google/wiki40b huggingface dataset:
Paviršiaus aktyvios medžiagos

Paviršiaus aktyvios medžiagos (PAM) yra junginiai, kurie sumažina skysčio paviršiaus įtempimą.
PAM gali būti organinės rūgštys, alkoholiai, aminai, baltymai ir kiti. Dauguma jų blogai tirpsta vandenyje. Šių medžiagų paviršiaus įtempimas yra mažesnis negu vandens, todėl didėjant jų koncentracijai paviršiaus įtemptis mažėja. PAM yra joninės (amfolitinės, katijoninės ir anijoninės) ir nejoninės.

Reikšmė

PAM pritaikomos daugelyje sričių: valymo priemonės, audinių minkštikliai, emulsijos, medžiagos paskleidimui efektyvinti, dažai, klijai, rašalai, snieglenčių vaškas, skalbimo priemonės, vaistai, agrocheminiai preparatai (herbicidai, insekticidai), sanitarinės priemonės, kosmetika (šampūnai, plaukų kondicionieriai, dantų pastos), gaisrų gesinimo priemonės.

Veikimas

PAM molekulės, patekusios į dviejų fazių skiriamąjį paviršių (pvz.: oras-skystis), orientuojasi taip, kad hidrofilinė dalis įtraukiama į skystį, o hidrofobinė - išstumiama į nepolinę fazę - orą. Ties sąlyčio riba skystis–dujos arba skystis–skystis, vykstant sorbciniams reiškiniams, keičiasi ištirpintų medžiagų koncentracija. Šie reiškiniai labai svarbūs ten, kur yra didelis fazių paviršius, pvz., emulsijose, putose, membranose ir panašiai. Koncentracijos kitimas ties fazių sąlyčio riba turi įtaką medžiagoms skverbtis pro membranas.

Paviršiaus įtemptis

Paviršiaus įtempimo jėga vadiname jėgą, kuri veikia išilgai skysčio paviršiaus statmenai linijai, ribojančiai  šį paviršių, bei stengiasi sumažinti jį iki minimumo. Ji išreiškiama mN/m. Jeigu į paviršiaus įtemptį žiūrėsime kaip į darbą, kurį reikia atlikti, norint padidinti sistemos paviršių ploto vienetu, tai paviršiaus įtemptis matuojama J/m2. Grynųjų medžiagų paviršiaus įtemptis priklauso nuo medžiagos prigimties, sąlyčio fazės ir temperatūros.
Skysčio paviršiaus įtempimo jėga atsiranda, kadangi skysčio viduje traukos jėgos, kuriomis vieną molekulę veikia gretimos molekulės, kompensuojasi. Kiekvieną  paviršiaus molekulę traukia skysčio viduje esančios molekulės, nes išorėje nėra molekulių, galinčių tas jėgas atsverti (virš skysčio paviršiaus esančių garų ir oro galime nepaisyti).
Traukos jėgų veikiamos paviršiaus molekulės grimsta į skystį ir paviršiuje esančių molekulių skaičius mažėja tol, kol skysčio laisvasis paviršius šiomis sąlygomis pasidaro minimalus. Dėl paviršiaus įtempimo maži tankūs kūnai, pvz., 1 cento moneta ar vabzdžiai, gali laikytis ant vandens paviršiaus.

Naudojimas žemės ūkyje

Žemės ūkyje PAM naudojamos kaip priedas darbiniams tirpalams su augalų apsaugos priemonėmis ruošti. Jos skirtos pagerinti herbicidų, augimo reguliatorių, insekticidų ir kitų žemės ūkio pesticidų pasiskirstymą lapų paviršiuje ir jų įsisavinimą bei veiksmingumą nepalankiomis sąlygomis. PAM veiksmingumas priklauso nuo veikliųjų medžiagų. Dažniausiai tai nejoninės bei silikoninės PAM. Į tirpalą įdėjus PAM, sumažinamas purškiamo tirpalo lašelių paviršiaus įtempimas, todėl lašeliai geriau „prilimpa“ prie augalo – neatšoka nuo lapo, nenuslenka, geriau padengiamos apipurškiamos augalo dalys, pagerėja preparatų veiksmingumas.
Balė

