google/wiki40b huggingface dataset:
Gyvenk ir leisk mirti

Priešistorė

Po „Deimantai amžiams“ sekančiu filmu prodiuseriai pasirinko Gyventi ir leisk numirti, nes scenarijaus autoriui Tomui Mankiewicziui pasirodė drąsi mintis ekranizuoti istoriją, kurioje vyrauja įvairūs rasiniai motyvai, pavyzdžiui, juodaodžiai piktadariai Black Panthers, kas tuo metu buvo nauja kine.
Režisieriumi paskirtas Guy Hamiltonas, būdamas dideliu džiazo mėgėju, nutarė filmavimą perkelti į Naująjį Orleaną. Filme atsirado šiam miestui būdingi motyvai (kanalai ir laidotuvės su džiazo muzika), tačiau režisierius nutarė neperkelti į juostą populiaraus festivalio Mardi Gras fragmentų, kadangi panašius galima sutikti ankstesniame filme „Kamuoinis žaibas“.
Filmavimo komandai ieškant tinkamos vietovės Jamaikoje, jie susipažino su Rossu Kananga, kurio krokodilų fermoje buvo užrašas „Pašaliniai bus suėsti“. Ferma buvo panaudota filmavimui, o jos savininko pavardė – pagrindiniam juostos neigiamam herojui.

Filmavimas

Filmavimas vyko „Pinewood Studios“ studijoje, taip pat Niujorke, Naujajame Orleane, Luizianoje bei Jamaikoje, kuri filme virto išgalvota San Monikos sala. Orleane prodiuseriams buvo pranešta, kad, norėdami filmuoti, jie privalo sumokėti duoklę Harlemo gaujoms už apsaugą, o kai pinigai baigėsi, pastarieji ėmė „skatinti“ juos išvykti.
Daug problemų kilo filmuojant gyvūnus. Jane Seymour labai bijojo gyvačių, o sceną, kurioje Rossas Kananga šoka pro krokodilus, teko filmuoti penkis kartus. Vieno dublio metų krokodilas griebė aktoriaus pėdą, suplėšydamas tik kelnes.
Persekiojimais laivais buvo filmuojamas Luizianos senvagėse, potvynių metu. Šios scenoms buvo specialiai pagaminti 26 laivai, iš kurių 17 sunaikinta repeticijų metu.

Muzika

Kompozitoriui Johnui Barry nusprendus padaryti pertrauką kuriant muziką filmams apie Bondą, šis darbas buvo patikėtas George‘ui Martinui. Sukurti titulinę dainą buvo patikėta buvusiam grupės The Beatles nariui Paului McCartney, kuris jau buvo kviestas įrašyti dainą ankstesniam filmui „Deimantai amžiams“, o su Martinu jau buvo bendradarbiavęs kuriant muziką „Abbey Road“ 1969 metais.
Dainą Paulas parašė kartu su žmona Linda ir atliko su savo grupe Wings. „Live and Let Die“ yra pirmoji titulinė Bondo filmų roko stiliaus daina, sulaukusi didelio populiarumo JAV (3 savaitės 2-oje pozicijoje) ir Jungtinėje Karalystėje (9 vieta) bei tapusi sėkmingiausiu 1973-ių metų Paul McCartney įrašu. Šią dainą atlikėjas nuolatos groja savo koncertuose, o 1991 metais naują jos versiją įrašė Guns N' Roses.
Filmo pradžioje pasirodančią gatvės džiazo muzikantų procesiją vaidino kolektyvas Olympia Brass Band, o žudiko vaidmenį atliko trimitininkas Alvinas Alcornas. Procesijos metu skamba laidotuvių maršas „Just a Closer Walk with Thee“.
Rešenis

