google/wiki40b huggingface dataset:
Dringio ragas

Dringio ragas arba Siūrių ragas – kyšulys rytų Lietuvoje, Ignalinos rajone, Ignalinos seniūnijoje, iš pietryčių giliai įsiterpiantis į Dringio ežerą. Patenka į Aukštaitijos nacionalinį parką, Siūrių telmologinį draustinį, yra Ignalinos miškų urėdijos Vaišniūnų girininkijos 588 kvartale, į šiaurę nuo Siūrių kaimo. Nuo 1997 m. rugsėjo 26 d. – gamtos paveldo objektas.
Pusiasalis vingiuotas, jo ilgis ~1,3 km. Paviršių dengia pelkėtas miškas.
Samuel Noah Kramer

Biografija

Žydas. 1906 m. su šeima persikėlė į JAV. Baigė Pensilvanijos universiteto Rytų studijų departamentą. 4-6 dešimtmetyje dalyvavo archeologiniuose kasinėjimuose Irake, Bagdado, Stambulo ir kt. miestų muziejuose tyrinėjo šumerų kultūros paminklus. Pirmasis dešifravo šumerų dantiraštinius minuskulus, ištyrė ir paskelbė svarbiausius šumerų mitus, epus, Ūro-Namu, Lipito-Ištarės įstatymus ir kitus tekstus.
Barstukai

Barstukai, dar minimi kaip barzdukai, požeminukai – baltų mitologinės būtybės, maži žmogeliukai, nykštukai, monai, gyvenantys po žeme, miškuose, po medžiais (ypač šeivamedžiais). Sūduvių žemės dievo Puškaičio pavaldiniai, į kluonus sunešantys turtus. XVI a. „Sūduvių knygelėje“ rašoma, kad naktį barstukai kluone rengia puotą (valgo ten šeimininko specialiai atneštą duoną, sūrį, sviestą, geria alų), o ryte šeimininkas, radęs jų valgyto maisto liekanų, džiaugiasi, kad dievai jam palankūs ir atneš gausų javų derlių, o jei maistas neliestas – laukia nelaimės. Iš nedėkingų žmonių klojimų išnešdavę derlių.
Sakoma, kad barstukai ne didesni kaip uolektis, o juos galima pamatyti mėnesienos naktį.
Seržas Hazanavičius

Biografija

Kilęs iš Lietuvos žydų šeimos. Kūrybinę karjerą pradėjo teatre. Sukūrė vaidmenis keliasdešimtyje filmų, tame tarpe vaidino ir keliuose brolio režisuotuose filmuose. Rašė scenarijus bei pats režisavo keletą trumpų komedijinių filmų, televizijos serialą.
Vienas garsesnių filmų Seržo Hazanavičiaus kūrybinėje biografijoje – 2008 m. juosta „Taip ilgai tave mylėjau“ (pranc. Il y a longtemps que je t'aime, angl. I've Loved You So Long, rež. Philippe Claudel).
Gustavas Kreidtneris

Biografija

Gimė 1869 m. balandžio 9 d. Kaune. Baigė Kauno gimnaziją. 1892 m. baigė Vilniaus karo mokyklą. Vėliau baigė Sankt Peterburgo Nikolajevo generalinio štabo akademiją. 1900 m. suteiktas štabo kapitono laipsnis, 1912 m. vasario 26 d. pulkininko leitenanto, 1912 m. rugpjūčio 29 d. pulkininko, 1914 m. kapitono. I pasaulinio karo pradžioje buvo dislokuotas Liepojoje. 1917 m. suetiktas generolo majoro laipsnis. 1917 m. persikėlė į Penzą, įstojo į Raudonąją armiją. 1918 m. tapo pirmuoju Penzos automatinių ginklų kursų mokytoju. Žuvo 1919 m. Rusijos pilietinio karo metu prie Penzos.
Slavatičės žydų kapinės

Slavatičės žydų kapinės (lenk. Cmentarz żydowski w Sławatyczach) – žydų kapinės Slavatičės kaime, ul. Polnej gatvėje. Kapinių plotas 1 ha, kapinės yra aptvertos ir išlikę keli paminklai.
Paprastasis skirpstas

Paplitimas

Auga Vidurio Europoje, nors daugiau vyrauja Europos pietuose. Šiauriausias jų išplitimo arealas Švedijos Elando ir Gotlando salos, nors manoma kad šiose salose juos išplatino žmonės. Savaime išplitęs ir Mažojoje Azijoje.

