google/wiki40b huggingface dataset:
Salakotas

Salakotas – Filipinams būdinga plačiabrylė skrybėlė. Salakotai dažniausiai gaminami iš rotangų ar nendrių. Tai tradicinė azijinė skrybėlė, tokia pat būdinga Pietryčių Azijai kaip ir kūginė azijinė skrybėlė.

Istorija

Senovinė tradicija mini, kad pirmieji į Filipinus atsikėlę malajai išmainė Panajaus salos slėnius ir lygumas iš vietinių aėtų už auksinį salakotą ir labai ilgą perlų vėrinį manangyad, kuris liesdavo žemę, kai juo pasipuošdavo aėtų vado žmona. 
Paprotys puošti salakotus Filipinuose atsirado ispanų valdymo laikais. Salakotai buvo tradicinė valstiečių skrybėlė, tačiau juos dėvėdavo ir turtingi krikščionys filipiniečiai  bei metisai, ypač kilmingųjų, vadintų principalía, atstovai. Jų salakotai būdavo puošiami iškalinėtu sidabru, kartais sidabro monetomis ir pakabukais, karodavusiais nuo skrybėlės kraštų. 
To meto atvaizduose daug kolonijinių valdininkų (gobernadorcillos ir cabezas de barangay) būdavo vaizduojami su puošniais salakotais. Gana dažnai šių sluoksnių atstovai nešiodavo salakotus iš vėžlių šarvų ir brangiųjų metalų.

Kultūrinė reikšmė

Salakotas yra įprastinis Filipinų tapatybės simbolis. Su salakotu paprastai vaizduojamas filipiniečių nacionalinė personifikacija Chuanas dela Kruzas (Juan dela Cruz).
HNK Suhopolje

Istorija

2000 m. klubas bankrutavo, bet 2001 m. atkurtas.
Višakio Rūdos pradinė mokykla

Istorija

Mokykla buvo įsteigta XIX amžiaus pabaigoje. Ji vykdė pradinio ugdymo programą lietuvių kalba. Biudžetinė įstaiga (iš savivaldybės biudžeto) buvo įregistruota 1995 metų gegužės 31 d. Steigėjas – Kazlų Rūdos savivaldybė. Įstaigos kodas 9039399. Reorganizavus veiklą tęsė Kazlų Rūdos pradinė mokykla – Višakio Rūdos skyrius.
Prie mokyklos buvo įrengtos smėlio dangos tinklinio ir asfaltuota krepšinio aikštelės. Mokykla organizuodavo įvairius miestelio renginius. 2011 m. rugpjūčio 6 dieną Mokyklos aikštelėje vyko Sporto varžybos Višakio Rūdos jubiliejaus (310 metų sukakties) proga.
Arabų mitologija

Arabų mitologija apima senovės arabų priešislaminius tikėjimus. Prieš Islamo atsiradimą bei žymų įsigalėjimą Arabų pusiasalyje 622 metais (pirmais Islamo kalendoriaus metais), fizinis Islamo centras, Mekos Kaaba, nebuvo vieno "Dievo" simbolis, kokiu ji yra dabar. Kaaba tačiau bvuo apsupta daugybės simbolių, vaizduojančių demonus, džinus, pusdievius ir kitas įvairias būtybes, kruios atspindėjo ypatingai politeistinę priešislaminės Arabijos aplinką. Nors iš esmės išskirtinai priešislaminių padavimų bei mitų nėra išlikę, galima numanyti, kad tokioje politeistinėje aplinkoje aplinkoje viešėjo ypatinga mitologinė tautosaka bei savita mitologija.

Ryšiai su Islamo mitologija

Istorijos apie džinus, stebuklingas lempas, skraidančius kilimus, kurias galima rasti pasakų rinkinyje Tūkstantis ir viena naktis ir kituose kūriniuose, buvo perduodamos per kartas. Islamo mitologija tikriausiai turėjo būti ypatingai paveikta senovės Arabų mitologija, dėl to sunku jas abi skirti.
Blogio akies koncepcija galima rasti Korane, al-Falaq Suroje. Net ir dabar talismanas Fatimos ranka yra kartais naudojamas neutralizuoti tariamą "Blogio akies" efektą, nepaisant to, kad jos naudojimas Islame yra uždraustas taip pat kaip ir visi kiti talismanai bei prietarai.
Rusijos miestų nuostatai

Rusijos miestų nuostatai, Miestų nuostatai – Rusijos imperijos 1870 m. miestų reforma.

