google/wiki40b huggingface dataset:
Vaineikių Medsėdžių senosios kapinės

Kapinės

Įrengtos šiaurės vakarų – pietryčių kryptimi pailgoje, 32 m ilgio, 25 m pločio, iki 2 m aukščio ovalioje kalvelėje. Papėdėje jas juosia statinių tvora, kurios šiaurės rytinėje pusėje įrengti vienvėriai varteliai.
Neveikiančios, apleistos, netvarkomos, apaugusios mišriu mišku, kuriame dominuoja pušys. Laidojimo žymių nesimato, paviršius lygus. Ties viduriu stovi medinė koplytėlė su Švč. Mergelės Marijos skulptūra. Abipus jos pastatyta po aukštą, medinį, monumentalų, kryžmišką kryžių.
Teritorijos plotas – 0,11 ha, perimetras – 137 m.

Istorija

Veikė nuo XVII a. iki XVIII a. pabaigos. Jose laidoti Didžiųjų Medsėdžių kaimo gyventojai. Mirusiuosius pradėjus laidoti Darbėnų parapijos kapinėse, kapinaitėse XIX a. – XX a. pr. buvo pakasami savižudžiai, nekrikštyti mirę kūdikiai.
Kapinės vadinamos Kapeliais, Maro (Marų) kapeliais, Markapais (žem. Kapalē, Maru kapalē, Markapē). Pasakojama, kad jose laidotos maro epidemijų aukos. Kiti pasakojimai mena, kad kapinaitėse 1812 m. buvo palaidoti invazijos į Rusijos imperiją metu Vaineikių apylinkėse žuvę Napoleono kariuomenės kariai. Todėl kapinės dar vadinamos Prancūzkapiais. Padavimai mena, kad naktimis čia pasirodydavo ir praeiviams vaidendavosi aukštos, kardais ginkluotos, sunykusių ir apipelijusių kūnų pavidalo prancūzų kareivių šmėklos.
Mirusiems atminti ir šventai jų ramybei saugoti nuo seno kapinėse stovėjo koplytėlė su 1885 m. nežinomo Vaineikių apylinkių dievbdirbio padarytomis medinėmis, polichromuotomis Švč. Mergelės Marijos Sopulingosios, šv. Barboros, Šv. Juozapo ir Švč. Mergelės Marijos Nekalto Prasidėjimo skulptūromis ir monumentalus, ąžuolinis, kryžmiškas kryžius. Prie koplytėlės kaimo gyventojai per gegužines šventes rinkdavosi pagerbti mirusiųjų, giedodavo Visų šventųjų litaniją.
Kapines seniau juosė karčių tvora. Sovietmečiu jos buvo primirštos, o kryžius ir koplytėlė sunyko. Apie 2000 m. vietos gyventojai kapines aptvėrė nauja statinių tvora, pastatė koplytėlę ir porą kryžių.
1972–1984 m. kapinės buvo vietinės reikšmės archeologijos paminklas (kodas AV-495). 1997 m. registruotas kultūros vertybių registro laidojimo vietų sąraše (kodas L550), 2005 m. pripažintos valstybės saugoma kultūros vertybe.
1935 m. kapines aprašė mokytoja Adelė Alsytė. 1956 m. žvalgė kraštotyrininkas Vladas Šaulys, 1959 m. – Juozas Mickevičius, 1982 m. – Mokslinė metodinė kultūros paminklų apsaugos taryba (tyrimų vadovas Romas Olišauskas), 1995 ir 2004 m. – Julius Kanarskas, 1995 m. – Kultūros paveldo centras (istorikės Loreta Kazlavickienė, Jadvyga Verksnienė).
Vaistinė agurklė

Pritaikymas

Žieduose yra nektaro, todėl augalas medingas, jį noriai lanko bitės.
Iš žiedų gaunami žali dažai. Šaknyse yra alkanino, kuris nudažo vilną raudona spalva.

Mityba

Jauni vaistinės agurklės lapai yra šviežių agurkų kvapo ir naudojami salotoms kaip prieskonis.
Agurklės lapai, išmirkyti acte, valgomi panašiai kaip špinatai. Žiedų ir džiovintų stiebų antpilas vertinamas dėl jo gaivinančio efekto ir dažnai naudojamas paskaninti salotoms, marinavimui.

