google/wiki40b huggingface dataset:
Ševa

Sultonatas

Pirmasis Ševos valstybingumo laikotarpis buvo nuo IX a., kuomet čia susiformavo savarankiška musulmoniška valstybė Ševos sultonatas. Spėjama, kad jos sostinė buvo Valalachas.
Šiaurinė regiono dalis išliko krikščioniška ir suvaidino didžiulį vaidmenį krikščioniškos Etiopijos istorijoje. Čia XIII a. gyveno žymus Etiopijos šventasis Teklė Haimanotas, kuris įkūrė vieną svarbiausių Etiopijos vienuolynų. Jo laikais Ševoje gyveno ir Jekuno Amlakas, kuris 1270 m. nugalėjo paskutinįjį Zagvės dinastijos imperatorių. Remdamasis legenda, Jekuno Amlakas teigė, jog jis yra Aksumo dinastijos palikuonis. Jo naujai įkurta dinastija Solomonidai valdė Etiopiją iki 1974 m.
1285 m. sultonatą užkariavo kaimyninis Ifato sultonatas, taip pabaigdams pirmąjį Ševos valstybingumo laikotarpį. Šiam nusilpus, XV a. regioną užvaldė Etiopija. XVI a., stiprėjant musulmoniškam Adalio sultonatui, Ševa priklausė jam.
XVII a., vykstant oromo genčių migracijoms, Ševa iš pietų buvo apgyvendinta naujų tautų, kurios priėmė vietos papročius ir religijas (islamą ir krikščionybę). Tai buvo laikotarpis, kai apie regioną žinoma labai mažai.

Karalystė

XVII a. pabaigoje Ševoje susiformavo nauja dinastija, kurios pirmasis atstovas Negasi pradėjo savo užkariavimus šiaurinėje Ševos teritorijoje (Menzo srityje). Jis sukūrė savo nepriklausomą valstybę ir sostinę perkėlė piečiau, į Debre Berhaną.
Jo įpėdiniai titulavosi meridazmachais. Žymiausias jų buvo Sahle Selasie, kuris į valdžią atėjo 1813 m. Jis išplėtė Ševos teritorijas toli į pietus (iki guragių sričių), o šiaurėje kovojo su oromo, kurie buvo atskyrę Ševą nuo Etiopijos imperijos. Tai vedė į Ševos nepriklausomybę, ir 1839 m. Sahle Selasie pasiskelbė karaliumi (negus), o Ševa tapo karalyste.
1855 m. valdant Sahle Selasi įpėdiniui Haile Melekotui, Ševa buvo užimta Etiopijos imperatoriaus Tevodros II pajėgų. Taip valstybė prijungta prie Etiopijos, joje paskirti vietininkai. Po to Ševoje keletą kartų kilo maištai prieš centrinę valdžią.
Galiausiai 1865 m. dar vieno maišto metu į Ševos sostinę grįžo Haile Melekoto sūnus Sahle Maryamas, kuris atkūrė karalystę ir valdė kaip Menelikas.
1889 m., mirus Etiopijos imperatoriui Johanes IV, Menelikas pretendavo į sostą ir tapo imperatoriumi Meneliku II. Tokiu būdu jo karalystė buvo įjungta į Etiopijos imperiją. Ševos sostinė Adis Abeba tapo visos Etiopijos sostine.

Provincija

1936 m. Italijai okupavus Etiopiją, Ševa tapo vienu iš šešių administracinių Italijos Rytų Afrikos provincijų - Scioa provincija. Etiopijai iškovojus nepriklausomybę, po 1942 m. administracinių reformų, ji liko vienu iš Etiopijos administracinių vienetų ir buvo apsupta Godžaro, Velo, Velegos, Hararhės, Arsi, Kafos, Sidamo provincijų. Ši provincija buvo panaikinta 1995 m., kuomet ji padalinta tarp trijų etniškai suformuotų administracinių regionų.
Lietuvos futbolo varžybos 1926 m.

