google/wiki40b huggingface dataset:
Ledynmetis (filmas)

Veiksmas

Priešistorinės plėšrios katės užpuolė žmonių stovyklą. Jos organizuotai mėgino pagrobti žmonių kūdikį, tačiau šį išgelbėjo motina paaukojusi savo gyvybę. Atsitiktinai kūdikis atsiduria mamuto Manfredo ir tinginio Sido globoje. Jie nusprendžia kūdikį sugrąžinti žmonėms, tačiau žmonės išvyko, kadangi prasideda ledynmetis. Visi gyvūnai traukia į šiltesnius kraštus kartu su jais ir medžiotojai žmonės. Prie mamuto ir tinginio prisideda smilodonas Diegas, kuris apsimetė rodąs kelią, bet iš tikrųjų ketino nuvesti į gaujos pasalą ir pagaliau užmušti kūdikį.
Kelionės metu neįtikėtina trijulė patiria įvairių nuotykių ir susidraugauja. Galiausiai netoli kelionės tikslo Diego prisipažįsta savo buvusius piktus kėslus. Draugams pavyksta įveikti pasalą ir grąžinti kūdikį žmonėms.  
Filmo metu kelis kartu pasirodo voverė-žiurkė, kuri mėgina kaupti atsargas, tačiau nesėkmingai ir ganėtinai komiškai.
Šenkolis

Istorija

Senovės laikais šios vietovės buvo apgyvendintos jau nuo akmens amžiaus. Vienos pirmiausių šias teritorijas apgyvendino senosios šių vietų gyventojos – ilyrų gentys.
Purvinasis realizmas

Purvinasis realizmas yra literatūrinis judėjimas prasidėjęs Šiaurės Amerikoje XX a. antrojoje pusėje. Terminą pirmą kartą suformavo Bilas Bufordas 1983-ųjų metų žurnalo Granta leidime.
Purvinasis realizmas priklauso realizmo literatūriniui pogrūpiui. Šiame pogrūpyje esančiuose kūriniuose dažniausiai vaizduojami kasdieniški nutikimai, nevengiant kontroversiškumo bei nepadoraus žodyno.
Kartais laikomas literatūrinio minimalizmo atmaina, purvinasis realizmas pasižymi vartojamų žodžių ekonomiškumu. Šio žanro rašytojai vengia prieveiksmių, išplėstinių metaforų bei vidinių monologų, tuo tarpu leisdami objektams ir kontekstui diktuoti kūrinio prasmę. Veikėjai dažniausiai vaizduojami užimatys eilines pareigas, dažnai jaučia pinigų trūkumą bei vidinę neviltį.
Šiam žanrui dažniausiai priskiriami rašytojai yra: Charles Bukowski (1920–1994),  Raymond Carver (1938–1988),  Tobias Wolff (g. 1945), Richard Ford (g. 1944), Larry Brown (1951–2004), Frederick Barthelme (g. 1943),  Cormac McCarthy (g. 1933),  Pedro Juan Gutiérrez (g. 1950),  Fernando Velázquez Medina (g. 1951),  Carson McCullers (1917–1967),  Jayne Anne Phillips (g. 1952).
Silvanonys

Istorija

Senovėje lietuviai šią miškų apsuptą vietą vadino Ožiais (spėjama, kad ten medžiodavo ožius-stirnų patinus), lenkai pervadino į Hoža. Kadangi netoli, ant dešiniojo Nemuno kranto, esanti vietovė taip pat buvo vadinama Hoža, tai upės tėkmės kairėje pusėje stovintis šis kaimas pradėtas vadinti Ožių Silvanonimis – lenk. Hoża Sylwanowce (lot. Silva reiškia mišką). Galiausiai liko tik Silvanonių vardas.
LDK laikais toje vietoje buvo dvaras. Nuo 1920 m. Silvanonys priklausė Lenkijai, o po Antrojo pasaulinio karo – Baltarusijai.