Geografija

Balė – kalnuotas kraštas, tinkamas žemdirbystei (čia auginami kviečiai, miežiai, žirniai). Pietryčiuose ji pereina į dykumingas žemumas, kuriose gyvena somaliai. Šiaurėje ir rytuose jį ribojo Šebelės upė, kuri skyrė nuo Davaro ir Adalio regionų. Pietuose buvo Ganalė Dorija upė, skyrusi nuo laukinių borana oromo genčių. Ežerų juosta vakaruose skyrė Balę nuo Gibės regiono.

Balės karalystė

Pirmoji žinoma Balės regiono valstybė egzistavo nuo XI. Tuo metu į regioną per musulmonų priklius ir pamokslininkus pateko islamas. Balės gyventojai priklausė kušitų kalbomis kalbančioms grupėms („Hadiyya-Sidama“). Iki XIV a. bent jau dalis gyventojų atsivertė į islamą. Balę valdė valdovas musulmonas.
Balė buvo garsi savo medvilnės audimu ir buvo lankoma arabų ir persų pirklių. Kadangi Balė buvo toliau pietuose nei kitos musulmoniškos valstybės, ji buvo mažiau įtraukta į prekybą, tačiau dėl gausesnių kritulių ji buvo derlingesnė. Tuo metu musulmonų kelionių aprašymuose Balė minima kaip atskira musulmoniška karalystė, kurioje klimatas labai tinkamas gyventi, o žemė derlinga.

Etiopijos ir oromo laikotarpis

Apie XIV a. Etiopijos imperatorių karo žygiuose minima Balės karalystė, kurioje jau buvo įdiegtas islamas. Ši karalystė, kaip ir kitos musulmoniškos valstybės, buvo įjungta į Etiopijos sudėtį ir mokėjo Imperijai duoklę. Balė buvo piečiausia Etiopijos imperijos dalimi, valdoma gubernatoriaus, kuris vadintas gärad. Gyventojai, bent jau paviršutiniškai buvo christianizuoti.
Imperatorių Davito I bei dar kartą Ješako I valdymo metu Balę užpuolė Ifato sultonato kariuomenė ir grįžo su gausiu karo laimikiu.
XVI a. pradžioje Balės karalystė tapo kovų arena tarp augančio Adalio sultonato ir Etiopijos imperijos. Ji buvo užimta imamo Ahmado Grahno, o vėliau ją susigrąžino Etiopijos imperatorius Geladevas.
XVI a. oromo migracijos metu į teritoriją įsiveržė oromo tautos. Balės karalystė galutinai prarado valstybingumą, čia pasikeitė tautinė sudėtis (įsigalėjo oromo gentys). Regione susiformavo oromo atšaka, vadinama arsi oromo. Jie per ilgą laiką suformavo bendrą tapatybę, vadinamą arsooma, jungiamą bendro protėvio ir bendros giminystės sistemos. 1881-6 m. vyko ilgas arsi oromo karas su Etiopijos imperija. Karo metu oromo ilgai priešinosi Meneliko II užkariavimams, bet galiausiai pralaimėjo ir buvo įjungti į Etiopijos sudėtį.

Balės provincija

1936 m. regionas atiteko Italijai, ir įjungtas į Italijos Rytų Afrikos Hararo provinciją. Etiopijai atgavus nepriklausomybę, istorinis Balės regionas buvo padalintas tarp dviejų administracinių vienetų. Vienas vadinosi Arsi, o kitas liko Hararo provincijai. 1960 m. nuo jos atskirta Balės provincija, kurios sostine tapo Goba. Tai buvo tryliktoji Etiopijos provincija. Be dalies istorinio Balės regiono, jai atiteko ir nemaža dalis somalių gyvenamų teritorijų, esančių į vakarus nuo Šebelės.
Po administracinių reformų 1995 m. Arsi ir Balės provincijos buvo panaikintos. Arsi ir šiaurinė Balė atiteko Oromijos regionui, o pietinė Balė priskirta Somalių regionui.
Naujosios Zelandijos regionai