Istorija

Prieš Antrąjį pasaulinį karą buvo mažas kaimelis. Po administacinių pakeitimų ir kalnakasybos pramonės išaugimo, Rešeniui buvo suteiktas miesto statusas. Po komunizmo žlugimo, daugelis šachtų tapo nebenaudojamos. Daugelis žmonių persikėlė į sostinę ar į kitus miestus.
Anapa

Istorija

Senovėje dabartinio miesto vietoje buvo sindų miestas Sindika. Tapęs Bosporo karalystės dalimi (IV a. pr. m. e. – III a.) pavadintas Gorgipija (sen. gr. Γοργιππία). XIV a. miestas tapo Genujos kolonija Mapa. 1475 m. miestą užėmė Osmanų imperija, įkūrė tvirtovę. XVIII a. pab. rusams pasiekus gyvenvietę ji vadinta Anapa (adygų k. – „stalo kraštas“). Rusų-turkų karo metu miestas ėjo iš rankų į rankas, kol 1829 m. Adrianopolio taika priskirtas Rusijai. 1846 m. suteiktas miesto teisės, 1866 m. tapo kurortu.
Pašiliai (Kėdainiai)

Istorija

Iki XX a. vid. čia būta Podborkos dvarelio ir palivarko. Tarybiniais metais išaugo kaip kolektyviniai sodai.

Aplinkinės gyvenvietės

Šventoniškis - 2 km
KĖDAINIAI - 6 km
PELĖDNAGIAI - 2 km
 Paobelys - 4 km
Karūnava - 1 km
LABŪNAVA - 4 km
Beraštis (žurnalas)

Beraštis – Lietuvos mokytojų profesinės sąjungos žurnalas, leistas 1919–1920 m. Marijampolėje.

Istorija

Pirmasis numeris išėjo 1919 m. gruodžio mėn. Leido Suvalkijos profesinė mokytojų sąjunga. Redagavo redakcijos komisija, spausdino Dirvos spaustuvė Marijampolėje. Išleisti 6 numeriai. Paskutinis numeris išėjo 1920 m. rugpjūčio mėn.
Svarstė mokytojų darbo sąlygas, vaikų auklėjimo ir mokymo klausimus, spausdino pedagogikos, metodikos straipsnius. Bendradarbiavo R. Jakučionis, Vincas Plaušinaitis, Jonas Valaitis ir kt.
Redaktorius Adomas Lastas.
Ove Andersson

Biografija

1971 m. laimėjo Monte Karlo, Sanremo, Austrijos kalnų ir Akropolio ralius.
Po Pasaulio ralio čempionato atsiradimo 1973 m., Andersonas pabuvojo ant 7 podiumų iš 28 lenktynių (pagrinde už Toyota Celica vairo).
Kartu su šturmanu Arne Chersu, 1975 m. nugalėjo Safario ralyje vairuodamas Peugeot 504.
1970-ųjų pradžioje Andersonas sukūrė nuosavą ralio komandą – Andersson Motorsport, vėliau tapusia Toyota Team Europe. Ši komanda turėjo didelį pasisekimą Pasaulio ralio čempionate.
2002–2003 m. buvo Toyota F1 komandos galva. Po atsistatydinimo iš šio posto dirbo Toyota Motorsport konsultantu.
2008 m. birželio 11 d. Ove Andersonas žuvo senovinių automobilių ralio reido varžybose, netoli Džordžo miesto (PAR).
Jėzaus šeimos kapas

Jėzaus šeimos kapas (angl. The Jesus Family Tomb) - režisieriaus Simcha Jacobovici ir knygų autoriaus Charles R. Pellegrino knyga apie 1980 m. Talpioto kape atrastą kapą, kuris, kaip teigia knygos autoriai, priklauso Jėzui iš Nazareto bei jo šeimai. Knyga išleista 2007 m. vasarį. Yra vertimas lietuvių kalba.
Pagal šią knygą buvo sukurtas filmas Prarastas Jėzaus kapas.