Vaistinės augalo savybės

Vaistams žiedai, stiebai ir lapai renkami žydėjimo metu ir džiovinami prieš saulę arba gerai vėdinamoje patalpoje.
Agurklės aliejus, gaunamas iš augalo sėklų, yra vienas geriausių gama-linoleninės rūgšties šaltinių (jos turi iki 24 %), todėl naudojamas medicinos tikslais. Gama-linoleninės rūgšties kiekiu agurklė gerokai lenkia juodųjų serbentų (turi iki 15 % GLR) ir nakvišų (turi iki 8 % GLR) aliejus. Kai kurie tyrimai rodo, kad šis aliejus yra efektyvus reumatizmo atvejais.
Kaip vaistiniai augalai agurklės lapai Europos medicinos istorijoje figūruoja labai seniai. Viduramžiais vyne išmirkytų lapų ir žiedų gėrimas buvo naudojamas melancholijai išblaškyti.
Antžeminė dalis – kaip švelninanti, diuretinė priemonė, gerina medžiagų apykaitą.
Lapų ir žiedų arbata – kaip preparatas reumatizmo, bronchito bei peršalimo simptomams palengvinti.
Antpilas vartojamas kaip silpnai šlapimo išsiskyrimą ir prakaitavimą skatinantis, vidurius paleidžiantis vaistas.
Dėl agurklėje esančių gleivių ją galima vartoti kaip minkštinantį bei aptraukiantį vaistą. Antpilas padeda nuo funkcinių nervų ligų, širdies neurozių, reumatinių, podagros ir kitų raumenų bei sąnarių skausmų. Gaminamas sausų žiedų (1:40) arba žolės (1:20) antpilas, geriamas 3-4 kartus per dieną po 1/3-1/4 stiklinės.
Nuo pabrinkimų, inkstų uždegimų, reumatinių skausmų rekomenduojamas antpilas, kuriam imama 10 g žolės su žiedais (2 valgomieji šaukštai) ir užpilama stikline verdančio vandens. Laikoma 5 val. sandariai uždengtame inde, perkošiama, pridedama cukraus. Geriama kelias dienas po valgomą šaukštą 5-6 kartus per dieną.
Dermatologijoje agurklės turintys preparatai naudojami atopinio dermatito, psoriazės atvejais bei odos drėgmės balansui palaikyti.
Homeopatijoje iš šviežių agurklės lapų daroma esencija, iš kurios gaminami vaistai.
Nors dabar agurklė parduodama tik kaip vaistažolinis preparatas, anksčiau ji buvo oficialus vaistas Vokietijoje, Ispanijoje, Portugalijoje, Rumunijoje, Venesueloje ir Meksikoje.
Juozas Maniukas

Juozas Maniukas (1909 m. spalio 10 d. Telšiai – 2000 m. gegužės 21 d. Vilnius) – Lietuvos zoologas ichtiologas, biomedicinos mokslų daktaras.

Biografija

1936 m. baigė Vytauto Didžiojo universitetą. 1950 m. biologijos mokslų kandidatas.
1941–1948 m. ir 1950–1958 m. Vilniaus universiteto dėstytojas; nuo 1946 m. docentas. 1949–1959 m. dirbo Biologijos institute, 1956–1959 m. Hidrobiologijos sektoriaus vadovas. 1959–1989 m. – Zoologijos ir parazitologijos instituto mokslo darbuotojas, 1959–1961 m. Hidrobiologijos, 1962–1980 m. Ichtiologijos sektoriaus, 1984–1989 m. Ichtiologijos ir hidrobiologijos laboratorijos vadovas, 1964–1977 m. dar ir instituto direktoriaus pavaduotojas mokslo reikalams.

Mokslinė veikla

Tyrė Nemuno, Kuršių marių, Lietuvos vidaus vandenų žuvų fauną, produktyvumą, rengė žuvų sugavimo programas. Č. Darvino knygos „Rūšių atsiradimas“ vienas vertėjų į lietuvių kalbą 1959 m. Paskelbė daugiau kaip 160 mokslinių straipsnių.
Gongliao

Geografija

Gongliao yra ryčiausias Sinbėjaus rajonas. Vakaruose ribojasi su kaimyniniais Žuifango ir Šuangsi rajonais, pietuose su Jilano apskritimi ir rytuose su Ramiuoju vandenynu. Ryčiausiame taške yra San Diego kyšulys.