Naujoji Zelandija administraciškai padalinta į 16 regionų (angl. region). 12 iš jų yra valdomi regioninių tarybų, 4 regionus (didžiuosius miestus) – valdo vietinės miestų tarybos. Regionai savo ruožtu suskirstyti į apylinkes.
Biochemija

Biochemija – mokslas, tiriantis gyvuose organizmuose vykstančias chemines reakcijas ir virsmus. Biochemija tiria daugumos pavienių elementų ir jonų vaidmenį fermentinėse reakcijose bei medžiagų transporte, energijos virsmus gyvose sistemose bei chemines reakcijas, kurios yra katalizuojamos fermentų. Tai mokslo sritis, siekianti sujungti ir paaiškinti ryšį tarp chemijos ir biologijos, sukurti teorinį pagrindą biotechnologijoms.
Biochemijos tyrimo objektai yra augalai, mikroorganizmai, gyvūnai, tarp jų ir žmogus.
Vytautas Saikauskas

Vytautas Saikauskas (1949 m. gegužės 29 d. Petrovkos k., Pasvalio r.), choro dirigentas ir pedagogas.

Biografija

1964–1965 lankė vienų metų chorvedžių kursus prie Biržų vaikų muzikos mokyklos. 1965–1969 choro dirigavimo mokėsi Klaipėdos S. Šimkaus aukštesniojoje muzikos mokykloje (dėst. J. Samajauskas). 1969–1974 choro dirigavimą studijavo Lietuvos valstybinėje konservatorijoje (vyr. dėst. J. Barausko klasė). Studijuodamas vadovavo Vilniaus 4-osios internatinės mokyklos vaikų chorui ir miesto įstaigų vokaliniams ansamliams.
1974–1990 Lietuvos valstybinės konservatorijos Klaipėdos fakultetų Muzikos pedagogikos katedros choro dirigavimo ir kitų disciplinų dėstytojas ir vyr. dėstytojas. Kurį laiką buvo berniukų choro „Gintarėlis" chormeisteris.
Nuo 1977 Klaipėdos miesto medicinos darbuotojų kamerinio mišriojo choro ir vokalinių ansamblių vadovas. 1978 choras dalyvavo B. Bartoko konkurse Vengrijoje (Debrecene), III Stasio Šimkaus chorų konkurse Klaipėdoje jis laimėjo antrąją vietą, buvo parengtas 1980 respublikinei dainų šventei.
Nuo 1990 V. Šalkauskas – Klaipėdos E. Balsio menų gimnazijos choro ir kitų disciplinų dėstytojas, 1992–1994 choro dirigavimo skyriaus vedėjas, nuo 1994 muzikos mokytojas metodininkas. Su gimnazijos berniukų choru lankėsi Rusijoje, Čekijoje, Lenkijoje ir Japonijoje; sudarė 14 berniukų ansamblį, parengė programą ir 1992 dalyvavo Euroazijos vaikų muzikos festivalyje.
Nuo 1992 Klaipėdos politinių kalinių ir tremtinių mišriojo choro „Atminties gaida“ vadovas. Renka ir harmonizuoja tremtinių dainas, sudarė dainų rinkinį „Leiskit į tėvynę" (1996). Organizuoja politinių kalinių ir tremtinių chorų šventes (1993 Vilniuje, 1995 Panevėžyje, 1997 Klaipėdoje), buvo jų meno vadovas ir vyr. dirigentas. Savo chorą parengė 1994 I ir 1998 II Pasaulio lietuvių dainų šventėms Vilniuje.
1993 Klaipėdos universitete suorganizavo studentų dainų ir šokių ansamblį „Vytinė" ir yra jo meno vadovas. Ansamblis koncertavo Estijoje, du kartus Vokietijoje ir Lenkijoje.
Nuo 1996 yra European Folk Culture Organisation sąjungos tikrasis narys Vokietijoje.
V. Saikauskas – respublikinių dainų švenčių konsultantas, chorų konkursų žiuri narys, Lietuvos chorvedžių sąjungos ir Klaipėdos miesto chorinės bendrijos „Aukuras“ narys. Parengė metodinę priemonę „Muzikos pažinimas pradinėse klasėse" (1985), paskelbė straipsnių, gvildenančių moksleivių muzikinio auklėjimo įvairias pedagogines problemas.

