google/wiki40b huggingface dataset:
Adutiškio piliakalnis

Piliakalnis

Piliakalnis įrengtas atskiroje 12-15 m aukščio kalvoje Kamojos dešiniajame krante, santakoje su bevardžiu upeliuku, turinčioje stačius šlaitus. Kalva pailga šiaurės vakarų – pietryčių kryptimi. Jos ilgis apie 120 m, plotis - 50-60 m. Nuo upės esantis kalvos galas nežymiai pasisukęs į pietvakarius. Piliakalnis turi aikštelę, kurios ilgis pietryčių – šiaurės vakarų kryptimi 70 m, plotis šiaurės rytų – pietvakarių kryptimi - 30 m. Aikštelė platesnė pietvakarinėje piliakalnio dalyje - 30 m., o šiaurės vakarų gale - 20 m. Piliakalnis neturi pylimų, tik pietryčių pakraštyje galėjo būti supiltas 0,5 m aukščio, 6 m pločio pylimas 1,5 m aukščio išoriniu šlaitu. Jis galėjo būti nuo aukštumos pusės, bet dabar yra pilnai nuartas. Šlaitai statūs, 12-15 m aukščio.
Piliakalnis apardytas arimų, jame stovėjusių dvaro pastatų, šlaitų vakarinė ir pietvakarinė pusės nukastos imant iš jų molį. Jis dirvonuoja.

Gyvenvietė

Gyvenvietė yra į pietus ir pietvakarius nuo piliakalnio papėdės, 2,3 ha plote. Šiaurėje ji ribojasi su piliakalniu, vakaruose - su Kamojos upe, o pietuose - prieina iki sodo ir sodybos. Gyvenvietė apima visą taip vadinamą „Dainų slėnį“. Gyvenvietės ilgis rytų – vakarų kryptimi - 170 m, šiaurės – pietų kryptimi - 120 m.

Aplinkiniai piliakalniai

Stajėtiškio piliakalnis 4 kmPūškų piliakalnis 34 kmDubravos piliakalnis 28 kmMikštų piliakalnis 19 km
Nevieriškės piliakalnis 28 kmDiaugūnų piliakalnis 8 kmSvierių piliakalnis 35 kmSimonikų piliakalnis 18 km
Bielavščinos piliakalnis 25 km
Pastaba:
Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną
Sūduva (Marijampolė)

Sūduva – Marijampolės miesto ir rajono laikraštis, ėjęs nuo 1990 m. rugpjūčio 3 d. iki 1996 m. kovo 9 d.

Istorija

Įsteigė ir leido Marijampolės miesto savivaldybė. Ėjo kartą, du kartus, 1991–1992 m. – keturis kartus, nuo 1993 m. – tris kartus per savaitę. Tiražas 1990 m. – 3800 egz., 1991 m. – 5000 egz., 1995 m. – 1300 egz.
Informavo apie miesto valdybos ir tarybos veiklą, nagrinėjo miesto ir jo gyventojų socialines, ekonomikos bei kultūros problemas.
Mistra

Istorija

Senovėje šioje vietovėje gyveno slavų gentis milingai. XIII a. vid. Achėjos kunigaikštis Viljamas Vilarduenas Mistroje pastatė tvirtovę. 1259 m. ji užkariauta Nikėjos imperijos (Bizanijos). 1262 m. Mistra tapo Morėjos despotystės sostine. Mieste suklestėjo menai, filosofija (čia mokė neoplatonikas Plitonas), statyti vienuolynai, išpuošti freskomis. 1460 m. Mistrą užėmė Osmanai, jos reikšmė sumenko. XIX a. dauguma Mistros gyventojų persikėlė į naujai įkurtą Spartą.
1989 m. Mistra paskelbta UNESCO pasaulio paveldo objektu.
Juodonių piliakalnis

Piliakalnis

Piliakalnio – tai į pelkėtą slėnį įsiterpusios kalvos aukštesnioji dalis, šlaitai – iki 19 m aukščio, rytinėje pusėje apardyti, pietryčių ir rytinėje pusėje yra plati terasa. Aikštelė 55x45 m dydžio, apardyta. Jos rytinėje dalyje palaidoti 1914–1918 m. žuvę kariai. Pietinėje ir rytinėje papėdėje yra senovės gyvenvietė.

