google/wiki40b huggingface dataset:
Istorinė geografija

Istorinė geografija – gretima istorijos ir geografijos mokslams disciplina, tirianti šalių, regionų praeities fizinę, ekonominę ir politinę geografiją. Remiasi aktualizmo (lyginimo) metodu. Objekto pobūdis glaudžiai sieja ją su gyventojų geografija. Žinių apie baltus, lietuvius, Lietuvą yra Europos keliautojų aprašymuose, archyvuose, archeologiniuose radiniuose, kartografiniuose dokumentuose, istoriniuose mokslo veikaluose, istoriniame šaltinyje Kryžiuočių karo kelių į Lietuvą aprašymai, XIX a. ir XX a. pr. mokslininkų Simono Daukanto, Stanislovo Čerškio, Liudviko Adomo Jucevičiaus, Kazimiero Būgos, Jono Basanavičiaus raštuose. Pradininkas Lietuvoje – Povilas Matulionis. Istorinę kartografiją vystė Joachimas Lelevelis. Problemas tiria istorikai, archeologai, geografai, etnografai, lingvistai. Lietuvoje dėstoma Vilniaus ir pedagoginiame universitetuose.
Lenartas Kosinskis

Šeima

Tėvas: Adamas Kosinskis, vaikai: Adamas Kosinskis, Feliksas, Leonardas, Stanislavas, Mykolas ir Povilas.
Britų apdovanojimai 2008

Ceremonija

Britų muzikos apdovanojimus 2008 m. vedė Sharon Osbourne, Ozzy Osbourne, Kelly Osbourne ir Jack Osbourne.

Nominacijos

Nominacijos buvo praneštos 2008 sausio 16. Nugalėtojai pažymėti pastorintu šriftu.
Sauras

Sauras (kaz. Сауыр, kin. 萨吾尔山, pinyin: Sàwú'ěr Shān) – kalnagūbris Vidurinėje Azijoje (Kazachstane ir Kinijoje), į pietryčius nuo Zaisano ežero. Sudaro bendrą masyvą su Tarbagatajaus kalnagūbriu. Ilgis – 140 km. Aukštis siekia 3816 m (Muztau k.). Sudarytas iš vulkaninių nuogulų, skalūnų, klinties, smiltainio, granito. Yra akmens anglies ir degiųjų skalūnų telkinių.
Sauro šiauriniame šlaite auga kalnų miškai (sibiriniai maumedžiai, sibiriniai kedrai, Šrenko eglės), pietiniame – kalnų stepės, pusdykumės, gūbryje – aukštikalnių pievos, akmenynai, yra ledynų. Šiauriniu šlaitu teka Irtyšius.
Patilčiai

Istorija

1827 m. kaime buvo 16 ūkių, 113 žmonių, 1880 m. – 9 ūkiai ir 66 gyventojai.
Vedelio ruonis

Pagrindiniai duomenys

Plieno pilkumo spalvos su šviesesnėmis, baltomis ar gelsvomis dėmėmis ant viso kūno. Ilgis iki 3 metrų. Svoris: patelė iki 450 kg, patinas šiek tiek lengvesnis. Lytinė branda nuo 3-6 metų. Poruojasi rugsėjį-spalį. Nėštumas 10 mėnesių. Jauniklių kiekis: dažniausiai 1.
Vedelio ruonis – vienintelė Leptonychotes genties rūšis. Kartu su Roso ruoniu, jūrų leopardu ir krabaėdžiu priklauso Lobodontini tribai.

Paplitimas

Vedelio ruoniai gyvena negiliuose vandenyse Antarktidos pakrantėse. Vieninteliai iš antarktinių ruonių teikia pirmenybę ne jūroje plūduriuojančiam, o prie kranto prišalusiam ledui. Didžiąją laiko dalį praleidžia vandenyje, kur ieško maisto.
Bristolio tema

Istorija

Temai pradžią davė anglų šachmatų kompozitoriaus 1861 m. Bristolyje vykusiame turnyre Frenko Hilio sukurtas uždavinys. Iš čia ir temos pavadinimas.

Savitumai

Tipinę Bristolio temą sudaro valdovė ir kita toliašaudė figūra, paprastai bokštas arba rikis. Tai dviejų ėjimų tema. Jos panaudojimas uždavinyje reikalauja tam tikros vietos šachmatų lentoje, o tai sumažina galimų laukelių skaičių kitoms temoms.
Bėgant metams, kai dviejų ėjimų uždaviniuose vienintelio teminio varianto pradėjo nepakakti, Bristolio tema, pradėjo keistis. Uždaviniai pradėti skirstyti, atsižvelgiant į Bristolio temos reikalavimų laikymasi. Tie, kurie sudaryti, prisilaikant jų, pavadinti grynojo Bristolio uždaviniais.
Grynojo Bristolio tema nustato, kad priekinė figūra juda vieninteliu tikslu: atlaisvinti liniją, eisiančiai po jos figūrai. Ji neskirta saugoti laukelių aplink juodųjų karalių ir neturi dar ko nors kompozicijoje keisti, o tik sudaryti galimybę kitai figūrai laisvai judėti atlaisvintąją linija ta pačia kryptimi.
Daugelio ėjimų ir trijų ėjimų uždaviniuose Bristolio tema turi mažesnę įtaką turiniui.