Šaltinis

Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999. Informacijos publikavimui gautas žodinis autoriaus leidimas.
Biuko kultūra

Arealas

Biuko kultūra sudarė dalį juostinės keramikos kultūros, ir jos gyventojai buvo labiausiai pažengę. 6 tūkstantmečio pirmoje pusėje – 5 tūkstantmečio pr. m. e. pradžioje buvo paplitusi šiaurės rytų Vengrijoje, Rytų Slovakijoje ir šiaurės vakarų Rumunijoje.
Tiesioginė Biuko kultūros palikuonė buvo Lendjelio kultūra.

Kultūra

Biuko kultūros gyvenvietės mažos, dažniausiai 4 pastatų. Žmonės gyveno žemose upių terasose mažose pusiau žeminėse ir antžemininiuose pastatuose. Karpatų kalnų urvuose rasta, manoma, šventyklų liekanų. Biuko kultūros žmonės vertėsi medžiokle ir gyvulininkyste, iš dalies žemdirbyste. Naudojo raginius kaplius. Prekiavo su Starčevo-Koroso kultūros gyventojais. Rasta molinių svarelių, akmeninių girnų, puošnios keramikos – plonomis sienelėmis, rudai poliruotos su raižytiniu ornamentu ir raudonais piešiniais.
Konfliktas

Tipai

Konfliktas yra retai laikomas konstruktyviu; Tačiau tam tikrose situacijose (tokiose kaip konkurencija sporte), vidutinio sunkumo lygio konfliktas gali būti vertinamas kaip naudingas abiem pusėms, palengvinantis savitarpio supratimą, toleranciją, mokymąsi ir veiksmingumą. Sophia Jowett išskiria turinio konfliktą, kai asmenys nesutaria, kaip susidoroti su tam tikru klausimu, ir tarpusavio santykių konfliktą, kai asmenys nesitaria vienas su kitu, pažymėdama, kad turinio konfliktas gali būti naudingas, didinantis motyvaciją ir skatinantis diskusijas, tuo tarpu tarpusavio santykių konfliktas mažina našumą, lojalumą, pasitenkinimą ir įsipareigojimą, ir sukelia individams irzlumą, neigiamas emocijas bei įtartinumą. Irving Janis pasiūlė prielaidą, jog konfliktas yra naudingas grupėse ir komitetuose, kad būtų galima išvengti „grupės mastymo“ klaidos.
Jehn ir Mannix pasiūlė konfliktus suskirstyti į tris tipus: santykių, užduoties ir proceso. Santykių konfliktas kyla iš tarpusavio nesuderinamumo; užduoties konfliktas yra susijęs su požiūrių ir nuomonių nesutapimu dėl tam tikros užduoties, jos metodų bei jos grupes procesus. Jie pabrėžia, jog nors santykių konfliktas ir proceso konfliktas yra žalingas, užduoties konfliktas yra naudingas tol, kol jis skatina nuomonių įvairovę, nors turi būti pasirūpinta, kad jis nevirstu į proceso ar santykių konfliktą.
Užduoties konfliktas yra siejamas su dviems tarpusavyje susijusiais ir teigiamą poveikį turinčiais efektais. Pirmasis yra grupės sprendimo kokybė. Užduoties konfliktas skatina didesnį pažintinį suvokimą iškilusiam klausimui bei diskutavimo apie jį. Tai veda grupes, kurios naudoja užduočių konfliktą, prie geresnio sprendimo priėmimo. Tikslas yra išmokyti savo komandą geriau spręsti problemas.
Kitas yra emocinis pritarimas grupės sprendimams. Užduoties konfliktai gali padidinti pasitenkinimo jausmą sprendimams, kuriuos priėmė grupė ir norą likti toje grupėje. Skatinti grupės narius gerbti vienas kito nuomonę ir atidžiai įsiklausyti. Tikslas yra mokyti komandą dirbti kartu.
Amason ir Sapienza atskiria emocinį ir pažintinį konfliktą, kur pažintinis konfliktas yra orientuotas į užduotį ir kyla iš perspektyvos skirtumų ar sprendimų, o emocinis konfliktas priklauso nuo emocijų ir kyla asmeninių skirtumų ir ginčų.
Hamamas ibn Almiza

