google/wiki40b huggingface dataset:
Adamso žiedas

Adamso žiedas – išorinis Neptūno planetos žiedas, pavadintas britų matematiko ir astronomo Džono Kaučo Adamso vardu. Nuo planetos nutolęs apie 63 930 km. Tai – geriausiai ištyrinėtas Neptūno žiedas. Jis yra siauras, šiek tiek ekscentriškas ir išlinkęs. Žiedo storis apie 35 km (15 – 50 km). Dulkių dalis šiame žiede yra 20-40%, t. y. mažesnis, nei kituose siauruose žieduose.
Imperatorius Leopoldas I

Biografija

Leopoldas I-asis iš Habsburgų dinastijos buvo antrasis imperatoriaus Ferdinando III-ojo ir Ispanijos princesės Marijos Anos sūnus.

Valdymas

Po Trisdešimtmečio karo Šventosios Romos imperatoriaus valdžia nusilpo, Austrijos ryšiai su imperija susilpnėjo. Leopoldui I užėmus sostą kraštą kamavo ekonominė ir finansinė suirutė, tačiau teko kariauti su Prancūzijos karaliumi Liudviku XIV ir Osmanų imperija.
Spaudimu Vengrijai Leopoldas I dukart išprovokavo vengrų sukilimus. Sukilę vengrai paramos kreipėsi į Turkiją, nes tikėjosi jos paramos savo nepriklausomybei pasiekti. Po kelių karų kritinis taškas buvo pasiektas 1683 m., kai su ketvirčiu milijono karių didysis viziris Kara Mustafa liepos mėnesį pasiekė Vieną ir ją apsiautė. Tai buvo grėsmė ne tik Vienai, bet ir visai Europai. Sostinę išgelbėti padėjo Abiejų Tautų Respublikos valdovas Jonas Sobieskis, kuris laiku atvyko su pastiprinimu. Nuo 1696 m. su Osmanais, vėliau su Prancūzija sėkmingai kariavo Austrijos tarnybon 1683 m. stojęs princas Eugenijus Savojietis, jis 1697 m. laimėjo pergalę prieš turkus prie Zentos. Karas su turkais buvo užbaigtas 1699 m. Karlovicų taika, pagal kurią Austrijai atiteko Transilvanija ir žemės tarp Tisos ir Dunojaus, o vengrų luomai 1687 m. buvo priversti atsisakyti elekcinės monarchijos ir pripažinti savo kraštą Habsburgų paveldimąja žeme.
Karai su Prancūzija buvo ne tokie sėkmingi – Prancūzijos įtaka Europoje padidėjo po 1679 m. Nijmegeno taikos, tik kariaujant sąjungoje su Anglija, Ispanija, Nyderlandais ir keliomis kitomis Europos valstybėmis (vad. Didžioji sąjunga) pavyko 1697 m. sudaryti Rysviko taiką, pagal kurią Prancūzijos vyravimas Europoje buvo apribotas. 1701 m. įsitraukė į Ispanijos įpėdinystės karą (1701–1714 m.), bet jo pabaigos nesulaukė.
Skandinavizmas