Reforma

Pagal imperatoriaus 1870 m. birželio 28 d. patvirtintus nuostatus luominė miesto vadovybė buvo pakeista neluomine savivaldybe. Jos tvarkomąja institucija tapo miesto dūma, kurią kas 4 metus rinkdavo nekilnojamojo turto savininkai ir verslininkai, mokantys miestui mokesčius. Dūmos vykdomąja institucija buvo jos narių renkama miesto valdyba. Miestų savivaldybes kontroliavo – tvirtino rinkimų rezultatus, sprendė ginčus, tyrė skundus, svarstė biudžeto sąmatas ir kiti – gubernijų miestų reikalų komitetai. Mažesniuose miestuose ir didesniuose miesteliuose miestų valdybas sudarė miestiečių renkamas seniūnas ir keletas narių, kituose miesteliuose – seniūnas ir jo pavaduotojas. 1892 m., per Aleksandro III kontrreformas miesto savivaldybės rinkėjų turto cenzas buvo gerokai padidintas, todėl rinkėjų sumažėjo; visus svarbesnius miesto dūmos sprendimus turėjo tvirtinti gubernatorius.

Lietuvoje

Lietuvoje, t. y. Vilniaus ir Kauno gubernijose, reforma buvo padaryta 1876 m. Suvalkų gubernijoje, kaip ir visoje Lenkijos karalystėje ji nebuvo vykdoma. Miesto dūmos ir valdybos pirmininkas (miesto gaiva) ir čia buvo renkamas, bet jį galėjo skirti ir gubernatorius. 1892 m. miestų nuostatai Lietuvoje įgyvendinti 1893 m., pagal juos iš rinkėjų pašalinta dalis nekrikščionių (daugiausia žydai), nors ir atitinkančių turto cenzą.
Didysis Tokijas

Didysis Tokijas – didelis Japonijos metropolinis regionas, kurį sudaro Čibos, Kanagavos, Saitamos ir Tokijo prefektūros. Japonų kalboje Didysis Tokijas įvardinamas kaip Tokijo regionas (jap. 東京圏 = Tōkyō-ken), Sostinės regionas (jap. 首都圏 = Shuto-ken), Vienas metropolis, trys prefektūros (jap. 一都三県 = Itto Sanken) ir kitais pavadinimais.
Didysis Tokijas yra didžiausias pasaulio metropolinis regionas. Čia gyvena apie 38,14 mln. gyventojų (2016 m. duomenys), jo plotas – 8 547 km², gyventojų tankumas – 4 462 žmonės/km².
Janina Kumpienė

Biografija

1959 m. baigė Paįstrio vidurinę mokyklą. 1961 m. baigė Vilniaus finansų ir kredito technikumą, įgijo kreditininkės kvalifikaciją. 1967 m. baigė Vilniaus universiteto Ekonomikos fakultetą, įgijo ekonomistės kvalifikaciją. 1979 m. SSRS Mokslų akademijos ir SSRS valstybinio mokslo ir technikos komiteto sąjunginiame sisteminių tyrimų mokslo tyrimų institute apgynė disertaciją „Respublikinio pavaldumo pramonės planavimo klausimai APSS sąlygomis (Lietuvos TSR pavyzdžiu)“, įgijo socialinių mokslų daktarės laipsnį. 
1967–1992 m. Valstybinio plano komiteto, Valstybinio plano komiteto Liaudies ūkio planavimo ir ekonomikos mokslinio tyrimo instituto grupės vadovė, sektoriaus vedėja, skyriaus viršininkė. 1992 m. Ekonomikos ministerijos Kainų ir konkurencijos departamento direktorė. 1992–1995 m. Valstybinės kainų ir konkurencijos tarnybos prie Lietuvos Respublikos Vyriausybės generalinio direktoriaus pavaduotoja. 1995–1996 m. Sveikatos apsaugos ministerijos sekretorė.
1996–1998 m. banko „Hermis“ valdybos pirmininko pavaduotoja, banko kanclerė. 1998–2005 m. VšĮ Sveikatos teisės ir ekonomikos centro direktorė. 2005–2006 m. Sveikatos apsaugos ministerijos Strateginio planavimo ir programų skyriaus vedėja, 2006–2007 m. – viceministrė, 2007–2009 m. – valstybės sekretorė, 2009–2012 m. – viceministrė, nuo 2012 m. – ministro patarėja.
Panevėžio krašto kraštiečių klubo prezidentė.
Andromachė

