google/wiki40b huggingface dataset:
100 m bėgimas

100 m bėgimas – lengvosios atletikos rungtis, kuri laikoma greičio tiesioje distancijoje išbandymu. Pirmą kartą distancija įveikta naujųjų laikų olimpinėse žaidynėse Atėnuose 1896 metais. Ši rungtis greitai tapo svarbiausia žaidynėse, kadangi jos nugalėtojas buvo pripažįstamas greičiausiu pasaulio žmogumi. Pirmasis moterų bėgimas įvyko 1928 m. Amsterdamo žaidynėse. Tai trumpiausia oficiali distancija lauko stadionų varžybose.

Rungtynių eiga

100 m bėgimo rungtis sudaryta iš keleto kvalifikacinių bėgimų. Pasaulio čempionate ir olimpiadoje iš viso yra keturi etapai, o Lietuvos čempionate tik du. 8 bėgikai, geriausiai įveikę kvalifikacinius bėgimus, dalyvauja finale. Takeliai paskiriami pagal bandomojo bėgimo rezultatus, greičiausi bėgikai gauna centrinius takelius.

Bėgikai

Oficialiose varžybose lengvaatlečiai privalo vilkėti marškinėlius su savo numeriu. Taip pat 100 m bėgimo sprinteriai avi specialius batelius, kurie neturi užkulnio ir pėdos atraminės dalies. Ant pėdos priekinės dalies yra 11 dyglių, neilgesnių kaip 9 mm. Bėgant tik priekinė atleto pėdos dalis ir pirštai liečia žemę. Treniruodamiesi sprinteriai per vieną kartą nubėga ne daugiau kaip 300 metrų, nes dedamos ilgalaikės pastangos gali vėliau pakenkti greičio ir galios išvystymui bei palaikymui. Prieš treniruotę arba lenktynes sprinteriai skiria apie pusantros valandos, mankštai, apšilimui ir lankstumo pratimams. Itin paplitęs apšilimas su dviračiu treniruokliu, dėl panašių raumenų grupių išjudinimo. Siekdami padidinti žingsnio greitį sprinteriai naudoja guminius diržus, treniruojasi ant laiptelių ir nuokalnių. Po 100 m sprinto distancijos atletui reikia apie 2 valandų poilsio prieš kitą sprinto bėgimą maksimalia jėga.

Lietuvos 100 m distancijos bėgikai

Pirmasis Lietuvos 100 m bėgikas 1928 m. olimpinėse žaidynėse buvo Haris Šveminas. Po nepriklausomybės atgavimo Lietuvos sprinteriai 100 m bėgimo distancijoje ilgą laiką nepasižymėjo. Vyrų rekordą 10,33 s 1992 m. pasiekė Kastytis Klimas, o moterų 11,29 s rekordą 2003 m. pasiekė Agnė Eggerth. XXI amžiaus 1-as dešimtmečio pabaigoje įvyko Lietuvos sprinterių perversmas rezultatuose. Šalies nacionalinėje rinktinėje pradėjo pasižymėti po 8-12 perspektyvių jaunų bėgikų . Geriausių pasiekimų ir prizų pasiekė daugkartinė Lietuvos čempionė Lina Grinčikaitė. 2009 m. Universiadoje ir Europos iki 23 metų čempionate ji pelnė aukso medalius. 2008 m. vasaros olimpinėse žaidynėse sportininkė tapo pirmąja lietuvaite, įveikusia pirmus du turus ir patekusia į pusfinalį. 2010 m. dukart buvo gerinami nacionaliniai vyrų rekordai. Rytis Sakalauskas (pasaulio uždarų patalpų alternatyvios rungties 150 m rekordininkas) pasiekė 10,32 s laiką, o po kelių mėnesių Martynas Jurgilas Misūrio valstijos čempionate 100 m bėgimo distancijos bėgime pusfinalį įveikė per 10,33 s, o finale pasiekė 10,27 s rekordą. Pastarojo bėgiko rekordo LLAF įskaityti ilgai nenorėjo. 2010 m. rugpjūčio 27 d. Rytis Sakalauskas pasiekė 10,24 s laiką ir užfiksavo naują rekordą.
Samersaidas