Skandinavizmas – danų, švedų, norvegų, iš dalies ir suomių judėjimas už Skandinavijos tautų kultūrinę ir politinę vienybę XIX a. 4-7 dešimtmečiais.
Skandinavizmo judėjimas kilo kaip kultūrinis sąjūdis, rėmęs kultūrinį skandinavų bendradarbiavimą, bet vėliau pasisakęs už bendrus skandinavų valstybių užsienio politikos tikslus ir netgi už vienos skandinavų valstybės ar bent jau tarpvalstybinės sąjungos kūrimą. Skandinavistai, paveikti tautinių judėjimų ir tautinio vienijimosi atmosferos Europoje netgi teigė, kad italų ir vokiečių pavyzdžiu turės pasekti ir skandinavai, kurie sudarys vieną tautą. Skandinavizmo judėjimas buvo pirmiausia inteligentų ir ypač universitetų studentų sąjūdis. Pradedant 1838 m. buvo rengiami danų ir švedų, o nuo 1845 m. ir norvegų studentų susitikimai paeiliui viename iš universitetinių Skandinavijos šalių miestų. Didžiausias studentų susitikimas įvyko 1856 m. Upsaloje. Skandinavistams priėmimą Upsaloje surengė Švedijos karalius Oskaras I, kuris išsakė programinį teiginį, kad „karas tarp brolių skandinavų neįsivaizduojamas“. Tai buvo ryškus lūžis, palyginus su ankstesne politika, nes nuo Kalmaro unijos iširimo iki pat 1814 m. Švedija pastoviai kariavo su Danija. Nors skandinavizmo šalininkais buvo Švedijos karaliai Oskaras I ir Karolis XV, skandinavizmui simpatizavo Danijos karalius Frederikas VII, tačiau formalios tarpvalstybinės sąjungos ar bent jau gynybinės sąjungos sutarties tarp Danijos ir Švedijos nepavyko pasirašyti. Politinis skandinavizmas, o ypač idėjos dėl vienos skandinavų tautos kūrimo, bankrutavo 1864 m., kai Švedija neparėmė Danijos jos kare su Prūsija ir Austrija, pasibaigusiame besąlygine Danijos kapituliacija ir Šlezvigo-Holšteino praradimu.
Pelkinis žinginys

Rūšys

Vienintelė šios genties rūšis Pelkinis žinginys (Calla palustris)
Rūšis paplitusi šiaurės pusrutulyje: centrinėje, rytų ir šiaurės Europoje, šiaurės Azijoje ir Šiaurės Amerikoje.
Daiva Garnienė

Biografija

1969–1980 m. mokėsi Kauno 2-ojoje vidurinėje mokykloje, 1980–1984 m. studijavo VPU, 1995–1997 m. – KTU, 2002–2006 m. – VDU doktorantūroje. 1984–1985 m. Kauno Maironio gimnazijos mokytoja, 1985–2005 m. – direktoriaus pavaduotoja, nuo 2005 m. – direktorė.
Bankininkystė Jungtinėse Amerikos Valstijose

Bankininkystės sektorius Jungtinėse Amerikos Valstijose yra vienas labiausių išvystytų pasaulyje. JAV ir Jungtinės Karalystės finansų rinkos yra pagrįstos anglosaksiška sistema. Ši sistema paremta atvira finansinių priemonių apyvarta ir rinka, per kurią pritraukiama didesnė dalis finansavimo. Ši sistema likvidesnė, skaidresnė ir labiau išvytyta nei žemyninė, kuri yra pagrįsta bankais. Kadangi JAV paplitusi aglosaksiška sistema, tai joje į vertybinius popierius investuoja paskiros investicinių fondų valdymo bendrovės, draudimo įmonės bei privataus kapitalo bendrovės, o Vakarų Europoje – Vokietijoje, Prancūzijoje bei Japonijoje visas reikalingas funkcijas atlieka bankai. Pastarosioms šalims būdinga bankinė sistema. Jose bankai užsiima finansų maklerio ir draudimo įmonių veikla bei teikia investicinių fondų valdymo paslaugas. Jie taip pat aprūpina įmones finansiniais ištekliais, tarpininkauja rinkoje atliekant operacijas ir dalyvauja stambiais akcininkais įmonių veikloje.  JAV bankininkystės pramonės turto ir grynos vertės santykio (finansinio sverto) vidurkis 2008 m. siekė 12 prieš 1, o trumpalaikių įsipareigojimų suma sudarė 15% JAV bendro vidaus produkto arba 43% valstybės skolos.
Kanonizacija

Kanonizacija – Katalikų ir Stačiatikių bažnyčiose mirusiojo pripažinimas šventuoju.
Stačiatikių bažnyčiose šiuo metu šventaisiais asmenis dažniausiai skelbia aukščiausia valdymo institucija – Sinodas. Katalikų bažnyčioje šiuolaikines kanonizacijos taisykles 1642 m. nustatė popiežius Urbonas VIII. Katalikų bažnyčioje kanonizacijos proceso metu popiežiaus paskirta komisija tikrina, ar kandidatas atitinka šventumo kriterijus. Dažniausiai tai būna palaimintasis po beatifikacijos proceso, kurio gyvenimas, stebuklų tikrumas ir kiti aspektai yra vėl atidžiai tiriami. Asmuo įprastai skelbiamas šventuoju ne anksčiau kaip praėjus penkeriems metams po jo mirties. Nuo XII a. kanonizacijos aktu popiežius duoda sutikimą naujo šventojo viešam kultui. Nuo XV a. kanonizacijos aktas atliekamas Romos Šv. Petro bazilikoje.

