google/wiki40b huggingface dataset:
Plotinas

Plotinas (gr. Πλωτῖνος; g. apie 205 m. Likopolyje, Egiptas – m. apie 270 m. Minturnėje, Italija) – antikos filosofas, neoplatonizmo pradininkas. Plotinas mokėsi Aleksandrijoje, Romos filosofijos mokykloje pradėjo dėstyti apie 244 m.
Plotinas save laikė Platono mokiniu ir aiškintoju, tačiau iš tiesų sukūrė naują filosofiją, Platono teoriją papildęs Filono Aleksandriečio, neopitagorininkų ir kitų filosofų idėjomis. Anot Plotino, iš begalinio absoliuto (vienovės) emanacijos procese atsirandančios visos kitos būties formos, tokios kaip protas, apimantis idėjas; pasaulinė siela, apimanti individualias sielas; visata (kosmosas), materija, kaip pasyvi amžinųjų idėjų perėmėja. Žmogaus sielos kelias – nuo jutiminio pasaulio iki susiliejimo su absoliutu.
Plotino filosofija paveikė neoplatonikus, viduramžių filosofiją. Plotino mokinys Porfirijas išleido 54 jo traktatus, pagal turinį suskirstęs į 6 dalis ir pavadinęs „Eneadomis“ (devintinėmis).
Viangkosajo nacionalinis parkas

Vieta

Parkas užima 410,00 km², apima Longo (Long) ir Vangčino (Wang Chin) Frė, bei Thoeno (Thoen), Sopprapo (Sop Prap) ir Metha (Mae Tha) Lampango apylinkėse, 70 km į pietvakarius nuo Frė.

Flora ir fauna

Viangkosajo nacionaliniame parke vyrauja drėgni visžaliai ir mišrūs miškai. Iš retų augalų parke sutinkama: ksilija (Afzelia xylocarpa), aukštasis sparnenis (Dipterocarpus alatus), juodmedis (Diospyros pubicalyx), krausva (Lagerstroemia calyculata), stambiavaisis koralmedis (Pterocarpus macrocarpus), kietavaisė ksilija (Xylia xylocarpa), didysis tikmedis (Tectona grandis) ir kt.
Parke gyvena: Indinis zambaras, Indokininis tigras, Azijinis dramblys (Elephas maximus), Indijos muntjakas, šernas, ausytasis skujuotis (Manis pentadactyla), Tupaia belangeri, sutinkama daugiau paukščių: biulbiulis (Pycnonotus aurigaster), Megalaima haemacephala, baltastrėnė šama (Copsychus malabaricus), Megaceryle lugubris ir kt.
Momenkaulis

Momenkaulis (lot. os parietale) – porinis galvos griaučių smegeninės dalies kaulas. Tai plokščias ir išgaubtas kaukolės skliauto kaulas, kurio išorinis paviršius yra lygus, o vidinis turi smegenų pusrutulio reljefo įspaudus ir dėl to atrodo gruoblėtas. Kiekvienas momenkaulis yra panašus į išgaubtą keturkampę plokštę. Susisiekia su kaktikauliu, smilkinkauliu, pakauškauliu ir pleištakauliu. Visi kraštai, išskyrus smilkininį, yra dantyti. Smilkininis kraštas yra žvyno formos. Kraštai vadiname pagal tai, su kokiu kaulu jungiasi.

Išorinis paviršius (facies externa)

Labiausiai išlinkusi išorinio paviršiaus vieta sudaro momens gumburą, arba pakylą, tuber parietale, s. eminentia parietalis. Žemiau jos lankais driekiasi ilgesnė ir ryškesnė viršutinė smilkinio linija, linea temporalis superior (kaktikaulio smilkinio linijos tęsinys), ir trumpesnė neryški apatinė smilkinio linija, linea temporalis inferior. Prie jų tvirtinasi bendravardis raumuo. Šiek tiek į priekį nuo pakaušinio kampo atsiveria nepastovi porinė momeninė anga, foramen parietale, kuri priklauso veninių nuotakų, emissarium, tipo angoms ir gali būti abiejose pusėse, vienoje pusėje arba visai nebūti. Per jas susisiekia kaukolės vidaus ir išorės venos.