Istorija

Miesto statusą gavo 1877 m.
Michailas Dolivo-Dobrovolskis

Biografija

Už dalyvavimą studentų revoliuciniame judėjime pašalintas iš Peterburgo universiteto išvyko į Vokietiją, 1884 m. baigė aukštąją technikos mokyklą Darmštate. 1884–1909 m. Edisono elektrotechnikos gamyklų (Deutsche Edison-Gesellschaft für angewandte Elektricität, dab. bendrovė AEG, Vokietija) konstruktorius, nuo 1909 m. direktorius. 1888 m. sukūrė pirmąjį trifazį generatorių su sukamuoju magnetiniu lauku, 1889 m. – trifazį asinchroninį elektros variklį su narveliniu rotoriumi, 1890 m. – trifazį transformatorių. Pasaulinėje elektrotechnikos parodoje Frankfurte prie Maino 1891 m. demonstravo pirmąją pasaulyje trifazę sistemą 8500 V 220 kW elektros energijai perduoti 170 km atstumu.
Baku senamiestis

Baku senamiestis arba Įtvirtintas Baku miestas (azer. İçərişəhər) – istorinis Baku centras, esantis Azerbaidžano sostinėje. Kartu su Širvanšachų rūmais ir Mergelės bokštu 2000 m. buvo įtrauktas į UNESCO Pasaulio paveldo sąrašą.

Istorija

Baku senamiestis ir Mergelės bokštas datuojami XII a. Kai kurie pastatai egzistavo jau VII a.
Viduramžiais buvo pastatyti Synyg Gala minaretas (XI a.), gynybinės sienos su bokštais (XI–XII a.), Mergelės bokštas, Multano karavansarajus ir Hajji Gayyib pirtys (XV a.), Širvanšachų rūmai (XV–XVI a.), Bucharos karavansarajus ir Gasimbey pirtys (XVI a.) bei kiti pastatai.
1806 m., Rusijos imperijai okupavus Baku, senamiestyje gyveno 7000 gyventojų, kurių daugumą sudarė etniniai tatai. 1807–1811 m. sustiprintos miesto sienos. Atidarytas uostas prekybai. 1809 m. įkurta muitinė.
XIX a. pab. ir XX a. pr. pastatyta daug naujų barokinių ir gotikinių pastatų. 1865 m. nugriauta pajūrio siena. 1867 m. pastatytas fontanas.
Saulė (organizacija)

