google/wiki40b huggingface dataset:
Karinė pramonė

Karinė pramonė – pramonės šaka, apimanti mokslinius tyrimus, technologijų plėtrą, karo technikos gamybą ir realizavimą. Šiuo verslu užsiima tiek komercinės bendrovės, tiek ir šalių vyriausybės. Produktų liniją sudaro: ginklai, amunicija, raketos, kariniai orlaiviai, karinės transporto priemonės, laivai, elektroninės sistemos ir kt.
Manoma, kad pasaulyje kiekvienais metais karinėms išlaidoms skiriama daugiau nei 1,5 trilijono JAV dolerių, kas sudaro apie 2,7 % pasaulio BVP. Tai rodo sumažėjimą nuo 1990 m., kai karinės išlaidos sudarė 4 % pasaulio BVP. 2006 m. šimto didžiausių karinę techniką tiekiančių bendrovių pardavimai sudarė $315 mlrd. dolerių. 2004 m. tarptautinėje karinės technikos prekyboje buvo išleista daugiau nei $30 mlrd. dolerių. Karinės technikos prekyba kaip ir daugelis kitų sektorių buvo paveikta 2008 m. kredito krizės; pardavimai sumažėjo beveik per pus, nuo $32,9 mlrd. iki $14,3 mlrd.
Dauguma išsivysčiusių šalių turi vidaus karinę pramonę, kuri aprūpina šalies ginkluotąsias pajėgas. Kai kuriose šalyse yra plačiai paplitusi legali ar nelegali vidaus ginklų prekyba.
Vilniaus Ozo gimnazija

Istorija

Vilniaus Ozo vidurinė mokykla įsteigta 1990 m. gegužę kaip 65-oji vidurinė mokykla, LOSC mokyklos-internato patalpose. Iki tol Šeškinės mikrorajone buvo tik dvi lietuviškos vidurinės mokyklos, todėl dauguma mokytojų buvo perkelti iš Vilniaus Šeškinės vidurinės mokyklos. 1994 m. birželio 21 d. Vilniaus 65-ajai vidurinei mokyklai Vilniaus miesto tarybos pirmininko potvarkiu Nr. 62 suteiktas „Ozo“ vidurinės mokyklos pavadinimas. 2012 m. sausį pertvarkyta į gimnaziją.
Lietuvos Respublikos krašto apsaugos ministerija

Vadovybė

Nuo 2012 m. gruodžio mėnesio LR krašto apsaugos ministro pareigas eina Juozas Olekas (g. 1955 m.), krašto apsaugos viceministrai: Antanas Valys, Marijus Velička ir Ramūnas Usonis. Ankstesnis ministras – Rasa Juknevičienė (g. 1958 m.).
Mokesčių patarėjas

Mokesčių patarėjas - patarimus mokesčių klausimais teikiantis asmuo; laisvoji profesija.

Vokietija

Vokietijoje mokesčių patarėjas (vok. Steuerberater, StB) yra valstybės reguliuojama profesija. Profesinis vardas yra saugomas įstatymo. Veiklą reglamentuoja Vokietijos mokesčių konsultavimo įstatymas (Steuerberatungsgesetz) ir jo įgyvendinamieji nutarimai (Durchführungsverordnung). Daugelį mokestinio konsultavimo rūšių turi teisę teikti tik oficialiai pripažinti mokesčių patarėjai. Juos privalomai (t. y. pagal įstatymą) vienija Mokesčių patarėjų rūmai (Steuerberaterkammer), šiuos - Federaliniai mokesčių patarėjų rūmai (Bundessteuerberaterkammer). Profesinė draugija - Vokietijos mokesčių patarėjų asociacija .

Austrija

Austrijoje mokesčių patarėjus vienija Verslo patikėtinių rūmai (vok. Kammer der Wirtschaftstreuhänder). Sąvoka Wirtschaftstreuhänder apima auditorius ir mokesčių patarėjus. Norint tapti mokesčių patarėjų reikia išlaikyti dalykinį egzaminą.
Klemensas Gumauskas

Klemensas Gumauskas (1918 m. spalio 24 d. Pamargiuose, Igliškėlių valsčius – 2015 m. lapkričio 7 d. Švedija) – Lietuvos inžinierius, Švedijos lietuvių visuomenės veikėjas.