Vaikai

Su Hektoru Andromachė susilaukė Astianakto, o su Neoptolemu įsisūnijo Molosą ir Olimpijų.
Andromachės vardu yra pavadinta viena sekso poza.
Verizmas

Verizmas (verismo, iš italų k. „realizmas“) – literatūrinė, ir vėliau operos, srovė, išsivysčiusi Italijoje 1870-aisiais.
Verizmo literatūros būdingais atstovais buvo siciliečiai Giovanni Verga (1840–1922), Luigi Capuana (1839–1915) ir Federico De Roberto (1861–1927). Tai buvo kraštutinė realistinės literatūros forma, artima natūralizmui. Būdingi verizmo bruožai buvo neslepiamas provincialus literatūros charakteris ir provincijos gyvenimo temos, suteikiama daugiau laisvės rašytojo vaizduotei, skirtingai nuo E. Zola natūralistinės literatūros nuostatų. Geriausiais veristinės literatūros atstovais buvo regioniniai rašytojai, kurie rašė apie savo gerai pažįstamą aplinką: neapolietė Matilde Serao, toskanietis Renato Fucini ir Pietų Italijoje gyvenusi Grazia Deledda, kuri 1926 m. apdovanota Nobelio literatūros premija.
Greitu laiku po veristinės literatūros atsiradimo jos kūriniai buvo pradėti adaptuoti teatriniam atlikimui. Pirmuoju tokiu kūriniu tapo 1884 m. publikuotas Giovanni Verga apsakymas „Kaimo garbė“. Pagal pastatytą pjesę temą to paties pavadinimo operai pritaikė jaunas kompozitorius Pjetras Maskanjis. Opera „Kaimo garbė“ susilaukė sėkmės 1890 m. ir pradėjo naują operos tipą. Verizmo terminas buvo pritaikytas libreto temai ir operos muzikinei-dramatinei struktūrai. 1892 m. Romoje debiutavo U. Džordano opera „Mala vita“ ir Milane R. Leonkavalio „Pajacai“, kartu su „Kaimo garbe“ tapusi dviem žymiausiomis verizmo operomis. Veristinėse operose vaizduojami žemųjų klasių personažai, nepagražinta realybė, įvykiai dažnai žiaurūs. 1894 m. prancūzas Žiulis Masnė sukūrė veristinių bruožų turinčią operą „Navarietė“. Tarp kitų paminėtinų operų: Eženo d'Albero „Tiefland“ (1903), L. Janačeko „Jenufa“ (1904), Etel Smit „Kenkėjai“ (1906). Dž. Pučinis veristinius elementus įtraukė į savo operas.
Bernardas Augustinas Kublinskis

Bernardas Augustinas Kublinskis, latv. Bernhards Augustins Kublinskis (1890 m. rugsėjo 18 d. Šenberge, Latvija – 1927 m. vasario 19 d. Marijampolėje, Lietuva) – Romos katalikų bažnyčios kunigas ir politikas Latvijoje, marijonų vienuolis.

