google/wiki40b huggingface dataset:
Static-X

Grupės susikūrimas

Static-X kilo iš Mičigano (vokalistas/gitaristas Wayne Static užaugo), Ilinojaus (būgnininkas Ken Jay). Jie abudu iškeliavo į Čikagą, prieš tai groję daugybėje grupių. Galiausiai jie kartu susitiko įrašų parduotuvėje, kur tuo metu dirbo Jay. Nieko nelaukdami jie nusprendė kurti naują grupę, prasidėjo narių paieška, po bevaisių paieškų Čikagoje, jie nusprendė vykti į Kaliforniją ir ten pratęsti paieškas. Koichi Fukada sutiko prisijungti prie naujojo projekto ir grupė įgijo gitaristą. Paskutinis prisijungęs narys bosistas Tony Campos iš Kalifornijos.

Debiutas ir greitas išpopuliarėjimas

Static-X grupės pasižymi bandymu suderinti elektroninės muzikos garsus su agresyviais gitarų skambesiais, tarp kurių galima atrasti užuomenų iš gothic ir industrial stilių. Kvarteto eksperimentavimas jiems atnešė sėkmę ir jau 1998 m., tada buvo pasirašyta sutartis su Warner Brothers Records kompanija. Po sutarties praėjus trims mėnesiams, išleistas debiutinis albumas Wisconsin Death Trip, kuris tapo auksiniu. Grupė daug koncertavo. Bet tai pareikalavo aukų, po albumo Machine (2001 m.) išleidimo grupę paliko gitaristas Fukada, kadangi norėjo daugiau laiko praleisti su savo šeima ir išbandyti kitas galimybes muzikoje. Greitai buvo rasta pamaina, prie grupės prisijungė grupės Dope gitaristas Tripp Eisen. Įvykus permainoms, grupė pradėjo dirbti su naujomis idėjomis prie savo trečiojo albumo Shadow Zone (2003 m.). Prieš pradedant įrašinėti albumą, grupę paliko Ken Jay, to priežastimi tapo skirtingos pažiūros į muziką. Per albumo įrašymą prie būgnų stojo grupės A Perfect Circle būgnininkas Josh Freese, vėliau buvo rasta ir ilglaikė Jay Ken pamaina, tai grupės Seether būgnininkas Nick Oshiro. Kitais metais buvo išleista įvairių demo versijų ir senų bei dar neišleistų įrašų rinkinys, albumas Beneath… Between… Beyond… (2004 m.). Praėjus trumpam laikotarpiui po Beneath… Between… Beyond… albumo pasirodymo, grupė pradėjo dirbti jau prie ketvirto studijinio albumo Start a War. Tačiau ir šio albumo be jokių nesklandumų nepavyko išleisti. 2005 m. vasarį dėl sekso skandalo buvo areštuotas gitaristas Tripp Eisen, kuris už tai buvo pašalintas iš grupės. Taigi, kaip ir anksčiau, pamaina buvo greitai surasta, į grupę vėl sugrįžo buvęs gitaristas Koichi Fukuda. Kitas Static-X darbas išleistas 2005 m., birželio 14 d. 2007 m. išleistas albumas – „Cannibal“. 2009 m. antroje pusėje išleistas gana skirtingų dainų albumas „Cult Of Static“
Andras (Graikijos sala)

Andras (gr. Άνδρος) – Graikijai priklausanti sala Egėjo jūroje, esanti 10 km į pietryčius nuo Eubojos salos, toliausiai Kikladų salyno šiaurėje. Plotas 380 km². Ilgis 40 km, plotis iki 16 km. Turizmas.
Salos paviršius kalnuotas (aukštis iki 994 m, Petalono kalva), pietinė jos dalis yra žalia ir turi derlingų slėnių, o šiaurinė – išdegusi ir nederlinga.

Istorija

Pirmą kartą 1000 m. pr. m. e. saloje apsigyveno jonėnai. V a. pr. m. e. per Peloponeso karą Andras parėmė Spartą. Po venecijiečių valdymo 1566 m. salą užėmė osmanai, išsilaikę čia iki Nepriklausomybės karo.