Vidinis paviršius (facies interna)

Vidinio paviršiaus viršuje prie strėlinės briaunos eina viršutinio strėlinio ančio vaga, sulcus sinus sagittalis superioris. Susisiuvus abiem momenkauliams šios vagos, tiksliau pusvagės, susilieja į vieną plačią vagą bendravardžiam kietojo smegenų dangalo veniniam ančiui įsistatyti. Speniniame kampe yra riestinio ančio vaga, sulcus sinus sigmoidei. Vidiniame paviršiuje matyti gausios arterijų vagos, sulci arteriosi, smegenų vingių įspaudai, impressiones gyrorum, smegeninės kalvelės, juga cerebralia, o išilgai strėlinio ančio vagos išsidėsto grūdėtosios duobutės, foveolae granulares.

Orientavimas

Kurios pusės kaulas, nustatoma orientuojant jį taip, kad gumburas būtų išorėje, aštrus žvyninis kraštas – apačioje, o tiesus ar šiek tiek įlinkęs kaktinis kraštas su žemyn nutįsusiu pleištakauliniu kampu – nukreiptas į priekį.

Momenkaulio kaulėjimas

Momenkaulis kaulėja iš dviejų židinių, kurie užsimezga smegenis gaubiančioje mezenchimos plėvėje septintą vaisiaus raidos mėnesį. Vienas jų yra momens gumbure, kitas – šiek tiek virš jo. Židiniai susilieja, tik iki gimimo osifikacija dar nepasiekia kaulo kampų, todėl ties jų sandūromis su kitais kaulais lieka momenėliai. Labai retai kaulėjimo centrai gali nesusilieti, tada išilgai kaulo driekiasi papildoma siūlė.
Lugas (Italija)

Istorija

Miestas pirmąkart paminėtas 782 m., bet pavadinimas Lucus minimas tik nuo 1071 m. Tai buvo Kunijo grafų valda nuo 1161 m., bet 1202 m. Lugas grįžo popiežiaus valstybei. Po to valdė Da Polentos, Pepoliai, Viskončiai ir Estės, kuriems miestas priklausė iki 1597 m, kai vėl grįžo popiežiui.
1424 m. Zagonaros pilyje (dabar sugriauta) vyko mūšis, kuriame milaniečiai nugalėjo florensiečius.
1797 m., kai Prancūzijos revoliucionieriams įsiveržus į Šiaurės Italiją Imolos vyskupas Barnaba Čiaramonti (vėliau tapęs popiežiumi Pijumi VII) kreipėsi į pasauliečius, prašydamas susilaikyti nuo bergzdžio pasipriešinimo galingam priešui. Lugo miestas atsisakė pasiduoti ir buvo siaubiamas tol, kol vyskupas puolė ant kelių prieš generolą Ogero.
1859 m. po referendumo Lugas tapo Italijos karalystės dalimi. Per Antrąjį pasaulinį karą ties Senijo upe ėjo frontas tarp nacių ir sąjungininkų 1944 m. gruodį - 1945 m. balandžio 10 d. Miestas buvo sugriautas, bet greitai atsigavo.
1993 m. sausio 19 d. šalia Lugo įvyko nepaaiškintas sprogimas.
Lisa Edelstein

Šeima ir jaunystė

Lisa Edelstein gimė žydų Elvino ir Boni Edelstein šeimoje, Bostono mieste, Masačiusetso valstijoje JAV 1966 m. gegužės 21 d. Jos tėvas dirba pediatru Niu Džersio mieste. Lisa buvo viena iš trijų vaikų. Aktorė lankė Jeino Volerio vidurinę mokyklą, kur 1984 m. įgijo aukštąjį išsilavinimą. Būdama 18 m. išvyko į Niujorką studijuoti teatro mokslo Niujorko menų universiteto mokykloje. Gyvendama Niujorke ji tapo klubo pažiba, žinoma kaip Lisa E. ir įkūrė Niujorko centro karalienės judėjimo centrą.
2014 m. liepos 25 d. Los Andžele Lisa Edelstein susituokė su Robert Russel.

