google/wiki40b huggingface dataset:
Stasys Juknevičius

Stasys Juknevičius (g. 1939 m. balandžio 6 d. Baimainiuose, Krekenavos valsčius) – Lietuvos zootechnikas, biomedicinos mokslų daktaras.

Biografija

1962 m. baigė Lietuvos veterinarijos akademiją. 1969 m. žemės ūkio mokslų kandidatas.
1962–1965 m. dėstė Šeduvos ir Tytuvėnų žemės ūkio technikumuose. Nuo 1965 m. Lietuvos žemės ūkio akademijos (nuo 1996 m. Lietuvos žemės ūkio universitetas) dėstytojas, 1968–1989 m. Mokslinio tyrimo sektoriaus vedėjas; 1975 m. docentas.
Mokslinių tyrimų sritis – gyvulių stresas ir gyvulininkystės produktų gamyba.
Vaizduojamojo meno muziejus (Budapeštas)

Vaizduojamojo meno muziejus (veng. Szépművészeti Múzeum) yra pagrindinis Vengrijos meno muziejus, kuriame sukaupta užsienio meno kolekcija. Įsikūręs Budapešte, Herojų aikštės 41 (Dózsa György út 41).

Paveikslų galerija

Muziejuje yra plati Europos dailės kolekcija, kurioje apžvelgiami dailės periodai nuo pat XIII a. italų protorenesanso, pradedant Duccio. Keletas žymiausių galerijos eksponatų:
Ksenono lanko lempa

Ksenono lanko lempa – dirbtinės šviesos šaltinis, naudojantis jonizuotas ksenono dujas. Gaminami nuolat šviečiantys ir trumpiems žybsniams skirti variantai. Šios lempos buvo išrastos XX a. 5-ame dešimtmetyje Vokietijoje.

Konstrukcija

Lempos kolba dažniausiai gaminama iš kvarco, vienos iš nedaugelio medžiagų, galinčių atlaikyti didelį slėgį (galingose lempose – iki 25 atmosferų) bei aukštą temperatūrą ir tuo pat metu likti skaidria. Elektrodai gaminami iš volframo.
Nuolatinei šviesai skirtos lempos turi du elektrodus, žybsniams skirtos – tris (yra papildomas uždegimo elektrodas). Kadangi kvarco ir volframo šiluminis plėtimasis labai nevienodas, ten, kur elektrodai perveria kvarcą, gaminami iš molibdeno ar kitų specialių lydinių. Lempa užpildoma suslėgtomis ksenono dujomis, kartais su nedidele gyvsidabrio garų priemaiša. Galingose lempose įrengiami vandeniu aušinami elektrodai.

Taikymas

Lempos teikia platų ir beveik tolygų spinduliavimo spektrą. Šis spektras siekia ir ultravioletinių spindulių sritį (juos kvarco korpusas praleidžia). Todėl prireikus naudojami papildomi, vien matomą šviesą praleidžiantys filtrai.
Pagrindinis tokių lempų privalumas – itin gera šviesos kokybė, beveik nesiskirianti nuo natūralios Saulės šviesos. Todėl jos plačiai naudojamos projektoriuose ir kitais atvejais, kai labai svarbu neiškraipyti spalvų. Šio metu ksenono lempos naudojamos beveik visuose kino teatrų ir video projektoriuose. Jos taip pat naudojamos Saulės baterijoms bandyti ir kituose natūralią šviesą imituoti reikalaujančiose eksperimentuose. Mažo galingumo (35W) lemputės naudojamos automobilų trumpujų šviesų žibintuose.
Šių lempų šviečiantis plotas gana nedidelis, todėl šviesą lengva gerai sufokusuoti. Todėl lempos naudojamos mikroskopuose.
Gaminamos tiek galingos (iki 15 KW) lempos (projektoriams ir pan.), tiek ir nedidelės galios (10 W) lempos mikroskopams ir kitoms didelio šviesumo nereikalaujančioms sritims.