Kontroversija

Ši knyga sulaukė labai didelio atgarsio, ypač tarp krikščionių. Knygoje rašoma, jog buvo rastas Marijos Magdalietės kapas, o Jėzaus ir jos DNR nesutampa, kas leidžia manyti, jog jie buvo vyras ir žmona. Tai prieštarauja visiems krikščioniškiems įsitikinimams. Taip pat buvo rastas tariamai Judo, Jėzaus sūnaus kapas. Izraeliečių archeologas Amos Kloner perskaitęs šią knygą pasakė, kad tai paprasčiausias atsitiktinumas, nes vardai Jėzus, Juozapas, Marija ir kiti buvo labai dažni tais laikais. Taip pat knygą kritikavo mokslininkai, kurie tiki, kad Jėzaus kapas yra Kašmyre, todėl jie taip pat mano, jog čia yra sutapimas. Tačiau Toronto universiteto statistikos profesorius Andrey Feuerverger ištyrė, kad tikimybė, jog tai ne Jėzaus kapas yra tik 1:600.
Vaškų valsčius

Vaškų valsčius buvo šiaurės Lietuvoje. Centras – Vaškai.
Ellie Goulding

Biografija

Ellie Goulding gimė 1986 m. gruodžio 30 d. Hereforde Anglijoje. Studijavo dramą Kento universitete. Universiteto metais pradėjo kurti muziką vienydama folk ir elektroninės muzikos žanrus. Po 2 metų universitete ji paliko Kentą ir persikėlė į Londoną, kur pradėjo karjerą kaip nepriklausoma dainų autorė ir atlikėja. 2009 m. jos dainos pradėjo susilaukti dėmesio internete ir patraukė įrašų kompanijų dėmesį. Su Ellie Goulding leidybinę sutartį pasirašė „Polydor Records“. 2009 m. pabaigoje BBC surengtoje Britanijos muzikos profesionalų ir kritikų apklausoje „Sound of 2010“ Ellie Goulding įvertinta perspektyviausiu jaunuoju talentu. 2010 m. Ellie Goulding laimėjo „Brit Awards“ apdovanojimą kritikų pasirinkimo kategorijoje.
2010 m. pasirodė debiutinis Ellie Goulding albumas „Lights“ (JK – 1 vieta, JAV – 29, parduotas daugiau nei 1,5 mln. kopijų tiražų) ir JK top 5 singlai „Starry Eyed“ ir „Your Song“. Tais pačiais metais paruoštas papildytas ir perdirbtas debiutinio albumo leidimas pavadinimu „Bright Lights“. 2011 m. singlas „Lights“ pasiekė JAV topų 2-ą vietą. 2011 m. Ellie Goulding dainavo D. Britanijos sosto įpėdinio vestuvėse. 2012 m. pasirodė antrasis albumas „Halcyon“ (JK – 2 vieta, JAV – 9). 2013 m. balandžio 18 d. Ellie Goulding koncertavo Vilniuje. 2013 m. Ellie Goulding daina „Burn“ debiutavo iškart JK topų 1-oje vietoje. „Halcyon“ papildytas leidimas „Halcyon Days“ buvo išleistas 2013 m. Su jo pardavimais „Halcyon“ pasiekė Nr. 1. poziciją JK topuose 2014 m. sausio pirmą savaitę po daugiau nei 1 metų nuo originaliojo albumo išleidimo. Tuo metu albumas buvo išplatintas 665 000 kopijų tiražu vien JK. 2014 m. Ellie apdovanota „Brit Awards“ apdovanojimuose metų britų solo atlikėjos kategorijoje.
Jakobas Gierkė