Bažnyčia

Klasikinio stiliaus akmens mūro Kristaus Atsimainymo (brus. Перамянення Пана) bažnyčia priklauso Sapackinės dekanatui. Šventovė greičiausiai statyta 1840 m., nors baltarusiški šaltiniai nurodo 1899 m. Jos vidus trinavis, dvišlaičio stogo konstrukcijos laikosi ant keturių kolonų, virš keturkampio pastato iškilusi medinė varpinė. Bažnyčia 1991 m. remontuota, prie jos išsidėsčiusios didokos kapinės, kuriose palaidoti Pirmajame pasauliniame kare kritę vokiečių kareiviai, Antrajame pasauliniame kare žuvę lenkų kariai, bažnyčioje tarnavę kunigai.
Apie 1905 metus čia sielovados darbą dirbo kunigas Pijus Andziulis, kuris parapijos Sinevičių, Misevičių ir Kodziaučių kaimuose dar rado lietuviškai kalbančių tikinčiųjų. Už tai, kad carinės valdžios persekiojamiems unitams teikė dvasinę pagalbą, buvo įskųstas gubernatoriui. Net ir neįrodžius kaltę, visgi buvo iškeltas į Pilypavą.
Bažnyčioje darbavosi ir kt. lietuviai: 1883–1884 m. pastoracinį darbą parapijoje dirbo kun. Silvestras Leonavičius, 1906 m. – klebonas Petras Dvaranauskas. 1906–15 m. klebonu tarnavo kun. Simonas Varkala, 1915–18 m. vikaru buvo kun. Antanas Žievys.
Apžvalga (laikraštis)

Istorija

Leido Lietuvos laisvės kovotojų sąjunga. Iki 1943 m. lapkričio 9 d. buvo išleisti 38 numeriai.
Spausdino politinio gyvenimo ir karo įvykių apžvalgas, ragino kovoti prieš bolševizmą ir Vokietiją, bolševikus ir vokiečius, už laisvą ir nepriklausomą Lietuvą.
Ekologinė žemdirbystė

Ekologinė žemdirbystė – vienas iš alternatyviųjų žemdirbystės metodų. Vengiama sintetinių (mineralinių trąšų), greitai išsiplaunančių trąšų palaikant dirvožemio derlingumą. Vietoj to naudojamos organinės trąšos – mėšlas, kompostas, kt., taip pat taikoma sėjomaina. Tai padeda padidinti ir išlaikyti dirvožemyje sukauptą humuso pusiausvyrą. Jų apribojimai taip skatina intensyvesnius negu tradicinėje žemdirbystėje gyvybinius vyksmus, aktyvesnę mikrofloros ir mikrofaunos veiklą dirvožemyje.
Europos Sąjungoje, JAV, Kanadoje bei kitose šalyse reikalaujama, kad ekologiška produkcija būtų sertifikuota ir pažymėta ženklu. Už tai atsakingos regioninės, nacionalinės ir tarptautinės organizacijos (JAV žemės ūkio departamentas, Europos Komisija). Daugelyje šalių nenaudojamos žemės ūkio ir maisto pavadinimo asociacijos su ekologija: JAV, JK (angl. organic), Prancūzijoje, Vokietijoje (pranc. biologique, vok. biologische).

Lietuvoje

Lietuvoje ekologiškos produkcijos augintojų ir gamintojų statusą suteikia viešoji įstaiga „Ekoagros“. Ekologiškumo reikalavimus atitinkantys ūkiai gauna oficialų sertifikatą ir ženklą, kuriuo žymima ekologiška produkcija. 2016 m. sertifikuoti 2 539 ekologinės gamybos ūkiai Lietuvoje.
Gyvūnų globa

Istorija

Pirmoji Lietuvoje gyvūnų globos draugija buvo įkurta 1873 m. Rietave, steigėjas Mykolas Oginskis. Draugijos veiklą nutraukė Pirmasis pasaulinis karas.
Atkūrus nepriklausomybę, draugijos veikla atnaujinta 1922 m. Pirmuoju atkurtosios draugijos pirmininku tapo veterinarijos gydytojas, generolas, buvęs knygnešys Jonas Jurgis Bulota (1855–1942 m.). Aktyvūs rėmėjai buvo Sofija Kymantaitė-Čiurlionienė, Tadas Ivanauskas. Draugijos veikla nutraukta 1940 m.
Draugijos atkuriamasis suvažiavimas įvyko 1990 m. balandžio 7 d. Atkūrimo iniciatorius – Lietuvos veterinarijos akademijos profesorius Kazys Vytautas Trainys.
Kupiškio rajono savivaldybė

