google/wiki40b huggingface dataset:
Lietuvos nacionalinė filharmonija

Lietuvos nacionalinė filharmonija – didžiausia šalies koncertinė organizacija, filharmonija, esanti Vilniuje. Dirba ~250 darbuotojų. Filharmonijoje dirba Lietuvos nacionalinis simfoninis orkestras, Lietuvos kamerinis orkestras, Valstybinis Vilniaus kvartetas, Čiurlionio kvartetas, ansamblis Musica humana.

Istorija

Filharmonija įsteigta 1940 m. gruodžio 4 d. 1943 m. uždaryta. 
1944 m rugpjūčio mėn. buvo atkurta. 
1998 m. liepos mėn. Filharmonijai buvo suteiktas nacionalinės kultūros įstaigos statusas.
Belzo kunigaikštystė

Istorija

Kunigaikštystė suformuota 1170 m., po Voluinės kunigaikščio Mstislavo Iziaslavičiaus mirties, kuomet jis išskyrė dalį žemių aplink Belzo miestą ir atidavė valdyti savo sūnui Vsevolodui. Mirus šio sūnui Aleksandrui, 1234 m. kunigaikštystė prijungta prie Haličo-Voluinės, tačiau išliko kaip atskira valda. XIII a. viduryje Belzą nusiaubus mongolams, kunigaikštystė nunyko.
Apie 1340 m. mirus Haličo-Voluinės kunigaikščiui Boleslovui Jurijui II, visame regione prasidėjo Haličo-Voluinės karai, kuriuose varžėsi Lietuva, Lenkija ir Vengrija. Belzas kaip atskira valda atiteko Jurgiui Narimantaičiui, kuris prijungė ją prie LDK. Belzas kelis kartus buvo apsiaustas (1351, 1352 ir 1355 m). 1377 m. Belzą užėmė Vengrijos karalius Liudvikas I ir atidavė valdyti vietininkui Vladislovui Opoliečiui. 1387 m. kunigaikštystę perėmė Lenkija, 1388 m. Jogaila ją perdavė Mazovijos kunigaikščiui Ziemovitui IV už tai, kad šis pripažino Lenkijos siuzerenitetą ir kaip Jogailos sesers Aleksandros kraitį. 1462 m., po paskutinio Ziemovito IV tiesioginio palikuonio mirties, Lenkijos karalius Kazimieras Jogailaitis bandė visą Mazoviją prijungti prie Lenkijos. Nepavykus prijungti visos Mazovijos į Lenkijos administracinę struktūrą kaip Belzo vaivadija pateko tik Belzo kunigaikštystė. Balzo vaivadija Lenkijos karalystės sudėtyje išliko iki pat Žečpospolitos padalinimų XVIII a. pabaigoje.
Aukštutinės Alpės

Istorija

Įsteigtas Didžiosios Prancūzijos revoliucijos 1789 m. gruodžio 22 d. įstatymu nuo 1790 m. kovo 4 d. kartu su kitais 82 departamentais ir apėmė dalį Domeno bei šiaurės Provanso provincijų. 1800 m. Monestjė Dambelio kantonas prijungtas prie Izero departamento, 1811 m. Barselonetės kantonas prijungtas prie Aukštutinio Provanso Alpių departamento. 1947 m. patikslinta siena su Italija.
1794 m. buvo 186 komunos, 1836 m. – 189, 1896 m. – 187, 1942 m. – 184, 1945 m. – 182, 1963 m. – 179, 1975 m. – 175 komunos.

Geografija

Departamentą supa Aukštutinio Provanso Alpių, Dromo, Izero, Savojos departamentai bei Italija.
Svarbiausi miestai – Gapas, Briansonas, Embrunas, turintys savo aglomeratus. Sent Verano komuna išsidėsčiusi aukščiausiai Europoje – 2042 m. aukščiau jūros lygio. Gapo prefektūra pati „aukščiausia“ Prancūzijoje, o Briansonas – miestas rekordininkas. Vidutinė departamento altitudė – 1000 m., aukščiausia vieta – 4000 m.
Svarbiausios upės – Diuransas, Drakas, Klarė, Gilis, Severesas, Buešas, Romanšas. Ekrino masyvas su Valuazos ir Keiros slėniais turi nacionalinio parko statusą.
Gyventojai vadina save aukštalpiečiais (Haut-Alpins), jų nuolat mažėjo, kol buvo pradėta kurti turizmo industrija. 1954 m. buvo 85 067, 1962 m. – 87 436, o 1990 m. – jau 113 300 gyventojų.

