google/wiki40b huggingface dataset:
Zuikų koplyčia

Istorija

Bortkevičiai valdė Kazokinės dvarą. Zuikų kaimas priklausė Kazokinės dvarui, kurį valdė dvarponis Edmundas Bortkevičius. Po jo sūnaus Jonuko mirties, tėvas jam Zuikų kapinėse pastatė stilingą klasikinę koplytėlę. Dvarponio tėvai buvo palaidoti priešais koplytėlę, o jis su žmona, uošve, mirusiais vaikais ir ūkvedžiu – rūsyje po koplyčia.
Koplyčia statyta XIX a. pabaigoje.
Dailininkas

Įrankiai

Dailininkai dažniausiai naudojasi įprastiniais įrankiais ir medžiagomis: teptukais, pieštukais, paletėmis, plunksnomis, įvairių rūšių dažais. Tačiau kartais kuriant meno kūrinius naudojamos ir netokios tradicinės medžiagos bei būdai, kaip pavyzdžiui: kraujas, įvairios maisto medžiagos ir panašiai. Skulptoriai naudoja įvairias medžiagas kurti skulptūrom (gipsas, medis, akmuo ir kt.).
Nočera Inferiorė

Istorija

Prieš romėnams įsiviešpataujant Pietų Italijoje Nuceria Alfaterna buvo vienas svarbiausių miestų Sarno upės slėnyje. Herkulaniumas, Pompėja, Stabijos ir Sorentas buvo ne tokie svarbūs. Miesto monetose pavaizduotas upės dievas. Nočera buvo ištikima Romai iki 309 m. pr. m. e., kai sukilo kartu su samnitais. Taip pat rastas alfabetas nucerino, kilęs iš etruskų rašto. 308 m. pr. m. e. Nočera atmušė romėnus, kurie norėjo išsilaipinti Sarno žiotyse, bet 307 m. pr. m. e. miestas buvo apgultas ir pasidavė. Romėnai su miestu elgėsi gerai, tad jis išliko ištikimas net po Kanų mūšio.
Hanibalas sugriovė miestą 216 m. pr. m. e. Gyventojai sugrįžo atėjus taikai. Nočera buvo ištikima per Sąjungininkų karą, nors priklausomi miestai sukilo, kai buvo suformuotos jų savivaldos. Nočerai atiteko Stabijos žemės po to, kai tą miestą 89 m. pr. m. e. sugriovė Sula. 73 m. pr. m. e. jį nusiaubė Spartakas.
Nočera anksti tapo vyskupystės centru ir XII a. palaikė popiežių Inocentą II kovoje su Rodžeriu Siciliečiu ir smarkiai nukentėjo dėl to pasirinkimo. XIII a. miestas vadinosi Nuceria Christianorum (Krikščionių Nočera), nes Frydricho II įkurta saracėnų kolonija Lučera anksčiau vadinosi Nuceria de Apulia. Tačiau pačioj Nočeroj buvo saracėnų kolonija IX a.
1385 m. Karolis III Neapolietis apgulė popiežių Urboną VI Nočeros pilyje.
Nuo XV a. iki 1806 m. miestas buvo vadinamas Nuceria Paganorum. Dabar 1,5 km į vakarus yra Paganio miestas.
Politinė partija

