google/wiki40b huggingface dataset:
Stasė Čupkovienė

Biografija

1972 m. baigė Klaipėdos Antano Venclovos pedagoginę mokyklą, 1979 m. baigė Vilniaus universiteto Matematikos fakultetą. 2005 m. baigė Kauno technologijos universiteto Socialinių mokslų fakulteto viešojo administravimo magistrantūrą.
1972–1975 m. Tauragės rajono pionierių ir moksleivių namų kultūrinio masinio darbo organizatorė, 1975–1978 m. Tauragės 1-osios vidurinės mokyklos matematikos mokytoja ir vyr. pionierių vadovė, 1981 m. Tauragės vakarinės pamaininės mokyklos matematikos mokytoja. 1981 m. Mažeikių politechnikos mokyklos mokytoja, nuo 2004 m. Žemaitijos kolegijos dėstytoja.
1995 m. Lietuvos centro sąjungos, 2003 m. Liberalų ir centro sąjungos narė, Mažeikių skyriaus pirmininkė, LiCS tarybos narė.
2003–2007 m. Mažeikių rajono savivaldybės tarybos narė, Švietimo, kultūros ir sporto komiteto bei kolegijos kūrimo komisijos pirmininkė.
Sutuoktinis Eugenijus, vaikai Laura, Paulius.
Britų Vakarų Afrika

Britų Vakarų Afrika (angl. British West Africa) – D. Britanijos kolonijų Vakarų Afrikoje grupė, 1821–1850 ir 1866–1888 m. sudariusi D. Britanijos administracinį vienetą, o kitais laikotarpiais – tiesiog geografinis pavadinimas. D. Britanija šias kolonijas kolonizavo maždaug 1780–1960 m.
Dha

Dha – vienašmenis kalavijas silpnai lenkta geležte, su ašmenimis išlenktame krašte, ilga rankena ir mažyte garda. Dha konstrukcija artimas japonų katanai. Nuo šaškos skiriasi tuo, kad neturi buoželės, rankena žymiai ilgesnė.
Geležtės galo forma būna labai įvairi – smaigalys gali būti paslinktas į priekį, link nugarėlės ir kitoks, smaigalio gali visai nebūti. Geležtė dažnai su įrašais (pvz., gamintojo žyme), gali būti puošta ornamentais.
Dha efesas paprastas – garda labai maža, neturi jokių lankelių ar pintinėlių, buoželės. Efesas dažnai būna labai ilgas – gali sudaryti trečdalį viso dha ilgio. Nors rankena ilga, bet dha paprastai yra vienrankis kalavijas (bet būna ir dvirankių dha). Garda maža, panaši į katanų tsubą. Rankena gali būti tiek paprasto medžio, tiek puošni sidabro ar dramblio kaulo.
Dha būdinga Mianmarui, Tailandui ir gretimiems kraštams. Tailando kalavijai krabi irgi yra dha variantas.
Tailande šis kalavijas vadinamas darb ar daarb (ดาบ), tibetiečių – mianmariečių kalbomis jis gali būti vadinamas dao (kaip ir kiniškasis dao).
Tarptautinė buriavimo federacija

Istorija

Tarptautinė buriavimo federacija įkurta 1907 m. spalio 14 d. Paryžiuje. Tuomet organizacija vadinosi tarptautine jachtų lenktynių sąjunga. 1996 m. organizacija pakeitė pavadinimą į dabartinį.
Kudgaliai

Istorija

Lietuvos Didžiosios kunigaikštijos laikais kaimo žemės priklausė Šiaulių ekonomijai. Nuo 1791 m. kaimas priklausė Šiaulių valsčiui, nuo 1863 m. – Gruzdžių valsčiaus Meškuičių seniūnijai, nuo 1918 m. – Šiaulių apskrities Meškuičių valsčiui, nuo 1950 m. – Šiaulių rajono Meškuičių apylinkės kaimas. 1950–1991 m. kaimas priklausė kolūkiui „Raudonoji vėliava“.