Pietų pogrupis

Nugalėtojas SV Pagėgiai.
Ikano Bank

Ikano Bank – Švedijos internetinis bankas, įkurtas 1995 m. Šis bankas vysto veiklą telefonu arba internetu.
Barščevo valsčius

Istorija

Valsčius įkurtas po II pasaulinio karo Balstogės apskrityje, Balstogės vaivadijoje prijungus dalį kaimų iš Choroščo valsčiaus. 1954 m. rugsėjo 29 d. valsčius buvo panaikintas.
Galway United FC

Istorija

Klubas įkurtas 1937 m. Tuo metu vadintas Galway United.
Standartinės padėtys

Standartinės padėtys – futbolo terminas, apibrėžiantis standartines žaidybines situacijas, kai kamuolys grąžinamas nuo kampinio, baudos smūgiu varžovų aikštės pusėje ar iš užribio netoli vartų. Standartinės padėtys yra gana pavojingos, kadangi dažnai įmušami įvarčiai. Labai vertinami ir treniruojami gynėjų standartinių padėčių gynybos įgūdžiai bei puolėjų įgūdžiai, padedantys išnaudoti šias situacijas. Taip pat treneriai standartinėms padėtims dažnai pasirenka specialią taktiką – pavyzdžiui, asmeninę gynybą vietoj zoninės, žaidėjus dėsto skirtingai nei būtų pagal pasirinktą išsidėstymo schemą. Dažnai atakuojančios komandos aukšti gynėjai standartinių padėčių metu pereina į puolimą, neretai pelno ir įvarčius.
Naftos skirtuvas

Naftos skirtuvas (angl. oil separator) – įrenginys, skirtas lengvųjų naftos produktų atskyrimui iš lietaus nuotekų. Atskirti naftą iš vandens galima gravitacijos būdu ir/arba koalescensinių plokščių pagalba. Naftos skirtuvai gali būti naudojami pirminiam nuotekų apvalymui, prieš išleidžiant lietaus nuotekas į lietaus nuotakyną arba galutiniam nuotekų išvalymui, prieš išleidžiant į vandens telkinius. Įrenginio talpyklos dažniausiai gaminamos iš stikloplasčio ar aukšto tankio polietileno (PEHD).

Veikimo principas

Naftos skirtuvą sudaro cilindrinis vertikalus arba horizontalus korpusas (smėliagaudė, pirmoji ir antroji kamera), koalescensinis filtras ir nuotekų lygio daviklis.
Siekiant užtikrinti normose reikalaujamą nuotekų išvalymo nuo naftos produktų laipsnį (mažiau kaip 5 mg/l išeigoje), prieš kiekvieną naftos skirtuvą sumontuojama tinkamos talpos smėliagaudė, kurioje vyksta mineralinės suspensijos (smėlis, žvyras, dumblas ir pan.) sedimentacija. Nuotekos iš smėliagaudės pro įtekėjimo vamzdį ir atitekančio srauto paskirstymo įrenginį patenka į naftos skirtuvo pirmąją kamerą, kur vyksta flotacijos ir koalescencijos reiškiniai. Didesnės naftos produktų dalelės flotuoja (veikiamos svorio skirtumo kyla į viršų). Smulkios dalelės nusėda ant koalescencinio filtro paviršiaus (adsorbcijos reiškinys), kur jungiasi su kitomis (koalescencija), kol pradeda flotuoti ir taip ant paviršiaus susidaro naftos produktų sluoksnis.
Jeigu nuotekas reikia išvalyti nuo naftos produktų iki 1 mg/l išvalymo laipsnio, tuomet numatoma, kad nuotekų srautas keliautų į antrą naftos skirtuvo kamerą, kur nuotekos yra papildomai išvalomos nuo naftos produktų naudojant sorbuojantį filtrą. Išvalytos nuotekos pro ištekėjimo vamzdį išleidžiamos į nuotekų tinklus.