Hamamas ibn Almiza (m. 1040 m.) – trečiasis Magravų dinastijos Maroko sultonas, valdęs nuo 1026 m. iki mirties 1040 m.
Hamamas ibn Almiza buvo Almiza ibn Ziri pusbrolis.

Istorija

1031 m. skilus Kordobos kalifatui ir Ispanijoje įsiviešpatavus suirutei, Hamamas ibn Almiza pasiskelbė nepriklausomu Maroko sultonu. 1032 m. Fatimidai užėmė Fesą ir kelerius metus Hamamas praleido Udžde ir Tenese (Alžyras). 1037 m. be mūšio atsiėmė Fesą ir šalį valdė iki mirties.
Luiziadų salynas

Luiziadų salynas - dešimt ištįsusių vulkaninių salų ir koralinių rifų esančių į pietryčius nuo Naujosios Gvinėjos, tarp Saliamono jūros (į šiaurę nuo jos) ir Koralų jūros (į pietus nuo jos). Arčiausiai Naujosios Gvinėjos stūkso Sideia ir Basilaki salos, o kiek toliau Misima, Vanatinai ir Rossel salos. Salynas yra Papua Naujosios Gvinėjos Milne įlanka provincijos dalis ir sudaro plotą apie 1600 km², o didžiausia sala Vanatinai (800 km²). Sala pirmą kartą pastebėta 1606 m. Luis Váez de Torres. 1768 m. Louis Antoine de Bougainville sala pavadino Prancūzijos karaliaus Liudviko XV (Louis XV) garbei.

Luiziadų salyno atogrąžų miškai

Saloje vyrauja atogrąžų klimatas, o didžioji salos dalis padengta atogrąžų miškais. Šie miškai yra daugelio endeminių rūšių namai: endeminių medžių (Pandanų), penkių endeminių varlių rūšių, dviejų endeminių driežų rūšių ir penkių endeminių paukščių rūšių.
Valdas Klimavičius

Valdas Klimavičius (g. 1959 m. sausio 1 d. Vilkaviškyje) – Lietuvos architektas.

Biografija

Žmona Elvyra Klimavičienė. 1982 m. baigė Vilniaus inžinerinį statybos institutą. 1982–1990 m. dirbo Komunalinio ūkio projektavimo instituto Panevėžio skyriuje, 1990–1996 m. kūrybos centro „Perspektyva“, bendrovės „Trio“ architektas. 1990 m. įkūrė bendrovę „V. Klimavičiaus įmonė“. 1994–1998 m. Architektų sąjungos Panevėžio skyriaus pirmininkas.
Kęstutis Kubertavičius

Biografija

1963–1974 m. mokėsi Kapsuko Jono Jablonskio vidurinėje mokykloje, 1979 m. baigė Vilniaus inžinerinį statybos institutą, inžinierius statybininkas, 2004 m. baigė magistratūros socialinius mokslus Kauno technologijos universitete.
1979–1983 m. „Prammontažo“ tresto Alytaus Spec. montavimo valdybos Nr.9 Marijampolės aikštelės meistras, darbų vykdytojas. 1983–1985 m. tarnavo tarybinėje armijoje. 1985–1991 m. Komunalinio ūkio projektavimo instituto, vėliau „Komprojekto“ Kauno filialo Marijampolės skyriaus projektų vyr. inžinierius. 1992–1996 m. Seimo narys, ekonomikos komiteto narys. 1997–1998 m. Lietuvos valstybinio komercinio banko Marijampolės skyriaus valdytojo pavaduotojas. Nuo1997 iki dabar - K.Kubertavičiaus įmonės "Turto, verslo vertinimo ir audito biuras" vadovas, 1999–2001 m. UAB korporacijos „Matininkai“ Marijampolės padalinio vadovas, nuo 2001 m.iki darbar - UAB „Marijampolės šilumos tinklai“ direktorius, direktoriaus pavaduotojas.
Nuo 1990 m. Lietuvos demokratinės darbo partijos, nuo 2000 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Marijampolės skyriaus ir tarybos narys.
1997–2000 m., 2000–2003 m. (LSDP sąraše), 2003–2007 m. (LSDP sąraše), 2007-2011 m. ir nuo 2011 m. Marijampolės savivaldybės tarybos narys, 2000–2003 m. valdybos narys, teisės ir savivaldos plėtros komiteto pirmininkas.
Sutuoktinė Jadvyga, vaikai Agnė, Giedrė.
Bjelle ir PERU