Gyventojai

Andre 2001 m. gyveno 10 009 žmonės. Auginami alyvmedžiai, citrusiniai augalai, vynmedžiai. Didžiausios gyvenvietės – Andras, Kortijas, Ydrusa. Yra nedidelė arvanitų bendruomenė.
Mokslininkas universalas

Mokslininkas universalas, polimatas (gr. πολυμαθής, polymathēs 'daug žinantis'), polistoras – nuo ankstyvųjų Naujųjų laikų vadinamas mokslininkas, turintis neįprastai plačias ir gilias įvairių sričių (mokslo, meno) žinias. Mokslininko universalo terminas kartais tapatinamas su tolimu genijaus universalo sinonimu.
Mokslininkas universalas dar kitaip gali būti vadinamas universalistu, universaliuoju mokslininku arba tiesiog universalu.
Genijus universalas bei mokslininkas universalas viduramžiais buvo Leonardo da Vinci. Vienas ryškiausių baroko laikų polistorų pavyzdžių yra laikomas Gotfrydas Vilhelmas Leibnicas.
„Polistorijoje“, kaip teigia vienas filosofijos istorikas, „Universalumo ir visapusiškumo idealas tapo realybe: visa, kas parašyta, domina ką nors, jo dalykas – res literaria kaip toks. Polistoras kuria bibliografijas bei recenzuoja, o tai, ką jis publikuoja, yra kiek įmanoma visapusiška bibliografija, apimanti [ir atitinkamus dalykinius jo] komentarus" (Francas M. Vimeris).
II amžius

Antrasis mūsų eros amžius – šimto metų laikotarpis, prasidėjęs 101 metų sausio 1 dieną ir pasibaigęs 200 metų gruodžio 31 dieną.
Tūkstantmečiai: 1 tūkstantmetis pr. m. e. – 1 tūkstantmetis – 2 tūkstantmetis
Amžiai: I amžius – II amžius – III amžius
Jasnagurka (Kėdainiai)

Istorija

XX a. pr. buvo dvaro žemės – vienos priklausė Kampų Klementų dvarui, kitos – Paliepių dvarui.

Aplinkinės gyvenvietės

KUNIONIAI – 0,5 km
Graužiai – 1 km
KUNIONIAI – 1,5 km
Badachoso apgula

Padėtis prieš mūšį

1812 m. kovą Velingtonas pradėjo veržtis į Ispaniją. Tam kad įsitvirtintų jam reikėjo užimti Badachosą. Nepaisant drėgno oro ir prancūzų artilerijos apšaudymų britai iškasė tranšėjas už miesto.
Agroverslas

Agroverslas – verslo šakų kompleksas, apimantis žemės ūkio produkcijos gamybą, perdirbimą ir realizavimą.
Agroverslas remiasi idėja, jog konkurencinėje aplinkoje žemės ūkio produktai turi būti geros kokybės, nepraradę tradicijų, įdomūs ir paklausūs. Jo esmė kuo sėkmingiau parduoti žemės ūkio produktus gerinant ūkininkavimo sąlygas, produktų asortimentą, didinant investicijas į kokybę. Susidūrę su aktualiais poreikiais, žemės ūkio perdirbėjai ir augintojai ieško galimybių optimizuoti verslą, pakylėti jį į naują kokybinį lygį.
Si Tanka

Si Tanka, Dėmėtasis Elnias arba Didžioji Pėda (mirė 1890 gruodžio 29) buvo minekondžų genties vadas, tapęs juo 1874 m. po tėvo mirties. Jis gyveno Šejano upės rezervate (šių dienų Pietų Dakota).
Miktlantekutlis

