google/wiki40b huggingface dataset:
Laivūnas

Laivūnas – aukščiausias Lietuvos karinių jūrų pajėgų seržanto laipsnis. Atitinka sausumos karinių pajėgų viršilą, kitų valstybių karo laivynuose - bocmanas.
Terminas atsirado XIX a. Iš pradžių taip vadintas laive dirbantis žmogus arba laivininkas. 1935 m. laipsnis įsteigtas pirmajame Lietuvos karo laive „Prezidentas Smetona“ kaip aukščiausias tarp viršilų ir puskarininkių. 1936 m. Karo tarnybos įstatymu laivūnas priskirtas prie puskarininkių.
1992 m. atkūrus Lietuvos karinį jūrų laivyną atkurtas ir laipsnis.
Lubin Košcelnų valsčius

Istorija

Tarpukariu valsčius priklausė Balstogės vaivadijos, Bielsko apskričiai. 1934 m. spalio 1 d. valsčius buvo panaikintas ir visi valsčiaus kaimai prijungti prie Bransko, Bielsko, Bočkų ir Viškų valsčių. 1952 m. liepos 1 d. buvo atkurtas prijungiant dalį kaimų iš Bransko, Bielsko, Bočkų ir Viškų valsčių. Vykdant Lenkijos valsčių reformą 1954 m. rugsėjo 29 d. valsčius buvo panaikintas.
V Europos futbolo čempionatas

Atrankos varžybos

Atranka į finalinį turnyrą prasidėjo 1974 metais. Komandos buvo suskirstytos į 8 grupes po 4 komandas. Grupėse kiekviena komanda sužaistavo su kitomis komandomis po 2 kartus (išvykoje ir namie). Už pergalę buvo skiriami 2 taškai, už lygiąsias – 1, už pralaimėjimą – 0. Į ketvirtfinalį pateko pirmąsias vietas kiekvienoje grupėje užėmusios komandos. Ketvirtfinaliai vyko atkrintamųjų varžybų principu.

Finalinis etapas

Finalinis etapas vyko 1976 m. birželio 16–20 d. Jugoslavijoje (Belgradas ir Zagrebas). Iš viso įvyko 4 rungtynės, visose prireikė pratęsimo, o finale pirmą kartą Europos čempionatų istorijoje prireikė baudinių.
Alytaus viešasis transportas

Alytaus viešasis transportas – maršrutiniai mikroautobusai ir autobusai, kursuojantys Alytaus mieste ir užmiestyje. 12 maršrutų aptarnauja 5 autobusai ir 27 mikroautobusai.

Istorija

Tarybiniais metais keleivius mieste vežė Alytaus ATĮ. Po nepriklausomybės atgavimo buvo atskirtas keleivių ir krovinių pervežimas bei įsteigta atskira įmone - Alytaus autobusų parkas. Įmonės būklė visą jos egzistavimo laikotarpį nuolat blogėjo. Miesto susisiekimas nuolat prastėjo: mažėjo autobusų, jie seno, retėjo kursavimo grafikas, mažėjo maršrutų skaičius. 1993 m. atsirado privatūs legalūs ir nelegalūs vežėjai miesto maršrutuose. Keleivius jie vežė dar senesniais nei autobusų parkas autobusais. 1998 m. pavasarį prasidėjo mikroautobusų bumas ir jau tų pačių metų rudenį autobusų parkas nebeatlaikė konkurencijos - smarkiai sumažino autobusų kursavimą. Tačiau paleido į miesto gatves savo mikroautobusus. Dėl prastos kontrolės (vairuotojai neišduodavo bilietų), jie irgi netrukus pasitraukė iš rinkos, neatlaikę konkurencijos. Nepagelbėjo pagerinti nei finansinės autobusų parko būklės, nei keleivių pervežimo kokybės ir 1998 m. gauta autobusų labdara iš Švedijos. Autobusai iki parko bankroto į miesto gatves išriedėdavo piko metu, o poilsio dienomis važiavo vos kelis kartus per dieną. Galiausiai 2002–2003 metais autobusų parkas nustojo aptarnauti miesto maršrutus. Nuo tada vienintelė viešojo transporto rūšis yra privačių įmonių mikroautobusai. Dėl mažėjančio keleivių skaičiaus mažėja ir mikroautobusų – 2007 m. pirmoje pusėje kursavo 72 mikroautobusai 15 maršrutų, 2011 m. – 49 mikroautobusai 10 maršrutų, o 2016 m. – 38 mikroautobusai 14 maršrutų. Nuo 2018 m. gruodžio 22 dienos, Alytaus miesto gyventojus ir miesto svečius važioja Kautros autobusai ir mikroautobusai, taip pat pasikeitė ir maršrutai.
2009 m. buvo įsigyta programa „Pikas“, padedanti sukurti optimalius tvarkaraščius. Ją įsidiegę dauguma Lietuvos didžiųjų miestų. Apie 2011 m. „Kautra“, nusipirkusi Alytaus autobusų parką, siūlė keleivius vežti savo autobusais, įvesti el. bilietą, tačiau pasiūlymas buvo atmestas valdžios, siekiant išsaugoti transporto kursavimo dažnumą ir smulkųjį verslą, kuris aptarnaudavo keleivius.
Teisėjas (sportas)

