google/wiki40b huggingface dataset:
Adolph Menzel

Adolfas Mencelis (Adolfas fon Mencelis, vok. Adolph Menzel, 1815–1905 m.) – Vokietijos tapytojas, grafikas ir iliustratorius. Vertinamas reikšmingiausiu Vokietijos XIX a. antros pusės dailininku, priskiriamas realistams.

Biografija

Adolfas Mencelis gimė 1815 m. gruodžio 8 d. Breslau. Jo tėvas vadovavo vietos mergaičių mokyklai ir 1818 m. įsteigė litografijų dirbtuvę. Jau būdamas tik 14 metų amžiaus A. Mencelis kūrė piešinius publikacijoms. 1830 m. šeima persikėlė į Berlyną, kur Adolfas mokėsi Berlyno dailės akademijoje. Jis dirbo tėvo litografijos dirbtuvėje, nuo 1837 m. pradėjo tapyti. Adolfas Mencelis išgarsėjo 400 piešinių serija, sukurta 1840-aisiais ir skirta iliustruoti „Frydricho Didžiojo istoriją“. Antrojoje XIX a. pusėje jis buvo garsiausiu Vokietijos dailininku, jam daug portretų užsakydavo Vokietijos aukštuomenė. A. Mencelio istoriniai paveikslai turėjo nacionalistinį charakterį. Dailininkas buvo populiarus ir labai mažai jo paveikslų buvo išvežti į užsienį, o daugiausiai įsigyti Vokietijos muziejų.
Stilistiškai A. Mencelio kūryba priskiriama realizmo dailės srovei, jo ankstyvieji darbai turėjo sąsajų su būsimo impresionizmo bruožais. A. Mencelio kūrybą aukštai vertinos Edgaras Dega, su kuriuo ir E. Meisonjė dailininkas buvo susitikęs išvykų į Paryžių metu. Savo istorinėse drobėse dailininkas ypač daug dėmesio teikė tiksliam istorinių detalių vaizdavimui. A. Mencelis taip pat tapė savo meto temomis, Vokietijos XIX a. industrializacijos vaizdus. 1889 m. dailininkui suteiktas bajorystės titulas ir jis prie savo pavardės pradėjo naudoti fon priedėlį. Adolfas Mencelis mirė 1905 m. vasario 9 d. Berlyne, jam buvo suteiktos valstybinės laidotuvės. Dailininkas nebuvo vedęs.
2010 m. pasaulio futbolo čempionato atranka/Europa/9 grupė

XIX Pasaulio futbolo čempionato atrankos Europos zonos 9 grupės rezultatai.
Gražiakotis baravykas

Literatūra

Lietuvos grybų atlasas, Vincentas Urbonas, Kaunas, LUTUTĖ, 2007, ISBN 978-9955-692-59-1, 56 psl.
Ajubidai

Raida

Dinastiją įkūrė Saladinas. Ajubidų šeima, valdant broliams Ajubui ir Širkujui, tarnavo Zengidams kaip kariai, kol juos nuvertė Saladinas, Ajubo sūnus. 1174 m., Saladinas po Nur al-Din mirties pasiskelbė sultonu. Po to jie pradėjo užkariavimus ir 1183 m. valdė Egiptą, Siriją, Šiaurės Mesopotamiją, Jemeną, Hidžazą, Šiaurės Afrikos krantą iki Tuniso. Didžioji dalis Jeruzalės karalystės atsidūrė Saladino rankose po pergalės Hatino mūšyje 1187 m., bet kryžiuočiai per kelerius metus atkovojo Palestinos pakrantę.
Po Saladino mirties jo sūnūs kovėsi dėl sultonato, bet sultonu tapo jo brolis al-Adil 1200 m. Po 1230 m. Sirija atsiskyrė nuo Egipto, kol Egipto sultonas as-Salih Ayyub užėmė Siriją išskyrus Alepą 1247 m. Tuomet vietinės musulmonų dinastijos išvijo Ajubidus iš Jemeno, Hidžazo, kai kurių Mesopotamijos sričių. Atmušus kryžiuočių invaziją į Nilo deltą, mameliukų generola i nuvertė al-Mu'azzam Turanshah, kuris tapo as-Salih Ayyub įpėdiniu po jo mirties 1250 m. Po to Ajubidų valdymas Egipte baigėsi, o Sirijos valdovo an-Nasir Yusuf bandymai atgauti Egiptą buvo nesėkmingi. 1260 m. mongolai nusiaubė Alepą ir užėmė Ajubidų valdas. Mameliukai išvijo mongolus ir išlaikė Ajubidų valdžią Hamos kunigaikštystėje, kol nuvertė paskutinį valdovą 1341 m.
Per gana trumpą laiką Ajubidų teritorijos sustiprėjo ekonomiškai ir jo se vyko intensyvus intelektualinis gyvenimas. Šis laikotarpis pasižymėjo sunitų dominavimo stiprinimu statant daugybę medresių pagrindiniuose miestuose.
Rita Yahan-Farouz