Ekonomika

Vyrauja turizmo ir sporto infrastruktūra. Vasarą idealios sąlygos alpinizmui ir kalnų turizmui. Slidinėjimo trasos daugiausia vidutinio ir didelio nuotolio. Tajaro ir Sant Krepino komunose yra aerodromai parašiutizmo mėgėjams. Nemažai istorinių paminklų, įtvirtinimų, pilių, archeologinių vietovių. Lankomos Valon diu Furnelio sidabro kasyklos.

Politika

Departamento Generalinė taryba ir prefektūra yra Gape. Departamentą Prancūzijos senate nuo 1989 m. atstovauja Marselis Lesbrosas (išrinktas ir 1998 m.), Atstovų rūmuose – Henrieta Martines ir Žoelis Žiro (išrinkti 2002 m.).
Generalinę tarybą sudaro 31 narys, kurie renkami kas treji metai šešerių metų kadencijai. 15 jų išrinkti 2001 m., 16 – 2004 m. Generalinės tarybos pirmininkas Ogiustas Triufemas.
Vežimėlių akmenslydis

Vežimėlių akmenslydis – fizinę judėjimo negalią turinčių sportininkų žaidžiamas akmenslydis, viena iš sporto šakų, įtrauktų į žiemos parolimpinių žaidynių programą.
Žaidimą prižiūri ir vysto Pasaulio akmenslydžio federacija WCF. Jos taisyklės numato, kad vežimėlių akmenslydį gali žaisti asmenys, kurie dėl savo negalios kasdien naudojasi neįgaliųjų vežimėliais, gebantys panaudoti jėgą stumti įrankiams, toleruojantys šaltį ant ledo. Komandas turi sudaryti mišrios sudėtys – vyrai ir moterys. Nuo 2010 m. balandžio Federacija uždraudė elektrinių vežimėlių naudojimą WCF varžybose.
Vežimėlių akmenslydis žaidžiamas įprastoje akmenslydžio ledo aikštelėje. Žaidimas trunka 8 kėlinukus, kiekvienos komandos žaidimui skiriamos 68 min. su minutine pertrauka. Neįgaliųjų rungtynėse akmenys paleidžiami į taikinį iš tvirtai stovinčio vežimėlio, kurį paprastai prilaiko kitas žaidėjas iš už nugaros. Akmuo pastumiamas ranka, persisvėrus per vežimėlio kraštą arba tam tikslui skirta lazda, kurios gale įtaisytas griebtuvas tinkamam kontaktui su akmens rankena. Akmens slydimo greičiui padidinti ledas prieš akmenį šluotele netrinamas.

Istorija

Vežimėlių akmenslydį pradėta žaisti Europoje XX a. dešimtojo dešimtmečio pradžioje, nuo 2002 m. – Šiaurės Amerikoje. 2002 m. Šveicarijos Sursee mieste įvyko pirmasis pasaulio čempionatas, kurio finale šeimininkų komandą 7-6 nugalėjo kanadiečiai. Neįgaliųjų akmenslydis tapo parolimpine sporto šaka Turine (Italija). Šiose žaidynėse 2006 m. nugalėjo Kanados komanda.
Andrijevica