Aplinkiniai piliakalniai

Vaduvų piliakalnis 14 km
Kerelių piliakalnis 22 kmRudžių piliakalnis 11 km
Alsetos piliakalnis 14 kmBaušiškių piliakalnis 14 kmObonių piliakalnis 12 km
Bugailiškių piliakalnis 12 kmDauliūnų piliakalnis 11 kmŠeimyniškėlių piliakalnis 30 km
Aluotų piliakalnis 10 kmVarniškių piliakalnis 17 kmLikančių piliakalnis 20 km
Šeimyniškėlių piliakalnis 17 km
Plačiažnyplis vėžys

Kūno išmatavimai

Patinėliai šiek tiek stambesni už pateles. Plačiažnypliai vėžiai užauga iki 20 cm ir gali sverti iki 350 g.

Biologija

Plačiažnyplių vėžių patinėliai subręsta 3, o patelės 4 metų amžiaus. Patelė išleidžia 20-200 ikrelių. Plačiažnypliai vėžiai gyvena apie 20-25 metus.

Plačiažnyplių vėžių nykimo priežastys

Būdami atsparūs vėžių marui, rainuotieji ir žymėtieji vėžiai užkrečia šia mirtina liga plačiažnyplius vėžius ir užima jų buveines. Tad stabdant vietinių plačiažnyplių vėžių nykimą, labai svarbu neperkelti rainuotųjų ir žymėtųjų vėžių į kitus vandens telkinius.
Dainius Vyšniauskas

Biografija

1995 m. UAB „Rytas“ direktoriaus pavaduotojas, individualios įmonės savininkas, 1998 m. UAB „Gatvių statyba“ mechanikas. 2004 m. Joniškio rajono savivaldybės administracijos Vietinio ūkio ir turto skyriaus vedėjas, viešosios įstaigos „Šiaulių regiono atliekų tvarkymo centras“ valdybos narys.
1990 m. Lietuvos demokratinės darbo partijos, 2001 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Joniškio rajono skyriaus narys, 2006 m. skyriaus pirmininko pavaduotojas.
Jūrų gilė

Išvaizda, gyvenimo būdas

Turi apie 1 cm aukščio ir 1-2 cm skersmens, iš kalkingų plokštelių sudarytą, baltą ar gelsvą kūginę kriauklę. Pilvelis rudimentinis. Krūtinė su 6 porom dvišakių filtruojančių kojelių. Krūtinės kojelės sudaro išsiskleidžiančią vėduoklę, atliekančią filtravimo judesius.
Galvos dalimi prisitvirtina prie įvairių kietų paviršių: pakrantės uolų, moliuskų kriauklių, vėžlių šarvo, kietos banginių odos, krabų ir pan. Filtruodami vandenį minta planktonu.
Hermafroditas, gali apvaisinti pati save. Lervos plūduriuoja nešamos srovės kaip planktonas. Paūgėjusios prisikabina prie kieto pagrindo ir virsta suaugusiom jūrų gilėm.
Gyvena paprastai vienerius, retkarčiais dvejus metus.

Plitimas

Vėžiagyvių tėvynė, manoma, kad yra Šiaurės Amerikos pakrantė. Iš ten, prisitvirtinę ant laivų korpusų, XIXa. pateko į Baltijos jūrą, kurioje pirmą kartą aptiktas 1844 m. Švedijoje ir Lietuvoje. Vėliau, 1854 m., aptiktas ir Šiaurės jūroje.
Šiuo metu aptinkamas beveik viso pasaulio pakrantėse.
Saročina