Sauga

Svarbus lempų trūkumas – pavojingo sprogimo grėsmė. Paprastai lempos parduodamos specialiuose „vokuose“, kurie apsaugo sprogimo metu. Panaudotos lempos vėl sudedamos į „vokus“ ir tik tada gali būti utilizuotos. Keičiant didelių kino teatrų projektorių lempas reikalingi net visą kūną dengiantys apsauginiai šarvai.
Primilžis

Primilžis arba išmilžis – pieno kiekis (kilogramais, litrais), gaunamas iš melžiamo gyvulio (karvės, kumelės, ožkos, avies) per vieną melžimą (vienkartis primilžis), parą, laktaciją arba per gyvulio visą ūkinio naudojimo laiką.
Daugiausia primelžiama iš specializuotų pieninių veislių karvių. Primilžis didėja iki 6–7 laktacijos (vėliau ima mažėti); didėja ir pirmaisiais 1,5–2 mėn. po apsiveršiavimo (nuo trečio mėnesio pradeda mažėti).
Veikėjo klasė

Veikėjo klasė – vaidmenų žaidimuose (RPG) plačiai taikoma sąvoka žaidėjų veikėjų apipavidalinimui ir tipui nusakyti. Kiekviena klasė pasižymi tam tikrais sugebėjimais ir mokslumu, taip pat kartais nusako veikėjo biografinius faktus ir socialinę padėtį arba elgesio apribojimus. Galima laikytis nuomonės, jog klasė atstoja tam tikrą archetipą arba karjerą. RPG sistemose, kuriose taikomas veikėjų skirstymas į klases, klasės dažnai yra grupuojamos pagal pasiekimų, kuriuos žaidėjai turi pasiekti žaidimo eigoje, lygius. Įprastai veikėjas visą savo gyvenimą išbūna tos pačios klasės; tačiau kai kuriuose žaidimuose leidžiama keisti veikėjo klasę arba net įgyti daugiau negu vieną. Kai kuriose sistemose visiškai atsisakoma klasių ir lygių taikymo; kitose klasės mišrinamos su įgūdžiais paremtomis sistemomis arba emuliuojamos pagal veikėjų modelius.
Vaidmenų žaidimas „Dungeons & Dragons“ (D&D) buvo vienas iš pirmųjų, kuriame imta taikyti veikėjų klasių sistemą, o daugelis vėlesnių žaidimų perėmė šią idėją. „D&D“ pristatyta sistema tebėra naudojama ir šiandieną. Tačiau, kadangi tokia fiksuota klasifikacija yra ganėtinai nelanksti ir smarkiai apriboja žaidėjų kūrybiškumą, dauguma šiuolaikinių žaidimų sistemų nukrypo nuo jos į šalį. „Shadowrun“ žaidime taikoma resursų sistema paremta veikėjų kūrimo koncepcija, tuo tarpu Storyteller sistemos žaidimuose, kaip antai „White Wolf“ leidžiamame „Tamsos pasaulyje“, pateikiamos tik gairės, o galutinis sprendimas kaip turėtų būti žaidžiama už veikėją paliekamas žaidimo meistro rankose.
Be stalo vaidmenų žaidimų, veikėjų klasės taip pat sutinkamos kompiuteriniuose vaidmenų žaidimuose (CRPG) ir vaidybiniuose vaidmenų žaidimuose (LARP). Dauguma populiarių vaidmenų žaidimų, pvz., D20 sistemos žaidimai arba „White Wolf“ leidžiami žaidimai vienokiu ar kitokiu būdu tebenaudoja veikėjų klasių koncepciją. Daugelyje žaidimų pasitelkiami papildomi būdai veikėjams apipavidalinti, kaip kad rasės, įgūdžiai ar narystė.
Arūnas Teišerskis

Biografija

1988 m. baigė Lietuvos veterinarijos akademiją, veterinarijos gydytojas.
2000 m. Kelmės rajono valstybinės maisto ir veterinarijos tarnybos viršininkas.
Nuo 2001 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Kelmės rajono skyriaus narys. 2004–2007 m., 2007–2011 m. ir nuo 2011 m. Kelmės rajono savivaldybės tarybos narys. 
Sutuoktinė Danguolė, vaikai Aistis, Dainius.
Skautų aidas

Skautų aidas – Lietuvos skautų žurnalas, einantis nuo 1923 m. kovo 15 d.

1923–1940 m.