Karjera

Po to, kai Edelstein tapo Niujorko klubų pažiba, pasinaudodama įžymybės statusu, Lisa pradėjo rašyti, ir sukūrė miuziklą, kuriame ji ir vaidino, pavadinimu Positive Me, ši miuziklą ji sukūrė tam, kad žmonės atkreiptų daugiau dėmesio į 8-as dešimtmečio AIDS krizę. Po to, 1990 Edelstein trumpai vedė laidą Awake on the Wild Side MTV kanale. Tais pačiais metais ji pasirodė keliose populiariuose komedijų serialuose kaip: "Pakvaišusi porelė" (Mad About You), Sparnai (Wings), Larry Sanders Šou (The Larry Sanders Show) ir "Seinfeld".
Vėliau Edelstein gavo svarbesnius vaidmenis TV dramose, tarp jų, ABC serialas Reliatyvumas (1996; The West Wing (1999); Ally McBeal (2000) ir Felicitė (2001). Taip pat, ji ir toliau pasirodė, kaip kviestinė žvaigždė, serialuose, kaip "Ligoninės priimamasis" (ER), "Freizeris" (Frasier), "Tiesiog Nušauk mane" (Just Shoot Me), "Be pėdsako" (Without a Trace) ir "Teisant Amy" (Judging Amy).
Aktorė įgarsino personažus keliuose animaciniuose serialuose Hilas Karalius, American Dad, Superman: The Animated Series ir 1997 filmo Bėgantis skustuvo ašmenimis video žaidimo adaptacijoje. Edelstein nusifilmavo tokiuose filmuose, kaip Ko nori moterys su Mel Gibson, Išsaugoti tikėjimą su Ben Stiller, Kaip bus taip gera su Jack Nicholson ir Tėčio dienos rūpestis su Eddie Murphy.
2004, Lisa Edelstein gavo vaidmenį Fox medicininėje dramoje Daktaras Hausas kaip Dr. Cuddy.
Lisa 2008 metais vaidins Lifetime Movie Network filme Special Delivery kartu su Brenda Song.
Sela

Sela (hebr. סלה „sustok ir klausyk“) – judaistinio psalmyno žodis, reikšme artimas Amen, tačiau maldyne reiškia pauzę, skirtą perskaityti teksto apmąstymą. Psalmyne pavartotas 71 kartą: 39 psalmėse ir 3 kartus Habakuko knygoje. Žodžio kilmė apsupta mistikos, tikslaus jo vertimo niekas nežino. Kitas žodžio Selah vertimas – „amžinas, amžinai“.
Žibikų ąžuolas

Žibikų ąžuolas – botaninis Lietuvos gamtos paveldo objektas. Auga Žibikų kaime, Viekšnių seniūnijoje, Mažeikių rajone. Medžio rūšis – paprastasis ąžuolas (Quercus robur L.). Ąžuolo kamieno apimtis 1,3 metro aukštyje – 620 cm, medžio aukštis – 22,5 m. Paskelbtas saugomu 1971 m.
Šveicarija Eurovizijoje

Nedalyvavimas konkurse

Šveicarija Eurovizijoje nedalyvavo keturis kartus – 1995, 1999, 2001 ir 2003 m. Tai lėmė prasti rezultatai ankstesniais metais.
Mazovijos Vysokio sinagoga

Istorija

Mūrinė sinagoga buvo pastatyta 1879 metais, vietoje anksčiau šioje vietoje stovėjusios Mazovijos Vysokio Senosios sinagogos. Per II pasaulinį karą, 1939 m. rugsėjo 10 d. sinagoga sudegė ir sugriuvo kaip ir likę 80 % miesto pastatų.
Vladas Ingelevičius

Vladas Ingelevičius (1889 m. lapkričio 11 d. Beržuonys, Rokiškio apskritis – 1985 m. vasario 5 d. Niujorkas) – Lietuvos gydytojas, visuomenės veikėjas, sanitarijos pulkininkas.