Lietuvoje

Lietuvoje vieninteliu 1602 m. oficialiai kanonizuotu Lietuvos šventuoju laikomas Šv. Kazimieras. Kanonizacijos bylos užvestos arkivyskupams kankiniui Mečislovui Reiniui ir Teofiliui Matulioniui, vyskupui Vincentui Borisevičiui, kunigui Alfonsui Lipniūnui arkivyskupui Jurgiui Matulaičiui bei trims pasaulietėms Adelei Dirsytei, Elenai Spirgevičiūtei ir Barborai Žagarietei. Taip pat yra dar keli kanonizuoti asmenys, gyvenę Lietuvoje ar su ja susiję.
Auksinis balsas

Formatas

Projekte dalyvauja žinomi Lietuvos vokalistai, atliekantys įvairius stilius (nuo pop iki operos). Laidos yra įrašytos, tačiau viskas atliekama gyvai: tiek vokalas, tiek instrumentinė muzika. Orkestras – Vilniaus simfoniata ir LRT ritmo grupė (dirigentas – Vytautas Lukočius).
Kiekvienos laidos tema yra tam tikras muzikos stilius (išskyrus pirmąją – prisistatomąją – laidą). Visus dalyvius vertina komisija, kurioje yra keturi teisėjai. Vertinama dešimtbalėje sistemoje. Televizijos žiūrovai taip pat balsuoja. Kiekvienos laidos pabaigoje sudedami visų laidų rezultatai ir gaunama galutinė lentelė.
Lietuviškas kalendorius