Paplitimas ir augavietės Lietuvoje

Savaime paplitusi, bet apyretė Lietuvoje vietinių medžių rūšis, paplitusi daugiausia centrinėse lygumose. Auga miškuose, upių pakrantėse, aliuvio sąnašose su daugeliu lapuočių, taip pat su paprastąja egle, kartais su kadagiu ir paprastąja pušimi. Neretai auginamas parkuose. Mėgsta derlingus vidutinio drėgnumo priesmėlius ir priemolius ir nepakenčia rūgštaus dirvožemio. Pakenčia unksmę.

Matmenys

Paprastai užauga iki 20-30, kartais iki 40 m aukščio, bei iki 1,5-2 m skersmens kamienu (seniausi turi storiausius kamienus). Dabar užregistruotas aukštas skirpstas auga Olandijoje (Utrechte), jo aukštis 33,60 m (2011 metais). Užregistruotas su didžiausia kamieno apimtimi buvo Belgijoje, siekė 6 m apimtį.

Amžius

Gyvena iki 300 metų ar dar ilgiau. Pats seniausias žinomas augantis Graikijai priklausančioje Kerkyros saloje, jo amžius 360 metų. Žinomas Slovakijoje auga vienas seniausių paprastųjų skirpstų, jo amžius su ± 10 metų paklaida apie 262 metai.

Morfologija

Tai lapus metantis medis. Kamieno žievė pilkšvai ruda, išilgai suaižėjusi. Ūgliai ploni, truputį žvilgantys, rausvai rudi ir pilki, dažnai su išilginėmis juostelėmis, arba retkarčiais su kamštinėmis išaugomis. Pumpurai smulkūs, 2-4, kartais 6 mm ilgio, smailūs ir kiaušiniški, jusovai rudi ir švelniai plaukuoti. Lapai ovalūs, kastais beveik rombiški, 5-8, kartais 10 cm ilgio bei 5-8 cm pločio su ryškiomis gyslomis, nusmailėję, dvigubai pjūkliški, žali apaugę šiurkščiais plaukeliais, o jų pamatas nesimetriškas. Lapkotis plonas, 5-12 mm ilgio ir abiejose jo pusėse šakojasi daugiau kaip po dvi šonines gyslas. Žiedai nedideli ir su trumpu 1-2 mm ilgio koteliu, kuokštuose, lapinių pumpurų pažastyse. Apyžiedis geležies rūdžio spalvos su baltomis blakstienėlėmis. Turi 4-5 kuokelius su rūdžio spalvos dulkinėmis. Piestelės už apyžiedį trumpesnės ir baltos. Žydi balandžio pabaigoje – gegužės pradžioje. Žiedai apdulkinami vėjo. Sparnavaisis nedidelis ovalus arba atvirkščiai kiaušiniškas, šviesiai gelsvai rudas bei neplaukuotas, apie 11-16 mm ilgio riešutas. Riešutėlis viršutinėje sparnelio dalyje, siekia įkarpą. 1000 sparnavaisių sveria 8-10 g. Sparnavaisiai subręsta gegužės pabaigoje – birželio pradžioje ir netrukus nukrinta. Paprastasis skripstas derėti pradeda 15-20 metų amžiaus. Išvesta daug paprastojo skirpsto hibridų.

Paprastojo skirpsto ligos

Paprastasis skirpstas nukenčia nuo guobinių maro.

Panaudojimas

Viduramžiais paprastojo skirpsto lapai buvo naudojami kaip pašaras avims. Medžio žievė anksčiau buvo naudojama medicinoje.