Savivalda

Vietos savivalda paremta juridiniu ir ekonominiu savarankiškumu bei tiesioginiu piliečių dalyvavimu renkant 25 asmenų Kupiškio rajono savivaldybės tarybą. Atstovaujamoji valdžia – Kupiškio rajono savivaldybės taryba, vykdomoji valdžia – Kupiškio rajono savivaldybės administracija.
Klaipėdos Versmės progimnazija

Istorija

1980 m. duris atvėrė Klaipėdos 6-oji vidurinė mokykla. 1990 m. įvestas sustiprintas anglų kalbos mokymas. 1996 m. mokykla pavadinta „Versmės“ vardu. 2000 m. pradėtas įgyvendinti profiliuotas mokymas. Įgyvendinant reorganizaciją „Versmės“ mokykla pertvarkyta ir nuo 2007 m. tapo pagrindine mokykla, nuo 2011 m. progimnazija.
Veikia moderni skaitykla, 2 nauji informacinių technologijų kabinetai, įkurti mokomųjų dalykų metodiniai centrai leidžia taikyti modernias informacines technologijas, o tai neatsiejami šiuolaikinio mokyklinio gyvenimo elementai.
Mokyklai  vadovauja direktorė Gražina Pocienė. Jai padeda pavaduotojos: Vaida Būdvytienė, Lina Kuisė (pavaduotojos ugdymui) ir Jurgita Petkutė-Jevstafjeva (pavaduotoja pradinėms klasėms). Mokyklos problemas padeda spręsti mokyklos taryba: tėvų, mokinių ir mokytojų savivaldos atstovai.
Molekulė

Molekulė (lotyniškai molecula – mažybinė žodžio moles (masė) forma), mažiausia medžiagos dalelė, turinti esmines tos medžiagos chemines savybes.
Susideda iš atomų, susijungusių cheminiu ryšiu (kovalentinis ryšys).
Atomų yra du ar daugiau, jie būna tokie pat arba skirtingi, pavyzdžiui, deguonies molekulę O₂ sudaro du deguonies O atomai, vandens molekulę H₂O – du vandenilio H ir vienas deguonies O atomas.
Molekulė, kurioje yra daugiau kaip 1000 atomų, vadinama makromolekule. Baltymo molekulėje yra apie 10 milijonų atomų.
Individualios molekulės savybės labiausiai išryškėja dujinėje fazėje, nes čia silpniausia sąveika tarp molekulių. Pereinant molekulei iš vienos fazės į kitą, gali keistis jos sandara. Tirpaluose molekulės dažniausiai būna asocijuotos arba disocijavusios į jonus.
Molekulinė masė atomų vienetais yra lygi ją sudarančių atomų masių sumai. Molekulė, tikriau jos elektroninio apvalkalo, skersmuo apytiksliai lygus 0,1-1 nm. Jis apskaičiuojamas iš vienos molekulės tūrio, kuris nustatomas, medžiagos (kietos arba skystos, nes tik jų molekulės yra glaudžiai supakuotos) molinį tūrį padalijus iš Avogadro skaičiaus.
Somalio herbas

Somalio herbas – Somalio valstybės simbolis, priimtas 1956 m. spalio 10 d.
Herbo skydas klasikinės formos, žydrame lauke su siauru auksiniu bordiūru balta penkiakampė žvaigždė. Virš skydo auksinė karūna, matyti penki kastuviški dantys su kryžiaus formos išpjovomis.
Skydininkai du natūralios spalvos piestu stovintys leopardai. Skydo pagrindas – dvi buku kampu sukryžiuotos ietys ir du tamsiai žali palmių lapai. Ant iečių užkabinta oranžinė juosta.
Algirdas Laucius