Teisėjas – asmuo, atsakingas už tai, kad per sporto varžybas būtų laikomasi atitinkamos sporto šakos taisyklių.
Įvairių sporto šakų varžyboms teisėjauja keletas teisėjų – krepšinyje būna 2 ar 3 aikštės teisėjai, ledo ritulyje – keli aikštės teisėjas ir vienas šoninis teisėjas.
Boomo tarpeklis

Boomo tarpeklis (kirg. Боом капчыгайы) – tarpeklis šiaurės Kirgizijoje, 112 km į rytus nuo Biškeko. Driekiasi Ču upės slėnyje, tarp Kirgizijos Alatau ir Kungėjaus Alatau kalnagūbrių. Ilgis ~30 km. Šlaitų aukštis iki 1500 m. Šiuo tarpekliu eina plentas ir geležinkelis, jungiantys Ču slėnį ir Isyk Kulio duburį.
Algimantas Kančas

Algimantas Kančas (1954 m. gegužės 22 d. Kaune – 2016 m. spalio 19 d. Kaune) – Lietuvos architektas.

Biografija

1978 m. baigė Vilniaus inžinerinį statybos institutą. 1978–1995 m. dirbo Miestų statybos projektavimo instituto Kauno filiale (1990–1995 m. bendrovė „Kauno Miestprojektas“). Nuo 1991 m. ir privačios projektavimo studijos vadovas. 1994 m. stažavo Vokietijoje. Nuo 1996 m. Vilniaus dailės akademijos Kauno dailės instituto dėstytojas, 1996–1998 m. architektūros katedros vedėjas. 1990–1996 m. Lietuvos architektų sąjungos Kauno skyriaus pirmininkas.
Suprojektavo individualių namų Lietuvoje ir Rusijoje.
Kęstutis Kriščiūnas (1969)

Biografija

1987 m. baigė Kauno 27–ąją vidurinę mokyklą ir Kauno dailės mokyklą, 1993 m. baigė Lietuvos žemės ūkio akademijos Miškų ūkio fakultetą, miškų ūkio inžinierius. 1997 m. Vytauto Didžiojo universitete baigė politologijos studijas.
1987–1988 m. Kauno meninio apipavidalinimo dirbtuvių dailininkas, 1993–1997 m. Kauno medžio apdirbimo kombinato tiekėjas. 1997–1998 m. Kauno apskrities viršininko administracijos Žemės ūkio skyriaus specialistas, ekonomikos ir verslo skyriaus vyr. specialistas. 1998–2000 m. UAB „Stora Enso Packaging“ rinkodaros ir pardavimo vadybininkas. 2000–2004 m. Seimo narys. 2004 m. deleguotas Europos Parlamento narys. Nuo 2005 m. Krašto apsaugos ministro patarėjas, nuo 2008 m. UAB „Kauno vandenys“ generalinio direktoriaus padėjėjas, nuo 2011 m. Kauno miesto savivaldybės mero pavaduotojas.
1992 m. Lietuvos socialdemokratinio jaunimo sąjungos (LSDJS) narys, Kauno skyriaus pirmininkas, 2000–2004 m. LSDJS pirmininkas, Tarptautinės jaunųjų socialistų sąjungos narys.
Nuo 1994 m. – Lietuvos socialdemokratų partijos narys, 1994–2000 m. – Kauno skyriaus atsakingasis sekretorius, nuo 1999 m. – LSDP tarybos narys, programos komisijos narys. 2004 m. – Europos socialistų partijos narys.
2003 m. ir 2005–2007 m., 2007–2011 m.  ir nuo 2011 m. 2007–2011 m. ir nuo 2011 m. Kauno miesto savivaldybės tarybos narys. 
Žmona Alisa, vaikai Dovilas, Vilnė, Kintė.
San Bernardas