Miktlantekutlis (nah. Mictlantecuhtli „Miktlano valdovas“) – actekų požeminio pasaulio ir pragaro valdovas. Vaizduotas kaip griaučiai arba žmogus su kaukole galvos vietoje. Jo palydovai – šikšnosparnis, voras ir pelėda.
Pasak mito, Kecalkoatlis nusileidęs į devintąjį pragarą pas Miktlantekutlį, kad gautų mirusiųjų kaulus ir sukurtų naujus žmones. Žinodamas, kad Miktlantekutlis yra nepatiklus ir apgavikas, Kecalkoatlis, gavęs ko norėjęs, leidęsis bėgti. Įširdęs Miktlantekutlis persekiojęs Kecalkoatlį ir įsakęs putpelei, kad ši užpultų dievą. Skubėdamas Kecalkoatlis sukniubęs ir išbarstęs bei sulaužęs kaulus. Vargais negalais juos surinkęs, Kecalkoatlis atnešęs į pasaulį, tada apšlakstęs savo krauju ir taip sukūręs žmones. Kadangi sulaužyti kaulai buvę skirtingų dydžių, tai ir dabar žmonės, pasak actekų, nevienodi ūgiu.
Jonas Jamielkovskis

Biografija

Mokėsi Rygoje ir Vilniuje. 1599 m. Rygoje įstojo į jėzuitų ordiną. 1614-1618 m. Kražių jėzuitų superioras, Kražių kolegijos statytojas, 1618-1620 m. ir 1644-1647 m. kolegijos rektorius. 1620-1624 m. Vilniaus noviciato rektorius ir 1625-1626 m. profesų namų prepozitas, 1627-1630 ir 1639-1641 m. Lietuvos jėzuitų provincijos provincijolas. 1631-1639 m. dirbo Varšuvos jėzuitų kolegijoje.
Rieskas

Rieskas (isp. Isla Riesco) – sala pietų Čilėje, į šiaurės vakarus nuo Ugnies Žemės salos. Įsiterpusi tarp Bransviko pusiasalio (skiria Otvėjaus užutėkis) ir Munjos Gamero pusiasalio (skiria Skairingo pusiasalis) ir pagrindinės žemyno dalies (skiria siauras Ficrojaus sąsiauris). Pietuose sala sudaro Kordobos pusiasalį. Plotas – 5110 km². Tai ketvirta pagal dydį Čilės sala. Patenka į Magelano ir Čilės Antarktidos regioną (Magelano provincija). Paviršius kalnuotas (aukštis iki 1665 m, Atalajos kalnas), pakrantės išraižytos fjordų. Yra pelkynių, ežerų, pirmykščių miškų. Sala patenka į Alakalufų nacionalinį rezervatą.
Riesko saloje yra dideli akmens anglių telkiniai. Anglys pradėtos kasti jau XIX a. pab. Vėliau kasyba atnaujinta 1921 m. Anglys tebekasamos ir dabar. Yra Puerto Kurcės prieplauka ir kaimelis (Rio Verdės komuna).
Amasija

Istorija

Architektūros paminklai: tvirtovės griuvėsiai, mečetės (XIII-XIV a.), mauzoliejai (XIV-XV a.), ligoninė (XIV a.). Senovėje miestas buvo Ponto karalystės sostinė (tada vadinta Amasėja). Viduramžiais – Trapezunto imperijos miestas. XII a. priklausė Seldžiukų valstybei. 1392 m. Amasiją užėmė osmanų sultonas Bajazitas I.
Terenganu

Iki sultonato

Šiose srityse prie Terenganu upės tikriausiai nuo seno buvo Transmalakinės prekybos centras, prekiaujantis su Kinija. Kurį laiką jis buvo valdomas malajų valstybės Šrividžaja, vėliau – javiečių valstybės Madžapahito.
Islamas į šias vietas atėjo XIII ar XIV a. Netrukus šios vietos atsidūrė Melakos sultonato hegemonijoje. 1526 m. šį sultonatą pakeitė Džohoro sultonatas, tačiau ilgainiui jis nusilpo, o XVII a prarado įtaką. Šiokią tokią įtaką šioms vietoms turėjo šiaurėje esanti Pattani valstybė.
Telšių Germanto pagrindinė mokykla