Istorija

1495 m. minimas Saročinos dvaras.
XIV amžiaus 10-as dešimtmetis

XIV amžiaus dešimtasis dešimtmetis prasidėjo 1391 m. ir baigėsi 1400 m.
Tūkstantmečiai: 1 tūkstantmetis – 2 tūkstantmetis – 3 tūkstantmetis
Amžiai: XIII amžius – XIV amžius – XV amžius
Dešimtmečiai:
5-as6-as7-as8-as9-as
- 10-as -
1-as2-as3-as4-as5-as
Metai:  1391 1392 1393 1394 1395 1396 1397 1398 1399 1400
Čungdžu

Sportas

2013 m. mieste vyko pasaulio akademinio irklavimo čempionatas.
San Nikolas de los Arojosas

Istorija

1748 m. balandžio 14 d. miestą įkūrė Rafaelis de Agujaras. Pavadintas miesto globėjo Šv. Mykolo garbei (Arroyo – „upelis“; „Upelių Šv. Mykolas“). XIX a. mieste vyko mūšiai tarp federalistų ir centralistų (žr. Argentinos istorija). 1852 m. gegužės 31 d. čia pasiraštas Federacijos paktas.

Susisiekimas

San Nikolasas išsidėstęs 240 km į šiaurės vakarus nuo Buenos Airių. Per miestą eina transporto koridorius (greitkelis ir geležinkelis) tarp šiaurinių šalies rajonų ir La Platos regiono. Svarbus uostas prie Paranos upės, kur vyksta krovinių perkėla tarp laivų ir traukinių.
Henrikas Zaremba

Biografija

1959 m. baigė Lietuvos žemės ūkio akademiją, mokslinis agronomas.
UAB „Šakių šilumos tinklai“ patarėjas, abonentinės tarnybos vadovas.
Lietuvos valstiečių partijos, Valstiečių ir Naujosios demokratijos partijų sąjungos, Lietuvos valstiečių liaudininkų sąjungos Šakių rajono skyriaus narys.
1996–1997 m., 2000–2003 m., 2003–2007 m., 2007–2011 m. ir nuo 2011 m. Šakių rajono savivaldybės tarybos narys. 
Šakių rajono pagyvenusių žmonių ir karo veteranų organizacijos tarybos narys. Sutuoktinė Irena, vaikai Nomeda, Rolandas.
Kasacinis teismas

Kasacinis teismas – kasacinės instancijos teismas. Peržiūri apeliacinės instancijos teismų sprendimus ir nutartis kasacine tvarka.

Teisės

Kasacinis teismas gali priimti, pvz., sprendimą perduoti bylą apeliacinės ar pirmosios instancijos teismui nagrinėti iš naujo. Neperduodamas bylos iš naujo nagrinėti, gali pakeisti teismo sprendimą arba priimti naują. Taip pat atitinkamai pakeisti bylinėjimosi išlaidų paskirstymą.

Lietuva

Lietuvoje kasacine tvarka bylas nagrinėja Lietuvos Aukščiausiasis Teismas.
Kasacinis teismas, neperžengdamas kasacinio skundo ribų, patikrina apskųstus sprendimus ir (ar) nutartis teisės taikymo aspektu. Kasacinis teismas yra saistomas pirmosios ir apeliacinės instancijos teismų nustatytų aplinkybių (LR CPK 353 str. 1 d.).
Teismas turi teisę peržengti kasacinio skundo ribas, jeigu to reikalauja viešasis interesas.
Kasacinis teismas dėl kasatoriaus negali priimti blogesnio sprendimo, negu yra skundžiamas sprendimas ar nutartis, jeigu sprendimą skundžia tik viena iš šalių. Nelaikomas blogesnio sprendimo priėmimu skundžiamo sprendimo ar nutarties panaikinimas ir bylos perdavimas nagrinėti iš naujo žemesnės instancijos teismui, taip pat kai sprendimas priimtas Lietuvos civilinio proceso kodekso 353 straipsnio 2 dalyje numatytu atveju (LR CPK 353 straipsnis „Bylos nagrinėjimo ribos“).
Krepšys