Istorija

Vietovė gyvenama nuo senų laikų. Apylinkėse aptiktas statinys, vadinamas Huaca de Chena. Tai inkų laikų huaka – šventvietė. San Bernardas įkurtas 1821 m., plėtojant žemdirbystės plotus aplink Santjagą ir Maipu upės slėnyje kasant drėkinimo sistemą. 1868 m. gavo miesto statusą. XIX a. pab. – XX a. pr. San Bernardas plėtojosi kaip Santjago aristokratų poilsiavietė.
Orotina

Istorija

Senovėje įėjo į Orotinjos regioną, valdomą kasiko Gurutinos.
Fosnos kultūra

Arealas

Fosnos kultūra IX – VIII tūkst. pr. m. e. paplitusi Švedijos pietvakariuose ir Norvegijos pietinėje ir pietvakarinėje dalyse, į pietus nuo poliarinio rato. Šios kultūros nešėjai buvo pirmieji gyventojai Norvegijoje, jūros pakrantės ruožu migravę iš žemyno (iš Arensburgo kultūros arealo). Siejama su Skandinavijos pusiasalio pietvakarinės dalies apgyvendinimu; pirmiausia buvo apgyventa Švedijos pietvakarinė dalis.
Ankstyviausi Fosnos kultūros paminklai analogiški Arensburgo kultūros paminklams. Fosnos kultūrai gimininga Komsos kultūra, kuri laikoma jos dalimi. VIII tūkst. pr. m. e. pabaigoje iš Fosnos kultūros išsivystė mezolitinė Sandarno kultūra.

Kultūra

Ankstyvuoju laikotarpiu Fosnos kultūros gyvenvietės kurtos jūrų (fiordų) pakrantėse, vėliau, šiltėjant klimatui, ir giliau žemyne. Gyvenvietės nedidelės. Žmonės gyveno mažuose lengvos konstrukcijos keturkampio ir ovalaus plano antžeminiuose pastatuose, kartais jų apatinė dalis ar asla – akmeninė. Pajūrio gyvenviečių gyventojai vertėsi jūros žinduolių (ruonių) medžiokle, žvejyba ir maisto rinkimu, žemyninių – medžiojo šiaurinius elnius, briedžius, stirnas, šernus, žvejojo gėluose vandenyse ir rinko maistą. Naudojo daug akmeninių dirbinių: Norvegijoje daugiausia gaminti iš kvarco ir kvarcito, Švedijoje – iš titnago. Ankstyvuoju laikotarpiu būdingi įkotiniai ir Zonhoveno tipo antgaliai, viduriniu – plito mikrolitai su įstrižai retušuotu galu ir statmenai retušuota nugarėle, smulkūs vienašoniai įkotiniai antgaliai, vėlyvuoju – išplito įvairių tipų trapecijos, tačiau beveik nebenaudota įkotinių antgalių. Visais A laikotarpiais gausiai naudoti iš skelčių ir nuoskalų gaminti gremžtukai, rėžtukai, grąžtai, peiliai, kirveliai.
Kokliušo vakcina

Kokliušo vakcina – tai skiepas, skirtas apsaugoti nuo kokliušo ligos. Šios vakcinos būna dviejų pagrindinių tipų – visų ląstelių vakcinos ir neląstelinės vakcinos. Visų ląstelių vakcinų veiksmingumas siekia maždaug 78 %, o neląstelinių vakcinų – nuo 71 iki 85 %. Atrodo, kad vakcinų veiksmingumas sumažėja maždaug 2–10 % per metus. Neląstelinių vakcinų veiksmingumas mažėja greičiau. Skiepijimas nėštumo metu gali padėti apsaugoti kūdikį. Manoma, kad vakcina 2002 m. išsaugojo daugiau kaip pusę milijono gyvybių.

