google/wiki40b huggingface dataset:
Biržų herbas

Aprašas

Herbo auksiniame lauke ant rudo koto plevėsuojanti sidabrinė vėliava su juodu ereliu. Paukščio kojos ir snapas auksiniai, nagai - sidabriniai. Skydą juosia žalias laurų vainikas. Herbo simboliai pabrėžia Biržų-Dubingių atšakos Radvilų karinę šlovę, kunigaikščių kilmę, miesto priklausomybė Radviloms.
Biržų herbas unikalus yra tuo, kad geltoną skydą, kuriame pavaizduota plevėsuojanti balta vėliava su juodu Romos imperijos ereliu, juosė antikinis laurų vainikas. Tokį vainiką, pabrėžiantį Biržų kunigaikštystės reikšmę ir aukštinantį jos savininkų karinę šlovę bei kunigaikštišką kilmę, visoje Lietuvos Didžiojoje Kunigaikštystėje turėjo tik Biržų herbas.

Istorija

1589 m. Biržams herbą su Magdeburgo teisėmis suteikė karalius Zigmantas Vaza. 1642 m. kovo 27 d. karalius Vladislovas Vaza patvirtino Biržams savivaldos teises. Šios privilegijos originalas nežinomas, tačiau archyve buvo saugojamas Jonušo Radvilos 1642 m. gegužės 7 d. patvirtintas pergamentinis lotyniškas nuorašas su spalvotu miesto herbu. Istorikas E. Rimša teigia, kad tai bene vienintelis toks puošnus nuorašas Lietuvos miestų istorijoje.
1792 m. birželio 12 d. Varšuvoje karalius Stanislovas Augustas suteikė Biržams privilegiją ir davė miestui herbą. Naujasis Biržų herbas buvo tiksli Kėdainių herbo kopija.
Dabartinis herbas patvirtintas 1996 m. lapkričio 6 d. Prezidento dekretu Nr. 1443.
Kyzylkumas

Kyzylkumas (uzb. Qizilqum, kaz. Қызылқұм 'raudonas smėlis') - dykuma Centrinėje Azijoje. Dykuma užima apie 298 000 km² plotą ir patenka į Kazachstano, Uzbekistano ir Turkmėnijos teritorijas.

Geografija

Teritorija išsidėsčiusi iki 300 m virš jūros lygio. Didžioji dalis ploto padengta smėlio kopomis (barchanais), o šiaurės vakarinė dalis padengta molingais sluoksniais. Šalia upių ir oazėse yra gyvenviečių, užsiimančių žemės ūkių.

Gyvūnija

Dykumoje gyvena saigos ir dideli, iki 1,6 m driežai (varanai), taip pat atskirose dykumos dalyse paplitę taurieji elniai, šernai, fazanai, kilnieji ereliai, džeiranai, kulanai, prževalskio arkliai, didieji einiai.

Ekonomika

Kyzylkumo dykumoje yra aukso, urano, vario, aliuminio, sidabro, gamtinių dujų ir naftos klodų.
Valija Dambė

Valija Dambė (latv. Vallija Dambe, 1912 m. gegužės 26 d. Ryga – 1995 m. spalio 15 d. ten pat) – latvių kalbininkė, filologijos daktarė.

Biografija

1941 m. baigė Latvijos universitetą. 1963 m. filologijos daktaras, 1993 m. Latvijos mokslų akademijos garbės daktaras.
Nuo 1946 m. dirbo Latvijos mokslų akademijos Kalbos ir literatūros institute. Daugiausia tyrė baltų toponimiką. Prisidėjo prie J. Endzelyno „Latvijos TSR vietovardžių“ (Latvijas PSR vietvārdi 2 t. 1956-1961 m.) ir „Rinktinių raštų“ (Darbu izlase 4 t. 1971-1982 m.) parengimo. Parašė studiją apie Blidienės vietovardžius (1959 m.), Latvijos pietvakarių toponimiją (1963 m.) .
Smiltyninis juodvabalis

