google/wiki40b huggingface dataset:
Akmenės rajono taryba 1990–1995 m.

Akmenės rajono savivaldybės taryba – Akmenės rajono savivaldybės atstovaujamoji institucija, išrinkta 1990 m. kovo 24 d. Pilnas pavadinimas – Akmenės rajono Liaudies deputatų taryba, nuo 1990 m. balandžio mėn. Akmenės rajono taryba, nuo 1994 m. liepos mėn. Akmenės rajono savivaldybės taryba.
Vietos savivaldos pagrindų įstatymu, priimtu 1990 m. vasario 12 d., savivaldybės suskirstytos į žemesniosios pakopos savivaldybes – apylinkės, gyvenvietės (valsčiai), rajono (apskrities) miestai ir aukštesniosios pakopos savivaldybes – rajonai, apskritys, respublikos miestai. Akmenei priskirtas žemesniosios pakopos savivaldybės statusas.
Rinkimai, vadovaujantis Lietuvos TRS Aukščiausiosios Tarybos 1989 m. gruodžio 7 d. priimtu „Lietuvos Tarybų Socialistinės Respublikos Vietinių liaudies deputatų tarybų rinkimų įstatymu“ vyko pagal mažoritarinę sistemą. Kandidatus kelti galėjo renkamos tarybos teritorijoje esančių visuomeninių, politinių organizacijų, visuomeninių judėjimų rajonų ir miestų organai, taip pat ne mažiau, kaip 50 darbo ar gyvenamosios vietos piliečių susirinkimas. Tai buvo pirmieji laisvi ir demokratiški rinkimai po 1925 m. savivaldybių tarybų rinkimų.
Rinkimai įvyko 1990 m. kovo 24 d., pakartotinis balsavimas (II turas) – balandžio 7 d. Pakartotiniai rinkimai į neužimtas deputatų vietas vyko gegužės 19 d. ir lapkričio 24 d.
Tarybos pirmininku išrinktas Kazimieras Pakeltis.
Lielindrica

Aplinkinės gyvenvietės

Andžaniai 8 km
Kalniešiai 4 km
Kraslava 12 km
Spalviškės 5 km
Varnavičiai 3 km
Druja 9 km
Kosuv Ruskų žydų kapinės

Kosuv Ruskų žydų kapinės (lenk. Cmentarz żydowski w Kosowie Ruskim) – žydų kapinės, egzistavusios Kosuv Ruskų kaime, dabartinio Kosuv Lackų miesto vakarinėje dalyje. Per II pasaulinį karą kapinės buvo sunaikintos, o po karo kapinių plotas užstatytas pastatais.
Jonas Grigas (1938)

Biografija

Mokėsi Kabelių pradinėje mokykloje, nuo 1949 m. Kabelių septynmetėje mokykloje.  1956 m. baigė Marcinkonių vidurinę mokyklą. 1961 m. Vilniaus universiteto Fizikos ir matematikos fakultete (VU FMF) baigė fizikos studijas. 1961–1963 m. Vilniaus radijo matavimų prietaisų mokslinio tyrimo instituto inžinierius.
Nuo 1963 m. VU FF dėstytojas, 1970 m. docentas. 1968 m. apgynė fizikos ir matematikos mokslų kandidato (nostrifikuoto į daktaro) disertaciją. 1980 m. apgynė fizikos ir matematikos mokslų daktaro  (nostrifikuoto į habilituoto) disertaciją.  Nuo 1984 m. profesorius. 1988–1993 m. VU FF Radiofizikos katedros vedėjas. Nuo 1994 m. LMA narys ekspertas, nuo 2000 m. narys korespondentas, nuo 2011 m. tikrasis narys. 
1972–1973 m. stažavo Čekoslovakijos mokslų akademijos Fizikos institute. Dirbo mokslinį darbą, skaitė paskaitas ar pranešimus Austrijos, Čekijos, JAV, Danijos, Japonijos, Indijos, Ispanijos, Prancūzijos, Rusijos, Ukrainos, Slovėnijos, Šveicarijos, Taivano, Vokietijos ir kitų užsienio šalių universitetuose bei mokslo įstaigose, skaitė pranešimus keliose dešimtyse tarptautinių konferencijų.