Aplinkinės gyvenvietės

Strazdai – 1 km
Tamošiūnai – 5,2 km
MEŠKUIČIAI – 6,7 km 
Gavėnaičiai – 3,4 km
Račiai – 3 km
Lūpaičiai – 3,2 km
Smilgiai – 4,8 km 
 ŠIAULIAI – 13 km
Miesmedis – 2,4 km
Tautiniai – 2,8 km
Klebonai – 1,8 km
David Hockney

Biografija

Deividas Hoknis gimė 1937 m. liepos 9 d. Bradforde, Anglijos Jorkšyro grafystėje. Jis buvo ketvirtuoju iš penkių darbininkų klasės Kenneth ir Laura Hockney šeimos vaikų. 1948 m. D. Hoknis laimėjo stipendiją mokytis Bradfordo gramatikos mokykloje. Jaunystėje domėjosi teatro pasirodymais, daile ir piešimu. 1953 m. D. Hoknis įstojo į Bradfordo dailės mokyklą, buvo įtakotas mokytojų Frank Johnson ir Derek Stafford tapybos. Mokytojai paskatino D. Hoknį pateiktį paveikslą „Mount gatvė Bradforde“ 1957 m. Britanijos karališkosios akademijos parodai. 1957 m. D. Hoknis baigė dizaino mokslus apdovanotas pirmos klasės diplomu su pagyrimu ir gavo pasiūlymus mokytis Karališkajame ir Sleido dailės koledžuose Londone. Jis pasirinko Karališkąjį dailės koledžą 1959 m. po karinės tarnybos. Ieškodamas savo stiliaus D. Hoknis išbandė abstraktųjį ekspresionizmą, jį įtakojo Žanas Diubufė ir Frensis Bekonas. D. Hoknis buvo homoseksualas, kas atsispindėjo to meto jo paveiksluose.
1961 m. D. Hoknis pradėjo grafikos seriją „Švaistūno karjera“ apsilankęs Niujorke pagal to paties pavadinimo Viljamo Hogarto (XVIII a.) seriją, tik pasakojančią įvykius Niujorke. 1960 − 1962 m. tris kartus eksponavo kasmetinėje Jaunųjų šiuolaikinių menininkų parodoje Londone, kur reiškėsi jaunas popmeno judėjimas. D. Hoknis asmeniškai niekuomet nesiejo savęs su popmenu, bet paprastai priskiriamas šiai meno srovei. Jis baigė Karališkąjį dailės koledžą aukso medaliu. 1963 m. John Kasmin galerijoje įvyko pirmoji D. Hoknio personalinė paroda, kuri susilaukė sėkmės. 1963 m. jis išvyko į JAV, gyveno Los Andžele, kur 1966 m. susitiko savo meilužį ir dažną paveikslų modelį Peter Schlesinger. JAV D. Hoknis vedė lekcijas Kolorado universitete Boulderyje ir Kalifornijos universitetuose Berklyje ir Los Andžele, 1968 m. grįžo į Angliją. 1970 m. nutrūko jo ryšiai su Peter Schlesinger, kas buvo atspindėta režisieriaus Jack Hazan dokumentiniame filme „A Bigger Splash“, sukurtame tuo pat metu apie D. Hoknį. 1970 m. įvyko pirmoji didelė dailininko kūrinių retrospektyva Whitechapel galerijoje Londone.
1973 m. D. Hoknis persikėlė į Paryžių, kurį laiką bendradarbiavo su tais metais mirusio P. Pikaso grafikos leidėjais, sukūrė atminimo kūrinių P. Pikasui, kuris buvo vienu D. Hoknio idealų. Dailininkas dirbo su fotografija, 1974 m. kūrė scenos dekoracijas I. Stravinskio operai „Švaistūno karjera“, 1978 m. − A. Mocarto „Užburtajai fleitai“ Glaidonburgo operos festivalyje. 1977 m. publikuota spalvotų ofortų serija „Mėlyna gitara“. 1981 m. menininkas kūrė scenos dekoracijas Metropoliteno operoje Niujorke, 1987 m. − R. Vagnerio „Tristanos ir Izoldos“ pastatymui Los Andželo muzikos centre. 1985 m. jis išrinktas Britanijos karališkosios meno akademijos asocijuotu, 1991 m. − tikruoju nariu. D. Hoknis gyvena tarp namų Kalifornijoje ir Anglijos Jorkšyre. Kuria scenos dekoracijas, tapybos kūrinius, fotografiją. 2008 m. sukūrė kūrinių spalvotais printeriais naudodamasis „Photoshop“ programa, yra kūręs „iPhone“ ir „iPad“ mobiliųjų įrenginių programėlėmis.
2006 − 2007 m. įvyko jo grafikos kūrinių parodos Kaune ir Klaipėdoje.
Galva virš vandens