Biografija

1953 m. baigė LSSR dailės institutą. 1953–1961 m. Vilniaus statybinių medžiagų kombinato Keramikos cecho viršininkas. 1961–1964 m. Lietuvos dailės muziejaus Parodinio ir dailės propagandos skyriaus vedėjas. 1964–1986 m. LSSR dailės fondo direktorius.  1973–1982 m. LSSR dailininkų sąjungos Taikomosios dailės sekcijos pirmininkas.
Jonušas Tiškevičius Logoiskis II

Valstybės tarnyba

Varšuvos kunigaikštystės kariuomenės generolas.
Hoseima

Istorija

Miestą 1925 m. įkūrė ispanai tuo metu jiems pavaldžiame Ispanų Maroke. Jis buvo pavadintas Vilja Sanchurchu (isp. Villa Sanjurjo) pagal jį įkūrusį generolą Chosė Sanchurchą. Čia apsigyveno nemažai ispanų, miestas tapo populiariu kurortu. Vėliau miestas pervadintas į Villa Alhucemas. Po Maroko nepriklausomybės pradėjo sparčiai vystytis.
Vadovo pasaulis

Vadovo pasaulis – lietuviškas verslo žurnalas vadovams.
Tai aukščiausio lygio vadovams skirtas analitinis žurnalas. Siekiama padėti pasirengti naujiems iššūkiams Lietuvai tapus ES nare, aktyviai plėtojant savo verslą ir išvengiant nuostolių; rašoma apie mokesčių lengvatas ir būdus, kaip jomis pasinaudoti. Taip pat pateikiami įmonės veiklos ir finansinės padėties analizės pradmenys.
Skaitytojus konsultuoja auditoriai, teisininkai, psichologai bei vadybos specialistai.
Leidėjas – bendrovė „Pačiolis“.
Bambergo Konstitucija

Bambergo Konstitucija (vok. Bamberger Verfassung) – 1919 m. priimta pirmoji demokratinė Konstitucija Bavarijoje.

Istorija

Po pirmųjų laisvų, lygių, tiesioginių rinkimų su slaptu balsavimu Bavarijoje 1919 m. sausio 12 d., kurių metu dalyvavo ir moterys, ministro pirmininko Kurt Eisner vadovaujama darbo grupė parengė Konstitucijos projektą. Patvirtinta 1919 m. rugpjūčio 12 d.
Pandėlio herbas

Aprašas

Skydo laukas žalias auksine galva. Žaliame lauke ant auksinės ąžuolo šakos auksiniais lapais kylantis sidabrinis sakalas su auksiniais snapu ir kojomis su sparnais virš nugaros. Kairysis sparnas sužeistas, su raudona kraujo dėme. Auksinėje galvoje 7 raudonos septynkampės žvaigždės, kur antroji iš heraldinės dešinės pakeista žydru pusmėnuliu.

Istorija

Herbas patvirtintas 1997 m. rugsėjo 18 d. Prezidento dekretu. Etalono autorius – Arvydas Každailis.
KK225

Maršrutas

Kelias prasideda Raseiniuose. Eina Raseinių ir Radviliškio rajonuose. Prie kelio yra šios gyvenvietės: Gruzdiškė, Kaulakiai, Vosiliškis, Grinkiškis, Kubiliūnai, Dauderiai. Baigiasi Baisogaloje, sankryžoje su  144  Jonava–Kėdainiai–Šeduva . Į vakarus nuo Kaulakių kelias kerta Dubysą, Grinkiškyje – Šušvę.
Dujotekana

Veiklos rodikliai

2003 m. pagal pajamas „Dujotekana“ užėmė 17 vietą tarp didžiausių Lietuvos įmonių. 2003 m. įmonės pajamos 514,6 mln. litų (39 proc. daugiau nei 2002 m., 369,4 mln. lt). „Dujotekanos“ pelnas prieš apmokestinimą 2003 m. siekė 55,8 mln. lt (214 proc. daugiau nei 2002 m., 17,8 mln. lt). 2005 m. „Dujotekana“ importavo 517 mln. kub. metrų dujų (49 proc. mažiau nei 2004 m., 1020 mln. kub. metrų). „Dujotekanos“ apyvarta 2005 m. siekė 170 mln. lt (2004 m. – 309 mln. lt); grynasis pelnas 2005 m. – apie 19 mln. lt.