Istorija

Pirmieji vietovę apgyvendino Taivano aborigenai. 1626 m. ispanų flotilė pasiekė rytuose kyšantį kyšulį ir davė jam Santiago (San Diego) vardą, kuris toks ir liko nepakeistas (kiniškai užrašomas kaip 三貂角 Sāndiāojiǎo). Jenliu paplūdimy 1895 m. išsilaipino pirmieji japonų kariai okupantai. Japonijos okupacijos Taivane metais Gongliao vadintas Kōryō kaimu (貢寮庄) ir priklausė Taihoku prefektūros Kiruno rajonui (基隆郡).
2010 m. gruodžio 25 d. sukūrus naująjį Sinbėjaus miestą, Gongliao tapo vienu iš jo rajonų (区, Qū).
Alaus gamyba

Alaus gamyba – procesas, kurio metu iš miežių, apynių, mielių verdamas, raugiamas (fermentuojamas) ir pilstomas alus.
Gamyba susideda iš kelių etapų: salyklo gamybos, misos paruošimo, rauginimo ir pilstymo.

Salyklas

Salyklas gaminamas iš miežių daigų.
Grūdai išmirkomi ir sudaiginami. Daiginamuose miežiuose atsiranda fermentų, kurie sucukrina grūdų krakmolą. Po to sudaiginti miežiai (salyklas) džiovinami ir malami salyklo malūnu. Luobelė suaižoma taip, kad grūdai (dabar jau salyklas), užpilti karštu vandeniu, išbrinktų. Taip gaunamas mentalas.
Šio proceso tikslas – leisti fermentams suskaidyti krakmolą iki fermentacijai tinkamos sacharozės ir ekstrahuoti sacharozę iki salyklo.

Raugimas

Paruošus misą, visos kietosios misos medžiagos, tarp jų ir apyniai, yra nufiltruojamos. Skystis ataušinamas ir perpilamas į rauginimo bosą. Šiame etape dedama mieliagrybių (Saccromyces sp), kurie yra vienaląsčių grybų rūšis.
Alaus savybės labai priklauso nuo grynųjų mielių. Rūgdamos, mielės greitai dauginasi, ir jų tūris padidėja maždaug penkis kartus. Mielių perteklius nugriebiamas. Saugoma, kad į raugalą nepatektų nešvarumų. Atidžiai stebima rūgstančios misos temperatūra: jei per vėsu – rūgimas sustoja, jei per karšta – raugalas gali išbėgti. Ir viena ir kita pražūtingai veikia alaus savybes.
Maždaug po aštuonių dienų, kai diduma sacharozės virsta alkoholiu, alus yra nupilamas iš rauginimo boso ir atskiriamas nuo mielių. Tada šviežias, arba „jaunas“, alus yra laikomas brandinimo rezervuaruose, kuriuose įgyja reikiamą skonį ir kvapą, veikiamas reguliuojama temperatūra. Šiame etape nestiprus alus ir kai kurios šviesiojo alaus rūšys rūgsta antrą kartą.
Nestiprus ir šviesus alus iš esmės daromi vienodai, tik nestipriam alui reikia kitokių mielių, jis ilgiau rūgsta ir bręsta.

Pilstymas

Į statines subrendęs alus pilstomas paprastu savitakiu būdu. Jis taip ir parduodamas.
Į butelius ir skardines pilstymo salėje alus pripilamas panašiai kaip ir į statinaites. Tai yra kur kas sudėtingesnis būdas. Statinaitės yra sterilizuojamos ir prijungiamos prie įpylimo galvutės, kuri anglies dioksidu (CO₂) išstumia iš statinaitės orą. Anglies dioksidą savo ruožtu pakeičia į statinaitę pilamas alus.
Kai kur savo poreikiams leidžiama gaminti alų namie. Akcizo ar panašaus mokesčio mokėti nereikia.
Jonas Glembockis

Jonas Glembockis (lenk. Jan Głęmbocki, 1895 m. gruodžio 15 d. Peremislis – 1963 m. rugpjūčio 6 d. Vilnius) – Lietuvos surdopedagogas.