Pavadinimas

Mokslinio, lotynų kalba šios medžių rūšies pavadinimo autorius Philip Miller, gyvenęs 1691–1771 metais.
Naša Liga 2006–2007 m. sezonas

2006–2007 m. Naša Liga sezonas – pirmasis Serbijos krepšinio lygos sezonas. Iki tol visos pirmenybės vykdavo kaip Jugoslavijos arba Serbijos ir Juodkalnijos čempionatai.
Šventpaukštinis

Šventpaukštinis - senovės lietuvių paukščių dievas. Jis globojo tiek laukinius, tiek naminius paukščius. Jam nebuvo aukojama, kadangi jis buvo lakiojantis dievas. Šventpaukštinį mini M. Strijkovskis. Pagal A. Briuknerį dievo vardas buvo netiksliai užrašytas, galėjo būti Svečpaukštinis, remiantis vardo kildinimu nuo „svetimas“ ir „spausti“ (dėti kiaušinį). Pastaroji etimologija laikoma labai pritempta.
Andreas Birnbacher

Andreasas Birnbacheris (vok. Andreas Birnbacher, g. 1981 m. rugsėjo 11 d.) – vokiečių biatlonininkas, pasaulio čempionas.

Karjera

Andreasas Birnbacheris 2004 m. debiutavo biatlono pasaulio čempionate ir dalyvavo devyniuose čempionatuose iki 2016 m. A. Birnbacheris dalyvavo Vankuverio ir Sočio žiemos olimpinėse žaidynėse. 2008 m. biatlono pasaulio čempionate laimėjo aukso medalį mišrios estafetės rungtyje.
Mykolas Ruzgys

Mykolas Ruzgys (g. 1915 m. sausio 15 d., JAV) – Lietuvos krepšininkas, Europos čempionas. Ūgis – 188 cm.

Biografija

Augo JAV, nuo 1934 metų kultivavo krepšinį. Apie 1938 m. apsigyveno Kaune, tapo CJSO nariu ir žaidė krepšinį. Buvo pakviestas į Lietuvos vyrų krepšinio rinktinę dalyvauti III Europos krepšinio pirmenybėse ir tapo čempionu. Šiose varžybose pasižymėjo taiklumu – buvo penktas pagal rezultatyvumą pirmenybių krepšininkas. Apie 1940 m. grįžo į JAV, kur ir gyvena.
Savičiūnai (Zarasai)

Istorija

Vietovė kaip Vencavų dvaro padalinys, pirmą kartą paminėta 1611 m. Savičiūnus su 208 ha žemės 1849 m. nupirko laisvieji valstiečiai broliai Napaleonas, Silvestras ir Zigmantas Laurinavičiai bei jų sesuo Anastasija Zoštautienė. 1949 m. kovo 28 d. į Sibirą buvo ištremti Česlovas Laurinavičius ir Zigmantas Laurinavičius su šeimomis. Paleisti iš tremties emigravo į Lenkiją.
El Progresas

Ekonomika

Pagrindinis miesto pragyvenimo šaltinis – žemės ūkio pasėliai. Šalia miesto yra daug augalų plantacijų, auga bananai, alyvmedžiai ir daržovės. Be dirbamos žemės, El Progreso gyventojai taip pat augina gyvulius. Dėl unikalaus miesto išsidėstymo, jame pilna greito maisto užkandinių turistams, pavyzdžiui, „Pizza Hut“, „Popeye’s“, „Burger King“, „KFC“, „Applebees“, „Wendy's“, „Baskin Robins“, „Dunkin' Donuts“ ir kiti. Išaugus paklausai, 2007 m. buvo atidarytas modernus prekybos centras, pavadintas „Megaplaza“, kuriame yra daug hondūriškų ir amerikietiškų parduotuvių, restoranų bei kino teatras.

Mico Quemado

Kalnynas pavadinimu Mico Quemado yra viena iš pagrindinių miesto pramogų. Į rytus nuo miesto driekiasi daugiau nei 280 km² kalnyno, kuris yra saugomas Hondūro vyriausybės. Šis kalnynas yra turtingas savo egzotiškomis gyvūnų rūšimis.
El Progresas kai kada vadinamas „dviračių miestu“, nes dauguma žmonių naudoja juos vietoje kitų transporto priemonių. Tai ypač išryškėja tarp vidutinės klasės žmonių.