Turinys

Neseniai susituokę Džordžas ir Natali atvyksta atosotogų į salą, kurioje gyvena buvęs jos vaikystės draugas Lencas. Džordžas yra teisėjas, gerokai vyresnis už Natali ir susipažino su ja teismo proceso metu, kuomet skyrė jai dedidelę bausmę. 
Džordžas susidraugauja su Lencu ir kartu išsiruošuia į naktinę žvejybą. Natali lieka viena ir netrukus į salą atplaukia jos buvęs meilužis Kentas. Jis iš anksto atsiuntė atvirutę, kurios Natali negavo ir nori pasigusoti dėl savo iširusių naujausių santykių. Jis prisigeria ir užmiega, o ryte Natali randa jį mirusį. Išsigandusi ji paslepia kūną rūsyje ir pradžioje nieko nesako Džordžui, tačiau galiausiai šis pats aptinka svetimo vyro pėdsakus namuose. Nai Natali prisipažįsta, jie ištraukia kūną, tačiau šiam krintant lūžta sprandas ir Džordžas pareiškia, kad niekas jų istorija nepatikės. Pradžioje jie nesėkmingai bando atsikratyti kūno, tačiau vis sutrukdo Lencas, kuris dar randa ir Kento valtį su drabužiais. Džordžas supjausto kūną ir palepia jį po naujai įrengtais laiptais. Natali pradeda bijoti, kad Džordžas pats suplanavo nusikaltimą ir dabar taip pat atsikratys ja. Vienintelis, kas gali jai padėti, yra Lencas, tačiau šis abejoja istorijos tikrumu...
Lėno miško mūšis

Eiga

Mūšio išvakarėse J. Krištaponis sirgo plaučių uždegimu ir gydėsi Lėne, Jasiukonio slėptuvėje. Naktį iš sausio 11 d. į 12 d. į slėptuvę atėjo trys partizanai. Pasikalbėję vyrai patraukė į miške įkurtą partizanų būrio stovyklą. Stovykla apie 3-4 valandą nakties kariuomenės buvo apsupta keliais žiedais, intensyvus mūšis vyko apie 15 minučių, pavieniai šūviai girdėjosi iki vidurdienio. Partizanai turėjo 10-15 kulkosvaidžių, granatų, aplink bunkerį buvo įrengti apkasai. J. Krištaponis žuvo šalia įėjimo į bunkerį. Jo kūną bei sunkiai sužeistą brolį kareiviai išvežė, kitų partizanų kūnus sudegino. Kovotojų palaikus kaimo jaunimas naktį palaidojo Lėno kapinėse. Po mūšio sudeginti J. Krištaponio tėvų namai, iškirstas sodas.
Uogrės savivaldybė

Istorija

Savivaldybė sudaryta 2009 m. reformos metu iš Uogrės rajono dalies.
Lietuvos darbo birža prie Socialinės apsaugos ir darbo ministerijos