Rekomendacijos

Pasaulio sveikatos organizacija ir ligų kontrolės ir prevencijos centras rekomenduoja nuo kokliušo skiepyti visus vaikus ir įtraukti šį skiepą į profilaktinių skiepų kalendorių. Tai taikoma ir asmenims, sergantiems AIDS. Vaikus paprastai patariama skiepyti trimis dozėmis, pradedant nuo šešių savaičių amžiaus. Vyresniems vaikams ir suaugusiesiems galima leisti papildomas dozes. Ši vakcina tiekiama tik kaip sudėtinis preparatas su kitomis vakcinomis.

Saugumas

Dėl silpnesnio šalutinio poveikio išsivysčiusiose šalyse dažniau naudojamos neląstelinės vakcinos. Maždaug 10–50 % paskiepytųjų visų ląstelių vakcina parausta injekcijos vieta ir pakyla kūno temperatūra. Mažiau nei vienas procentas paskiepytųjų patiria karščiavimo traukulių ir ilgalaikio nepertraukiamo verkimo priepuolių. Skiepijant neląstelinėmis vakcinomis ant žasto gali susidaryti trumpalaikis nesunkus patinimas. Šalutinis poveikis, ypač skiepijant visų ląstelių vakcinomis, būna silpnesnis, kuo mažesnis vaikas. Visų ląstelių vakcinų negalima naudoti vyresniems nei šešerių metų asmenims. Nė su vieno tipo vakcina nesusietos sunkios ilgalaikės neurologinės problemos

Istorija, visuomenė ir kultūra

Kokliušo vakcina sukurta 1926 m. Ši vakcina įtraukta į Pasaulio sveikatos organizacijos būtinųjų vaistų sąrašą, kurį sudaro svarbiausi pagrindinės sveikatos priežiūros vaistai. 2014 m. duomenimis, sudėtinės vakcinos, į kurią dar įeina stabligės, difterijos, poliomielito ir Hib vakcinos, dozė kainavo 15,41 JAV dolerių.
Intars Busulis

Karjera

Savo muzikinę karjerą pradėjo kartu su seserimi atlikęs dainą „Ūsainā puķe”. Dar vaikystėje grojo vaikų ansamblyje „Talsu Sprīdīši”. Dainininko karjerą pradėjo Raimondo Tigulo projekte „Caffe“. Su grupe startavo Eirodziesmoje. Grupė gyvavo ketverius metus. Taip pat grojo pučiamųjų orkestre ir džiazo grupėje „Wet point”. 2005 metų pavasarį dalyvavo danų gitaristo Eriko Mosuholmo projekte E. Y.J. O. (Eurpean Youth Jazz Orchestra). 2007 metais Intars Busulis su daina „Gonki“ (rus. Гонки) dalyvavo Eirodziesmoje ir nugalėjęs pusfinalyje, pateko į finalą. Tačiau galutiniame balsavime gavusi 16 676 žiūrovų balsų daina liko II-oje vietoje. 2009 m. vasario 28 d. Intars Busulis su daina „Sastrēgums“ nugalėjo Eirodziesmoje. ir su jos rusiškąja versija „Probka“ (rus. Пробка) atstovavo Latvijai 2009 m. Eurovizijos dainų konkurse, kuris vyko Rusijos sostinėje Maskvoje. Ten jis 2-ajame pusfinalyje užėmė paskutinę – 19-ąją vietą.
Pietinių Tautų, Tautybių ir Žmonių regionas

Administracinis skirstymas

Pietinių Tautų, Tautybių ir Žmonių regionas padalintas į 9 administracines zonas ir 5 specialiasias voredas. Regione yra 77 voredos.
Siorioja