Krepšys (dar pintinė, krežys, kašikas) – pintas rakandas įvairioms daržovėms, uogoms, grybams, daiktams laikyti ir nešioti. Krepšiai pinami iš vytelių, lazdyno plėšų, pušies balanų, aliuminio vielos.
Pintinės vilnai laikyti pintos didelės su užpintu viršumi ir dangčiu. Panašios būdavo pintinės ir sūriui džiovinti, tik mažesnės. Vilnijoje naudotos plačios pailgos lygiadugnės pintinės braškėms nešti, Rytų Lietuvoje – keturkampės, pintos iš balanų, Žemaitijoje – vienu lygiu šonu, skirtos kabinti ant sienos ir laikyti virtuvės rakandus.
Peilinė sklendė

Peilinė sklendė (angl. knife gate valve) - sklendė, kuri ašiniu judesiu uždaro arba atidaro klampių skysčių srautą. Uždarymo elementas sudarytas iš metalinės plokštės (peilio), kurios briauna yra aštri. Uždarymo metu aštrus peilis palengvina prasiskverbimą terpėje ir užtikrina sklendės sandarumą, taip pat nesudaro sąlygų nusėdusių dalelių kaupimuisi sandarinimo žiede.

Naudojimo sritys

Peilinės sklendės yra plačiai naudojamos klampiose, didelio tankio, abrazyvinėse terpėse. Pagrindinės peilinių sklendžių naudojimo sritys: popieriaus pramonė, nuotekų tinklai ir valymo įrenginiai, dumblo apdorojimo įrenginiai, chemijos pramonė. Peilinės sklendės naudojamos milteliniams ir kristalizuotiems produktas, alaus ir vyno pramonėje, cemento pramonėje.

Peilinių sklendžių suskirstymas

Peilinės sklendės pagal sandarinimo ypatumus skirstomos į vienpusio sandarinimo peilinės sklendes, kai srautas sandarinamas tik iš vienos pusės, ir į dvipusio sandarinimo peilines sklendes, kai srautas sandarinamas iš abiejų pusių.
Jiesios kraštovaizdžio draustinis

Kraštovaizdis

Draustinyje saugomos vaizdžios Jiesios pakrančių atodangos, atveriančios kreidos ir kvartero periodo uolienas, taip pat eroziniai šlaitai ir krantai. Viena iš jų – Rokų atodanga yra gamtos paveldo objektas. Į draustinio teritoriją patenka ir Napoleono kalnas, stūksantis šalia Jiesios ir Nemuno santakos. Šioje vietoje upę kerta rekonstruotas Jiesios tiltas.

Biologija

Draustinio teritorijoje auga reti, saugomi augalai, pavyzdžiui, gebenė lipikė, tuščiaviduris rūtenis, tarpinis rūtenis, klumpaitė, lieknoji plukė, mažoji vištapienė, plačialapė gegūnė, didysis asiūklis, žirnialapis vikis, didžioji dantenė, didysis putelis, gležnalapė nertis, gegužraibė, kompasinė salota, raudonžiedis žalčialunkis, paprastasis sausažiedis, paprastasis burbulis, mėlynasis palemonas ir kt. Slėnyje gyvena reta vabzdžių rūšis – kalninė apsiuva, yra elniaragių, puošniažygių, juodųjų apolonų, kalninių cikadų, gyvena apie 50 paukščių rūšių, yra šikšnosparnių, žalčių, kiaunių, lazdyninių miegapelių, stirnų, šernų.
Ugionių koplyčia