Paplitimas

Šią temą šachmatų kompozitoriai naudoja, kurdami :tiesioginius, sutarto mato, atvirkščio mato, sutarto atvirkščio mato, serijinių ėjimų, retro šachmatų uždavinius ir etiudus.
Šakynos herbas

Herbo aprašas

Herbo skydo mėlyname lauke ant žalios skydo papėdės stovi šarvuotas sidabrinis riteris, dešine ranka rodantis į priekinį apatinį kampą. Ant kairiojo peties ovalus sidabrinis skydas (kraštas auksinis) su lotynišku užrašu: PRO LEGE ET LIBERTATE („Už teisingumą ir laisvę“). Riterio sijonas ir dešinysis antpetis žali su auksiniais kraštais. Per dešinįjį petį permesta raudona juosta, laikanti sidabrinį palašą su auksiniu efesu. Šalmas sidabrinis, papuoštas dviem raudonomis (pirma ir trečia) ir dviem sidabrinėmis (antra ir ketvirta) stilizuotomis stručio plunksnomis. Riterio plaukai ir ūsai juodi, veidas ir dešinioji ranka natūralios kūno spalvos.

Istorija

1792 m. birželio 12 d. Stanislovas Augustas Šakynai suteikė laisvojo miesto teises ir herbą.
1999 m. gegužės 3 d. herbą Lietuvos Respublikos Prezidentas patvirtino dekretu Nr. 422. Herbo etalono autorius – dailininkas Rolandas Rimkūnas.
Jonas Dubickas

Jonas Dubickas (1942 m. balandžio 5 d. Dauguose, Alytaus raj. – 1968 m. lapkričio 2 d. žuvo autoavarijoje, motociklu važiuodamas į Šiaulius) – choro dirigentas.

Biografija

1957–1961 m. choro dirigavimo mokėsi Kauno Juozo Gruodžio muzikos mokykloje – technikume (dėst. Andrius Kairys ir Vytautas Blūšius). 1961–1968 m. (su pertrauka) choro dirigavimo studijas tęsė Lietuvos valstybinėje konservatorijoje (vyr. dėst. Klemenso Griauzdės klasė). Studijų metais buvo Vilniaus inžinerinio statybos instituto studentų mišriojo choro „Gabija" chormeisteris.
1966–1968 m. – Elektrėnų kultūros namų meno vadovas, klarnetu grojo kaimo kapeloje ir estradiniame ansamblyje, 1965–1966 m. vadovavo kultūros namų mišriajam chorui.
Nuo 1968 m. rudens – Kauno valstybinio muzikinio teatro chormeisteris ir Kauno politechnikos instituto studentų dainų ir šokių liaudies ansamblio „Nemunas“ choro vadovas. Netikėta ir tragiška mirtis nutraukė jauno talentingo dirigento prasmingus darbus.

Šaltinis

Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999. Informacijos publikavimui gautas žodinis autoriaus leidimas.
Paul von Hindenburg

Biografija

Tėvas – Prūsijos karininkas.
Lankė pradinę („Biurgerių“, vok. Bürgerschule) mokyklą ir evangeliškąją gimnaziją Poznanėje. 1859–1866 m. – Kadetų įstaigą tenanstalt Valštate, nuo 1863 m. Velykų – Vyriausiąją kadetų įstaigą Berlyne. 1865 m. buvo priskirtas karalienei Elisabeth, Prūsijos karaliaus Frydricho Vilhelmo IV našlei kaip pažas. 1866 m. balandį – leitenantas.
1916 m. rugpjūtį buvo paskirtas Generalinio štabo viršininku. 1925–1934 m. Vokietijos prezidentas. Pirmojo pasaulinio karo metu ilgą laiką buvojo Lietuvoje.
1930 m. slaptu (Vokietijos prašymu) Prezidento Antano Smetono dekretu apdovanotas Vyčio Kryžiaus I laipsnio ordinu. Į Berlyną Lietuvos apdovanojimą nuvežė ir Reichsprezidentui įteikė generolas Pranas Tamašauskas ir pulkininkas Aleksandras Plechavičius.
Paskutinis šūvis