Biografija

1930 m. baigė Varšuvos specialiosios pedagogikos institutą, 1932 m. – Vilniaus universiteto medicinos fakulteto Logopedijos skyrių, 1935 m. – Humanitarinį fakultetą.
1946-1950 m. Lietuvos kurčiųjų draugijos pirmininkas. 1948 m. Vilniuje įkūrė Kurčiųjų amatų mokyklą, iki mirties joje dirbo surdopedagogu.
Baisogala (Vengerovas)

Istorija

Gyvenvietę XIX a. įkūrė lietuviai – 1863 m. sukilėliai, ištremti iš Lietuvos. Vėliau čia įsigijo žemės ir atsikėlė gyventi daug Baisogalos ir Šeduvos apylinkių gyventojų, neturėjusių teisės įsigyti žemės Lietuvoje. 1900 m. joje gyveno 18 šeimų. Vėliau Baisogala susiliejo su Šeduvos gyvenviete. Prieš Antrąjį pasaulinį karą per masines represijas sušaudyta dauguma Baisogalos gyventojų vyrų. 1976 m. Baisogala panaikinta, pastatai nugriauti, gyventojai iškeldinti į kitas gyvenvietes. XX a. devintame dešimtmetyje buvusios Baisogalos apylinkėse tebegyveno lietuvių kilmės žmonių.
Neuroetika

Neuroetika – santykinai nauja disciplina tarp filosofijos ir neuromokslų, tirianti etines pasekmes, kylančias, atliekant smegenų tyrimus. TArp tyrinėtojų nėra tikslaus sutarimo dėl neuroetikos objekto.

Objektas

Bioetika aiškinasi etinius žmogaus genomo, organų transplantacijos, klonavimo klausimus.
Neuroetika apima ir žmogaus duomenų klausimus, susijusius su žmogumi kaip asmenybe (asmens identitetas), bet nebūtinai siejant tai su mediciniais, genetiniais tyrimais ar eksperimentais bei jų etiškumu.
Ledi Godiva

Ledi Godiva arba Godgifu – anglosaksų grafienė, Mersijos grafo Leofrico žmona, kuri pasak legendos prajojo per Koventrio miestą nuoga tam, kad jos vyras sumažintų mokesčius miesto gyventojams.

Legenda

Koventrio gyventojai dėl vis didėjančių mokesčių galėjo būti visiškai nuskurdinti. Į šią situaciją įsikišo Leofrico žmona ledi Godiva. Gailėdama nelaimingų Koventrio žmonių, ji nuėjo pas savo vyrą prašyti, kad jis atidėtų mokesčių rinkliavą. Šis suerzintas jos užsispyrimo ir norėdamas padaryti galą įkyriems prašymams pateikė keistą pasiūlymą. „Užlipk nuoga ant savo arklio, − pasakė jis žmonai. − Ir prajok pro miesto turgų nuo vieno galo iki kito, kai jame bus susirinkę žmonės“. Jis pažadėjo, kad Godivai grįžus, jos noras bus išpildytas ir miesto žmonėms nereikės mokėti naujų mokesčių.
Leofricas tikėjosi, kad žmona, šokiruota ir susigėdusi, atsisakys šio siūlymo. Tačiau, jo nuostabai, ji sutiko. Kitą rytą visiškai nuoga, prisidengusi kūną gražiai krintančiais plaukais, ledi Godiva sėdo ant žirgo ir prajojo pro turgų. Leofricas neturėjo kito pasirinkimo, tik išpildyti jos prašymą ir panaikinti mokesčius. Taip ledi Godiva įėjo į istoriją.
XVIII a. Koventrio miestas vis dar gyrėsi esąs atleistas nuo mokesčių.
Medininkai

Aplinkinės gyvenvietės

VILNIUS – 32 km
RUKAINIAI – 13 km
Savičiūnai – 8 kmŠUMSKAS – 13 km
Vindžiūnai – 7 kmPadvarionys – 2 km
TURGELIAI – 14 km