Istorija

Senovės Lietuvoje vartotas Mėnulio kalendorius. Plintant žemdirbystei įsigalėjo Saulės kalendorius. Nuo XIII a. vidurio Lietuvos Didžiojoje Kunigaikštystėje oficialiai vartojamas Julijaus kalendorius. Lietuvoje metai turėjo 13 ( mėnulio) mėnesių, o vėliau 12 (saulės) mėnesių. Mėnesių pavadinimai Lietuvoje buvo susiję su gamtos reiškiniais, žemės ūkio darbais, šventėmis.
Lietuvoje Grigaliaus kalendorius vartojamas nuo 1586 m. Rusijos valdomoje Lietuvos dalyje nuo 1800 m. vėl grįžta prie Julijaus kalendoriaus. Užnemunė ir toliau vartojo Grigaliaus kalendorių. 1915 m. lapkričio 15 d. (senuoju stiliumi) visoje Lietuvoje vėl pereita prie naujojo stiliaus kalendoriaus.
Pirmųjų lietuviškųjų kalendorių pradininkas – liaudies švietėjas Laurynas Ivinskis (1810–1881). L. Ivinskio 1845 m. parengtas kalendorius buvo išleistas 1846 m. Vilniuje, Adomo Zavadskio spaustuvėje. Jo leidimui lėšų skyrė Rietavo kunigaikštis Irenėjus Kleopas Oginskis. Kalendorius vadinosi „Metų skajtlius ukiniszkas ant metu Wieszpaties 1846“. Dėl tokio pavadinimo Ivinskio kalendoriai kartais vadinami „metskaitliais“. Pirmųjų septynerių metų kalendoriai buvo leidžiami paties L. Ivinskio arba jo iniciatyva gautomis lėšomis, o iki 1852 m. ir dalyti nemokamai. Nuo 1855 m. Zavadskis leido kalendorius jau net mokėdamas Ivinskiui honorarą. Lietuviški kalendoriai ėjo iki spaudos uždraudimo 1864 m. 1866–1867 m. L. Ivinskis turėjo kalendorių perrašyti rusiškomis raidėmis. 1878 m. išleido lotynų raidėmis, bet be lenkiškų ženklelių. Iš viso išėjo 22 kalendoriai (19 lotynų raidėmis ir 3 kirilica).
L. Ivinskio leisti ir redaguoti kalendoriai buvo pirmieji lietuvių kalba leisti periodiniai leidiniai, skirti tiek paprastai liaudžiai, tiek ir labiau išsilavinusiems žmonėms. Anksčiau Lietuvoje būta tik lenkiškų ir rusiškų kalendorių. Pirmuosiuose lietuviškuosiuose kalendoriuose spausdinti ūkiški patarimai, liaudies medicinos žinios, informacija apie bažnytines šventes, astrologiją, istorinius įvykius. Juose spausdinta lietuvių autorių (Silvestro Valiūno, Dionizo Poškos, Antano Baranausko, Antano Strazdo, Karolinos Praniauskaitės ir kt.) kūriniai, užsienio autorių tekstų vertimai, tautosaka.
Nuo 1990 m. kasmet skiriama Lauryno Ivinskio premija už geriausią per metus išleistą lietuvišką kalendorių.
Mažojoje Lietuvoje gotišku šriftu buvo leidžiamos vadinamosios kalendros. Jų pradininkas – Tilžės mokytojas Erdmonas Šesnakas (1797-1864), parengęs „Prūsiškas kalendras ant meto 1847“ (išleistos Klaipėdoje Frydricho Vilhelmo Horcho spaustuvėje). Kaip ir L. Ivinskio kalendoriai, įvairios kalendros (evangeliškos, lietuviškos ir t. t.) susidėjo iš 2 dalių – informacinės ir literatūrinės, kurioje spausdinta ir Didžiosios Lietuvos autorių kūryba.
Nuo 1883 m. ėmė eiti „Lietuviškas Aušros kalendorius“, juos leido ir kiti periodiniai leidiniai. Spaudos draudimo laikais išėjo per 60 pavadinimų kalendorių.
Pirmasis latviškas kalendorius „Latviešu tautas kalendars“ išleistas 1875 m.
Karabacho chanatas

Kariuomenė

Karabacho chanatas niekada neturėjo nuolatinės kariuomenės, tačiau kai buvo būtina, vyrai buvo pakviečiami į karo tarnystę. Karo atveju dažnai buvo pasikviečiami talkininkai iš Dagestano.
Martynas Limontas

Biografija

Komandinėse varžybose rungtyniauja su Plungės visuomeninio šachmatų klubo "Bokštas" komanda.
Jogailos universitetas

Istorija

1364 m. gegužės 12 d. pagal Padujos ir Bolonijos universitetų modelį Kazimieras III Didysis įkūrė Krokuvos akademiją. Veikė 3 fakultetai: Laisvųjų menų, Medicinos ir Teisės. 1400 m. liepos 26 d. Jogaila reformavo akademiją pagal Sorbonos modelį, įkurtas Teologijos fakultetas. 1780 m. akademija reformuota į Karališkąją vyriausiąją mokyklą, pradėti dėstyti gamtos ir tikslieji mokslai; dėstomąją lotynų kalbą pakeitė lenkų kalba. Nuo 1817 m. veikia dabartiniu pavadinimu. Universitetas ypač klestėjo XVI a. pradžioje, kai jame studijavo Mikalojus Kopernikas ir kt., bei XIX a. – XX a. pradžioje. 1939-1944 m. buvo uždarytas.

Veikla

Veikia 14 fakultetų: Biologijos ir geografijos, Biotechnologijų, Chemijos, Farmacijos, Filologijos, Filosofijos, Fizikos, astronomijos ir taikomosios informatikos, Istorijos, Matematikos ir informatikos, Medicinos, Sveikatos apsaugos, Tarptautinių santykių ir politinių mokslų, Teisės ir administravimo, Vadybos ir socialinės komunikacijos. Universitetui priklauso viena seniausių Lenkijoje Jogailos universiteto biblioteka, Krokuvos observatorija, įkurta 1879 m. XIX a. viduryje joje buvo sudarytas 62 530 žvaigždžių katalogas. Turi universiteto istorijos, Farmacijos, Medicinos istorijos, Zoologijos, Botanikos, Geologijos, Antropologijos muziejus. Leidžiamas keliolikos serijų „Zeszyty Naukowe Uniwersytetu Jagiellońskiego“. 2008 m. mokėsi 45 908 studentai, dirbo 6 847 dėstytojai, iš jų 496 profesoriai.