Užimtumo tarnyba prie Socialinės apsaugos ir darbo ministerijos (LDB) – Lietuvos biudžetinė organizacija prie LR socialinės apsaugos ir darbo ministerijos, viešojo administravimo įstaiga, organizuojanti užimtumo rėmimo politikos priemonių įgyvendinimą bedarbiams bei kitiems ieškantiems darbo asmenims. Ji koordinuoja, kontroliuoja bei metodiškai vadovauja teritorinių darbo biržų darbui. 
Lietuvos darbo birža yra biudžetinė įstaiga, išlaikoma iš Užimtumo fondo lėšų. Viešasis juridinis asmuo, turintis savo sąskaitas banke, antspaudą su savo pavadinimu ir Lietuvos valstybės herbu ir įstatymų nustatyta tvarka patvirtinta simbolika.
Lietuvos Respublikos gyventojams paslaugas teikia nemokamai. Lietuvos darbo birža savo veiklą organizuoja, siekdama Socialinės apsaugos ir darbo ministerijos jai kasmet nustatytų darbo rinkos politikos tikslų ir uždavinių bei vadovaudamasi moterų ir vyrų lygių galimybių bei nediskriminacijos principais.
Lietuvos darbo birža įkurta 1991 m. kovo 1 d. 
Šalyje veikia 10 teritorinių darbo biržų ir 37 jaunimo darbo centrai.
Buveinės adresas: Geležinio Vilko g. 3A, LT-03131 Vilnius.

Vadovybė

Ligita Valalytė – direktorė.
Alvydas Puodžiukas – direktoriaus pavaduotojas.
Inga Liubertė – l.e.p. direktoriaus pavaduotoja.
Andrei Cordoș

Karjera

Profesionalo karjerą pradėjo 2005 m. Beveik visą laiką praleido gimtinės klubuose. Žaidė Italijoje Frosinone Calcio bei Maldyvuose Maziya S&RC.
2019 m. vasarą tapo Vilniaus „Žalgirio“ nariu.
Albertas Barauskas

Biografija

1920 m. su tėvais atvyko į Lietuvą. 1942 m. sausio-gegužės mėn. 16-osios lietuviškosios divizijos karys. 1943 m. „Margirio“ sovietinių partizanų būrio vadas. 1944 m. LKP(b) Prienų srities pogrindinio komiteto žvalgybos skyriaus viršininkas.
1944–1947 m. LKP(b) Kėdainių apskrities komiteto II-asis sekretorius, skyriaus vedėjas, sekretorius. 1946 m. baigė Respublikinę partinę mokyklą. 1947–1950 m. LKP(b) Jurbarko apskrities komiteto I-asis sekretorius. 1950–1951 m. LKP(b) Klaipėdos srities komiteto sekretorius. 1951–1952 m. Klaipėdos srities Vykdomojo komiteto pirmininkas.
1955 m. baigė Aukštąją partinę mokyklą prie SSKP CK. 1955–1956 m. LKP CK inspektorių grupės vadovas. 1957–1965 m. LKP CK sekretorius, 1957–1982 m. lapkričio mėn. LKP CK biuro narys, 1960–1961 m. kartu ir LKP CK propagandos ir agitacijos skyriaus vedėjas. 1962–1965 m. LKP CK ir LTSR Ministrų Tarybos partinės-valstybinės kontrolės komiteto pirmininkas, LTSR Ministrų Tarybos pirmininko pavaduotojas. 1965–1982 m. LTSR Liaudies kontrolės komiteto pirmininkas. 
1949–1952 m. kandidatas į LKP CK narius, nuo 1956 m. LKP CK narys. 1956–1982 m. LKP CK biuro narys. 1951–1985 m. LTSR AT deputatas.
Parašė atsiminimus „Miškų frontuose“ (1968 m.), knygą „Liaudies kontrolės viešumas – jos veiksmingumo sąlyga“ (1981 m.). 1975 m. LTSR nusipelnęs kultūros veikėjas.
Juozapas Galeckas

Juozapas Galeckas (1871 m. kovo 2 d. Rūdos kaime, Gižų valsčius, Vilkaviškio apskritis – 1922 m. birželio 10 d. Šlavantų kaime, Veisiejų valsčius, Lazdijų apskritis) – Romos katalikų kunigas, liaudies švietėjas, visuomenininkas.