Ulua upė

Ši upė yra viena ilgiausių visoje šalyje. Ji teka pro Santa Barbaros departamentą, Korteso, Joro bei Atlantidos departamentą. Iš viso jos ilgis siekia per 400 kilometrų. Ši upė taip pat yra viena pavojingiausių Hondūre. Dėl audrų bei ciklonų upė dažnai patvinsta.
Biuleten

Biuleten (liet. Biuletenis) – Vakarų Baltarusijos komunistų partijos CK leidinys, nelegaliai ėjęs 1929–1930 m. Vilniuje jidiš kalba.
Zenius Jonas Jurgelaitis

Biografija

1957 m. baigė Kauno 1-ąją vidurinę mokyklą, 1962 m. Kauno politechnikos instituto (KPI) Statybos fakultetą.
1962–1965 m. Pakruojo Tarpkolūkinės statybos organizacijos vyr. inžinierius. 1965–1968 m. Panevėžio statybos tresto Statybos valdybos aikštelės viršininkas, 1968–1978 m. Panevėžio rajono Tarpkolūkinės statybos organizacijos vyr. inžinierius, 1978–1981 m. RTSOS Panevėžio zonos viršininkas, 1981–1987 m. Panevėžio TSO, vėliau – RSO vyr. inžinierius, vėliau – įvairiose pareigose. 1993–1996 m. AB „Paranga“ direktorius.
1997–2000 m. Panevėžio rajono savivaldybės mero patarėjas. Nuo 1996 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Panevėžio rajono skyriaus narys, 1997 m. skyriaus pirmininkas. 1997–2000 m. Panevėžio rajono savivaldybės tarybos narys.
Literatas, knygos vaikams ir humoristinių apsakymų autorius.
1962 m. vedė. Žmona Vladislava Jurgelaitienė baigė KPI Statybos fakultetą, dirbo Žemės ūkio statybos projektavimo institute. Duktė Violeta (g. 1963 m.) – verslininkė. Sūnus Rimantas (g. 1965 m.) – architektas.
Graužiai (Gudžiūnai)

Istorija

XIX a. pab. Graužiai buvo 20-ies valakų palivarkas Krakių valsčiuje, priklausęs Ratomskiams. Pasižymėjo miškingomis ir pelkėtomis apylinkėmis.
Šiaurinė pilkoji zylė

Išvaizda

Apie 12 cm ilgio. Panaši į paprastąją pilkąją zylę, bet viršugalvis matinis, juoda kepurėlė labiau nusitęsusi į užpakalį, skruostai ir kaklo šonai balti, ant gerklės juoda dėmė didesnė. Kai sparnas suglaustas, jame matyti šviesus plotas. Uodega apvali. Snapas juodas. Kojos tamsiai pilkos.

Ekologija

Gyvena drėgnuose miškuose. Lizdą susisuka iškaltame uokse, dažniausiai neaukštai nuo žemės. Deda 7-8 balsvus kiaušinius, išmargintus rausvomis dėmelėmis. Peri 13 dienų. Dar po 16-19 dienų jaunikliai palieka uoksą. Išveda vieną vadą.

Paplitimas

Paplitusi Britų salose ir regione nuo rytų Prancūzijos iki Ramiojo vandenyno, taip pat Japonijoje. Pietinė paplitimo riba Europoje yra pietinė Alpių riba. Atskiri nedideli arealai taip pat yra Abrucuose, Dinarų kalnuose, Karpatuose ir Rodopuose. Lietuvoje dažna rūšis, aptinkama ištisus metus.
Gabija (Niujorkas)

Gabija – JAV lietuvių literatūros žurnalas, ėjęs 1951–1954 m. Niujorke.