Biografija

Rita gimė ir užaugo Teherane. 1970 metais su šeima persikėlė į Izraelį ir apsigyveno Ramat Hašarone, prie Tel Avivo.
Trejus metus tarnavusi armijoje (1982–1985), mokėsi Beit Zvi teatro mokykloje. 1986 metais išleido debiutinį albumą „Rita“, kuris buvo parduotas daugiau nei 120 000 kopijų tiražu ir tapo triskart platininiu. Tais pačiais metais ji dalyvavo Izraelio nacionalinėje atrankoje į Euroviziją (dar žinoma kaip Kdam-Eurovision), kur su daina „Shvil Habricha“ finale užėmė 4 vietą. 1987 metais Rita išleido pirmąjį albumą anglų kalba „Breaking Those Walls“. Albumą daugiausiai sudaro kūrinių iš debiutinio albumo „Rita“ anglų k. versijos. Nors albumas Izraelyje tapo auksiniu (parduota 20 000 kopijų), tačiau tarptautinės sėkmės nesulaukė.
1990 m. Rita buvo išrinkta Izraelio atstove 1990 m. Eurovizijoje. Konkurse atlikusi kūrinį „Shara Barkhovot“, atlikėja su 16 taškų užėmė 18 vietą.
1980–2008 m. Rita buvo ištekėjusi už populiaraus dainininko, kompozitoriaus ir klavišininko Rami Kleinstein, pora turi dvi dukras – Meshi ir Noam.
Orijų kalba

Lietuvoje

Lietuvoje orijų kalbą mokėjo ir orijų–lietuvių kalbų žodyną parengė Ričardas Mironas.
Daniel Romanovskij

Klubinė karjera

„Žalgirio“ klubo sistemoje išaugęs futbolininkas pagrindinėje „Žalgirio“ komandoje debiutavo 2014 m. Iš viso A lyga pirmenybėse bei LFF taurės turnyre sužaidė 19 rungtynių ir pelnė 5 įvarčius.
2016 metus pradėjo „Žalgirio“ gretose ir sezono pradžioje atstovavo pagrindinę „Žalgirio“ komandą, tačiau įpusėjus sezonui liepos 1 d. buvo paskolintas „Uteniui“.
2017 m. vasario 2 d. paskolintas „Stumbrui“. Nuomos pagrindais rungtyniavo Kauno „Stumbro“ komandoje pirmąją sezono pusę. 2017 m. liepos 14 d. „Žalgiris“ nutarė susigražinti žaidėją. Sezoną baigė „Žalgirio“ komandoje. 2017 m. gruodžio 21 d. pranešta, kad klubas pratęsė sutartį su futbolininku.
2018 m. liepos 30 d. persikėlė į Serbijos FK Zemun ekipą. Sezono pradžia Serbijoje klostėsi sėkmingai, bet po trenerių kaitos nebepatekdavo net į komandos paraišką varžyboms.
2019 m. vasario 26 d. sugrįžo į Lietuvą ir pasirašė sutartį su Kauno „Žalgirio“ klubu.