Biografija

1913 m. baigė Sankt Peterburgo karo medicinos akademiją, su kitais joje įkūrė slaptą lietuvių korporaciją „Fraternitas Lithuanica“. 1913–1917 m. Rusijos imperijos kariuomenės gydytojas. Nuo 1918 m. Lietuvos kariuomenės savanoris, 1919 m. sanitarijos pulkininkas, iki 1940 m. karo sanitarijos viršininko padėjėjas. 1919 m. Lietuvos Raudonojo Kryžiaus vienas steigėjų. Kartu vertėsi privačia gydytojo praktika. 1934–1940 m. atstovavo Lietuvai tarptautiniame karo medicinos kongresų komitete. Karo medicinos ir cheminio karo klausimais rašė žurnaluose „Mūsų žinynas“ ir „Medicina“. 1944 m. pasitraukė į Vokietiją, vėliau į Austriją, Bregencą. 1949 m. apsigyveno JAV, dirbo gydytoju Niujorke. Priklausė Amerikos lietuvių gydytojų draugijai, 1969 m. išrinktas jos garbės nariu.
1924 m. dalyvavo Lietuvos vegetarų draugijos įkūrime, buvo jos valdybos nariu, pats praktikavo ir propagavo vegetarizmą.
Tubrukas

Istorija

Tubrukas įkurtas kaip senovės Graikijos kolonija Antipyrgos, o ir vėliau miestas buvo romėnų tvirtovė, saugojęs juos nuo priešų. Per visus amžius Tubrukas taip pat tarnavo kaip poilsio vieta einantiems per miestą karavanams.
1911 m. Tubrukas tapo Italijos kariniu avanpostu, bet 1941 m. per II pasaulinį karą Didžiosios Britanijos karinės pajėgos užėmė miestą ir toliau kovėsi su nacistine Vokietija.
Rydultovai

Istorija

Pirmą kartą paminėtas 1228 m.
WVV Wageningen

Istorija

1992 m. klubas iš profesionalų perėjo į mėgėjus.
Verbūnų apylinkė

Istorija

Įsteigta po 1940 m. lapkričio 12 d., LKP CK patvirtinus Lietuvos TSR Aukščiausiosios Tarybos Prezidiumo įsaką dėl vykdomųjų komitetų sudarymo. Iki 1941 m. birželio 22 d. dirbo laikinasis vykdomasis komitetas. Pirmieji surežisuoti rinkimai į apylinkės deputatų tarybą įvyko 1948 m. sausio 18 d. Septynių deputatų tarybai, renkamai kas pustrečių metų, vadovavo apylinkės vykdomojo komiteto pirmininkas.
1954 m. prijungta Aukštuolių apylinkė ir dalis Kužių apylinkės. 1963 m. sausio 12 d. Verbūnų apylinkė prijungta prie Gruzdžių apylinkės ir Kužių apylinkės.
Pietinė Raudonoji Jūra

Geografija

Teritorijos ilgis ~500 km, plotis iki 50 km. Beveik visą teritoriją užima labai nesvetinga Danakilių dykuma. Gyvenviečių yra tik jūros pakrantėje (Asebas, Beilulas, Tijas). Aukščiausia regiono vieta – Ramlu k. (2248 m).
Vyraujanti tauta – afarai.
Paprastoji sprigė

Ekologija

Auga miškuose, juodalksnynuose, krūmuose, miškinguose laukų ir upių šlaituose, raistuose. Mėgsta paunksnę, drėgnus puveningus dirvožemius. Neretai sudaro sąžalynus.
Dažnai individų skaičius sumažėja konkuruojant su gervuogėmis, didžiosiomis dilgelėmis, didžialapiais šakiais.
Žiedus lanko kamanės, bitės, dvisparniai. Žolę ėda elniniai ir galvijai.

Biologija

Tai vienmetis, maždaug 1,1 m aukščio gležnas augalas. Turi kuokštines šaknis, kurios siekia 10-15 cm gylį. Stiebas status, sultingas, šakotas, sustorėjusiais bambliais, iki 2 cm skersmens. Lapai pražanginiai, kiaušiniški, elipsiški, 5-10 cm ilgio, dantyti, smailiaviršūniai. Lapkočiai 2-5 cm ilgio. Kiekvienoje lapų pakraščių pusėje po 7-16 dantelių, jų gylis iki 3 mm. Apatiniai lapai esti su lapkočiais, o viršutiniai – bekočiai.
Trumpose kekėse kabo po 3-5 stambius, netaisyklingus, 3-4 cm ilgio žiedus, kuriuose yra nektaro. Žiedynkočiai esti pažastiniai. Geltonos žiotys nubarstytos raudonų dėmelių. Du taurėlapiai maži, trečias didelis, panašus į vainiklapį ir turi užriestą, 6-12 mm ilgio pentiną. Vainiklapis, esantis prieš pentinuotą taurėlapį, yra apskritas. Šoniniai vainiklapiai būna dviskiaučiai, suaugę po du. Visų penkių kuokelių dulkinės tarpusavyje sulipusios.
Žydi nuo birželio iki rugsėjo mėnesio. Vaisius – pailga, 1,5-2,5 cm ilgio, kabanti dėžutė, atsidaranti per sąvaras. Sąvaros tamprios, susisuka spyruokle ir sėklas išsvaido maždaug 1-3 m spinduliu. Ne visai prinokusi dėžutė sprogsta vos paliesta. Dėžutėja subręsta 1-9 iki 4,6 mm ilgio sėklos. Vaisiai bręsta nuo rugpjūčio iki spalio mėnesio. Dauginasi tik sėklomis. Augalas diploidinis, 2n = 20, 40. Tetraploidinė (2n = 40) forma rasta Lenkijoje.

