google/wiki40b huggingface dataset:
Šermuonėlis

Apsauga

Įrašytas į Lietuvos raudonąją knygą.

Išvaizda

Smulkus, sveria 200–300 g, laibas, ilgo kūno, trumpų kojų. Uodega apie pusės kūno ilgio su juodu galu. Vasarą viršutinė kūno pusė gelsva ar rusva, apatinė balta. Žiemą visas baltas tik uodegos galiukas juodas. Kojų pirštai su riestais, aštriais nagais. Patinas beveik nesiskiria nuo patelės.

Biologija

Dažniausiai gyvena drėgnuose biotopuose: medžiais ir krūmais apaugusiuose vandens telkinių krantuose, pelkėtuose miškuose, lapuočių ir mišrių miškų kirtavietėse, pamiškėse, išeksploatuotuose durpynuose, karjeruose, kelmų ar šaknų krūvose. Sausi pušynai šermuonėliui netinka. Gerai plauko.
Veiklus ištisus metus. Medžioja prieblandoje ir naktį. Apsigyvena pelių urveliuose arba rausia juos pats. Pastovesnius lizdus šermuonėlis įsiruošia jaunikliams auginti. Lizdą iškloja žolėmis, samanomis, graužikų kailiukais, paukščių plunksnomis ir pūkais.
Poruojasi balandžio-rugsėjo mėnesiais. Nėštumas – 240–393 paros. Apvaisintos kiaušialąstės ilgą laiką nesivysto, būna latentinės stadijos. Per metus užaugina vieną vadą iš 2-9 (iki 14) jauniklių. Dažniausiai jauniklius atsiveda balandžio-gegužės mėnesiais.
Pastaruoju metu nurodoma, jog gali būti apvaisintos jaunos, 20 parų amžiaus, patelės. Normaliai patelės subręsta sulaukusios 2,5-4 mėnesių, o patinai – 14 mėnesių.

Mityba

Minta pelėmis, pelėnais, vandeniniais pelėnais ir žiurkėmis. Ėda ir varles, žiogus, sliekus, vabzdžių lervas, smulkius paukščius, jų jauniklius, kiaušinius. Ondatrų nameliuose pragraužia angas ir suėda pačias ondatras ar jų jauniklius. Taip pat minta ir lemingais, kuriuos gaudo požeminiuose tuneliuose.
Kaip dauguma kiauninių žvėrelių, šermuonėliai prakanda aukai pakaušį, suėda smegenis, o po to renkasi kitas kūno dalis. Apsigyvenę sodybose, gali paragauti ir naminių paukščių kiaušinių.

Amžius

Gyvena iki 8-10 metų.

Priešai, nykimo priežastys

Šermuonėlius gali gaudyti lapės, usūriniai šunys, plėšrieji paukščiai, rečiau – valkataujantys šunys ir katės. Pastarąjį dešimtmetį šermuonėliai nukenčia dėl šiltų ir besniegių žiemų. Lapkričio-kovo mėnesiais šermuonėliai, būdami baltos spalvos, tamsiai pilkoje aplinkoje lengvai pastebimi plėšrūnų, todėl besniegėmis žiemomis žūva daug šių žvėrelių.

Vertė

Puošnus žvėrelis. Globojamas. Vakarų Europos ūkininkai stengiasi išlaikyti sodybose, nes jis išpjauna ne tik peles, bet ir žiurkes.

Gausa

Paplitęs visoje Lietuvoje, tačiau niekur nėra dažnas, kai kur netgi labai retas.

Medžioklė

Medžiojamasis gyvūnas. Lietuvoje nemedžiojamas. Anksčiau medžiotas dėl puošnaus kailio.
Miegamasis Arlyje