Biografija

Mokėsi Marijampolės gimnazijoje ir Seinų kunigų seminarijoje. Kunigu įšventintas 1894 m. rugsėjo 10 d. Tais pačiais metais paskirtas vikaru į Aukštąją Panemunę, nuo 1896 m. vikaravo Lazdijuose, 1898 m. –Sniadave, 1899 m. – Raigarde, 1900 m. – Zambravėje, 1903 m. – Zavaduose, 1905 m. – Jeleniave, 1907 m. – Berznyke.
Po 1905 m. įvykusių muštynių tarp tikinčiųjų Berznyko Švč. M. Marijos Dangun Ėmimo bažnyčios šventoriuje Seinų vyskupija nusprendė steigti atskirą parapiją Kučiūnuose. Tam reikalui buvo paskirtas kun. Galeckas. Jau 1907 metais per kelis mėnesius jam pavyko įrengti ir pašventinti medinę Šv. Kazimiero bažnyčią. Naujasis klebonas tuo neapsiribojo ir ėmė aktyviai plėsti visuomeninę veiklą. 1910 metais įsteigė „Žiburio“ draugijos skyrių ir buvo jo pirmininku. Draugija įsteigė knygyną, platino laikraščius, rengė vakarėlius su vaidinimais. Kunigas apylinkėje įkūrė šešias mokyklas, kurias pats išlaikė. Apie bažnyčią ir kleboniją užveisė sodą, laikė bites, augino gėles, organizavo bitininkų bei sodininkų kursus. Ne visiems patiko tokia aktyvi klebono veikla, jis buvo užpultas. J. Galeckas nusprendė išsikelti ir įkurti naują parapiją. 1919 m. nupirko Šlavantų dvarą, kuriame įrengė kleboniją, o iš kluono 1921 m. pastatė medinę Šlavantų Viešpaties Apreiškimo Švenčiausiai Mergelei Marijai bažnyčią; netoli jos – mokyklą.
Besirūpindamas naująja bažnyčia klebonas susirgo ir mirė. Viena iš Kučiūnų miestelio gatvių pavadinta kunigo Juozapo Galecko vardu.
Gintarė Jautakaitė

Biografija

Gimė 1958 m. birželio 4 d. Tauragėje. Pirmoji dainą "Vieversėlis" sukūrė šešerių metų ir laimėjo radijo dainų konkursą. Trylikametes Gintarės sukurtos pirmosios reikšmingesnės dainos tai "Mediniai žirgeliai" ir „Dobilo širdy“. Baigė Klaipėdos Stasio Šimkaus konservatorijos fortepijono ir džiazo improvizacijos studijas. Taip pat baigė Kauno Juozo Gruodžio muzikos koledžo fortepijono skyrių. 1974 m. įdainavo Monikos rolę miuzikle Ugnies medžioklė su varovais. 1980 m. dainavo filme Dičiaus karjera. 1981 m. Dniepropetrovske laimėjo jaunųjų artistų konkursą ir gavo premiją.
1982 m. emigravo į JAV ir 1983 m. tapo šios šalies piliete. 1990 m. persikėlė gyventi į Jungtinę Karalystę, kur bendradarbiavo su prodiuseriais ir muzikantais Guss Dudgeon (dirbo su Eltonu Džonu), Andrew Claxton (Dead Can Dance), James (Radiohead), Adam Wakeman (Yes - Rick Wakeman sūnumi). Žymiais didžėjais Patrick Pulsinger ir Gaeton Schurrer (Madonos „Ray of Light“), Neil MacLellan (The Prodigy). 1997 m. Anglijoje pasirašė kūrybinę sutartį su EMI šešiems autorinės muzikos albumams. Taip pat pasirašė leidybinę sutartį su SONY. 2000 m. kovo mėnesį Europos ir Amerikos rinkoje pasirodė EMI-SONY išleista plokštelė "Earthless". "Earthless" dainos pasiekė 24 ir 13 hitų vietas Anglijos topuose.
Kirovas