Mokslinė veikla

Feroelektros ir fazinių virsmų tyrimo Lietuvoje pradininkas, su kitais sukūrė mikrobanginę feroelektrikų ir giminingų kristalų dielektrinės spektroskopijos laboratoriją. Ištyrė daugelio feroelektrikų ir protoninių laidininkų dielektrinius spektrus radijo ir mikrobangų dažnio laukuose, parodė tų kristalų taikymo telekomunikacijų priemonėms tinkamas dažnių sritis, atrado ir ištyrė feroelektrinių modų ir fazinių virsmų kristaluose, sukūrė fazinių virsmų modelių. 10 išradimų ir 1 JAV patento autorius. Paskelbė tarptautiniuose žurnaluose daugiau nei 200 mokslo straipsnių ir kelis šimtus pranešimų tarptautinėse konferencijose tezių bei apie 400 mokslo populiarinimo straipsnių laikraščiuose ir žurnaluose. Parašė 4 mokslo populiarinimo knygas. Paruošė 14 mokslo daktarų.
Kazimieras Musteikis

Biografija

1936 m. pradėjo lankyti mokyklą, 1939 m. baigė Baibių pradžios mokyklą, penktą skyrių baigė Antalieptėje. 1941–1948 m. mokėsi Dusetų Kaziniero Būgos gimnazijoje. 1948–1952 m. studijavo Vilniaus pedagoginio instituto Rusų kalbos ir literatūros fakultete. 1952–1953 m. tobulinosi Maskvos valstybiniame pedagoginiame institute kaip rusų kalbos kursų klausytojas.
1953–2000 m. Vilniaus pedagoginio instituto dėstytojas, 1958–1982 m. ir nuo 1986 m. Rusų kalbos katedros vedėjas, 1966–1978 m. dar ir Rusų kalbos ir literatūros fakulteto dekanas; nuo 1977 m. profesorius. 1974 m. filologijos mokslų daktaras.  1982–1986 m. dėstė Leipcigo Karlo Markso universitete.

Mokslinė veikla

Redagavo Vytauto Barono ir Vytauto Galinio Rusų-lietuvių kalbų žodyno t. 2 (1967 m.). Paskelbė straipsnių kalbų dėstymo metodikos, prielinksninių žodžių junginių su prielinksniais nuo ir iki dabartinėje rusų ir lietuvių kalboje klausimais.
Minkovcė

Istorija

Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. 1975-1998 m. priklausė Balstogės vaivadijai.
Dalatas

Paveldas

Veikia 1957 m. įkurtas universitetas, Pastero, branduolnių tyrimų, žemės ūkio, medicinos institutai. Prie branduolinių tyrimų instituto veikia 0,5 MW galios reaktorius. Yra katalikų katedra su vyskupo rezidencija ir konventu, daug pagodų, vilų, kalnų genčių etnologinis muziejus ir skansenas, keletas parkų, golfo aikštynas. Yra unikalios architektūros Hangnga svečių namai (pastatyti 1990 m.), Art Deco stiliaus geležinkelio stotis. Dalate vyksta kasmetinė gėlių šventė. Mieste ir jo apylinkėse yra tvenkinių.

Istorija

XIX a. pab. pradėtas kurti kurortinis miestelis, 1907 m. atidarytas pirmasis viešbutis. Dalatą suplanavo prancūzų architektas Ernest Hébrard. Prancūzų valdymo laikais Dalate įveista sodų, parkų, čia įsikūrė jėzuitai.
Veisenburgas Bavarijoje

Lietuvių karo pabėgėlių stovykla

1944 metais vokiečiai siuntė kai kuriuos lietuvius dirbti į Bender uniformų siuvimo gamyklą Veisenburge. Po Antrojo pasaulinio karo, Veisenburgas buvo amerikiečių valdomoje zonoje. Ten buvo nedidelė lietuvių karo pabėgėlių stovykla, apie 50-100 žmonių.
Jonas Glebavičius