Pakeitė žurnalą „Skautas“, ėjusį 1922–1923 m. 1923 m. kovo 15 d. – 1924 m. spalio mėn. mėnesinis skautų literatūros laikraštis leistas Šiauliuose, Turgaus g. 12, vėliau redakcija įsikūrė Šiaulių gimnazijoje. Pirmasis numeris spausdintas Biržų spaustuvėje, kitus spausdino „Titnago“ spaustuvė Bažnyčios g. 1.
Nuo 1924 m. lapkričio mėn. Nr. 9 (17) iki 1940 m. birželio 12 d. mėnesinis skautų laikraštis leistas Kaune, Daugirdo g. 2-3, vėliau Kęstučio g. 63-1, Laisvės al. 20, Nepriklausomybės aikštė 4. Iš pradžių nereguliariai leido Lietuvos skautų asociacija, nuo 1931 m. kas dvi savaites – Lietuvos skautų sąjunga. Spausdino „Vilniaus spaustuvė“. Leido priedus: 1932–1935 m. – žurnalo „Skautų vadas“, 1934–1935 m. – žurnalą „Skautų aidas mūsų mažiesiems“, 1936–1940 m. – žurnalą „Skautybė“.

Užsienyje

Lietuvių skautų sąjungos organas atkurtas Antano Krauso iniciatyva 1946 m. Detmolde, Vokietijoje, iš viso išėjo 31 numeris. 1950 m. perkeltas į Kanadą, nuo 1970 m. leidžiamas Čikagoje. Išeina kas mėnesį.

Lietuvoje

Žurnalas visiems Lietuvos skautams ir būsimiems skautams Lietuvos atkurtas 1990 m.; buvo leidžiamas Klaipėdoje kaip Lietuvos skautų sąjungos mėnraštis jaunimui. 1992–1993 m. nebuvo leidžiamas. Nuo 1994 m. ėjo Vilniuje 4 kartus per metus. Steigėja ir leidėja UAB „Karma“, Lietuvos skautijos pirmija. Tiražas 1990 m. – 19 000 egz., 1995 m. – 2000 egz.
Radeikiai

Istorija

Pirmą kartą Radeikiai paminėti išlikusiose Daugailių bažnyčios metrikų knygose. Daugailių bažnyčios 1685–1721 metų metrikų knygoje krikšto įrašas datuotas 1689 m. gruodžio 18 d. Apytikslis įrašo vertimas: „Tą pačią dieną pakrikštytas Nikolajus (Mykolas), Juozapo Žemaičio ir Dorotėjos (neįskaitoma pavardė) teisėtas sūnus iš Radeikių kaimo. Krikšto tėvai Bartolomėjus Juodenis iš Daržinių su Agnete (pavardė neįskaitoma) iš Radeikių“.
Vižainio žydų kapinės

Vižainio žydų kapinės (lenk. Cmentarz żydowski w Wiżajnach) - kapinės įkurtos XIX a. Vižainio kaime, tačiau visiškai sunaikintos per II pasaulinį karą. Šiuo metu kapinėse nebėra antkapių ir pati kapinių teritorija apie 2 ha naudojama kaip poilsio ar žaidimų aikštelė.
Jotunai