Istorija

Andrijevica yra nesena gyvenvietė, pradėjusi kurtis XIX a. viduryje. O Andrijevicos opštinos teritorijoje žmonės gyvena nuo gilios senovės.
Viduramžiais už 1 km nuo Andrijevicos buvo Grace tvirtovė, kuri tikriausiai gynė kelią palei Limo upę tarp Raškos ir Zetos kunigaikštystės.
Nemaničių dinastijos palikuonis Andrija pastatė bažnyčią, vadinamą Andrijevina, kurią 1765 m. nugriovė osmanai.
XIX a. Vasojevičių klanas, kuris dažnai sukildavo prieš osmanus, ėmė apie naują Andrijevinos bažnyčią įkūrė naują gyvenvietė, kuri tapo Andrijevica. 1858 m. Vasojevičių kunigaikštis Miljanas Vukovas Vasojevičių sritį paskelbė Juodkalnijos dalimi.
Pirmojo pasaulinio karo metais miesto vystymasis sustojo. Andrijevica 1918–1921 m. buvo apskrities (juodkal. okrug) centras. Tarpukaryje miestas sparčiai vystėsi.
Po Antrojo pasaulinio karo Andrijevica buvo rajono (srez), po to opštinos centras iki 1960 m. 1991 m. Anrijevica vėl tapo opštinos centru.

Transportas

Andrijevicą automobilių keliai jungia su už 30 km esančiais miestais Berane ir Kolašinu, ten šie keliai jungiasi su Europos keliais E65 ir E80. Andrijevica yra būsimos Belgrado-Baro autostrados trasoje.
Podgoricos oro uostas yra už 120 km.
Laboratorijoje užauginta mėsa

Laboratorijoje užauginta mėsa (arba dirbtinė mėsa, mėsa in vitro) – gyvūno mėsa, kuri niekada nebuvo jo gyvo dalis. Mokslininkai šiuo metu tobulina dirbtinės mėsos auginimo procesą laboratorijose, naudodami gyvūnų raumenų ląsteles.
2013 m. rugpjūtį Londone viešam degustavimui buvo pirmą kartą pateiktas dirbtinės mėsos gaminys – jautienos maltinukas. Nepaisant šiuo metu aukštos dirbtinės mėsos gamybos kainos, manoma, kad ši technologija ateityje gali tapti ekonomiškai pelninga ir konkuruoti su tradicine mėsos gavyba.
Anot paskaičiavimų, palyginus su tradicine mėsa, dirbtinės gamybai reikia sunaudoti 45 % mažiau energijos, išskiriama 96 % mažiau šiltnamio efektą sukeliančių dujų ir panaudojama 99 % mažesnis žemės plotas.
Dirbtinė mėsa neturėtų būti painiojama su mėsos imitacija, kuri gaminama iš augalinių baltymų, pavyzdžiui, sojos.

Procesas

Dirbtinė mėsa iš esmės susideda iš gyvūno raumens. Proceso metu biopsijos pagalba paimama gyvūno raumens ląstelė ir sujungiama su baltymais, kurie padeda ląstelei augti į didelę porciją mėsos.
Pradinės ląstelės gali būti ir embriono kamieninės arba palydovinės ląstelės. Dėl realių raumenų, ląstelė turėtu augti "vietoje", kurioje būtu įrengtas dirbtinis kraujo apytakos ratas. Tokiu būdu ląstelei būtų suteikiamas deguonis ir maisto medžiagos, šalinamos atliekos.

Istorija

Dirbtinės mėsos plėtra prasidėjo nuo NASA eksperimentų, kuriais siekta išauginti ilgalaikės mėsos astronautams. 1995 m. technika buvo patvirtina „JAV maisto ir vaistų administracijos“. Nuo 2001 m. NASA pradėjo intensyvius bandymus.
2000 m. „Taikomųjų BioScience Tyrimų Konsorciumas“ parengė pirmąją dirbtinės mėsos valgomąją formą, pagamintą iš auksinės žuvelės.
2001 m. dermatologas Wiete Westerhof ir verslininkai Willem van Eelen ir Willem van Kooten paskelbė užpatentavę dirbtinės mėsos gamybą.
2008 m. PETA skyrė 1 milijono dolerių prizą firmai, kuri pirma pateiks vartotojams dirbtinę vištieną iki 2012 metų. Nyderlandų vyriausybė skyrė 4 milijonus dolerių dirbtinės mėsos eksperimentams.
2008 m. balandžio mėn. Norvegijoje įvyko pirmoji dirbtinės mėsos gamybos tarptautinė konferencija.
2013 m. rugpjūčio mėn. Londone viešai degustacijai buvo pateiktas pirmasis dirbtinės mėsos maltinukas.