Biografija

Kilo iš magnatų Glebavičių giminės. Smolensko vaivados Jurgio Glebavičiaus sūnus, motina nežinoma. Nuo 1516 m. – Karaliaus maršalka. Buvo rūmų šalininkas, karalienės Bonos Sforsos patikėtiniu. 1527 metais minimas kaip Mstislavlio ir Radaškonių seniūnas. 1529 metais Jonas Glebavičius komisarų dėl sienų patikslinimo tarp LDK ir Lenkijos sudėtyje. Nuo 1529 m. – Vitebsko vaivada. Kaip didysis raštininkas minimas nuo 1530 m. Nuo 1532 m. – Polocko vaivada.
Dalyvavo ATR-Maskvos kare (1534–1537). Karo veiksmų pradžioje iš Polocko siuntė iš šnipų gautus duomenis apie įvykius Rusijos valstybėje. 1535 m. vasarą Jonas Glebavičius, kartu su Jurgiu Radvila ir Jurgiu Olelkaičiu, vadovavo vienai iš trijų LDK armijos grupių. Grupė turėjo netoli Polocko palaikyti pagrindinės armijos veiksmus, bet išvengti Sebežo nuostolių negalėjo. 1536 m. vasarį kartu su Lietuvos lauko etmonu Andriumi Nemirovičiumi (Andrzej Niemirowicz) Jonas Glebavičius bandė grąžinti Sebežą, bet nesėkmingai. Sebežo apgultis pasisuko Lietuvos pusei sunkiu pralaimėjimu.
1536 m. gruodį vadovaudamas pasiuntinybei važiavo į Maskvą, kur atvyko 1537 m. sausio 11 d. Pasiuntinybei nepavyko sudaryti taikos su grąžinimo 1514 m. prarasto Smolensko. Buvo sudarytos paliaubos 5 metams, kur LDK liko Gomelis, o Maskvos valstybei – Sebežas ir Severščina. 1542 m. vėl buvo su pasiuntinybe Maskvoje, paliaubos pratęstos 7 metams. Grįžęs iš Maskvos, gavo Bobruisko ir Borisovo seniūnijas. Tais pačiais 1542 m., po Alberto Goštauto mirties, paskirtas Vilniaus vaivada. Nuo 1546 m. – Lietuvos didysis kancleris.
Palaikė karalienę Boną jos konflikte su Lietuvos magnatais Bresto seime (1544), šita jo pozicija sukėlė pasipiktinimą. 1540-tais metais iškilo klausimas dėl LDK ir Lenkijos apjungimo ir aplink jį prasidėjo grupuočių kova, Jono Glebavičiaus pozicija keitėsi, iš pradžių jis pasisakė už glaudesnius LDK ryšius su Karūna, vėliau jo požiūris pasikeitė.
Gyveno nesantaikoje su Radvilomis.

Šeima

Buvo trijose santuokose, pirma su Ana Bartačevičiūte, antra Sofija Petkevičiūte, trečia su Ana Fiodorovna Zaslavska (nuo 1537 m., pagal kitus duomenis nuo 1540 m. vidurio). Už Ana Zaslavska kaip kraitį gavo dalį Zaslavlio ir Iziaslavlio kunigaikštystę. Turėjo 10 vaikų – (1) Jadvygą, (2) Stanislovą, Kristiną, Sofiją, Aną, Elžbietą, (3) Janą, Elžbietą, Barborą ir Dorotą.
Versija

Matematikoje

Versija dar vadinamas ir eilinis, dažniausiai tarpinis programinės įrangos ar kitokio gaminio variantas.
Tušinukas

Tušinukas, šratinukas – kanceliarinė rašymo priemonė.

Istorija

Tušinuką išrado 1938 m. Argentinoje gyvenęs vengrų kilmės, žurnalistas László Bíró.
Tušinukas turi šerdelę, užpildytą klampaus aliejinio rašalo. Toks rašalas neįsiskverbia į popieriaus pluoštus, nesilieja, todėl nereikia baimintis, kad persisunks i kitą popieriaus pusę. Rašalas džiūsta beveik nedelsiant po kontakto su popieriumi. Pagrindinis šios rašymo priemonės trūkumas – rašant reikalingas didesnis spaudimas į paviršių. Dauguma tušinukų turi kepurėlę, kuri apsaugo nuo išsitepimo kai tušinukas nenaudojamas. Kiti turi mechaninius mechanizmus, valdomus tušinuko gale esančiu mygtuku arba sraigto pagalba. Kai kurie yra padaryti su galimybe pasirinkti įsijungti norimą rašymo spalvą iš keleto. Nebrangus, patikimas ir nereikalaujantis priežiūros, tušinukas pakeitė parkerį kaip anksčiau buvusią populiariausią priemonę kasdieniam rašymui. Tušinukai – šiuolaikinės kultūros dalis. Tai pati prieinamiausia rašymo priemonės forma. Jų turime kiekvienas visur – ant stalo, kišenėse, rankinėse, automobiliuose. Būtent todėl tušinukas su atspausdintu firmos logotipu yra viena geriausių reklamos formų.
Vynerio procesas