Istorija

Medininkai yra sena gyvenvietė, minima jau nuo XIV a. Netoli miestelio – mūrinė XIII–XIV a. Medininkų pilis (architektūros ir istorijos paminklas). Tai gardinio tipo pilis Baltijos šalyse (sienų perimetras 568 m), vienas iš svarbiausių gynybos nuo kryžiuočių ir totorių punktas. Su Medininkų pilimi yra susiję labai daug vardų, išgarsėjusių Lietuvos ir Lenkijos istorijoje, kryžiuočiai ją mini nuo 1387 m. Medininkų pilis 1402 m. buvo apgulta kryžiuočių. Po Žalgirio mūšio pilies reikšmė tolydžiai menko, kol galiausiai 1517 m. minimi pilies griuvėsiai. 1655 m. tvirtovę nuniokojo Maskvėnų kariuomenė, 1812 m. – Napoleono kareiviai padegė pilies viduje esančius medinius pastatus.
Medininkuose Lietuvai 1387 m. priėmus krikščionybę, buvo įkurta viena iš septynių pirmųjų parapijų ir pastatyta bažnyčia, kuri vėliau buvo nugriauta. Tik 1928–1933 m. kunigas Antanas Rutkovskis pastatė čia naują bažnyčią. XIV a. – XVII a. buvo miestas. 1432 m. Žygimantas Kęstutaitis Medininkus padovanojo Jonui Goštautui. XVI a. antroje pusėje miestelį valdė Ostapas Valavičius. XVIII a. pabaigoje Medininkai sunyko, ypač nukentėjo per 1812 m. Napoleono žygius Maskvon ir atgal.
XX a. tarpukariu kaimą okupavo lenkų armija. 1950–1995 m. apylinkės centras, „Raudonosios vėliavos“ kolūkio centrinė gyvenvietė. 1958 m. įsteigta vidurinė mokykla, 1994 m. – mokykla-darželis, yra kultūros namai, biblioteka, bendrosios praktikos gydytojo kabinetas.
1991 m. sausio 27 d. sovietų armija užpuolė ir sunaikino Medininkų pasienio postą.
2014 m. liepos 7 d. Lietuvos Respublikos Prezidentė dekretu Nr. 1K-1888  patvirtino Medininkų herbą.

Pavadinimo kilmė

Sakoma, kad dabartinėje Medininkų teritorijoje turėjęs būti miškas. Žodžiu mede buvo vadinamas didelis miškas arba giria, o medininku – eigulys, miško sargas.

Architektūra

Medinėje vienbokštėje bazilikinėje trinavėje Švč. Trejybės ir šv. Kazimiero bažnyčioje, pastatytoje 1931 m. yra vertingas paveikslas (V. Slendzinskio paveikslo „Šv. Kazimieras“ kopija, dail. L. Balzukevičiūtė, XX a. pradžia), vėlyvojo baroko vargonai (apie 1788 m.). Ant bažnyčios – du geležiniai ornamentuoti kryžiai (abu XX a. pradžios). Šventoriuje – medinė varpinė. Netoli miestelio – Medininkų pilis. Marmuriniai kryžiai, 1991 m. liepos 31 d. Medininkų žudynėse nužudytų muitininkų atminimui.

Literatūra

Vladislovas Sirokomlė savo „Iškylose iš Vilniaus po Lietuvą“ pavaizdavo ant Medininkų pilies sienų vaikščiojantį Ldk Algirdą. Jis teigė, kad čia daug kartų lankėsi Jogaila, pilyje buvusi Ldk Kazimiero vasaros rezidencija, kurioje jo vaikus mokė istorikas Janas Dlugošas.
Ryanair