Istorija

Bjelle ir PERU debiutavo 2010 m. Lietuvos talentų 2-ojo sezono atrankoje atlikę grupės vokalistės Bjelle sukurtą dainą „Brolužis“. Po šio pasirodymo Bjelle ir PERU išgarsėjo visoje šalyje ir jau buvo laikomi vienais konkurso favoritų. Lengvai patekę į pusfinalį, grupė ten atliko kiek kitokią nei pirmoji dainą „Aš būsiu čia“ bei užėmė pirmą vietą ir žiūrovų sprendimu pateko į finalą. Konkurso finale, kuris vyko 2011 m. sausio 16 d. Bjelle ir PERU vėl atliko didelio populiarumo sulaukusią patriotinę dainą „Brolužis“, į savo pasirodymą įtraukdami būgnus. Žiūrovų balsavime, surinkę 4629 balsus, grupė užėmė antrą vietą.
2011 m. pradžioje Bjelle ir PERU dalyvavo apdovanojimų „Vaikų Balsas 2011“ atrankoje ir pateko tarp trijų nominantų į vaikų metų grupės apdovanojimą, o kolektyvo daina „Brolužis“ buvo nominuota vaikų metų dainos kategorijoje. Tačiau konkurso finale grupė nelaimėjo nei vieno iš šių apdovanojimų. 2012 m. pradžioje M.A.M.A. apdovanojimuose 2011 kolektyvas buvo nominuotas metų debiuto kategorijoje.
Centrinės Amerikos ir Karibų lengvosios atletikos čempionatas

Centrinės Amerikos ir Karibų lengvosios atletikos čempionatas – kas dvejus metus vykstantis geriausių Centrinės Amerikos ir Karibų šalių lengvosios atletikos čempionatas. Varžybose taip pat dalyvauja ir Pietų Amerikos šiaurinės dalies šalys. 2007 m. čempionatas neįvyko, todėl jis buvo surengtas 2008 m. Pirmosios varžybos įvyko 1967 m. Chalapoje, Meksikoje.
Juodųjų serbentų geltonasis pjūklelis

Kovos priemonės

Pastoviai purenant dirvą po krūmais, sunaikinami kokonai.
Kazimieras Kuzminskas (1947)

Biografija

1948 m. su tėvais ištremtas į Krasnojarsko kraštą. Į Lietuvą grįžo 1957 m. 1966 m. baigė Radviliškio rajono Pociūnėlių vidurinė mokyklą. 1973 m. baigė Kauno medicinos institutą, įgijo gydytojo chirurgo specialybę.
1973–1975 m. Plungės rajono centrinės ligoninės chirurgas. 1975–1979 m. Plungės rajono centrinės ligoninės vyr. gydytojo pavaduotojas poliklinikos reikalams. 1979–1985 m. Kauno miesto III klinikinės ligoninės chirurgas. 1985–1992 m. Kauno miesto III klinikinės ligoninės III chirurginio skyriaus vedėjas.
1992 m. Kauno miesto savivaldybės Sveikatos ir socialinių reikalų skyriaus vedėjo pavaduotojas, Sveikatos apsaugos poskyrio vedėjas. 1992–1996 ir 1996–2000 m. Lietuvos Respublikos Seimo narys, Sveikatos reikalų komiteto narys. 2000 m. Kauno medicinos universiteto VI klinikų Vidaus audito tarnybos viršininkas. 2000–2003 m. Kauno onkologinės ligoninės onkologas – chirurgas. Nuo 2003 m. Kauno miesto savivaldybės mero pavaduotojas.
1990 m. Krikščionių demokratų partijos (LKDP) narys. 1992 m. LKDP valdybos narys. 1997 m. LKDP valdybos pirmininkas. 2000 m. LKDP valdybos narys, Kauno skyriaus pirmininkas. Nuo 2005 m. partijos Lietuvos krikščionys demokratai (LKD) pirmininko pavaduotojas.
1990–1992 m. Kauno miesto tarybos deputatas. 2003–2007 m. ir nuo 2007 m. Kauno miesto savivaldybės tarybos narys.
1992 m. Medikų profesinės sąjungos narys, 1995 m. Lietuvos Darbo federacijos pirmininkas. 2003 m. Lietuvos darbo federacijos garbės pirmininkas.
Edward Sapir