Biologija

Smiltyninis juodvabalis yra 7–10 mm dydžio. Kūnas juodos matinės spalvos, ovalo formos. Blauzdos grūdėtos, apaugusios trumpais spygliškais šereliais. Priekakčio priekinio krašto viduryje yra gili išpjova. Viršutinė kūno pusė raukšlėta. Antsparniais eina smulkių gumburėlių eilės, neporiniai antsparnių tarpueiliai pakilę. Priešnugarėlė grūdėta, jos pamatas beveik tiesus. Lervos apie 17 mm ilgio. Nugara tamsiai ruda, galva ir krūtinė beveik juodos spalvos, kūno apačia geltona. Pilvelio galinio segmento viršūnė buka, su 16–22 spygliukais.
Žiemoja vabalai tarp žolių likučių ir po nukritusiais lapais. Pavasarį patelės į dirvos viršutinį sluoksnį padeda maždaug po 100 kiaušinėlių. Lervos vystosi apie 2 mėnesius. Jos minta augalų likučiais ir puvėsiais. Antroje vasaros pusėje lervos dirvoje virsta lėliukėmis, ir rudenį išsirita vabalai. Suaugėliai gyvena iki 2 metų. Aktyvūs tik dieną.

Daroma žala

Labiausiai pažeidžiami augalai pavasarį, ypač esant šiltam ir sausringam periodui. Apgraužiami javų, cukrinių runkelių, linų, saulėgrąžų, tabako, medvilnės, moliūgų, pankolių, anyžių, ricinmedžio, dygminų, grikių, pupų ūgliai, taip pat pažeidžiami pasėti grūdai (įskaitant kukurūzų), vaismedžių, kartais vynmedžių ūgliai. Augalams paaugus apgraužia arčiau dirvos esančius stiebelius ir lapus. Lervos kenkia įvairių kultūrų sėkloms, šaknims, tačiau dėl savo vėlyvos brandos (birželio mėn.) didesnės žalos nepadaro. Su šiais kenkėjais kovojama agrotechninėmis priemonėmis: sėklų apdirbimas prieš sėją, ankstyva sėja, optimalus tręšimas, kova su piktžolėmis, savalaikis laistymas, užnuodytų jaukų naudojimas.
VfL Wolfsburg

Istorija

Klubo ištakos siekia 1945 m., kai buvo įkurtas VSK Wolfsburg.
2009 m. klubas tapo šalies čempionais, tai vienintelis jų titulas per klubo istoriją.
2015 m. liko antroje vietoje, tačiau iškovojo Supertaurę ir šalies futbolo taurę.
Kaaba

Kaaba (arab. الكعبة = al-kaʿbah, „kubas“) – žymiausia ir pati svarbiausia Al Masdžid al Charamo islamo šventovė Mekoje, stačiakampio gretasienio formos belangis 15 m aukščio, 12 m ilgio ir 10 m pločio akmeninis statinys. Jo kampai atgręžti į visas 4 pasaulio šalis. Jis stūkso Didžiosios mečetės viduryje, apklotas juodu audiniu kisva. Švenčių dienomis audeklas pakeliamas iki ten, kur 1,5 m aukštyje iš rytų pusės įmūrytas šventas Juodasis akmuo, pasak tradicijos, atneštas Adomo iš Rojaus. Eidami aplink piligrimai jį liečia. Šiaurės rytų sienoje 2 m aukštyje yra vidinės ir išorinės durys, išorinių durų paviršius padengtas auksu su trupučiu sidabro, ornamentuotas Korano citatų raižiniais. Einantiems į vidų pristatomos kopėtėlės.
Kaaba laikoma dangiškosios šventovės įkūnijimu žemėje. Tikima, kad Kaabos šventyklą pastatė Adomas, vėliau, vykdydami Alacho valią, atstatė Toros pranašas Ibrahimas (Abraomas) ir Izmaelis. Taip pat manoma, kad iki islamo iškilimo VII a. šventykla buvo skirta daugybei pagoniškų dievų.
Kaaba stovinti toje vietoje, virš kurios angelai danguje atlieka tavafą – ėjimą apie dangiškąją šventovę. Nuo 622 m. per hidžrą meldžiantis atsigręžiama veidu į Kaabą. Iki tol, manoma, buvo atsisukama į Jeruzalę. Mečetėse jos kryptį rodo maldų salės sienoje įrengta nedidelė niša michrabas. Nuo 629 m. Kaaba lankoma per chadžą. Pirmajam chadžui vadovavo pranašas Mahometas. VII a. pradžioje kalifo Omaro įsakymu aplink Kaabą pastatyta mečetė. Vėliau ji buvo restauruojama ir perstatoma.
Irklavimas