Istorija

Miestas žinomas nuo 1374 m., iki 1781 m. vadinosi Chlynovas, paskui vadintas Viatka, o 1934 m. pervadintas tarybinio politiko S. Kirovo garbei Kirovu. XIX a. buvo politinės tremties vieta (žymiausi tremtiniai – A. Gercenas ir M. Saltykovas-Ščedrinas.
Lietuvis (San Paulas)

Istorija

Iki 1934 m. ėjo pavadinimu „Lietuvis Brazilijoj“.  Iš pradžių leido ir redagavo I. Ruškys, nuo 1930 m. – bendrovė „Šviesa“. Nuo 1937 m. leido priedą vaikams „Mažųjų pasaulis“. Uždarytas ypatingu karo metų įstatymu, draudžiančiu svetimšaliams leisti spaudą.
Redaktoriai: S. Puišys, Jonas Valaitis, L. Gaigalas, Stasys Vancevičius, Kostas Činčikas, Antanas Majus ir kiti.
Lietuvos rusai

Istorija

Pirmieji rytų slavai Lietuvos teritorijoje apsigyveno dar viduramžiais. Tai buvo daugiausia pirkliai ir amatininkai. XVII a. čia pradėjo keltis sentikiai, persekioti savo tėvynėje. Daugiau rusų ėmė keltis po Abiejų Tautų Respublikos padalinimo kai didžioji Lietuvos dalis, išskyrus Užnemunę, atiteko Rusijos imperijai. Rusai buvo paskirti į dalį valdžios postų, nors daugiausia valdžioje dominavo lenkai. Rusai kėlėsi į Vilnių, Kauną, o Zarasai (tada vadinti Novoaleksandrovsku) tapo populiariu imperijos kurortu. Po 1863 m. sukilimo rusų imigracija dar labiau sustiprėjo. Daugumą to meto imigrantų sudarė kariškiai, valdininkai ir jų šeimų nariai.
1897 m. Lietuvoje gyveno 5,1 % rusų, 1914–1917 m. – 5,9 %, 1923 m. – 2,5 %, 1939 m. – 3,4 %.
Pirmojo pasaulinio karo metu dalis rusų pasitraukė iš Lietuvos. Tačiau, susikūrus nepriklausomai Lietuvai su laikinąja sostine Kaune, į buvusias Vilniaus ir Kauno gubernijas grįžo nemažai rusų, gimusių šiuose kraštuose. Be to, atvyko ir daugiau emigrantrų iš Rusijos, ieškančių prieglobsčio nuo bolševikinio teroro. Naujieji atvykėliai dažniausiai buvo išsilavinę, intelektualūs žmonės, kvalifikuoti specialistai. Dėl to kultūrinis tarpukario Lietuvos rusų gyvenimas suaktyvėjo. Veikė rusų pradinės mokyklos ir gimnazijos, susikūrė įvairios rusų visuomeninės organizacijos, buvo leidžiami rusiški laikraščiai.
Nauja rusų imigracijos banga prasidėjo sovietinės okupacijos metais – į LTSR siųstas karinis personalas, įvairių sričių specialistai. Daug rusų atvyko „broliškų statybų“ metu (pvz., statant Ignalinos AE, Mažeikių naftos perdirbimo gamyklą). Didelė dalis čia atsiųstų darbuotojų, karininkų išėję į pensiją pasilikdavo gyventi Lietuvoje dėl geresnių pragyvenimo sąlygų nei didžiojoje TSRS dalyje. 1959 m. rusų procentas šalyje buvo 8,5 %, 1979 m. – 8,9 %, 1989 m. – 9,4 %. Pastarojo surašymo duomenimis 37,5 % iš jų mokėjo lietuvių kalbą. Žlugus TSRS dalis rusų grįžo į Rusiją, todėl jų bendras procentas sumažėjo ir užleido vietą lenkų tautinei mažumai.
Rusų tautinę mažumą politikoje atstovauja Lietuvos rusų sąjunga ir Rusų aljansas.
Lietuvos rusai aktyviai dalyvauja šalies kultūriniame, politiniame, sportiniame gyvenime. Žymesni šių laikų rusų kilmės Lietuvos gyventojai: Vitalijus Butyrinas, Vladimiras Jefremovas, Andrius Mamontovas, Igoris Morinas, Alina Orlova, Igoris Pankratjevas, Vladimiras Romanovas, Jurijus Smoriginas, Dmitrijus Šavrovas, Andrius Tereškinas, Viktoras Uspaskich ir kt.
Burkina Faso partija už demokratiją-socialistų partija