Brauno mastelis

Kiekvienam c>0 procesas  yra kita Vynerio proceso išraiška.

Laiko apgręžimas

Procesas  kai 0 ≤ t ≤ 1 yra pasiskirstęs kaip  kai 0 ≤ t ≤ 1.

Laiko inversija

Procesas  yra kita Vynerio proceso išraiška.

Funkcijos Trajektorijų Savybės

Visos funkcijos w su šiomis savybėmis visiškai atitinka VP. Tai savybės, kurias VP turi beveik visur.

Brauno martingalas

Tarkime, kad įvykis A yra Vynerio proceso įvykis (tiksliau: galima nustatyti įvykio vertę naudojantis Vynerio procesu visų funkcijų erdvėje), ir Xₜ yra sąlyginė tikimybė įvykio A, kuri duoda Vynerio proceso išraišką intervale [0, t] (tiksliau: Vynerio funkcijos trajektorijų sistemoje dalis trajektorijų intervale [0, t] priklauso nuo A). Tada funkcija Xₜ yra tolydus martingalas. Ši martingalo savybė gaunama tiesiogiai iš apibrėžimo, bet šis tolydumo faktas yra specifinis, nes tai yra pagrindinė teorema, nusakanti, kad visi Brauno martingalai yra tolydūs. Pagal apibrėžimą Brauno martingalas gaunamas iš Brauno filtracijos; Brauno filtracija pagal apibrėžimą gaunama iš Vynerio proceso.

Mato keitimas

Plati klasė tolydžių pusmartingalų (ypač difuzijos procesų) yra susijusios su Vynerio procesu per laiko ir mato keitimo kombinaciją.
Todėl aukščiau išdėstytos kokybinės Vynerio proceso savybės apibendrina plačią klasę tolydžių pusmartingalų.

Vynerio proceso kompleksinė išraiška

Kompleksinė Vynerio proceso išraiška gali būti apibrėžta kaip kompleksiniai atsitiktinės funkcijos  skaičiai, kur  yra nepriklausomos Vynerio funkcijos (realūs skaičiai).

Automodeliškumas

Brauno mastelis, laiko apgręžimas ir laiko inversija: viskas taip pat, kaip ir su realiaisiais skaičiais.
Sukimosi invariantiškumas: kiekvienam kompleksiniam skaičiui c tokiam kad |c|=1 funkcija  yra kita kompleksinė Vynerio funkcija.

Laiko pakeitimas

Jei f(x) yra tolydi funkcija, tai  yra kompleksinė Vynerio funkcija su pakeistu laiku.
Pvz.: , kur  ir  yra kita kompleksinė Vynerio funkcija.
Priešingai nei realiuoju atveju, kompleksinis martingalas dažniausiai neturi Vynerio funkcijos su pakeistu laiku. Pvz., Funkcija  nėra martingalas.
Bahr El Gazelio regionas

Geografija

Kraštas yra Sahelio gamtinėje srityje. Vyraujanti etninė grupė yra tubai (dazagai).
Lietuvos futbolas 2006 m.

Lietuvos futbolo 2006 m. sezono išsamus aprašymas.

Atstovavimas Europos turnyruose

2006 m. UEFA organizuojamuose turnyruose dalyvavo 5 vyrų ir vienas moterų klubai.

Čempionų lyga

UEFA Čempionų lygoje nuo pirmojo atrankinio turo dalyvavo vienintelis klubas - 2006 m. sezono čempionai Panevėžio „Ekranas“. Pirmajame atrankos etape Panevėžio klubas bendru rezultatu 3:1 įveikė Elbasanio KF klubą, o antrajame etape bendru rezultatu 3:9 pralaimėjo Zagrebo „Dinamo“ komandai.