Karjera rinktinėse

Yra rungtyniavęs visose šalies jaunimo rinktinėse, šiuo metu kviečiamas į U-21 rinktinę.
Ex Machina

Turinys

Jaunas kompiuterių genijus, programuotojas Kalebas dirba vienoje didžiausių interneto kompanijų pasaulyje. Kartą vaikinas laimi konkursą, kurio pagrindinis prizas – galimybė savaitę praleisti su kompanijos įkūrėju ir vadovu Natanu. Šio namai kalnuose, toli nuo žmonių, kartu yra ir jo mokslinių eksperimentų vieta. Degantis smalsumu Kalebas jau pirmąją dieną sužino, kad Natanas dirba prie unikalaus projekto: dirbtinio intelekto roboto. Vaikinas dar labiau apstulbsta, kuomet pamato patį robotą: nuostabaus grožio merginą, vardu Eiva.
Savaitė šiuose namuose, roboto testavimas ir bendravimas, kuomet užsimiršti, kad prieš tave mašina, o ne gyvas žmogus, sujaukia nusistovėjusį požiūrį į pasaulį ir negrįžtamai pakeičia Kalebo ir Natano gyvenimus...
Kapalas

Istorija

XIX a. pab. – XX a. pr. Kapalas buvo apskrities lygmens miestas Semirečės srityje. Miesto teisės suteiktos 1854 m. Vėliau Kapalo reikšmė sumenko.
SC Gagnoa

Istorija

Klubas buvo suformuotas 1960 m.
Ex oriente lux

Ex oriente lux – lotyniškas posakis, reiškiantis „iš rytų šviesa“. Šis pasakymas turi dvigubą reikšmę: pradinė jo reikšmė nurodė į rytus, kaip pusę, kur pateka saulė. Tačiau vėliau šis pasakymas įgijo perkeltinę reikšmę ir nurodo Rytų kultūras kaip šviesos, civilizacijos, dvasingumo šaltinį.
Šis posakis tapo įvairių orientalistinių organizacijų, bendruomenių šūkiu, rašytojų, filosofų, kurie ieškojo dvasinio, kultūrinio įkvėpimo Rytuose, motto. Apie šią idėją telkėsi XIX a. pab. – XX a. pr. Rusijos rašytojai, filosofai (Vladimiras Solovjovas, Nikolajus Trubeckojus, Nikolajus Rerichas ir kt.), žvelgę į Rytų kultūras, kaip į dvasinį Rusijos šaltinį.
The National Cyclopedia

The National Cyclopedia (liet. Nacionalinė enciklopedija) – angliška visuotinė enciklopedija, išleista XIX a. The National Cyclopedia pasirodymas tapo ryškiu įvykiu enciklopedijų rinkoje tuometinėje Anglijoje.
Išleista 1847–1851 m.

Apimtis

12 tomų.
Countdown

Vaizdo klipas

„Countdown“ vaizdo klipą režisavo ankstesnio Beyonce singlo „Sweet Dreams“ režisierė Adria Petty. Klipo premjera įvyko 2011 m. spalio 6 d.
Internetinė svetainė Pitchfork klipą pripažino vienu geriausiu 2011 m., klipas gavo dvi nominacijas, Geriausiausios choreografijosir Geriausio redagavimo (laimėjo) kategorijose per MTV VIDEO MUSIC AWARDS 2012.
Gediminas Zagorskis

Biografija

1983 m. baigė Kauno medicinos institutą, gydytojas.
VšĮ Elektrėnų ligoninė gydytojas.
Liberalų ir centro sąjungos Elektrėnų skyriaus narys. Nuo 2011 m. Elektrėnų savivaldybės tarybos narys. 
Vaikai Agnė, Gediminas.
Leckavos apylinkė

Istorija

Apylinkė įkurta 1945 m. sausio 26 d. 1954 m. prijungta Kušlėnų apylinkė, 1962 m. – Buknaičių apylinkė. 1963 m. sausio 12 d. Leckavos apylinkė prijungta prie Reivyčių apylinkės.
Žemynas (filmas)