Bendradarbiavimas

Rusijos koncernas „Gazprom“ 2006 m. bendrovei patvirtino 590 mln. kub. m gamtinių dujų importo kvotą. „Dujotekana“ dujas importuoja pagal dvišalę 2002-2012 m. dujų tiekimo sutartį. Bendrai su „Clement Power Venture Inc.” valdo „Kauno elektrinę”, bendradarbiauja su AB „Geonafta”, „Erdgasspeicher Kalle Gmbh”, Vokietijos energetikos koncernu RWE, taip pat Lietuvos geologijos tarnyba.

Privatizavimas

2002 m. prasidėjus „Lietuvos dujų“ privatizavimui, kai kurie politikai viešai abejojo proceso skaidrumu .
„UAB Dujotekana“ ir „Lietuvos dujos“ po 2002 m. įvykusio privatizavimo tapo monopolinėmis dujų tiekimo įmonėmis ir dujas tiekia su 17 ir atitinkamai 15 proc. antkainiais, kai valstybinės kainų ir energetikos kontrolės komisijos siūloma dujininkų pelno marža yra 7-8 proc.
Lidija Murauskienė

Biografija

1970 m. mokėsi Vilniaus universitete .
1996 m. Tauragės „Versmės“ gimnazijos mokytoja konsultantė. Tauragės rajono savivaldybės pedagogų švietimo centro vadovė.
Nuo 1996 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Tauragės rajono skyriaus narė.
1997–2000 m. Tauragės rajono savivaldybės tarybos narė.
Muzikos asociacijos metų apdovanojimai 2016

Nominacijos

Laimėtojai pažymėti paryškintu šriftu.
Centrinės Amerikos taurė

Centrinės Amerikos taurė arba UNCAF tautų taurė – Centrinės Amerikos valstybių futbolo čempionatas, vykstantis kas dveji metai, organizuojamas nuo 1991 m. Jame dažniausiai dalyvauja visos Centrinės Amerikos nacionalinės futbolo rinktinės. Šiuo turnyru taip pat vyksta atranka į CONCACAF Aukso taurės čempionatą.
Sėkmingiausiai čempionate dalyvauja Kosta Rikos rinktinė, laimėjusi 8 titulus. Čempionais taip pat yra tapę Hondūras, Gvatemala ir Panama.
Keruliai

Istorija

1643 m. kaimas minimas Dubingių kunigaikštystės inventoriuje. 1697 m. Molėtų krikšto įrašų knygoje minimas Jurgis Kerulis iš Kerulių kaimo. 1744 m. kaimas užrašytas Vilniaus vyskupijos sinodo nutarimuose. Tada jis priklausė Dubingių parapijai.
André (dainininkas)

Biografija

André dainuoti pradėjo nuo trejų metų, iš pradžių tik šeimoje. Nuo šešerių jis pradėjo skambinti pianinu, o būdamas devynerių parašė pirmąją dainą „Prayer“. Profesionaliai dainuoti pradėjo nuo 15 metų, kai laimėjo muzikos konkursą Road to Renaissance. Vėliau jis buvo pop-jazz grupės „Karabach“ pagrindinis vokalistas, su kuria gastroliavo visoje Armėnijoje ir Kalnų Karabacho Respublikoje. Dalyvavo muzikos festivaliuose Azijoje, Rytų Europoje ir Jungtinėse Amerikos Valstijose.