Apie paveikslą

Paveikslą „Miegamasis Arlyje“ V. van Gogas nutapė 1888 m. spalį Arlyje Provanse. Šis paveikslas (dabar Van Gogo muziejuje Amsterdame) buvo pažeistas potvynio metu, kai dailininkas buvo ligoninėje. Van Gogas buvo pasiuntęs paveikslą broliui Teo, kai pastarasis pasiūlė jį nutapyti iš naujo ir persiuntė kūrinį atgal į Arlį. 1889 m. rugsėjį Van Gogas nutapė identiško dydžio paveikslo kopiją, kuri dabar yra Čikagos meno institute. Kita, šiek tiek mažesnė kopija yra Orsė muziejuje Paryžiuje. Visi trys paveikslai šiek tiek skiriasi tarpusavyje.
Paveiksle vaizduojamas taip vadinamo „geltono namo“ Arlyje, kuriame Vincentas van Gogas nuomojosi kambarius, tapytojo miegamasis. Laiške broliui Vincentas rašė: „Tai yra tiesiog mano miegamasis. Gausi spalva ... turi užvesti mintį apie poilsį ir miegą. Aš galvojau, kad žvelgiant į paveikslą mes galėsime nustoti galvoti ir svajoti“.
Čikimulos departamentas

Geografija

Paviršius kalnuotas. Departamentu driekiasi Čiapaso Siera Madrė, nuo kurios link Hondūro atsišakoja Merendono kalnagūbris. Yra užgesusių ugnikalnių. Čikimulos departamento upės priklauso tiek Karibų jūros, tiek Ramiojo vandenyno baseinams. Užgesusio Ipalos ugnikalnio krateryje telkšo Ipalos ežeras.
Dobojus

Istorija

Dobojus pirmą kartą paminėtas 1415, nors yra ženklų, jog žmonių čia gyventa dar akmens amžiuje, o romėnai I a. miesto apylinkėse įkūrė karinę stovyklą ir gyvenvietę.
I pasaulinio karo metu Dobojuje buvo didžiausia kalinti serbams skirta Austrijos-Vengrijos koncentracijos stovykla.
Abaka

Abaka (abacá, abaca) – labai stiprus augalinis tekstilės pluoštas, gaminamas iš pluoštinio banano (Musa textilis) lapamakščių.
Angliškai šis pluoštas dar vadinamas Manila hemp (pažodžiui Manilos kanapė), nors jis nėra gaunamas iš kanapių.

Žaliava

Žaliava šiam pluoštui gaminti yra banano lapamakščiai. Jie yra auginami daugiausiai Filipinuose.
Vandens metodas

Siužetas

Romano pagrindinis herojus ir knygos pasakotojas yra Fredas Tramperis - nesikeičiantis per metų metus, artėjantis prie trisdešimtmečio "amžinas studentas". Tekste atsiskleidžia pirmieji rašytojo Džono Irvingo bandymai pavaizduoti komedijos ir tragedijos mišinį, taip pat atsikleidia potraukis piešti keistus kūrinio personažus. Knyga parašyta, tarsi, prisipažinimo forma, kuris su humoru prisimena savo nesėkmes gyvenime ir santykiuose, pradedant jo vaikyste Naujojoje Anglijoje, studijas Vienoje, doktorantūrą Ajovoje, baigiant "dabartimi" - aštuntojo dešimtmečio pradžios Niujorką, kur Fredas bando atsiriboti nuo savo paaugliškų poelgių. "Aš noriu pasikeisti", - pirmojo skyriaus pabaigoje ištaria Fredas. Tai, tarsi, visų romane vyksiančių pasikeitimų pradžios taškas.
Knygos pavadinimas nurodo metodą, kuriuo Tramperis gydėsi nuo šlapimtakio sutrikimo. Fredžio urologoas, daktaras Žanas Klaudas Vigneronas pasiūlo jam tris gydymosi būdus: susilaikymas nuo sekso ir alkoholio; skausminga operacija, kurios metu būtų praplatintas šlapimtakio kanalas; ir vandens metodas, reikalaujantis tiesiog gerti kuo daugiau vandens prieš ir po lytinių santykių, kad iš ligos pažeisto šlapimtakio išsiplautų bakterijos. Tramperis pasirenka pastarąjį variantą dėl drąsos ir ištvermės stygiaus.
Tramperio pasakojimas vingiuoja tarp santykių su dviem merginomis: Siu "Bigi" Kanft, buvusi slidinėjimo nuo kalno čempionė, kurią Tramperis apžavi, apvaisina ir veda Vienoje dar būdamas studentu; ir Tulpena, dabartine Fredo mergina, gyvenančia Niujorke ir kuriančia dokumentinius filmus. Nors santykiuose Fredas daro daugybę klaidų ir yra linkęs jas kartoti, tačiau tuo pačiu jis turi ir stiprių moteriškų bruožų, kurie traukte traukia tokias merginas kaip "Bigi" ir Tulpena.
Tarp kitų personažų galima sutikti geriausią Tramperio vaikystęs drąugą fotografą Koučą; kitą pagrindinio personažo bičiulį Merilį Overturfą, alkoholiką ir diabetiką, su kuriuo susipažino Vienoje; pretenzingą dokumentinių filmų kūrėją Ralfą Pakerį, kuris vėliau įdarbina Fredą įgarsintoju; ir Kolmą, Fredo sūnų iš pirmosios santuokos su "Bigi".
Čilės Konstitucija