Verslo modelis

Tiek „Ryanair“, tiek „EasyJet“ savo verslo modelį pasiskolino iš Jungtinių Valstijų avialinijų „Southwest Airlines“. Abi bendrovės pritaikė šią strategiją Europos rinkai, pasitelkdamos tokias išlaidų mažinimo priemones kaip jungiamųjų skrydžių neteikimas arba papildomų užkandžių lėktuve siūlymas. „EasyJet“ ir „Ryanair“ nuo „Southwest“ skiriasi tuo, kad pirmosios bendrovės naudoja neseną lėktuvų parką. „Southwest“ flotilei jau 14,1 metų, o „EasyJet“ – 3,4 metų.
Nepaisant to, kad šios avialinijos turi bendrą verslo idėją, „EasyJet“ strategija nuo „Ryanair“ skiriasi daugeliu aspektų. „EasyJet“ avialinijos skraidina į pagrindinius aptarnaujamų miestų oro uostus, tuo tarpu „Ryanair“ dažnai renkasi antrinius oro uostus, siekdama dar labiau sumažinti išlaidas. Pavyzdžiui, „EasyJet“ skrenda į Paryžiaus Šarlio de Golio oro uostą ir Paryžiaus Orli oro uostą, t. y., pagrindinius Paryžiaus oro uostus, o „Ryanair“ skraidina į mažesnį Bovė-Tijaus oro uostą, esantį 75 minutės kelio autobusu nuo Paryžiaus. „EasyJet“ taip pat dėmesį telkia į verslo keleivių pritraukimą, siūlydama patogias paslaugas, pvz., galimybę perkelti į ankstesnį skrydį be mokesčio.
Vilniaus Šv. apaštalų Pilypo ir Jokūbo bažnyčia

Istorija

1642 m. Smolensko kaštelionas Jurgis Liutauras Chreptavičius dovanojo Vilniaus dominikonams 4 000 auksinų ir įpareigojo Lukiškių kapinėse pastatyti bažnyčią. Dominikonai taip pat įpareigoti su bažnytinėmis apeigomis Lukiškių kapinėse nemokamai laidoti neturtinguosius. 1642 m. pastatyta medinė bažnyčia, o netrukus ir vienuolynas. Bažnyčia su vienuolynu 1655 m. sudegė.
1684 m. pastatyta nauja medinė bažnyčia, kurios didžiajame altoriuje pakabintas Švč. Mergelės Marijos paveikslas. Jis 1649 m. atvežtas iš Rusijos ir buvo patekęs į Seinus. 1688 m. vyskupas Konstantinas Kazimieras Bžostovskis šį paveikslą paskelbė esant stebuklingą. Bažnyčią ėmė lankyti daug tikinčiųjų, ji tapo per ankšta.
1690 m. pradėta statyti mūrinė bažnyčia, kuri baigta mūryti iki 1722 m. Ji buvo žema, su dviem bokšteliais. 1718–1727 m. išmūrytas frontonas, bažnyčia paaukštinta. 1713–1739 m. pastatytas mūrinis vienuolynas. 1727–1746 m. pagal architekto Abraomo Antuano Zenu projektą paaukštinti bažnyčios bokštai. 1743–1744 m. dekoruotas bažnyčios vidus. 1765 m. vienuolynas nukentėjo nuo gaisro ir netrukus buvo atstatytas. 1777 m. architektas Augustinas Kosakauskas prie bažnyčios suprojektavo ir pastatė dar kitą namą, ūkinius pastatus. XVIII a. pietinio bokšto apačioje įrengta Šv. Hiacinto koplyčia.
1794 m. Rusijos kariuomenė, naikindama Vilniaus priemiesčius, bažnyčią apgriovė. 1797 m. suremontuota. 1799 m. vienuolyne įkurta Šv. Jokūbo ligoninė. 1812 m. bažnyčioje įrengta karo ligoninė, sukūrenti joje buvę suolai, zakristijos spintos. Pamaldos laikytos vienuolyno koridoriuje. 1812 m. pabaigoje bažnyčios šventoriuje palaidota daug prancūzų karių. 1844 m. vienuolynas uždarytas, o bažnyčia palikta parapine. 1841, 1887 ir 1892 m. bažnyčia remontuota. Iki 1939 m. dailininkas Jurgis Hopenas restauravo vidų. Per Antrąjį pasaulinį karą bažnyčia apgriauta.
1915 m. į Vilnių atvykus daug lietuvių pabėgėlių, bažnyčioje leistos pridėtinės lietuviškos pamaldos. Lenkams ėmus kelti riaušes, lietuviškos pamaldos panaikintos. 1948 m. uždaryta (buvo vaisių ir daržovių sandėlis). 1956–1957 m. remontuota, paversta Operos ir baleto teatro sandėliu. 1974 m. perdažyta išorė.
1992 m. bažnyčia grąžinta tikintiesiems, perduota vienuoliams dominikonams. Didįjį altorių restauravo Česlovas Bareika ir A. Žemaitis, skulptūras – Kęstutis Norkūnas.
2015 m. bažnyčios bokšte įrengtas Vilniaus kariljonas.