Krokuvos universitetas ir Lietuva

Nuo XV a. pr. Krokuvos universitete studijavo Lietuvos didikų vaikų, apie 1400 m. įsteigta lietuvių studentų bursa. Lietuvos didikai rėmė universitetą materialiai. 1401 m. antruoju universiteto rektoriumi išrinktas Jonas Vaidutis (apie 1365-1422 m.), Butauto sūnus.
Nuo 1401 m. universitete studijavo apie 188 lietuviai. 1442-1492 m. iš Krokuvos į Lietuvą grįžo 40 bakalaurų, 13 magistrų, 2 mokslo daktarai. 1500–1588 m. Krokuvoje mokėsi apie 168 studentus iš Lietuvos.
Po Antrojo pasaulinio karo universitetas pradėjo bendradarbiauti su Vilniaus universitetu, atkūrus Lietuvos nepriklausomybę – su Vytauto Didžiojo universitetu, Šiaulių universitetu, Klaipėdos universitetu.
Laižuva

Aplinkinės gyvenvietės

Auksūdys – 4 km
MAŽEIKIAI – 17 kmPurvėnai – 10 km
VIEKŠNIAI – 17 kmJučiai – 8 km
KIVYLIAI – 15 km
AKMENĖ – 23 km
Liepos 30

Vardadieniai

Abdonas – Nertautas – Radvilė – Donatilė
Marija Baltrėnienė

Marija Baltrėnienė-Gaščiauskaitė (g. 1941 m. birželio 1 d. Salaperaugis, Liubavo valsčius) – Lietuvos etnomuzikologė, kanklininkė, liaudies instrumentų orkestro dirigentė, humanitarinių mokslų daktarė. menotyros kandidatas nuo 1974 m.

Biografija

1959 m. baigė Kauno Juozo Gruodžio muzikos mokyklą, kankliuoti mokė J. Strimaitis. 1964 m. baigė Lietuvos konservatorijos liaudies instrumentų orkestro dirigavimo klasę, kankliuoti mokė P. Stepulis.
Nuo 1962 m. Vilniaus pedagoginio instituto ansamblio „Šviesa“ orkestro vadovė, nuo 1964 m. dėstytoja, nuo 1994 m. profesorė. 1973 m. įkūrė Vilniaus pedagoginio instituto ansamblį „Poringė“ ir iki 1992 m. jam vadovavo, surengė liaudies papročių ir muzikinių spektaklių, dalyvavo tarptautiniuose folkloro festivaliuose. Parašė mokymo priemonių.
Virtualus ginklas

Turinys

Policininkas Skimsas po 7 metų grįžta į Majamį, kur vėl susitinka buvusį kolegą Maiką. Vos pasirodžius mieste, jį pradeda medžioti nusikaltėliai. Skimsas priverstas nakvoti policijoje, bet pamažu įsitraukia į vis artimesnius santykius su žuvusio porininko žmona Čelo, kurios dukra Lili puikiai išmano kompiuterius.
Netrukus Skimsui ir Maikui pavyksta išaiškinti nusikaltėlius, turinčius naujos kartos sprogmenis, valdomus ultragarsu. Jiems įsilaužus į sandėlį, nuaidi sprogimas, po kurio išsigelbėja tik Maikas.
Visi gedi žuvusio Skimso, tačiau šis netikėtai pradeda rodytis artimiausiems žmonėms kaip holograma, kuri gali pajudinti daiktus ir, kompiuterio modemo pagalba, persikelti iš vienos vietos į kitą.
Kai nusikaltėliai pagrobia Lili, ši gauna galimybę prisijungti prie kompiuterio ir Skimsas atskuba į pagalbą. Nusikaltimą išaiškinus, Skimsas netikėtai dingsta.
Pasirodo, iš tiesų jis nežuvo, o, gelbėtojams radus kūną ir jį reanimavus, vėl sugrįžo į realų gyvenimą.
Skenduolis (filmas)