Skandinavų mitologijoje Jotunai – milžinai, žmonių ir asų priešininkai. Kai kurių dievų tapatybė nėra aiški – ar jie dievai, ar milžinai jotunai (Lokis, Gerda, Skadi ir kt.). Dievas Lokis pradžioje buvo milžinas, tačiau vėliau priimtas į asų tarpą, todėl laikomas dievu.
Milžinų klasifikacija, pvz., „Edoje“, nėra nuosekli, jie skirstomi į pirmykščius šerkšno milžinus hrymtursus ir jotunus, bet neretai hrymtursai, ir net pati pirminė būtybė Imis, taip pat vadinami jotunais arba jotais. Hrymtursai – Imis ir jo tiesioginiai palikuoniai – egzistavo prieš dievus ir žmones, ir kai dievai iš nužudyto Imio kūno kūrė pasaulį, hrymtursai paskendo jo kraujyje. Išsigelbėjo tik Bergelmis – laive kaip Nojus. Tačiau sakmėse hrymtursai minimi ir po pasaulio sukūrimo, šlovinama jų didinga išmintis: Boltornas, Odino motinos tėvas, kuris duoda Odinui magiškąsias runas, ir Vaftrūdnis, su kuriuo Odinas varžosi išmintimi („Giesmė apie Vaftrūdnį“, „Vyresnioji Eda“). Matyt, milžinas yra ir protingasis Mimis, medaus šaltinio, iš kurio išminties semiasi Odinas, šeimininkas. Tai pačiai kategorijai priklauso milžinas Asgardo statytojas.
Jotunai priešpriešinami dievams ne tik laiko, bet ir erdvės atžvilgiu – kaip akmenuoto ir šalto šiaurės ir rytų žemės krašto gyventojai. Dažniausiai minima, kad Jotunai – milžinai iš Jotunheimo („Jotunų žemės“). Jie yra ir stichinių demoniškų gamtos jėgų įsikūnijimas. Jotunai trokšta atimti asų žmonas su jų stebuklingomis brangenybėmis; su jotunais be paliovos kaunasi Toras, nuo jų saugantis Asgardą ir žmonių pasaulį Midgardą. Šios kovos aprašymuose jotunai dažnai apibūdinami kaip kvaili velniai. Lokis tyčia ar netyčia yra asų ir milžinų tarpininkas.
Jotunai – ne tik siaubingi milžinai, bet ir dailios merginos (pvz., Tjacio duktė Skadi), kurios neretai tampa asų žmonomis, jų vaikų motinomis.
Pabiržė

Aplinkinės gyvenvietės

Likėnai – 1 km
BIRŽAI – 8 km
Kirdonys – 3 km 
 PASVALYS – 21 km

Pavadinimo kilmė

Pabiržės vardas kilęs nuo netoliese esančio Biržų miesto. Dar iki XX a. pradžios ji taip pat vadinosi Rastauskine arba Rastauskyne (nuo Rastauskų, padovanojusių savo palivarką, pavardės).
Dharamšala

Istorija

Anksčiau buvo žinoma kaip Bhagsu.

Pavadinimo kilmė

Miesto vardas hindi kalba reiškia „dvasios buveinė“ arba „šventovė“.
Knidocitas

Knidocitas – duobagyvių dilgiosios ląstelės, išsidėsčiusios aplink burną esančiuose čiuopikliuose. Iš kiekvienos kyšo jautrusis plaukelis. Kiekviename knidocite yra pūslelės formos darinys, vadinamas nematocista, kurioje glūdi spirale susisukęs dygliuotas siūlas su užkarpėlėmis. Palietus siūlas iššauna į išorę ir praduria aukos odą. Knidocitai naudojami sušvirkšti nuodus ir pritraukti grobį prie burnos. Kai kurios medūzos gali skaudžiai nudilginti. Australijos pakrantėse paplitusios jūrų širšės (Chironex fleckeri) čiuopikliai gali netgi mirtinai nudilginti.
Naginės

Naginės – seniausias Lietuvos gyventojų apavas. Jos buvo daromos iš nuluptų nuo žvėrių kojų kailių.
Tokia bekulnė avalynė, siuvama iš galvijų, kartais kiaulių odos, buvo žinoma dar iki XX a. vid.
Naginės kaime buvo daromos iš kiaulės, galvijų, arklių odos, kurios, dėl patvarumo, būdavo raugiamos. Naginės rauktos iš 40–50 cm ilgio ir 30–35 cm pločio odos stačiakampių. Galuose ir šonuose praduriamos skylės naginių paburniui (priekiui) susiūti ir šonams aptraukti. Užkulnis paliekamas nesusiūtas. Naginių apyvarai daryti iš virvelių arba odinio dirželio.
Karūnava

Istorija

Karūnava (Kralinowe) pirmą kartą paminėta 1372 m. Hermano Vartbergiečio Livonijos kronikoje.
XIX a. buvo kaimas ir dvaras (Statkovskių valda) Josvainių valsčiuje.

Aplinkinės gyvenvietės

Mantviloniai - 2,5 km
Galulaukiai - 2 km
  JOSVAINIAI - 5 km
Pašiliai - 1 km
Vainikai - 2,5 km
Čekijos futbolo varžybos 1979–1980 m.