Burkina Faso partija už demokratiją – socialistų partija (PDP/PS, pranc.: Congrès pour la Démocratie et le Progrès) – Burkina Faso Respublikos kairioji politinė partija.

Istorija

Įkurta 1978 m. susijungus kelioms Aukštutinės Voltos (taip iki 1984 m. vadinosi Burkina Fasas) politinėms grupėms. Iki 1997 m. vadinosi Burkina Faso voltiečių progresyvus frontas.
1978 m. parlamento rinkimuose gavo 16,2 balsų ir 9 vietas. 1982–1984 m. buvo nelegali, bazavosi Abidžane (Dramblio Kaulo krantas).
2002 m. parlamento rinkimuose surinkusi 7,5 % balsų laimėjo 10 vietų 111 vietų Nacionalinėje Asamblėjoje. 2005 m. prezidento rinkimuose Ali Lankoandė užėmė 6 vietą.
Socialistų Internacionalo narė nuo 2003 m.
Pirmininkas Žozefas Ki Zebro.
Pulicerio premija

Pulicerio premija (The Pulitzer Prizes) – Jungtinėse Amerikos Valstijose skiriama premija už geriausius žurnalistikos, literatūros arba muzikos kūrinius. Įsteigė Amerikos laikraščių leidėjas Džozefas Puliceris. Nuo 1917 m. kasmet gegužės mėnesį teikia JAV Kolumbijos universiteto Pulicerio premijų globos komitetas, rekomendavus žiuri, į kurią įeina žymiausi šalies žurnalistai, kultūros darbuotojai ir universiteto rektorius. Premijos vertė – 10 000 JAV dolerių. Išimtis yra tik kategorijoje už tarnavimą visuomenei, kurio laimėtojas gauna aukso medalį.
Nervinė skaidula

Nervinė skaidula – neurono atauga (arba kelių neuronų ataugos) su neuroglijos dangalais, kurie susidarę iš neuroglijos ląstelių – lemocitų.
Paprastai nervinė skaidula būna 0,5–30 μm skersmens. Pagal struktūrą nervinė skaidula būna mielininė ir nemielininė. mielininė balta, storesnė nei nemielininė, nes ją dengia 2 dangalai: baltas vidinis, storesnis – mielininis, sudarytas iš lemocitų citoplazminės membranos įvijų, ir skaidrus išorinis, plonesnis – neurolema (ją sudaro lemocitų citoplazma ir branduoliai). Nemielininė nervinė skaidula pilka. Mielininis dangalas dengia neurono ataugą (ašinį cilindrą) su tarpais. Tarpai, neturintys šio dangalo, vadinami Ranvjė sąsmaukomis. Jose ataugas dengia vien neurolema.
Nervinės skaidulos jungia smegenų dalis, nervinius centrus, smegenų branduolius. Jomis sklinda nerviniai impulsai. Nervinės skaidulos, išėjusios iš centrinės nervų sistemos ir susijungusios į didelius pluoštus, sudaro nervus. Mielininių nervinių skaidulų daugiausia somatinėje nervų sistemoje, nemielininių – autonominėje.
Paprastoji liepsnotoji pelėda

Paplitimas Lietuvoje

Praėjusio amžiaus pabaigoje ši pelėdų rūšis pradėjo plisti ir Lietuvoje. Šiuo metu ji yra Lietuvos raudonosios knygos sąraše. Lietuva yra šiaurės rytinis liepsnuotųjų pelėdų išplitimo arealo pakraštys.
Grenados futbolo čempionatas