Turinys

Filmo veiksmas vyksta mažoje saloje netoli Sicilijos. 20-metus Filipo, žuvusio žvejo sūnus, padeda savo dėdei Ernesto žvejoti, tačiau jiems prastai sekasi. Filipo motina Džiuljeta išnuomoja dalį najo jauniems turistams, atvykusiems pailsėti, ir Filipo netrukus su jais susidraugauja.
Vienos žvejybios metu Filipo su dėde aptinka skėstantį laivelį su emigrantais iš Afrikos. Jie iškviečia pakrantės patrulį, o patys išgelbsti kelis skęstančius. Krante šie pabėga, lieka tik nėščia moteris, kurią Džiuljeta paslepia savo namuose. Policija, sužinojusi apie Ernesto ir Filipo pagalbą emigrantams, konfiskuoja vienintelį šių pragyvenimo šaltinį – laivą. Džiuljeta nori išvaryti besislapstančią moterį, tačiau galiausiai iš žmogiškų paskatų, nusprendžia padėti jai pasiekti žemyną, kur dirba šios vyras...
BFC Daugavpils

Istorija

Klubas įkurtas 2009 metų gruodžio 11 dieną. 
Nuo 2010 m. žaidė Latvijos futbolo I lygoje. 2013 metais "BFC Daugavpils" nugalėjo Latvijos futbolo Pirmojoje lygoje ir iškovojo teisę žaisti elitiniame divizione. 
2014 metais debiutavo Latvijos futbolo aukščiausioje lygoje. Debiutiniame sezone "BFC Daugavpils" užėmė 8 vietą. 
2016 m. liko paskutiniai Virsliga pirmenybėse ir prarado vietą elitinėje lygoje.
2017 m. klubas licencijavosi Pirmos lygos pirmenybėms.
Juškaičių apylinkė (Žagarė)

Istorija

Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Maželių apylinkės ir Žiurių apylinkės.
Aldona Kvedarienė (1955)

Biografija

1974 m. baigė Deltuvos vidurinę mokyklą, 1979 m. – Vilniaus universitete žurnalistikos specialybę.
1979–1981 m. savaitraščio „Gimtasis kraštas“ skyriaus vedėja, 1986–1991 m. dienraščio „Komjaunimo tiesa“ bei „Lietuvos rytas“ skyriaus vedėja. Nuo 1991 m. dienraščio „Respublika“ redakcijos skyriaus redaktorė, specialioji korespondentė, apžvalgininkė. Rašė kaimo, valdžios korupcijos temomis.
Pindorama

Geografija

Regionas driekėsi visa dabartinės Brazilijos ir Urugvajaus pakrante nuo Amazonės žiočių šiaurėje iki La Platos pietuose ir sudarė siaurą ilgą juostą, dalinamą daugybės upių žiočių. Visam regionui būdingas drėgnas klimatas ir gausūs Atlanto vandenyno pakrantės miškai. Regionas buvo ypač tankiai gyvenamas. Manoma, kad visame regione XVI a. pr. galėjo gyventi apie du mln. gyventojų. Rytuose regionas glaudėsi prie Atlanto vandenyno, o vakaruose jį uždarė Amazonija (šiaurinėje atkarpoje), Kaatinga, Seradas ir Pampos (pietinėje atkarpoje).

Kultūra

Regionas, nepaisant jo ilgio, vietos gyventojų buvo suvokiamas kaip tam tikras kultūrinis vienetas, o ryšiai tarp atskirų regiono dalių buvo palaikomi jūra. Dauguma regiono gyventojų kalbėjo gana tarpusavyje artimais senosios tupių kalbos (nhe’enga tupi) dialektais, kas gerino tarpusavio bendravimą ir kultūrinį bendrumą, o vėliau leido lengviau portugalams užkariauti šį kraštą. Visi vietos gyventojai kultūriškai dalinosi į tupius (kalbančius senąja tupių kalba) ir tupujus (visas kitas gentis).
Gyventojai gyeno 600–700 žmonių dydžio įtvirtinotose gyvenvietėse, kurios neretai kariavo tarpusavyje. Jų ūkis buvo pagrįstas medžiokle ir žemdirbyste. Buvo organizuojamasi į didesnius teritorinius susivienijimus, valdomus savotiškos aristokratijos (morubixaba). Visuomenėje didelę reikšmę turėjo šamanizmas ir pirmykščiai tikėjimai (svarbesnės dievybės buvo tupã, anhang ir pan.), kurių kultu rūpinosi žyniai payes.
Pindoramos regiono gyventojai pirmieji susidūrė su europiečiais XVI a. pradžioje, todėl buvo pirmieji išnaikinti ar asimiliuoti.
Audrė

