja Vidurio Europos universiteto (CEU) stipendijų programas.
Centre veikia biblioteka-skaitykla. Joje yra sukaupti leidiniai, žinynai, brošiūros, lankstinukai (anglų, vokiečių ir kt. kalbomis) apie studijas JAV ir Europoje, studijų finansavimą, taip pat kita informacija, reikalinga rengiantis įvairiems užsienio kalbos egzaminams ir kt.
Barbara Chiappini

Biografija

Barbara gimė Pjačencoje, kur vietinėje konservatorijoje mokėsi groti smuiku.
1993 m. ji laimėjo grožio konkursą „Un'italiana per Miss Mondo“ ir įgijo teisę atstovauti Italiją „Mis pasaulis“ konkurse, kuriame laimėjo „Miss Photogenic“ titulą.
Tais pačiais metais ji debiutavo kine ir tapo nuolatine varjete „Buona Domenica“ pasirodymų atlikėja.
2002-2004 m. buvo išleisti trys erotiniai kalendoriai su Barbaros nuotraukomis.
Be kino yra sukūrusi vaidmenų televizijoje (daugiausia muilo operose) bei teatre.
2011 m. spalį ištekėjo už Carlo Marini Agostini, su kuriuo susilaukė dukters ir sūnaus (2013 ir 2015 m.).
Dianne Reeves

Dianne Reeves (1956 m. spalio 23 d., Detroite, JAV) – džiazo dainininkė, atlikėja.
Atlikėja kilo iš muzikantų šeimos: mama grojo trimitu; tėtis buvo dainininkas; pusbrolis gamino klavišinius muzikos instrumentus, mokėjo jais groti, dėdė grojo Denverio simfoniniame orkestre. Sulaukusi penkerių metų atlikėja pradėjo mokytis skambinti pianinu ir dainuoti. Dainininkės kūrybai didžiausią įtaką padarė atlikėja Sarah Vaughan bei džiazo legendos – Ella Fitzgerald ir Billie Holiday.
Dianne Reeves yra kviestinė žvaigždė garsiausiuose pasaulio džiazo festivaliuose.
Skirmantas Valiulis

Biografija

1950-1957 m. mokėsi Šiaulių J. Janonio vidurinėje mokykloje. 1958-1965 m. Vilniaus universiteto Istorijos ir filologijos fakultete studijavo lietuvių kalbos ir literatūros specialybę.
1963–1967 m. Parudaminio aštuonmetės mokyklos lietuvių kalbos ir fizinio lavinimo mokytojas. 1968–1970 m. leidinio „Ekrano naujienos“ redakcijos darbuotojas. 1970–1972 m. Lietuvos fotografijos meno draugijos atsakingasis sekretorius. 1973–1974 m. mėnesinio informacinio biuletenio „Kinas“ vyr. redaktorius. 1974–2009 m. Vilniaus universiteto Žurnalistikos katedros (nuo 1991 m. Vilniaus universiteto Komunikacijos fakulteto Žurnalistikos institutas), 1982–2008 m. Vilniaus pedagoginio instituto (nuo 1992 m. VPU), 1989–2010 m. Lietuvos konservatorijos (nuo 1992 m. LMA, nuo 2004 m. LMTA) dėstytojas. Skaitė televizijos, kino, žurnalistikos teorijos bei praktikos kursus. 1988–1991 m. Lietuvos kinematografininkų sąjungos valdybos pirmininkas. 1990–1992 m. Lietuvos radijo ir televizijos generalinis direktorius. 1995 m. stažavosi Ohajo universitete (JAV). Dienraščio „Lietuvos rytas“ priedo „TV antena“ (nuo 1995 m.), „Respublikos“ priedo „TV publika“ (nuo 2004 m.), savaitraščio „Literatūra ir menas“ nuolatinis TV apžvalgininkas. 
Lietuvos žurnalistų sąjungos, Lietuvos fotomenininkų sąjungos valdybos, Lietuvos kinematografininkų sąjungos narys. Lietuvos nacionalinių kultūros ir meno premijų komiteto, LR Kultūros ministerijos Kino ir fotografijos ekspertų komisijų, Kultūros ir meno tarybos narys. Įvairių konkursų žiuri narys: tarptautinio kino festivalio Lagove (Łagów, Lenkija, 1994, 1995 m.), Krokuvoje (Lenkija, 1996 m.), keturis kartus Lietuvos TV konkurse „Ad rem“. Daugelio įvairaus pobūdžio publikacijų kino, fotografijos ir TV klausimais Lietuvos laikraščiuose ir žurnaluose autorius. Vaidino keliuose filmuose, buvo sukaupęs apie 15 tūkst. knygų kolekciją. 2005 m. įkūrė Erotikos muziejų. 
Palaidotas Antakalnio kapinėse.
Kalno Grikštų senovės gyvenvietė