Už

Dirbtinė mėsa būtų švaresnė ir turėtų mažesnį ligų pavojų, negu tradicinė mėsa. Dirbtinė mėsa būtų be augimo hormonų ir antibiotikų, kuriais šeriami gyvūnai intensyvios gamybos fermose. Joje būtų galima kontroliuoti riebalų ir kitų sudedamųjų dalių kiekį. Mėsoje taip pat nebūtų kaulų. Tai sumažintų užspringimo atvejų ir šiukšlių kiekį. Neliktų tokios tradicinės mėsos gamybos daromos žalos, kaip metano gamyba ar nitratų taršos. Taip pat dirbtinė mėsa būtų pigesnė.

Prieš

Tradicinė mėsa yra kokybiškesnė. Dirbtinės mėsos rizika sveikatai yra nenustatyta. Jos gamyba sukeltų finansinių problemų dabartiniams tradicinės mėsos gamintojams.
Rokvilis

Istorija

Pirmuosius sklypus šioje žemėje 1717–1735 m. įsigijo Arthur Nelson. Miestas įkurtas 1803 m., kai žemė buvo užregistruota apygardos dokumentuose. Gyventojams 1860 m. pateikus peticiją, Merilando generalinė asamblėja suteikė gyvenvietei miesto statusą. 1873 m. nutiestas Baltimorės–Ohajo geležinkelis, taip miestą lengvai galima buvo pasiekti iš sostinės Vašingtono.
Primera División (Kosta Rika)

Istorija

Liga Deportiva Alajuelense, Club Sport Cartaginés, Club Sport Herediano, Club Sport la Libertad, Gimnástica Española y Gimnástica Limonense 1921 m. įkūrė Kosta Rikos futbolo federaciją. Tais pačiais metais įkurta Primera División. 1999 m. federacija įkūrė UNAFUT.

2008 m. vasaros sezono komandos

Žemiau yra pateikiami 12 klubų, kurie sudaro lygą.
Pranas Zibertas

Biografija

1920–1940 m. kalintas. 1940 m. Liaudies Seimo narys. 1940–1941 m. LTSR Aukščiausiojo teismo pirmininko pavaduotojas.
Zimbabvės respublikos policija

Zimbabvės respublikos policija (angl. Zimbabwe Republic Police) – nacionalinės Zimbabvės policijos pajėgos, pavaldžios Zimbabvės gynybos ministerijai ir Zimbabvės vidaus reikalų ministerijai. Iki 1980 m. liepos vadinosi Britų Pietų Afrikos policija (British South Africa Police).
Vadovas – generalinis komisionierius (commissioner general) Augustine Chihuri.

Policijos afrikanizacija

Zimbabvės respublikos policijos pirmtakas buvo Rodezijoje ir pereinamojoje valstybėje Zimbabvėje Rodezijoje veikusi Britų Pietų Afrikos policija.
1980 m. susiformavus nepriklausomai Zimbabvei policijos pajėgose tarnavo apie 10 000 žmonių (iš jų 60% buvo baltaodžiai), o policijos rezerve buvo dar 35 000 žmonių (beveik visi – baltaodžiai). Buvo pradėta oficiali afrikanizacijos politika – reformos metu visi vyresnieji policijos karininkai buvo atleisti, o jų policijas užėmė juodaodžiai karininkai.
1982 m. pirmuoju juodaodžiu Respublikos policijos komisionieriumi tapo Wiridzayi Nguruve, kuris policijoje ėmė tarnauti 1960 m. konstebliu (angl. constable). Vėliau jį pakeitė Jim Paul Vanguardia.
Imperatorius Leopoldas II

Biografija

Habsburgų dinastijos, antrasis Pranciškaus I-ojo ir Marijos Terezės sūnus, brolis imperatorius Juozapas II, sesuo Prancūzijos karalienė Marija Antuanetė.