Savybės

Augalas nuskintas greit vysta. Jautrus šalčiams, todėl po pirmųjų šalčių nunyksta.

Naudojimas

Žolėje esančios dažinės medžiagos vilną dažo geltona spalva. Galima vartoti virtus jaunus ūglius. Sėklos malonaus riešutų skonio, galima valgyti žalias. Augalas turi diuretiko, antiseptiko, vėmimą sukeliančių, vidurius laisvinančių savybių. Vartotas gydant hemorojų, spazminį šlapinimąsi.
Pamūšio Šv. Antano Paduviečio bažnyčia

Istorija

Sebastijonas Jaugelis 1621 m. pastatė mūrinę evangelikų reformatų bažnyčią. Dėl jos varžėsi reformatai ir katalikai. 1706 m. liepos 18 d. Klovainių katalikai, grįždami su procesija iš Linkuvos, su kunigu Laurynu Gudavičiumi nusiaubė Pamūšio evangelikų reformatų bažnyčią, apiplėšė tos tikybos valstiečius. Iki 1763 m. evangelikų reformatų parapija sunyko, bažnyčia apleista. Dar 1902 m. Klovainių klebonas siūlė suremontuoti nenaudojamą bažnyčią, bet vyskupas į šį pasiūlymą neatsakė.
1905 m. bažnyčia paversta sandėliu. Klovainių klebono Jurgio Stakausko rūpesčiu suremontuota bažnyčia 1924 m. lapkričio 16 d. pašventinta. 1929 m., parceliuojant Lašmenpamūšio dvarą ji gavo 7,9 ha žemės. 1933 m. įkurta parapija. Jos reikalais rūpintis paskirtas Linkuvos vikaras Jurgis Danys (1898–1977). Vyskupui Kazimierui Paltarokui (kilusiam iš šių apylinkių) remiant, bažnyčia toliau remontuota, pradėti statyti kiti trobesiai. Pagal inžinieriaus Romano Steikūno projektą bažnyčia 1935 m. perstatyta, 1939 m. perdengtas stogas, įdėtos naujos grindys.
1939 m. įrengtos naujos kapinės, 1940 m. Lašmens krante – lurdas. 
1981 m. rugpjūčio 8 d. plėšikai Pamūšyje mirtinai sužalojo kleboną Leoną Mažeiką (1918–1981). Jis 1956–1981 m. tarnavo Pamūšio parapijos klebonu, atnaujino ir išpuošė Pamūšio bažnyčią. Palaidotas bažnyčios šventoriuje. 
1992 m. birželio 14 d. šventoriuje atidengtas paminklas vyskupui Kazimierui Paltarokui. Statulai pagaminti lėšas sudėjo šio krašto Amerikoje gyvenantys lietuviai, o komiteto pirmininku buvo kraštietis profesorius Jo­nas Genys. Vyskupo rūpesčiu įsteigta Pamūšio parapija, paimant dalį Linkuvos, Klo­vainių ir Pakruojo gyvenamųjų vietovių. Palengvėjo gyvenimas Titonių, Stakšelių, Plunkių, Pažerių, Lumbelių, Bučiūnų, Girbutkių ir kitų kaimų žmonėms, nes nebereikėjo keltis per Mūšą ir toli klampoti į Linkuvos bažnyčią. Vys­kupas skyrė ir nemažai pinigų bažnyčios atstaty­mui.
2000 m. vasario mėn. senojoje parapijos klebonijoje pradėjo veikti Pamūšio Šv. Antano Paduviečio parapijiniai vaikų globos namai, kurie vėliau plėtėsi, įsikurdami keliuose suremontuotuose pastatuose.