Partijų skirstymas

Galimos asmeninės partijos, kurios dažnai ir vadinamos pagal savo lyderius. Jos dažnesnės žemesnės kultūros valstybėse. Gavę valdžią, savas programines nuostatas jos lengvai keičia.
Jei valstybėje nėra nusistovėjusi valdymo forma, partijos dažnai grupuojasi pagal palankumą kuriai nors iš jų. Pavyzdžiui, Prancūzijoje ar Ispanijoje XX a. pradžioje buvo respublikonų ir monarchistų partijų.
Jei valstybėje nenusistovėjusi religijos padėtis, gali kurtis religijai palankios partijos. Tačiau jų programose tai nebūna vienintelės nuostatos.
Valstybėse, kuriose kartu gyvena kelios nelygių teisių ar įtakos tautos, gali kurtis nacionalinės partijos, kurios siekia didesnių savos tautos teisių.
Kartais partijos buriasi pagal požiūrį į kokį nors konkrečiu metu svarbų klausimą. Pavyzdžiui, JAV respublikonų partija ir JAV demokratų partija skyrėsi požiūriu į vergiją, vėliau – požiūriu į muitus, dar vėliau – požiūriu į valiutą.
Šiuolaikinės partijos paprastai yra vadinamosios masinės partijos. Nuo 7-to dešimtmečio Vakarų Europoje šalia masinių partijų atsiranda ir vadinamosios naujo tipo (new wave) partijos.
Politinės partijos taip pat dažnai skirstomos vadinamajame politiniame spektre. Tipiškas spektras turi kairiąsias partijas, siejamas su radikalia ir progresyvia politika, ir dešiniąsias partijas, siejamas su konservatyvia arba reakcine politika. Kiti skirstymo variantai papildomai įtraukia tokias dimensijas kaip požiūris į parlamentinę demokratiją ir autoritarizmą bei totalitarizmą, ekonominę politiką (kairiosios partijos renkasi socialdemokratiją, socializmą arba komunizmą, o dešiniosios linkusios palaikyti laissez – faire ekonomiką. Centristinės partijos paprastai bando derinti tiek kairiųjų, tiek dešiniųjų remiamas priemones.
Kiekvienoje valstybėje politinės partijos sudaro tam tikrą partinę sistemą.

Partijų struktūra

Paprastai kiekviena didesnė partija turi savo skyrius ar organizacijas visoje valstybėje ar bent didelėje jos dalyje, didesniuose administraciniuose centruose ar rinkimų apygardose. Tokių skyrių tikslas – skleisti partijos idėjas, pritraukti naujus žmones, organizuoti rinkiminę agitaciją.
Be to, visos partijos paprastai turi ir savo oficialius organus.
Paprastai kiekvienas parlamente svarstomas klausimas yra apsvarstomas atskirame partijos susirinkime. Be to, partijos nariai pasižada svarbiais klausimais balsuoti, kaip nutarė partija, arba iš jos pasitraukti.

Partijos programa

Partijos keliami reikalavimai rašomi į partijos programą. Paprastai ji yra tvirtinama partijos suvažiavime ir yra įsipareigojimas  rinkėjams.
Vatikano muziejai

Vatikano muziejai (it. Musei Vaticani) − dailės, kultūros muziejai ir galerijos Vatikane (Romoje).

Istorija

Muziejaus istorija prasidėjo, kai 1506 m. sausio 14 d. buvo atrasta skulptūra "Laokoonas ir jo sūnūs". Tuo metu popiežius Julijus II išsiuntė savo pasiuntinius ištyrinėti atradimą ir netrukus pats įsigijo šią kompoziciją. Praėjus mėnesiui nuo šio atradimo skulptūra jau buvo pastatyta kaip eksponatas.
Vėliau bėgant laikui popiežiai stengėsi plėsti muziejaus kolekcijas. Prie to prisidėjo Benediktas XIV, Pijus IX ir kiti.
1973 m. popiežius Paulius VI įkūrė Vatikano istorijos muziejų, kuris tapo Vatikanų muziejų dalimi.

Lankytojai

2017 m. muziejų aplankė 6 427 277 lankytojai; muziejus tapo 4 pagal lankomumą muziejus pasaulyje.
Vatikano muziejai atidaromi 9 val. ir veikia iki 18 val. Tačiau dėl didelio turistų srauto priimtas sprendimas penktadieniais pailginti darbo valandas ir dirbti taip: nuo gegužės 4 d. iki liepos 13 d. ir nuo rugsėjo 7 d. iki spalio 26 d. muziejuje galima apsilankyti nuo 19:00 iki 23:00 val.
FK Divenda Kaišiadorys

Istorija

Futbolo klubas Divenda įregistruotas 2007 metų balandžio 20 dieną.
2017 m. klubas persivadino į Kaišiadorys-Baltai.
Miuslis