Senovės gyvenvietė

Įrengta Minijos ir Kartenalės II santakos kyšulyje, apaugusi spygliuočių mišku. Šiaurės vakarinė dalis sunaikinta karjero. Šiaurinėje dalyje yra Kalno Grikštų kapinynas.
1988 m. įrašyta į vietinės reikšmės archeologijos paminklų sąrašą (AV2034), 1993 m. paskelbta Lietuvos Respublikos istorijos ir kultūros paminklu, 1997 m. registruota kultūros vertybių registro archeologinių vietų sąraše (kodas A465), 1998 m. paskelbta kultūros paminklu (kodas A466P), 2005 m. pripažinta valstybės saugomu kultūros paminklu.
Teritorijos plotas – 3,2861 ha.

Tyrimai

1974 m. išaiškino, 1977 ir 1988 m. žvalgė Ignas Jablonskis, 1987 m. – Mokslinė metodinė kultūros paminklų apsaugos taryba (vadovas Bronius Dakanis), 1992 m. – Lietuvos kultūros paveldo mokslinis centras (vadovas Vilnius Morkūnas).
1977 m. aptiktas 50 cm storio kultūrinis sluoksnis su pastato ir židinio liekanomis, rastas akmeninis ugniakuro padėklas puodui, keramikos šukių grublėtu ir lygiu paviršiumi, titnago dirbinys, lipdytas miniatiūrinis puodelis, molio tinko gabaliukų. 1987 m. aptiktas intensyvus kultūrinis sluoksnis su lipdyta keramika.
Senovės gyvenvietė datuojama I tūkstantmečio pr. m. e. pabaiga – I tūkstantmečio pradžia.
Radinius saugo Kretingos muziejus.
Gražiškiai

Aplinkinės gyvenvietės

VILKAVIŠKIS – 24 km 
 Užbaliai – 8 km
VIŠTYTIS – 14 km
Vygreliai – 6 km
Akmenynai – 13 km 
 KALVARIJA – 22 km

Pavadinimo kilmė

Manoma, jog žodis Gražiškiai kilęs iš šalia tekančio upelio Graužos arba Gražupio pavadinimo. Ankstyvuosiuose rašytiniuose šaltiniuose vietovė vadinama Gražos arba Gražių vardu, o nuo XVII a., pridėjus lenkišką galūnę „-iški“, jau kaip Gražiškiai.

Kultūra

Gražiškiuose yra išlikęs senas paprotys tarp Kalėdų ir Trijų Karalių švęsti Šyvio (balto žirgo) šokdinimo šventę, priklausančią Užgavėnių švenčių ciklui. Šios šventės pagrindinis personažas pavaizduotas ir miestelio herbe.
Miestelyje aktyviai veikia etnografinis ansamblis „Gražupis“, dalyvaujantis Lietuvių dainų šventėse, rajono renginiuose, koncertavęs Lenkijoje, įrašęs keletą dainų Lietuvos radijo studijoje. Dabartinė ansamblio vadovė – Aldona Krapavickienė.
Kanų liūtai