Priežiūra

Už paviršinių nuotekų valymo įrenginių techninę priežiūrą ir tinkamą naudojimą atsako objekto savininkas arba jo įgaliotas asmuo. Prieš pradedant naudoti įrenginį, būtina patikrinti jo sandarumą. Reikalui esant, pakartotinai atlikti hidroizoliaciją.
Techninio aptarnavimo poreikiai priklauso nuo sistemos įrengimo vietos ir tikslo. Jeigu skirtuvo sistema naudojama nuotekoms apdoroti automobilių plovimo arba kitose vietose, kuriose per skirtuvą teka daug skendinčių medžiagų (smėlio), sistemos veikla turi būti stebima ir techninio aptarnavimo procedūros atliekamos dažniau negu tais atvejais, kai sistema apdoroja, pavyzdžiui, lietaus vandenį, subėgusį nuo asfaltuotų paviršių. Skirtuvo ištuštinimo dažnis priklauso nuo teršalų, tiekiamų į skirtuvą, tačiau nerečiau, kaip 1 kartą per metus. Atliekamas naftos produktų išsiurbimas, kai jų sluoksnis pasiekia tam tikrą storį (dažniausiai 10-20 cm), kuris priklauso nuo gamintojo ir įrenginio modelio, arba kuomet suveikia susikaupusių naftos produktų lygio signalizavimo įrenginys.
Būtina išplauti koalescencinį filtrą, esanti naftos skirtuvo kameroje. Tai galima atlikti pilant ant filtro švarų vandenį iš čiaupo arba su aukšto slėgio srove. Iškart po sumontavimo ir po kiekvieno valymo skirtuvas užpildomas vandeniu, kad jis efektyviai veiktų nuo pat paleidimo pradžios.
Feliksas Bernatovičius

Biografija

Gimė 1786 m. gegužės 18 d. Kaune Trakų vaivadijos rotmistro Jokūbo Bernatovičiaus ir Viktorijos Baranovičiūtės šeimoje. Vaikystę praleido Apušote, mokėsi Vilniuje. Baigęs mokslus daug keliavo, buvo Vienoje, Miunchene, Drezdene. Dirbo Čartoriskio bibliotekininku ir sekretoriumi.
1826 m. Varšuvoje lenkų kalba buvo išleistas 4 tomų istorinis rašytojo romanas Pajauta, Lizdeikos duktė, arba Lietuviai XIV amžiuje ("Pojata, córka Lezdejki, czyli Litwini w XIV wieku"). 1886 m. jis buvo išverstas į lietuvių kalbą. Atskiri leidimai lietuvių kalba pasirodė 1898, 1911, 1922 metais. Prieš jį rašydamas, Kaune gimęs autorius buvo atvažiavęs į Kernavę, žymėjosi vaizdus, žmonių teiravosi praeities atsiminimų. Romanas susilaukė didžiulio pasisekimo. Buvo išverstas į anglų ir prancūzų kalbas.
Parašė epistolinį sentimentalų romaną Neprotingos santuokos ("Nierozsądne śluby") (1820 m.), istorinį romantinį romaną Nalenčas ("Nałęcz") (1828 m.), apysakų rinkinį Pasakojimai apie liaudies padavimus ir papročius / Powieści z podań ludu i obyczajów krajowych (1834 m.).
1831 m. atvyko į Varšuvą, 1832 m. pradėjo dirbti redaktoriumi. Senatvėje išprotėjo ir mirė 1836 m. rugsėjo 7 d. Lomžoje. Palaidotas Lomžos katedros kapinėse.
Ona Kurmytė-Mazurkevičienė

Ona Kurmytė-Mazurkevičienė (1901 m. balandžio 2 d. Kirkūnų kaime, Obelių valsčiuje, Rokiškio apskrityje – 1952 m. gegužės 31 d. Kaune) – lietuvių aktorė.
Sesuo – aktorė Bronė Kurmytė-Monkevičienė.
Širvintų Atžalyno progimnazija

Istorija

1985 m. rugsėjo 1 d. atidaryta nauja Širvintų 2-oji vidurinė mokykla. Mokyklos direktore paskirta Helena Vaicekauskienė. Nuo 1995 m. rugsėjo 1 d. vadinama Širvintų „Atžalyno“ vidurine mokykla. 2005 m. mokykla reorganizuota į Širvintų „Atžalyno“ pagrindinę mokyklą. Tais pačiais metais baigta mokyklos renovacija: pakeisti langai, sutvarkyta sporto salė, valgykla, aktų salė. Per 20 metų mokyklą baigė 989 abiturientai. Nuo 2012 m. progimnazija.
Genovaitė Jaseliūnienė-Veličkaitė

Genovaitė Jaseliūnienė-Veličkaitė (1945 m. sausio 6 d. Naujatriobių k., Kauno r.), pedagogė ir chorvedė.