UEFA taurė

UEFA taurės varžybose nuo pirmojo atrankinio turo dalyvavo du klubai - 2006 m. sezono vicečempionai bei LFF taurės laimėtojai Kauno FBK ir trečiąją vietą A lygoje užėmusi Marijampolės „Sūduva“. Abiejų klubų komandos iškrito po antrojo atrankinio etapo.
Marijampolės klubas pirmajame atrankiniame etape bendru rezultatu 2:1 įveikė Rilio FC komandą, o antrame etape pralaimėjo Briugės „Club“ bendru rezultatu 7:2. Kauno FBK pirmajame atrankiniame etape bendru rezultatu 4:1 nugalėjo Portadauno FC komandą, antrame etape bendru rezultatu 2:3 pralaimėjo danų Randerso FC.

UEFA Intertoto taurė

UEFA Intertoto taurės varžybose dalyvavo Vilniaus „Vėtra“, 2006 m. sezone A lygoje užėmusi 4 vietą. Pirmame etape Vilniaus komanda bendru rezultatu 5:0 pralaimėjo Dublino „Shelbourne“ klubui.

UEFA Moterų taurė

UEFA taurės varžybose pirmajame etape žaidė Šiaulių „Gintra-Universitetas“. Šiaulių klubas pateko į 5 grupę, kurioja taip pat žaidė „Vitebsk“, „Fiammamonza“ ir „Sarajevo“ klubai. Šioje grupėje lietuvių komanda užėmė paskutinę vietą, per trejas rungtynes surinkusi tik 1 tašką.

Regionų taurė

UEFA Regionų taurės 2006-2007 m. sezono varžybose dalyvavo Alytaus „Alytis“, kuris pereinamame etape sužaidė lygiosiomis su prancūzų „Basse-Normandie“, pralošė Airijos Respublikos bei Baskų krašto mėgėjų rinktinėms.

Jaunimo rinktinės

Jaunimo (iki 21 metų) rinktinė nepateko į 2006-2007 m. vykusį jaunių čempionatą, todėl oficialių rungtynių nežaidė.

Moterų rinktinė

Moterų rinktinė 2006 m. dalyvavo Europos čempionato atrankiniame etape, kur žaidė su Liuksemburgu (rungtynės nutrauktos esant lygiam rezultatui 1:1, nei viena komanda taškų negavo), Slovėnija (pralošta 0:3) ir Malta (lygiosios 0:0) ir surinkusi 1 tašką į tolesnį etapą nepateko.

LFF taurė

2006 m. LFF taurę laimėjo Marijampolės „Sūduva“. Varžybų aštuntfinalyje iškrito „Vėtra-2“, „Lietava“, „Šiauliai“, „Šilutė“, „Žalgiris-2“, „Kruoja“, „Kauno jėgeriai“ ir „Alytis“. Ketvirtfinalyje iškrito Vilniaus „Vilnius“ įveikė Vilniaus „Žalgirį“, Klaipėdos „Atlantas“ nugalėjo Kauno FBK, Panevėžio „Ekranas“ laimėjo prieš Vilniaus „Vėtrą“, o Marijampolės „Sūduva“ įveikė Kėdainių „Nevėžį“. Pusfinalyje Marijampolės „Sūduva“ įveikė Klaipėdos „Atlantą“, o Panevėžio „Ekranas“ - Vilniaus „Vilnių“. Spalio 21 d. vykusiame finale Marijampolės „Sūduva“ laimėjo rezultatu 1:0.

Baltijos taurė

2006 m. Baltijos taurės varžybose dalyvavo 3 Baltijos šalių čempionai - Panevėžio „Ekranas“, Liepojos „Metalurgs“ ir Talino TVMK. Panevėžio klubas įveikė TVMK klubo komandą rezultatu 6:4, latvijos čempionai nugalėjo TVMK rezultatu 2:0, o lietuvos ir latvijos čempionų rungtynės baigėsi lygiosiomis 1:1.
Samuelis Bitneris

Samuelis Bitneris (1632 m. Lenkija – 1710 m. lapkričio 5 d. Kėdainiai ?) – Lietuvos raštijos darbuotojas, vertėjas, evangelikų reformatų kunigas.