Audrė (Audra) – moteriškas lietuviškas vardas, kilęs iš žodžio audra.
Vyriškų vardų variantai: Audrius, Audrys.
Vardadieniai: gegužės 8
Vardas neretai maišomas su kitais tos pačios šaknies vardais: Audronė, Audrona, Audronija.
Šini grafystė

Istorija

Pirmuoju grafu tapo Otonas I, kilęs iš Vermandua grafystės, kuris pastatė Šini pilį prie Mozelio upės ir pradėjo vietinę grafų dinastiją. Grafystė buvo didelė ir valdė 246 miestus ir 57 pilis. Vėlesnieji grafai stiprino grafystę, statydami rūmus, vienuolynus. Jie konkuravo su kaimynais Builiono grafais.
Kadangi grafas Liudvikas IV neturėjo sūnų, jis paruošė dukrą Joaną tapti įpėdine. 1228 m. jos vedybų su Loono grafu Arnoldu IV dėka, Loono grafų dinastija pradėjo valdyti ir Šini. Šie grafai stiprino naująją sostinę Montmedi. 1336 m., pasibaigus ir Loono grafų dinastijai, grafystėje įsigalėjo Heinsbergo lordai. 1362 m. grafas Gotfridas pardavė Looną ir Šini Arnoldui Ruminjiečiui. Šis 1364 m. pardavė Šini Liuksemburgo kunigaikščiui Venceslavui I. Taip Loono grafystė tapo Liuksemburgo kunigaikštystės dalimi.
Untitled

Untitled – Lietuvos muzikos grupė. Ji gyvuoja antrus metus, jos nariai – 5 bendraminčiai Lietuvos muzikos ir teatro akademijos bei Vilniaus kolegijos studentai.
Slabada (Molėtai)

Istorija

Kaimas užrašytas 1859 m. Joniškio bažnyčios brolijos išlaidų knygoje.
Čilento krantas

Čilento krantas (it. Costiera Cilentana) – Italijos kranto ruožas pietinėje Salerno provincijos dalyje ties Čilentu. Jis yra Salerno ir Polikastro įlankose, prasideda Capaccio-Paestum komuna šiaurės vakaruose ir baigiasi Saprio komuna pietryčiuose.

Mėlynoji vėliava

Čilento krantas visoje Kampanijoje garsėja kaip turintis geriausios kokybės paplūdimių vandenį ir žinomas kaip vienas iš kelių pakrantės ruožų, turinčių daugiausia Mėlynosios vėliavos paplūdimių Italijos Tirėnų jūros pakrantėse. Daug kranto vietovių yra įvertintos Italijos aplinkosauginės organizacijos Legambiente „Burėmis“ (nuo 1 iki 5).
Finansinis svertas

Finansinis svertas (angl. leverage) – įvairių finansinių instrumentų arba skolinto kapitalo naudojimas investicijos pelnui padidinti.
Al-Faisaly FC

Istorija

Klubas įkurtas 1954 m. 
Futbolo komanda kartą tapo šalies čempionais. (2009–10 m. sezone.)
Arvydas Asadauskas

Arvydas Asadauskas (1964 m. gegužės 20 d. Kaišiadoryse – 2014 m. kovo 27 d. Kaišiadoryse) – Lietuvos archeologas.

Biografija

1990 m. baigė Vilniaus pedagoginio universiteto Istorijos fakultetą; studijų metais dalyvavo 1986–1990 m. Dauglaukio, 1987 m. Užpelkių, 1989 m. Kalniškių kapinynų tyrinėjimuose. 1988 m. pradėjo dirbti Lietuvos istorijos instituto Archeologijos skyriuje, Lietuvos istorijos instituto ir Vytauto Didžiojo universiteto doktorantas.
Nuo 1990 m. tyrinėjo ir žvalgė Nemuno žemupio laidojimo paminklus ir senovės gyvenvietes: 1990–1991 m. Tauragės raj. tirtas Greižėnų kapinynas, 1992 m. žvalgyti Dauglaukio apylinkių archeologijos paminklai, 1993 m. tirti Žadgailių paminklai, 1994 m. pradėta tyrinėti senovinė Dauglaukio gyvenvietė.
Paskelbęs apie 10 mokslinių straipsnių, dalyvavo respublikinėse ir tarptautinėse (Marburgas, Kijevas) konferencijose.
Tryškių valsčius

Tryškių valsčius buvo šiaurės rytų Lietuvoje. Centras – Tryškiai.
Italijos transportas

Šis straipsnis yra apie transporto infrastruktūrą Italijoje.