Istorija

1961 m. rugsėjo 9 d. duris atvėrė Telšių 3-oji vidurinė mokykla. 1084 mokiniai džiaugėsi erdviomis klasėmis, puikiomis dirbtuvėmis, gražiais kabinetais. 1961/1962 mokslo metais susibūrė ir pirmasis sporto klubas, kuris pasiekė gražių pergalių ne tik rajoninėse, bet ir respublikinėse varžybose. 1962 m. pavasarį brandos atestatus gavo ir išleistuves šventė 37 abiturientai. Per septynerius direktoriaus P. Beresnevičiaus vadovavimo metus mokykla pasiekė žymių rezultatų, o molėtas mokyklos kalnas pavirto žydinčiu gėlių kilimu, džiuginančiu kiekvieno praeivio akį.
1968 m. sausio 27 d. juridiškai įteisintas trečiasis respublikoje vidurinių mokyklų sporto klubas „Džiugas“, kuriam vadovavo mokytojas Vytautas Giedraitis. Septynerius metus iš eilės mokykla iškovojo Telšių rajono moksleivių spartakiados nugalėtojos vardą, šešis kartus iš eilės šokių ratelis pelnė pirmąsias vietas tarp tautinių šokių kolektyvų. Mokyklą garsino ne tik chorai bei šokių rateliai, bet ir estradinis ansamblis „Bildukai“, pučiamųjų orkestras.
1971 m. mokykla pirmoji rajone įvedė kabinetinę sistemą. 1973 m. mokinių skaičius siekė bemaž 1800. Mokykloje, statytoje mokytis 920 mokinių, pasidarė ankšta. 1984 m. mokykloje prasidėjo kapitalinis remontas. Pusantrų metų mokykla buvo uždaryta, o mokiniai mokėsi kitose vidurinėse mokyklose.
2001 m. mokyklai suteiktas „Germanto“ vardas. Net 20 buvusių auklėtinių grįžo dirbti į savo mokyklą.
Karakolas

Istorija

Karkolas 1869 m. įkurtas rusų, kaip karinis–administracinis centras karavanų kelyje iš Ču slėnio į Kašgariją. 1869 m. gyvenvietei suteiktas miesto statusas, ji pervadinta į Prževalskį (Пржевальск). 1922–1939 m. grąžintas senasis pavadinimas, bet 1939–1992 m. vėl vadintas Prževalskiu.
Edmundas Palubinskas

Biografija

1990 m. Lietuvos demokratinės darbo partijos narys.
1995–1997 m. Šilutės rajono savivaldybės tarybos narys (LDDP sąraše).
Lėšų pervedimo sistema

Banko lėšų pervedimo sistema

Tai atskiro banko sukurta lėšų pervedimo sistema skirta vykdyti lėšų pervedimus tarp šio banko klientų sąskaitų. Tokios sistemos yra ir kiekvieno atskiro banko apskaitos sistema bei internetinės bankininkystės sistemos.
Biš Iirdu

Biš Iirdu (rus. Биш-Иирду) – kalnų mazgas Altajuje, Šiaurės Čujos kalnagūbryje (Rusija). Aukštis – 4173 m. Yra ~80 ledynų, kurių bendras plotas – 130 km² (svarbiausias – Didysis Maašėjus).
Vytautas Kardamavičius