Siorioja (norv. Sørøya) – sala Norvegijos šiaurėje, Finmarko apskrityje, 4 pagal dydį Norvegijos sala (neskaitant Svalbardo ir užjūrio valdų). Plotas – 811,4 km². Paviršius kalnuotas, aukštis iki 659 m (Komagakslos k.). Krantai uolingi, išraižyti įlankų ir fjordų.
2012 m. Siorojoje gyveno 1092 žmonės. Pagrindinės gyvenvietės: Hasvikas, Serveras, Breivikbotnas. Verčiamasi daugiausia žvejyba.
Uzudo krioklys

Uzudo krioklys (arab. شلالات أوزود = Šalalat Ūzūd) – vaizdingas krioklys Maroke, Aukštojo Atlaso kalnuose, 150 km į šiaurės rytus nuo Marakešo, prie Tanaghmeilto kaimo. Aukštis – 110 m. Krioklį sudaro kanjonu tekanti El Abido upė. Krioklys yra sudarytas iš 3 pakopų.
Apylinkėse veikia nemažai vandens malūnų. Nuo jų kilęs ir krioklio pavadinimas (berberų kalba „ūzūd“ reiškia girnas). Krioklys yra populiarus turistinis objektas.
Molainiai (Velžys)

Istorija

Iki 2008 m. priklausė Velžio seniūnijai. Nuo 2008 m. priklauso Panevėžio seniūnijai.
LitPoliinter TV

Istorija

Įkūrėjas – Romas Bubnelis.
1993 m. rudenį – 1994 m. vasarį televizijos programa rodyta penktadieniais nuo 19 val. 25 min. iki 0 val. 35 min. per TELE-3, vėliau imta transliuoti ir šeštadieniais. LitPoliinter laimėjus Ostankino radijo ir televizijos kompanijos surengtą konkursą, 1994 m. balandį – 1995 m. vasarį televizija transliavo LTV 2 diapozonu, kuriuo prieš tai transliuotas Ostankino pirmasis kanalas. LitPoliinter TV, be savo autorinių laidų, transliuodavo ir kai kurias Ostankino pirmojo kanalo programas.
LitPoliinter TV rengiamos laidos buvo itin populiarios (ypač laida Taip. Ne), tačiau, kanalą ištikus dideliems finansiniams sunkumams, 1995 m. vasario 6 d. televizijos transliacijos nutrauktos, o kovo 1 dieną įkurta UAB „Laisvas ir nepriklausomas kanalas“, kuri nuo gegužės 5 d. pradėjo LNK transliacijas.

Bankroto istorija

Kauno apygardos teismas 1995 m. sausio 24 d. iškėlė bankroto bylą UAB „LitPoliinter“, kurios skolos bankams sudarė 11,2 mln. Lt. Vilniaus ūkinis teismas sustabdė civilinę Žemės ūkio banko UAB „LitPoliinter“ iškeltą bylą „Dėl paskolos, palūkanų, delspinigių sutarties nutraukimo prieš terminą ir pirkimo-pardavimo sutarties pripažinimo negaliojančia“. „LitPoliinter“ televizija oficialiai baigė veklą 1995 m. kovo 1 d., kai naujieji „LitPoliinter TV“ savininkai (Lietuvos žemės ūkio bankas, AB „Vilniaus vingis“, labdaros fondas „Labdarys“, Kauno indėlininkų, nukentėjusiųjų nuo UAB „LitPoliinter“ bendrija ir UAB „Anomas“) įsteigė UAB „Laisvas ir nepriklausomas kanalas“, kuri nuo gegužės 5 d. pradėjo LNK transliacijas.
Julie & Ludwig

Julie & Ludwig (Julie Zahra ir Ludwig Galea) – Maltos duetas.
Jie atstovavo Maltai 2004 m. Eurovizijos dainų konkurse Stambule. Su daina „On Again… Off Again“ pusfinalyje užėmė aštuntą vietą su 74 taškais ir pateko į finalą. Jame su 50 taškų užėmė dvyliktąją vietą.
2005 m. duetas gastroliavo JAV.
Varėnos rajono savivaldybė

Ekonomika

Plečiasi turizmo sektorius: keli rajono upeliai tinka baidarių sportui, taip pat čia yra Dzūkijos nacionalinis parkas, viliojantis atkampia gamta ir gražiais vaizdais.