Biografija

Gimė evangelikų reformatų kunigo Martyno Bitnerio šeimoje. Į Lietuvą atvyko kartu su savo šeima. Mokėsi Slucko gimnazijoje, nuo 1651 m. gegužės 31 d. mokėsi Frankfurto prie Oderio universitete. 1663 m. ordinuotas kunigu, 1668 m. paskirtas lektoriumi, 1670 m. įšventintas diakonu. Nuo 1673 m. Naujamiesčio, vėliau Beinoravos, Biržų klebonas. 1687 m. išrinktas Vilniaus konsenjoru, 1688–1698 m. Užnerio, 1699–1710 m. Žemaičių distriktų superintendentas, Karaliaučiaus evangelikų reformatų bažnyčios kunigas. 1695–1710 m. evangelikų reformatų studentų (alumnų), studijuojančių užsienyje globėjas.
Parengė katekizmą elementorių Pradžia pamokslo dėl mažų vaikelių (1680). Kartu su J. Božimovskiu jaunesniuoju ir kitais vertė Bibliją, bet rankraštis 1681 m. sudegė Biržų klebonijoje.
1680 m. išleistas S. Bitnerio spaudai parengtas leidinys Pradzia pamoksla del mazu Weykialu (Karaliaučius 1680 m.). Tai antrasis, jau išplėstas, 1653 m. katekizmo leidimas. Knygelės leidimą parėmė Karolina Radvilaitė. Šis leidinys buvo pirmasis po M. Mažvydo Katekizmo išspausdintas elementorius, skirtas mokykloms.
1695 m. Vilniaus sinodo pavedimu S. Bitneris ėmėsi į lietuvių kalbą versti Naująjį Testamentą ir išvertė didžiąją jo dalį. Jam talkino Jonas Božimovskis jaunesnysis, o vertimą Mažajai Lietuvai pritaikė F. Z. Šusteris. Šis vertimas buvo išleistas 1701 m. Karaliaučiuje ir vadinosi Naujas Testamentas Wieszpaties musu Jezaus Kristaus…
Kosminė opera

Kosminė opera (angl. space opera) – mokslinės fantastikos subžanras, kuriame pabrėžiami romantiški nuotykiai, tarpžvaigždinės kelionės, mūšiai kosmose, kai pagrindinė siužetinė linija susijusi su tarpžvaigždiniu konfliktu ir veikėjų drama.

Istorija

Kosminė opera anksčiau vartota kaip paniekinantis terminas, panašiai kaip „muilo opera“. Šį terminą 1941 m. pasiūlė fanfiction rašytojas Wilson Tucker, jį pavartojęs 36-ajame savo mokslinės fantastikos fenzino „Le Zombie“ leidime. Tuo metu taip norėta atskirti į veiksmą orientuotas kosminių nuotykių sagas nuo „rimtų“ mokslinės fantastikos filmų, kurie akcentavo technologinį progresą ir išradimus. Tačiau griežtos skiriamosios linijos tarp šių žanrų nėra ir daugelis autorių sugeba sujungti kosminius nuotykius su tariamai „rimtais“ elementais, siekdami, kad geriausios kosminės operos pakliūtų ir tarp geriausių mokslinės fantastikos kūrinių.
Pirmųjų kosminių operų autoriai buvo E. E. Smith, su „Skylark“ ir „Lensman“ serialais; Edmond Hamilton; Jack Williamson; John W. Campbell ir vėliau Leigh Brackett.
Pastaruoju metu atgimęs kosminės operos subžanras kai kurių kritikų vadinamas „naująja kosmine opera“. Naujajai kosminei operai būdingi tarpžvaigždiniai mastai, paveldėti iš tradicinių kosminių operų, ir rimtosios mokslinės fantastikos elementai. Taigi naujoji kosminė opera yra moksliškai griežtesnė.
Tarp naujosios kosminės operos autorių yra Stephen R. Donaldson, Dan Simmons, John Varley, David Brin, Iain Banks, Catherine Asaro, Orson Scott Card, John Clute, Charles Stross, J. Michael Straczynski, Peter F. Hamilton, Lois McMaster Bujold, M. John Harrison, Donald M. Kingsbury, David Weber, Ken MacLeod, Alastair Reynolds, Mike Resnick ir C. J. Cherryh.
Kosmine opera remiasi daug anime serialų, kaip, pvz., „Legend of the Galactic Heroes“.
Kosminė opera sudaro centrinę scientologijos pažiūrų sistemos dalį. Sektos įkūrėjas L. Ron Hubbard buvo žinomas mokslinės fantastikos rašytojas.