Istorija

Leido Lietuvių spaudos centras. Išėjo penki numeriai. Žurnale bendradarbiavo Jonas Aleksandriškis, Pulgis Andriušis, Benediktas Babrauskas, Aloyzas Baronas, Bernardas Brazdžionis, Stasys Būdavas, Jurgis Gliaudas, Antanas Gustaitis, Marius Katiliškis, Faustas Kirša, Vincas Krėvė, Vincas Maciūnas, Nelė Mazalaitė, Juozas Mikuckis, Henrikas Nagys, Henrikas Radauskas, Stasys Santvaras, Gražina Tulauskaitė, Juozas Tysliava ir Mykolas Vaitkus. Redaktorius Stepas Zobarskas.
Narvydiškiai

Aplinkinės gyvenvietės

Muimelis – 1,9 km
BIRŽAI – 30 km 
Natiškiai – 2,4 km
VABALNINKAS – 6 km
Lebeniškiai – 3,4 km
Veleniškiai – 3,9 km
Lamatos – 2 km
Daršiškiai – 5 km
Kotryna Orintienė

Kotryna Orintienė (1885 m. lapkričio 23 d.  Sankt Peterburge – 1968 m. spalio 29 d. Druskininkuose) – mokytoja, gydytoja, Sankt Peterburgo lietuvių bendruomenės veikėja.

Biografija

Gimė Rusijos imperijos sostinėje persikėlėlių iš Lietuvos valstiečių Agotos ir Jono Gabulių šeimoje. 1905 m. baigė gimnaziją miesto Kolomnos rajone. 1906–1907 m. buvo pirmoji ir paskutinioji Sankt Peterburgo lietuvių kalbos mokytoja, tautiečių vaikus mokė parapijinėje mokykloje „Prie Nevos vartų”. 1908 m. gavo leidimą dirbti namų mokytoja. Aktyviai dalyvavo visuomeninėje veikloje: priklausė Lietuvių ir žemaičių labdaringajai draugijai, dainavo Peterburgo lietuvių chore, vaidino Lietuvių teatre. 1909 m. ištekėjo už Antano Orinto, gimė du berniukai.
1922 m. šeima grįžo į Lietuvą, apsigyveno Kaune. 1925 m. K.Orintienė baigė Kauno universitetą, įsigijo gydytojos stomatologės diplomą. Vertėsi privačia praktika. 1929 m. gimė duktė. 1931 m. šeima persikėlė į Marijampolę, netrukus mirė vyras notaras A.Orintas. Šiame mieste medikė Kotryna Orintienė dirbo iki pat išėjimo į pensiją.
Kriptofazija

Kriptofazija (crypto 'slaptas' + phasia 'kalbos sutrikimas') - kalba, kurią susikuria ir tarpusavyje vartoja identiški dvyniai, kurią supranta tik jiedu.
Daugelis lingvistų sieja kriptofaziją su idioglosija, kuri reiškia beveik tą patį, bet apima ir veidrodiškus veiksmus, pvz., sinchronišką vaikščiojimą, identiškas manieras. Kriptofazija yra labai mažai ištirta.
Šaltiniai teigia, kad identiški ir neidentiški dvyniai (tryniai, ketvertukai) šį gebėjimą išsiugdo, kadangi tarpusavyje bendrauja daugiau, negu su tėvais ar kitais žmonėmis. Šis paaiškinimas nėra įrodytas.
AE Karaiskakis FC

Istorija

Klubas įkurtas 2012 m., kai susijungė trys klubai. (AO Arta, Aetos Diasello ir Omonoia Petra.)
Namų rungtynes žaidžia Argos miesto stadione.
Lietuvos Respublikos šimtmetis

Lietuvos Respublikos šimtmetis – šimto metų sukaktis nuo nepriklausomos Lietuvos Respublikos paskelbimo 1918 m. vasario 16 d. Tiek šalyje, tiek ir užsienyje švenčiama kelerius metus, nes 2017–2020 m. sueina keletas Lietuvos valstybingumui reikšmingų jubiliejų.
Amerikos trumpauodegė katė

Amerikos trumpauodegė katė (angl. American Bobtail) – natūrali kačių veislė.

Istorija

Pasakojama legenda, jog Amerikos trumpauodegės katės atsirado iš tarprūšinių naminės rainos katės ir lūšies santykių. Gali būti, jog šios katės turi Siamo ir kitų kačių kraujo.
Iš tiesų, šios veislės katės atsirado dėl naminių kačių mutacijos. Dar nenustatyta, kaip paveldima trumpa uodega. Žinoma, jog ją lemia dominuojantis genas. Veislė pirmą kartą pripažinta 1989 m.