Biografija

1936 m. baigė Marijampolės Rygiškių Jono gimnaziją, 1940 m. – Kauno Karo mokyklą, jaunesnysis leitenantas. 1941–1943 m. studijavo Vytauto Didžiojo universiteto Technikos fakultete. 1944 m. gegužės mėn. kaip antinacinio pasipriešinimo dalyvis suimtas, įkalintas Štuthofo koncentracijos stovykloje. 1945 m. Sąjungininkų kariuomenės išlaisvintas pateko į pabėgėlių stovyklą Kopenhagoje. 1945 m. pab. apsigyveno Stokholme. 1957 m. baigė Švedijos karališkąją aukštąją technikos mokyklą, 1970 m. – Stokholmo universitetą. 1957–1983 m. bendrovės „L M Ericsson“ inžinierius. Išėjęs į pensiją vertėjauja.
1946 m. vienas Švedijos lietuvių draugijos (nuo 1950 m. Švedijos lietuvių bendruomenė) steigėjų, veikėjas, 1983–2000 m. pirmininkas.
Saragosos Basket 2002

Klubo istorija

Klubas buvo įkurtas 2002 metais, su tikslu atkurti profesionalią vyrų krepšinio komandą Aragono sostinei. Su finansinės bendrovės „CAI“ (generalinis klubo remėjas) pagalba klubui buvo nupirkta vieta LEB (antroji Ispanijos krepšinio lyga).
2008 m. gegužės 9 d. „CAI Zaragoza“ po šešerių metų bandymo, pateko i elitinę Ispanijos krepšinio lygą ACB. Tai padarė paskutiniame ture nugalėdami L´Hospitalet komandą 27 tšk. skirtumu (91-64). Po šių rungtynių tūkstančiai Saragosos komandos aistruolių išėjo į gatves švęsti komandos triumfą. Po 12 metų pertraukos nuo komandos pašalinimo iš ACB, Saragosa ir vėl grįžo į Ispanijos, bei Europos krepšinio elitą.
Po nesėkmingo 2009–2010 m. sezono ACB lygoje, nukrito į antrąją Ispanijos krepšinio lygą LEB Oro.
2010 m. balandžio 16 d. CAI Zaragoza lemiamose rungtynėse prieš Cheronos CB Sant Josep Girona klubą, namuose palaikant 10 tūkstančių žiūrovų, iškovojo istorinę pergalę rezultatu 69-63 ir po dvejų metų pertraukos iškovojo LEB lygos auksą ir teisę sekančiame sezone grįžti į elitinę Ispanijos ACB lygą.
Palangos savivaldybės taryba 2011–2015 m.

Palangos savivaldybės taryba – Lietuvos Respublikos Palangos savivaldybės atstovaujamoji institucija, išrinkta ketveriems metams savivaldybių rinkimuose, vykusiuose 2011 m. vasario 27 d. 1994 m. liepos 7 d. Lietuvos Respublikos savivaldybių tarybų rinkimų įstatymo Nr. I-532 2010 m. liepos 20 d. redakcijos nustatyta tvarka daugiamandatėje rinkimų apygardoje, remiantis visuotine ir lygia rinkimų teise, slaptu balsavimu proporcine rinkimų sistema, pagal Lietuvos Respublikoje registruotų politinių partijų pateiktus kandidatų sąrašus bei iš išsikėlusių kandidatų, jeigu jų išsikėlimą parašais parėmė ne mažiau kaip dešimt procentų skaičiuojant vienam savivaldybės tarybos nario mandatui, bet ne mažiau kaip 100 tos savivaldybės rinkėjų.