Biografija

Baigusi Raubatonių septynmetę mokyklą, 1960–1961 mokėsi vienų metų chorvedžių kursuose (diriguoti mokė I. Petraškevičiūtė) Ukmergėje. 1961–1965 choro dirigavimo mokėsi Kauno J. Gruodžio muzikos technikume (dėst. D. Vaitkutė), o 1975–1980 choro dirigavimo studijas neakivaizdiniu būdu tęsė Lietuvos valstybinės konservatorijos Klaipėdos fakultetuose (dėst. Z. Kariniauskienė).
1965–1966 Pūstapėdžių (Vilkaviškio r.) kultūros namų meno vadovė, vyrų ir moterų vokalinių ansamblių vadovė, aštuonmetės mokyklos muzikos mokytoja ir vaikų choro vadovė. 1966–1967 Girėnų (Šakių r.) kultūros namų meno vadovė ir vyrų vokalinio ansamblio vadovė. 1968–1970 Novgorodo (Rusija) 25-ojo vaikų darželio muzikos vadovė. 1970–1971 Šakių vidurinės mokyklos muzikos ir dainavimo mokytoja bei jaunučių choro vadovė. 1971–1977 Šakių vaikų muzikos mokyklos mokytoja, jaunučių ir jaunių choro vadovė. Jaunių chorą parengė 1975 ir 1977 respublikinėms dainų šventėms. 1977–1980 muzikos ir dainavimo mokytoja Šiaulių 12-ojoje sustiprinto muzikos mokymo vidurinėje mokykloje. 1980–1985 direktoriaus pavaduotoja muzikos reikalams, jaunių choro ir mergaičių vokalinio ansamblio vadovė, vyresniųjų klasių mišriojo choro chormeisterė. Jaunių chorą parengė 1980 ir 1985 respublikinėms dainų šventėms.
1985–1992 Šiaulių vaikų muzikos mokyklos direktorė, 1986 įkūrė chorinio dainavimo skyrių ir vadovavo jaunučių chorui.
Nuo 1992 Šiaulių 1-osios vaikų muzikos mokyklos mokytoja, chorinio dainavimo skyriaus vedėja ir jaunių choro vadovė. Chorą parengė 1990 Lietuvos tautinei dainų šventei, 1991 vaikų ir jaunimo festivaliui „Dainuok, jaunoji Lietuva“, 1993 Lietuvos jaunimo mažajai, 1994 I ir 1998 II Pasaulio lietuvių dainų šventėms Vilniuje. Jaunių choras dalyvavo 1996 Vilniaus jaunimo menų šventėje ir Šiaulių krašto vaikų muzikos mokyklų jaunųjų atlikėjų sąskrydyje, 1997 I tarptautiniame chorinės muzikos festivalyje „Klasikai vaikams“ Vilniuje, kur pelnė prizą už geriausiai atliktą M. K. Čiurlionio harmonizuotą lietuvių liaudies dainą „Ar vėjai pūtė". Jaunių chorą taip pat parengė 1997 Lietuvos moksleivių dainų šventei Vilniuje – dalyvavo konkurse. Choras įvairiuose konkursuose pelnė prizinių vietų.
Nuo 1978 su mokyklų mergaičių vokaliniais ansambliais dalyvauja respublikiniuose „Dainų dainelės" konkursuose – pelnė prizinių vietų.
G. Jaseliūnienė buvo 1987 respublikinės moksleivių dainų šventės dirigentė, nuo 1986 Šiaulių miesto moksleivių dainų švenčių vyr. dirigentė, nuo 1985 Šiaulių miesto muzikos mokytojų metodinės tarybos pirmininkė. 1982 apdovanota Liaudies švietimo pirmūno ženkleliu, 1994 jai suteikta vyresniosios muzikos mokytojos kvalifikacijos kategorija.