Miuslis (vok. Müsli, (['my:sli]), Šveicarijoje Müesli ['myəsli]; angl. Muesli (['mju: zli]) – pusryčių mišinys.
Sudėtyje dažniausiai būna nevirtų avižų dribsnių sumaišytų su įvairiais kitais produktais: kviečių bei kukurūzų dribsniais, šviežiais ar džiovintais vaisiais, riešutais, saulėgrąžomis, šokoladu.
Paprastai patiekiamas pusryčiams su pienu, jogurtu ar sultimis.
Miuslio išradėju laikomas šveicarų daktaras Maksimilijanas Biršė-Benė (Maximilian Bircher-Benner). Jo 1900 metais sukurtas patiekalas iš smulkinto obuolio, citrinų sulčių, pieno ir riešutų buvo skirtas įvairių ligų prevencijai. Patiekalas buvo gaminamas ligoninėje, bet kadangi receptas nebuvo patentuotas, tai greitai paplito. Dabartiniai miusliai nėra labai panašūs į pirminį variantą.
Beždžionė (kinų zodiakas)

Beždžionė – devintasis iš dvylikos metų ciklo gyvūnų, sutinkamų kinų zodiake. Beždžionės metai yra siejami su žemės šakos simboliu 申.
Šio gyvūno elementas – metalas, o laikas – 15–17 val.
Metų laikas – ruduo, o mėnuo – rugpjūtis.
Spalvos – balta, auksinė, mėlyna. Skaičiai – 1, 8 ir 7.
Labiausiai atitinkantis Vakarų horoskopo ženklas – Liūtas.
Tamsieji amžiai

Tamsieji amžiai – istoriografijoje dažniausiai siejamas su ankstyvaisiais Viduramžiais Europoje (nuo maždaug 476 iki 1000 m.).

Pavadinimo kilmė

Tamsiųjų amžių koncepciją suformulavo italų humanistai, ir pradžioje ji buvo taikoma beatodairiškai vėlyvosios literatūros lotynų kalba kritikai. Vėliau istorikai išplėtė šią sampratą ir ėmė taikyti ją ne tik lotyniškai literatūrai, bet ir apskritai tuometinės rašytinės istorijos bei materialiųjų kultūrinių pasiekimų trūkumui kritikuoti. Visuomenė dar labiau išplėtė terminą, vartodama jį menkinančiai ir plėsdama jo sferą, ir frazė „Tamsieji amžiai“ imta vartoti apibūdinant Viduramžius kaip atsilikimo laikus. Archeologijos ir kitų mokslų tobulėjimas XX a. nušvietė šį laikotarpį ir paskatino subtilesnį jo teigiamos raidos supratimą. Atsirado kiti terminai, apibūdinantys šį laikotarpį: vėlyvoji antika, ankstyvieji Viduramžiai ir Didžioji migracija, priklausomai nuo pabrėžiamo kultūros aspekto. Mūsų dienų istorikai neigia, jog ši epocha buvo „Tamsieji amžiai“, pabrėždami, jog šią mintį pagimdė laikotarpio neišprusimas ir paplitę stereotipai: daugelis ankstesnių autorių tiesiog darė prielaidą, jog tai buvo niūrus smurto ir stagnacijos laikotarpis, ir vartojo šią prielaidą savo argumentams pagrįsti.
Palmyra Prašmantienė

Biografija

1959–1968 m. mokėsi Medeikių vidurinėje mokykloje. 1972 m. baigė Kauno žemės ūkio technikumo žemėtvarkininko specialybės kursą. 1986 m. su pagyrimu baigė Kauno žemės ūkio akademijos žemėtvarkos specialybės kursą.
1972–1987 m. Biržų rajono architektų gamybinės grupės geodezininkė. 1987–1992 m. Biržų rajono žemėtvarkininkė inžinierė. 1992–2003 m. Biržų rajono žemėtvarkos skyriaus vedėja. 2003–2011 m. Biržų rajono savivaldybės administracijos direktorė.
Lietuvos valstiečių liaudininkų sąjungos narė. 2003 m., 2007 m. ir 2011 m. balandžio – birželio mėn. Biržų rajono savivaldybės tarybos narys. 
Sutuoktinis Zenonas, vaikai Saulius, Lina Viršilienė.
Laimė akimirksniu