Biografija

Gimė nedideliame miestelyje prie Lietuvos sienos. Mokėsi Radviliškyje, po to Šv.Kotrynos gimnazijoje Sankt Peterburge ir Kauno kunigų seminarijoje. Studijavo Sankt Peterburgo dvasinėje aklademijoje, ją baigė teologijos magistro laipsniu. 1918-1919 m. klebonavo Alūkštoje, vėliau paskirtas Rygos arkivyskupijos kurijos kancleriu.
1918 m. išrinktas į Tautos tarybą (latv. Tautas padome), kuri paskelbė Nepriklausomą Latvijos Respubliką. Steigiamojo suvažiavimo (latv. Satversmes sapulce) deputatas. 1922-1927 m. buvo renkamas Pirmosios ir Antrosios Saeimos nariu nuo Latgalos krikščionių valstiečių ir katalikų sąjungos.
1927 m. parlamentaro mandato atsisakė ir persikėlė gyventi į Lietuvą. Marijampolėje įstojo į Marijonų vienuolyną, buvo ruošiamas studijoms Romoje. Dalyvaudamas Marijonų ordino įkūrėjo Jurgio Matulaičio laidotuvėse peršalo ir po kelių savaičių mirė. Palaidotas Šv.Mikelio kapinėse Rygoje.
Pembrukšyras

Geografija

Pembrukšyras yra jūrinė Velso sritis. Vietinė ekonomika priklauso daugiausiai nuo turizmo. Žemės ūkis taip pat atlieka svarbų vaidmenį. 2011 m. duomenimis, srityje gyveno 122 400 gyventojų. Pembrukšyro šiaurės vakaruose yra įsikūręs Sent Deividsas (mažiausias Jungtinės Karalystės miestas, turintis City statusą), kuriame gyvena apie 2000 gyventojų. Aukščiausia srities vieta – Foel Cwmcerwyn kalva, iškilusi 536 m. Šalia Pembrukšyro pakrantės yra keletas salelių. Didžiausios: Ramzio sala, Grasholmo sala, Skomerio sala ir Kaldėjaus sala.
Pembrukšyro šiaurėje yra Preselio kalvos (val. Mynydd Preseli). Didesnėje srities dalyje yra lygumos. Daugiausiai naudojamos žemės ūkiui, agronomijai. Auginamas rapsas bei Pembrukšyro bulvės.
Akritas Chlorakas

Istorija

Klubas įkurtas 1971 m. Žaidžia Antrame divizione, kai Trečiame užėmė 3 vietą.
Tylučiai (Šiauliai)

Istorija

1950–1991 m. kaimas priklausė Ringuvos tarybiniam ūkiui.

Aplinkinės gyvenvietės

Paringuvis – 2,4 km
Šėkščiai – 2,1 km
Zastarčiai – 2,7 km
KURŠĖNAI – 8 km
Rūveliai – 1,6 km
Gergždeliai – 1,7 km
Būdos – 1,9 km 
 Repšiai – 2,7
Olbikiškė – 5 km
 ŠIAULIAI – 21 km
Edmundas Mieliulis

Biografija

1975 m. baigė Šilutės žemės ūkio technikumą, zootechnikas. P. Stungurio IĮ „Uola“, laikraščio „Šilokarčema“, 2005 m. UAB „Litera“, Šilutės ir Pagėgių krašto laikraščio „Pamarys“ korespondentas.
Lietuvos liberalų sąjungos, nuo 2001 m. Liberalų demokratų partijos, partijos Tvarka ir teisingumas (liberalai demokratai) Pagėgių skyriaus narys, pirmininko pavaduotojas.
2003–2007 m. ir nuo 2007 m. Pagėgių savivaldybės tarybos narys.
Nuo 1976 m. futbolo teisėjas, Lietuvos futbolo teisėjų asociacijos prezidiumo narys, nuo 1997 m. futbolo inspektorius, Jaunų ir pradedančių teisėjų komisijos pirmininkas.
Javier Zanetti