Šaltinis

Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999. Informacijos publikavimui gautas žodinis autoriaus leidimas.
Dupnica

Istorija

Gyvenvietė žinoma nuo senovės. Vadinta Tobinica, Dupla, Darbinica. Dabartinis pavadinimas naudojamas nuo išsivadavimo iš turkų 1878 m. laikų. 1948 m. pervadinta Stanke Dimitrovu čia gimusio antifašisto Mareko Stankės Dimitrovo (1889–1944) garbei, 1949 m. Mareku, 1950 m. vėl Stanke Dimitrovu, 1992 m. sugrąžintas Dupnicos vardas.
Netoli miesto yra Rasmetanicos vietovė (bulg. Разметаница), kur pasak legendos caras Samuilas nužudė savo brolį Aroną.
Po išsivadavimo iš Osmanų valdymo Dupnicos regionas tapo pasienio rajonu su Osmanų imperija.
Po socialistinės eros Bulgarijoje pabaigos Dupnicoje susikūrė buvusio policininko Plameno Galevo ir Angelo Christovo vadovaujama nusikalstama grupuotė, vadinti broliais Galeviais. 2009 Galeviai kandidatavo į Bulgarijos parlamentą, nors tuo metu buvo suimti įtariant reketu.
Rimantas Bašys

Biografija

1968 m. baigė Šiaulių J. Janonio vidurinę mokyklą, 1968–1970 m. studijavo Kauno politechnikos instituto Radioelektronikos fakultete, 1970–1972 m. tarnavo tarybinėje armijoje Kamčiatkoje (Rusija), 1972–1976 m. studijavo Kauno politechnikos instituto Šiaulių fakulteto vakariniame skyriuje ir įgijo radiotechnikos inžinieriaus specialybę.
1972–1974 m. Šiaulių oro uosto bazės darbininkas. 1974–1978 m. Šiaulių televizorių gamyklos inžinierius, 1978–1982 m. gamyklos garantinio remonto dirbtuvių viršininkas, 1982–1988 m. gamyklos techninio prekybinio centro viršininkas, 1988–1994 m. gamyklos techninio prekybinio centro viršininkas – direktoriaus pavaduotojas. 1995–2004 m. uždarosios akcinės bendrovės „Gegė“ generalinis direktorius. 2004–2008 m. Seimo narys. UAB „Šiaulių Garbaris“ direktorius.
Darbo partijos narys. Nuo 2011 m. Biržų rajono savivaldybės tarybos narys. 
Šiaulių miesto veteranų sporto klubo prezidentas, Šiaulių miesto Lieporių bendruomenės tarybos narys. Šiaulių Rotary klubo „Saulė“ tarybos narys.
Žmona Birutė, dukros Kristina, Jovita, Rimantė.
Rimvydas Petrauskas

Rimvydas Petrauskas (g. 1972 m. spalio 21 d. Vilniuje) – Lietuvos istorikas.
Ajudas

Istorija

Ajudas rašytiniuose šaltiniuose minimas nuo XIII a.

Gyventojai

2002 m. Rumunijos gyventojų surašymo duomenimis, miestas turėjo 28 934 gyventojų, iš kurių 22 596 buvo rumunai, 4 787 vengrai, 147 romai ir 44 vokiečiai.
UB