Istorija

Sportinis irklavimas atsirado Didžiojoje Britanijoje. 1715 m. čia surengtos pirmosios lenktynės, nuo 1829 m. organizuojamos tradicinės regatos. XIX a. viduryje irklavimas jau buvo kultivuojamas daugelyje Europos šalių, Šiaurės Amerikoje, Australijoje. 1892 m. įkurta Tarptautinė irklavimo federacija (Fédération Internationale des Sociétés d'Avirons, FISA), kuri vienija 142 šalis. 
Pirmasis irklavimo Europos čempionatas surengtas 1893 m., į Olimpinių žaidynių programą vyrų irklavimas įtrauktas 1900 m., moterų – 1976 m., o nuo XXVIII OŽ 2008 m. įtrauktas ir į Parolimpinių žaidynių programą. Pasaulio čempionatai rengiami nuo 1962 m. vyrų ir nuo 1974 m. moterų, nuo 1974 m. jie rengiami kasmet. Pasaulio čempionatai yra jaunių, jaunimo iki 23 m. ir suaugusiųjų. Be to, dar rengiami trys pasaulio taurės etapai. Irklavimą daugiausia kultivuoja Jungtinė Karalystė, Vokietija, Rusija, Kanada, Čekija, Slovakija, Olandija, Šveicarija, JAV, Australija, Italija, Prancūzija, Naujoji Zelandija.
Irklavimo sportas yra atskira sporto šaka, kuri dažnai neskiriama nuo kitos sporto šakos - baidarių ir kanojų irklavimo. Tai dvi skirtingos sporto šakos, turinčios atskiras - tarptautinę ir Lietuvos federacijas.
Alvydas Sėdžius

Biografija

1983 m. baigė Kauno politechnikos institutą, inžinierius – elektrikas. UAB „Sistema“ direktorius.
Nuo 1996 m. Lietuvos liberalų sąjungos narys, nuo 2003 m. Liberalų ir centro sąjungos, Skuodo rajono skyriaus narys, 2006 m. Lietuvos Respublikos liberalų sąjūdžio narys.
2000–2003 m., 2003–2007 m., 2007–2011 m. ir nuo 2011 m. Skuodo rajono savivaldybės tarybos narys. 
Sutuoktinė Laima, vaikai Toma, Andrius.
Linksnis

Linksniai lietuvių kalboje

Lietuvių kalboje egzistuoja daiktavardžio, būdvardžio, skaitvardžio, įvardžio linksnio kategorijos.

Būdvardžių linksniai

Būdvardžių linksnių galūnės daugeliu atveju formaliai sutampa su daiktavardžių galūnėmis. Būdvardžių linksniuotės: pirmoji – vyriškosios giminės: (i)a, (i)u,; antroji – moteriškosios: (i)o, ė.

Taip pat skaitykite (įvairūs linksniai)

Abesyvas * Abliatyvas * Absoliutyvas * Adesyvas * Aliatyvas * Deliatyvas * Egresyvas * Eksesyvas * Ekvatyvas * Eliatyvas * Esyvas * Esyvas-formalis * Esyvas-modalis * Ergatyvas * Finalis * Formalis * Galininkas * Iliatyvas * Įnagininkas * Įnagininkas-komitatyvas * Inesyvas * Instruktyvas * Kauzalis-finalis * Kilmininkas * Komitatyvas * Modalis * Naudininkas * Partityvas * Proliatyvas * Subliatyvas * Superesyvas * Šauksmininkas * Terminatyvas * Transliatyvas * Vardininkas * Vietininkas
Privatdocentas