Biografija

Mokėsi Antalieptėje,1951 m. baigė Dusetų K. Būgos vidurinę mokyklą.1954 m baigė Leningrado S. Kirovo vardo aukštąją karo mokyklą. Iki 1956 m. 16 lietuviškos divizijos dislokuotos Vilniuje komjaunimo ir partinis darbuotojas.
1960 m. baigė Vilniaus aukštąją partinę mokyklą.
1961–1962 m. LKP Šalčininkų rajono komiteto sekretorius, II-asis sekretorius. 1963–1965 m. LKP Eišiškių kaimiškojo rajono komiteto sekretoriaus pavaduotojas. 1965–1968 m. Trakų rajono komiteto II-asis, 1968–1971 m. – Kaišiadorių rajono I-asis sekretorius. 1971–1981 m. LKP CK organizacinio partinio darbo skyriaus vedėjo pavaduotojas, 1981–1985 m. – vedėjas. 1985–1990 m. Vyriausiosios archyvų valdybos prie LTSR Ministrų Tarybos viršininkas.
1971–1976 m. kandidatas į LKP CK narius. 1981–1986 m. LKP CK narys. 1986–1989 m. LKP Revizijos komisijos narys. 1983–1985 m. kandidatas į LKP CK Biuro narius. 1971–1975 m. ir 1981–1990 m. LTSR Aukščiausiosios Tarybos deputatas. 1989–1990 m. LKP (TSKP) CK narys. Po 1990 m. gyvena Baltarusijoje.
Juzefas Huten-Čapskis

Biografija

Gdansko kašteliono Ignoto Čapskio ir Teofilės Konopackos, Kulmo kašteliono Stanislovo Aleksandro Konopasckio dukters sūnus. Lenkijos generolo Antano ir paskutinio Kulmo vaivados Pranciškaus Stanislovo brolis.

Šeima

Buvo du kartus vedęs. Pirma žmona buvo Mariana Karlovska kuri buvo bevaikė. Antra žmona Elžbieta Huten-Čapska buvo Sebastijono Čapskio (m. 1699), proanūk. Pagimdėdvi dukteris ir sūnų: Brigitą (1758-1801) ir Teofilę taip pat Ignotą.

Valstybės tarnyba

1758-1765 metais buvo Elbingo kaštelionas. Nuo 1757 metų buvo Pamario pakamaris.

Apdovanojimai

Už nuopelnus 1760 metais apdovanotas Baltojo erelio ordinu.
Dezaktyvacija

Dezaktyvacija – viena iš nukenksminimo priemonių, kuria pašalinamos radioaktyvios medžiagos užterštose vietovėse, nuo pastatų paviršių, konstrukcijų, technikos, drabužių, asmens apsaugos priemonių, vandens.
Dezaktyvaciją galima atlikt dviem būdais – mechaniniu ir fizikiniu-cheminiu, kurie vienas kitą papildo. Mechaniniu būdu radioaktyvios medžiagos nuo užterštų paviršių šalinamos šluotelėmis ar kitomis priemonėmis, iškratant, išpurtant drabužius, nuplaunant vandens srove, nuputimu (pvz., naudojant aviacinius variklius). Vandens paviršiaus įtempimus galima mažinti temperatūros pakėlimu ar naudojant paviršiaus aktyvias medžiagas (muilą, skalbimo miltelius ir t. t.). Mechaninis būdas yra paprastas ir prieinamas, todėl dažniausiai taikomas technikos, automobilinio transporto, drabužių, asmens apsaugos priemonių dezaktyvacijai iškart išėjus iš užterštos teritorijos.
Tačiau dėl glaudaus radioaktyvių medžiagų ryšio su daugelio medžiagų paviršiumi ir gilaus jų įsiskverbimo į paviršius, mechaninis būdas gali neduoti reikiamo efekto. Todėl kartu su juo taikomas fizikinis-cheminis būdas, kuriame naudojami specialių preparatų tirpalai, žymiai padidinantys radioaktyvių medžiagų šalinimo (nuplovimo) efektyvumą nuo užterštų paviršių.
Taip pat naudojami ir kiti paviršių dezaktyvacijos būdai – elektrocheminė dezaktyvacija (dezaktyvuojama dalis panardinama į elektrolito tirpalą, prie apdirbamo paviršiaus prijungiamas teigiamas arba neigiamas elektros polius), lazerinė dezaktyvacija (mechanizmas panašus į lazerines sistemas, taikomas senų dažų ar rūdžių valymui, naudojamas, pvz., metalinių daiktų restauracijoje), ultragarsinė dezaktyvacija ir kt.
Dezaktyvuojant, priklausomai nuo aplinkybių ir nukenksminamo objekto, naudojami skirtingi metodai. Teritorijos plotai, turintys kietą paviršių, dezaktyvuojami aukštu spaudimu nuplaunant radioaktyvias medžiagas (dulkes), naudojant laistymo ar gaisrinius automobilius. Teritorijose, kur nėra tvirto paviršiaus, dezaktyvacija atliekama iškasant viršutinį grunto ar sniego sluoksnį, užpilant švariu gruntu, užsėjant augalais, akumuliuojančiais radionuklidus, įrengiant paklotus ir t. t.
Atominėse elektrinėse įrangos ir patalpų dezaktyvacija yra standartinė procedūra, atliekama tiek prieš, tiek ir po reaktoriaus įrangos remonto darbų; atliekama rankiniu būdu, naudojant chemines medžiagas arba specialia įranga ir konteineriais (labai aktyvioms įrangos dalims).
Post scriptum