Valdymas

1765 m. mirus tėvui tapo Toskanos didžiuoju kunigaikščiu. Veikiamas Šviečiamojo amžiaus idėjų Toskanoje pertvarkė mokesčių ir finansų sistemas, skatino atstovaujamųjų institucijų kūrimąsi. Po brolio mirties tapęs imperatoriumi suteikė daugiau laisvių nekatalikams. Prancūzijoje kilus revoliucijai 1792 m. su Prūsija sudarė sąjungą, nukreiptą prieš Prancūziją, nuslopino sukilimą Vengrijoje ir baigė karą su Turkija.
Panik

PANIK buvo roko muzikos grupė, kurios du nariai kilę iš Noimiunsterio, (Vokietija). Grupė susikūrė 2007 metais Hamburge, kaip Nevada Tan.

Šaltiniai

Panik
Oficialus Vokietijos PANIK forumas
Johor Darul Ta'zim FC

Istorija

Klubo ištakos siekia 1972 m., kai buvo įkurtas PKENJ FC.
1996 m. įkurtas Johor FC.
Galiausiai, 2013 m. įkurtas Johor Darul Ta'zim FC.
Žaidžia elito lygoje. 2018 m. tapo šalies čempionais.

Sudėtis (2018)

Atnaujinta: 2018 m. lapkričio 23 d.
Petras Kačinskas

Jaunystė

Petro Kačinsko tėvai ūkininkavo 43 ha žemės. Kačinskų šeima buvo gausi – jaunėlis Petras turėjo dar tris brolius ir dvi seseris. P.Kačinsko sūnėnas Vitas Kačinskas pasakojo, kad senelis, nenorėdamas, kad ūkis labai sumenktų, vyriausiems savo vaikams padalijo žemę ir įpareigojo juos, kai sesės tekės, duoti joms kraičio – nurodė konkrečius skaičius gyvulių, inventoriaus, pinigų ir kitų gėrybių, o jauniausią brolį visi jie turėjo visiškai išlaikyti, kol šis baigs mokslus. Dar Petro tėvui gyvam esant visi jo nurodymai buvo įvykdyti.
Baigęs mokslus gimtinėje, Petras ekonomikos mokslų įstojo mokytis į Vytauto Didžiojo universitetą Kaune. Mokydamasis universitete jis buvo aktyvus studentas, netgi 1934–1935 metais pirmininkavo studentų korporacijai „Neo-Lithuania“.
1940 m. okupavus Lietuvą, Kauno universitetas buvo perkeltas į Vilnių, tad diplomą 1942 m. jis gavo jau Vilniuje. Kačinsko diplominis darbas – „Turtų nacionalizacija Lietuvoje bolševikų valdymo metais“, diplomas patvirtintas Vilniaus universiteto rektoriaus M.Biržiškos parašu.

Veikla Bižuose

Baigęs universitetą, Petras dirbo Alytaus apskrityje, o 1943 m. tapo Biržų miesto burmistru. Į Biržus atvyko neseniai sukūręs šeimą, 1942 m. vedęs Oną Žvirblytę.
Onos tėvas Lazdijų rajone prie Rimiečio ežero turėjo dvarelį ir nemažai žemės. Baigusi universitetą, Ona mokytojavo Seirijuose. Per 1941 m. trėmimus ją suėmė ir ruošėsi išvežti, bet grąžino į kalėjimą, iš kurio išlaisvino Lietuvą okupavusi vokiečių kariuomenė. Onos tėtis buvo išvežtas į Krasnojarsko kraštą, ten jo gyvenimas ir dingo be pėdsakų.
Apie paskutinio Biržų burmistro P.Kačinsko veiklą žinios, palyginti, negausios ir fragmentiškos.
1943 m. Biržuose buvo įkurtas teatras. Remiantis spaudos duomenimis, jį įkurti burmistras P.Kačinskas labai skatino.
Labai aktyvią veiklą 1941–1944 m. vykdė sporto klubas „Vilkas“, rengęs krepšinio, futbolo, lengvosios atletikos, plaukimo, žiemos sporto varžybas. Biržų miesto burmistras 1944 m. birželio 20 d. „Vilko“ klubo narių susirinkime, visai prieš pat antrą tarybinę okupaciją, buvo išrinktas klubo vadu.
Biržuose Petro žmona O.Kačinskienė dirbo mokykloje. Tuo neramiu laikotarpiu jiems 1944 m. gimė duktė Jūratė. Artėjant 1944 m. Raudonajai armijai, Kačinskai nesiryžo pasitraukti į Vakarus dėl dukters ir nutarę išsiskirstyti liko Lietuvoje.
Vikūnų piliakalnis