Armėnija Eurovizijoje

2006 m. Armėnijos televizijos išrinktas šalies atstovu Eurovizijos dainų konkurse Atėnuose (Graikija). André konkurse atliko Armen Martirosyan sukurtą dainą „Without Your Love“ (liet. Be tavo meilės).
„Without Your Love“ yra šiuolaikinių Vakarų ir tradicinės armėnų muzikos mišinys. Daina pristatyta 2006 m. kovo 15 d. per Armėnijos televizije ARMTV.
Eurovizijos finale André surinko 129 taškus, iš kurių daugiausia (12) skyrė Rusija ir Belgija bei užtikrino vietą kitų metų konkurso finale. 2 taškus atlikėjui skyrė Lietuvos žiūrovai.
André per 2013 m. Eurovizijos finalą Malmėje skelbė Armėnijos žiuri balsus.
Regina Vitkauskienė-Tindžiulytė

Regina Vitkauskienė-Tindžiulytė (g. 1940 m. rugpjūčio 4 d. Pandėlyje (Rokiškio raj.)) – muzikos mokytoja ir chorvedė.

Biografija

Baigusi Pandėlio vidurinę mokyklą, 1960–1963 m. choro dirigavimo mokėsi Vilniaus kultūros – švietimo technikume (dėst. Kazimieras Kruopis). 1975–1980 m. muziką neakivaizdiniu būdu studijavo Lietuvos valstybinės konservatorijos Klaipėdos fakultetuose (diriguoti mokė Stasys Juščius).
Nuo 1963 m. – Kulautuvos (Kauno raj.) vidurinės mokyklos muzikos ir dainavimo mokytoja, jaunučių ir jaunių chorų bei vokalinių ansamblių vadovė. Jaunių chorą parengė 1987 m. respublikinei moksleivių, 1990 m. – Lietuvos tautinei, 1997 m. – Lietuvos moksleivių dainų šventėms ir 1998 m. – II Pasaulio lietuvių dainų šventei Vilniuje, dalyvavo su juo konkursuose ir kituose kultūros renginiuose.
Moksleivių vokalinius ansamblius ir jaunuosius solistus parengia respublikiniams „Dainų dainelės“ konkursams – pelnė ir laureatų vardus. Mokykloje įrengė pavyzdingą muzikos kabinetą. Dirbo ir vaikų darželio muzikos vadove, ir folklorinio ansamblio vadove.
R. Vitkauskienė – Kauno rajono dainų švenčių dirigentė. 1982 m. jai buvo suteiktas mokytojos metodininkės vardas, o 1994 m. – vyresniosios muzikos mokytojos ir metodininkės kvalifikacijos kategorija. 1987 m. apdovanota Liaudies švietimo pirmūno ženkleliu.

Šaltinis

Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999. Informacijos publikavimui gautas žodinis autoriaus leidimas.
Anlo

Istorija

Kaip ir dauguma eve valstybių Anlo buvo įkurta XVII a. migrantų iš seniausios jų valstybės – Notsės. Legendos pasakoja, kad Notsėje valdė ypač žiaurus valdovas Togbe Agorkolis, iš kurio priespaudos norėję pabėgti gyventojai gudrumu prasiskverbė pro storas miesto sienas. Jiems vadovavo Teglis. Pabėgėliai migravo į pietus, kol pasiekė pajūrį, ir ten įsikūrė. Jų svarbiausiu miestu tapo Anloga, dabartinis Ketos priemiestis prie Ketos ežero. Šis anlų egzodas yra kasmet prisimenamas jų nacionalinėje šventėje Hogbetsotso („pabėgimas iš Hogbės, t. y. Notsės“).
Anlo valdovų titulas buvo avoamefia (awoamefia), o prieš vardus naudojamas pagarbus eve titulą togbui, tačiau valdovai neturėjo absoliučios valdžios, nes buvo specialios tarybos renkami iš dviejų svarbiausių Anlo klanų, ir negaliojo sosto paveldėjimo principas. Be to, valdovai daugiau rūpinosi dvasiniais valstybės reikalais, atsiskyrę nuo pasaulio. Pasaulietiniais reikalais rūpinosi trys valdytojai, atsakingi už tris valstybės dalis: lašibi (vakarais), adotri (centru) ir voe (rytais). Jie turėjo realią valdžią, nors formaliai konsultuodavosi su valdovu.
Valstybė su stipriu uostu buvo svarbi prekyboje su Europos kolonistais. Ji ypač domino olandus, kurie 1734 m. pasistatė čia Singelenburgh fortą, o 1784 m. Prinzenstein fortą. 1850 m. olandai pardavė šį fortą kartu su kitomis kolonijomis Afrikoje Britų imperijai, kuri jį įjungė į Aukso kranto koloniją. Tokiu būdu britai įgijo ir patekimą į Anlo, kurį pavertė protektoratu, o netrukus galutinai absorbavo. Tradicinė monarchija kolonijos, o vėliau nepriklausomo Ganos sudėtyje buvo išlaikyta.
Lorinas