1979–1980 m. pirmenybės

Čekijos komandos žaidė Čekoslovakijos pirmenybėse, žr. Čekoslovakijos futbolo varžybos 1979–1980 m.
Half-Life 2: Episode One

Apžvalga

Kaip ir pirmtake, žaidime toliau pasakojami tolesni Gordono Freeman’o bei Alyx nuotykiai po „Half-Life 2“ pabaigos. Žaidimo eigoje reikia brautis į citadėlės vidų, kad būtų stabilizuotas jos darbas po didelės žalos, ir išgelbėti žmoniją. „Episode One“ taip pat buvo atnaujintas „Source“ varikliukas, patobulintos animacijos.
Žaidime pasakojami tolesni Gordono Freemano bei Alyx nuotykiai po „Half-Life 2“ pabaigos, kuomet buvo padaryta didelė žala Citadelei. Jos branduolys plečiasi ir netrukus sprogs milžiniška jėga, tad laiko pabėgimui iš City 17 nebėra. Lieka vienintelė išeitis – vėl brautis į šį milžinišką pastatą ir bent trumpam stabilizuoti jo branduolį tam, kad liktų užtektinai laiko jūsų pačių bei miesto gyventojų evakuacijai.
Žaidimo „Source“ varikliukas atnaujintas HDR technologijos palaikymu bei patobulinta veikėjų veidų animacija.
Grigorijus Ginzburgas

Grigorijus Ginzburgas (rus. Григорий Романович Гинзбург, 1904 m. gegužės 29 d. Žemutinis Naugardas – 1961 m. gruodžio 5 d. Maskva) – Rusijos pianistas, pedagogas.

Biografija

Brolis Jakovas Ginzburgas. 1924 m. baigė Maskvos konservatorijos A. Goldenveizerio klasę, 1929-1959 m. joje dėstė. Nuo 1935 m. profesorius.
Koncertų repertuarą sudarė daugiausia XIX a. kompozitorių (Liudvigas van Bethovenas, Ferencas Listas, Frederikas Šopenas, Arturas Rubinšteinas, Piotras Čaikovskis) kūriniai. Transkribavo kūrinius, kuriuos parašė Džoakinas Rosinis, Ferencas Listas, Edvardas Grygas. 1936 m., 1945 m., 1949 m., 1950 m., 1954 m., 1956 m., 1958 m. koncertavo Lietuvoje, dažnai su broliu.
Leonardas Valaitis

Biografija

1954 m. baigė Marijampolės 1-ąją vidurinę mokyklą, 1959 m. – Lietuvos veterinarijos akademiją, įgydamas zooinžinieriaus specialybę. Studijavo žurnalistiką Vilniaus universiteto Istorijos ir filologijos fakultete.
1959 m. Valstybinio televizijos ir radijo komiteto Kauno vyr. transliacijų redakcijos žinių redaktorius. 1960–1972 m. Lietuvos radijo žinių reporteris Vilniuje, radijo ir televizijos Propagandos redakcijos vyresnysis redaktorius, „Panoramos“ redaktorius, 1972–1980 m. – Lietuvos televizijos Literatūros ir meno redakcijos vyriausias redaktorius. 1980–1994 m. laikraščio „Vakarinės naujienos“ redakcijos skyriaus vedėjas. 1995 m. dienraščio „Lietuva“ bendradarbis, nuo 1995 m. laikraščio „Privatus seklys“ korespondentas.
Marškonės dvaras

Marškonės dvaras buvo dabartiniame Marškonės kaime.

Istorija

XIX a. priklausė Agnietei Borovskaitei-Tanskienei (1793–1884) ir jos sūnui Mykolui Tanskiui (1863 m. sukilimo dalyvis). Po sukilimo iš jų atimta Marškonė, o Mykolas Tanskis ištremtas. A. Tanskienė apsigyveno Viekšniuose, kur turėjo namus su dideliu sklypu. Pas ją šeimininkavo Marija Alseikaitė (~1830–1912), kuriai vėliau atiteko šis namas.
Iki I pasaulinio karo Marškonės dvaras priklausė Savelevui. 1923 m. dvaras išskirstytas viensėdžiais ir pavadintas Marškonės kaimu. Apie 3 ha dydžio dvaro centras paskirtas Rekečių pradinei mokyklai.
Darželis (laikraštis)

Darželis – Mažosios Lietuvos jaunimo laikraštis, leistas 1920–1921 m. Klaipėdoje.