Grenados futbolo čempionatas yra aukščiausia Grenados futbolo lyga įkurta 1983 m. 10 šalies futbolo klubų žaidžia kasmetiniame šalies čempionate, kurias organizuoja Grenados futbolo asociacija. Dešimtą, paskutinę vietą užėmusi komanda yra perkeliama į žemesnę Grenados pirmą diviziją.
Grenados futbolo klubai nėra žaidę nei CFU klubų čempionate, nei CONCACAF Čempionų lygoje.
All Media Baltics

All Media Baltics — 2017 m. įsteigta žiniasklaidos bendrovė, priklausanti „Providence Equity“ JAV privataus kapitalo bendrovei. „All Media Baltics“ bendrovei Lietuvoje priklauso keli TV kanalai: TV3, TV6, TV8, Viasat, taip pat Radijo stotis „Power Hit Radio“ ir kiti prekės ženklai Baltijos šalyse. Anksčiau jie priklausė Švedijos „Modern Times Group“ žiniasklaidos bendrovei. Visos „All Media Lithuania“ akcijos priklauso „Providence Equity Partners“ valdomai telekomunikacijų bendrovei „Bitė Lietuva“. UAB „All Media Lithuania“ 2017 m. uždirbo beveik 4,5 mln. eurų pelno, pajamos sudarė 24,6 mln. eurų.
Mažo tankio polietilenas

Mažo tankio polietilenas, arba LDPE (angl. low-density polyethylene) – termoplastikas, gaminamas iš monomero etileno. Aplinkos apsaugos agentūrų vertinimu, perdirbama 5,7 proc. šio polietileno. Ženklinant pakuotes, LDPE žymimas skaičiumi „4“ – tarptautiniu perdirbimo kodu. Be rinkoje atsirandančių naujų modernių polimerų rūšių, LDPE vis dar išlieka labai svarbia ir plačiai naudojama plastiko rūšimi. 2013 m. pasaulio rinkoje pagaminta LDPE produkcijos už $33 mlrd.

Istorija

LDPE buvo pirmoji pagaminta polietileno rūšis. 1933 m. mažo tankio polietileną išleido Didžiosios Britanijos kompanija „Imperial Chemical Industries", panaudojusi aukšto slėgio laisvųjų radikalų polimerizacijos technologiją.

Naudojimo sritys

Iš LDPE gaminamos pakuotės, buteliai, vamzdeliai, laboratorinės priemonės, plastikiniai maišeliai, plėvelės, stiklainių dangteliai. Sulčių ir pieno pakuotėms gali būti naudojamas kartono laminatas, iš vidaus padengtas LDPE. Šios rūšies plastikas tinka gaminti įvairiems padėklams ir bendrosios paskirties dėžutėms, korozijai atspariems darbo paviršiams.
Romualdas Čaika

Romualdas Čaika (g. 1937 m. gegužės 9 d. Beržinėje, Radviliškio rajonas) – teisininkas, teisėjas, buvęs Vilniaus miesto Lenino rajono teismo pirmininkas.

Biografija

1956-1961 metais baigė Vilniaus universiteto (VU) VU Teisės fakultetą, įgijo teisininko kvalifikaciją. 1968–1969 m. VU aspirantas.
1955–1956 – Šeduvos rajono komjaunimo komiteto įskaitos sektoriaus vedėjas, 1961–1963 – VU asistentas, dėstytojas, 1963–1968 – Vilniaus miesto Lenino rajono teismo teisėjas, teismo pirmininkas, 1969–1974 – Lietuvos TSR Aukščiausiojo Teismo teisėjas, 1974–1982 – Lietuvos TSR teisingumo ministerijos Kadrų ir teisingumo darbuotojų rengimo bei kvalifikacijos kėlimo skyriaus viršininkas, 1982–1990 – Lietuvos Respublikos Aukščiausiojo Teismo teisėjas, 1990-iki 2007 m. Lietuvos Aukščiausiojo Teismo teisėjas.
Vedęs. Žmona Nijolė (g. 1937 m.). Sūnus Valdas (g. 1962 m.).