Čilės Konstitucija - pagrindinis Čilės įstatymas, konstitucija. Priimta 1980 m. rugsėjo 11 d. konstituciniu referendumu (prezidentas - Augusto Pinochet). Įsigaliojo 1981 m. kovo 11 d. Konstitucijos pirmtakė - 1925 m. Čilės Konstitucija.
Juozas Sigitas Paransevičius

Juozas Sigitas Paransevičius (lenk. Józef Sygit Forencewicz, g. 1941 m. kovo 5 d. Paliūnų kaime, Lenkijoje, dab. Palenkės vaivadijos Seinų apskrities Punsko valsčiuje) – pedagogas ir Lenkijos lietuvių visuomenės veikėjas.

Biografija

Pradinę mokyklą lankė Pristavonyse. 1950 m. Lenkijos administracinė valdžia šeimą perkėlė į Mislibožo apskritį, po to kelis kartus privertė kilnotis iš vienos vieti į kitą, kol 1956 m. buvo leista grįžti į gimtuosius Paliūnus. Mokslus tęsė Suvalkų, vėliau Punsko bendrojo lavinimo licėjuose. Nuo 1959 m. studijavo Elko mokytojų seminarijoje, vėliau Varšuvos fizinės kultūros akademijoje.
Grįžęs į Punską, dirbo licėjaus mokytoju, 1970–1984 m. ir nuo 1985 m. – jo direktoriumi. 1981–1984 m. Punsko mokyklų komplekso direktorius. Nuo 1963 m. Lenkijos jungtinės darbininkų partijos narys. Paruošė pedagoginės metodinės medžiagos, lietuvių kalbos vadovėlį VII klasei.
Aktyviai reiškėsi Lenkijos lietuvių visuomeniniame gyvenime, spaudoje. Kelių knygų sudarytojas ir redaktorius). Daug prisidėjo prie lietuvių kultūros paminklų Lenkijoje išsaugojimo. Ilgametis (1972 – 1981 m.) Lenkijos lietuvių visuomeninės kultūros draugijos pirmininkas, vėliau Lenkijos lietuvių bendruomenės valdybos pirmininkas.
Bridgewater Associates

Bridgewater Associates – stambiausia pasaulyje apribotos rizikos fondų valdytoja. Ji valdo beveik $60 mlrd. USD vertės turtą. Ši bendrovė turi 270 institucinių klientų. Bridgewater Associates aptarnauja tik institucinius klientus, tokius kaip pensijų fondus ir valstybinius investicinius fondus. Tuo tarpu dauguma apribotos rizikos fondų turi reikalų su turtingais asmenimis. Šioje bendrovėjė dirba 1 100 darbuotojų. Bridgewater Associates buvo įsteigta 1975 m.
Pinakoteka

Pinakoteka (iš gr. πινακοθήκη) yra vadinama tapybos, meno darbų galerija, paveikslų galerija.