Architektūra

To paties R. Steikūno suprojektuota panaši Skardupių bažnyčia (prie Marijampolės).
Bažnyčia neoromaninė, kryžminio plano, su bokšteliais. Priekiniame fasade sugrupuoti nevienodo aukščio langai pusapskrite arka. Jie išdėstyti aukščiausio fasado centre. Žemiau ir kitose pusėse jie grupuoti po du. Jų tarpai puošti mentėmis su apskritimu. Pagrindinės durys skydinės. Apsidė dvisienė. Vidus halinis. Lubos medinės, grindys lentų. Šoninės koplyčios atskirtos dviem stačiakampiais stulpais su pusapskrite arka. Vargonų choras įtaisytas ant dviejų stačiakampio pjūvio stulpų. Jo turėklas skydinis. Vargonų nėra. 
Įrengti trys neobarokiniai, mediniai altoriai. Bažnyčioje yra neįprastai atrodančių atributų (akmeninis dievo stalas, geležinis kryžius ant navos sienos ir kt.), padovanotų katalikiškos parapijos iš Vokietijos.
Šventoriuje pastatyta medinė varpinė. Ji stačiakampio plano, karkasinė, apkalta lentomis vertikaliai. Tūris siaurėja į viršų, stogelis keturšlaitis, žemas. Šventorius apjuostas metalinio tinklo tvora.
Jašiūnų Šv. Onos bažnyčia

Istorija

Jašiūnų altarijai 1515 m. paskirta žemės su 4 valstiečiais. Nuo XVI a. antrosios pusės priklausė evangelikams reformatams. Katalikų bažnyčią 1640 m. apiplėšė Jonušo Radvilos vadovaujami kariai. Ją XVIII a. pradžioje sudegino Švedijos kariuomenė.
1744 m. bažnyčia neminima. 1767 m. minima Rūdninkų filija. Vėliau bažnyčia sunyko. 1830 m. įrengta koplyčia. Jašiūnuose 1864 m. gyveno Jašiūnų dvaro išlaikomas vienuolis dominikonas. 1866 m. koplyčia uždaryta.
1929 m. pastatyta dabartinė bažnyčia. 1930 m. įsteigta parapija. Klebono Nikodemo Jauros rūpesčiu ir parapijiečių lėšomis bažnyčia 1965 m. atnaujinta.

Architektūra

Jos apačia mūrinė, viršus medinis, vienabokštė, su bokšteliu, žemomis zakristijomis. Vidus 3 navų (šoninės gerokai žemesnės), atskirtų pilioriais. Yra 5 altoriai.
Samsunas

Istorija

VI a. pr. m. e. graikai įkūrė Amiso (gr. Αμισός) koloniją. III a. pr. m. e. miestas tapo Ponto karalystės dalimi. 47 m. pr. m. e. užėmė romėnai, o 1200 m. seldžiukai.
Gestų kalba

Gestų kalba  – kalba, kuri suvokiama vizualiai ir perduodama rankų ar kitų kūno dalių judesiais bei padėtimi. Gestų kalba turi savitą ir turtingą gramatiką, kur svarbu erdvė, greitis, laikas bei veido mimikos.
Gestų kalba nėra tik rankų judesiais atvaizduojama žodinė kalba. Gestai žymi ir sąvokas, o nacionalinės gestų kalbos turi mažai ką bendro su tose šalyse vartojamomis žodinėmis kalbomis. Gestų kalba nėra tarptautinė. Ji nacionalinė, gyva ir nuolat kintanti bei evoliucionuojanti, taip pat kaip žodinė. Gestų kalbos gali būti ir giminingos arba labai tolimos. Pavyzdžiui, lietuvių gestų kalboje yra daug sąsajų su rusų, tačiau ji labai skiriasi nuo kinų gestų kalbos. Egzistuoja tarptautiniai gestai, kurie nelaikomi gestų kalba, nes neturi gramatikos, jie naudojami kurtiesiems bendraujant įvairiuose tarptautiniuose renginiuose.