Karjera

Karjerą pradėjo nedideliame Buenos Airių priemiesčio Remedios de Eskalados klube Club Atlético Talleres de Remedios de Escalada kartu su broliu Sergio. Netrukus persikėlė į pajėgesnį Banfield klubą. Čia netrukus išgarsėjo savo žaidimu. Nors į J. Zanetti pretendavo Argentinos gigantai Boca Juniors ir River Plate, jis pasirinko legionieriaus karjerą Italijos Internazionale. Žaidėjas greitai įsitvirtino pagrindinėje sudėtyje ir tapo vienu svarbiausių klubo gynėju. 1995–1999 m. buvo klubo kapitonu. Su komanda iškovojo daug titulų. Javier Zanetti turi sutartį su Internazionale iki 2010 m. ir yra vienas iš ilgiausiai žaidžiančių klubo žaidėjų.
Į Argentinos rinktinę J. Zanetti priimtas 1994 m. Greitai tapo svarbiu komandos žaidėju, su ja dalyvavo pasaulio ir žemyno čempionatuose, buvo kapitonu. J. Zanetti su rinktine dalyvavo 1998 m. ir 2002 m. pasaulio čempionatuose, 2005 m. Konfederacijų taurėje, 1996 m. vasaros olimpiadoje. Rinktinės treneriu tapus José Pekerman, Zanetti netikėtai buvo nebekviečiamas dalyvauti 2006 m. pasaulio čempionate. Į rinktinės trenerius grįžus Alfio Basile, Zanetti pakviestas dalyvauti 2007 m. Copa America čempionate.
Sonia Gaskell

Biografija

Gimė 1904 m. balandžio 14 d. Vilkaviškyje. Tėvas Solomonas Gaskelis buvo grūdų prekybininkas, motina Ana Karnovska. Prieš Pirmąjį pasaulinį karą su šeima išvyko į Charkovą, kur pradėjo mokytis šokti baleto. Pasibaigus karui vėl grįžo į Vilkaviškį, tačiau 1921 m. gelbėdamasi nuo žydų pogromų, išvyko į Palestiną. 1922 m. Palestinoje susituokė su matematiku Abraham Goldenson. 1925 m. su vyru persikėlė gyventi į Paryžių, kur toliau mokėsi šokti baletą ir papildomai šokdavo naktiniuose klubuose ir kabaretuose. 1927-1929 m. šoko Ballets Russes šokių trupėje, kur taip pat dirbo choreografe. 1939 m. išsiskyrė su pirmuoju vyru ir susituokė su olandų architektu Philipp Heinrich Bauchhenss (1894-1948), su kuriuo išvyko gyventi į Amsterdamą.
Amsterdame dirbo šokių mokytoja. Antrojo pasaulinio karo metu slapstėsi nuo nacių, tačiau tuo pačiu metu slapta dirbdavo šokių mokytoja. Po karo dirbo Ballet Recital ir Ballet Studio '45 šokių studijose. 1961 m. Amsterdame subūrė Olandijos nacionalinio baleto trupę, kuri tapo dabartinio nacionalinio šios šalies baleto pagrindu ir kuriai ji vadovavo iki 1968 m. Taip pat ji buvo Olandijos baleto akademijos įkūrėja Hagos mieste. Viena iš jos mokinių buvo garsi aktorė Audrey Hepburn. Baigusi dirbti dalyvavo TV laidose bei UNESCO organizacijos veikloje.
Mirė nuo kepenų vėžio 1974 m. liepos 9 d. Paryžiuje. Jos pageidavimu palaikai buvo kremuoti, pervežti į Amsterdamą ir išbarstyti. 2009 m. Amsterdamo žydų istorijos muziejus ir Olandijos nacionalinis baletas įkūrė muziejuje jos gyvenimo ir kūrybos ekspoziciją. Jos vardu yra įsteigtas prizas už pasiekimus choreografijoje.
Sejong

Gyvenimas

Sejong Didysis gimė Hansung. Jis buvo trečiasis sūnus. Kai jis gimė, jo pavardė buvo Yi o vardas Do. Jo vaikystės vardas buvo Won Jeong. Jo tėvas buvo karalius Taejong, kuris įsteigė Joseon karalystę. Taejong pirmasis sūnus Yangnyeong buvo pašalintas iš įpėdinių sąrašo, o antras buvo vienuolis. Tai Sejong tapo karaliaus Taejong įpėdiniu. Sejong Didysis turėjo vienuolika žmonų.
Vėliau Sejong Didysis buvo labai ligotas. Jau nuo ligos aklas jis mirė 1450 m., ir jo sūnus Munjong tapo Joseon karalystės karaliumi.
Antanas Vaitkevičius