Istorija

1906 m. birželio 25 d. Kauno gubernijos gubernatorius, P. V. Veriovkinas patvirtino pirmuosius „Saulės“ draugijos įstatus. Jos steigėjai − kunigai Konstantinas Olšauskas ir Povilas Januševičius, pasauliečiai Tomas Ferdinandas Žilinskas, Rokas Šliūpas, Jonas Garalevičius. Vėliau papildytuose draugijos įstatuose buvo apibrėžtas draugijos tikslas: paruošti mokytojus lietuviškoms mokykloms.
Draugijos ir jos vadovo K. Olšausko pastangomis 1912–1913 m. Kaune buvo pastatyti „Saulės“ namai. Šis visuomeninės paskirties, lietuvių, daugiausia gyvenusių JAV, iniciatyva ir lėšomis pastatytas pastatas buvo pirmasis ne tik Kaune, bet ir Lietuvoje.
Pedagoginiai kursai Kaune veikė iki Pirmojo pasaulinio karo pradžios. Vėliau jie buvo perkelti į Vilnių, o dar vėliau − į Voronežą. 1918 m. „Saulės“ draugija grįžo į savo rūmus, o rudenį buvo įsteigta „Saulės“ mergaičių mokytojų seminarija. 1923–1924 m. į seminariją buvo priimamos tik mergaitės.
„Saulės“ draugijos nariai aktyviai dalyvavo Kauno kultūriniame gyvenime. Buvo gerai žinomas Juozo Naujalio suburtas „Saulės“ mokytojų kursų mišrus choras. Draugijos nariai dalyvavo Stasio Šimkaus chore, „Dainos“ draugijoje ir kitur. Baigę kursus, dažnai dalyvaudavo scenos mėgėjų veikloje, organizuodavo vakarus, kurių metu vaidindavo lietuviškus spektaklius.
Iki 1918 m. kursus baigė apie 200 žmonių. Dauguma jų įsiliejo į lietuviškas mokyklas. Tik kai kurie pasuko kitu keliu − tapo bankininkais (J. Kaupas), dailininkais (Kazys Šimonis), operos artistais (V. Polovinskienė-Grigaitienė, Adelė Galaunienė-Nezabitauskaitė), žurnalistais (Matas Šalčius), kunigais, politikais, mokslininkais ir kitais veikėjais.
Draugija neapsiribojo vien mokytojų ruošimu. Ypač ji daug nuveikė steigiant įvairaus tipo švietimo įstaigas Kauno gubernijoje. Draugijos skyriai 1906–1914 m. įsteigė 62 pradines mokyklas ir kursus suaugusiems, kuriuose dirbo 42 mokytojai, čia mokėsi daugiau kaip 1500 mokinių. Vien Kaune jie įsteigė 12 pradinių mokyklų. Draugija organizavo ir vakarus, vaidinimus ir kitus renginius. Šis darbas buvo vienintelė tautinė kultūrinė programa Lietuvos kaimo žmonėms. Tai žadino kaimo žmonių nacionalinę savimonę ir padėjo jiems įsitraukti į visuomeninį gyvenimą.
1916–1918 m. draugija įsteigė gimnazijas Kaune, Telšiuose ir progimnazijas Biržuose, Kupiškyje, Zarasuose, Jurbarke, Ramygaloje, Rokiškyje, Šeduvoje, Utenoje, Žagarėje.
„Saulės“ draugija sukūrė tankiausią pradinių mokyklų tinklą, įsteigė daugiausia gimnazijų ir progimnazijų. Viena įtakingiausių švietimo draugijų „Žiburys“ įsteigė tris kartus mažiau pradinių mokyklų nei „Saulės“ draugija. Po 1926 m. gruodžio 17 d. perversmo dauguma draugijos mokyklų buvo suvalstybintos, draugijos veikla susilpnėjo.
1940 m. Tarybų Sąjungai užgrobus Lietuvą, švietimo draugija „Saulė“ buvo paleista.
TSRS Tarybų suvažiavimas

TSRS Tarybų suvažiavimas (rus. Съезд Советов СССР), Visasąjunginis Tarybų suvažiavimas (rus. Всесоюзный съезд Советов) – aukščiausiasis Tarybų Sąjungos valstybinės valdžios organas nuo TSRS įkūrimo 1922 m. gruodžio 30 d. iki 1936 m. TSRS Konstitucijos priėmimo.
Jaroslavlio sritis

Istorija

Sritis įkurta 1936 m. kovo 11 d.
Marijona Lukaševičienė

Biografija

1981 m. baigė Žemės ūkio buhalterinės apskaitos technikumą, buhalterė.2016 m. baigė bakalauro studijų socialinės pedagogikos programą Lietuvos edukologijos universitete,įgijo aukštąjį universitetinį išsilavinimą, socialinės pedagogikos bakalauro laipsnį ir socialinio pedagogo kvalifikaciją, dirba Ignalinos kultūros centro Šiūlėnų senųjų amatų poskyrio specialiste, laisvalaikio organizatorė.
Lietuvos valstiečių liaudininkų partijos narė. 2007–2011 m. ir nuo 2011 m. Ignalinos rajono savivaldybės tarybos narė.  Kaimo ir ekologinių reikalų komiteto pirmininkė.
Lietuvos ūkininkų sąjungos Ignalinos rajono skyriaus pirmininkė, nuo 2014 m.Lietuvos ūkininkų sąjungos vicepirmininkė. Sutuoktinis Jonas, duktė Daiva, sūnus Donatas
Gulbių ežeras