Geležinkelis

Italijoje Iš viso driekiasi 19.394 km geležinkelio bėgių, įskaitant Sardiniją ir Siciliją. Pagal šį rodiklį Italija užima 16 pasaulyje. Greitieji traukiniai pasiekia 300 km/val greitį.

Autostrados

Italija pirmoji pasaulyje pradėjo statyti autostradas – greitus kelius, skirtus motorinėms transporto priemonėms. Kelias, jungiantis Milaną ir Komo bei Varėzės ežerus buvo sukurtas Piero Puricelli, vietinio inžinieriaus, ir baigtas statyti tarp 1924–1926 m.
Italijos autostrados turi vieną didžiausių leidžiamų greičių limitą Europoje. Italijoje automobiliams galima važiuoti iki 130 km/val greičiu, išskyrus autobusus, sukniasvores mašinas ir karavanus.
Iš viso Italijos greitkelių ilgis yra 654.676 km. Visi jie yra mokami.

Vandens transportas

Iš viso Italijoje yra 2.400 km įvairių tipų vandens transporto linijų. Venecija yra vienintelis miestas Italijoje, kuriame viešasis transportas taip pat yra vandens.
Italija turi 27 pagrindinius uostus, iš kurių didžiausias yra Genuja – tai antras pagal dydį po Marselio Viduržemio jūros uostas.

Oro uostai

Italijoje yra apie 130 oro uostai (2012 m.).

Sraigtasparnių oro uostai

Italijoje yra 5 sraigtasparnių oro uostai.
Borisas Bazarovas

Biografija

Gimė 1893 m. gegužės 27 d. Kelmėje pašto darbuotojo šeimoje. Motina buvo namų šeimininkė. 1911 m. baigė Vilniaus realinę mokyklą.
1914 m. baigė Vilniaus karo mokyklą. Dalyvavo I pasauliniame kare, Orenburgo 105-ojo pulkе buvo būrio vadu (paporučikis). 1914 m. pabaigoje tapo poručiku ir kuopos vadas. 1916 m. papuolė į vokiečių nelaisvę, kur išbuvo 3 metus.
Po 1918 m. lapkričio revoliucijos Vokietijoje Bazarovas buvo paleistas ir grįžo į Rusiją, į Krymą. Pradžioje apsistojo Rostove prie Dono, vėliau persikėlė į Jekarinodarą, kur įsidarbino vietinėje tipografijoje. Čia susipažino su būsima žmona.
1919 m. sausį Bazarovą mobilizavo į Baltųjų kariuomenę. Tarnavo jaunesniuoju karininku viename iš Denikino kariuomenės dalinių štabų, vėliau – Vrangelio armijoje. Raudoniesiems užėmus Krymą su Vrangelio kariuomenės likučiais evakavosi į Turkiją. Pradžioje gyveno Konstantinopolyje, vėliau persikėlė į Berlyną.
Nėra žinoma, kaip jis tapo tarybinės žvalgybos darbuotoju. Pagal vieną versiją jis 1921 m. pradžioje, nusivylęs baltųjų judėjimo idėjomis, pats pasisiūlė dirbti čekistams. Pagal antrą versiją jis į Baltųjų kariuomenę įstojo pagal ČK užduotį.
1921 m. kovą Bazarovas jau buvo ČK Užsienio skyriaus kadrinis darbuotojas, pradžioje operatyvininkas, vėliau nelegalios rezidentūros Bulgarijoje (kurios interesai apėmė ir Rumuniją bei Jugoslaviją) vadovas.
Nuo 1924 m. iki 1927 m. dirbo TSRS ambasadoje Vienoje, kur kuravo šnipus dirbusius Bulgarijoje, Jugoslavijoje, Austrijoje ir Rumunijoje. 1927 m. grįžo į Maskvą, kur vadovavo OGPU Užsienio žvalgybos skyriaus Balkanų sektoriui. 1928 m. dėl sveikatos išstojo iš OGPU ir neilgai dirbo ALŪT. Tais pačiais metais vėl grįžo į OGPU ir buvo pasiųstas į Berlyną, kur dirbo nelegalaus rezidento pavaduotoju. vadovavo nelegalioms grupėms. Iš Berlyno vadovavo vienuolikai agentų Paryžiuje, šešiems Bukarešte, dviems Sofijoje, dviems Zagrebe, vienam Belgrade ir vienam Stambule. 1930 m. Jungtinės karalystės užsienio reikalų ministerijoje užverbavo agentą Ernest Holloway Oldham.
1935 m. išvyko į JAV, kur tapo rezidentu Niujorke ir šnipinėjo JAV iki 1937 metų. 1937 m. jam suteiktas valstybės saugumo majoro laipsnis.
1938 m. grįžo į TSRS atostogų ir 1938 m. liepos 3 d. suimtas apkaltinus špionažu. 1939 m. vasario 21 d. nuteistas mirties bausme. Tą pačią dieną sušaudytas. Palaidotas Dono kapinėse (Донское кладбище).
1956 m. gruodžio 22 d. TSRS AT Karinės kolegijos reabilituotas.
B. Bazarovas laisvai kalbėjo vokiečių, bulgarų, prancūzų ir serbų-kroatų kalbomis.
Jungtinių Amerikos Valstijų viceprezidentas