Veikla

Pirmasis savivaldybės tarybos posėdis įvyko 2011 m. balandžio 14 d. Savivaldybės meru išrinktas Šarūnas Vaitkus. Mero pavaduotoju paskirtas Saulius Simė, administracijos direktore – Akvilė Kilijonienė, administracijos direktoriaus pavaduotoju – Bronius Martinkus.
Diana Adlienė

Biografija

1977 m. baigė Drezdeno technikos universitetą. 1985 m. fizikos ir matematikos mokslų kandidatė.
Nuo 1977 m. Kauno politechnikos instituto (nuo 1990 m. Kauno technologijos universitetas) dėstytoja, 1977–1983 m. Fizikos katedros Joninių prietaisų laboratorijos vedėja; Fundamentaliųjų mokslų fakulteto sekretorė, nuo 2008 m. profesorė. Stažavo 1999 m. Londono karališkajame koledže, 2002 m., 2003 m., 2004 m. Lundo universiteto Malmės universitetinėje ligoninėje, 2003 m., 2004 m. P. Šererio institute Viligene (Šveicarija).
Nuo 2006 m. Tarptautinio žurnalo „Medical physics in the Baltic States“ atsakomoji redaktorė. Medicinos fizikų draugijos pirmininkė.

Mokslinė veikla

Mokslinių tyrimų kryptys – radiacinė fizika, radiacinė tarša, medicinos fizika (šios šakos Lietuvoje pradininkė), branduolio ir neutronų fizika, dozimetrija. Su kitais Kauno technologijos universitete 2003 m. įdiegė medicinos fizikos magistrantūros studijų programą, parengė mokslines studijas: 2005 m. „Dozių modeliavimas spindulinėje diagnostikoje“ ir 2006 m. – „Pacientų dozių optimizavimas mamografijoje“. 2006–2008 m. sukūrė ir įdiegė Lietuvoje duomenų bazę krūties vėžio patikrai (MAMOLIT). Kompleksiškai išanalizavo jonizuojančiosios spinduliuotės poveikį aplinkai bei individui ir tyrimų rezultatus pritaikė Ignalinos atominės elektrinės radiaciniam poveikiui įvertinti. Paskelbė daugiau kaip 200 mokslinių straipsnių. 5 išradimų, su kitais, mokomųjų knygų apie bendrąją ir branduolinę fiziką autorė.
Napoleonas II (Prancūzija)

Biografija

Tėvas Napoleonas Bonapartas, motina – antroji Napoleono žmona Marija Luiza Austrė. Napoleono I vedybos su Austrijos imperatoriaus Pranciškaus II dukra buvo grynai politinės, jis siekė susigiminiuoti su Habsburgų dinastija ir turėti įpėdinį. Iš karto po gimimo gavo Romos karaliaus titulą, bet Napoleonui I 1814 m. ir 1815 m. palikus jam imperatoriaus sostą Prancūzijoje didelio pritarimo nesulaukė, jiems pasipriešino ir valstybės nugalėtojos.
Augo senelio rūmuose Vienoje, jam buvo suteiktas Reichštato kunigaikščio titulas, iki 1830 m. nežinojo, kas tikrasis jo tėvas. Su Napoleonu II viltis siejo bonapartistai, bet 1830 m. nuvertus Prancūzijos karalių Karolį X, Napoleonas II, jau buvo pernelyg silpnas, kad galėtų užimti sostą.
Chepris

Kultas

Iš pradžių Chepris buvo savarankiška dievybė, o Senosios Karalystės laikais ji suliejo su Heliopolio (šiaurinis Egiptas) saulės dievu Atumu ir tapo šio hipostaze.
Chepris tapatintas ir su Ra. Pagal Ogdoad Chepris gimė iš mėlyno pumpuro, o vėliau tapo Ra.
FC Drita

Istorija

Klubo ištakos siekia 1947 m. 
Kosovui tapus nepriklausoma valstybe, klubas dalyvauja šalies aukščiausios lygos pirmenybėse.
Pagarba