Siužetas

Pirmas veiksmas
I paveikslas
Pilies parke linksmybės – princas Zygfrydas švenčia savo pilnametystės gimtadienį. Jį sveikina draugai, svečius linksmina rūmų juokdarys. Tarnas praneša, kad atvyko princo motina. Ji dovanoja sūnui arbaletą ir primena, kad vaikystė baigėsi ir metas pagalvoti apie vedybas. Rytojaus puotoje jis turės išsirinkti nuotaką. Temsta. Svečiai skirstosi. Zygfrydas lieka vienas, apimtas neaiškios nuojautos. Pamatęs ežero link skrendančias gulbes, princas bėga paskui jas.
II paveikslas
Ežeras miško glūdumoje. Išlipdamos į krantą, gulbės virsta merginomis. Zygfrydas, pakerėtas gulbių karalienės grožio, nuleidžia arbaletą. Odeta jam papasakoja, kad gulbėmis merginas pavertė piktasis burtininkas Rotbaras ir jo kerus gali išsklaidyti tik ištikimos meilės jėga. Zygfrydas prisiekia jai amžiną meilę. Odeta perspėja jaunuolį, kad jeigu priesaiką sulaužys, joms jau niekas negalės padėti. Aušta. Ežeru plaukia gulbės. Odeta atsisveikina su princu.
Antras veiksmas
III paveikslas
Puota pilyje. Viena po kitos Zygfrydui pristatomos gražuolės, tačiau tokios, kuri jį sudomintų, nėra. Princo širdyje ir mintyse – vien Odeta. Tik nenorėdamas skaudinti motinos, jis malonus pakviestoms merginoms. Fanfarų garsai apie naujus svečius. Pasipuošęs garbaus riterio apdarais, į šventę atvyksta burtininkas Rotbaras su dukra Odilija. Zygfrydas sukrėstas – ši gražuolė kaip du vandens lašai panaši į Odetą. Odilija neleidžia princu atsitokėti – ji žavi, vilioja, keri… Princas pamiršta Odetą ir prisiekia meilę Odilijai. Štai ji, jo nuotaka! Rotbaras triumfuoja – Zygfrydas sulaužė Odetai duotą priesaiką, o tai reiškia, kad jo kerai visagaliai, amžinos meilės nėra. Staiga Zygfrydui prieš akis iškyla miško ežero ir kenčiančios Odetos vaizdas. Supratęs visą apgaulę, kurios auka tapo, siaubą, jaunuolis bėga prie ežero, pas Odetą.
IV paveikslas
Naktis, ežero krantas. Odeta pasakoja draugėms apie Rotbarto klastą ir Zygfrydo išdavystę. Pasirodo princas, jis meldžia Odetos atleidimo. Mylimuosius bando išskirti pilktojo burtininko atsiųstos juodosios gulbės. Zygfrydas stoja į kovą su Rotbaru. Meilė jam suteikia jėgų įveikti piktąjį burtininką. Blogis nugalėtas. Laimingus Odetą ir Zygfrydą nušviečia kylančios saulės spinduliai. Nuo šiol jų laukia gyvenimas, meilė ir laimė.
Algimantas Stoncelis

Biografija

Pradinę mokyklą baigė Raseiniuose, 1973 m. Lazdijuose baigė vidurinę bei muzikos mokyklas. 1979 m. baigė Vilniaus valstybinio universiteto Medicinos fakultetą ir įgijo ausų, nosies, gerklės ligų gydytojo kvalifikaciją.
Nuo 1980 m. Druskininkų ligoninės gydytojas, direktoriaus pavaduotojas. Nuo 2004 m. sveikatos ir poilsio centro „SPA-Vilnius“ direktoriaus pavaduotojas medicinai, UAB „Raminora“, „Grand SPA Lietuva“ gydytojas.
Nuo 2003 m. Druskininkų savivaldybės tarybos narys. 
2001–2016 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Druskininkų skyriaus, nuo 2016 m. nepartinio judėjimo „Už Druskininkus“ narys.
Sutuoktinė Birutė, vaikai Ieva, Kazys.
Makgilio universitetas

Istorija

Universitetą 1821 m. įkūrė Monrealio pirklys Džeimsas McGillis. Nuo 1884 m. jame studijuoja ir moterys. 1907 m. pastatyti universiteto antrieji rūmai. Universitete (iki 2007 m.) studijavo ar dėstė 7 Nobelio premijos laureatai.

Asmenybės

Universitete studijavo: Zbignevas Bžezinskis, Rudolfas Markusas, Džeimsas Neismitas, Ernestas Rezerfordas, Vaira Vykė-Freiberga, Žiuli Pajet.