Transportas

Kelių tinklas gana retas, Vilniaus–Marcinkonių geležinkelis sujungia rajoną su Vilniumi. Jo stotys yra Valkininkuose, Matuizose, Varėnoje, Marcinkonyse, o stotelės Kalviuose, Pamerkiuose, Zervynose, Darželiuose, Margionyse, Kabeliuose, Senovėje (paskutinės keturios, nutraukus traukinių reisus į Gardiną, nebeveikia).

Savivaldybė

Atstovaujamoji valdžia – Varėnos rajono savivaldybės taryba, vykdomoji valdžia – Varėnos rajono savivaldybės administracija.

Kultūra

Varėnos rajonas – Dzūkijos krašto dalis. Nepaisant to, kad nemaža jo dalis tarpukariu priklausė Lenkijai, dabar čia, skirtingai nei Šalčininkų ir kai kuriuose kituose gretimuose rajonuose, lenkų nėra daug.
Rajone yra keletas muziejų: Gamtos kūrinių muziejus „Rojaus kampelis“, V. Krėvės-Mickevičiaus memorialinis muziejus, Merkinės kraštotyros ir genocido muziejus.
Katatonija

Katatonija (gr. katatonos 'įtempimas, sustingimas') – psichikos ir judėjimo sutrikimas, kai ligonis būna susijaudinęs arba nejudrus, kartais visiškai sustingęs.
Dažniausiai pasitaiko sergantiems šizofrenija, rečiau – kitomis psichinėmis ligomis, sunkiai apsinuodijus, po galvos smegenų traumos.
Apimtas katatoninio susijaudinimo ligonis daro beprasmiškus judesius, kraiposi, kartais mėgdžioja kitų judesius. Jo veidas būna sustingęs, kartais jame būna įniršio, nuostabos; veido išraiška gali visiškai neatitikti situacijos. Ligonis kalba padrikai, kartais kliedi, kartoja kitų žodžius, garsiai šaukia, dažnai visai nekalba. Toks ligonis gali būti agresyvus, pavojingas aplinkiniams.
Katatoninio stuporo apimtas ligonis nekalba, nevalgo, nejuda, neretai priešinasi mėginimams pakeisti jo pozą. Kai katatonija prasideda staiga, ligonį dar pila prakaitas, jam pakyla temperatūra, išsenka organizmas, atsiranda širdies kraujagyslių nepakankamumas.
Tesla Roadster (2020)

Užsakymas

Išankstiniai automobilio užsakymai prasidėjo 2017 metais, užsakant reikia sumokėti 50 000 JAV dolerių užstatą. Kitų Tesla automobių modelių savininkai taip pat turėjo galimybę užsakyti naują Roadster su 100% nuolaida, jei jie buvo paskatinę 55 žmones įsigyti naują Tesla automobilį.

Kaina

Tikimasi, jog mašinos pradinė kaina bus 200,000 JAV dolerių, tačiau pirmi 1,000 automobilių bus taip vadinami "Steigėjo modeliai" ir kainuos 250,000 JAV dolerių.
Hermanas Salza