Turinys

Jabezas Stounas svajoja tapti rašytoju, tačiau jo knygos nedomina nei vieno leidėjo. Kuomet jo draugui Džulijui pavyksta parduoti savo pirmąją knygą, desperacijos apimtas Stounas pasiryžęs perduoti sielą velniui, kad tik ir jam pasisektų. Netrukus jo namuose apsilanko žavia mergina prisidengęs velnias, kuris pasiūlo mainais į sielą išpildyti bet kokį jo troškimą. Stounas nusprendžia pasirinkti šlovę ir sudaro sandėrį 10-čiai metų. Jau kitą dieną Stounas pabunda įžymus: jį atpažįsta gatvėje, o leidėja Konstancija Hari ne tik pasiruošusi išleisti jo knygą, bet ir parduoti ekranizacijos teises. Stounas netrunka gauti viską, apie ką svajojo, tačiau tuo pačiu praranda savo draugus bei įsitikina, kad jo šlovė yra dirbtinė ir nesuteikianti taip trokštos laimės. Laikas nenumaldomai eina ir Stounas prašo velnio suteikti jam daugiau laiko, tačiau šis atsisako. Tuomet Stounas kreipiasi pagalbos į kitą leidėją Danielį Vebsterį, kuris buvo tokioje pačioje padėtyje ir kuriam pavyko išsilaisvinti. Vienintelis kelias yra teismo procesas, kuriame Vebsteris imasi ginti Stouną prieš velnią...
Salyno sutartis

Salyno sutartis − Lietuvos didžiojo kunigaikščio Vytauto ir Vokiečių ordino didžiojo magistro Konrado fon Jungingeno (vok. Hochmeister Konrad von Jungingen) sutartis, sudaryta 1398 m. spalio 12 d. Salyno saloje (Nemune, ties Nevėžio žiotimis).

Sutarties priėmimo aplinkybės

Ši sutartis Vytautui buvo reikalinga, norint netrukdomai kariauti Rytuose (1399 m. įvyko Vorsklos mūšis su mongolais-totoriais) bei nepripažinti Jogailos ir Lenkijos siuzereniteto. Tačiau pagal šią sutartį Vytautas ordinui atidavė Žemaitiją iki Nevėžio.

Sutarties sąlygos

Pagal Salyno sutartį, Vytautas ordinui ne tik atidavė Žemaitiją, bet ir pusę Sūduvos − nuo Salyno iki Šešupės, toliau palei Šešupę, Netą, Bebrą, Narevą. Sutartimi buvo leista nevaržyti abiejų šalių prekybos. Vytautas įsipareigojo Vokiečių ordinui padėti užvaldyti Žemaitiją. Posilgės kronikos teigimu, pasirašius Salyno sutartį, Lietuvos didikai ir bajorai paskelbė Vytautą karaliumi.

Situacija po sutarties pasirašymo

Po 1398 m. Salyno sutarties kryžiuočiai siekė įsigalėti žemaičių žemėje; surengė žygių į Žemaitiją, joje pristatė daug pilių. Vytautas buvo priverstas palaikyti su jais gerus santykius ir netgi dalyvauti 1400 m. Ordino organizuotame žygyje prieš žemaičius. Tačiau 1401 m. pasirašius Vilniaus−Radomo susitarimus, Lietuvos valdovas nutarė susigrąžinti Žemaitiją. 1401 m. žemaičiai sukilo ir, padedami Vytauto, išvijo kryžiuočius, atėmė Klaipėdą, persikėlė per Nemuną. Todėl kryžiuočiai vėl pradėjo antpuolius prieš Lietuvą. Čia jie rėmė Švitrigailą, kurį norėjo padaryti didžiuoju kunigaikščiu. Kadangi Rusioje sparčiai stiprėjo Maskvos kunigaikštystė, tai Vytautas iki 1409 m. sudarė taiką su Novgorodu, Pskovu ir Maskva, tokiu būdu užsitikrindamas saugų užnugarį kovoje su vokiečiais. Užsitikrinęs saugumą Rytuose, Vytautas nukreipė jėgas prieš kryžiuočius. 1409 m. gegužės mėnesį prasidėjo Vytauto sukurstytas ir remiamas žemaičių sukilimas. Kryžiuočiai buvo išvaryti iš Žemaitijos, o ši − prijungta prie LDK. Salyno sutartis nustojo galioti 1409−1410 m.
Henryk Łowmiański