Istorija

Pinakotekomis Sen. Graikijoje buvo vadinamos galerijos, sienos, atskiri kambariai skirti paveikslams. Garsiausia pinakoteka yra kairiajame Atėnų akropolio sparne, kurioje buvo surinkti deivei Atėnei paaukoti dailės darbai. Graikų pinakotekos koncepciją perėmė romėnai. Renesanso laikotarpiu, kuomet buvo stengiamasi atgaivinti antikines tradicijas, terminas atgaivintas Italijoje.
Madinat Hamadas

Istorija

Hamadas pradėtas kurti 1984 m. kaip skurdesnių gyventojų gyvenamasis miestas. 1990 m. čia priglausti dėl Persijos įlankos karo pasitraukę pabėgėliai iš Kuveito. Miestas pavadintas karaliaus Hamad bin Isa Al Khalifa garbei.
Zenonas Mockus

Biografija

1983 m. baigė Šiaulių Karolio Didžiulio politechnikumą, automobilių aptarnavimo technikas. Z. Mockaus įmonės savininkas.
Darbo partijos Telšių rajono skyriaus narys.
2007–2011 m. ir nuo 2011 m. Telšių rajono savivaldybės tarybos narys. 
Sutuoktinė Dita, vaikai Martyna, Edgaras.
Boleslovas II Drąsusis

Gyvenimas

Po tėvo Kazimiero mirties 1058 m. vyriausias sūnus Boleslovas II paveldėjo Didžiąją ir Mažąją Lenkiją, taip pat Mazovijos, Pomeranijos ir Silezijos žemes. Jo jaunesnieji broliai Vladislovas Hermanas ir Mieško tapo likusių provincijų valdytojais. 1065 m. Mieško mirė ir jo žemės atiteko Boleslovui II.
Iš tėvo paveldėjo stabilizuotą šalį; Boleslovas II tęsė jo užsienio politiką apsupti savo valdas sąjungininkiškomis karalystėmis, kad galėtų atsilaikyti prieš Šventosios Romos imperijos ekspansiją iš vakarų. Siekdamas šių tikslų jis vykdė daugybę žygių į užsienį: 1060–1063 m. jis įsiveržė į Vengriją padėti savo dėdei karaliui Belai I paveldėjimo konflikte su jo sūnėnu Šalamonu, remiamu jo sesers vyro Vokietijos karaliaus Henriko IV. Padedamas Lenkijos pajėgų Bela 1061 m. nugalėjo.
Vengrijoje Boleslovas II rėmė anti-imperinę frakciją, tai leido jam pasiekti politinės nepriklausomybės nuo Imperijos, tačiau įtraukė į konfliktą su Imperijos sąjungininke Bohemijos kunigaikštyste. Santykiai su Pšemislidų dinastijos kunigaikščiu Vratislavu II dar pablogėjo, kai jis atsisakė atlikti kasmetinę omažo ceremoniją dėl Silezijos ir kilo čekų kilmingųjų maištas. 1063 m. Boleslovas II apsiautė tuomet Moravijai priklausiusį Hradec nad Moravicí miestelį, tačiau pralaimėjo ir buvo priverstas atsitraukti. Galiausiai santykiai su Vratislavu II iš dalies normalizavosi, kai pastarasis vedė Boleslovo II seserį Svetoslavą.
1063 m. mirė Vengrijos karalius Bela I. Boleslovui II nepavyko apginti savo pusbrolio Gezos I teisių į sostą prieš Henriko IV vokiečių kariuomenę ir Henrikui IV pavyko į sostą pasodinti Šalamoną. 1077 m. Boleslovui dar kartą teko įsitraukti į Vengrijos dinastines kovas ir padėti savo pusbroliui Laslo I. Kelis kartus (1069 m. ir 1077 m.) jam teko kovoti ir dėl iš sosto nuversto giminaičio Iziaslavo I.
Vokiečių karalius Henrikas IV reikalavo Boleslovo II nutraukti tarpusavio siaubiamuosius žygius. Boleslovui atsisakius 1072 Henrikas IV ėmėsi ruoštis dideliam žygiui prieš Lenkiją. Saksų opozicija įtarė, kad tai yra apgaulingas manevras ir 1073 m. sukėlė Saksų sukilimą. Boleslovas II pasinaudojo nauja situacija ir atsisakė atlikti omažą tiek Vokietijos karaliui, tiek Bohemijos kunigaikščiui dėl Silezijos.
1075 m. Boleslova kreipėsi į popiežių Grigalių VII, kuris tų metų balandžio mėnesį atsiuntė savo legatus į Lenkiją, siekdamas sutvarkyti bažnytinius santykius ir, svarbiausia, atkurti Gniezno arkivyskupiją. Popiežiaus sąlygos, kuriomis Boleslovas II 1076 m. buvo karūnuotas Lenkijos karaliumi yra nežinomos.
Boleslovo karinės intervencijos į Kijevo Rusią ir Vengrijos karalystę parodė kokia galinga yra naujoji karalystė.
Parhamas