Pagarba – aukštas įvertinimas, pripažinimas arba skaitymasis su aplinkos ar kito asmens jausmais, mintimis, idėjomis, norais bei poreikiais, pasiekimais ir pasirinkimais, jų pripažinimas reikšmingais, vertais dėmesio, turinčiais aukštą vertę.
Pagarba gali būti parodoma elgesiu, išreiškiama kalba bei socialiniais gestais. Plačiausiai naudojami skirtingame kontekste pagarbą išreiškiantys gestai – rankos paspaudimas, apkabinimas, nusilenkimas, nusiimamas galvos apdangalas, ant krūtinės padedamas delnas, ištiestas delnas prie smilkinio, kūno padėties pakeitimas į tiesią stovėseną.
Pagarba taip pat gali būti jausmo pavidalu: juntama iš aplinkos ar kito asmens atžvilgiu. Kadangi žmogus geba kontroliuoti savo elgesį bei veiksmus, pagarba nebūtinai akivaizdžiai išreiškiama atskirais gestais ar kalba. Asmeniui jaučiant pagarbą aplinkos ar kito asmens atžvilgiu, elgesys esti pagarbus ir dėmesingas natūraliai, besąlygiškai priimamas individualumas ir keistumas.

Istorija ir dabartis

Gali būti, kad praeityje pagarba turėjo įtakos individo šansams išlikti. Pvz., dykumos klajoklių gentyse, bendruomenės nariams keliantis iš vienos vietos į kitą, niekieno negerbiami asmenys tikėtina galėdavo būti palikti ir pasmerkti žūčiai, kaip nesvarbūs, nevertingi ar nenaudingi bendruomenei.
Dabartiniais laikais šis ryšys tarp pagarbos ir išgyvenimo yra daug silpnesnis, pavyzdžiai būtų žmonių rūpinimasis turtingu asmeniu už atlyginimą, bet nebūtinai jaučiant pagarbą jam pačiam, arba nepagarba talentingam garsiam ar kitaip daug nusipelniusiam žmogui, kuris žemina kitus.
Pagarbos buvimas arba nebuvimas šiuolaikiniame kontekste turi reikšmę, kai žmonės priima su kitais žmonėmis susijusius sprendimus. Kitą gerbiantis asmuo nuspręs/pasielgs kitaip nei toje pačioje situacijoje pasielgtų negerbiantis asmuo. Gerbiantis kitą žmogus yra jam palankesnis, linkęs bendradarbiauti, padėti, ir pastarajam pasiekti savo tikslų reikia mažiau ar mažesnių pastangų. Esant abipusei pagarbai, žmonių santykiuose būna mažiau konfliktų.
FK Panemunė Kaunas

Istorija

Komandą sudarė SSRS desantininkų dalinio futbolininkai iš Aukštosios Panemunės. 1960 m. komanda nėžaidė jokiose pirmenybėse, tačiau išbandė jėgas „Tiesos“ taurės turnyre ir jį sugebėjo laimėti.
Gérard de Lairesse

Gerardas de Lairesė (ol. Gérard de Lairesse, 1640 m. rugsėjo 11 d., Lježas – 1711 m. liepos 28 d. (palaidotas), Amsterdamas) – XVII a. antros pusės Nyderlandų tapytojas, grafikas, piešėjas. Geriausiai žinomas sudėtingomis alegorinėmis scenomis. Meno teoretikas.