Lietuviai

Universitete dirbo: Bronius Povilaitis, Tadeusz Romer, studijavo Kas Vidruk.
The Doors (albumas)

Dainos

Visas dainas, išskyrus tas kurių autoriai pažymėti skliaustuose parašė grupės nariai.
Raimondas Viskanta

Biografija

Gimė 1931 m. Marijampolėje, 1944 m. artėjant Raudonoji armijai, kartu su šeima pasitraukė į Vokietiją, kur po 6 menėsius trukusios kelionės apsistojo Nynburgo mieste. 1949 m. kartu su šeima emigravo į JAV, kur apsistojo Mičigano valstijos Stokbridžo miestelyje. Po metų R. Viskanta išvažiavo mokytis į Čikagą. 1951 m. baigė vidurinę mokyklą. Vėliau įstojo į Illinois-Navy Pier universitetą, kur 1955 m. su pagyrimu baigė bakalauro studijas, o 1956 m. magistro studijas. Baigęs studijas pradėjo dirbti Purdue universitete, kur tyrinėjo šilumos mainus.
Savo mokslinę karjerą pradėjo, kaip mechanikos inžinierius Argono nacionalinėje laboratorijoje (Argonne National Laboratory). Dirbdamas laboratorijoje, tuo pačiu mokėsi ir Purdue univeristeto doktorantūroje, kurią užbaigė 1960 metais. 1962 m. tapo Purdue universiteto mechaninės inžinerijos profesoriumi. 1986 m. mokslininkui suteiktas nusipelnusio inžinerijos profesoriaus apdovanojimas. Per savo mokslinės veiklos metus parašė daug mokslinių straipsnių į daugiau nei 50 skirtingų mokslinių leidinių JAV, Europoje ir Japonijoje.
Saulius Ambrazas

Saulius Ambrazas (1957 m. lapkričio 5 d. Kaune – 2010 m. rugpjūčio 30 d.) – Lietuvos kalbininkas, habilituotas humanitarinių mokslų daktaras.

Biografija

Tėvas Vytautas Ambrazas. 1981 m. baigė Vilniaus universitetą. 1981–1984 m. mokėsi Vilniaus universiteto aspirantūroje, 1984 m. apgynė daktaro disertaciją „Veiksmų pavadinimai (nomina actionis) senojoje lietuvių kalboje“, filologijos mokslų kandidatas. 1995 m. apgynė monografiją „Daiktavardžių darybos raida. Lietuvių kalbos veiksmažodiniai vediniai“, habilituotas humanitarinių mokslų daktaras.
Nuo 1984 m. dirba Lietuvių kalbos institute, iš pradžių jaunesnysis, vėliau vyresnysis, nuo 1995 m. Kalbos istorijos ir dialektologijos skyriaus vyriausiasis mokslo darbuotojas. Mokslinių žurnalų „Archivum Lithuanicum“ ir „Baltų filologija“ redaktorių kolegijų narys. Nuo 2000 m. Lietuvių kalbos instituto tarybos ir Vytauto Didžiojo universiteto Senato narys.

Mokslinė veikla

Tyrė lietuvių kalbos vardažodžių darybą. 1993 m. redagavo italų kalbininko Pjetro Dinio parengtą H. J. Lysiaus „Mažąjį katekizmą“.  1995–2000 m. vadovavo senųjų lietuviškų raštų kompiuterinio banko kūrimui.
Etnopsichologinė mokykla