Vokietija

Privatdocentas (Privatdozent; PD arba Priv.-Doz.) – mokslininkas habilituotas daktaras universitete arba aukštojoje mokykloje, turinčioje daktaro laipsnio suteikimo teisę, nereguliariai dėstantis asmuo. Kaip dėstytojas yra savarankiškas bei atsakingas tiktai sau, turi teisę dėstyti akademinius dalykus.
Naujamiestis (Klaipėda)

Istorija

Prie Klaipėdos prijungtas 1595 m. Iki XVIII a. buvo žinomas kaip Krūmamiestis (arba Krameistas). Rajono ašis ir didžiausia gatvė – Liepų. (Amžių bėgyje ji kelis kartus keitė pavadinimą. Kai Vokietijos kaizeris Frydrichas Vilhelmas II mieste susitiko su Rusijos imperatoriumi Aleksandru I, ji tapo Aleksanderstrasė. Klaipėdą prijungus prie Lietuvos, 1934 m. rugsėjo 9 d. buvo pavadinta Smetonos alėja.)
Vincas (Bonaventūra) Zajančkauskas

Vincas Zajančkauskas (vienuoliškas vardas Bonaventūra) OFM (1884 m. balandžio 5 d. Pumperiškėje, Molėtų valsčius, Rusijos imperija – 1956 m. gruodžio 6 d. Bridžvilyje, Pensilvanijos valstija, JAV) – Lietuvos ir JAV vienuolis pranciškonas, filosofijos daktaras, pedagogas ir literatas.

Biografija

Gimnaziją lankė Sankt Peterburge, ją baigęs mokėsi Vilniaus kunigų seminarijoje. 1905 m. pradėjo studijuoti Sankt Peterburgo dvasinėje akademijoje, 1907 m. įšventintas kunigu. Po metų buvo pasiųstas į Šveicarijos Fribourgo universitetą studijuoti filosofijos, po keturių metų šioje aukštojoje mokykloje jam buvo suteiktas filosofijos daktaro laipsnis.
Grįžęs į Lietuvą trejus metus dirbo gimnazijos kapelionu Vilniuje, po to klebonavo Vyšniavo ir Geranainių parapijose. 1919–1930 metais dirbo pedagoginį darbą Vytauto Didžiojo gimnazijoje ir Lietuvių mokytojų seminarijoje, taip pat Vilniaus universitete. Nuo 1930 m. iki 1934 m. mokytojavo Švenčionių lietuvių gimnazijoje. Aktyviai dalyvavo Vilniaus krašto lietuvių kultūriniame gyvenime: 1923 m. išrinktas Laikinojo Vilniaus lietuvių komiteto vicepirmininku, kartu su su Danieliumi Alseika Lenkijos vyriausybei nusiuntė griežtą memorandumą dėl lietuviškos veiklos varžymo. 1926 ir 1929 metais atstovavo Krašto lietuvius tautinių mažumų suvažiavimuose Šveicarijoje. 
Kartu su Antanu Smetona ir Juozu Tumu-Vaižgantu buvo vieni pirmųjų „Lietuvos Aido" redakcijos bendradarbių. Talkino ir kituose leidiniuose: „Viltyje", „Ateityje", „Draugijoje" ir „Naujojoje Romuvoje". Pirmosios mokyklinės Bažnyčios istorijos lietuvių kalba autorius, taip pat prašė liturgijos ir lietuvių literatūros vadovėlius. 1918 m. išleido lenkams skirtą „Lietuvių kalbos gramatiką“, o 1923 m. – brošiūrą iš lietuvių kalbos sintaksės „Periodai lietuvių kalboje“. 
1934 m. pervažiavo gyventi į Lietuvos Respubliką, Kretingoje įstojo į Pranciškonų ordiną ir gavo Bonaventūros vardą. Mokytojavo miesto gimnazijoje, kelerius metus buvo jos direktoriumi. Antrojo pasaulinio karo metais proza išvertė visą Dantės „Dieviškąją komediją“ (rankraštis). Artėjant frontui pasitraukė į Vokietiją, vėliau į Austriją. 1948 m. persikėlė į JAV ir darbavosi lietuvių pranciškonų vienuolynuose. Palaidotas Šv. Kazimiero kapinėse Pitsburge.
Belincona

Geografija

Belincona įsikūrusi pietryčių Šveicarijoje, Tičino upės slėnyje, netoli nuo Italijos pasienio. Miestą iš vakarų ir rytų supa San Gotardo kalnų masyvas. Už penkiolikos kilometrų nuo Belinconos telkšo vienas didžiausių Šveicarijos bei Italijos ežerų – Madžorė.