Post scriptum (sutrump. P. S., liet. po parašytu) – lotyniškas posakis, vartojamas po tekstu siekiant paminėti svarbią mintį, kuri buvo užmiršta, t. y. prierašas prie teksto. Tai gali būti sakinys, paragrafas, taip pat gali būti naudojamas knygoje arba esė.
Antrąsyk naudojama P. S. santrumpa gali būti žymima kaip PSS (lot. post-super-scriptum), PPS (lot. postquam-post-scriptum), PPPS (lot. post-post-post-scriptum), taip pat naudojama Ad infinitum (liet. iki begalybės).
Dniepras

Senieji pavadinimai

Dniepras – upė, kuria ėjo istorinis kelias „iš variagų pas graikus“. Graikų istorikas Herodotas upę vadino Borysthenes („upė šiaurėje“), romėnai – Danaper, Kijevo Rusioje – Slavutič.
Upėvardis Dniepras – spėjama, iranėniškos (skitiškos) kilmės. Jis sudarytas iš dān („upė“) ir āpr („gili“).

Kanalai

Su Vakariniu Bugu Dnieprą jungia Dniepro-Bugo kanalas, pastatytas LDK 1775 m. Tuo metu valstybei vadovavo Stanislovas Augustas Poniatovskis.
Izidorius Leizerovičius

Biografija

Gimė 1883 m. Kaune, mokėsi Kauno chedere ir ješivoje. Vėliau studijavo mediciną Leipcigo universitete, bet prasidėjus I pasauliniam karui grįžo į Lietuvą. Pirmąjį savo straipsnį išspausdino 1904 m. Sankt Peterburgo laikraštyje Tog. Vėliau dirbo Vilniaus žydų laikraštyje Zeit. Nuo 1913 m. dirbo Varšuvos žydų laikraštyje Chaint. 1920 m. grįžo į Kauną, bet vėliau išvyko gyventi į Berlyną, kur įsidarbino korespondentu JAV žydų laikraštyje Vorwärts, nuo 1923 m. dirbo laikraščio korespondentu Paryžiuje, kur ir mirė 1927 m. lapkričio 23 dieną.
Gvidas Drobužas

Apdovanojimai

2005 m. Gvidas Drobužas buvo pripažintas Metų panevėžiečiu verslo srityje.
Halmahera

Halmahera (indonez. Halmahera, dar vad. Jilolo or Gilolo) – didžiausia Molukų salyno sala, priklausanti Indonezijai (Šiaurės Molukų provincija), esanti į rytus nuo Halmaheros jūros.

Istorija

Ilgą laiką sala priklausė nuo į vakarus Ternato ir Tidoro salose įsikūrusių karalysčių valdymo. Vėliau sala, kaip ir kitos teritorijos, buvo valdoma Nyderlandų karalystės. Antrojo pasaulinio karo metu sala buvo okupuota Japonijos.
1999–2000 m. religinio konflikto tarp musulmonų ir krikščionių metu žuvo keli tūkstančiai žmonių.

Geografija

Sala kalnuota, aukščiausia vieta – veikiantis Hamkunoro ugnikalnis (1635 m.). Klimatas – tropinis, vidutinė metinė temperatūra 25-28 °C.
Sala yra 17780 km² dydžio, joje gyvena 162 728 žmonių (1995 m. duomenys), kurių 50 % išpažįsta islamą, likusi dalis – krikščionys.