Istorija

Ėjo kartą per dvi savaites. Pirmasis numeris pasirodė 1920 m. rugpjūčio mėn. Leido Lietuvių jaunųjų draugija „Santara“. Ragino jaunuolius šviestis, domėtis tautos tradicijomis, dalyvauti visuomeninėje veikloje. Spausdino spaustuvė „Lituania“ Klaipėdoje, Spaudos spaustuvė (Pavlovskio) Tilžėje. Išėjo 6 numeriai.
Redagavo M. Glažė.
Baltasis Nilas

Atkarpos

Skirtingos Baltojo Nilo atkarpos yra vadinamos skirtingai. Ištekėjęs iš Viktorijos ežero prie Džindžos miesto, jis yra vadinamas Viktorijos Nilu. Šiuo vardu jis prateka ir Kiogos ežerą Ugandoje, kol įteka į Alberto ežerą. Ištekėjęs iš jo, jau žinomas Alberto Nilo pavadinimu.
Pietų Sudano teritorijoje, t. y. į šiaurę nuo Nimulės miesto, Baltasis Nilas yra žinomas kaip Bahr el Džebelis (t. y. „Kalnų jūra“). Jis teka į šiaurę per pelkingas Sudo vietoves, kur sudaro vidinę deltą. Šioje vietoje nuo Baltojo Nilo atsiskiria gretima vaga Bahr el Zeraf (t. y. „Žirafų jūra“), kuri vėl susijungia su pagrindine vaga prie No ežero.
No ežere į Baltąjį Nilą įteka ir pagrindinis kairysis intakas – Bahr al Gazalis („Gazelių jūra“). Už šios vietos upė jau visuotinai žinoma kaip Baltasis Nilas. Už No ežero vaga susilieja su dešiniuoju intaku Sobatu. Atkarpos, kuri prasideda ties No ežeru ir baigiasi ties Chartumu, ilgis yra 957 km, baseino plotas 1,059 mln. km².
Kelioninė skrynia

Kelioninė skrynia (angl. trunk, travelling chest) – didelė stačiakampio gretasienio formos talpyklė, kelioninė dėžė, skirta drabužiams ir kitiems asmeniniams daiktams gabenti. Paprastai būdavo apie 1,5 m pločio, 0,5 m aukščio ir gylio. Tokias skrynias paprastai naudodavo ilgam išvykdami iš namų, pvz., į ilgas keliones ar mokytis internatinėse mokyklose. Kelioninės skrynios skiriasi nuo paprastų skrynių tuo, kad pritaikytos nešioti (turi rankenas).
Dabar daug išlikusių kelioninių skrynių naudojamos kaip stacionariniai baldai (pvz., stiklu padengti staliukai) ar kaip dekoratyvios dėžės patalynei, skalbiniams laikyti.
Kelioninės skrynios būna daugelio stilių, dalis kurių gyvavo tik 10–20 metų. Stiliaus ypatumai leidžia ekspertams nesunkiai nustatyti, kokio laikotarpio ta ar kita skrynia.
Teisinė pasekmė