Istorija

Laikoma, kad Ugionių koplyčia pastatyta XIX a. pirmoje pusėje. Kada ir kieno lėšomis pastatyta koplyčia, tikrų žinių nėra. Seni žmonės kalbėjo, kad ji pastatyta apie 1840 m. maldininkų aukomis, kitų šaltinių duomenimis – 1882 m.  
Archyvuose yra vyskupo Pranciškaus Karevičiaus raštas, kuriuo leidžiama koplyčioje laikyti Šv. Mišias, sakyti pamokslus ir administruoti sakramentus. 
Kauno dekano vizitacijos ataskaitoje 1886 m. minimos koplyčioje kabojusios Floriano Burdanovskio 1882 m. datuotos Kryžiaus kelio stotys.
Nuo 1933 m. pradžios Vladas Simaška (1896–1986) paskirtas Ugionių bažnyčios kuratu, Betygalos parapijos kunigu filialistu. 1933–1935 m. tarnaujant Ugioniuose, jo rūpesčiu atnaujinta koplyčia: perdengtas stogas, perdažytas vidus, sutvarkytas šaltinėlis. Nuo šventoriaus iki koplyčios buvo nutiestas platus takas, iš vienos pusės aptvertas gluosnių gyvatvore, iš kitos – „štankietais“, kad nevaikščiotų gyvuliai. Kasmet per atlaidus Ugionyse procesija iš bažnyčios ėjo į koplyčią, šventino šaltinį. Vyskupo Teofiliaus Matulionio 1934 m. birželio 7 d. vizitacijos rašte paminėta apie išbaltintą koplyčios vidų. 1938 m. koplyčios bokštelis apdengtas skarda. 
Koplyčioje nuo 1991 m. buvo pastebėtas drėgmės poveikis. Jo žalą sienoms (iki 0,5 m nuo grindų) 1994 m. fiksavo Vykintas Vaitkevičius. 1996 m. koplyčios remontui 13 asmenų paaukojo 630 Lt.

Architektūra

Statinys medinis, jo tūris – kompaktinis, stačiakampio plano, 10x5 m dydžio, užbaigtas trisiene apside. Koplyčia vieno aukšto, vienanavė, su balkonu. Koplyčia priekiniu fasadu atgręžta į bažnyčią (į vakarų pusę). Stogo forma - dvišlaitė, užbaigta trišlaičiu, bokštelio - keturšlaitė. Stogas uždengtas skardos lakštais (pirminė buvusi skiedrų danga). Ant stogo iškilęs keturkampio plano medinis bokštelis su piramidiniu stogeliu ir ornamentuotu kalvio darbo kryžiumi. Koplyčios aukštis su bokšteliu yra apie 7 m. Įėjimo stogelis paremtas apvaliomis medinėmis kolonomis. Fasadai apkalti vertikaliomis medinėmis dažytomis lentomis su apkaltais antplyšiais. 
Koplyčios lubos – medinis cilindrinis skliautas. Patalpos centre yra šaltinėlis su Marijos Lurdiškės statulėle ant dangčio. Koplyčioje esama vaizduojamosios dailės kūrinių. Įrengtas vienas dvitarpsnis altorius, kurio kraštuose – 1,4 m aukščio medinės skulptūros: „Šventoji su knyga“ ir „Vyskupas su kryžiumi“. Skulptūros su pažeidimais, jų polichromijos būklė patenkinama. Tarp skulptūrų yra ant lentos tapytas ir įrėmintas Nukryžiuotasis. Fone – raudonas audeklas. Viršutiniame tarpsnyje yra Švč. M. Marijos su kūdikėliu Jėzumi ant rankų paveikslas (tapyba, aptaisas). Rėmo šonuose – kremzliniai sparnai. Koplyčios dešinėje sienoje yra šventiko portretas. Greičiausiai tai kunigo V. Simaškos portretas. Nors signatūros neaptikta, neatmetama galimybė, kad jį galėjo tapyti kunigas Pranas Šniukšta.  Drobė deformuota, prastos būklės. Išlikęs fundatoriaus kunigo Aleksandro Milevskio portretas.
Krikštėnai

Aplinkinės gyvenvietės

UKMERGĖ – 17 km 
 Vaitkuškis – 12 km
Pabaiskas – 9 km
Vileikiai – 1 km 
 ŠIRVINTOS – 12 km
Audrius Nakas