Charakteris

Pakankamai judrios, mėgsta laipioti – trumpa uodega tam netrukdo. Labai prisiriša prie savų žmonių, svetimų bijo. Gerai sugyvena su šunimis. Apskritai, mėgsta bendrauti, kankinasi paliktos vienos.

Fizinės savybės

Vidutinio stambumo arba stambios, suauga tik dvejų ar trejų metų. Kūnas raumeningas, kojos vidutinio ilgumo, užpakalinės visada ilgesnės už priekines. Letenos apvalios, didelės.
Plaukas trumpas arba pusiau ilgas, su poplaukiu. Uodegos ilgis ir forma labai įvairūs: jos gal išvis nebūti, ji gali būti sulig puse įprastos uodegos ir laužyta.
Hengduano kalnai

Hengduano Šano kalnai yra kalnų virtinė Pietryčių Azijoje, sudaranti ribą tarp Mianmaro ir Junnanno, Kinijoje. Hengduano Šano kalnų grandinė tęsiasi iš šiaurės į pietus, sudarydama rytinį Tibeto kalnyno kraštą.
Kalnai daugiausia padengti subalpiniais spygliuočių miškais. Aukštis svyruoja nuo 1300 iki 4000 metrų. Tai yra arealas su didele biologine įvairove, kuri susidarė dėl tankaus, pirmykščio miško, santykinės izoliacijos ir dėl to, kad beveik visa teritorija neapledėdavo per ledynmetį. Šis kalnuotas regionas yra namais retai ir nykstančiai didžiajai pandai. Kitos vietinės rūšys yra kiniški krūmai (Taxus chinensis) ir įvairūs kiti reti augalai, elniai ir primatai.
Aplinkosauginės grupės nurodo, kad šiam ekologiniam regionui kelia grėsmę „augantis gyventojų skaičius ir iš to sekantis laukinių gyvūnų produktų, ir miškų ne medienai, poreikis medicinai ir kitiems tikslams“.
Artes mechanicae

Artes mechanicae (lot. praktiškieji mokslai) – mokslai, priešingi laisviesiems mokslams (artes liberales); techniškieji mokslai. Praktiškieji todėl, nes turi naudos ir yra pritaikomi praktikoje, priešingai nei laisvieji mokslai. 
Manoma, jog žmogus, užsiiminėjantis laisvaisiais mokslais yra laisvas, nepriklausomas, nes neturi kaip užsidirbti, nes jo mokslai jam neduoda (praktinės) naudos. Artes mechanicae, priešingai, nors ir suvaržo žmogaus laisvę, tačiau duoda naudos.
Sąvoka pradėjo formuotis po Boethiaus laiku apie V–VI m. e. a.
Jolanta Baškienė

Biografija

1992 m. baigė Lietuvos žemės ūkio akademijos, Agronomijos fakultetą, mokslinis agronomas.
1994–2003 m. Šiaulių raj. žemėtvarkos skyriaus Meškuičių seniūnijos žemėtvarkininkė, nuo 2004 m. Meškuičių seniūnijos seniūnė, Lietuvos savivaldybių seniūnų asociacijos narė.
2004 m. Valstiečių ir Naujosios demokratijos partijų sąjungos, Lietuvos valstiečių liaudininkų sąjungos Šiaulių rajono skyriaus narė.
2007 m. Šiaulių rajono savivaldybės tarybos narė, mandato atsisakė.
Sutuoktinis Arūnas, vaikai Benas, Laura.
Sodžiaus menas

Sodžiaus menas – tęstinis iliustruotas leidinys, ėjęs 1931–1939 m. Kaune.
Margininkų Švč. Mergelės Marijos Škaplierinės bažnyčia

Istorija

Margininkuose iki 1871 m. pastatyta medinė koplyčia. Joje švęsti Šv. Jurgio, Švč. Mergelės Marijos Škaplierinės ir Angelų Sargų atlaidai. 1924 m. įkurta parapija, koplyčia suremontuota, pertvarkyta į bažnyčią. Kaimo gyventojai parapijai skyrė 10 ha žemės.