Ekonomika

Vyrauja tropiniams kraštams būdinga žemdirbystė, daug kokoso plantacijų.
Saloje kasamas auksas, nikelis, kobaltas.
FK Lokomotyvas Radviliškis

Istorija

1971 m. Anatolijus Ligeika subūrė Radviliškio rajono futbolo komandą „Žėrutis“. Tuomet pasiekusią nemažai svarių pergalių, treniravo ją ir pats joje žaidė. Komanda yra tapusi šalies A zonos varžybų nugalėtoja ir prizininke, „Lokomotyvo“ draugijos čempionato laimėtoja.
2012 m. „Lokomotyvo“ komanda startavo LFF II lygos Vakarų zonos pirmenybėse ir tapo šių pirmenybių nugalėtojais. Ekipa 2012 m. laimėjo TAFISA bei „Žalgiriados“ žaidynes. Komanda sėkmingai žaisdavo salės futbolo turnyruose ir užimdavo prizines vietas.
Žaidė Pirmoje lygoje, bet nesulaukė paramos iš savivaldybės, kuri rėmė naujai sukurtą Radviliškio SC. Iširo po 2016 m. Pirmos lygos sezono.
Apokrifas

Ankstyvosios krikščionybės apokrifai

Nikėjos susirinkime iš daugelio evangelijų buvo atrinktos tik keturios: Mato, Morkaus, Luko ir Jono. Jos buvo pripažintos teisingomis, o visos kitos atmestos ir paskelbtos apokrifais, nors principinio skirtumo tarp jų nėra.
Ankstyviesiems krikščionims be šių keturių kanoninėmis pripažintų Naujojo Testamento knygų, buvo žinomi šie kūriniai:
Margasis žiogelis

Paplitimas

Eurazijoje paplitęs nuo Pirėnų ir Vakarų Prancūzijos iki Minusinsko įdubos, Altajaus ir vakarų Mongolijos. Šiaurinė arealo riba eina per pietų Suomiją, Onegos ežerą, Kamos aukštupį ir Irtyšiaus žemupį, pietuose – per Tian Šanį, Syrdarjos vidurupį, Volgos žemupį, Užkaukazę, Balkanus, Apeninus. Gyvena Britų salose.
Žiemoja Afrikoje, Pietų Azijoje.
Lietuvoje negausus, gyvena prie Žuvinto, Kniaupės įlankoje, Nemuno deltoje, Pamerkio pievose ir kitur. Čia gyvena porūšis Locustella naevia naivia.

Išvaizda

Patino ir patelės kūno viršutinė dalis pilkai žalsva, išmarginta smulkesnėmis ir didesnėmis dėmėmis. Apatinė kūno dalis balsva, pauodegys su tamsiomis dėmelėmis ar juostelėmis. Snapas tamsiai pilkas. Patinas sveria 12-16,3 g, patelė ~14 g.

Elgsena

Gyvena drėgnose vietose, tačiau vandens vengia. Įsikuria drėgnų pievų pakraščiuose, pamiškėse, pagrioviuose. Patinai gieda nuo saulės laidos iki vidurnakčio bei paryčiais. Lizdą suka ant žemės, prie krūmo, žolių kupsto, melioracijos griovyje. Deda 5-7 balkšvus su rudomis dėmelėmis kiaušinius. Peri patinas ir patelė 13-14 dienų. Jaunikliai lizdą palieka po 10-12 dienų.

Mityba

Minta vabzdžiais ir jų lervomis, įvairiais bestuburiais.
Janis Endzelynas

Janis Endzelynas (latv. Jānis Endzelīns, 1873 m. vasario 22 d. Mičkėnų ūkyje, Kaugurų valsčiuje, dab. Valmieros rajone – 1961 m. liepos 1 d. Kuoknesėje, palaidotas Rygoje, Rainio kapinėse) – latvių kalbininkas, vienas žymiausių baltistų, žymiai prisidėjęs prie baltų prokalbės klausimų.