Etnopsichologinė mokykla arba kultūros ir asmenybės psichologinė kryptis – kultūrinės antropologijos kryptis, susiklosčiusi XX a. trečiajame dešimtmetyje Jungtinėse Amerikos Valstijose, ir tirianti auklėjimo įtaką skirtingų kultūrų žmonių psichikai.
Pagrindinės šios krypties ištakos buvo XIX a. pab. mitologinė-folkloristinė mokykla Vokietijoje ir ten susikūrusi etnopsichologija (Völkerpsychologie), taip pat froidizmas, pabrėžęs vaikystės patirčių svarbą, bei Boaso istorinė mokykla ir jos kultūrinio reliatyvizmo idėja.
Pagrindiniai atstovai – Rut Benedikt, Margaret Mid, Abramas Kardineris, Melfordas Spiras.
Pasak etnopsichologinės mokyklos atstovų, asmenybės formavimąsi lemia kultūrinė bei socialinė aplinka. Tirdami vaikų auginimo papročius etnopsichologinės mokyklos atstovai studijų objektu pasirinko vadinamąsias primityviąsias tautas. Manyta, kad vaiko auklėjimas suformuoja pagrindinę asmenybę, tai yra išugdomi nekintantys kultūriniai ir socialiniai elgesio modeliai. Išimtimi laikyti individo kontaktai su vadinamąja aukštesne arba didesnę įtaką darančia kultūra – tuomet individas persiorientuoja į pastarąją. Pagrindiniai šios mokyklos teiginiai: vaikystės patirtis nulemia suaugusiojo asmenybę per socializaciją ir inkultūraciją, atskiras asmenybės tipas apibūdina atskirą visuomenę, kultūra turi savo psichologinį modelį.
Etnopsichologinė mokykla buvo populiari Jungtinėse Amerikos Valstijose iki 6 dešimtmečio, vėlesni sekėjai tolo nuo perdėm psichologinio požiūrio.
Psichiatrija

Psichiatrija (gr. ψυχή 'siela, dvasia' + γιατρεία 'gydymas'), medicinos mokslo šaka, tirianti psichikos sutrikimų etiologiją, patogenezę, epidemiologiją, psichopatologiją, diagnostiką ir gydymą, taip pat psichiatrinės pagalbos organizavimą bei socialinius ir teisinius aspektus (psichikos sutrikimų profilaktiką, ligonių reabilitaciją, ekspertizes ir kt.).
FK Sirijus Klaipėda

Istorija

Klubas įsikūrė 1973 m. prie sausųjų elementų gamyklos „Sirijus“. Pati gamykla buvo perkelta į Klaipėdą 1945 m. rugpjūtį (iki tol nuo 1931 m. veikė Kaune). 
„Sirijus“ 1988 m. laimėjo LTSR taurę, 1989 m. debiutavo LTSR aukščiausiojoje lygoje. 1990 m. pradžioje ėmus irti „Atlantui“ (antroji pagal stiprumą to meto Lietuvos komanda), nemaža dalis klubo žaidėjų perėjo į „Sirijų“ ir komanda sugebėjo laimėti pirmąsias nepriklausomos Lietuvos pirmenybes bei iškovoti šalies futbolo taurę. 
P. Kravto iniciatyva klubą rėmė Vakarų Lietuvos pramonės ir finansų korporacija (VLPFK) ir „Vakarų bankas“ , tačiau dėl nepakankamos finansinės paramos klubas 1995 m. rudenį performuotas į jaunių rinktinę JR Klaipėda.
Maria Borzobohata-Woźnicka

Biografija

Gimė 1894 m. Širvintose, 1913 m. baigė gimnaziją Vilniuje, vėliau mokėsi dailės Sankt Peterburge. 1916 m. grįžo į Vilnių. 1920 m. ištekėjo už dailininko Stanislovo Vožnickio. 1922 m. pradėjo studijuoti pas dailininką Ludomir Sleńdziński, priklausė Vilniaus dailininkų bendrijai. Eksponavo savo darbus Vilniuje, Varšuvoje ir Poznanėje. II pasaulinio karo metu apsigyveno Varšuvoje. 1942 m. vasario 3 d. buvo suimta ir įkalinta Paviako kalėjime. 1943 m. rugpjūčio 24 d. išvežta į Aušvicą.
Bergštrichas

Bergštrichas (vok. Bergstrich) – trumpa atkarpa (štrichas), liečianti izohipsę ir nurodanti šlaito žemėjimo kryptį. Bergštrichas žymimas statmenas izohipsei, izohipsės spalva. Vienas galas liečia izohipsę, o antras galas rodo reljefo formos žemėjimo kryptį.
Jutta Limbach