Istorija

Vienas seniausių miestų šalyje (įkurtas 1632 m.) ir kurį laiką yra buvęs britų Antigvos ir Barbudos sostine.
Tais laikais jis buvo svarbus uostas su įtvirtinimais. Iki šiol mieste yra išlikę kolonijinio stiliaus namai.
Šv. Petro bažnyčia buvo pastatyta 1840 m. pagal anglų architekto Thomas Weekes projektą.
2001 m. čia gyveno 1 276 žmonės.
Utenos rajono savivaldybės taryba 1995–1997 m.

Teisinis pagrindas

Rinkimai įvyko vadovaujantis 1992 m. spalio 25 d. Konstitucijos nuostatomis, 1994 m. liepos 7 d. naujuoju Vietos savivaldos įstatymu ir nauju 1994 m. liepos 7 d. savivaldybių tarybų rinkimų įstatymu. Be to, 1994 m. liepos 19 d. priimtas Lietuvos Respublikos teritorijos administracinių vienetų ir jų ribų įstatymas.
Lietuvos Respublikos administraciniais vienetais tapo apskritys ir savivaldybės, gyvenamosios vietovės suskirstytos į miesto ir kaimo gyvenamąsias vietoves. Panaikintos savivaldybių pakopos, miesto gyvenamosioms vietovėms priskirti miestai, kaimo gyvenamosioms vietovėms – miesteliai ir kaimai. Savivaldybė sudaroma iš gyvenamųjų vietovių. Jos teritorija gali būti skirstoma į seniūnijų aptarnaujamas teritorijas. Iki 27 sumažintas Utenos rajono savivaldybės tarybos narių skaičius, meras tapo ir atstovaujamosios, ir vykdomosios valdžios galva.

Veikla

Rajono meru išrinktas Rimantas Dijokas, jo pavaduotoja Rita Lekerauskienė. Savivaldybės administratoriumi paskirtas Leonas Rutkauskas.
Kilučių ežeras

Geografija

Plotas 88,4 ha. Ilgis iš šiaurės vakarų į pietryčius 1,6 km, didžiausias plotis 0,7 km. Paviršiaus altitudė 55 m. Didžiausias gylis 3,5 m, vidutinis gylis 2,1 m. Baseino plotas 268 km².
Kranto linija vingiuota, jos ilgis 6,1 km. Krantai žemi, daugiausia sausi. Per Kilučių ežerą teka Apaščia, pietryčių dalyje įteka, šiaurės vakarinėje dalyje išteka. 1978 m. Kilučių ežeras patvenktas, priklauso Mūšos – Nemunėlio baseinui. Ežero pratakumas 3373%. XX a. pradžioje ežere dar augo reliktinis plūduriuojantysis agaras (Trapa natans). 
Agarus Kilučių ežere primena ir posakis „Ar nenori Kilučių agaro?“ (t. y. neįmanomo dalyko).
Rytiniame krante įsikūręs Kilučių, pietiniame - Buožiškio kaimai. Šiaurrytine pakrante eina kelias  1314  Biržai–Anglininkai–Papilys .
Rytų Agderis

Geografija

Rytinė apskrities dalis kalnuota (aukštis iki 1507 m, Sebiugjenuteno k.), o dauguma gyventojų susitelkę siauroje pakrantės lygumoje šalia Skagerako sąsiaurio. Pakrantėje yra salų (Trumėjus, Sandėja ir kt.). Didžiausi ežerai – Biuglandsfjordas, Roskrepfjordas, Vegoras. Svarbiausia upė – Otra.
Mažoji Armėnija

Geografija

Mažoji Armėnija buvo kalnuotas kraštas, sudarantis Armėnijos kalnyno šiaurės vakarinį pakraštį. Jis įsiterpęs tarp Anatolijos plokščiakalnio vakaruose ir Ponto kalnų šiaurėje. Į vakarus nuo regiono buvo Kapadokija, į šiaurės vakarus – Pontas. Rytuose Mažąją Armėniją supo Didžiosios Armėnijos regionai – Aukštutinė Armėnija ir Sofena (Copkas), pietuose – Melitenė.
Šiame aukštumų regione prasidėjo ar pratekėjo daug svarbių Azijos upių – Eufratas, Halisas (dab. Kizil Irmakas), Likas (dab. Kelkitas), Iris (dab. Ješil Irmakas) ir kt.
Kūno masės indeksas