Biografija

Gerardas de Lairesė gimė 1640 m. rugsėjo 11 d. Lježe. Jis buvo antruoju tapytojo Renier de Lairesse (1597−1667) sūnumi. Tikriausiai tapybos mokėsi pas tėvą. Jo ankstyvieji darbai rodo pagrindinio to meto Lježo tapytojo Bertholet Flemal įtaką, kai didelis dėmesys skiriamas klasikinės architektūros aplinkos paveiksluose tiksliam vaizdavimui ir sodrioms spalvoms. Gerardas de Lairesė karjeros pradžioje gaudavo religinių užsakymų. 1664 m. jis turėjo palikti Lježą po nesėkmingos meilės istorijos. Gyveno Hertogenbose, po to Utrechte ir 1665 ar 1666 m. persikėlė į Amsterdamą, tikriausiai dėl ryšių su paveikslų dileriu Gerrit van Uylenburg, kuris išpopuliarino Lairesę. 1667 m. Lairesė tapo Amsterdamo piliečiu. Jis įsitraukė į miesto kultūrinę veiklą, priklausė intelektualų draugijai, kuri žavėjosi Prancūzijos to meto kultūra.
Amsterdame Lairesė greitai išgarsėjo savo paveikslais ir grafika. Jis savo kūryboje atmetė XVII a. olandų tapybos realistiškumą ir tapė paveikslus mitologinių istorijų temomis, kurie pasižymėjo aukštu teatrališkumu. Po 1670 m. jo stilius pasidarė dar labiau klasiškesniu, herojai paveiksluose pradėjo panašėti į antikines skulptūras. Lairesė gavo užsakymų iš miesto valdytojų, dekoravo pasiturinčiųjų namus alegorinėmis scenomis. Dėl lengvo ir elegantiško stiliaus buvo pramintas „olandų Pusenu“. 1684 m. Į Amsterdamą atvyko peizažistas Johannes Glauber, su kuriuo Lairesė bendradarbiavo. Gerardas de Lairesė tapė paveikslus Viljamo III pilims, nutapė religinį „Mergelės Marijos paėmimo į Dangų“ paveikslą (1687 m., dabar Lježo katedroje), dekoravo naująjį Amsterdamo teatrą (sugriautas), vargonus Vakarų bažnyčioje (Westerkerk). Svarbiausiu G. de Lairesės užsakymu buvo 7 paveikslai Tarybos salėje Binenhofe Hagoje, Nyderlandų generaliniuose luomuose, atlikti apie 1688 m. Dailininkas buvo pakviestas ruošti naujosios Amsterdamo rotušės dekoro, kai 1690 m. apako.
Likusius gyvenimo metus G. de Lairesė sėkmingai skaitė paskaitas iš meno teorijos. Jo sūnūs 1701 m. išleido paskaitų rinkinį Grondlegginge der teekenkunst (Dizaino principai) ir 1707 m. − daug didesnės apimties Her groot schilderboek (Didžioji tapytojų knyga). Šie veikalai buvo išleisti užsienyje ir daug prisidėjo prie klasicizmo principų populiarinimo ir formavimosi Europoje. Nyderlandų realistinius tapytojus (Adrianas van Ostadė, Adrianas Brauveris, Fransas Sneidersas Jaunesnysis) Lairesė laikė vulgariais. Jis iškėlė prancūzų Nikolos Puseno ir Šarlio Le Breno pavyzdžius. Gerardas de Lairesė mirė 1711 m., palaidotas liepos 28 d. Amsterdame. Gyvenimo metu Gerardas de Lairesė buvo vienu iš aukščiausiai vertinamų Europos dailininkų ir išliko populiariu visą XVIII a., kai jo paveikslai buvo parduodami už aukštas kainas. Dailininko autoritetas krito XIX a. išpopuliarėjus realistinei ir impresionistinei dailei.
Grybo kotas

Kotas – grybo dalis (savotiškas stovas), kuri laiko kepurėlę.
Koto paviršius gali būti pūkuotas, žvynuotas, rievėtas, grūdėtas ar išmargintas tinkleliu. Kotas gali būti cilindro, buožės formos, į apačią smailėjantis arba storas. Kotas būna pilnaviduris, arba iš dalies ar visiškai tuščiaviduris.
Kartais apatinę koto dalį gaubia nevienodo tvirtumo membrana, vadinamoji volva (išnara). Tai yra praplyšusi apatinė apvalkalo (velum generale), kuris gaubia vaisiakūnį ankstyvojoje jo vystymosi stadijoje, dalis. Apvalkalo pėdsakų gali likti ir vidurinėje ar viršutinėje koto dalyje rinkio (žiedo) ar juostelės pavidalu, jie būna daugiau ar mažiau ryškūs ir neretai grybui augant visai išnyksta. Koto suaugimas su kepurėle būna centrinis, ekscentrinis arba retais atvejais ryškiai ekscentrinis (šoninis).
Bazė – apatinė koto dalis. Jos forma yra svarbus skiriamasis požymis apibūdinant vieną ar kitą grybą. Bazė gali būti gumbiškai sustorėjusi, verpstiškai pailgėjusi, juosiama rinkio (žiedo), gaubiama aukštos išnaros arba rutulio formos.