Bruožai

Mokslinis pagrindimas kosminėse operose labai skiriasi. Kai kuriais atvejais vienintelis žinomų fizikos dėsnių pažeidimas yra greitesnės nei šviesa kelionės erdvėje. Nors vien tik tai būtų galima laikyti dideliu nukrypimu nuo realybės, tačiau kitame moksliškumo skalės gale esančios kosminės operos yra žymiai mažiau realistiškos. Kai kuriose iš jų veikia įvairios mistinės jėgos, kurias panaudojant galima sunaikinti ištisas planetas ir protingų ateivių rūšis. „Žvaigždžių karai“, kuriuose yra Mirties žvaigždė (Death Star) ir Jėga (Force) priartėja prie tipiškos lengvosios fantastikos (pulp science fiction).
Charakterių atskleidimas taip pat labai skiriasi. Kritikai neigia kosminės operos termino taikymo tikslingumą tais atvejais, kai veikėjų charakteriai yra išvystyti ir gerai atskleisti.
Didelę kosminių operų dalį užima didelės apimties kosminiai mūšiai naudojant futuristinius ginklus.
Kosminė opera, kaip žanras, yra susilaukęs ir nemažai parodijų.
Vileišiai (Pakruojis)

Istorija

Carinės Rusijos laikais kaimas priklausė Vokšnėnų valsčiui Šiaulių apskrityje, buvo žinomas kaip Pažeimė (arba Pažeimės, Pažeimiai). XX a. pradžioje čia atsikėlė sentikiai, kurie 1912 m. Akmenėlių dvare įkūrė bendruomenę, kuri iš pradžių telkėsi Akmenėliuose, o 1935 m. įrengė maldos namus Vileišiuose, parapijai priklausė daugiau nei 200 tikinčiųjų. Tarpukariu kaimas buvo Žeimelio valsčiuje. Pokariu parapija žymiai sumažėjo, kol apie 1975 m. iširo.
Leiknir Reykjavík

Istorija

1973 m. klubą įkūrė keli bičiuliai ir kaimynai. Tuo metu žaisdavo mėgėjų lygose. 
2015 m. klubas debiutavo elito divizione. liko 11 vietoje (priešpaskutiniai) ir iškrito į žemesnį divizioną.
Jonas Edmundas Kvedaravičius

Jonas Edmundas Kvedaravičius (g. 1943 m. kovo 20 d. Keželiuose, Nemunėlio-Radviliškio valsčius) – Lietuvos inžinierius, ekonomistas, vadybos specialistas, habilituotas socialinių mokslų daktaras.

Biografija

1966 m. baigė Kauno politechnikos instituto Mašinų gamybos fakultetą. 2002 m. habilituotas socialinių mokslų daktaras.
1967–1970 m. Kauno staklių gamyklos konstruktorius, 1970–1973 m. Kauno energoremonto įmonės inžinierius. 1973–1993 m. Kauno politechnikos instituto dėstytojas, nuo 1993 m. Vytauto Didžiojo universiteto dėstytojas, nuo 2002 m. Vadybos katedros vedėjas, nuo 2002 m. profesorius. Nuo 2000 m. dėsto ir ISM Vadybos ir ekonomikos universitete (iki 2005 m. Tarptautinė aukštoji vadybos mokykla) Kaune bei Baltijos vadybos institute (BMI) Vilniuje. Nuo 1993 m. konsultacijų bendrovės „Abišala ir partneriai“ valdymo klausimų vyr. konsultantas.