Kūno masės indeksas (KMI) – žmogaus masės ir ūgio kvadrato santykis, medicinoje ir mityboje naudojamas kaip rodiklis, leidžiantis įvertinti ar žmogaus masė yra normali, ar yra antsvoris bei nutukimas, ar svorio trūkumas, nors ir nepadedantis nustatyti kūno riebalų procento.
KMI buvo sukurtas tarp 1830 m. ir 1850 m. belgų erudito Adolphe Quetelet. Šis indeksas apskaičiuojamas pagal formulę:
Optimalus svorio indeksas - nuo 18,5 iki 25. Jei indeksas mažesnis – žmogus per liesas, jei didesnis – turima antsvorio.
Pugainiai

Istorija

XIX a. šaltiniuose minimi kaip Puhaynie. TSRS laikais tapo kolektyviniais sodais, nors dar yra išlikę senųjų kaimo sodybų. Seniau į Šiurmonis veikė keltas.
Trečias frontas

Trečias frontas – literatūros žurnalas, leistas 1930–1931 m. Kaune.

Istorija

Redagavo redakcinė kolegija: Bronys Raila, Jonas Šimkus, Antanas Venclova. Išėjo 5 numeriai. Žurnalas atstovavo antifašistinės krypties literatūros grupuotei „Trečiafrontininkai“. Spaustuvės surinktą 6-7 numerio tiražą cenzūra 1931 m. lapkritį uždraudė spausdinti ir žurnalą uždarė. 
Bendradarbiavo Kazys Boruta, Butkų Juzė, Petras Cvirka, Kazys Jakubėnas, Kostas Korsakas, Bronys Raila, Jonas Šimkus ir vėliau prisidėję Valys Drazdauskas, Salomėja Nėris.
„Trečiasis frontas“ sulaukė plataus visuomeninio dėmesio ir turėjo įtakos tolesnei pažangiosios lietuvių literatūros raidai.
Beižionių Šv. Kryžiaus Išaukštinimo bažnyčia

Istorija

Beižionių dvarelio savininkė Kornelija Ostrauskienė būsimai bažnyčiai dovanojo dvarelį ir 20 ha žemės. 1922 m. į Beižionis paskirtas kunigas Steponas Rudžionis, grįžęs iš Mogiliovo vyskupijos. Tais pačiais metais dvare įrengta bažnyčia; įkurta parapija. S. Rudžionis su vietos gyventojais 1926 m. pastatė dabartinę medinę bažnyčią. Klebonas 1946 m. bolševikų suimtas, nuteistas 25 m. kalėti. Mirė 1949 m. Vorkutoje. Klebonas V. Polonskis bažnyčią suremontavo.
Leipalingio dvaras

Istorija

Dvaras paminėtas 1503 m. balandžio 7 d., kai jį Aleksandras dovanojo Jonui Teodorui Pliuškovui, pabėgusiam iš Maskvos kunigaikščio Ivano III užimtos Smolensko žemės. Vėliau, dvarui likus be šeimininko, 1508 m. birželio 28 d. Žygimantas Senasis jį padovanojo Jonui Sapiegai. Sapiegos 1520 m. čia pastatė cerkvę. Valdant Jono sūnui Povilui Sapiegai, dvare kilo didelis gaisras, sudegė cerkvė ir daugelis dvaro pastatų. Vėliau, giminei priėmus katalikybę, Mikalojus Sapiega fundavo bažnyčios statybą  bei atstatė dvarą. Per ATR-Maskvos karą (1654-1667) dvaras sudegintas. Sapiegos dvarą valdė iki 1742 m.
Vėliau dvaras priklausė Masalskiams, nuo XVIII a. pabaigos - Pliateriams, o XVIII a. pab. - XIX a. pr. Leipalingis priklausė Kruševskių giminei. Jie pastatė išlikusius dvaro rūmus, prie dvaro veikė geležies liejykla. XIX a. pab. - XX a. pr. dvarą nusipirko Peterburgo pirklys, inžinierius Petras Balinskis. Jis labai puoselėjo tiek dvarą, tiek patį miestelį. Kasė kanalus, puoselėjo parką, buvo iškastas Simoniškės ežerėlis, padaryti prabangūs tilteliai, altanos. Paskutinis dvaro savininkas Košica dvarą pralošė Monte Karlo kazino, kur ir nusišovė.
Po 1923 m. dvaras išparceliuotas.
Alkierius