Biografija

1933 m. baigė Vytauto Didžiojo universiteto Matematikos-gamtos fakultetą, įgijo biologo – zoologo specialybę. 1929–1940 m. dirbo to pačio universiteto zoologijos ir lyginamosios anatomijos katedroje preparatoriumi, laborantu. Padėjo rengti ekspozicijas ir tuometiniam Gamtos muziejui. Karo metu ir pokariu – 1940–1957 m. – mokytojavo Panevėžio mokyklose. Po to trejus metus, iki 1960 m. buvo Vilniaus pedagoginio instituto Zoologijos katedros vyriausiuoju dėstytoju, kartu dėstė ir Vilniaus universitete. 1958 m. Vilniaus universiteto Gamtos fakulteto taryboje apgynė mokslų kandidato disertaciją "Paukščių migracija Kuršių marių rajone". Vėliau, dar trejus metus, iki 1963 m. buvo LMA Zoologijos ir parazitologijos instituto Stuburinių zoologijos sektoriaus vadovas. Nuo 1963 m. dėstė tuometiniame Vilniaus pedagoginiame institute. 1965 m. Vaitkevičiui suteiktas docento, o 1966 m. – profesoriaus pedagoginis mokslo vardas. Tais pačiais metais pateikė gynimui biologijos mokslų daktaro disertaciją "Vakarų Palearktikos paukščių migracijos susidarymo priežastys ir jos savitumui", kuri liko neapginta.

Mokslinė veikla

Tyrė paukščius ir jų migraciją, organizavo jų tyrimus. Buvo gamtininkų ir ornitologų draugijų narys. Buvo Pabaltijo komisijos paukščių migracijai, Pabaltijo zoologinės komisijos narys, problemos "Gyvūnijos formavimosi dėsningumų ir jos rekonstrukcijos Lietuvos TSR" koordinacinės tarybos pirmininkas, Vilniaus pedagoginio instituto Gamtos – geografijos fakulteto, Zoologijos ir parazitologijos instituto mokslinių tarybų narys.

Publikacijos

Paskelbė apžvalginį darbą "Paukščių migracija: pagal žiedavimo Lietuvoje 1929–1959 m. duomenis" (1965 m., kartu su V.Skuodžiu), keliasdešimt mokslinių ir pažintinių straipsnių, brošiūrų.
TSRS sporto meistras

TSRS sporto meistras (rus. Мастер спорта СССР, МС) – sovietinis sporto vardas, kurį 1935 metais įsteigė Fizinės kultūros aukščiausioji taryba prie TSRS CIK (šachmatų srityje TSRS šachmatų sporto meistro vardas buvo įsteigtas anksčiau). TSRS sporto meistro vardas buvo suteikiamas Tarybų Sąjungos sportininkams; nuo 1937 metų, įvedus Vieningąją visasąjunginę sportinę klasifikaciją – įvykdžius nustatytus normatyvus. 1992 metais vardo suteikimas baigtas.
Juozas Mikulėnas

Juozas Mikulėnas (1902 m. sausio 20 d. Debeikiuose, Anykščių raj. – 1952 m. balandžio 29 d. Alytuje) – vargonininkas, chorvedys ir pedagogas.