Henrikas Lovmianskis (lenk. Henryk Łowmiański; 1898 m. rugpjūčio 22 d. prie Ukmergės – 1984 m. rugsėjo 4 d. Poznanėje) – lenkų istorikas, tyrinėjęs LDK viduramžių istoriją. Dirbo VU.
Nemenčinė

Pavadinimo kilmė

Miesto vardas kilęs nuo Nemenčios upės (dešinysis Neries intakas), kuri teka pro Nemenčinę ir miesto vakaruose įteka į Nerį. Ankstesnioji vardo lytis Nemenčinas buvo slavų įtakos padarinys.
Bankroto administratorius

Bankroto administratorius – teismo paskirtas fizinis ar juridinis asmuo, turintis teisę teikti bankroto administravimo paslaugas. Administratoriaus veiklą kontroliuoja Įmonių bankroto valdymo departamentas.

Bankroto administratoriaus paskyrimas

Teismui bankroto administratoriaus kandidatūrą gali pasiūlyti įmonės kreditoriai, savininkas arba įmonės administracijos vadovas. Teismas turi teisę administratoriumi paskirti ir kitą asmenį. Jei asmuo, pateikdamas teismui pareiškimą dėl bankroto bylos iškėlimo, administratoriaus kandidatūros nepasiūlo, teismas privalo pats parinkti administratorių.
Jurata

Jurata – populiarus Lenkijos kurortas, Jastarnijos miesto dalis. Kurortas yra miškingoje Helio pusiasalio vietovėje, tarp Jastarnijos ir Helio, prie Baltijos jūros, Pamario vaivadijoje.

Istorija

Jurata įkurta tarpukariu (1928 m.) kaip lenkų kurortas, labiausiai paplitęs tarp varšuviečių. Vardas kilo iš lietuvių deivės Jūratės, lenkiškai vadinamos Jurata.
Vilkijos seniūnija

Istorija

LDK Vilkijos seniūnija minima dar XVII amžiuje.
Langkavis

Langkavis (malaj. Langkawi) − sala šiaurės vakarų Malaizijoje, Kedaho valstijoje, prie sienos su Tailandu; archipelagas iš 99 salų Andamanų jūroje, 30 km nuo Malaizijos pakrantės. Sostinė ir didžiausias salos miestas − Kuahas. Salos plotas − 478,5 km². Gyventojų − 67,792.
Kuaho mieste yra daug viešbučių, verslo centrų, parduotuvių ir restoranų. Prekybos centruose prekiaujama prekėmis be muito mokesčio, tačiau turistai šioje šalyje privalo išbūti ne mažiau kaip 72 valandas. Salos paplūdimiai yra balto smėlio, o jūra žydra ir skaidri. Povandeninis pasaulis vilioja nardytojus iš viso pasaulio. Čia puikiai išvystytas turizmas.
Langkavio saloje yra Mashuri memorialinė sodyba. Tai paminklas merginai, kuri, pagal legendą, prakeikė Langkavio salą. Legenda pasakoja, kad prieš du šimtus metų mergina anytos buvo apkaltinta nuodėme. Pagal papročius, grįžęs vyras iš karo turėjo nužudyti žmoną. Kai jis peiliu dūrė į jos širdį, pradėjo bėgti baltas kraujas. Tai buvo įrodymas, kad žmona nekalta. Mashuri prieš mirtį prakeikė salą ir jos gyventojus 7 kartoms. Tik 1990 m. prakeikimas nustojo galioti ir dabar Langkavi tapo vienu iš nuostabiausių Azijos kurortų. Salos gyventojai dabar Mashuri laiko tautos didvyre.
Langkavio saloje yra legendų ola (Gua Čerita), kurios sienos išpuoštos neiššifruotais, senoviniais raštmenimis.
Saloje yra vienas vienas iš didžiausių Azijoje okeanariumas (virš 5000 įvairiausių jūros gyvūnų). Penkiolikos metrų tunelis suteikia galimybę lankytojams stebėti povandeninio pasaulio gyvenimą natūraliomis sąlygomis.
Jūros parkas yra sudarytas iš keturių nedidelių salų. Čia saugomi nuostabūs koralų rifai.
Krokodilų fermoje saugoma daugiau nei 1000 rūšių krokodilų bei aligatorių.
Tamsusis kiškis