Belinconos trys pilys

Belinconoje stūkso trys pilys, kurios nuo 2000 metų priklauso UNESCO Pasaulio paveldo sąrašui. Miesto centre stovi Castelgrande – Didžioji pilis, o į rytus nuo centro, kalnuose stūkso kitos dvi pilys – Montbello žemiau link slėnio ir Sasso Corbaro. Castelgrande bei Montbello pilys yra sujungtos gynybine siena. Mieste vyksta Rabadano karnavalas, kurio tradicijos siekia jau 150 metų.
Adis Abebos stadionas

Adis Abeba stadionas – įvairių paskirčių stadionas Adis Abeboje, Etiopijoje. Stadionas daugiausiai naudojamas futbolo varžyboms, taip pat yra įrengti atletikos punktai. Stadione telpa 35 000 žmonių.
Stadionas pastatytas 1940 m. vėliau renovuotas 1999 m. ir 2000 m. jame įvyko Afrikos jaunimo futbolo čempionatas.
Adis Abeba stadionas įsikūręs miesto širdyje. Šalia stadiono yra Legehar traukinių stotis ir Meskel aikštė. IAAF stadionui skyrė II klasės sertifikatą už turimus atletikos įrenginius. 2009 m. balandžio 30 d. – gegužės 4 d. stadione vyko 16-tasis Afrikos CAA lengvosios atletikos čempionatas.
Chojanų valsčius

Istorija

Valsčius egzistavo Rusijos imperijos, Lenkijos Kongreso karalystės laikais. 1870 m. gegužės 31 d. vietoje šio valsčiaus jau minimas Mazoveckos valsčius. 1921 m. valsčiaus buvusioje teritorijoje įkurtas Mazovijos Vysokio valsčius.
Arvydas Daunoravičius

Biografija

1986 m. baigęs Vilniaus universiteto Fizikos fakultetą dirbo LMA Puslaidininkių fizikos institute.
1991 m. pradėjo dirbti Užsienio reikalų ministerijoje, buvo Politikos departamento Amerikos šalių skyriaus trečiasis, antrasis, pirmasis sekretorius, 1994–1995 m. šiam skyriui vadovavo. 
Nuo 1995 m. dirbo Lietuvos ambasadoje Belgijoje pirmuoju sekretoriumi, patarėju, o 1998–1999 m. buvo laikinasis reikalų patikėtinis.
2000–2003 m. - URM Antrojo dvišalių santykių departamento Rytų Europos ir Vidurinės Azijos šalių skyriaus vedėjas, vėliau - Rytų Europos ir Vidurinės Azijos departamento Rusijos skyriaus vedėjas.
2003–2008 m. buvo Lietuvos Respublikos generalinis konsulas Čikagoje (JAV).
2008–2009 m. - URM Globalios politikos departamento direktoriaus pavaduotojas, vėliau vadovavo Tautinių mažumų ir išeivijos departamentui prie Lietuvos Respublikos Vyriausybės. Panaikinus šį departamentą 2010-2013 m. buvo URM Užsienio lietuvių departamento direktorius, vėliau - ambasadorius ypatingiems pavedimams.
Nuo 2016 m. kovo 1 d. – Lietuvos Respublikos nepaprastasis ir įgaliotasis ambasadorius Egipto Arabų Respublikoje, Kataro valstybei, Kuveito valstybei, Jungtiniams Arabų Emyratams, Jordanijos Hašimitų Karalystei, Saudo Arabijos Karalystei ir Arabų lygai, nuo 2017 m. birželio 5 d. – ir Libano Respublikai.
2003 m. apdovanotas Ordino „Už nuopelnus Lietuvai“ Riterio kryžiumi.
Saulažuvinės

Išvaizda

Visos saulažuvinės yra panašios suspaustos kūno sudėties, didelėmis galvomis ir snukiu. Ypač išskirtinis yra veidrodinių saulažuvių snukis. Nugara aukšta.