Architektūra

Bažnyčia liaudies architektūros formų, su trisiene apside, šonine zakristija, bokšteliu. Šventoriaus tvora medinių statinių. Jame stovi medinė varpinė.
Mahamudra

Kagju tradicija

Kagju mokykla garsėja kaip kur kas labiau pabrėžianti meditacinę praktiką, nei intelektualines studijas bei dėl artimo mokytojo-mokinio ryšio, per trumpą laiką (vieną gyvenimą) galinčio atvesti į nušvitimą.
Kagju linijos įkūrėjas yra didysis jogas Tilopa, gyvenęs Šiaurės Indijoje, maždaug X mūsų eros amžiuje. Tilopa gavo keturis ypatinguosius perdavimus (tib. bka-babs-bzhi) ir juos įgyvendino. Nors istoriniuose šaltiniuose yra neatitikimų dėl keturių perdavimų šaltinių, tačiau dažniausiai nurodomi šie:

Sangva Dupa tantra

Pirmąjį suteikė Nagardžuna, jį sudaro dvi tantros – „Sangva Dupa tantra“ (skt. Guhjasamadža) ir Denši tantra. Jos apima ir „Iliuzinio kūno“ (tib. sgyu-lus) ir '(t. pho-ba) praktikas.

Gjuma Čenmo tantra

Antrasis ypatingasis perdavimas suteiktas Nakpopos ir apima „Gjuma Čenmo tantrą“ (skt. Mahamaja) ir praktiką, vadinamą „Sąmoningu sapnavimu“ (tib. rmi-lam).

Demčok tantrą

Lavapa suteikė trečiąjį perdavimą. Jis apima „Demčok tantrą“ ir „Skaidrios šviesos“ (tib. od-gsal) praktikas.

Gjepa Dordžė

Ketvirtąjį perdavimą Tilopa gavo iš Khandra Kalpa Zangmo – tantrą, žinomą „Gjepa Dordžės“ (skt. Hevadžros) vardu bei „Tumo“ praktiką.
Visi šiuos mokymus Tilopa perdavė Naropa, kuris susistemino juos į Šešios Naropos Jogos, dabar esančias pagrindiniais Kagju tradicijos mokymais.
Suvainiškio pelkė

Suvainiškio pelkė – pelkė (daugiausia raistinė ir plynraistinė žemapelkė) šiaurės rytų Lietuvoje, Rokiškio rajone, 12 km į šiaurę nuo Pandėlio, 2 km į vakarus nuo Suvainiškio ir Latvijos sienos, Suvainiškio miške. Plotas – 9,26 km². Pelkė susidariusi Nemunėlio baseine, Neretos ir Nadžupio tarpupyje. Nusidriekusi iš šiaurės į pietus 5 km. Pakraščiai vingiuoti. Vidaus sausumos sudaro 17 ha.
65 % durpių yra žemapelkinės, kitos – mišriaus ir tarpinio pobūdžio. Durpių klodo vidutinis storis 1,7 m (didžiausias – 4 m). Durpių ištekliai 13,4 mln. m³. Durpės žemapelkinės (medieninės, medieninės–viksvinės), tarpinės ir aukštapelkinės (kimininės), jų peleningumas 6,3 %, vidutinis drėgnumas 88 %. Suvainiškio pelkės dugną dengia smėlis, o tarp jo ir durpių vietomis slūgso sapropelio sluoksnis (iki 1,8 m). Šiaurės rytinė pelkės dalis sukultūrinta.
Suvainiškio pelkė ir apylinkės paskelbtos Suvainiškio telmologiniu draustiniu (12,01 km²). Jame saugoma pelkė su apypelkėmis, jos gyvūnija ir augmenija. Čia gyvena ir peri daug retų rūšių paukščių – kurtinių, tetervinų, juodųjų gandrų, vapsvaėdžių, baltnugarių genių. Draustinio teritorija priklauso NATURA 2000 buveinei LTROK0015, skirtai pelkėtų lapuočių miškų apsaugai.
Klaipėdos pilies uostas