Tarptautinis kūrybiškumo festivalis „Kanų liūtai“ (angl. Cannes Lions International Festival of Creativity; pranc. Festival international de la créativité; anksčiau tarptautinis reklamos festivalis) – prestižiškiausias, didžiausias, kasmetinis, tarptautinis kūrybiškumo festivalis, rengiamas Kanuose, Prancūzijoje, pritraukiantis tūkstančius reklamos, komunikacijos, žiniasklaidos specialistų iš įvairių pasaulio šalių. Jame skirtingose kategorijose dėl auksinių, sidabrinių ir bronzinių „liūtų“ statulėlių bei „jaunųjų liūtų“ medalių ir didžiųjų „Grand Prix“ prizų varžosi keliasdešimt tūkstančių reklamos, komunikacijos, rinkodaros darbų. Svarbiausi apdovanojimai paprastai atitenka didžiausiams pasaulio prekių ženklams.
Rengėjai buvo įkvėpti Kanų kino festivalio. Pirmą kartą surengti 1954 m. Venecijoje, Italijoje. Pastarasis miestas tapo apdovanojimų simbolio įkvėpimo šaltiniu. Sekančiais metais surengti Monte Karle, Monake, po to Kanuose. Įvairiais metais iki 1984 m. buvo rengiami tiek Venecijoje, tiek Kanuose kol galutinai nusistovėjo tradicijose jį rengti pastarajame mieste. 
2004 m. iš Prancūzijos verslininko Roger Hatchuel už 52,5 mln. svarų įsigijo britų įmonė „Ascential“. Dabar jai vadovauja Philip Thomas. 2017 m. atnešė 87 mln. JAV dolerių pajamų, tačiau rengėja buvo kritikuojama dėl pernelyg aukštų renginio kainų ir todėl, kad tai tapo daugiau elito nei kūrybininkų festivaliu.
Nuo 1990 m. juose rengiami seminarai, diskutuojama įvairiomis temomis. „Kanų liūtuose“ pastaraisiais metais pabrėžiama įmonių socialinės atsakomybės svarba, ypač aplinkosauga, nes jos skatina vartotojiškumą. „Daugelis bendrovių suprato, kad jos gali pakeisti pasaulį į gerą“ 2018 m. pasisakė „Kanų liūtų“ generalinis direktorius ir valdybos pirmininkas Philip Thomas. Taip pat diskutuojama dirbtinio intelekto, papildytos ir virtualios realybės, socialinės žiniasklaidos bei socialinių tinklų įžymybių (angl. influencers) rinkodaros temomis.
Atkreipiamas vis didesnis dėmesys į žmonių teises, rasizmą, seksmizmą. 2017 m. daugiausia apdovanojimų pelnė „State Street Global Advisors“ investicijų valdymo bendrovės „Bebaimės mergaitės“ (angl. „Fearless Girl“) reklaminė kampanija, skatinusi rinktis moterų valdomą investicinį fondą. Bronzinė skulptūra, laikinai iškilusi Volstryte priešais įniršusį bulių, ilgametį Niujorko finansų centro simbolį, greitai tapo pasauline sensacija – kovos už lygias moterų teises simboliu. „Bebaimė mergaitė“ Kanuose susižėrė keturis „Grand Prix“ bei 18 skirtingų kitų apdovanojimų. Ji tapo viena labiausiai apdovanotų kampanijų per visą jo istoriją.
Lietuviai taip pat čia buvo iškovoję keletą apdovanojimų. 2007 m. laimėtas sidabrinis „Liūtas“, 2013 m. – bronzinis, 2015 m. sidabrinis medalis „Jaunųjų liūtų“ konkurse.
Finikso Suns

Istorija

1968-69 m. tarpsezonyje vietos NBA lygoje atiteko komandoms iš Fynikso ir Milvokio. Už vietą lygoje komandos turėjo sumokėti po 2 mln. JAV dolerių. 2013-14 m. sezone tapo vos antrąja komanda istorijoje kuri laimėjusi 48 rungtynes, nepateko į atkrintamąsias varžybas.
Biriusinskas

Istorija

Pradžioje vadintas Sueticha (Суетиха). Čia 1948 metais buvo apgyvendinta apie 2000 tremtinių iš Lietuvos. 1967 m. suteiktas miesto statusas, o pavadinimas pakeistas į Biriusinską.
Pirėjo Olympiacos (krepšinio klubas)

Istorija

Komanda įkurta 1931 m. 1949 m. pirmą kartą tapo Graikijos čempione. 1997 m. buvo pasiekta įspūdingiausia pergalė – laimėta Eurolyga. Vėliau klube prasidėjo nuosmukis ir pergalių „badas“. 2004 m. finansinių sunkumų kamuojamą „Olympiacos“ pradėjo treniruoti lietuvis Jonas Kazlauskas, bet ir jam pirmaisiais darbo metais nieko nepavyko padaryti – komanda Graikijoje liko tik aštunta, o Eurolygoje iškrito jau po pirmojo etapo. 2005–2006 m. sezoną klubas pradėjo su nauja strategija, jog reikia žiūrėti į ateitį, komandą papildė daug jaunų ir talentingų žaidėjų, kuriems padedant komanda sugebėjo patekti tarp aštuonių geriausių Eurolygos komandų, o Graikijoje užėmė antrąją vietą.
Po sezono komandą palikus J. Kazlauskui, pasikeitė ir „Olympiacos“ strategija, į klubą buvo sukviesta daugybė žvaigždžių, o jas treniruoti patikėta strategui iš Izraelio – P. Geršonui. Visgi, 2007–2008 m. sezono viduryje pastarasis komandą paliko, o treniruoti ekipą pradėjo Panagiotis Giannakis.
Luiza Šarlotė Danė