Mokslinė veikla

Mokslinių darbų pagrindinės sritys: organizacijų valdymas ir plėtra, strateginis planavimas, vadybos plėtojimas taikant sisteminės minties veiklos metodologiją.
Juozapas Algis Leišis

Biografija

1962–1968 m. mokėsi Leningrado aukštojoje jūrų karinėje inžinerinėje mokykloje. 1968–1989 m. SSRS Baltijos karinio laivyno laivo inžinierius mechanikas, brigados, divizijos, laivyno vyriausiasis laivų inžinierius. 1974–1976 m. studijavo Leningrado jūrų karinėje akademijoje. 1983 m. SSRS karinio jūrų laivyno pirmo rango kapitonas.
1989–1991 m. Klaipėdos civilinės gynybos štabo viršininkas. 1990 m. talkino kuriant savanorių formuotes. Jo iniciatyva įkurta Lietuvos Respublikos karinio laivyno atkūrimo ekspertų taryba, 1991–1992 m. jos pirmininko pavaduotojas – veiklos koordinatorius, Pakrančių apsaugos rinktinės – atkuriamo karo laivyno vadas. 1992 m. liepos 4 d. priėmė atkurtų Lietuvos karinių jūrų pajėgų (KJP) vėliavą, vedė sėkmingas derybas su Rusija dėl karo laivų įsigijimo. 1992 m. rudenį išėjo į atsargą. 1994 m. jūrų kapitonas. 1994–2005 m. KJP ekspertas.
Kelių išradimų autorius, paskelbė mokslo darbų apie laivų ant oro pagalvės konstravimą ir eksploatavimą. Parengė Lietuvos karinių jūrų pajėgų programinius ir metodinius dokumentus: „Karo laivo statutas“ (2001 m.), „Karinių jūrų pajėgų koncepcija“ (1991, 2002 m.), „Lietuvos karinių jūrų pajėgų kovinio rengimo vadovas“ (2003 m.) ir kitus. 
Palaidotas Joniškės kapinėse.
Konstantinas Kazimieras Bžostovskis

Biografija

Nuo 1670 m. dvasinis Lietuvos referentas, vėliau Lietuvos didysis raštininkas.
Nuo 1685 m. Smolensko vyskupas.
Nuo 1687 m. lapkričio 24 d. paskirtas Vilniaus vyskupu.

Konfliktas prieš Sapiegas

1692 m. seime iškėlė bylą prieš didįjį etmoną dėl kariuomenės apgyvendinimo dvasininkų dvaruose.
1694 m. balandžio 18 d. Konstantinas Kazimieras Bžostovskis didįjį etmoną Kazimierą Joną Sapiegą ir jo šalininkus ekskomunikavo.
1700 m. pilietinio karo metu rėmė Valkininkų konfederaciją ir kovojo prieš Sapiegų giminės pozicijų LDK išsaugojimą.

Kita veikla

1694 m. įkūrė Trinapolio bažnyčią ir vienuolyną (tuo metu antrąjį Vilniuje).
1717 m. pastatė Verkių rūmus.
Žylakiai (Šiauliai)

Aplinkinės gyvenvietės

ŠIAULIAI – 20 km
Pakapė – 3 km 
 Vileikiai – 1 km
Beinoriškė – 4 km
Tyruliai – 5 km
Minaičiai 2 km 
 Kiaunoriai – 5 km
TYTUVĖNAI  – 15 km
Marius Glinskas

Biografija

Baigė Žeimių vidurinę mokyklą. 1979 m. Vilniaus pedagoginiame institute baigė istorijos specialybę. 1972–1975 m. Panevėžio kraštotyros muziejaus vyresnysis mokslinis bendradarbis, 1976–1978 m. Panevėžio medicinos mokyklos dėstytojas, 1978–1992 m. laikraščio „Panevėžio tiesa“ (vėliau „Panevėžio balsas“) korespondentas, 1992–1997 m. laikraščio „Šiaulių naujienos“ korespondentas, 1997–1999 m. žurnalo „Meisteris“ atsakingasis sekretorius, korespondentas, nuo 1999 m. – Kėdainių rajono laikraščio „Rinkos aikštė“ korespondentas, Jonavos laikraščio „Naujienos“ korespondentas.
Daugelio straipsnių, esė, eilėraščių respublikiniuose laikraščiuose ir žurnaluose autorius, kalendorių, poezijos rinktinių sudarytojas.