Piliakalnis

Piliakalnis įrengtas lygioje vietoje supiltoje kalvelėje Aluonos dešiniajame krante, 300 m į vakarus nuo Nevėžio dešiniojo kranto. Aikštelė ovali, orientuota rytų – vakarų kryptimi, 4 m ilgio, 8,5 m pločio, iš visų pusių apjuosta 0,5-1,5 m aukščio (vakarų pusėje), 8 m pločio pylimo. Šlaitai vidutinio statumo, 4 m aukščio.
Aikštelė apgadinta palei pylimą iškasus duobę, kurios šonuose matyti apdegusio molio. Piliakalnis dirvonuoja, jame auga beržas. Piliakalnis datuojamas XIV a. Lietuvos Respublikos kultūros ministro įsakymas dėl pripažinimo valstybės saugomu – 2005-04-29; Nr. ĮV-190. Paminklo teritorijos plotas 3900 m².
Piliakalnyje lokalizuojamas bajoro Ivano namas, kurį kryžiuočiai sudegino 1365 m.

Aplinkiniai piliakalniai

Daugėliškių piliakalnis 18 kmNaujaupio piliakalnis 36 km
Pilsupių piliakalnis 18 kmStašaičių piliakalnis 25 kmPašilių piliakalnis 21 kmŽeimių piliakalnis 25 kmRingovės piliakalnis 20 km
Jaučakių piliakalnis 19 kmPiepalių piliakalnis 9 kmMažųjų Žinėnų piliakalnis 24 km
Gudžionių piliakalnis

Piliakalnis

Piliakalnį iš pietų juosia Neries, iš šiaurės ir rytų - Lokio slėniai ir daubos. Į vakarus tęsiasi aukštuma. Šlaitai nuo Neries pusės statūs, iki 30 m aukščio, kiti žemesni. Nuo vakarų pusėje esančios aukštumos piliakalnis atskirtas grioviu ir už jo supiltu pylimu. Apardytas ariant, dabartinis aukštis nuo griovio dugno 2,5 m. Piliakalnio aikštelė ovali, 70 x 56 m dydžio, su kultūrinio sluoksnio žymėmis. Piliakalnio vakarinėje papėdėje yra senovės gyvenvietės liekanų.

Aplinkiniai piliakalniai

Stašaičių piliakalnis 20 kmSangailų piliakalnis 23 km
Paberžės piliakalnis 2,5 kmUkmergės piliakalnis 31 km
Sukinių piliakalnis 22 kmLepšiškių piliakalnis 20 kmSližių piliakalnis 18 kmKarmėlavos piliakalnis 20 km
Dubių piliakalnis 1 kmMūro Strėvininkų piliakalnis 38 km
Bijautonių piliakalnis 31 kmPadaigų piliakalnis 7 km
Alchančurto slėnis

Alchančurto slėnis (rus. Алханчуртская долина) – slėnis Rusijoje, šiaurės Ingušijoje, Kaukazo prieškalnėse. Driekiasi tarp Tereko ir Sunžero kalnagūbrių. Ilgis – ~100 km. Vyrauja stepės, daugiausia išdirbtos. Slėnį drėkina Alchančurto kanalas, jame įsikūręs Malgobeko miestas.
Ripstopas