Biografija

1958 m. išlaikė 1-ąjį valstybinį teisės egzaminą, 1962 m. baigė referendariatą ir išlaikė 2-ąjį valstybinį teisės egzaminą. Nuo 1963 m. iki 1966 m. Berlyno laisvojo universiteto Teisės dalyko srities (FB) akademinė patarėja. 1966 m. apgynė disertaciją (iš įmonių teisės srities) „GmbH teorija ir tikrovė“ (vok. Theorie und Wirklichkeit der GmbH), teisės mokslų daktarė. 1971 m. apgynė habilitacinį darbą „Visuomeninis veikimas, mąstymas ir žinojimas teisėjo sprendime“ (vok. Das gesellschaftliche Handeln, Denken und Wissen im Richterspruch), habilituota teisės mokslų daktarė.
1972 m. Juta Limbach pakviesta užimti civilinės teisės profesorės vietą Berlyne (BLU) dėstė teisę. 1982 m. vizituojanti profesorė Brėmeno universitete. 1994 m. kovo mėn. Vokietijos Konstitucinio Teismo vicepirmininkė bei Antrojo senato pirmininkė, vėliau Vokietijos Konstitucinio Teismo pirmininkė. 2004 m. buvo nominuota kaip SPD kandidatė renkant Vokietijos Federacijos Prezidentus (baigus kandenciją Johannes Rau). Nuo 2002 m. sausio 17 d. iki 2008 m. Gėtės instituto prezidentė.
Baskų kalba

Dialektai

Yra 6 pagrindiniai baskų kalbos dialektai: Biskajos, Gipuzkoa, Aukštutinės Navaros (Ispanijoje) ir Žemutinės Navaros, Lapurdian, Zuberoan (Prancūzijoje).
Plačiai naudojamas standartizuotas dialektas batua, didžiąja dalimi paremtas Gipuzkoa dialektu.
Danutė Krištopaitė

Biografija

Mokėsi Kauno 5-ojoje gimnazijoje. 1948–1953 m. Vilniaus universitete studijavo lietuvių kalbą ir literatūrą. 1960–1969 m. ir 1974–1990 m. leidyklos „Vaga“ redaktorė ir vyresnioji mokslinė redaktorė. 1964 m. filologijos mokslų kandidatė.  1969–1974 m. dirbo LSSR konservatorijos Liaudies muzikos kabinete.
Tautosaką rinko nuo 1957 m., užrašė apie 10 000 kūrinių. Dalyvavo ekspedicijose, rašė straipsnius ir recenzijas, parengė pasakojimų apie liaudies dainininkus ir menininkus. Išvertė į lietuvių kalbą rusų (Jurijaus Trifonovo, Valentino Rasputino), baltarusių (Vasilio Bykavo, Ivano Čyhrynavo), norvegų (Sigrid Undset) ir kitų tautų autorių knygų, pasakų rinkinių.
Apopleksija

Apopleksija (gr. apoplēxia – paralyžius) – kraujo išsiliejimas į galvos smegenis, sukeliantis paralyžių.
Insultas – kraujotakos sutrikimas smegenyse, kuris pažeidžia smegenų ląsteles (neuronus) ir sukelia neurologinę simptomatiką bei sutrikdo paciento sveikatą, sukelia grįžtamus ar negrįžtamus pokyčius, o kartais baigiasi mirtimi. Insultas skirstomas į hemoraginį (kai kraujas išsilieja smegenyse) ir išeminį (kai užsikemša smegenų kraujagyslė).
Virkšai

Aplinkinės gyvenvietės

Visvainiai – 1 km
Gegrėnai – 3 km 
 Getaučiai – 1 km
Užpelkiai – 4 km 
 PLATELIAI – 7 km
Paežerės Rūdaičiai – 1 km
Irena Bagdanavičienė

Biografija

1976 m. baigė Vilniaus pedagoginį institutą, mokytoja. Trakų rajono Onuškio vidurinės mokyklos mokytoja.
Nuo 2003 m. Liberalų ir centro sąjungos Trakų rajono skyriaus narė.
Nuo 2007 m. Trakų rajono savivaldybės tarybos narė.
Sutuoktinis Bronius, vaikai Audronė, Giedrė.
Lietuvos heraldikos komisija

Lietuvos heraldikos komisija – Lietuvos heraldikos institucija, esanti Lietuvos respublikos prezidento kanceliarijos dalis. Komisiją sudaro Lietuvos prezidentas, kuriam ji ir yra atskaitinga.
Komisija yra įsikūrusi Lietuvos prezidento kanceliarijoje (Vilnius, Simono Daukanto a. 3).