„Skenduolis“ – 1956 m. Lietuvos kino studijoje sukurtas trumpametražinis meninis filmas pagal P. Cvirkos to paties pavadinimo apsakymą. Komedija. Nespalvotas. Filmo trukmė – 10 min.
Šis filmas – režisūrinis V. Žalakevičiaus debiutas ir aktoriaus A. Masiulio pirmasis vaidmuo kine.

Siužetas

Ikikariniame provincijos miestelyje publikos akyse jaunuolis ištraukia į krantą nuo lieptelio į ežerą įkritusį vaistininką ir taip išgarsėja. Norėdamas pasirodyti savo panelei (vietinio „elito“ atstovo dukrai), nori pakartoti savo „žygdarbį“ ir trenkia per galvą tariamai skendusiam merginos dėdei.
Kolpingo kolegija

Istorija

Įkurta 2001 m., reorganizavus 1996 m. įkurtą Kolpingo aukštesniąją mokyklą.
Kolegijos steigėjas yra Lietuvos Kolpingo fondas – katalikiška labdaros ir paramos organizacija, vienijanti socialiai atsakingus žmones, veikiančius savipagalbos principu. Kolegija įsteigta realizuojant švietimą (vieną iš prioritetinių fondo veiklos sričių). Kolegiją remia Tarptautinė Kolpingo draugija, vienijanti apie 500 000 narių 57 valstybėse. Draugijos centras yra Vokietijoje (Kelne), kur pradėjo savo veiklą draugijos įkūrėjas Palaimintasis Adolfas Kolpingas (1813–1865).
Besiplečiant Kolpingo kolegijai, 2010 m. šalia senojo kolegijos pastato iškilo naujas (Jakšto g.6). Kolegija savo studentus jau nuo 2011 m. rudens  pakvietė mokytis moderniame pastate. Kolegijos materialinės bazės intensyvi plėtra prasidėjo 2008 m. pavasarį, o 2011 m. balandžio 4 d. įvyko naujojo pastato atidarymas. Jame yra atnaujinta biblioteka ir skaitykla, erdvios auditorijos, kompiuterinės klasės, taip pat konferencijų salė, aprūpinta modernia vertimo įranga ir kt. Patalpos pritaikytos neįgaliųjų reikmėms. Kolpingo name išsaugotas kultūros paveldas - atkasti vienos seniausių Kauno vietų -  XVI a. rūsių fragmentai.
2002–2011 m. į kolegijos infrastruktūrą iš viso buvo investuota apie 7 mln. litų. 2012 m. pradžioje, kai modernus statinys jau stovėjo įrengtas ir buvo naudojamas, Kolpingo kolegiją vertino Mokslo ir studijų stebėsenos ir analizės centras (MOSTA).

Veikla

Veikia Kalbų, Verslo vadybos, Finansų, Socialinio darbo ir Teisės katedros.
Irklenčių sportas

Irklenčių sportas – ekstremalaus vandens sporto šaka, kuomet balansuojama ant padidintos banglentės ir iriamasi irklu.
Irklenčių ištakos kildinamos iš Peru, kurioje rastose keramikos duženose buvo aptikti civilizacijos raižiniai, vaizduojantys žvejus nedidelėse nendrinėse valtelėse, kurias jie stumdavosi iš bambuko padarytais irklais. Šiuolaikinės irklentės atkeliavo iš Havajų, JAV.
Lietuvoje irklenčių sportas plėtojamas Vilniuje, Trakuose. Vyksta reguliarūs irklenčių užsiėmimai Neries upėje, Galvės ežere ir kitur.
Etninis valymas