Panaudojimas

Ripstopas naudojamas jachtų burėms, Karšto oro balionams, aitvarams, parašiutams, turistinei įrangai (palapinėms, miegmaišiams, kuprinėms ir pan.), vėliavoms, krepšiams ir kitokiems įtaisams, kuriems reikia lengvo stipraus audeklo. Storesnis ripstopas naudojamas karinėms uniformoms, ugniagesių aprangai, darbo drabužiams, imtynininkų aprangai, turistų ir sportinei aprangai. Ripstopo lopai su iš anksto užteptais klijais naudojami kitiems audiniams remontuoti.
Aviacijoje katapultuojamų krėslų parašiutai siuvami iš ripstopo, kurio pagrindinis audeklas yra elastingas, kad stiprus oro srautas ištemptų tarpus tarp armuojančių siūlų ir praleistų daugiau oro, kai krėslo greitis sumažėja, ištempti (ir dėl to orui laidūs) elementai susitraukia ir laidumas orui pasidaro toks pat, kaip paprastuose parašiutuose. Dėl tokios parašiutų audeklo struktūros katapultuoto krėslo greitis lėtėja švelniau, t. y., sumažėja pagreitis, dėl kurio gali būti pažeistas piloto stuburas.

Nailono ripstopas

Nailono ripstopas (angl. ripstop nylon) yra lengvas nailono audinys, audžiamas įvairių spalvų ir storių. Jis gali būti nelaidus vandeniui, atsparus ugniai, būti nulinio akytumo (nelaidus vandeniui ir orui). Pagal lankstumą gali būti tiek lankstus lyg plonas šilkas, tiek standus lyg kraftpopieris.
Nailono ripstopas buvo išrastas Antrojo pasaulinio karo metais kaip pakaitalas parašiutų šilkui.
Slam (žurnalas)

Istorija

Žurnalo gimimas siejamas su hiphopo kultūros atsiradimu, iki šių dienų jo puslapiuose spausdinami straipsniai šia tematika. Pavadinimas (SLAM) siejamas su krepšinio terminu slam dunk – liet. kamuolio dėjimas iš viršaus. Spausdinys propaguoja tokį metimą, pateikia įvairiu kampu fotografuotas metikų nuotraukas.
Jau pirmasis redaktorius Cory Johnson ėmė formuoti savitą leidinio stilių: jame gausu nuotraukų, spausdinama krepšininkų aprangą ir įrangą šiam žaidimui gaminančių firmų reklama. Kiekvienas išleidžiamas numeris yra skiriamas tam tikrai temai ar konkrečiam krepšininkui, kurio nuotrauka puošia viršelį. SLAM pateikia krepšininkų sekmės istorijas ir statistinius duomenis, kiekviename numeryje spausdinamas NOYZ – trumpas anonimiškas anekdotas apie paskutinius krepšinio įvykius. Pateikiami NBA naujokų įspūdžiai ir skaitytojų laiškai. Kaskart skelbiami krepšininkų pravardžių konkursai, nugalėtojai apdovanojami. SLAM galima skaityti internetu.
2013 m. pasaulio šachmatų čempionatas

Kandidatų turnyras

Pasaulio šachmatų čempionato Kandidatų turnyras, Londonas 2013 m. kovo 14–balandžio 2 d.

Pirmoji pusė

Turnyras prasidėjo taikiai: pirmajame rate visi varžovai baigia lygiosiomis.
Antrasis ratas: Pirmieji pergales turnyre pasiekia Levonas Aronianas ir Teimuras Radžabovas.
Po trečiojo rato Levonas Aronianas tampa vienvaldžiu lyderiu.
Ketvirtas ratas: Magnus Karlsenas pasiveja pirmaujantį Kandidatų turnyre Levoną Aronianą.
Penktajame rate keturios kovingos lygiosios.
6-me rate Levonas Aronianas ir Magnus Karlsenas savo persvarą turnyre padidina iki 1,5 taško.
Keturios lygiosios 7-me rate: L. Aronianas ir M. Karlsenas pirmauja ir prieš artimiausią varžovą išlaiko 1,5 taško persvarą.
Sužaidus pirmąją turnyro pusę lyderiai – L. Aronianas ir M. Karlsenas buvo surinkę 5 taškus iš 7galimų.