Biografija

Gimė litvakų šeimoje tuo metu Vokietijai priklausiusioje Pomeranijoje. 1888 m. su tėvais išvyko į JAV. Niujorko Kolumbijos universitete Eduardas Sapyras studijavo lingvistinę antropologiją (lankė Franco Boaso, kuriuo vėliau gausiai rėmėsi, paskaitas). 1909 m. tapo mokslų daktaru. Įkūrė ir vadovavo (1910–1925 m.) Kanados geologijos tarnybos Antropologijos skyriui. 1927–1931 m. – Čikagos, 1931–1939 m. Jeilio universiteto profesorius. Amerikos menų ir mokslo akademijos narys.

Veikla

Eduardas Sapyras daugiausia tyrinėjo Šiaurės Amerikos indėnų kalbas (ypač Kalifornijos indėnų, činukų, atabaskų), sukūrė naują tipologinę kalbų klasifikaciją, suklasifikavo indėnų kalbas (pagrindinė, iki šiol tebenaudojama indėnų kalbų klasifikacija). Sapyras paskelbė naują kalbos, kaip sistemingai organizuotos sistemos sampratą, kuria rėmėsi JAV struktūrinės kalbotyros mokykla. Lygiagrečiai su Bendžaminu Li Vorfu sukūrė hipotezę (kalbos reliatyvizmo teorija arba Sapyro–Vorfo hipotezė), skelbiančią, kad žmogaus pasaulėvoką lemia kalba. Buvo tarptautinės dirbtinės kalbos šalininkas, Tarptautinės dirbtinės kalbos asociacijos (IALA) tyrimų direktorius.
Estorilio trasa

Istorija

Trasa yra pastatyta ant plokščiakalnio. Atidaryta 1972 m. Iš pradžių joje vyko tik Formulės 2 varžybos. Kaip Formulės 1 Grand Prix debiutavo 1984 m. Vėliau trasa buvo modifikuota vieną kartą. Padidėjus posūkių skaičiui trasa pailgėjo ir iki šių dienų išliko nepakitusi. Dėl geros geografinės padėties ir palankaus klimato, Estoril trasa populiari žiemos bandymų metu.