Biografija

1925–1928 m. lankė Šv. Cecilijos draugijos organizuojamus vargonininkų kursus ir Klaipėdos konservatorijos rengiamus muzikos mokytojų kursus. 1939 m. prie Lietuvos švietimo ministerijos (Kauno „Aušros“ mergaičių gimnazijoje) eksternu išlaikė gimnazijos aštuonių klasių baigimo egzaminus.
1937–1940 m. vargonuoti mokėsi Kauno konservatorijoje. Jo mokytojais buvo Jonas Bendorius, Nikodemas Martinonis, Kazys Matiukas, Aleksandras Kačanauskas, Konradas Kaveckas, Antanas Račiūnas ir kiti tuometiniai muzikai.
1923–1928 m. vargonininkavo Pušaloto (Pasvalio raj.), 1928–1932 m. – Skrebotiškio (Pasvalio raj.) parapijose, 1932–1936 m. – Debeikiuose (Anykščių raj.) ir Kirdeikiuose (Utenos raj.), 1936–1940 m. – Raudondvaryje (Kauno raj.). Visur turėjo suorganizavęs bažnytinius chorus, kuriuos parengė visoms Lietuvos dainų šventėms Kaune.
1940–1941 m. – Kauno 2-osios ugniagesių komandos choro ir pučiamųjų orkestro vadovas, 1941–1949 m. vargonininkavo ir vadovavo chorui Marijampolėje. 1949–1950 m. – Prienų „Žiburio" gimnazijos ir Balbieriškio progimnazijos muzikos mokytojas ir chorų vadovas. 1950–1952 m. – Alytaus mokytojų seminarijos ir 1-osios septynmetės mokyklos muzikos mokytojas ir chorų vadovas.
Su mokyklų chorais pasirodydavo koncertuose, parengė pirmosioms pokario metų dainų šventėms. Dirbdamas įvairiose parapijose ir pastebėjęs muzikai gabius vaikus, mokė juos muzikos rašto, skambinti pianinu ir vargonuoti. Jo buvę mokiniai Vytautas Pučinskas, Vytautas Kurklinskas, N. Jautakienė ir kiti tapo muzikais profesionalais. Duktė Laimutė Leimonienė-Mikulėnaitė irgi tapo muzikos mokytoja ir chorvede.

Šaltinis

Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999. Informacijos publikavimui gautas žodinis autoriaus leidimas.
Gediminas Beresnevičius

Biografija

Studijavo Vilniaus universitete, fizikos fakultete, kurį baigė 1980 m. (astrofizikos specializacija). Dirba Lietuvos mokinių informavimo ir techninės kūrybos centro Olimpiadų skyriaus vedėju.
G. Beresnevičiaus žmona yra psichologė profesorė Danguolė Beresnevičienė.

Veikla

G. Beresnevičius prisidėjo prie pakankamai tvirto fendomo (fandomo) Lietuvoje susiformavimo – naujų fantastų klubų kūrimosi Kaune („Feniksas“ 1994 m.), Klaipėdoje („Argo navis“ 1988), Kėdainiuose („Gėja“ 1988 m.), Alytuje („Soliaris“ 1989 m.), Utenoje („Uf!..“ 1989), Pakruojyje („Selija“ 1990), Telšių rajone (Žemaitijos fantastų klubas „Fajetai“, 1991 m.) ir kitur; rengiamų renginių fantastikos mėgėjams: „Lituanicon’ai“, „Hukonai“, jaunimo kūrybos stovyklas ir kt. Gediminas Beresnevičius savo veikla turėjo įtakos kai kurių klubų veiklai, paskatino atsirasti klubinius laikraštukus – fenzinus (fanzinus). Jis redagavo ir su kitais fantastikos mėgėjais leido „InfoSFerą“ (1989–1998), o užsienio fantastams skirtas buvo „The Contact“, prisidėjo leidžiant pirmąjį Lietuvoje tik fantastikai skirtą žurnalą „Kaukas“ (1991–1992), sudarė du lietuvių autorių fantastinių apsakymų rinkinius „Turangitas“ (1988) ir „Šviečianti strėlė“ (1996), buvo lietuvių fantastinių apsakymų ir apysakų antologijų „Geriausia Lietuvos fantastika“ redaktorius – sudarytojas (1997–1999) sudarė kelis fantastikos mėgėjų žinynus, padėjo surengti fantastinės kūrybos konkursus, seminarus bei kitus renginius.
Gediminas Beresnevičius drauge su Kastyčiu Beitu parengė stalo vaidmenų žaidimo (RPG) Kariai ir Magai bazines taisykles.
G. Beresnevičius buvo ilgametis Vilniaus fantastų klubo „Dorado“ prezidentas 1979–2004 m. Dabar G. Beresnevičius „Dorado“ klubo garbės prezidentas.
XXII pasaulio futbolo čempionatas