Klaipėdos pilies uostas yra mažųjų pramoginių laivų ir jachtų uostas Dangės žiotyse, Klaipėdos piliavietės teritorijoje.
Pilies uostas gali priimti iki 70 pramoginių laivų ir jachtų su grimzle iki 2 m, pločiu iki 6 m ir ilgiu, ne didesniu nei 25 m.
Koordinatės: 55° 42.414 N 21° 07.605 E
Arakano rohinjų išvadavimo armija

Istorija

Ginkluota rohinjų sukilėlių grupuotė susikūrė 2013 m., pasivadinusi Harakah al-Yaqin (liet. Tikėjimo Judėjimu). Arakano rohinjų išvadavimo armijos pavadinimas siejamas su istoriniu Arakano regionu.
2017 m. rugpjūčio 26 d. Mianmaro oficialioji valdžia rohinjų sukilėlių grupuotę ARSA paskelbė teroristine organizacija.
Komių-permių apygarda

Geografija

Teritorija išsidėsčiusi Priešuralėje, Kamos aukštupio baseine. Būdingas paviršius – kalvota lyguma, vakaruose iškilusi Kamos aukštupio aukštuma (aukštis iki 280 m). Klimatas vidutinių platumų, žemyninis. Vidutinė sausio mėnesio temperatūra svyruoja tarp -15 ir -17 °C, liepos mėnesio – 17-18 °C. Metinis kritulių kiekis – apie 500 mm. Teritoriją kerta Kamos upė su intakais (Kosa, Vesliana, Timšeras, Inva, Velva ir kt.). 4/5 apygardos dengia miškai – daugiausia tamsioji eglių taiga.

Ūkis

Verčiamasi daugiausia miškų ūkiu, medienos kirtimu ir apdirbimu, maisto, lengvąja, metalo apdirbimo pramone. Vietomis auginami javai, linai. Gyvulininkystė.
Šatrininkų seniūnija

Gamta

Seniūnijos paviršius kyla į Medininkų aukštumą. Kraštovaizdžiai daugiausia sukultūrinti, urbanizuoti, išraižyti kelių bei geležinkelių. Šiaurėje teka Vilnia, link jos – Kyvė, Murlė, Šatrininkų upelis. Sudaryti Kyviškių, Grigaičių tvenkiniai.
Rūmų špaga

Rūmų špaga (angl. small sword, smallsword, court sword, dress sword; pranc. L'épée de cour; rus. придворная шпага) – lengvas vienrankis duriamasis kalavijas. Atsirado Prancūzijoje iš ilgesnės ir sunkesnės rapyros (kuri naudota vėlyvajame Renesanse), ir paplito visoje Europoje. Rūmų špagos labai populiarios buvo XVII a. vid. – XVIII. pab.
Rūmų špagos geležtė palyginus trumpa (apie 60-80 cm), į galą ji siaurėja ir baigiasi aštriu smaigaliu. Geležtė (galinti būti beašmenė) paprastai trikampio skerspjūvio, nors ankstyvosios rūmų špagos turėdavo iš ankstesniųjų kalavijų (pvz., rapyrų) paveldėto profilio (rombinio ar verpstiško) geležtes. Trikampio skerspjūvio geležtės gali turėti seklius griovelius, kurie palengvina ir sustandina geležtę. Daug XVII-XVIII a. ribos rūmų špagų turėjo colichemarde tipo geležtes.
Garda – mažas (paprastai 7-13 cm skersmens) skydelis, paprastai plokščias ir disko ar skaitmens 8 formos, su pirštus saugančiu paprastu lankeliu. Efesas paprastai turi skersinį, kuris kartais būna vienpusis.
Rūmų špaga lengva, ja lengva dirbti, todėl iš fechtavimo ja atsirado šiuolaikinio sportinio fechtavimo technika, o iš pačios rūmų špagos atsirado sportinė špaga ir sportinė rapyra.
Rūmų špaga buvo efektyvus dvikovų ginklas, bet dažnai tai buvo tik socialinės padėties ženklas ir vyriškas papuošalas. Daugelis išlikusių rūmų špagų prabangiai išpuoštos baroko, rokoko ar neoklasikiniame stiliuje. XVII a. pab. ėmė nykti paprotys nešioti kalaviją su civiline apranga, ir rūmų špagos ėmė nešioti tik iškilmingomis progomis.