Architektūra

Bažnyčia vėlyvojo baroko stiliaus, centrinė dalis stačiakampio plano, dvibokštė. Aukščiausia (24 m) vienanavė Lietuvos bažnyčia. Prie navos prijungta žemesnė ir siauresnė presbiterija pereina į dar žemesnę pusapskritę altoriaus dalį. Yra 7 altoriai. Šventoriaus tvora tinkuoto mūro.
FK Medelyno Bėgiai

Istorija

Klubas įkurtas 2007 m. pabaigoje, nuo 2008 m. dalyvavo mažojo futbolo varžybose. 2011 m. debiutavo III lygos Šiaulių zonoje. 2013 metais "Frilux-Bėgiai" yra tapę III lygos nugalėtojais. Nuolatiniai salės ir kitų pirmenybių dalyviai, bei prizininkai. Rungtynės, su varžovų vadinamais "Bėgiais", visada sulaukdavo intrigos ir būdavo įdomios tiek patiems rungtyniaujanties tiek ir atvykusiems žiūrovams. Medelyno "Frilux-Bėgiai" 2016 m. rugsėjį pranešė, kad traukiasi iš ŠAFF organizuojamų LFF III lygos pirmenybių. Šlovingą praeitį menanti komanda sprendimą trauktis iš pirmenybių priėmė dėl komandos narių skaičiaus trūkumo.
Americana (1998 albumas)

Americana – studijinis The Offspring albumas, kurį 1998 m. lapkričio 10 d. išleido Columbia Records.
Ziginšoras

Istorija

Miestą 1645 m. įkūrė portugalai. 1992 m. čia lankėsi popiežius Jonas Paulius II.
V-2

V-2 (vok. Vergeltungswaffe-2 'atpildo ginklas 2'; techninis pavadinimas „Aggregat-4“, A4) – pirmoji pasaulyje skystuoju kuru varoma mažo nuotolio kovinė balistinė raketa, sukurta Vokietijoje Antrojo pasaulinio karo pradžioje. V-2 taip pat yra pirmasis žmonijos sukurtas aparatas, įskridęs į kosminę erdvę.
Raketą pradėta kurti apie 1937 m. Pėnemiundės tyrimų centre Uznamo saloje. 1942 m. prototipas pirmą kartą istorijoje viršijo 80 km aukštį, vėliau, 1945 m., pasiektas ir 200 km aukštis. Nuo 1943 m. požeminėje „Mittelverk“ gamykloje (Harco kalnuose) buvo pradėta raketos serijinė gamyba. 1944 m. rugsėjį Vermachtas link Sąjungininkų teritorijų paleido virš 3000 V-2 raketų, kurių dauguma pataikė į Londono ir Antverpeno miestus. Dėl šių atakų žuvo apie 7 250 kariškių ir civilių, tuo tarpu 12 000 žmonių žuvo gamindami raketas. Pasibaigus Antrajam pasauliniam karui, amerikiečių, sovietų ir britų vyriausybės, atitinkamai surengusios „Paperclip“, „Osoaviakhim“ ir „Backfire“ slaptas operacijas įgijo V-2 raketos techninius brėžinius ar sulaikė pačius mokslininkus, dirbusius prie šių raketų, ir jais pasinaudojo savo pačių raketų gamyboje.
Ora et labora

Ora et labora (liet. melskis ir dirbk) – lotynų kalbos posakis, pradėtas vartoti katalikų bažnyčioje, prigijęs krikščioniškoje kultūroje. 
Lotyniška ora et labora frazė buvo dvasiniu šūkiu vienuolio Šv. Benedikto iš Nursijos, kuris 529 m. įkūrė seniausią katalikų vienuolių benediktinų ordiną. Šv. Benediktas įrašė žodžius ora et labora ordino reguloje „Regula Benedicti“. Benediktinų vienuoliai savo veikloje vienijo maldą ir fizinį darbą.
Šv. Benedikto parašyta regula davė pradžią visai Vakarų bažnyčios vienuolystei, padarė esminę įtaką Europos civilizacijos bei kultūros raidai. Vienuoliai dirbo siekdami pragyventi ir padėti kitiems žmonėms materialiai arba dvasiškai.