Jakobas Gierkė (vok. Jakob Gierke, istoriniuose šaltiniuose dar Gierche, Geirke, Gierek) – XVII a. Vilniaus laikrodininkas auksakalys.
Sukūrė keliolika meniškų barokinės stilistikos stalinių laikrodžių, iš jų keturi yra Lenkijos muziejuose, vienas – Lietuvoje. Jo kūriniuose sukaupti visi Lietuvos laikrodininkystės laimėjimai iki švytuoklės pritaikymo mechanizmams. Laikrodžiai turėjo sraigę – kūginį būgnelį spyruoklės įtempimui išlyginti, valandų skambinimo įtaisą, tačiau dažniausiai tik vieną rodyklę. Sudėtingesnieji rodė ir mėnesio dienas, Mėnulio fazes, Saulės padėtį Zodiake. Laikrodžiai buvo su bronziniais aptaisais. Mechanizmo detalės gausiai ornamentuotos zoomorfiniais ir augaliniais motyvais, ciferblatai puošti graviruotais vaizdais. Sudėtingesnių laikrodžių viršuje – lietos skulptūrėlės.
Šiaurinė paprastoji lūšis

Paplitimas pasaulyje

Šis porūšis savaime gyvena Lietuvoje ir kitose Baltijos valstybėse, Suomijoje, Karelijoje, Skandinavijoje, šiaurinėje ir vidurio Lenkijoje (įskaitant Belovežo ir Kampinosko girias), Gudijoje, europinės Rusijos vakarinėje, šiaurinėje, vidurio ir rytų dalyse, Uralo kalnuose ir Vakarų Sibire iki Jenisiejaus upės.

Gyvenamas biotopas

Labiausia mėgsta gyventi su tankiu pomiškiu, išvartomis, pelkėtais plotais dideliame, brandžiame, mišriame ar spygliuočių miške. Šiauriausios porūšio populiacijos puikiai prisitaikiusios gyventi tundroje.

Šiaurinės paprastosios lūšies populiacija Lietuvoje

Šiaurinė paprastoji lūšis labai reta, įrašyta į Lietuvos raudonosios knygos 1(E) kategoriją. XX a. pradžioje Tadas Ivanauskas rašė, kad jų liko tik menki likučiai. Kurį laiką jos medžiotos, bet 1979 m. medžioklė uždrausta. 2008 m. Lietuvoje gyveno kelios dešimtys šiaurinių paprastųjų lūšių. Šiek tiek žvėrių užklysta iš Latvijos, Gudijos, Lenkijos. 

1965 m. Lietuvoje gyveno 40 (14 iš jų buvo sumedžiotos), 1970 m. – 140 (13 sumedžiota), 1975 m. – 200 (17 sumedžiota), 1980 m. – 120, 1985 m. – 200, 1988 m. – 215, 1990 m. – 170, 1995 m. – 100, 2000 m. – 87, 2015 m. – 97 šiaurinių paprastųjų lūšių.

Gyvenimo būdas

Neskaitant patelių su jaunikliais, suaugę individai didžiąja metų dalį laikosi pavieniui. Rujoja nuo sausio vidurio iki kovo mėnesio. Nėštumas trunka maždaug 70 dienų. Nuošaliose vietose, dažniausiai po išvartomis, įsirengia guolį ir jauniklius (dažniausiai 2-3) jame veda gegužės mėnesį. Jie žindomi beveik 3 mėn., o nuo 2 mėn. pradeda ėsti atneštą maistą. Jaunikliai vaikšto su patele iki rujos, kai ji lieka bergždžia - ir ilgesnį laika. Lytiškai subręsta antraisiais gyvenimo metais.

Maistas

Šie vidutinio dydžio plėšrieji žinduoliai medžioja pilkuosius kiškius, baltuosius kiškius, paprastasias voveres, voveres skraiduoles, miegapelinius ir kitus graužikus, kiaunes, tetervinius paukščius, rudasias lapes, Usūrinius šunis, šernų jauniklius, briedžių jauniklius, stirnas, tauriuosius elnius, namines avis. Šio porūšio populiacijos gyvenančios šiaurės Skandinavijoje, daugiausia medžioja šiaurinius elnius.