Literatūra

Grybai, Etorė Bielis, Mūsų knyga, 2004, ISBN 9955-573-65-1, psl. 11, 215
Jokūbavas

Aplinkinės gyvenvietės

Kretinga – 10 km
PetrikaičiaiBūdviečiaiRaguviškiaiSuktiniaiKumponaiTriušiaiŽvirbliaiŠašaičiai
Tango žemė

Tangas (丹後国; Tango no kuni) – senoji Japonijos žemė, kurios vietoje dabar yra šiaurinė Kioto prefektūros dalis. Ribojosi su Tadžimos, Tambos ir Vakasos žemėmis.
Įvairiais laikotarpiais, tai Maidzuru, tai Mijadzu miestai buvo Tango žemės sostine.
Rimantas Bagdzevičius

Rimantas Bagdzevičius (g. 1954 m. balandžio 13 d.) – Lietuvos aktorius.

Biografija

1972–1976 m. studijavo Lietuvos valstybinėje konservatorijoje. 1976 m. tapo Kauno valstybinio akademinio dramos teatro aktoriumi, o nuo 1995 m. vaidina Lietuvos Nacionaliniame Dramos Teatre. R. Bagdzevičius vaidino LNK serialuose Nekviesta meilė ir Garbės kuopa.
Katinų muziejus

Katinų muziejus – vienintelis Lietuvoje ir Baltijos šalyse muziejus kačių tematika. Muziejaus lankytojai gali susipažinti su katinais, jų veislėmis, charakterio savybėmis.

Istorija

Muziejus įkurtas 1990 m. gegužės 17 d. Jaunųjų gamtininkų stotyje. Muziejaus įkūrėja – Vanda Kavaliauskienė.
Muziejus kasmet rengia savo gimtadienio šventes, įvairias parodas katinų tematika, susitikimus su katinų mylėtojais.

Eksponatai

Katinų muziejuje yra labai daug su katėmis susijusių eksponatų, pirmasis – mažas juodas medinis kačiukas, dar 1962 m. pas įkūrėją atkeliavęs iš Lenkijos. Čia gausu katinėlių iš daugelio pasaulio šalių: elegantiškai tupinčios Egiptietiškos katės, letenėle mojuojantys Japonijos katinėliai, spinduliuojantys meile katinėliai iš Prancūzijos ir daugelis kitų nuostabių katinukų iš įvairiausių pasaulio kampelių. Yra suvenyrinių katinėlių iš gintaro, porceliano, krištolo, marmuro, metalo, medžio, kriauklyčių, taip pat gausu vaikų piešinių, profesionalių dailininkų paveikslų, meninių fotografijų, žaislų, pašto ženklų, atvirukų, knygų, yra net indų su kačių piešiniais. Muziejuje sukaupta daugiau nei 4000 eilėraščių apie katinus, kurių autorė – Panevėžio farmacininkė Irena Aleknienė.
L'Arc~en~Ciel

P’unk~en~Ciel

P’unk~en~Ciel yra L’Arc~en~Ciel alternatyva (line-up/coverband). Sukurta 2004 m., Hyde perima gitarą, Ken – būgnus, Yukihiro groja bosine gitara, o Tetsu – vokalą. P’unk~en~Ciel dainos skamba labiau pankiškai ir jų muzika yra paprastai sunkesnė ir greitesnė su skirtingu tonu dėl Tetsu vokalo. Hyde dažnai dėvi piratinį raištį ant savo kairiosios akies P’unk~en~Ciel renginiuose, ir žinoma, kad Yukihiro dėvi dujokaukę.
Kazincbarcika

Istorija

Kazincbarcika įkurta 1954 m. sujungus Šajokazinco ir Barcikos kaimus. Vystėsi kaip kalnakasybos centras.
Lidija Bajoraitė