Istorija

Lorinas šaltiniuose minimas nuo 1763 m.
Povilas Isoda

Biografija

2004 m. baigė Igliškėlių pagrindinę mokyklą, 2009 m. – Marijampolės kolegiją, 2012 m. – Kauno technologijos universitetą.
2009–2012 m. Marijampolės kolegijos viešųjų ryšių specialistas, projekto vadovas. 2012 m. UAB „Agrochema“ pardavimų vadybininkas. 2013–2015 m. Lietuvos Respublikos Seimo narių padėjėjas – sekretorius. 2015–2019 m. Marijampolės savivaldybės mero pavaduotojas, nuo 2019 m. – meras.
Nuo 2011 m. Marijampolės savivaldybės tarybos narys. 
Lietuvos socialdemokratų partijos Marijampolės skyriaus narys, nuo 2017 m. skyriaus pirmininkas.
Kraujas Drakulai

Turinys

1920 m. Vampyras grafas Drakula miršta ir kad išgyventų, turi išgerti nekalto žmogaus kraujo. Tarno Antono sumanymu, jis persikelia iš Transilvanijos į Italiją, nes grafo pilies reputacija jau kurį laiką baugina aplinkinius gyventojus, be to, jie tikisi, kad čia, katalikiškame krašte. rasti nekaltųjų bus lengviau.
Atvykęs Drakula susipažįsta su bankrutuojančiu žemvaldžiu markizu De Fiore, turinčiu 4 dukteris ir norinčio jas ištekinti už pasiturinčių aristokratų. Iš keturių jo dukterų dvi viduriniosios dalinasi vienu meilužiu, tarnu Mario, tuo tarpu vyresnioji ir jauniausioji yra nekaltos. Drakula pradeda nuo viduriniųjų dukterų, tačiau nuo „nekalto kraujo“ jam darosi vis blogiau. Galiausiai eilė ateina vyriausiajai seseriai, tačiau tada Mario sužino, kas yra grafas ir kokie jo ketinimai, todėl nusprendžia jį nužudyti...
Prapuntų tuopa

Prapuntų tuopa – sunykęs botaninis gamtos paveldo objektas, išskirtinio amžiaus ir matmenų tuopa, augusi Lazdijų rajone, Šventežerio seniūnijoje, Prapuntų kaime. Paskelbtas valstybės saugomu 1960 m.

Istorija

Medis – baltoji tuopa (Populus alba L.) stūksojo gyvenvietės šalikelėje, šalia buvusios Prapuntų dvaro sodybos. Pasak vietos gyventojų, drevėtas medis nuvirto 2010 m. vasaros metu, palaužtas vėjo, kartu nutraukdamas šalia ėjusios elektros linijos laidus. Medžio vietoje likusi kelmo dalis ir buvusio kamieno kontūras šalia liudija buvus didelės apimties medį (virš 6 m). Supjaustytos didžiulio kamieno dalys traktoriumi nuvilktos atokiau. Kažkas bandė rankiniu motoriniu pjūklu medieną smulkinti (likę daug įpjovimų), tačiau galiausiai paliko ją likimo valiai.
Lietuvos Respublikos aplinkos ministro 2015 m. sausio 9 d. įsakymu Nr. D1-19 (identifikacinis kodas Teisės aktų registre - 2015-00625) iš sąrašo išbrauktas sunykęs botaninis objektas – Prapuntų tuopa.
Juozapava (Vandžiogala)