Gyvenama aplinka

Laisvėje gyvenančios saulažuvinės pparastai laikosi vidutiniame gylyje nuo 50 iki 500 m virš kontinentinio šelfo.
Zita Bandzaitienė

Zita Bandzaitienė (g. 1942 m. sausio 1 d. Šeduva) – Lietuvos botanikė, habilituota biomedicinos mokslų daktarė.

Biografija

1966 m. baigė Vilniaus pedagoginį institutą. 1999 m. habilituota biomedicinos mokslų daktarė
Nuo 1966 m. dirbo Botanikos institute; 1982–1994 m. mokslinė sekretorė.
Sutuoktinis Antanas Rimvidas Bandzaitis.

Mokslinė veikla

Tiria augimo sąlygų įtaką natūraliose augavietėse augančių bruknių biologijos savybėms, derėjimo dėsningumus, uogų ir lapų cheminę sudėtį, bruknynų atžėlimą nupjovus ar po gaisro, bruknių generatyvinio ir vegetatyvinio dauginimo bei auginimo galimybes.
Bandymai su gyvūnais

Bandymai su gyvūnais yra gyvūnų (išskyrus žmones) naudojimas mokslo tikslais, dėl kurių jie gali patirti skausmą, kančią, baimę ar ilgalaikį sužalojimą. Bandymai atliekami su įvairiomis gyvūnų rūšimis - pradedant vabzdžiais ir baigiant primatais. Nėra tikslių duomenų, kiek gyvūnų naudojama šiam tikslui pasaulio mastu, skaičiai svyruoja nuo 25 iki 100 mln. per metus, įtraukiant tik stuburinius. Dauguma jų atlikus bandymus eutanizuojami. Priklausomai nuo valstybės ir rūšies, gyvūnai bandymams gaunami iš specialių veisyklų, gaudomi gamtoje arba perkami iš žmonių.
Bandymai su gyvūnais atliekami universitetuose, medicinos mokyklose, farmacijos kompanijose, gynybos institucijose, specializuotose tyrimų laboratorijose, teikiančiose paslaugas užsakovams. Su gyvūnais gali būti atliekamos bendrosios su jais pačiais susijusios genetikos, vystymosi, elgesio studijos, arba taikomieji biomedicinos, organų transplantacijos, naujų gydymo metodų tyrimai. Gyvūnai taip pat naudojami išbandant vaistus ir cheminių medžiagų, įskaitant kosmetiką ir buitinę chemiją, toksiškumą. Kai kurie universitetai ir mokyklos gyvūnus naudoja mokymo tikslais, o gynybos institucijos - ginklų veiksmingumo ar kitokiuose bandymuose. Įvairiose šalyse bandymai su gyvūnais reguliuojami skirtingai.
Bandymų su gyvūnais šalininkai teigia, kad nuo to priklauso medicinos progresas, o tuo pačiu ir žmonių gerovė. Manoma, jog šiuo metu neegzistuoja pakankamai alternatyvių metodų, kurie padėtų gauti reikiamus duomenis įvairiose tyrimų srityse. Oponentai, tarp kurių yra dalis medikų, taip pat ir gyvūnų teisių bei gyvūnų gerovės atstovų, abejoja, ar tai geriausias būdas vystyti mediciną ir ar bandymai su gyvūnais patikimai nuspėja poveikį žmonėms. Taip pat teigiama, kad bandymai su gyvūnais nepateisinami iš moralinės pusės.
Kantemyro rajonas

Geografija

Kantemyro rajonas šiaurėje ribojasi su Leova, rytuose su Gagaūzija, pietuose su Kahuliu, vakaruose Prutas teka šiaurės pietų kryptimi, pasienyje su Rumunija. Rajono reljefas kalvotas. Aukščiausias taškas, esantis rajono vakuose, yra Tigheci kalva (301 m).
Euro 2008/B grupė

2008 m. Europos futbolo čempionato B grupės varžybos.
Liudvika Meškauskaitė

Liudvika Meškauskaitė (g. 1956 m. balandžio 27 d. Marijampolėje) – teisininkė, advokatė, Lietuvos advokatūros savivaldos veikėja, žiniasklaidos teisės specialistė, Vilniaus universiteto (VU) ir Mykolo Romerio universiteto (MRU) docentė, visuomenės veikėja.