Etninis valymas (serb. etnicko ciscenje) – tikslinga politika nukreipta vienos etninės ar religinės grupės prieš kitą, bandant ją išguiti žiauriai besielgiant ir iššaukiant siaubą imantis karo veiksmų (žudant, kankinant, prievartaujant moteris ir kt.) tam, kad ji pasišalintų savanoriškai arba būtų pašalinta priverstinai iš tam tikros geografinės vietovės. Tokiu būdu siekiama hegemonijos. Bosniai Bosnijoje ir Hercegovinoje, serbai Kroatijoje, albanai, serbai Kosove – etninės grupės, kurios neišvengė etninio valymo pasekmių XX a. dešimtajame dešimtmetyje byrant Jugoslavijai.
Lietuvos higienistų ir epidemiologų sąjunga

Lietuvos higienistų ir epidemiologų sąjunga (LHES) – Lietuvos visuomeninė profesinė mokslinė organizacija, nuo 1995 m. veikianti Vilniuje.

Veikla

Lietuvos higienistų ir epidemiologų sąjungą sudaro Vilniaus, Kauno, Klaipėdos, Šiaulių ir Panevėžio kraštų higienistų ir epidemiologų draugijos. Turi apie 300 narių. Rengia ir tobulina Lietuvos gydytojus higienistus ir epidemiologus, visuomenės sveikatos specialistus, dalyvauja tarptautiniuose renginiuose bei konferencijose.
2000 m. Lietuvos higienistų ir epidemiologų sąjunga priimta į Tarptautinę aplinkos ir sveikatos federaciją (International Federation of Enviromental Health, IFEH). Sąjungos nariai dalyvavo Tarptautiniuose aplinkos sveikatos federacijos pasitarimuose 2001 m. Rygoje ir 2005 m. Londone, Pasaulinės aplinkos sveikatos kongresuose 2002 m. San Diege (JAV) ir 2006 m. Dubline (Airija). Lietuvoje 2002 m. surengta tarptautinė konferenciją „Visuomenės sveikata integruojantis į Europos Sąjungą“, 2003 m. – Tarptautinės aplinkos sveikatos federacijos Europos regiono atstovų pasitarimas, 2004 m. – konferencija vaikų sveikatos metams paminėti. 
Sąjungos nariai dalyvavo IFEH 11-ajame Pasauliniame aplinkos sveikatos kongrese Vancouver, Canada, 2010 m. rugsėjo 5-10 d.
Lietuvos higienistų ir epidemiologų sąjunga kartu su partneriais organizavo IFEH 12-ąjį Pasaulinį aplinkos sveikatos kongresą Vilniuje „Naujos technologijos, sveikas žmogus ir aplinka“ 2012 m. gegužės 21-27 d.
Kepler-20e

Kepler-20e – egzoplaneta, skriejanti apie Kepler-20 žvaigždę. Tai pirmoji Saulės tipo žvaigždės sistemoje atrasta planeta, kurios spindulys mažesnis nei Žemės (0,868+0,074 R -0,096).
Kepler-20e yra antra planeta (pirmoji Kepler-20b) pagal nuotolį nuo savo žvaigždės. Temperatūra (siekia 1040 K) joje per aukšta, kad planetos paviršiuje galėtų egzistuoti skystas vanduo.
Apie šios bei kitų keturių tos pačios sistemos planetų atradimą buvo paskelbta 2011 m. gruodžio 20 d.

Orbita

Kepler-20e didysis pusašis yra 0,0507 av, orbitos periodas – 6,098 dienos (galima paklaida itin maža). Planetos inklinacija – 87,50°, todėl jos tranzitai gali būti stebimi iš Saulės sistemos. Kaip ir kitos tos pačios sistemos planetos, Kepler-20e turi aukštą maksimalų ekscentricitetą – 0,28. Vis dėlto tai žemiausias ekscentricitetas Kepler-20 sistemoje.
Zapped