Posakio kilmė

Pagal bažnyčios tradiciją laikoma, kad šūkis „Melskis ir dirbk“ yra iš šv. Benedikto regulos. Iš tikrųjų šis šūkis atsirado gerokai vėliau. Spėjama, kad XIX a. jį sugalvojo vienas autoritetingas benediktinų abatas iš Vokietijos. Prancūzijos tyrinėtojas Marie-Benoit D. Meeuws parodė, kad išraiška „ora et labora“ kilo iš knygos „Benediktinų gyvenimas“, kurį XIX a. parašė pirmasis naujosios Boironeso (Beuronese) abatijos abatas.
Sacharozė

Paplitimas

Sacharozė yra randama cukriniuose runkeliuose (16-20 %) ir cukranendrėse (14-26 %).
Vandeniniai čiuožikai

Anatomija

Kaip ir visos blakės, vandeniniai čiuožikai turi duriamąjį–siurbiamąjį burnos aparatą ir iki pusės sukietėjusius priekinius sparnus. Visas kūnas padengtas mikroskopiniais plaukeliais, kurie atstumia vandenį ir neleidžia vabzdžiui sušlapti. Čiuožikų antros ir trečios poros kojos itin ilgos, todėl kūno svoris paskirstomas didesniame vandens paviršiuje. Pirmos poros kojos trumpesnės ir pritaikytos sučiupti grobį.
Vandeniniams čiuožikams būdingas sparnų išsivystymo polimorfizmas – tos pačios rūšies atstovai gali turėti gerai išvystytus, trumpus arba visai neišsivysčiusius sparnus. Sparnai leidžia šiems vabzdžiams plisti, tačiau prideda svorio kūnui ir gali sušlapti, todėl vandens paviršiuje paprasčiau išgyventi besparniams vandeniniams čiuožikams.

Gyvenimo ciklas

Kaip ir visoms blakėms, vandeniniams čiuožikams būdinga nepilna metamorfozė – iš kiaušinių išsirita ne lervos, o mažyčius suaugėlius primenančios nimfos. Nimfos neriasi 5 kartus, kol pasiekiama suaugėlio stadija. Kiaušiniai dedami po vandeniu ant augalų ar akmenų. Žiemoja suaugėliai.
Aleksandras Kičas

Biografija

1973 m. baigė Kauno medicinos institutą, gydytojas. VšĮ Varėnos ligoninės vyriausiojo gydytojo pavaduotojas.
Tėvynės sąjungos Varėnos rajono skyriaus narys.
Nuo 2007 m. Varėnos rajono savivaldybės tarybos narys.
FCI Tallinn

Istorija

Klubas įkurtas 2002 m. sausio 29 d. Taline. Nuo 2013 metų dalyvauja Meistriliiga pirmenybėse. 2016 m. klubas tapo šalies čempionais.
2017 m. pabaigoje buvo pranešta apie susijungimą su kitu Talino klubu Talino „Levadia“.  2017 m. lapkričio 6 d. komanda buvo išformuota. Spaudos konferencijoje klubo prezidentas pareiškė, kad pavargo nuo neprofesionalumo.
Sarasota

Istorija

1763 m. įkurta Sarasotos (Zara Zote) gyvenvietė. 1845 m. JAV kariuomenė Sarasotos teritorijoje pastatė karinį fortą. 1902 m. kaimas gavo miestelio statusą ir oficialiai pradėtas vadinti Sarasota. 1913 m. gyvenvietė gavo miesto statusą.

Sportas

2017 m. mieste vyko akademinio irklavimo pasaulio čempionatas - 2017 m. pasaulio akademinio irklavimo čempionatas.
Nakanas (Tokijas)

Geografija

Nakanas ribojasi su penkiomis seniūnijomis: Šindžiuku, Suginamiu, Nerima, Šibuja ir Tošima.

Simboliai

Oficiali gėlė – azalija, medis – kaštenis (Castanopsis).
Šrudmiešcė (Suvalkai)

Šrudmiešcė, Miesto centras (lenk. Śródmieście) - gyvenvietė priklausanti Suvalkų miestui. Gyvenvietėje įsikūrę daug verslo įmonių ir miesto valdžios įstaigų.