Sukūrimo istorija

1937-1938 m. M. Berezinas suprojektavo 12,7 mm kalibro sinchroninį kulkosvaidį, kuris 1938 m. pabaigoje praėjo gamyklinius ir poligoninius bandymus. 1939 m. balandžio 12 d. (dar nepasibaigus kariuomenės bandymams) kulkosvaidis BS (БС; Березин Синхронный 'Berezinas Sinchroninis') Gynybos komiteto prie LKT nutarimu buvo paleistas į serijinę gamybą.
Baigus tvarkyti atskirus trūkumus (prasta pertaisymo sistema – kulkosvaidis buvo pertaisomas traukiant troselį, kam reikėjo daug jėgos; nepakankamas kai kurių automatikos detalių veiksnumas) BS kulkosvaidis buvo pertvarkytas į kulkosvaidį UB ('universalusis Berezino'), kuris turėjo tris modifikacijas – sparninę, sinchroninę ir turelinę. Pirmosioms dviems buvo sukurtos pneumatinės pertaisymo sistemos, o turelinei konstruktorius Grigorijus Nikitinas sukūrė svirtelinę pertaisymo rankenėlę.
UB sėkmingai 1941 m. sausio 7 d. – vasario 22 d. praėjo kariuomenės išbandymus, o 1941 m. balandžio 22 d. buvo priimtas į ginkluotę bei gamybon.

Aprašas

UB yra oru aušinamas aviacinis kulkosvaidis, naudojantis tarybinius 12,7×108 mm šovinius, kokius naudoja ir pėstininkų stambaus kalibro kulkosvaidžiai. Šoviniai tiekiami iš metalinės išsiardančios juostos, kuri yra unikalios konstrukcijos, joje šovinys padeda ištraukti prieš tai iššautą tūtelę. Kitas ypatingas bruožas yra tas, kad juosta su nauju šoviniu patraukiama judančioms mechanizmo dalims grįžtant pirmyn, o ne atatrankos metu judant atgal.
1952 m. išslaptintame JAV žvalgybos pranešime rašoma: „Kulkosvaidžiai ŠKAS buvo palyginti sudėtingas ginklas, kurio detalės gerai apdirbtos. Siekiant juos išlaikyti tinkamus naudoti reikia remontuoti, naudoti atsargines dalis. Skirtingai nei ŠKAS, UB yra tikslingai gaminamas kaip vienkartinis. Numatyta išimti visą kulkosvaidį po palyginti trumpo naudojimo laikotarpio, jei kokia nors svarbi mechanizmo dalis susidėvėjo ar lūžo.“ Tame pačiame pranešime buvo rašoma: „Berezino kulkosvaidžio konstrukciją smarkiai paveikė trofėjinės Aimo Lahti 20 mm automatinės patrankos. Daug šios patrankos ypatumų pastebimi visuose Berezino kulkosvaidžiuose.“

Naikintuvuose

UB plačiai naudoti kovai su priešo lėktuvais. TSRS-Vokietijos karo pradžioje kulkosvaidžiai BS buvo įtaisyti lėktuvuose Jak, MiG, I-16 (tipas 29, jų TSRS karo pradžioje turėjo apie 650 vnt.) ir t. t. 1941-1942 m. buvo skundų, kad šie kulkosvaidžiai dažnai stringa.

Kita aviacija

Prasidėjus karui UBT kulkosvaidžiai sparčiai ėmė išstumti turelinius ŠKAS'us ir sėkmingai buvo naudojami visą karą. Pasirodžius dviviečiams šturmuotuvams Il-2 juose irgi ėmė naudoti UBT.
Žaliosios piliakalnis

Piliakalnis

Piliakalnis įrengtas didelės atskiros kalvos aukščiausioje pietrytinėje dalyje. Aikštelė keturkampė, pailga šiaurės vakarų – pietryčių kryptimi, 90x18 m dydžio. Vakariniame ir rytiniame šlaituose yra 2 natūralios terasos. Šlaitai vidutinio statumo ar nuolaidūs, 3–6 m aukščio.
Piliakalnis labai nuartas bei sužalotas apkasų, aikštelės šiaurės vakarų dalyje stovi apleistas metalinis pasieniečių bokštas. Piliakalnis dirvonuoja, apaugęs lapuočių medžių grupelėmis.