Biografija

Gimė mokslų daktaro Algimanto Jono Nako šeimoje, brolis – kompozitorius Šarūnas Nakas.
1986 m. baigė M. K. Čiurlionio menų mokyklos doc. Eugenijaus Ignatonio fortepijono klasę. 1992 m. baigė Lietuvos konservatorijos Vaidybos katedros aktorių-režisierių kursą (vadovas Jonas Vaitkus). Vaidino „Šėpos“, Nacionaliniame, savo paties įkurtame Didžiajame Vilniaus teatre, sukūrė porą vaidmenų Oskaro Koršunovo teatre. Režisavo keletą teatro spektaklių („Jelizaveta Bam“, „Domingo de Ramos“, „Genijaus dirbtuvė“ ir kt.).
Televizijoje debiutavo Rolando Kazlo humoro laidoje „Aš su jumis“. Išgarsėjo Darbo biržos direktoriaus vaidmeniu laidose „Ragai“ ir „Dviračio šou“. 
Portalo „ekspertai.eu“ idėjos autorius ir vienas įkūrėjų. Lietuvos kultūros kongreso tarybos narys. Politinės partijos „Drąsos kelias“ steigėjas. Nepartinis. 2015–2016 m. LR Seimo narys. 
Vedęs. Žmona Inga, vaikai – Morta, Dominyka, Žygimantas Augustas Jonas, Ugnė Adelė. 
Buvusi žmona Rimantė Valiukaitė, bendra dukra Morta.
San Pedro Martiro Sieros nacionalinis parkas

Augmenija bei gyvūnija

San Pedro Martiro Sieros nacionalinis parkas sergi keletą spygliuotų augalų rūšių, o tarp jų gausiausiai paplitusios yra Lamberto pušis, geltonoji pušis, Meksikos baltoji pušis, Džefrio pušis, kėnis ir kiparisas. Šie medžiai paprastai būna išsikeroję aukštumose. Tuo tarpu žemesniuose San Pedro Martiro Sieros kalnus nuklojo čiaparalė – žemaūgiai krūmokšniai. Augmenija šiame parke yra savita, išsiskirianti iš Meksikos kraštovaizdžio. Šių augalų rūšių randama ir pietvakarinėje Kalifornijos dalyje, Lagunos ir San Jacinto kalnuose.
Parke veisiasi įvairios žinduolių rūšys kaip antai mulinis elnias, snieginis avinas, puma, rudoji lūšis, šiaurės Amerikos kakomiclis, kojotas, triušiai, voveriniai ir 30 rūšių šikšnosparniai. Šioje vietovėje taip pat apsigyveno įvairių rūšių paukščiai, tokie kaip baltagalvis erelis, kilnusis erelis, sakalas, geniai, juodasis grifas, kalifornijos kondorai bei keletas rūšių bukučių.
Sukcesija

Stadijos

Pirminės sukcesijos - vyksta ten, kur susidaro substratai, tinkantys įsitvirtinti augalams. 
Antrinės sukcesijos - vyksta tuo atveju, kai augalų danga sunyksta veikiant nepalankiems išorės veiksniams (pvz., po gaisrų, audrų, kirtimų ir pan.)

Mišrumas

Endogeninės, endodinaminės (gr. endon - viduje; genesis - gimimas, kilmė; dynamis - jėga) - kai sukcesijos mechanizmas glūdi pačioje bendrijoje.  
Cenogeninės, cenogenetinės (gr. koinos - bendras) - kai vienų bendrijų persiformavimas į kitas vyksta laipsniškai iš jau susiformavusių bendrijų. 
Egzogeninės, egzodinaminės (gr. exō - išorėje) - kai visą kaitos procesą (arba bent kaitos pradžią) apsprendžia išorinės aplinkos pasikeitimas. 
Antropogeninės, antropodinaminės (gr. anthropos - žmogus) - bendrijų kaita, vykstanti dėl žmogaus veiklos (sėjomainos, tręšimo, miškų kirtimo ir t. t.)

Trukmė

Ilgalaikės, ilgaamžės (istorinės) - išsilaiko užimtoje vietovėje (teritorijoje) ilgą laiką (daugiau kaip kelis šimtmečius ar tūkstantmečius). *Sąlygiškai stabilios sukcesijos - negrįžta į pradinę padėtį daugelį šimtmečių (pvz., įvairiaamžiai miškai).