Prieš mačą

Iki mačo nuo 2005 m. iki 2013 m. birželio 18 d. V. Anandas su M. Karlsenu tarpusavyje buvo sužaidę 29 klasikines partijas. V. Anandas pirmavo 16 : 13 (+6, – 3, = 20). Pirmavo jis ir žaidžiant greitąsias partijas 17 : 16 (+9, – 8, = 16).

Mačo sąlygos

Mačo prizinis fondas 2,55 milijono dolerių. Abu varžovai turi lygias sąlygas. Mačo nugalėtojas turi surinkti daugumą taškų iš 12 partijų. Jei mačas baigtųsi lygiosiomis, po burtų traukimo, žaidžiamas 4 partijų greitųjų šachmatų mačas (25 min +10 sek po kiekvieno ėjimo) Jei ir vėl lygu – traukiami burtai ir žaidžiamas mačas iš dviejų žaibo partijų (5 min +3 sek po kiekvieno ėjimo), jei ir vėl lygu žaidžiamas sekantis 2-jų partijų žaibo mačas, jei ir vėl lygu naujas žaibo mačas ir t. t. Jei po 5-ių žaibo mačų vis dar lygu – traukiami burtai ir žaidžiamas „Armagedonas“, kur baltieji gauna 5 min. laiko, o juodieji 4 min. (nuo 61 ėjimo po kiekvieno ėjimo pridedama po 3 sek), bet baltieji privalo laimėti partiją, lygiųjų atveju, nugalėtoju skelbiamas juodosiomis figūromis žaidęs žaidėjas.

Po mačo

Po mačo M. Karlsenas paklaustas, kada įvyko lūžis sakė: "Manau, kad trečioje, ketvirtojoje partijose. Trečiojoje partijoje turėjau sunkių momentų. 3-ioje ir 4-oje partijoje aš supratau, kad jis taip pat klysta. Nuo to momento aš apsiraminau ir … pradėjau žaisti šachmatais, o tai davė vaisių.“
V. Anandas spaudos konferencijoje po 10 partijos paklaustas kaip jis galėtų apibūdinti mačą sakė:
„ Jei kalbėti bendrai apie mačą tai aišku, kad varžovas dominavo. Prieš mačo pradžią galvojau, kad mano šansai priklausys nuo mano galimybių žaisti be klaidų ilgas partijas. Šiais metais klaidų padariau daug… kad ir penktoji partija: puiki padėtis po debiuto, o po to paslydau. Penktoji partija sukrėtė mane. Tikėjausi atsilaikyti ilgose partijose, bet to neatsitiko. Po to reikalai klostėsi vis blogyn … mano klaidos neatsirado pačios. Jis sugebėjo jas išprovokuoti. Pagarba jam“.
Lietuvos miškininkai

Lietuvos miškininkai – enciklopedinis biografinis leidinys apie Lietuvos miškų ūkio ir miškininkystės mokslų darbuotojus, tiek mokslininkus, tiek ir praktikus.
Biografinį žinyną 1997 m. Vilniuje išleido Lietuvos liaudies kultūros centras; sudarytojas ir vienas pagrindinių autorių – Gediminas Isokas.

Apimtis

Žinyną sudaro du tomai. Bendra apimtis – apie 2 000 puslapių.
Hamptonas

Istorija

Hamptono istorija siekia 1607 m., kada buvo įkurtas Old Point Komforto strateginis gynybos punktas, o vėliau ir gyvenvietė.
Po JAV pilietinio karo kitoje upės pusėje, priešais Hamptono miestą, buvo įkurtas istorinis Hamptono universiteto miestelis. Universitetas suteikė teisę studijuoti daugeliui vergais buvusių ir laisvais piliečiais tapusių afroamerikiečių bei vietiniams JAV gyventojams. Po valstijų suvienijimo, laikui bėgant Hamptonas plėtėsi prisijungdamas kaimyninius miestelius. XX a. miesto teritorijoje įsikūrė Langlėjaus karinė oro bazė, NASA Langlėjaus mokslinių tyrimų centras ir Virdžinijos oro ir kosmoso centras. 1957 m. nutiestas vienas pirmųjų tiltų-tunelių pasaulyje. Jis kirto Hampton Roudso uosto įplauką.