Aplinkiniai piliakalniai

Sūduvos piliakalnis 15 kmPapiliakalnių piliakalnis 8 kmLakinskų piliakalnis 19 kmŽydkiemio piliakalnis 26 kmNavininkų piliakalnis 8 km
Aglinės piliakalnis 3 kmPaseinelių piliakalnis 32 km
Pastaba:
Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną
Išmatos

Išmatos, fekalijos, ekskrementai – per žarnyną praėjusio ir suvirškinto maisto likučių, žarnyno bakterijų ir nusišėrusių žarnyno gleivinės ląstelių likučių mišinys, pasišalinęs per išangę.

Gyvūnų išmatos

Priklausomai nuo gyvūno, išmatos turi savitus pavadinimus: karvės išmatos vadinamos karvašūdžiais, arklio – arkliašūdžiais ir pan. Rutuliškos ar artimos formos gyvūnų (pvz., triušio) vadinamos spiromis, spiriukais.
Žolėdžių žinduolių, naminių paukščių išmatos dažnai vadinamos mėšlu.
Ekskrementuose visada lieka kietųjų nesuvirškintų dalių. Tai kailio gabaliukai, plaukai, šeriai, kaulai ar jų dalys, žuvų ar roplių žvynai, vabzdžių antsparniai ir kitos chitininės dalys, moliuskų kiauteliai. Augaliniu maistu mintančių lieka nesuvirškintų medienos dalelių, vaisių luobelių bei sėklų.
Pagal ekskrementų dydį, formą, konsistenciją ir sudėtį galima nustatyti gyvūno rūšį. Specializuota zoologijos disciplina, tirianti gyvūnų išmatas, vadinama koprologija arba skatologija.

Gyvūnų išmatų panaudojimas

Arklių, karvių, kiaulių išmatos nuo seno buvo ir yra naudojamos žemės ūkyje. Pakitusios paukščių išmatos virsta guanu, kuris yra vertinga trąša, turinti daug vertingų mineralinių medžiagų.
Indonezijoje iš civetų išmatų renkamos apvirškintos kavos pupelės, kruopščiai išvalomos, truputį pakepinamos ir ruošiama kava Kopi Luwak. Ši kava gurmanų labai vertinama.

Žmogaus išmatos

Žmogaus išmatos būna įvairių spalvų – juodos, rudos, geltonos, net raudonos, įvairių formų, nuo cilindro iki blyno.
Psichinis sutrikimas, pasireiškiantis išmatų valgymu, vadinamas koprofagija.

Proceso pavadinimas

Išmatų pasišalinimas per išangę, priklausomai nuo žmogaus išsilavinimo, kultūros, išmatų konsistencijos ir kitų priežasčių, gali būti vadinamas tuštinimusi, šikimu, kakojimu. Tuštinimasis nenormaliai skystomis išmatomis vadinamas viduriavimu, triedimu.

Kvapas

Išmatoms kvapą suteikia sieros vandenilis, amoniakas ir įvairūs merkaptanai. Išmatos, esančios žarnyne, dar nevadinamos išmatomis.
Fricis Barda

Biografija

Mokėsi Pociemo pradžios mokykloje, Umurgos bendruomenės mokykloje ir Limbažių miesto mokykloje. 1898-1901 m. studijavo Valkos mokytojų seminarijoje, ją baigęs mokytojavo Katlkalnio mokykloje. 1906–1907 m. studijavo filosofiją Vienos universitete. Grįžęs į Latviją mokytojavo A. Kenino realinėje mokykloje, dirbo žurnalo „Stari“ redakcijoje. Iki Rygos atsiritus Pirmojo pasaulinio karo frontui pasitraukė į Rusiją, grįžo 1918 m. Mokytojavo Valmieroje, dirbo mokyklų inspektoriumi, 1919 m. dėstė latvių kalbą ir literatūrą Baltijos aukštojoje technikos mokykloje. Peršalęs mirė.