Komisijos sudėtis

Komisiją sudaro devyni nariai. Komisijos pirmininkas ir pavaduotojas skiriami 6 metams, nariai – 5 metams. Kadencijų skaičius neribojamas. Komisijos nariai turi turėti aukštąjį universitetinį išsilavinimą ir ne mažesnį kaip trejų metų heraldikos ar jai artimos srities mokslinio ar praktinio darbo patirtį.
Mūsų tautosaka

„Mūsų tautosaka“ – Lietuvos tautosakos mokslo ir etnografijos tęstinis neperiodinis leidinys, ėjęs 1930–1935 m. Kaune.

Leidinys

„Mūsų tautosaką“ leido prie Lietuvos universiteto (nuo 1930 m. Vytauto Didžiojo universitetas Humanitarinių mokslų fakulteto įsteigta Tautosakos komisija, redagavo Vincas Krėvė-Mickevičius. Spausdino akcinės bendrovės „Spindulys“ spaustuvė Kaune.  Išleista 10 t., paskutinis išėjo 1937 m., datuotas 1935 m. Vietoje jo leistas žurnalas „Tautosakos darbai“.
„Mūsų tautosaka“ paskelbė surinktos tautosakos, duomenų apie rinkėjus, mokslinių tyrinėjimų, studijų, kurias atliko Juozas Baldžius, Jonas Balys, Vaclovas Biržiška, Balys Sruoga, Jurgis Elisonas, Mikalojus Katkus, Juozas Mickevičius, Vincas Mykolaitis-Putinas, Adolfas Sabaliauskas, Juozas Petrulis, Petras Vaičiūnas ir kiti tyrinėtojai.
Vilainių seniūnija

Gamta

Seniūnija išsidėsčiusi Nevėžio upės slėnyje. Didžiąją dalį teritorijos užima dirbama žemė. Lančiūnavos, Aristavos miškai. Pagrindinės upės – Nevėžis, Malčius, Brasta.

Ūkis

Įvairus žemės ūkis (svarbiausia Aristavos ŽŪB), sodininkystė (Apytalaukyje), daržininkystė, medienos apdirbimas ir miškininkystė (Lančiūnavoje). LŽŪU Vandens ūkio institutas (Vilainiuose).
Raund Rokas

Istorija

Iki kol į vietovę gyventi atsikėlė baltieji, čia gyveno keletas vietinių Amerikos indėnų genčių. 1851 m. nedidelė baltųjų bendruomenė įsikūrė ant Brushy Creek upelio krantų, šalia didžiulio, apvalaus priekalo formos riedulio (angl. round rock). 1854 m. pašto viršininkas pasiūlė gyvenvietę, kuri tuomet buvo pavadinta pagal upelį, pervadinti į Raund Roką.
Pirmojoje XX a. pusėje apygarda praturtėjo iš medvilnės laukų.
Remigijus Jotautis

Biografija

1979 m. baigė Kauno medicinos institutą, gydytojas. Širvintų ligoninės, Širvintų pirminės sveikatos priežiūros centro gydytojas – chirurgas.
1995 m. Lietuvos liberalų sąjungos, 2002 m. Liberalų demokratų partijos, 2006 m. partijos Tvarka ir teisingumas (liberalai demokratai) narys.
1997–2000 m., 2000–2003 m., 2003–2007 m. ir nuo 2007 m. Širvintų rajono savivaldybės tarybos narys.
Sutuoktinė Gitana, vaikas Aistė.
Tomas Rapalavičius

Karjera

Profesionalo karjerą pradėjo FC „Šiauliai“ ekipoje. Nuo 2012 metų žaidė už FC Šiaulių dublerių ekipą, o 2013 metais debiutavo A lygoje. Pireš 2016 m. sezoną FC Šiauliai nutraukė veiklą ir žaidėjas perėjo į FC Džiugas Telšiai.