Fizinės savybės

Užauga maždaug 57 cm ilgio. Tamsiojo kiškio galva juoda, žvilganti, su keliais baltais plaukeliais pačiame viršugalvyje. Prie ausų ir akių – pilkšvi plaukeliai. Viršutinė kūno dalis tamsi, su cinamoniniu atspalviu. Patelės paprastai šiek tiek didesnės už patinus.

Buveinė

Gyvena slėniuose, žemesnėse kalnų atšlaitėse. Espiritu Santo sala yra vulkaninės kilmės, joje gausu žemų kalnų, todėl tamsieji kiškiai laikosi arčiau sausų krūmynų, kaktusynų.

Dauginimasis

Dauginimosi sezonas trunka sausio–rugpjūčio mėn. Per vieną sezoną patelė išveda 3–4 vadas, kuriose būna po 3–4 kiškiukus. Nėštumas trunka apie 42 dienas. Kiškeliai gimsta plaukuoti, atmerktomis akimis, beveik iškart po gimimo gali judėti.

Mityba

Tamsusis kiškis yra žolėdis. Mėgsta žoles, medžių žievę. Espiritu Santo saloje beveik nėra vandens, todėl šių kiškių troškulį malšina augaluose esantis vanduo.
Supraslio žydų kapinės

Supraslio žydų kapinės (lenk. Cmentarz żydowski w Supraślu) – žydų kapinės, įkurtos 1940 m. Supraslio mieste. Kapinių teritorija 0,15 ha, kurioje nėra išlikę antkapių. Per II pasaulinį karą kapinės buvo sunaikintos.
Arnoldas Burkovskis

Biografija

Mokėsi Jonavos 3-ojoje vidurinėje mokykloje. Vilniaus universiteto Fizikos fakultete baigė fiziką, vėliau VU Tarptautinėje verslo mokykloje, ekonomiką, magistras. 2005-2008 m. mokėsi įmonių finansų kursuose Amsterdamo finansų institute (Nyderlandai).
Nuo 1992 m. dirbo įvairiose finansų institucijose (AB banke „Hermis" etc.), verslo įmonėse Lietuvoje ir užsienyje, tarp jų – „E energija“ įmonių grupėje, bendrovėje „Šiaulių banko investicijų valdymas“, audito bendrovėje „Arthur Andersen“, Europos rekonstrukcijos ir plėtros banke Jungtinėje Karalystėje, Rusijoje, Gruzijoje ir kt. Lietuvos ekonominės plėtros agentūros (LEPA) generalinio direktoriaus pavaduotojas bei visuomeninis LR ūkio ministro (Dainiaus Kreivio) konsultantas eksporto ir investicijų klausimais. Nuo 2009 m. gegužės 11 d. iki 2010 m. rugsėjo 15 d. LR ūkio viceministras (iš pareigų atsistatydino). Pareigose pakeitė Daumantas Lapinskas. Nuo 2010 m. rugsėjo 20 d. iki 2015 m. birželio 29 d. „Turto bankas" valdybos pirmininkas ir administracijos vadovas. Nuo 2015 m. birželo 30 d. šiose pareigose jį pakeitė Vaidotas Aleksius.
Daugiau nei 10 metų dėstė įmonių finansus universitetų (VU TVM) studentams, skaitė paskaitas kaip verslo konsultantas.
Išsiskyręs, turi sūnų.
Neovulkaninė Kordiljera