Adresas

Estrada Nacional No. 9, km 6

Alcabideche

P-2765 Estoril

Portugal
Jonas Beržanskis

Biografija

Jono Beržanskio vidurinysis sūnus. 1883 m. baigė Šiaulių berniukų gimnaziją. 1888 m. baigė Petrapilio universiteto matematikos fakultetą.
Išsilavinusiems lietuviams caro vyriausybė trukdė dirbti Lietuvoje. Todėl Jonas išvyko į Varšuvą ir ten susirado tarnybą. Čia jis susipažino su V. Kudirka, kartu su juo įsteigė laikraštį Varpas ir tapo vienu aktyviausių jo bendradarbių, pasirašydamas Dagio, j – b, Klausučio slapyvardžiais. 1889, 1890, 1892–1895 m. „Varpe“ skelbė publikacijas svarbiais to meto visuomeniniais klausimais. Vėliau atsidėjo istoriniams tyrinėjimams ir rečiau rašė į spaudą, pamažu nutolo ir nuo visuomeninio darbo. Daug laiko praleisdavo archyvuose, ieškodamas įrodymų, kad Pluogų Beržanskų giminė yra Lietuvos didžiojo kunigaikščio Gedimino palikuonys, o jų giminės pilna pavardė – Gediminas-Beržanskis-Klausutis.
1892 m. dirbo Petrapilyje, 1893 m. – Krasnoufimske, vėliau – Ilūkstėje, Lepelyje. 1905 m. gruodžio 4-6 dienomis aktyviai dalyvavo Didžiajame Vilniaus Seime.
1918 m. iš Rusijos grįžo į Lietuvą, dirbo Finansų ministerijoje, buvo paskirtas Vyriausiosios valstybinės komisijos karo metais padarytiems Lietuvos valstybei nuostoliams apskaičiuoti pirmininku.
1928 m. vasario 16 d. Lietuvos bajorų draugijos organizatorius. Artėjant 1930 m. Vytauto Didžiojo jubiliejui pasiūlė įsteigti jubiliejinį komitetą, kuris vėliau kiek papildytas, suorganizavo jubiliejines iškilmes visoje Lietuvoje ir už Vyriausybės bei visuomenės paaukotus pinigus pastatydino Kauno Vytauto Didžiojo karo muziejų. 1930 m. išleido geneologinę studiją „Lietuvių heraldika“, kurios antroji laida išėjo 1932 m.
1932 m. apdovanotas Didžiojo Lietuvos kunigaikščio Gedimino Tėvūno laipsnio ordinu.
Urna su J. Beržanskio palaikais 2009 m. palaidota Romainių kapinėse.
Žalčio karūna

„Žalčio karūna“ – 1986 m. Lietuvos televizijoje sukurtas meninis filmas. Drama. Filmo trukmė – 2 val. 18 min.

Siužetas

Filmas nagrinėja dailininko ir kompozitoriaus M.K.Čiurlionio gyvenimą ir kūrybą. Jame istoriškai tiksliai neatkuriamas jo gyvenimas, tačiau tarsi sustabdytos svarbiausios biografijos akimirkos, esminiai lūžiai ir atskleidžiamos menininko kūrybos paslaptys. Filmas – tarsi variacija menininko genialumo bei kūrybos temomis.
Karalinava (Inturkė)

Istorija

1901 m. kaimas minimas Inturkės juodraštinėje priešvedybinių apklausų knygoje.
Artūras Kuncius

Biografija

1981 m. baigė Kauno medicinos institutą, gydytojas terapeutas. Šilalės rajono ligoninės gydytojas terapeutas.
1995 m. Lietuvos centro sąjungos, 2003 m. Liberalų ir centro sąjungos Šilalės rajono skyriaus narys.
1988–1990 m. Šilalės rajono Liaudies deputatų tarybos deputatas, 1990–1995 m. Šilalės rajono tarybos deputatas, 1995–1997 m., 2007–2011 m. ir 2011 m. Šilalės rajono savivaldybės tarybos narys. 
Sutuoktinė Violeta, vaikai Birutė, Algirdas, Andrius.
Valantiškis

Aplinkinės gyvenvietės

Kauniai – 0,8 kmKarajimiškis – 1,6 kmKojeliškiai – 1,6 kmBIRŽAI – 3 kmNaradava – 0,6 km
Pipiras (Filadelfija)

Pipiras – JAV lietuvių satyros ir humoro laikraštis, leistas 1906 m. Filadelfijoje.

Istorija

Redagavo Tomas Astramskas.
Paragvajaus himnas

Oficialūs žodžiai

Chorus

Paraguayos, ¡República o Muerte!

nuestro brío nos dio libertad;

ni opresores, ni siervos alientan

donde reina unión e igualdad.
Verse I

A los pueblos de América, infausto

tres centurias un cetro oprimió,

mas un día soberbia surgiendo,

„¡Basta!“ – dijo, y el cetro rompió.

Nuestros padres, lidiando grandiosos,

ilustraron su gloria marcial;

y trozada la augusta diadema,

enalzaron el gorro triunfal.