Priežastingumas

Trumpalaikės, trumpaamžės, greitos (šiuolaikinės) - greitai (miškų atveju - per vieną miško kartos laikotarpį) grįžtančios į pradinę (pagrindinę) būseną.  
Literatūra: Монин А.С., Шишков Ю.А. 1979. История климата. Л.: Гидрометеоиздат, 408 с. Lietuvos TSR fizinė geografija. I. 1958 (ats. red. A.Basalykas) V.: Valstybinė politinės ir mokslinės literatūros leidykla, 504 p. Basalykas A. 1977. Lietuvos TSR kraštovaizdis. V.: Mokslas, 239 p. Kabailienė M. 1990. Lietuvos holocenas. V.: Mokslas, 176 p.
Rūta Vainienė

Biografija

1991 m. baigė studijas Vilniaus universiteto Ekonomikos fakultete, bei laisvosios rinkos kursą Roskildės Universitete, Danijoje, ekonomistė. Stažavosi Vokietijos centriniame banke, Niujorko Federalinių rezervų banke, Tarptautiniame valiutos fonde, JAV ekonomikos reikalų institute ir Hudson institute.
1990–2004 m. Laisvosios rinkos instituto (LLRI) darbuotoja, viceprezidentė, LLRI ekspertų komandos vadovė (1999–2004 m.), asocijuota ekspertė (2004–2008 m.), prezidentė (2008-2011 m.), strateginių projektų vadovė, specialioji ekspertė (2011-2012 m.). Valstybės finansų, mokesčių ir pinigų politikos, bankininkystės, rinkos ekonomikos reformų ekspertė.
2005-2007 m. Vilniaus mero Artūro Zuoko ekonomikos patarėja. 2005-2009 m. Mykolo Romerio universiteto (MRU) Ekonomikos ir finansų valdymo fakulteto makroekonomikos, viešojo sektoriaus ekonomikos ir tarptautinės bankininkystės dėstytoja. Pasaulio ekonominės plėtros centro „Freedomworks“ fondo bendradarbė politinės ekonomikos srityje (nuo 2006 m.), kelių dešimčių užsienio laisvos rinkos institutų koalicijos „Už laisvą Europą“ Biudžeto ir mokesčių grupės vadovė (nuo 2007 m.); UAB „Vilniaus vandenys“ ekonomikos direktorė (2007 m.). Nuo 2008 m. gruodžio 11 d. Lietuvos laisvosios rinkos instituto prezidentė (ankstesnis prezidentas – Remigijus Šimašius).
1991-1992 m. dalyvavo kuriant Lietuvos vertybinių popierių rinkos teisinę bazę. 1998-2004 m. buvo Lietuvos banko valdybos narė. Saulėtekio ir Saulėlydžio komisijų narė. Nuo 2010 m. ji yra Lietuvos sveikatos mokslų universiteto Tarybos narė.
Ekonomikos žodyno, kelių šimtų straipsnių ir publikacijų autorė, ilgametė neetatinė Lietuvos radijo komentatorė.
Nepartinė.
Rūta Vainienė išsiskyrusi, vaikai – Augustinas, Barbora.
Skenektadis

Istorija

Skenektadis įkurtas 1661 m. mohaukų žemėse. Jo pavadinimas (skahnéhtati) mohaukų kalba reiškia „anapus pušų“. XIX a. tapo svarbiu pramonės centru.
Nuo XX a. pr. Skenektadyje apsigyveno lietuvių. 1958 m. jų buvo ~150. Buvo įsikūręs Amerikos lietuvių darbininkų literatūros draugijos XIV apskrities centras. Veikė dar keletas kuopų, draugijų.
Elsa Martinelli