Neovulkaninė Kordiljera, dar vadinama Neovulkanine ašimi, Transmeksikos ugnikalnių žiedu (isp. Eje Volcánico Transversal) arba Siera Nevada – kalnų grandinė Meksikoje, Meksikos kalnyno pietiniame pakraštyje. Ilgis ~800 km. Yra keletas veikiančių ir užgesusių ugnikalnių: Orisaba (5636 m), Popokatepetlis, Kolima, Parikutinas, Kofre de Perotė, Toluka, Istaksiuatlė, Matlalkueitlas, Siera Negra.
Auga visžaliai ir spygliuočių tropiniai miškai, aukštikalnės pasidengusios sniegu.
Griniai (Kėdainiai)

Aplinkinės gyvenvietės

Angiriai - 2 km
Pavinkšniai - 3 km
Pelutava - 3 km
Mirtis beldžia du kartus

Turinys

Paplūdimyje randama nužudyta jauna moteris, o jos vyras pasigenda brangaus žmonos vėrinio. Jis nusamdo du seklius, kurie netrukus įtariamuoju įvardina jauną vaikiną Franciską, gyvenantį netoliese. Pastarasis priverstas taikstytis su nekenčiamos, tačiau jį išlaikančios žmonos draugija, turi didelių skolų nusikaltėliams. Kuomet atsiranda vyras, mates įvykius paplūdimyje, ir mėginantis šantažuoti Franciską, jis netrukus taip pat randamas negyvas. Tyrimo ratas apie Franciską vis siaurėja, o šio žmona, žinanti apie kartais nevaldomus vyro protrūkius, galiausiai taip pat nusprendžia nebetylėti…
Knišino miesto herbas

Knišino miesto herbas (lenk. Herb Knyszyna) – vienas iš Knišino miesto simbolių.

Aprašas

Perkirsto herbo skydo viršutiniame raudoname lauke sidabrinis pakeltus sparnus demonstruojantis erelis auksiniu snapu ir maža auksine karūna virš galvos. Ant erelio krūtinės auksinė monograma AS. Apatiniame auksiniame lauke rudas tauras pakelta uodega.
Monograma AS – karaliaus Žygimanto Augusto inicialai.
Karolina Misiuk

Biografija

Šachmatais žaidžia nuo penkerių metų, dar groja gitara ir mokosi užsienio kalbų. VSŠŠM mokyklos auklėtinė. Treneris Rišardas Fichmanas. 2010 metais dalyvavo LNK TV projekte "2 minutės šlovės". Atsisėdusi prie pianino skarele užrištomis akimis, grojo nematydama klavišų ir su „Auksinės blykstės“ vedėju sužaidė šachmatų partiją, kurią laimėjo. Be to, TV studijoje dar sudainavo savo pačios kurtą dainą anglų kalba, pritardama sau gitara. Karolina praėjo laidos pusfinalį ir pateko į projekto finalą.
Gyvena Riešėje.
Kageros krioklys

Kageros krioklys yra pietryčių Burundyje, į pietus nuo Rutanos miesto. Kriokliai užima 142 hektarų plotą. 2007 m. šis krioklys buvo įtraukti į UNESCO Pasaulio paveldo sąrašo kandidatų kultūrinę ir gamtinę kategoriją.
Mangyšlako pusiasalis

Mangyšlako pusiasalis arba Mangystau pusiasalis (kaz. Маңғыстау түбегі) – pusiasalis pietvakarių Kazachstane, ~250 km išsikiša į Kaspijos jūrą. Šiaurinę dalį sudaro Buzači pusiasalis, skalaujamas Mangyšlako, Miortvyj Kultuko ir Kaidako įlankomis, į vakarus išsikiša Tiub Kargano pusiasalis, o iš pietų skalauja Kazachų įlanka. Visas pusiasalis patenka į Mangystau sritį.
Didžiąją dalį pusiasalio sudaro Mangyšlako kalnai, iškylantys iki 556 m aukščio, pietuose plyti Mangyšlako plynaukštė (200–275 m) su atskiromis nenuotakiomis įdubomis: Karagijės (-132 m), Kaundi (-57 m). Būdingos molingos, kiečių bei druskių dykumos. Yra naftos ir gamtinių dujų telkinių.
Sarkas