Energetika

Kaime veikia didžiausia Lietuvoje saulės modulių elektrinė, kuri pagamina 995 kW.
Manšas (departamentas)

Manšas (50) (pranc. L’Orne) – Prancūzijos departamentas šalies šiaurės vakaruose, Žemutinės Normandijos regione, pavadintas pagal to paties pavadinimo sąsiaurį. Administracinis centras – Sent Lo (Saint-Lô). Generalinės tarybos pirmininkas Žanas Fransua Legranas (Jean-François Le Grand).
Departamente 4 apskritys, 52 kantonai, 47 municipaliniai susivienijimai ir 602 komunos. Plotas – 5 938 km². 1999 m. – 481 471 gyventojų, 81 gyv./km² .

Istorija

Įsteigtas pagal Didžiosios Prancūzijos revoliucijos 1789 m. gruodžio 22 d. įstatymą nuo 1790 m. kovo 4 d. kartu su kitais 82 departamentais, padalijus Normandijos provinciją. Administracinis centras pradžioje buvo Kutansas, nuo 1796 m. Sent Lo. Į Kutansą administracija vėl buvo laikinai perkelta, kai Antrojo pasaulinio karo metais buvo visiškai sugriautas Sent Lo miestas.
Šiame regione gyvenusias keltų unelių ir abrikatų gentis 56 m. PK nukariavo romėnai, vėliau bretonai, normandai, o 933 m. – Filipas Augustas. Nuo 1204 m. tai Prancūzijos karalystės dalis.
Manšas nuolat tapdavo karų ir kovų arena. Šioje žemėje vyko Šimtametis karas, Religiniai karai, 1639 m. basakojų sukilimas, 1793 m. Vandėjos karai. Granvilis tapo korsarų sostine, o netoliese buvo įkurtas karinis uostas Šerbūras (Cherbourg).
XIX a. prasidėjo krašto industrializavimas, atsirado metalo perdirbimo gamyklų, o maisto pramonė persiorientavo į gamybą eksportui.
1940 m. kraštą okupavę vokiečiai pastatė fortifikacinį Atlanto pylimą. 1944 m. departamento teritorijoje vyko Normandijos mūšis, vėliau operacija Kobra. Po jų 80-90 % pastatų miestuose buvo sugriauta, kai kurie jų baigti atstatyti tik 1960 m.

Geografija

Manšo departamentas ribojasi su Kalvadoso, Orno, Majeno, Ilio ir Vileno departamentais ir 350 km. La Manšo pakrante.

Klimatas

Klimatas okeaninis, su didele Atlanto ir Golfo srovės įtaka. Žiemos švelnios, šalčiai būna retai. Vasaros vidutinė temperatūra siekia 25°C. Lietaus iškrenta nuo 700 mm pakrantėje iki 1300 mm departamento pietuose. Todėl natūraliai auga palmės, mimozos, agavos ir kiti šilumą mėgstantys augalai.

Ekonomika

Žemės ūkis – pagrindinė ekonomikos šaka. Pagal gamybos apimtis Manšas pirmauja visoje Prancūzijoje. Laikoma daug raguočių, avių, ožkų. Gaminamas sūris, sviestas. Auginamos bulvės, morkos, porai, kopūstai ir kitos daržovės.
Šerbūre sukoncentruota žvejybos pramonė, laivų statyba, jūrinis turizmas, be to, tai karinis uostas.

Turizmas

Turizmas departamente daugiausiai sezoninis, yra nemažai jachtų ir mažųjų laivų prieplaukų su polisio bazėmis.

Politika

Departamentą Prancūzijos senate atstovauja Žanas Bizė, Žanas Pjeras Godfrua ir Žanas Fransua Legranas, Atstovų rūmuose – 5 deputatai. Generalinę tarybą sudaro 53 nariai, kurių po pusę renkami kas trejus metus šešerių metų kadencijai.