Jungtinių Amerikos Valstijų viceprezidentas yra antrasis aukščiausias Jungtinių Amerikos Valstijų vykdomosios federalinės valdžios pareigūnas, po Jungtinių Valstijų prezidento, ir pirmasis pareigūnas JAV prezidento pareigų perėmimo linijoje. Viceprezidentas taip pat yra JAV įstatymų leidžiamosios valdžios pareigūnas – JAV Senato prezidentas. Viceprezidentas gali pirmininkauti Senato posėdžiams, tačiau kaip įprasta jis šį darbą deleguoja kokiam nors Senato nariui. Viceprezidentas gali balsuoti Senate tik tuo atveju, jei tam tikru klausimu pasiekiamos lygiosios – tokiu būdu jo balsas yra lemiamas. Viceprezidentas taip pat pirmininkauja jungtinėms Kongreso sesijoms.
Viceprezidentas kartu su JAV prezidentu yra renkami ketverių metų kadencijai netiesioginiuose rinkimuose Rinkikų kolegijos balsavimu. 1967 metais ratifikuota 25-oji JAV Konstitucijos pataisa sukūrė sistemą, kad atsiradus laisvai viceprezidento vietai (viceprezidentui mirus, atsistatydinus arba nušalinus nuo pareigų apkaltos būdu) prezidentas pateikia naują viceprezidento kandidatūrą, kurią turi patvirtinti abu JAV Kongreso rūmai. Iki tol viceprezidento vieta iki kitų JAV prezidento rinkimų likdavo laisva. 
Dabartinis 48-asis JAV viceprezidentas yra Mike Pence.
Apulijos Kanoza