Biografija

Dalyvavo Tilžės lietuvių „Giedotojų draugijos“, Lietuvių keliaujančio knygyno veikloje. 1911 m. persikėlusi į Klaipėdą su kitais organizavo lietuvių dainų ir scenos mėgėjų draugiją „Aidas“, dirbo laikraščio „Prūsų lietuvių balsas“ redakcijoje, „Aukuro“ draugijos knygyne, Klaipėdos lietuvių moterų draugijoje. Agitavo už Klaipėdos krašto prijungimą prie Lietuvos. Vokietijai 1939 m. kovo mėn. okupavus Klaipėdos kraštą persikėlė į Kauną.
1944 m. pasitraukė į Vokietiją. Po karo grįžo į Klaipėdą, bet TSRS valdžios buvo ištremta į Krasnojarsko sritį. Grįžusi gyveno Kaune.
Dalis M. Juškaitės 1980–1987 m. užrašytų jos atsiminimų ir apie 150 jos pateiktų Mažosios Lietuvos smulkiosios tautosakos tekstų paskelbta knygoje „Lietuvininkų žodis“ 1995 m.
Daugpilio apskritis

Daugpilio apskritis (latv. Daugavpils apriņķis) – tarpukaryje buvęs administracinis vienetas Latvijos Latgaloje. Plotas 4790,6 km². Apskrityje buvo 4 miestai ir 22 valsčiai. Ji ribojosi su Jekabpilio apskritimi, Ilūkstės apskritimi, Maduonos apskritimi ir Rėzeknės apskritimi, taip pat su Lenkija ir Rusija. Stambesni miestai ir gyvenvietės: Daugpilis, Preiliai, Kraslava, Krustpilis, Dagda, Agluona ir Lyvanai.
Angelnai

Istorija

Rašytiniuose šaltiniuose veislė pirmą kartą buvo paminėta 1600 m., o planingas veislės veisimas pradėtas nuo 1830 m. Anglerų veislė labiausiai žinoma dėl aukštesnio negu kitų veislių pieno riebumo.

Savybės

Šios veislės galvijai - tamsiai žalos spalvos, nestambūs. Jie smulkesni už Danijos žaluosius, nors ir buvo gerinti Danijos žalaisiais galvijais. Karvių aukštis - 129 cm, o bulių – 143 cm. Anglerai charakterizuojami, kaip galvijai, efektyviai pašarus paverčiantys pienu. Jų pienas ne tik riebus, bet ir turi daug sausųjų medžiagų. Anglerų karvės veršiuojasi lengvai, o atvestų veršelių netekimas – žemas. Veislei keliamas tikslas - pasiekti 9000 kg 4,8 % riebumo ir 3,8 % baltymingumo pieno išmilžį.
Anglerai buvo naudojami Danijos žalųjų, Lietuvos žalųjų ir kitų veislių pieno riebumui padidinti. Į Lietuvą anglerai buvo įvežti 1981 m. 2006 m. Lietuvoje buvo 367 anglerų veislės karvės. Vidutiniškai iš anglerų karvės buvo primelžta po 6085 kg. 4,76 % riebumo ir 3,64 % baltymingumo pieno.
Serikas Achmetovas