Biografija

1974 m. aukso medaliu baigė Kalvarijos vidurinę mokyklą, 1979 m. su pagyrimu – teisę VU Teisės fakultete, įgijo teisininkės kvalifikaciją. 1994 m. stažavosi Vokietijos advokatų kontoroje „Brandenburg-Wilhelm-Warrelmann“ Hamburge. 2004 m. birželio 30 d. apgynė disertaciją tema „Žiniasklaidos teisė: visuomenės informavimo teisė, teoriniai ir praktiniai aspektai", socialinių mokslų (teisės krypties) daktarė.
1979 m. Vilniaus 2-osios juridinės konsultacijos stažuotoja, 1980-1989 m. Varėnos rajono advokatų kontoros vedėja, advokatė, 1989-1995 m. Vilniaus miesto 1-osios advokatų kontoros advokatė, nuo 1997 m. Austrijos ambasados Lietuvoje advokatė patikėtinė, nuo 1995 m. advokatės Liudvikos Meškauskaitės kontoros vadovė, advokatė. Nuo 2003 m. Vilniaus komercinio arbitražo teismo arbitrė. Specializacija – Žiniasklaidos teisė, Baudžiamoji teisė, Žmogaus teisės, Atstovavimas civilinėse bylose, Civilinė teisė (Prievolinė teisė).
1999-2005 m. Lietuvos teisės universiteto Konstitucinės teisės katedros lektorė, žiniasklaidos teisės dėstytoja, nuo 2005 m. docentė. 2001-2002 m. VU Žurnalistikos instituto ir Kauno Vytauto Didžiojo universiteto dėstytoja. Nuo 2006 m. VU Teisės fakulteto docentė. Paskelbė mokslinių ir publicistinių straipsnių. Skaitė pranešimus konferencijose, dalyvavo diskusijose. Teikia komentarus žiniasklaidai teisės temomis.
Nuo 2002 m. Teisinio darbo stažo pripažinimo komisijos narė, 1999-2000 m. Lietuvos Respublikos baudžiamojo kodekso projekto rengimo darbo grupės, 2000 m. darbo grupės, rengusios Visuomenės informavimo įstatymo naują redakciją, narė; 2001–2001 m. Seimo ir Jungtinių Tautų Vystymo programos Žmogaus teisių veiksmų plano projekto (HURIST) pranešimo apie žmogaus teisių padėtį Lietuvoje bendraautorė (autorė temų – „Nusikaltimų aukų teisinė padėtis" ir „Teisės į privatų gyvenimą apsauga").
1999-2000 m. Lietuvos radijo ir televizijos komisijos narė, nuo 2005 m. Lietuvos radijo ir televizijos komisijos narė. Lietuvos teisininkų draugijos (LTD) tarybos narė, LTD valdybos narė, nuo 2002 m. kovo 15 d. iki 2008 m. balandžio 18 d Lietuvos advokatų tarybos narė, Lietuvos advokatūros Tarybos pirmininko pavaduotoja (nuo 2011 m. gegužės 11 d.).
Nuo 1997 m. Lietuvos žmogaus teisių centro tarybos narė, 1998–1999 m. Atviros Lietuvos fondo ekspertė, 2004 m. Žmogaus teisių stebėjimo instituto prie Atviros Lietuvos fondo ekspertė, parengė apžvalgos „Žmogaus teisės Lietuvoje 2003 metais" skyrių „Teisė į informaciją Lietuvoje", nuo 2004 m. Spaudos, radijo ir televizijos rėmimo fondo tarybos narė.
Kelmės profesinio rengimo centras