Istorija

Mitai teigia, kad Kanozą įkūrė herojus Diomedas. Istoriškai tai buvo vienas iš Daunijos centrų, seniausi radiniai datuojami VII tūkst. m. pr. m. e. Seniausios vietinės gyvenvietės (įkurtos daunų, šiaurinių japygų) datuojamos VI-III tūkst. pr. m. e. Bėgant šimtmečiams Kanoza tapo svarbiu amatų (keramikos ir puodininkystės) centru. Plečiantis Didžiajai Graikijai, miestas patyrė helenistinę įtaką. 318 m. pr. m. e. Kanoza tapo romėnų sąjungininke ir juos priglaudė po pralaimėjimo Hanibalui Kanų mūšyje 216 m. pr. m. e. Roma suteikė miestui savivaldą 88 m. pr. m. e. Per jį ėjo Via Traiana (pastatyta 109 m.), Herodas Atikas pastatė akveduką (141 m.). Atsirado amfiteatras ir mauzoliejai. Vėliau imperatorius Antoninas Pijus padarė Kanozą Provincia Apuliae et Calabriae sostine.
III a. pabaigoje Kanoza tapo ketvirtąja iš didžausių Apulijos vyskupysčių, reikšmingiausia buvo valdant vyskupui Šv. Sabinui (514-566 m.). Dėl vyskupų atsirado daug bažnytinių ir pasaulietinių objektų, tad Kanoza buvo praminta „vyskupų miestu“. Valdat lombardams čia gyveno gastaldas, o vėliau pradėjo puldinėti saracėnai. Valdant normanams (XI-XII a.) Kanoza atgavo savo svarbą, ypač dėl princo Bohemundo I. Po Hohenštaufenų valdymo pabaigos, miestas patyrė nuosmūkį.
Nuosmūkis tęsėsi iki XVIII a. Per tą laiką įvyko daug žemės drebėjimų (1361, 1456, 1627, 1659 m.). Miestas daugybę kartų buvo nusiaubtas (ypač Taranto 1451 m. ir Napoleono Bonaparto karių 1803 m.) ir nustojo būti vyskupystės centru. Kanozą valdė Kasačių, Orsinių, Grimaldžių iš Monako, de Gemių, Afaitačių iš Barletos ir Kapece Minutolo iš Neapolio šeimos.
Po Italijos suvienijimo ir žemės drebėjimo 1851 m. Kanoza išliko buržuazišku miestu. Nors Pirmasis pasaulinis karas nepalietė miesto, jį sugriovė žemės drebėjimas 1930 m. (San Sabino katedros atstatymo darbai tęsiasi iki šiol) . 
1943 m. lapkričio 6 d. miestas buvo bombarduotas. Apgriautos San Frančesko ir San Biadžijo bažnyčios, rotušė, žuvo 57 žmonės. 1962 m. rugsėjo 17 d. Italijos prezidentas Kanozai už istorinę reikšmę suteikė Miesto titulą. 1980 m. vėl įvyko žemės drebėjimas. Nebebuvo galima naudotis daug pastatų ir bažnyčių.
Šiuo metu Kanoza yra žemės ūkio centras, kur vyksta archeologinis turizmas, yra šiek tiek lengvosios pramonės.
Tebas Chișinău

Istorija

Klubas 1997 m. pavasarį gavo teisę žaisti aukščiausiojoje lygoje vietoje atsisakiusio MHM-93 Chisinau klubo.
Lietuvių kelias

Lietuvių kelias – JAV lietuvių liaudininkų savaitraštis, leistas 1950 m. Brukline bei Vatertaune.

Istorija

Faktiškasis leidėjas Mykolas Devenis. Laikraščiui M. Devenio pastangomis ir lėšomis buvo įrengta spaustuvė. Išleisti 36 numeriai.
Brukline redagavo Jonas Petrikas, Liudas Dovydėnas ir Henrikas Ernestas Blazas, Vatertaune – Henrikas Ernestas Blazas ir Viktoras Biržiška.
Vėžiagyvio lerva

Vėžiagyviai prieš suaugdami praeina kelias lervines stadijas, tarp kurių vyksta nėrimasis. Iš kiaušinių skirtingose rūšyse išsirita skirtingos lervinės stadijos. Dažniausiai lervos šiek tiek primena suaugėlius, nors pasitaiko atvejų, kai nėra aišku, koks suaugėlis išsivysto iš lervos, ypač kai suaugėliai bentosiniai (sėsliai gyvenantys ant dugno), o lervos planktoninės, taigi lengviau sugaunamos.

Nauplijus

Nauplijus – pirmoji lervinė stadija, turinti 4 lervinius segmentus. Nauplijus naudoja galvos galūnes (antenas) judėjimui. Turi vieną paprastąją akį. Ji vadinama nauplijine akimi ir kartais išlieka ir suaugusiems vėžiagyviams.

Zoea

Zoea jau turi visus pilvelio segmentus, bet krūtinės segmentai dar nebūna pilnai išsivystę.

Post-lerva

Post-lerva – nesubrendęs vėžiagyvis, jau panašus į suaugėlį. Skirtingų vėžiagyvių grupių postlervinės stadijos gali turėti specifinius pavadinimus: krabų – megalopa, krevečių – parva ir t. t.