Siužetas

Vestuvių puotoje Zoja sako tostą, tačiau jos kalbą nutraukia šuo. Po vestuvių mamos naujas vyras ir įbroliai gyvena kartu. Merginą erzina nešvara, netvarka, chaosas. O dar naujoji mokykla lyg iš siaubo filmo. Po mokyklos ji grįžta į namus, kurie nusiaubti. Vonioje negali pabūti viena. Į jos kambarį atėjo Harvis, įbrolių šuo ir ji susirado programėlę "klausau ir vykdau". Iš pradžių telefoną paima šuo ir neša jį į vonią. Paskui išmanusis metamas pro langą ant palydovinės lėkštės. Kitą rytą mergina bando savo išmanųjį. Šuo komandų neklauso, bet štai paštininkas ir įbroliai klusniai vykdo visus paliepimus. Po kurio laiko Zoja perauklėja ir savo šeimynos vyrus ir mokykloje visi tampa pavyzdingi, tačiau tai veikia tik vyrus. Ir ne visai taip, kaip ji įsakydavo. Galiausiai, šokėjų palaikymo kapitonė pavagia iš Zojos telefoną ir galvoja užvaldyti visų vyrų dėmesį.
Andrew Fletcher

Andrew John Fletcher (g. 1961 m. liepos 8 d. Notingemas, Jungtinė Karalystė) – britų muzikantas, geriausiai žinomas kaip grupės Depeche Mode narys, joje grojantis nuo pat grupės įsikūrimo 1980 m.

Prieš Depeche Mode

Andrew kartu su Martin’u ir Vince’u grojo grupėje „Composition of Sound“ 1980 m.; vėliau kartu su David’u keturiese subūrė „Depeche Mode“. Čia jis iš pradžių grojo bosine gitara, tačiau vėliau perėjo prie sintezatoriaus.

Depeche Mode

Grupėje Fletch’o (taip jis vadinamas pačių grupės narių bei fanų) vaidmuo – daugiau nei muzikanto. Dažniausiai būtent jis būna pagrindinis asmuo, bendraujantis su spauda, duoda interviu, pristato grupės naujienas ir pan.
1984 m. Fletcher’is įrašė solinį koverių albumą „Toast Hawaii“. Muzikinę partiją atliko grupės nariai Martin’as ir Alan’as, o Andrew pirmąkart tapo vokalistu. Deja, albumas taip niekad ir nebuvo išleistas.
2002 m. Fletch’as įsteigė įrašų kompaniją „Toast Hawaii“, kurioje albumus išleido futuristinė merginų grupė „Client“. Koncertinio turo su šia grupe metu, Andrew retsykiais DJ’avo. Šią vasarą taip pat numatomi keli jo pasirodymai .

Asmeninis gyvenimas

Andrew Fletcher’is vedęs Grainne, su kuria turi dvi atžalas – Megan ir Joe.
Jonavos rajono savivaldybės taryba 2000–2003 m.

Jonavos rajono savivaldybės taryba – Jonavos rajono savivaldybės atstovaujamoji institucija, išrinkta 2000 m. kovo 19 d.

Veikla

Rajono meru išrinktas Egidijus Sinkevičius. Mero pavaduotoju - Rimvydas Paškauskas (g. 1956 m.).
Kardiolita

Istorija

1998 m. Vilniuje buvo įkurtas Širdies chirurgijos centras. 2011 m. centras tapo privačia ligonine ir poliklinika „Kardiolita“.
2013 m. įstaiga tapo pirmąja tarptautiniu standartu sertifikuota privačia klinika Baltijos šalyse.
2015 m. pavadinimas pakeistas į „Kardiolitos“ klinikas. 2017 m. susijungta su Kaune esančiomis „Bendrosios medicinos praktika“ klinikomis ir Šiauliuose esančia Svalbono klinika.
Jacinto Benavente

Biografija

Jis gimė Madride, garsaus pediatro šeimoje. Jis sugrąžino dramai realybę per socialinį realizmą: eiles pakeitė proza, melodramą – komedija, formules – patirtis, impulsyvius veiksmus – dialogai ir žodžių žaidimai. Benavente domėjosi estetika, o vėliau – etika.
Būdamas liberaliu monarchistu ir socializmo kritiku, jis nenoriai rėmė Franko diktatūrą kaip vienintelę alternatyvą jo nuomone katastrofiniam respublikos eksperimentui 1931–1936 m. Benavente mirė 87 metų. Jis niekada nevedė. Daugelis šaltinių nurodo, kad jis buvo homoseksualus