Priešai

Šiaurinių paprastųjų lūšių didžiausi priešai žmonės ir pilkieji vilkai. Teritorijose kur yra padidėjęs pilkųjų vilkų skaičius, yra tendencija, kad lūšių skaičius sumažėja. Taip pat tokiose teritorijose, palyginus su vilkų grobiu, lūšiai pasitenkina smulkesniu grobiu. Yra pasitaikiusių atvejų, kada lūšiui gelbėjantis nuo vilko, nespėjus jam įsiropšti į medį, jį vilkas suėsdavo. Šiauriniai paprastieji lūšiai kartais konfrontuoja su erniais.
Hidas

Istorija

Hidas įkurtas XVIII a. iš Omano ir Kataro atsikrausčiusių žmonių. Iki atrandant naftą, buvo svarbus žvejybos ir perlų rinkimo centras.
Teismo konsultantas

Teismo konsultantas – teismo tarnautojas, konsultantas; teisinė pareigybė. Teismo konsultantas apibendrina ir analizuoja teismų praktiką, statistiką, kitus duomenis, atlieka kitą metodologinį darbą.
Teismo konsultantui teisinis išsilavinimas neprivalomas, tačiau rekomenduojamas.
Feniksas

Egiptiečių mitologijoje

Egiptiečių mitologijoje feniksas – atgimimo simbolis. Vaizduojamas kaip gandras ar garnys ir vadinamas benu. Jis minimas ir Mirusiųjų knygoje.
Buvo tikima, kad jis gyvena 500 ar 1461 metus. Feniksas yra vyriškos giminės paukštis, turintis labai gražias auksines ir raudonos spalvos plunksnas. Apibūdinamas kaip vienas iš Saulės dievo Ra pavidalų ir garbintas Atumo ir Ra šventyklose. Kaip ir Saulės dievas, paukštis benu sukūrė pats save. Savo gyvenimo ciklo pabaigoje paukštis susineša lizdą iš cinamono šakelių, kuriame pats susidegina. Lizdas ir paukštis virsta pelenais, iš kurių iškyla naujas jaunas feniksas. Naujasis paukštis surenka senojo pelenus į kiaušinį iš miros ir nugabena į Egipte esantį Heliopolio miestą (graikiškai – Saulės miestas).

Graikų ir Romėnų mitologijoje

Graikai egiptietišką žodį benu pritaikė savo reikmėms (perėmė antrąją jo reikšmę – datulė), o šį mitinį paukštį pavadino phoinix (graik. tamsiai raudonas).
Graikai ir romėnai feniksą vaizdavo labiau panašų į gaidį ar erelį. Ši mitinė būtybė kas 500 metų susidegindavusi ir prisikeldavusi iš savo pelenų. Pagal graikų mitologiją, feniksas gyveno Arabijoje šalia šulinio. Auštant šis paukštis prausėsi šulinyje, o graikų Saulės dievas Apolonas (dar žinomas kaip Helijas) sustabdė savo karietą (Saulę), norėdamas jo pasiklausyti.

Kinų mitologijoje

Kinų mitologijoje minimas paukštis Juan-ču (karščio paukštis). Manyta, kad šio paukščio pasirodymas reiškia gerovę ir aukštą moralės lygį valstybėje.

Kilmė

Manoma, kad egiptiečių ir graikų fenikso kilmė yra susijusi su viena Afrikoje gyvenančia paukščių rūšimi. Šie paukščiai suka lizdus druskingose žemumose, kuriose yra per karšta kiaušiniams ir paukščiukams. Todėl ši sparnuočių rūšis susipila nedidelius pylimus, kur temperatūra yra šiek tiek žemesnė, ir sudeda kiaušinius. Karšto oro sūkuriai, susidarantys aplink lizdą-pylimą, yra labai panašūs į ugnies liežuvių šėlsmą.
Kariba