Biografija

Elza gimė gausioje šeimoje (9 vaikai), kuri vėliau persikėlė į Romą. Kad padėtų išsilaikyti, ji anksti pradėjo dirbti, tame tarpe iš foto modeliu.1953 m., Elzai dirbant padavėja kavinėje, ją pastebėjo pradedantis dizaineris Roberto Capucci ir pakvietė ją į savo kolekcijos pristatymą. Netrukus ji pasirašė sutartį su „Ford Models“ ir tapo žinoma ne tik gimtinėje.
1953 m. Elza gavo pirmąjį vaidmenį kine, o 1955 m. sulaukė kvietimo vaidinti vesterne „The Indian Fighter“. Filmo žvaigždė Kirk Douglas nusprendė jai skirti vaidmenį po to, kai pamatė Elzos nuotrauką žurnale.
Iki 1960 – ųjų pabaigos Elza filmavosi tiek Europoje, tiek Holivude. Žymiausi jos vaidmenys filmuose „Hatari!“ (1962) su John Wayne, „The V.I.P.s“ (1963) kartu su Elizabeth Taylor ir Richard Burton, „Madigans Millions“ (1968) su Dustin Hoffman. Vėliau ji daugiausia dėmesio skyrė Europos kinui, o paskutinį vaidmenį atliko 2004 m.
1971 m. ji kartu su Carlo Giuffre vedė Sanremo muzikos festivalį.

Šeima

Elza buvo ištekėjusi už grafo Franco Mancinelli, su kuriuo 1958 m. susilaukė dukters Christianos.
1968 m. ji ištekėjo už Paris Match fotografo Willy Rizzo.
2015-2016 m. FIDE moterų Didžiojo prizo varžybos

2015-2016 m. FIDE moterų Didžiojo prizo varžybos (pranc. Grand Prix) – tai serija iš penkių turnyrų. Serijos nugalėtoja įgyja teisę žaisti mačą dėl pasaulio čempionės titulo. Pirmąją vietą užėmė kinė Džju Vendžjin, kuri 2018 m. galės žaisti dešimties partijų mačą prieš 2017 m. atkrentamųjų mačų pasaulio šachmatų čempionę.

Varžybų formatas

Pradžioje buvo numatyta, kad per dvejus metus įvyks keturi turnyrai ir 16-ka dalyvių.
FIDE pasiliko teisę keisti turnyrų vietas, data ir didinti turnyrų skaičių iki šešių, o dalyvių skaičių iki 18-kos.
Kieviena dalyvė galėjo žaisti keturiuose turnyruose, bet tik trys – įskaitiniai.
Didžiojo prizo varžybų nugalėtoja įgyja 2017 m. trečiame ketvirtyje teisę žaisti dešimties partijų mačą dėl moterų šachmatų pasaulio čempionės titulo. Jei Didžiojo prizo varžybas laimėtų pasaulio čempionė, tai pretendentės vieta atitektų antrąją vietą varžybose užėmusiai šachmatininkei.
Kiekviena žaidėja turėjo pasirašyti sutikimą dalyvauti bent trijuose turnyruose. Jos po turnyrų vietų ir datų FIDE pranešimo privalėjo pasirinkti, kuriuose turnyruose norėtų dalyvauti.
Kiekviename turnyre ratų sistema žaidžia 12-ka dalyvių.
Dalyvės galėjo žaisti keturiuose turnyruose.
Didžiojo prizo balai nustatomi pagal užimtą vietą: kai kelios žaidėjos turnyre surenka po lygiai taškų, balai joms padalijami po lygiai.
Suvedant varžybų rezultatus sumuojami tik trijų geriausių žaidėjos turnyrų balai. Žaidėja surinkusi daugiausia balų užima pirmąją vietą.
Tačiau 2016 m. kovo mėn. Maskvoje vykusiame FIDE prezidento tarybos posėdyje, ryšium su Hou Ifan pasitraukimu iš varžybų, pridėjo penktąjį turnyrą Chanty Mansijske, o dalyvių skaičių padidino iki dvidešimties.

Laikas galvojimui

Skiriama: po 90 min. pirmiems 40 ėjimų, o likusiems ėjimams pridedama 30 min.bei po pirmo atlikto ėjimo, pridedama po 30 sek.