Biografija

Kai Vengrijos karalius Andrašas II 1225 m. Vokiečių ordiną išvijo iš Transilvanijos, kur jis buvo įsikūręs 1211 m., Vokiečių ordino atstovai pradėjo derybas su Mazovijos (Mozūrijos) kunigaikščiu Konradu I Mazoviečiu ir Prūsos vyskupu Kristijonu. Remdamasis Konrado I Mazoviečio pažadais Vokiečių ordinas 1226 m. iš Šv. Romos imperatoriaus Frydricho II gavo vadinamąją Aukso bulę, suteikiančią teisę jam valdyti Kulmo žemę ir užkariauti Prūsą. Popiežius Honorijus III savo bulėmis (1216–1227 m. iš jo buvo išrūpinta apie 150 bulių) ir popiežius Grigalius IX 1230 m. Aukso bule patvirtino kryžiuočiams Konrado I Mazoviečio dovanojamą Kulmo žemę ir teisę pulti bei užkariauti visus prūsus. Šie aktai teisiškai pagrindė Vokiečių ordino valdas kaip valstybę, neturinčią pareigų Šv. Romos imperijai, nors didysis magistras buvo tituluojamas tos imperijos kunigaikščiu.
Hermano Salzos pasiųsti kryžiuočiai pradėjo Prūsą užkariauti. Kai Kalavijuočių ordinas 1236 m. pralaimėjo Šiaulių mūšį, popiežiaus Grigaliaus IX verčiamas Hermanas Salza patenkino kalavijuočių prašymą – Vokiečių ordinas perėmė jų valdas, o 1237 m. buvo įkurta autonominė jo šaka – Livonijos ordinas. XIII a. antrame ketvirtyje į atskirą Vokietijos šaką susiformavo ir Vokiečių ordino valdos Vokietijoje bei kitose šalyse. Hermano Salzos valdomas Vokiečių ordinas virto ne tik teritorine valstybe, bet ir galinga korporacija.
Pagalbinis remonto dokas

Pagalbinis remonto dokas (angl. Auxiliary repair dock, ARD) – JAV karinio laivyno pagalbinių laivų (plaukiojamųjų sausųjų dokų) – tipas, egzistavęs per Antrąjį pasaulinį karą. Tuo metu laivyno sąrašuose buvo 33 tokie laivai. Jie naudoti ir po karo. Dalis parduoti į metalo laužą, dalis iki šiol naudojami JAV ar kitose valstybėse.
Keli šio tipo plaukiojamieji dokai gavo savus pavadinimus, pvz., USS „West Milton“ (ARD-7), tačiau dauguma jų vardų neturėjo, tik numerius, pvz., USS ARD-1.

Paskirtis

Laivai angl. Auxiliary repair docks buvo plaukiojamieji sausieji dokai, kurie buvo skirti remontuoti pažeistus karinius laivus. Šio tipo plaukiojamieji dokai buvo apie 150 m ilgio ir apie 5000 t m
Šio ir kitų tipų plaukiojamieji sausieji dokai galėjo patys užtvindyti savo cisternas, kad nugrimztų į reikiamą gylį, atidaryti pirmagalio vartus, pro kuriuos įplaukdavo pažeistas laivas. Laivui įplaukus vartus uždaro ir iš cisternų išpumpuoja vandenį. Plaukiojamasis dokas iškyla, viduje esantis laivas atsiduria sausoje aplinkoje, kur jo remontas labai palengvėja. Tokie remonto darbai mūšių vietose paprastai būdavo laikini, kad remontuojamas laivas gebėtų plaukti jūros sąlygomis.
Pažeistą laivą pakankamai suremontavus dokas būdavo užtvindomas, vartai būdavo atidaromi ir suremontuotas laivas išplaukdavo.

Personalo aptarnavimas

Kol pažeistas laivas būdavo remontuojamas, sausasis dokas pažeistojo laivo įgulą aprūpindavo maisto ir kitomis atsargomis, teikdavo skalbimo paslaugas. Kartais doke būdavo gyvenamosios vietos laivo įgulai. Paprastai pažeisto laivo įgula likdavo remontuojamame laive.
Jonavos rajono policijos komisariatas

Jonavos rajono policijos komisariatas - policijos komisariatas, esantis Jonavos rajone.
Adresas - Klaipėdos 4, LT-55171 Jonava.
Červinskas prie Vyslos