Istorija

Kariba susikūrė XX a. VI-ajame dešimtmetyje statant vandens jėgainę.
Vyriausybės obligacija

Vyriausybės obligacija (angl. Government bond) – valstybės skolos vertybiniai popieriai, valstybės prisiimtas įsipareigojimas iš anksto sutartu terminu išpirkti obligaciją bei sumokėti nustatytas palūkanas. Laikoma, kad valstybės išleidžiamos obligacijos yra saugesnės ar net visiškai saugios, nes valstybė visada vykdo savo įsipareigojimus – t. y. laiku išperka obligacijas ir sumoka palūkanas. Tik išimtiniais atvejais dėl perversmų ar kataklizmų valstybės obligacijų išpirkimas gali būti atidėtas. Kaip tik dėl to, kad valstybės obligacijos laikomos saugiomis, už jas paprastai mokamos mažesnės palūkanos nei už įmonių obligacijas. Dėl šios priežasties valstybinės obligacijos dažnai būna ne tokios pelningos. Kita vertus, valstybinių obligacijų pelningumas priklauso nuo obligacijų rizikos (vyriausybės, valiutos, infliacijos). Vyriausybės dažniausiai išleidžia ilgalaikes obligacijų emisijas nuo 1 iki 30 metų, rečiau skolinasi lėšas iki vienerių metų terminui. Beveik visų pasaulio valstybių vyriausybės leidžia obligacijas siekdamos pritraukti kapitalą.
Jungtinių Valstijų vidaus reikalų departamentas

Jungtinių Valstijų vidaus reikalų departamentas (angl. United States Department of of the Interior, DOI) – JAV vykdomosios valdžios institucija – federalinė ministerija (departamentas), atsakinga už didžiąją dalį federalinės žemės (pavyzdžiui, nacionalinius parkus), naudingųjų iškasenų, taip pat kai kurias su indėnais susijusias programas.
Rolandas Rimkūnas

Biografija

1990 m. baigė Vilniaus dailės akademijos Kauno dailės fakultetą, įgijo stiklo dailininko – dizainerio kvalifikaciją. 1995 m. Vilniaus dailės akademijoje įgijo dailininko grafikos menų bakalauro laipsnį, 1998 m. – grafikos menų magistro laipsnį.
Nuo 1994 m. Vilniaus dailės akademijos Kauno dailės fakulteto (Kauno dailės institutas) pedagogas, 2004–2005 m. Vilniaus J. Vienožinskio dailės mokyklos pedagogas.
Nuo 2000 m. Lietuvos dailininkų sąjungos narys, nuo 2006 m. Lietuvos grafinio dizaino asociacijos narys.
Liublino Tomašuvas

Istorija

Miestas įkurtas XVI amžiuje Jano Zamoiskio, kaip Jelitovas (lenk. Jelitowo). 1613 m. miestas pervadintas pagal Zamoiskio sūnaus vardą Tomaš. 1621 m. gavo miesto teises.
1939 m. buvo okupuotas nacistinės Vokietijos. Mieste buvo įkurta koncentracijos stovykla.
Juodasis auksas (2011 filmas)

Siužetas

Filmas apie tai, kaip kūrėsi Arabijos pusiasalio karalystės. Kokios jos buvo iki naftos atradimo ir kaip dėl dykumos kovojo sultonai. Kai neutralioje teritorijoje amerikiečiai rado naftos, vienas sultonas naudojosi ištekliais be jokių apribojimų, visus galėjo papirkti brangiomis dovanomis, o kitas sultonas, kurio sūnūs liko įkaitais, nenorėjo pripažinti jokių naujovių. Kai buvo nužudytas įkaitu buvęs sūnus, kilo karo grėsmė. Jaunėlis sūnus vyksta pas tėvą ir tikisi taikos. Tiesa, jis vedė priešininko dukrą, o tėvas nėra linkęs derėtis su varžovais. Tačiau sūnus kartu su tėvu stoja į kovą prieš emyrą. iki tol bibliotekoje dirbęs vaikinas tampa karvedžiu ir veda vyrus per dykumą, kaunasi prieš geriau ginkluotus priešininkus ir juos nugali.
Melužiai