Lietuvių gestų kalba

Apie lietuvių gestų kalbos istoriją iki 1945 m. žinoma labai mažai. Nuo 1945 iki 1990 m. ji buvo naudojama kartu su rusų gestų kalba; abi tapo artimos. Tik kai kurių gestų rusiškas tarimas išduoda, kad šie gestai buvo perimti iš rusų.
Lietuvai atkūrus nepriklausomybę, ryšiai su rusų gestų kalbos plėtojimu beveik nutrūko. Dabar lietuvių gestų kalba vystosi kaip nepriklausoma kalba. Jai šiek tiek įtaką daro tarptautiniai gestai. 1995 m. gegužės 4 d. LR Vyriausybė (nutarimu Nr. 630 „Dėl kurčiųjų gestų kalbos pripažinimo gimtąja kalba“) oficialiai pripažino Lietuvos Respublikos kurčiųjų gimtąja
kalba gestų kalbą ir suteikiant jiems galimybę gimtąja kalba pasirinkti ir tėvų kalbą. Gestų kalba yra kurčiųjų gimtoji kalba (LR neįgaliųjų socialinės integracijos įstatymo 4 str.).
Lietuvių gestų kalba pradėta tyrinėti tik 1996 m., kai gestų kalba Lietuvoje buvo pripažinta kurčiųjų gimtąja kalba. Lietuvių gestų kalbą tiria bei normina VšĮ Surdologijos centras.
Taukelių koplyčia

Istorija

Taukeliuose būta dvaro ar palivarko, išskirto iš Degsnio dvaro. Kozielų-Poklevskių šeimai priklausiusi koplyčia pastatyta XVIII a. pabaigoje. Fundatoriai buvo dvarininkai Kozielos. Iki pastatant Sudeikių bažnyčią (1825 m.), Taukelių koplyčioje melsdavosi aplinkiniai žmonės. Kai iš Bikuškio paežerės, Šventorėliu vadinamos vietos, šventovė buvo perkelta į Sudeikius ir ten statoma mūrinė bažnyčia, iš Sudeikių kunigai dar atvažiuodavo čia ir koplytėlėje su altoriumi laikydavo pamaldas. Koplyčioje buvo laidojami Kozielų giminės atstovai.
Po Antrojo pasaulinio karo taukeliškio tremtinio Antano Skurkio lauke, netoli kapinaičių, buvo pastatytos gyvulių fermos. Kai įvirto koplyčios stogas ir grindys, brigadininkų ar fermos vedėjų buvo liepta, iškračius Kozielų palaikus, nikeliuotus karstus panaudoti gyvulių ėdalui. Ir tik grįžęs iš tremties A. Skurkis grąžino karstus į koplyčią.
1979 m. rastas Taukelių palivarko šeimininko J. Šimkevičiaus kapas ir įamžintas jo atminimas. Kapinaitėse visuomenės lėšomis pastatytas liaudies meistro Stasio Karanausko ąžuolinis memorialinis stogastulpis.
Ň

Ň ir ň (n su tilde) – modifikuota lotyniškos abėcėlės raidė N, naudojama čekų, slovakų, turkmėnų kalbų abėcėlėse. Suformuota pridėjus paukščiuką (háček čekų kalboje ir mäkčeň – slovakų) prie lotyniškos N.
Geležinė kolona

Geležinė kolona Delyje – viena iš Indijos sostinės Delio įžymybių. Tai apie 7 m aukščio ir 6,5 t svorio kolona, senovės metalurgijos meistrų išlieta iš 98 % grynumo geležies, pagarsėjusi tuo, kad per savo 1600 metų gyvavimo laiką praktiškai nebuvo pažeista korozijos. Kolona stovi apie 20 km piečiau Senojo Delio, priklauso Kutbo minareto architektūriniam ansambliui, įrašytam į pasaulio Unesco paveldo sąrašą.