Biografija

1897 m. Tartu universitete baigė klasikinę filologiją, 1900 m. – slavistiką. 1912 m. apgynė disertaciją „Slavų ir baltų etiudai“, filologijos daktaras. 1911 m. Lietuvių mokslo draugijos narys, 1932 m. Vytauto Didžiojo universiteto garbės daktaras, 1946 m. Latvijos mokslų akademijos narys.
1903-1908 m. dėstė Tartu universitete, 1908-1920 m. – Charkovo, 1920-1950 m. Latvijos universitete, kur dėstė lietuvių, prūsų kalbas, baltų kalbų lyginamąją gramatiką. 1912 m. profesorius. 1944-1950 m. Latvių kalbos katedros vedėjas. Jo iniciatyva Latvijos universitete įkurtas Baltų filologijos skyrius. 1946-1961 m. dirbo Latvijos mokslų akademijos Kalbos ir literatūros institute.

Veikla

Veikalas „Latvių kalbos gramatika“ (vok. Lettische Grammatik 1922 m., pataisytas ir papildytas leidimas latvių kalba „Latviešu valodas gramatika“, 1951 m.) yra svarbiausias istorinės latvių kalbos struktūros tyrinėjimas. Jo išleistas K. Milenbacho latvių kalbos žodynas (K. Mīlenbacha Latviešu valodas vārdnīca 4 t. 1923–32 m.) yra svarbiausias latvių leksikografijos veikalas; jis redagavo, papildė, parašė etimologijos skyrių, išleido papildymą ir pataisas (Papildinäjumi un labojumi K. Mīlenbacha Latviešu valodas vārdnīcai, 2 t. 1934–1946 m., t.1 su Edita Hauzenberga-Šturma).
Tyrė latvių kalbos prielinksnius (rus. Латышские предлоги 2 d. 1905-1906 m.), sudarė latvių kalbos tarmių aprašymo programą, tyrė latvių toponimiką (knyga „Latvijos vietų vardai“ (Latvijas vietų vārdi, su kt., 2 t. 1922-1925 m., „Latvijos TSR vietovardžiai“ (Latvijos PSR vietvārdi d. 11. 1-2 1956-1961 m.), senovės prūsų kalbą (Senprūšu valoda, 1943 m., vokiečių kalba 1944 m.), baltų kalbų santykius su kitomis, ypač slavų, kalbomis. Iškėlė hipotezę, kad slavų ir baltų kalbos skyrėsi skylant indoeuropiečių prokalbei, vėliau buvusi tam tikra slavų-baltų epocha.
Remdamasis vietovardžiais ir kuršių kalbos reliktais latvių tarmėse, pirmasis įrodė, kad kuršiai buvo baltų gentis, kalbėjusi pereinamąja kalba tarp vakarų ir rytų baltų kalba. Parašė baltistikos veikalus „Baltų filologijos įvadas“ (Ievads baltu filoloģijā, 1945 m.), „Baltų kalbų garsai ir formos“ (Baltu valodu skaņas un formas, 1948 m., lietuvių k. 1957 m., anglų kalba 1971 m.), parengė studijų vadovą „Baltų kalbų tekstai“ (Baltu valodu teksti, 1936 m.).
Tyrė lietuvių kalbos kirčiavimą, sukūrė latvių ir lietuvių kalbų priegaidžių atitikimo teoriją, kurios šalininkas buvo ir Kazimieras Būga. Kūrė latvių terminiją, prisidėjo prie latvių kalbos norminimo, dabartinės rašybos nustatymo.
Parašė mokomųjų knygų mokykloms: „Latvių kalbos gramatika“ (Latviešu valodas skolu gramatika), „Latvių kalbos mokslas“ (Latviešu valodas mācība, abi su K. Milenbachu, 1907 m.). 1921-1940 m. redagavo tęstinį leidinį Filologu biedribas raksti (Filologų draugijos straipsniai).