Istorija

1749 m. kaimas minimas Molėtų krikšto metrikų knygoje de Mieluzie.
Marija Lichtenfeld

Biografija

Brolis – Rafael Chwoles (1913-2002), tapytojas. Sesuo Elka.
Studijavo Vilniaus politechnikumo Dekoravimo ir kompozicijos skyriuje. Grojo smuiku, žaidė šachmatais. Nuo 1957 metų, anksčiau nei jos brolis Rafaelis, apsigyveno Lenkijoje. Iš jos emigravo į Izraelį. Čia tapo Moterų šachmatų čempione, varžybose pelnė įvairių prizų. Gyveno Ašdode, prie Viduržemio jūros. Dėstė šachmatus.
Izraelyje baigė aukštąją meno mokyklą, daug piešė, ypač gėles. Nuo vaikystės piešti mėgstanti moteris į Paryžių atvažiuodavo su broliu tapyti Monmartre. 1980 metais Paryžiuje eksponavo savo darbus kartu su Marku Šagalu-Katzu ir kitais žymiais dailininkais parodoje „Jidiš kultūra“. Surengė kelias personalines parodas Paryžiuje (1985, 1987, 1988 m.). Dėstė dailę Ašdodo, Cholino ir Bat Jamo mokyklose. Ašdode reguliariai rengė parodas (1994, 1996, 1998, 2000, 2004 m.). 2007 metų vasarą parodą surengė ir Lietuvoje, Tolerancijos centre, Vilniuje (kartu su Idos Chwoles darbais).
Tapyba pasižymi nuoširdumu ir šiltumu. Gėlių kompozicijos spalvos – violetinė, žalia, geltona; į puokštes įterpiami ryškūs raudoni žiedai. Peizažas santūresnis; jame vyrauja šviesi pastelė. Darbų yra įsigiję Prancūzijos, Austrijos, JAV, Kanados ir kitų pasaulio šalių kolekcininkai. Kolekcija yra padovanota JAV Holokausto Memorialo muziejui.
Margininkai (Lenkimai)

Istorija

Margininkai (Morgieniki) pirmą kartą paminėti 1568 m. Kartu su Žemyte sudarė vieną, Platelių dvarui priklausantį, teritorinį vienetą, kuris pietuose ribojosi su Juodeikiais, šiaurėje – Lenkimais, rytuose – Veriškių miško apyrube.
XVII–XIX a. Margininkai plėtėsi palei Šventąją į pietvakarius, Juodeikių kaimui priklausančioje bendro naudojimo miško ir ganyklų žemėje.
Vievio Jurgio Milančiaus pradinė mokykla

Istorija

XVII a. pradžioje kunigaikštis Oginskis Vievyje, savo dvare, pastatęs cerkvę ir vienuolyną, iš Vilniaus perkeltiems vienuoliams „liepė” laikyti spaustuvę ir mokyklą. 1633 m. Oginskio našlė Faina vienuolynui užrašė 1000 zlotų mokyklai įrengti. Tie metai laikytini mokyklos Vievyje pradžia.
Pirmoji Vievio miesto mokykla dokumentuose minima 1864 – 1865 metais. Tai buvo vieno komplekto „narodnoje učilišče”, skirta visam valsčiui, visai parapijai. Pirmais mokslo metais mokėsi tik 23 mokiniai –berniukai. Iki 1915 m. buvo dėstoma tik rusų kalba.
Kuriantis Lietuvos nepriklausomybei, 1918 m. įkuriama lietuviška 4 klasių pradinė mokykla. Pirmasis lietuviškos mokyklos vedėjas buvo knygnešys, išprusęs politikas, Vievio šviesuolis Jurgis Milančius.
2018 m. pradinė mokykla pavadinta J. Milančiaus vardu.