Biografija

Princesė Luiza Šarlotė gimė Kristiansborgo rūmuose, Kopenhagoje, Danijos ir Norvegijos princo Frederiko ir Sofijos Friderikos Meklenburg šeimoje. 1839 metais, po pusbrolio Frederiko VI mirties, jo vyresnis brolis Kristijonas Frederikas tapo Danijos karaliumi Kristijonu VIII.
Avižieniškis

Gyventojai

1923 m. buvo 20 gyventojų.
Biksbitas

Biksbitas – silikatų klasės mineralas, berilo atmaina.
Biksbitas yra braškinės spalvos su rudu atspalviu.
Valentinas Volčackis

Valentinas Volčackis OP, lenk. Walenty Wołczacki (1740 – 1809 m. sausio 8 d.) – Romos katalikų vyskupas Lietuvoje, mecenatas.

Biografija

Jaunystėje įstojo į Dominikonų ordiną, 1766 m. įšventintas kunigu. Tarnavo Vilniaus vyskupijoje, pakeltas kanauninku. 1774 m. paskirtas Tamaso tituliniu vyskupu.
Buvo įsigijęs Čekoniškių dvarą, XVIII a. pabaigoje pardavė greta esantį Mozūriškių palivarką su Koplyčninkų ir Leičių kaimais. Nusprendė savo lėšomis pastatyti jam priklausiusioje Sudervėje mūrinę katalikų šventovę (į senąją medinę Šv.Petro ir Pauliaus bažnyčią šiame kaime prieš tai buvo skiriamas pirmuoju klebonu). Pamatai iškasti 1803 m., sienos iškilo 1812 m. Statyba užtruko, naujoji Šv.Trejybės bažnyčia buvo užbaigta tik 1822 m., o konsekruota 1834 m.
Tai vienintelė Lietuvoje bažnyčia, plane esanti apskritimo formos. Paprastai autorystė priskiriama architektui Laurynui Gucevičiui, nors kiti tyrinėtojai linkę galvoti, kad ją projektavo dominikonas Laurynas Bortkevičius. Prie klasikinės rotondos formos šventovės atsiradimo finansiškai prisidėjo kunigaikštienė Teodora Sapiegienė (lenk. Teodora Sapieżyna), Ipolitas Volk-Lanevskis (lenk. Hipolit Wołk-Łaniewski) ir kt., bet pirmuoju fundatoriumi visgi įvardijamas vysk. Valentinas Volčackis. Apie tai byloja ir įrašas Sudervės Šv.Trejybės bažnyčios interjere.
Dubingiai

Istorija

1334 m. kryžiuočių kronikose minima Dubingių žemė (lot. terra Dubingam). Kiti kryžiuočių antpuoliai buvo 1373 ir 1375 m. XV a. – XVI a. pr. Dubingiai buvo administracinis ir ūkinis centras, priklausantis Didžiajam kunigaikščiui. Asvejos ežero saloje (dab. pusiasalis) būta medinės pilies, 1412–1413 m. jos vietoje Lietuvos didysis kunigaikštis Vytautas Didysis pastatydino naują pilį.
Dubingių pilis, priklausiusi Vilniaus gynybinei sistemai. Valdant Vytautui Didžiajam Dubingiai tapo svarbia Lietuvos vietove. 1415 m. Jogaila su savo karališkuoju dvaru lankėsi Dubingiuose pas Vytautą. 1420 m. vasario 8 d. iš čia rašytas laiškas didžiajam Ordino magistrui, kuriame pažymėta, kad didysis kunigaikštis Dubingiuose pastatydino bažnyčią. XV–XVI a. Dubingius valdė paskirti vietininkai.