Teisinė pasekmė (juridinė pasekmė) – pasekmė, numatyta teisės normoje, teisiškai kylanti, kai pradeda galioti teisės norma, kurios dispozicijoje aprašyta (numatyta) veika yra realizuojama (kai įvykdomi teisės normos sudėties požymiai).
Idealiu atveju teisinės pasekmės būna nurodomos rašytinėje normoje, jas konkrečiai įvardijant bei apibrėžiant sąlygas, kuriomis galioja teisės norma. Kai kurios įstatymų nuostatos turi teisės spragų. Konkrečiu atveju pasitaiko, kad nėra įstatyminio reguliavimo. Tuomet nesureguliuotam atvejui gali būti taikoma teisės analogija (išimtis – viešoji teisė, jei yra apsunkinama subjekto teisinė padėtis). Tokiu atveju gali kilti teisės normų konkurencija, kai situacijai taikytini keli teisės aktai, normos. Įveikti teisės kolizijas padeda atitinkamos taisyklės, grįstos teisės normų hierarchija ir kt.
Tam tikrais atvejais teisinės pasekmės kyla tik kompetentingo asmens nuožiūra (diskrecija). Teisės taikymo veikloje tokiu atveju galima keli alternatyvūs teisėti variantai.
Teisinė pasekmė gali būti apibrėžiama ne konkrečiomis aplinkybėmis, priemonėmis, o jų alternatyvmis, intervalu, t. y. pernelyg abstrakčiai, kad galėtų kilti nesant „teisinio adaptavimo“, diskrecinės teisės taikymo veiklos. Pvz., baudžiamoji (BK), administracinė (ATPK) norma teisines pasekmes apibrėžia įvardijant alternatyvias sankcijų priemones, bausmių dydį. Tuomet teismas kaip teisės taikymo subjektas remdamasis baudžiamosios teisės principais individualizuoja bausmę konkrečiam kaltininkui, nuosprendyje įvardindamas konkrečias priemones ir jų požymius (pvz., 1 m. laisvės atėmimo bausmė sustiprinto režimo pataisos namuose ar pan.).
Ačinskas

Istorija

Įkurtas 1642 m. kaip ostrogas (Ачинский острог, pagal Ačinkos upelį, Čulymo intaką) prie Jusos upės, 1682 m. sudegė ir 1683 m. buvo perkeltas prie Čulymo. 1782 m. gavo apskrities miesto statusą.

Lietuviai

1948–1949 m., 1951 m. į Ačinską iš Lietuvos atvežta tremtinių. Iš pradžių jie buvo išskirstyti į Ačinsko rajono kolūkius, vėliau dalis jų atsikėlė į patį Ačinską. 1952 m. atitremta dar apie 25 lietuvių šeimas. Moterys dirbo žėručio skaldykloje, vyrai – lentpjūvėje, malūne, kirto mišką, statė plytinę, aliuminio oksido ir kt. gamyklas. Jaunimas mokėsi traktorininkų kursuose, medicinos mokykloje, prekybos technikume, pedagoginiame institute. 1956 m. tremtiniai pradėjo grįžti į Lietuvą.
Persefonė

Hadas ir Persefonė

Dzeusas Hadui buvo pažadėjęs savo dukrą Persefonę atiduoti į žmonas. Hadas, pamatęs Persefonę, nusprendė ją pagrobti. Jis paprašė, kad Gaja išaugintų nuostabią gėlę ir taip priviliotų Persefonę. Gaja sutikusi. Kai Persefonė pasilenkė prie gėlės, prasivėrė žemė ir pasirodė su savo juodais žirgais ir auksiniais ratais Hadas. Taip Hadas pagrobė Persefonę. Persefonės motina Demetra, išgirdusi Persefonės riksmą atskubėjo jai į pagalbą, bet jos neberado. Tada iš Helijo, viską matančio saulės dievo, sužinojo, kad ją pagrobė Hadas ir Persefonė taps jo žmona. Tai sužinojusi Demetra pradėjo be galo liūdėti. Ji pasitraukė iš Olimpo, supykusi ant Dzeuso, ir apsigyveno tarp mirtingųjų, visa gamta gedėjo kartu su ja. Dzeusas, matydamas, kad nepavyksta įtikinti Demetros grįžti ir ji labai liūdinti be dukros, pasiuntė Hermį į Hado karalystę leisti Persefonei pasimatyti su motina, nes gamta mirštanti. Hadas sutiko išleisti Persefonę pas motiną, bet prieš tai jai davė praryti 6 granato sėklas. Granatas – santuokos simbolis. Pamiršusi viską iš džiaugsmo, Demetra išskėstomis rankomis puolė pasitikti dukters. Vėl ji išvydo mylimą Persefonę. Su ja grįžo Demetra į Olimpą. Taip Persefonė 6 mėnesius praleidžia požemio karalystėje, gamta kaip ir Demetra liūdi, o kitus 6 mėnesius su savo motina, tada gamta džiūgauja, viskas pražysta, nes ir Demetra džiaugiasi matydama šalia savo dukterį.
Kitoje šios istorijos versijoje Persefonę išgelbėjo Hekatė.
Baltasis balsvis