Biografija

Gimė 1958 m. birželio 25 d. Temirtau mieste (Karagandos sritis, Kazachijos TSR).
1975 m. pradėjo dirbti Karagandos metalurgijos kombinate tekintojo mokiniu, vėliau – tekintoju.
1976–1978 m. tarnavo kariuomenėje.
1978 m. grįžo į Karagandos metalurgijos kombinatą dirbti tekintoju. 1983 m. buvo išrinktas kombinato komjaunimo komiteto sekretoriumi. 1985 m. išrinktas Temirtau miesto komjaunimo komiteto pirmuoju sekretoriumi.
1985 m. baigė aukštąją techninę mokyklą prie Karagandos metalurgijos kombinato ir gavo inžinieriaus metalurgo specialybę. 1993 m. baigė aspirantūrą Rusijos valdymo akademijoje (Maskva), gavo ekonomikos mokslų daktaro laipsnį.
Nuo 1986 m. dirbo pirmuoju Karagandos srities komjaunimo sekretoriumi. Nuo 1989 m. – Kazachijos komunistų partijos Karagandos srities komiteto atsakingasis organizatorius.
1990–1993 m. – Rusijos valdymo akademijos aspirantas.
1993 m. paskirtas Karagandos metalurgijos kombinato marketingo biuro viršininku, po to – užsienio ekonominių ryšių skyriaus viršininku.
1994 m. ima vadovauti bendrai įmonei „Futau“.
1995 m. paskirtas Kazachstano agropramoninės biržos „Ken dala“ generaliniu direktoriumi, o 1996 m. tapo pertvarkytos Centrinio Kazachstano prekių biržos „Ken dala“ prezidentu.
1998–2001 m. – Kazachstano respublikos Prezidento administracijos organizacinio kontrolinio skyriaus valstybinis inspektorius.
2001–2003 m. – Temirtau miesto akimas.
2003–2004 m. – Astanos miesto akimo pirmasis pavaduotojas.
2004–2005 m. – Kazachstano respublikos Prezidento administracijos Organizacinio kontrolinio darbo ir kadrų politikos valdybos Valstybinės inspekcijos vedėjas.
2005–2006 m. – Kazachstano Bendranacionalinės verslininkų ir darbdavių sąjungos „Atameken“ vykdomasis direktorius, o vėliau – valdybos pirmininkas.
2006 m. rugsėjo 25 d. paskirtas Kazachstano respublikos transporto ir komunikacijos ministru.
2009 m. kovo 3 d. paskirtas Kazachstano respublikos ministro pirmininko pavaduotoju.
2009 m. rugsėjo 19 d, paskirtas nacionalinės kompanijos „Kazakhstan Engineering“ direktorių tarybos pirmininku.ref>Мухамедияров Марат назначен новым руководителем АО «Национальная компания „Казахстан инжиниринг“»</ref>
2009 m. lapkričio 19 d. paskirtas Karagandos srities akimu.
Nuo 2012 m. sausio 20 d. – Kazachijos respublikos ministro pirmininko pirmasis pavaduotojas. O nuo 2012 m. rugsėjo 24 d. – Kazachijos respublikos ministras pirmininkas.
Jonas Daujotis

Biografija

Tytuvėnų Pirminės sveikatos priežiūros centro vyr. gydytojas.
Nuo 2001 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Kelmės rajono skyriaus narys.
2003–2004 m. Kelmės rajono savivaldybės tarybos narys.
Latvijos bankas

Istorija

Latvijos bankas įkurtas 1922 m. rugsėjo 7 d. kaip valstybės centrinis bankas. Prijungus Latviją prie SSRS, 1940 m. rugsėjo 7 d. bankas buvo likviduotas, o jo funkcijas perėmė SSRS Gosbanko Latvijos respublikinis skyrius. Vokiečių okupacijos metais per Antrąjį pasaulinį karą Latvijos bankas buvo atnaujinęs darbą, tačiau nacionalinės valiutos emisijos nevykdė.
1990 m. kovo 2 d. Latvijos TSR Aukščiausioji taryba priėmė įstatymą „Apie bankus“ ir įkūrė respublikinį centrinį banką. Tačiau visas nacionalinio banko funkcijas, įskaitant emisinę, ėmė vykdyti tik po Nepriklausomybės paskelbimo 1991 m. rudenį. Ryšium su Latvijos įstojimu į Europos Sąjungą, nuo 2004 m. gegužės 1 d. Latvijos bankas įsitraukė į Europos centrinių bankų sistemą.
Gaktikaulis

Gaktikaulis (lot. os pubis) – vienas iš dubenkaulio kaulų, esantis dubenkaulio priekinėje dalyje. Gaktikaulio kūnas sudaro priekinę viršutinę gūžduobės dalį. Jo viršuje yra klubinė gaktos pakyla (eminentia iliopubica). Nuo kūno į priekį ir vidurę pusę eina gaktikaulio viršutinė šaka. Jos viršutiniame krašte yra aštri gaktikaulio skiauterė (pectem ossis pubis), kuri kartu su lankine linija sudaro ribinę liniją (linea terminalis). Ji skiria didįjį ir mažąjį dubenis. Gaktikaulio viršutinė šaka baigiasi gaktiniu gumburėliu ir nulinkusi žemyn jau yra vadinama apatine šaka. Abiejų šakų sandūros vidurinis paviršius vadinamas sąvaržiniu (facies symphysialis). Apatinės gaktikaulio šaka susijungia su sėdynkaulio šaka ir riboja užtvarinę angą (foramen obturatum). Jos priekyje yra vertikalios krypties sekli užtvarinė vaga (sulcus obturatorius).