Geografija

Sarko sala (su aplinkinėmis salelėmis) užima 5,45 km² teritoriją. Sarkas yra į rytus nuo Gernsio salos. Kranto linija labai vingiuota, pietuose sala sąsmauka jungiasi su Mažojo Sarko salele. Aplink yra daug mažų uolų, o tuoj šalia vakarinės Sarko pakrantės – Breku salelė (privati). Ji oficialiai priskiriama Sarkui, tačiau siekia nuo jo nepriklausomybės. Sarko salos paviršius iškyla iki 114 m (Le Mulino kalva). Beveik visas paviršius sukultūrintas.

Politinis statusas

1066 m. Nomandijos Hercogystė užkariavo Anglijos Karalystę. Normandijos Hercogas tapo Anglijos Karaliumi ir persikėlė į Londoną, tačiau valstybės nebuvo sujungtos. Sekančių šimtmečių bėgyje Prancūzijos Karalystė užkariavo visą Normandijos teritoriją išskyrus Normanų salas. 
Normandijos Hercogystė buvo padalinta į keturias jurisdikcijas: Sarko Feodas, Gernsio Luomai, Džersio Luomai ir Oldernio Luomai. Iš jų Sarko Feodas, Gernsio Luomai ir Oldernio Luomai sudaro Gernsio antstolio apygardą (bailviką). Feodą vienasmeniškai valdė feodalas (senjoras), o Luomuose egzistavo luominio atstovavimo sistema.
Feodalinė santvarka saloje panaikinta 2008 m. Sarko gyventojai nerenka Gersio Luomų Parlamento ir neturi balsavimo teisės Jungtinės Karalystės Parlamento rinkimuose. Vietoje to jie turi Feodo Parlamentą ir savo atskirą Vyriausybę. Sarko feodalas (senjoras) kasmet moka 1,79 svaro duoklę Normandijos Hercogienei, kurios pareigas eina Jungtinės Karalystės Karalienė.
Sarko Feodas turi suverenitetą vidiniuose reikaluose ir ribotą tarptautinį suverenitetą. Pvz., sala turi tarptautinį suverenitetą finansų srityje. Dėl Krymo okupacijos, Sarko Feodas atskirai nuo Jungtinės Karalystės ir Gernsio įvedė finansines sankcijas prieš Rusijos Federaciją. 
JTO yra suteikusi jam valstybės numerį 680 mokesčių ir įmonių teisės srityje.

Finansinis sektorius

Per šimtmečius Sarkas išlaikė feodalinę mokesčių sistemą. Saloje nėra įmonių pelno mokesčio, PVM, socialinio draudimo mokesčio ir tradicinio gyventojų pajamų mokesčio. Tačiau yra feodaliniai mokesčiai: kapitalo ir nuosavybės mokesčiai. Sarkas yra žinomas kaip vieta, kur apsigyvena daug milijardierių, kadangi net turint pajamas, viršijančias šimtus milijonų, fizinis asmuo, jeigu jis gyvena saloje, turi galimybę sumokėti apie 275 svarų mokesčių per metus. Apie 80 proc. salos gyventojų sudaro verslininkai ir jų šeimos.

Gyventojai

Sarke gyvena 482 gyventojai (2017 m. sausis). Dauguma jų yra normanų kilmės ir kalba vietine normanų kalbos šnekta. Saloje yra švyturys, anglikonų ir metodistų bažnyčios, prieplauka, senjorija. Sala pasiekiama keltu iš Sent Piter Porto. Automobiliai saloje uždrausti, naudojamasi dviračiais, arkliais, traktoriais.
Sarkas laikomas paskutiniąja feodaline valstybe Europoje. Sarko senjorui priklauso feodas, paskirtas Britų Karūnos.