Kūryba

Jo estetinėms pažiūroms įtakos turėjo H. Bergsono intuityvizmas, Europos romantikų kūryba. Esė „Romantizmas kaip meno ir pasaulėžiūros pagrindinė problema“ jis pateikė savitą romantizmo apibūdinimą. Poezijai būdinga gyvybės ir mirties tema, personifikuoti gamtos vaizdai; pabrėžiama dieviška pasaulio sandara, Dievo ir žmogaus vienovė; ryškūs latvių liaudies dainų motyvai.
Šida Kartlis

Ekonomika

Gamtiniai ištekliai – dolomitas, keraminiai moliai, mineralinis vanduo.
Pramonė: Gorio vatos, konservų ir vaisių perdirbimo kombinatai, Agaros cukraus fabrikas, Kaspio cemento gamykla, Chašurio ir Metechio plytinės.
Transportas – automobilių keliai, geležinkelis, vamzdynas. transporto mazgas – Chašuris.
Kalvarijos savivaldybės taryba

Kalvarijos savivaldybės taryba – Kalvarijos savivaldybės bendruomenės atstovaujamoji savivaldos institucija, atsakinga už savivaldos teisės, savo funkcijų ir bendruomenės iškeltų uždavinių įgyvendinimą bendruomenės interesais savivaldybės teritorijoje. Taryba renkama ketveriems metams visuotiniuose, slaptuose, laisvuose ir lygiuose rinkimuose pagal Lietuvos Respublikoje registruotų politinių partijų pateiktus kandidatų sąrašus. Rinkėjai – savivaldybės teritorijos gyventojai, gali keisti kandidatų eilę sąraše, penkiems kandidatams suteikdami pirmumo balsus.
Tarybą sudaro 21 tarybos narys. Naujai išrinktos tarybos nario įgaliojimai prasideda, o ankstesnės kadencijos tarybos nario įgaliojimai baigiasi nuo tos dienos, kurią naujai išrinkta taryba susirenka į pirmąjį posėdį.
Per du mėnesius nuo pirmojo naujai išrinktos savivaldybės tarybos posėdžio sušaukimo dienos turi būti išrinktas savivaldybės meras, paskirti mero pavaduotojas ir savivaldybės administracijos direktorius, sudaryti tarybos komitetai ir tarybos kolegija. Savivaldybės tarybos veiklos tvarką ir formas nustato Vietos savivaldos įstatymas ir savivaldybės tarybos veiklos reglamentas.
Savivaldybės taryba savo įgaliojimus įgyvendina kolegialiai savivaldybės tarybos posėdžiuose. Tarybos posėdžiams klausimus rengia komitetai bei komisijos savo posėdžiuose, tarybos narių frakcijos bei savivaldybės administracija. Taryba svarstomais klausimais priima sprendimus ir kontroliuoja jų įgyvendinimą.
Savivaldybė yra Lietuvos savivaldybių asociacijos narė.

Istorija

Kalvarijos savivaldybė įsteigta 1999 m. gruodžio 21 d. Lietuvos Respublikos teritorijos administracinių vienetų ir jų ribų įstatymo 4, 14 straipsnių papildymo ir 5 straipsnio pakeitimo įstatymo Nr. VIII-1492  pagrindu 2000 m. balandžio 4 d. Pirmieji rinkimai į Kalvarijos savivaldybės tarybą įvyko 2000 m. kovo 19 d. Pirmajame Kalvarijos savivaldybės tarybos posėdyje, vykusiame 2000 m. balandžio 4 d., dalyvaujant 21 tarybos nariui, balsų dauguma Kalvarijos savivaldybės meru išrinktas Jonas Kazys Dzirmeika, mero pavaduotoju – Juozas Vaičiulis.
Lazanija

Lazanija (it. Lasagna) – maisto patiekalas, gaminamas iš makaronų lakštų apkepo, įdaryto mėsa, sūriu (rikota arba mocarela), daržovėmis, pomidoru padažu. Lasagne verde įdaroma špinatais ir kiaušinių pasta.
Manoma, kad lazanija atsirado Italijoje. Pats žodis „lasagna“ kilęs iš graikiško žodžio ir dėl to yra teorijų, teigiančių, kad lazanijos kilmė galėjo būti iš graikiško makaronų patiekalo laganon. Šiuo metu lazanija populiari daugelyje vakarų šalių.
Rytų Europoje yra panašus patiekalas – skryliai, atsiradę Abiejų Tautų Respublikoje XVI a. Bonos Sforzos dėka.