Istorija

Kolona buvo pastatyta 415 m., pagerbiant 413 m. mirusį Guptų imperijos valdovą Čandraguptą II. Pradžioje šis paminklas stovėjo šalies vakaruose dievo Višnaus šventyklų komplekse Mathuroje. Koloną puošė viršuje įtaisyta šventojo paukščio Garudos skulptūra. Karalius Anang Pola 1050 m. koloną pervežė į Delį, kitų šaltinių duomenimis – XIII a. šventyklos buvo sugriautos pirmojo Delio sultono įsakymu, tuomet kolona ir buvo perkelta į Delį.
Nuo seno paminklas pritraukia minias maldininkų, tikinčių, kad galima gauti laimės ar išpildyti svajones atsistojus prie kolonos nugara ir apglėbus ją atbulomis rankomis. 1997 m. prie kolonos įrengta metalinė tvorelė, norint apsaugoti paminklą nuo fizinio dėvėjimosi.

Duomenys

Aukštis – 7,21 m (1,12 m – požeminė dalis)

Svoris – 6,511 t

Skersmuo apačioje – 0,485 m

Skersmuo viršuje – 0,223 m

Cheminė sudėtis, neskaitant geležies: anglis – 0,08 %, silicis – 0,046 %, siera – 0,006 %, fosforas –0,014 %, azotas – 0,032 %
Bohdanas Lepkis

Biografija

Mokėsi Lvovo, Jogailos universitetuose. Nuo 1925 m. Jogailos universiteto profesorius.
Jo poezijos rinkiniuose ryškios dekadentinės nuotaikos.
Balandėliai

Gaminimas

Lietuvoje įdarui naudojama malta mėsa (paprastai kiauliena). Dažnai į jį įmaišomi ryžiai bei svogūnai. Įdaras susukamas į kopūstų lapus ir gauti balandėliai troškinami puode.
Balandėliai patiekiami su virtomis bulvėmis ar duona.
2014 m. Dakaro ralis

Lietuviai Dakare

Šių metų Dakare dalyvavo lietuvis Benediktas Vanagas su šturmanu iš Baltarusijos Andrejumi Rudnickiu. Jie lenktyniavo Latvijoje pagamintu OSCar automobiliu. Galutinėje įskaitoje šis ekipažas liko 35-oje vietoje nuo nugalėtojų atsilikę daugiau nei 28 valandas.
Antrą lietuvių ekipažą šiose lenktynėse sudarė Antanas Juknevičius su Vytautu Obolevičiumi. Jie lenktyniavo „Toyota FJ Cruise“ automobiliu. Ekipažas bendroje įskaitoje liko 56-i, nuo nugalėtojų atsilikę beveik 88 valandas.

Maršrutas

Ralio metu automobiliai turėjo įveikti 9 374 km, iš kurių 5 522 km buvo greičio ruožai. Motociklai įveikė 8 734 km (iš jų 5 228 km greičio ruožai), sunkvežimiai – 9 188 km (5 212 km greičio ruožai).
Xherdan Shaqiri

Tarptautinė karjera

2009 m. lapkričio 11 d. debiutavo Šveicarijos iki 21 metų rinktinėje, 3–1 rungtynėse prieš Turkijos vienmečius 2011 m. UEFA Europos iki 21 m. čempionato atrankoje. Pirmąjį įvartį pelnė 2011 m. birželio 11 d. pirmose čempionato rungtynėse prieš Danijos iki 21 m. rinktinę.
Nacionalinėje rinktinėje debiutavo 2010 m. kovo 3 d. draugiškose rungtynėse prieš Urugvajų. Buvo pakviestas atstovauti rinktinei 2010 m. pasaulio futbolo čempionate. 2010 m. rugsėjo 7 d. pelnė pirmąjį įvartį į Anglijos rinktinės vartus Euro 2012 m. čempionato atrankoje. 2011 m. rugsėjo 6 d. pelnė tris įvarčius (angl. hat-trick) rungtynėse prieš Bulgariją.
2014 m. birželį buvo pakviestas atstovauti rinktinei 2014 m. FIFA pasaulio futbolo čempionate. Rinktinės debiutiniame mače prieš Ekvadorą buvo pripažintas rungtynių žaidėju. Mače prieš Hondūrą pelnė tris įvarčius ir buvo įvertintas geriausiu rungtynių žaidėju. Šveicarai pateko į čempionato aštuntfinalį, kuriame pralaimėjo Argentinos rinktinei.
Guogai

Istorija

Kaimas iki Kauno HE pastatymo apie 1960 m. buvo į šiaurės rytus nuo dabartinės gyvenvietės 54°46′10″ š. pl. 24°08′30″ r. ilg..