Alkierius – žemaitiškos trobos patalpa – atskiras kambarys šeimos nariui arba svečiui nakvoti. Alkierius skirtas svečiams apnakvindinti, nors dažniausiai naudojamas kaip šeimininkų miegamasis. Jame pastatoma lova, skrynia, stalas su kėdėmis. Virš lovos pakabinama rankšluostinė su rankšluosčiu. Alkierius nebuvo apšildomas, todėl žiemą durys iš gerosios trobos į alkierių būdavo laikomos atviros.
Žodis iš „alkierius“ pateko per lenk. alkierz iš pranc. arquière – „lankininkų vieta kampiniame bokšte“.
Mokesčių žinios

Mokesčių žinios – savaitraštis mokesčių mokėtojams, einantis nuo 1997 m. vasario mėn. Vilniuje, S.Konarskio g. 4B-1. Skelbiama mokestinė informacija.

Istorija

Leidžia įmonė „Mokesčių žinios“. Išeina kiekvieną pirmadienį. Tiražas 1997 m. – 10 000 egz.
Vyriausias redaktorius Laimutis Vaitonis.
Komajagva

Kultūra

Komajagva žymi savo gerai išlikusia kolonistinio laikotarpio architektūra. Šalia centrinės aikštės yra 1711 m. pastatyta katedra, turinti seniausią visoje Amerikoje katedros laikrodį. Taip pat yra XVI a. neoklasicistinė alkaldija, karališkieji rūmai, Malonės, Šv. Pranciškaus, Šv. Sebastijono, Rūpesčio bažnyčios. Veikia archeologijos, religinio meno muziejai, 4 universitetai.

Istorija

Pavadinimas Komajagva kilo iš indėnų lenkų kalbos ir reiškia „stepę (paramą), kur gausu vandens“. Miestas įkurtas 1537 m. gruodžio 8 d. kaip Santa María de Comayagua konkistadoro Alonso de Kasereso, Jukatano gubernatoriaus Fransisko de Montecho nurodymu. 1540 m. miestas tapo Hondūro kolonijos, pavaldžios Gvatemalos karalystei sostine. 1821 m. Centrinės Amerikos federacijai paskelbus nepriklausomybę, Komajagva išliko Hondūro valstijos sostine. Vėliau šaliai tapus galutinai nepriklausoma, sostinė buvo kilnojama tai į Tegusigalpą, tai į Komajagvą, kol 1880 m. galutinai perkelta į Tegusigalpą.
George R. R. Martin