Kelmės PRC Tytuvėnų skyrius

1959 m. atidarytas Tytuvėnų žemės ūkio technikumas, pradėjęs rengti agronomus ir zootechnikus. Technikumui buvo atiduotas Lietuvos KP Tytuvėnų rajono komiteto pastatas. Jame įsikūrė klasės, bendrabutis, valgykla. Po metų bendrabučiui pritaikytos buvusio vienuolyno patalpos. 
Nuo 1974-1975 mokslo metų Budraičių kaime buvo pastatytas naujas mokymo korpusas, bendrabučiai, valgykla, aktų ir sporto salės. Šalia technikumo rūmų iškilo pradžios mokykla, vaikų darželis, parduotuvė, medicinos punktas, plaukimo baseinas, mokomojo ūkio administracijos pastatas, įrengtas stadionas. Prie technikumo mokomojo ūkio buvo prijungtas „Artojo" kolūkis, o 1976-1977 m. pastatytas 400 vietų melžiamų karvių kompleksas, pradėti rengti daržininkystės, sodininkystės, miškininkystės ir žemdirbystės skyriai. 
1981 m. technikumas buvo performuotas į Tytuvėnų 28-ąja vidurinę kaimo profesinę technikos mokyklą. Moksleiviai galėjo pasirinkti vieną iš trijų naujų specialybių: plataus profilio traktorininko - mašinisto, melžiamų karvių priežiūros operatoriaus, sodininko - daržininko. Vėliau mokyklos pavadinimas keitėsi dar keletą kartų: Tytuvėnų 28-oji vidurinė kaimo profesinė technikos mokykla, Tytuvėnų 88-oji vidurinė profesinė technikos mokykla, 88-oji vidurinė profesinė technikos mokykla, Tytuvėnų profesinė technikos mokykla. Nuo 1990 m. — Tytuvėnų žemės ūkio mokykla. Nuo 1993 m. mokykloje pradėta rengti bitininkus, žemės ūkio technikos mechanikus, namų ūkio ekonomes.  1994 m. joje pradėjo veikti Tytuvėnų jaunimo mokykla. Nuo 1996 m. rengiami ūkio namų ūkio meistrai, o nuo 1998 m. - biuro komersantai.
2000-2001 mokslo metus mokykla pradėjo kaip Kelmės profesinio rengimo centro Tytuvėnų skyrius.

Kelmės statybininkų mokykla

1984 m. Kelmėje atidaryta nauja 31–oji VK PTM (profesinė technikos mokykla). Priimti mokytis  246 įvairių statybinių specialybių moksleiviai. Tais pačiais metais tapo Kelmės 60 VPTM (vidurine profesine technikos mokykla). Kasmet mokėsi apie 750 moksleivių. 1988 m. mokykla tapo Kelmės PTM, pradėtos ruošti siuvėjos–mezgėjos, vėliau virėjos–padavėjos. 
Iki 1992 m. mokykla vadinosi Kelmės KSM (kaimo statybos mokykla), 1994 m. pradėti rengti darbo rinkos kursai. 1992–2000 m. mokymo įstaiga vadinosi Kelmės statybininkų mokykla.
Juozapas Baldauskas

Biografija

1956–1962 m. Kuršėnų rajono laikraščio „Komunizmo keliu“, 1962–1975 m. Plungės rajono laikraščio „Socialistinis kelias“ (nuo 1963 m. „Kibirkštis“) redaktorius. 1965 m. baigė žurnalistiką Vilniaus universitete, studijavo teisę. 1967–1975 m. dirbo LKP CK. 1975–2012 m. žurnalo „Mokslas ir gyvenimas“ vyriausiasis redaktorius. 
Parašė mokslo populiarinimo straipsnių, kelionių apybraižų.  Jie buvo spausdinami ir Rusijos, Ukrainos, tuometės Čekoslovakijos moksliniuose žurnaluose. Nuo 1961 m. LSSR žurnalistų sąjungos narys, nuo 1977 m. sąjungos valdybos narys, vadovavo mokslo populiarinimo sekcijai. Palaidotas Papilėje.

Įvertinimas

1982 m. LTSR nusipelnęs žurnalistas