Literatūra

Lietuvos grybų atlasas, Vincentas Urbonas, Kaunas, Lututė, 2007, ISBN 978-9955-692-59-1, 218 psl.
Strømmen IF

Istorija

Klubas įkurtas 1911 m.
Ȳ

Ȳ ir ȳ – lotynų abėcėlės raidė, sudaryta iš Y su diakritiniu ženklu – brūkšneliu.
Moderniuose žodynuose bei vadovėliuose, parašytuose lotynų ir senąja anglų kalbomis, ȳ gali reikšti ilgąjį y (/yː/). Lotynų kalboje tai pasitaiko tik skoliniuose. Taip pat naudojama lyvių ir kornų kalbose.
Sigitas Mecelica

Sigitas Mecelica (g. 1958 m. rugsėjo 12 d. Narvydžiuose, Utenos rajonas) – Lietuvos teisininkas, Lietuvos žaliųjų partijos pirmininko pavaduotojas.

Biografija

1996 m. baigė Lietuvos policijos akademijos kriminalinės policijos specializacijos magistrantūrą ir įgijo policijos ir vidaus reikalų įstaigų valdininko kvalifikaciją bei teisės magistro laipsnį.
1990–1991 m. dirbo milicijos, 1991–1999 m. – policijos pareigūnu. 1999–2001 m. Vilniaus miesto vyriausiojo policijos komisariato Viešosios policijos vyresnysis komisaras. 2001–2005 m. Vilniaus miesto vyriausiojo policijos komisariato viršininko pavaduotojas, 2005–2008 m. – komisariato viršininkas. 2009–2012 m. Vilniaus apskrities vyriausiojo policijos komisariato viršininko pavaduotojas.
2013–2016 m. Lietuvos Respublikos Seimo Pirmininko sekretoriato vadovo pavaduotojas. Nuo 2016 m. dirba VšĮ „Žaliosios politikos institutas“.
Nuo 2019 m. Utenos rajono savivaldybės tarybos narys.
Aktyviai dalyvauja politinėje veikloje, yra Lietuvos žaliųjų partijos pirmininko pavaduotojas, eina partijos Valdybos ir Tarybos nario pareigas.
Jaroslavlis

Istorija

Manoma, kad miestą 1010 m. įkūrė Jaroslavas Išmintingasis gyvenvietės Медвежий Угол vietoje, prie Kotoroslės upelio žiočių (jai įtekant į Volgą). Minimas nuo 1071 metų. Nuo 1218 m. kunigaikštystės sostinė, 1463 m. prijungtas prie Maskvos kunigaikštystės. XVIII a. tapo prekybos ir amatų centru, buvo daug manufaktūrų. 1796 m. tapo gubernijos centru. XIX a. pradžioje įkurtas licėjus, XIX a. pabaigoje sujungtas geležinkeliu su Maskva, Vologda, Kostroma, Peterburgu. 1900 m. paleisti tramvajai.
Karolis I (Anglija)

Biografija

Jokūbo I sūnus.

Valdymas

Pripažino tik griežtą absoliutizmą. 1628 m. Anglijos parlamentas priėmė „Teisių peticiją“, paprašęs karaliaus patvirtinti kai kurias svarbiausias teises. Svarbiausi „Teisių peticijoje“ minimi reikalavimai – siekis, kad be parlamento sutikimo nebūtų įvesti nauji mokesčiai; kad Anglijos piliečiai nebūtų areštuojami be teismo nuosprendžio; kad taikos metu negalėtų veikti karo teismai. Karalius paliko parlamentui teisę nustatyti mokesčius, tačiau neleido jam rinktis iki 1640 m. Vis dėlto, jis turėjo sušaukti parlamentą, kai prireikė lėšų kovai su anglikonybę atmetusia Škotija. Parlamentas labai apribojo karaliaus valdžią. Dėl to atsirado nesutaikomų prieštaravimų, pasibaigusių puritonų organizuota revoliucija (1642 m.). Karaliaus armija pilietiniame kare (1642–1646 m.) pralaimėjo O. Kromvelio vadovaujamai parlamento armijai. 1648 m. buvo suimtas ir kaip tėvynės išdavikas nuteistas mirti, jam pirmajam pasaulio monarchui nukirsta galva, viešai, vienoje Londono aikštėje.