Istorija

Kaimo istorija betarpiškai susijusi su vietiniu Laterano kanauninkų vienuolynu: jį savo bulėje 1155 m. pirmąkart paminėjo popiežius Adrianas IV. Mazovijos kunigaikščiai vienuolynui dovanojo nemažai žemės ir kt. turtų, todėl ilgainiui jis krašte tapo vienu iš turtingiausių. XII a. antrajame ketvirtyje iškilo Viešpaties Apreiškimo Švč. Mergelei Marijai bažnyčia, ją fundavo Plocko vyskupas Aleksandras iš Malonės, taip pat kunigaikščiai: Mazovijos Boleslovas IV Garbanius ir Sandomiero Henrikas.
Kaimo gerovę įtakojo ir patogi geografinė padėtis. Išsistatęs prie Vyslos upės, kartu jis buvo ir svarbia vietove prekybos kelyje tarp Mazovijos ir Pomeranijos, todėl daug kartų buvo pultas prūsų, jotvingių ir lietuvių. Ankstyvaisiais viduramžiais kaimo teritorija buvo padalinta į dvi dalis: vakarinė priklausė vienuolynui, o rytinėje pusėje Plocko vyskupai valdė dvarą. Pastarajai gyvenvietei 1373 m. buvo suteiktos miesto teisės. 
1410 m. liepą Lenkijos karalystės kariuomenė Červinsko apylinkėse Valtiniu tiltu persikėlė per Vyslą, kad susijungtų su LDK ginkluotosiom pajėgomis ir kartu žygiuotų į Žalgirio mūšį. 1422 m. Lenkijos karalius Jogaila eilinį kartą viešėjo Červinske ir čia išleido vieną iš savo įsakų, garantuojančių paveldimų dvarų neliečiamumą. XV a. Červinske vykdavo Mazovijos kunigaikštystės seimai ir vyskupijos sinodai.
1526 m. buvo prijungtas prie Lenkijos karalystės, o 1582 m. miesto teisės suteiktos ir vienuolynui priskirtai gyvenvietei. Bažnyčioje esantis Dievo Motinos atvaizdas 1647 m. buvo pripažintas stebuklingu. Nepaisant geografinės padėties privalumų, Červinskas XVII a. ėmė skursti, jį niokojo gaisrai ir potvyniai. Po šių nelaimių ir nusiaubusio Švedų tvano miestelyje teliko vos pusė iš stovėjusių namų, o XVIII a. pab. – tik keturiasdešimt. Kai 1795 m. jis buvo inkorporuotas į Prūsijos karalystę, miestiečių tegyveno vos 300 žmonių ir neveikė jokia mokykla. Dar po keliolikos metų gyventojų sumažėjo per pusę. 1815 m. miestelis įėjo į Lenkijos Kongreso karalystę, po keturių metų uždarytas vienuolynas. 1870 m. Červinskas neteko miesto teisių ir kaip eilinis kaimas buvo įjungtas į Plonsko apskrities Seleco valsčių.
1954 m. buvo įkurta Červinsko prie Vyslos gromada (valsčiaus analogas) ir kaimas tapo jos centru, 1973 m. gromada pervadinta į valsčių. 1975–1998 m. vietovė priklausė Plocko vaivadijai.
Vida Janulaitienė

Biografija

1980 m. baigė Kauno medicinos institutą, vidaus ligų gydytoja.
VšĮ Radviliškio rajono PSPC poliklinikos vedėja, šeimos gydytoja.
Lietuvos socialdemokratų partijos Radviliškio rajono skyriaus narė.
2007–2011 m. ir nuo 2011 m. Radviliškio rajono savivaldybės tarybos narė.
Longvangas

Kilmė

Longvangų atsiradimo prielaidos buvo keturi drakonai (四龍), ant kurių jodinėjo mitiniai imperatoriai keturių šalių globėjai. Jie vadinosi keturiomis spalvomis, priklausomai nuo pasaulio šalies. Tokiu būdu buvo Baltasis drakonas, Mėlynasis drakonas, Raudonasis drakonas ir Juodasis drakonas (dar sakoma, kad centre viešpatavo Geltonasis drakonas). Ilgainiui jie sutapatinti su keturių pasaulio šalių globėjais.
Vėlyvųjų keturių drakonų Longvangų, kaip jūrų globėjų, atsiradimui didelę įtaką padarė Budizmo mitologijos dievybė Nagaradža. Jie ypač išpopuliarėjo XVI a., kuomet buvo aprašyti romanuose.
Dievybės yra vaizduojamos kaip drakonai, bet gali įgyti ir žmogaus išvaizdą. Jie gyvena krištolo rūmuose jūros dugne, kur jiems patarnauja krevetės, krabai. Drakonai ne tik atsakingi už audras jūrose, bet taip pat valdo debesis ir lietų.