Finalinis traukimas

2010 m. gruodžio 2 d. FIFA paskelbė, kad 2018 m. futbolo čempionatas vyks Rusijoje, o 2022 m. – Katare. Kataro konkurentais surengti 2022 m. čempionatą buvo Australija, Japonija, Korėjos Respublika bei JAV. Visose šiose šalyse jau yra vykę arba Azijos ir Šiaurės Amerikos, arba/ir pasaulio čempionatai.
Rusijos imperijos įstatymų sąvadas

Rusijos imperijos įstatymų sąvadas (rus. Свод законов Российской империи) - tematine tvarka išdėstytas įstatymų sąvadas.
Pirmasis leidimas - 1832 m., vėlesni - 1842 ir 1857 m. Buvo sudaryti iš tematinių 15 tomų (pvz., I tomas – Pagrindiniai valstybės įstatymai, III – civilinės tarnybos statutai, XIX – Įstatymai apie sąlygas, XV – Bausmių statutas).
Liudas Balvočius

Biografija

1925 m. baigęs Telšių gimnaziją, Vytauto Didžiojo universitete studijavo humanitarinius ir teisės mokslus. 1931-1932 m. leido savaitraštį „Akis“ Dirbo spaustuvėje „Spindulys“, knygų ir laikraščių leidimo bei platinimo bendrovėje „Pažanga“, dienraščio „Lietuvos aidas“ redakcijoje, bendradarbiavo žurnale „Vairas“. 1940-1944 m. – valstybės leidyklos Kaune redaktorius.
1944 m. pasitraukė į Vokietiją. 1945 m. Kaselio ir Visbadeno karo pabėgėlių stovyklose su kitais leido lietuviškus laikraščius. Persikėlęs į JAV nuo 1955 m. gyveno Los Andžele. Bendradarbiavo laikraštyje „Draugas“, jo skyrelyje „Spygliai ir dygliai“. Buvo JAV lietuvių bendruomenės Los Andželo apylinkės valdybos pirmininkas. Išleido eiliuotą humoreską „Epopėja“ apie Los Andželo lietuvių gyvenimą (1963 m.).
Pavel Borkovski

Pavel Borkovski (g. 1957 m. Vilniaus rajonas) – teisininkas, teisėjas, prokuroras.

Biografija

1980 m. Vilniaus universiteto Teisės fakultete baigė teisės studijas.
1980–1988 m. Vilniaus rajono prokuratūros vyr. tardytojas, 1988–1990 m. Lietuvos Respublikos prokuratūros tardymo valdybos prokuroras, 1990–1999 m. Vilniaus rajono apylinkės teismo teisėjas, teismo pirmininko pavaduotojas. 1999–2012 m. Vilniaus miesto 3-iojo apylinkės teismo pirmininkas. Nuo 2013 m. Vilniaus miesto apylinkės teismo teisėjas.
Žochovo sala

Žochovo sala (rus. Остров Жохова) – negyvenama sala Arktyje, Rytų Sibiro jūroje, Naujojo Sibiro salose, De Longo salų grupėje. Plotas 77 km². Aukštis iki 123 m. Sudaryta daugiausia iš bazaltinės lavos ir tufo. Paviršių raižo trumpi upokšniai, telkšo trys lagūnos, nuo jūros atskirtos smėlio nerijomis. Paviršių dengia tundros augalija (kerpės, samanos, žemaūgės žolės), gausu paukščių kolonijų.
Žochovo saloje rasta 6000 m. pr. m. e. joje gyvenusių mezolito žmonių įrankių. Šiuolaikiniai žmonės salą atrado 1914 m., Boriso Vilkickio ekspedicijos metu. Pavadinta ekspedicijos nario Aleksio Žochovo garbei.