Radvilų laikotarpis

XVI a. pradžioje Dubingius perėmė Radvilų giminė, miestelis tapo vienu iš reformacijos centrų Lietuvoje, Dubingių kunigaikštystės centras.
XVI a. viduryje Mikalojus Radvila Rudasis Dubingių katalikų bažnyčią perdavė evangelikams reformatams. Apie 1620 m. Jonušas Radvila I piliavietėje pastatė naują, mūrinę, renesanso stiliaus evangelikų reformatų bažnyčią. Šioje bažnyčioje buvo palaidoti žymiausi Radvilų giminės žmonės, tarp jų Mikalojus Radvila Rudasis ir Jonušas Radvila I.
XVII a. Dubingiuose veikė drobės audyklos, viena pirmųjų Lietuvoje popieriaus dirbtuvių.
Miestas sunyko per 1655–1660 m. Šiaurės karą ir marą. 1651 m. buvo 67, 1661 m. – tik 12 dūmų.
1682 m. Dubingiuose įvyko Lietuvos evangelikų reformatų sinodas. XVII a.-XVIII a. evangelikų reformatų bendruomenė miestelyje sunyko ir Dubingiai palaipsniui perėjo į katalikybę. 1735 m. evangelikų reformatų bažnyčia sudegė.
Dar XVI a. dėl bažnyčios nusavinimo, katalikai padavė Radvilas į teismą. XVII a. viduryje buvo priteista, kad Radvilos turi pastatyti Dubingiuose katalikams bažnyčią. Tai buvo padaryta apie 1672 m., tačiau naujoji katalikų bažnyčia pastatyta ne piliavietėje, o ant kalvos, kitapus ežero.
XVIII a. antroje pusėje Dubingiai ir jų apylinkės intensyviai lenkėjo. 1777 m. įkurta parapinė mokykla, 1870–1949 m. veikė valdinė pradžios mokykla.

Žymūs žmonės

Dubingių senosios bažnyčios vietoje esančioje kapavietėje, rastoje 2004 m., aptikta žymių XVI a. LDK didikų Radvilų, kurių tėvonija čia buvo, palaikų: Mikalojus Radvila Juodasis ir jo žmona Elžbieta Šidlovecka, Mikalojus Radvila Rudasis ir jo sūnus Mikalojus, taip pat ir anūkas Jonušas Radvila bei marti – Kristupo Radvilos Perkūno pirmoji žmona Ana Sobkovna. Palaikai buvo saugomi VU ir M. Romerio teismo medicinos institute. Ten buvo atlikti istoriniai, cheminiai, DNR tyrimai, kaukolių ir portretų sulyginimai. 2009 m. rugsėjo 5 d. rasti Radvilų palaikai iškilmingai perlaidoti Dubingiuose.
Katalpa

Morfologija

Dažniausiai lapus metantys neaukšti medžiai. Savo paplitimo areale dažniausiai užauga iki 12–18 m aukščio ir su 6–12 m pločio laja. 10 metų medeliai paprastai užauga apie 6 aukščio. Šios genties medžius lengva atskirti iš didelių širdies ar triskiautės formos lapų. Šiaurės pusrutulyje žydi vasaros mėnesiais. Žiedynas – tanki, daugiažiedė, vienašalė pusrutuliška kekė, kurioje žiedai ryškiai balti ar geltoni ir labai kvapūs. Vaisiai 20-50 cm ilgio, su daugybe smulkių du sparnelius turinčių sėklų.

Katalpos Lietuvoje

Keletas rūšių Lietuvoje introdukuotos kaip dekoratyviniai medžiai, tai puošnioji katalpa, geltonžiedė katalpa ir paprastoji katalpa. Dėl pasitaikančių šaltų žiemų, jaunų medelių pumpurai apšala ir tai neigiamai atsiliepia jų augimui.
Turniškių hidroelektrinė

Istorija

HE statybos prasidėjo 1938 m. vasarą. Iki 1939 m. lapkričio išleista 1,5–2 mln. zlotų, pastatyti keturi namai techniniam personalui (gyveno apie 20-30 žmonių), barakai darbininkams (dirbo apie 600 žmonių), valgykla. Statybvietę saugojo vienuolika sargų. Darbininkams bei kroviniams transportuoti iš Vilniaus nuo Antakalnio buvo nutiesta siaurojo geležinkelio atšaka (5 km). Bėgiai laikinu tiltu driekėsi ir į dešinįjį Neries krantą. Taip pat nutiesta kelio atšaka nuo Nemenčinės plento, elektros linija iš Vilniaus. Statybos sustojo prasidėjus karui bei valdžių kaitai. Statybas, planuotas užbaigti 1943 m., pradėjo stabdyti Susisiekimo ministerija, tuo metu kuravusi ir energetiką. Viena iš priežasčių – pernelyg didelė galia, padidėjęs dėmesys Nemuno hidroelektrinės Birštone projektui.

Likimas

Užtvanką susprogdino Vermachtas. HE transformatorius panaudotas Grigiškių popieriaus fabriko hidrogeneratoriui, akmens atsargos – Vilniaus gatvėms grįsti. Dabar HE statybos vadovams bei inžinieriams statytuose namuose įkurtos Lietuvos Respublikos Prezidento bei Premjero rezidencijos.