Skyriai

Mokykla turi 3 skyrius – Lazdėnuose, Pakalniškėse ir Kazokiškėse. Lazdėnų skyriuje – 2-3-4-oje jungtinėje klasėje ugdoma  9 mokiniai, mišraus amžiaus priešmokyklinio ugdymo grupėje – 11 ugdytinių. Pakalniškių skyriuje – 2-3-4-oje jungtinėje klasėje ugdoma 7 mokiniai, mišraus amžiaus priešmokyklinio ugdymo grupėje – 9 ugdytiniai. Kazokiškių skyriuje – 1-2-3-oje jungtinėje klasėje ugdoma 11 mokinių, mišraus amžiaus priešmokyklinio ugdymo grupėje – 11 ugdytinių.
Genovaitė Šidiškiūtė-Giedraitienė

Genovaitė Šidiškiūtė-Giedraitienė (1912 m. sausio 15 d. Čikagoje, JAV) – dainininkė (koloratūrinis sopranas), pianistė, vargonininkė, pedagogė.

Biografija

Nuo aštuonerių metų pradėjo mokytis smuikuoti ir skambinti fortepijonu. Paaugusi pas O. Pocienę mokėsi dainuoti, o vėliau įstojo į A. Pociaus vadovaujamą L. van Bethoveno konservatoriją Čikagoje, kurią baigė 1929 m. ir gavo muzikos mokytojos diplomą. Dar studijavo American Conservatory of Music Čikagoje ir De Paul University School of Music Čikagoje. Dainavimo mokėsi pas E. De Sallemą, T. McBurney, H. Kurenko, N. Gardani, o Little Theatre Association mokėsi vaidybos ir operos meno pas Sacerdoti. 1931 m. dainininkų konkurse laimėjusi pirmąją premiją, koncertavo su Čikagos simfoniniu orkestru, 1933 m. dainavo Pasaulinės parodos Lietuvių dienoje. Čikagoje, 1937 m. rugsėjo 14 d. debiutavo Čikagos Lietuvių akademijoje, koncertavo su Česlovo Sasnausko vyrų choru, dalyvavo daugelyje lietuvių ir kitataučių koncertuose, dainavo per radiją ir „Draugo“ rengiamuose koncertuose. Režisavo ir statė operetes ir operas, pati jose dainavo, važinėjo po šiaurės Čikagą ir mokė dainuoti vaikus – Šv. Mykolo parapijoje ir kitur.
Nuo 1929 m. vargonininkavo Šv. Dovydo airių bažnyčioje Čikagoje, kur dirbo apie 65 metus. 1952 m. talkino „Dainavos“ meno ansambliui statant L. van Bethoveno oratoriją „Kristus Alyvų kalne“.
Nuo 1930 m. dėstė L. van Bethoveno konservatorijoje. 1988 m. rugpjūčio 13 d. Šv. Dovydo bažnyčioje jos garbei buvo dedikuoti nauji vargonai. Vadovavo ir šios parapijos chorui, iki 1993 m. nuolat griežė laidotuvių pamaldose.
Nuo 1940 m. ALRK Vargonininkų sąjungos narė – tuomet vienintelė moteris vargonininkė ir pagarsėjusi muzikė lietuvė. Turėjo savo fortepijono ir dainavimo studiją.
Darius Mikučauskas

Biografija

Kaišiadorių miškų urėdijos urėdo pavaduotojas miškininkystei, Rumšiškių girininkijos girininkas.
1993 m. Tėvynės sąjungos narys.
1997 ir 2000 m. Kaišiadorių rajono savivaldybės tarybos narys, 1997–2000 m. Kaišiadorių rajono savivaldybės meras.
Žmona Rita, vaikai Rokas, Pranas.