Kotelnikovas

Istorija

1618–1623 m. švedų „Ižorų žemės kadastrų knygoje“ vietovė menama kaip dykvietė „Salusia Ödhe“, Djagilinsko pogoste.
A. Bergengeimo Irgermanlandijos žemėlapyje, sudarytame pagal 1676 m. duomenis, vietovė žymima kaip Salesna kaimas.
Švediškame 1704 m. „Ingermanlandijos provincijos generaliniame žemėlapyje“ įvardinama kaip Salessna.
Kaip Solesnos kaimas įvardinamas 1705 m. A. Šchonebeko „Ižorų žemės geografiniame brėžinyje“.
1770 m. J. Šmito Sankt Peterburgo gubernijos žemėlapyje žymimas kaip Zalesjos kaimas.
1792 m. A. Bilbrechto Sankt Peterburgo gubernijos žemėlapyje žymimas kaip Zalužjos kaimas.
1817 m. Sankt Peterburgo apylinkių topografiniame žemėlapyje įvardinama kaip Zalesės arba Salizio kaimas, kuriame stovi 24 namai ir malūnas.
Zalesės arba Salizio kaimas su 24 namais minimas ir 1831 m. F. Šuberto Sankt Peterburgo apylinkių topografiniame žemėlapyje.
Sjaližis – kaimas, priklausantis Gatčinos miesto valdybos departamentui. Gyventojų skaičius po surašymo: 75 vyrai ir 75 moterys (1838 m.).
1844 m. F. Šuberto ir 1852 m. S. Kutorgos žemėlapiuose kaimas pažymėtas kaip Zalesė (Salizis), susidedantis iš 28 sodybų.
1849 m. P. Kepeno Sankt Peterburgo gubernijos etnografinio žemėlapio aiškinamajame rašte kaimas įrašytas kaip Saalisi (Sjaližis) ir nurodytas 1848 m. gyvenusių žmonių skaičius: 64 ingermanlandų-savakotų vyrai ir 70 moterų, iš viso 134 žmonės.
Salizis – Gatčinos rūmų valdybos kaimas, kuriame šalia kelio išsidėstę 25 sodybos, kuriose 1856 m. gyveno 62 vyrai.
Pasak 1860 m. Sankt Peterburgo ir Vyborgo gubernijų dalių topografinio žemėlapio kaimas vadinasi Zalesė (Salizis), o jame stovi 25 valstiečių sodybos.
Salizis – kaimas su 27 sodybomis, kuriame 1862 m. gyveno 69 vyrai ir 91 moteris.
1879 m. Zalesės Salizio kaime buvo 27 sodybos.
1885 m. Salizio kaime buvo 25 sodybos.
XIX – XX pradžioje kaimas pagal administracinį suskirstymą priklausė Sankt Peterburgo gubernijos Carskoselsko apskrities 2-o stano Gatčinos valsčiui.
1907 m. kaime įsteigta mokykla. Mokytoju joje dirbo I. Puolukainenas.
Iki 1913 m. sodybų skaičius išaugo iki 30.
1933 m. duomenimis kaimas vadinosi Salizis ir buvo dalis suomių Kolpano nacionalinės kaimo tarybos, Krasnogvardeisko rajone.
1944 m. sausio 24 d. kaimas buvo išlaisvintas nuo fašistų okupacijos.
1966 m. ir 1990 m. duomenimis kaimas vadinosi Kotelnikovas ir priklausė Gatčinos rajono Pudostės kaimo tarybai.
1997 m. gyveno 32 žmonės, 2007 m. – 42, 2010 m. – 53.

Geografija

Kaimas išsidėstęs šiaurinėje rajono dalyje, kairiajame Paricos krante. Atstumas iki gyvenvietės centro, Pudostės kaimo – 7,5 km. Atstumas iki artimiausios Marienburgo geležinkelio platformos – 5 km.

Įdomūs faktai

Prieš Pirmąjį pasaulinį karą čia buvo pastatytas elingas, skirtas karinio dirižablio „Gigantas“ statybai. 1920 m. rudenį, Salizio kaime, aeronautikos būrys pradėjo surinkinėti dirižablį „Astra“, kurį 1915 m. iš Prancūzijos nupirkusi carinė valdžia saugojo Aeronautikos mokyklos sandėlyje. Dirižablis „Astra“ buvo pervadintas į „Raudonąją žvaigždę“. 1926 m. gegužės 5 d. elingas buvo skirtas norvegų dirižabliui „Norvegija“, kuriuo į Šiaurės ašigalį keliavo R. Amundseno ir U. Nobilio ekspedicijos.
1912 m. birželio 19 d. Salizyje vyko pirmojo pasaulyje kuprininio parašiuto bandymai. Jį sukonstravo G. Kotelnikovas. Parašiutas vadinosi „RK-1“ (rus. РК-1), verčiamas kaip „Rusiškas. Kotelnikovas, Pirmasis modelis“. Bandymams buvo sukurta 76 kg lėlė, kuri buvo pririšta prie aerostato gondolos ir išmesta iš 200 m aukščio. Po šešių dienų manekenas buvo išmestas iš aitvarinio baliono, skriejančio 100 m aukštyje. Bandymai buvo sėkmingi.
1949 m. rugsėjį, šio įvykio garbei, Salizio kaimas buvo pervadintas į Kotelnikovą.

Gatvės

Kaime yra šios gatvės: Vilos skg., Žaliasis skg., Žiedinė g., G. Komelnikovo g., Miškinė g., Salizio g.

Literatūra

Котельниково // Гатчинский район Ленинградской области. Достопримечательности. Экскурсионные маршруты: Путеводитель / под общей редакцией Сырова А. А.. – СПб.: Инкери, 2004. – С. 37. – 116 с. – 2000 экз. – ISBN 5-98187-031-3.