Biografija

Džordžas R. R. Martinas gimė 1948 m. rugsėjo 20 d. Bajone, Naujajame Džersyje, uosto kroviko šeimoje, kuri gyveno neturtingiesiems skirtuose gyvenamuosiuose namuose, šalia Bajono dokų. Mokydamasis Maristo vidurinėje mokykloje, susidomėjo superherojaus žanru, itin „Marvel Comics“ leidžiamais komiksais. Pamažu tapo apsėstas 1960-ųjų komiksų (Sidabrinis komiksų amžius) ir ėmė jos kolekcionuoti. 20-ame „Fantastiškojo ketverto“ leidime yra išspausdintas Martino laiškas, skirtas komikso redaktoriui, kurį jis parašė dar tebesimokydamasis Maristo vidurinėje. 1965 m., būdamas paaugliu, gavo Alley apdovanojimą už savo pirmąjį mėgėjišką superherojaus žanro kūrinį „Powerman vs. The Blue Barrier“.
1970 m. Martinui buvo įteiktas žurnalistikos bakalauro diplomas su pagyrimu (summa cum laude) Šiaurės Vakarų universitete, Evanstone, Ilinojus. Vėliau, 1971 m., jis nusprendė siekti magistro laipsnio tame pačiame universitete. Maždaug tuo metu jis ėmė rašyti mokslinės fantastikos žanro apsakymus. Kūrinys „With Morning Comes Mistfall“, išleistas 1973 m. žurnalo „Analog“, buvo nominuotas Hugo bei Nebula premijoms.
Jis taip pat yra sukūręs bent vieną politinės-karinės literatūros kūrinį, kaip kad „Night of the Vampyres“, kuris įtrauktas į Harry Turtledove „Geriausių XX a. karinės mokslinės literatūros kūrinių“ antologiją.
XX a. 9-ajame dešimtmetyje ėmė rašyti scenarijus TV serialams bei dirbo įvairių knygų serijų redaktoriumi.
1987 m. Martino romanas „Nightflyers“ buvo adaptuotas į to paties pavadinimo filmą.
Martinas taip pat dėstė žurnalistiką koledže ir direktoriavo šachmatų turnyre. Laisvalaikiu jis kolekcionuoja viduramžių tematikos miniatiūras, skaito ir pildo mėgiamų žanrų knygų kolekciją, kurioje yra pirmieji „Žmogaus-voro“ ir „Fantastiškojo ketverto“ numeriai.
Pietų Karolinos gamtos išteklių departamentas

Pietų Karolinos gamtos išteklių departamentas (angl. South Carolina Department of Natural Resources) – Pietų Karolinos institucija, reguliuojanti medžioklės, žvejybos, irklavimo leidimus valstijų parkuose ir draustiniuose.
Rytis Naruševičius

Biografija

Iki 1991 m. žaidė Žalgiris Vilnius klube, Lietuvos rinktinėje. Treniruoja TuS Erkeln klubą.
Vilčos apskritis

Geografija

Šiaurinę dalį užima Pietų Karpatų masyvai (Fegerašo kalnai ir Lotru kalnai), atskirti Olto slėnio. Einant į pietus paviršius leidžiasi į aukštumas, dar toliau – į Valakijos žemumą. Svarbiausia upė – Oltas (su intakais Oltecu ir Lotru).
Gudenioniai

Istorija

Kaimas 1690 m. priklausė Naugarduko pastalininkui Parembskiui (?), vėliau jo našlei. Nuo XIX a. vidurio – įėjo į Lazūnų dvaro sudėtį, valdė Korvin-Milevskiai. 1861 m. jame gyveno 96 žmonės, 1897 m. – 365 žm., 1940 n. – 304 žm. Tarpukaryje priklausė Valažino apskrities Bokštų valsčiui. Pokaryje įjungtas į Jurotiškių rajono Babrėnų apylinkę, įsteigta pradinė mokykla. 1951 m. įkurtas kolūkis. 1999 m. Gudenioniuose gyveno 159 žm.

Žymūs žmonės

Kaime gimė agronomas inžinierius Pranas Semokas (1909–1986), specializavęsis vaisių perdirbime. 1957 m. Kaune išleido knygą „Obuolių sultys“. Dar besimokindamas Vilniaus Vytauto Didžiojo gimnazijoje gretimuose kaimuose rinko tautosaką, vėliau savarankiškai tyrė Lazūnų lietuvių vardyną. Medžiagą paskelbė mokslinėje spaudoje („Lazūnų ir gretimų apylinkių XIX ir XX a. pr. žmonių vardai“ – Kraštotyra Kn. 17, 1984; „Lazūniškių pavardės ir pravardės“ – Kraštotyra Kn. 23, 1989). Parengtas darbas „Lazūnų apylinkė XX a. pradžioje“ liko neišspausdintas ir saugomas Lietuvos Mokslų akademijos Rankraščių skyriuje.
Belcų vyno regionas

Belcų vyno regionas – Moldavijos vyno regionas šiaurinėje šalies dalyje.
Regione nėra didelių pramoninių vynuogynų. Vynuogynuose auginamos daugiausia baltosios vynuogių veislės Aligote, Pinot, Fetească, Traminer.
Vyno fabrikuose gaminami spirituoti vynai, stalo vynai, vyno žaliava brendžių gamybai.