Turinys

1974-jų liepą Italijoje paslaptingomis aplinkybėmis miršta keli aukštas pareigas užimantys pareigūnai, tačiau visais atvejais skelbiama oficiali priežastis – savižudybė.
Tuo pat metu nužudomas privatus detektyvas Kjerotis, o byla pavedama komisarui Solmi, jo padėjėjui Kaprarui bei tardytojui Mikelei Maninui, kurio nuomonė ir darbo metodai nuo komisaro skiriasi. Suimama įtariamoji – prostitutė Džulijana, pravarde Tunisietė, tačiau Solmis netiki, kad tai jos darbas. Jis išsiaiškina, kad Kjerotis buvo surinkęs kompromituojančią medžiagą, kurią ketino panaudoti šantažui, o mergina tapo liudininke. Policija paguldo ją į ligoninę, tačiau iš ten ją pagrobia. Džulijanai pavyksta pabėgti ir paskambinti komisarui, tačiau ją sugauna ir nužudo anksčiau negu atvyksta policija.
Tyrimas tęsiasi ir Solmis netrukus supranta aptikęs politinio sąmokslo ir valstybės perversmo pėdsakus, tačiau jame įsipainioję įvairių tarnybų atstovai ir politikai. Net spec. tarnybos vadovas Sperlis, kuris visokeriopai padeda Solmiui, pasirodo besąs vienas pagrindinių įtariamųjų. Jam duomenis rinkti padeda draugė, žurnalistė Marija, tačiau tiek tardytojai, tiek prokurorai nenusiteikę tęsti tyrimą. Į tardymo vietą gabenamam Sperliui padeda pabėgti paties Solmio padėjėjas Kaprara, tačiau vėliau jį nušauna.
Filmo pabaigoje Solmis ketina vykti į Sperlio apklausą, tačiau yra nušaunamas savo namų kieme.
Voluinės Volodarsko rajonas

Chorošivo rajonas (ukr. Хорошiвський район) yra Žytomiro sryties viduryje, šiauriau nuo sostinės Žytomyro. Rajono plotas 0,9 km². Administracinis centras – Chorošivas.

Pramonė ir ūkis

Chorošivo mieste nuo pat sovietmečio išgaunamas granitas. Nors jau ir šiame mieste didžiųjų kanjonų bei karjerų nėra dar šis verslas šiek tiek „kvepuoja“. Už 10 km nuo Chorošivo buvęs didžiausias karjeras šiandien yra ežeras. Važiuojant Keliu iš Žytomyro sutiksime ne mažiau nei 10 buvusių ir nors 5 esamus karjerus.

Transportas

Svarbiu transportu Chorošivo rajonas pasigirti negali, tačiau per jį eina kelias iš Korostenio į Žytomyrą. Traukinių ir oro uostų rajone nėra, tačiau iš rajono sostinės vyksta autobusai į Paryžių, Londoną, Varšuvą bei kitus Europos miestus.

Kultūra

Chorošive yra brangiųjų akmenų muziejus. Tarp eksponatų daugybė granito luitų, deimantų ir kitų brangiųjų akmenų.
Laukėsos durpynas

Laukėsos durpynas - durpių eksploatavimo telkinys, užimantis didžiąją dalį Laukesos pelkės. Durpių įmonės administracija įsikūrusi Eičių kaime, Tauragės rajone. Durpės kasamos 3 km į rytus nuo gyvenvietės. Durpyno plotas apie 1500 ha.
NBA 2K

NBA 2K – krepšinio kompiuterinių žaidimų serija, kuriama 2K Games padalinio 2K Sports. Šie žaidimai kuriami nuo 1999 metų ir remiasi NBA lygos žaidėjais, komandomis bei arenomis.
Nuo 1999 iki 2004 m. NBA 2K kūrė Sega kompanija, o nuo to laiko – išskirtinai tik 2K Sports. Pirmieji trys leidimai buvo skirti tik Dreamcast konsolei, vėliau prisijungė PlayStation 2, Xbox ir Xbox 360. Nuo 2008 m. žaidimai pradėti kurti ir Windows platformoms.
Pagrindine šios serijos konkurentė yra NBA Live, kuriama EA Sports.
Ant pirmų penkių žaidimo viršelių buvo Allen Iverson atvaizdas. Vėliau ant žaidimo viršelių buvo tokie žaidėjai kaip Michael Jordan, Larry Bird, Magic Johnson, Shaquille O'Neal, Derrick Rose, LeBron James ir kiti.
Naujausias serijos žaidimas NBA 2K19 buvo išleistas 2018 m. rugsėjo 11 d.
Yliai (Raseiniai)

Aplinkinės gyvenvietės

NEMAKŠČIAI 2 km
VIDUKLĖ 2 km
Pelekonių kaimo kapinės

Istorija

Šiose kapinaitėse žmonės buvo laidojami nuo senų laikų. 
Jiezno bažnyčios mirties metrikuose aplinkinių parapijos kaimų kapinės, kuriose žmones laidodavo, imtos nurodyti nuo 1802 metų. Nuo šių metų galima atsekti ir palaidotuosius Pelekonių kapinėse.  
Pelekonių kaimo kapinėse palaidoti Vyčio Kryžiaus kavalieriai  Juozas Zencevičius ir Juozas Žuromskas. Taip pat palaidoti  savanoriai Antanas Garnys, Juozas Šiugždinis ir Simas Karpavičius iš Mediniškių kaimo bei Lietuvos partizanai Pranas Bernatonis ir Kazimieras Bernatonis.
Pelekonių kapinėse tarp išlietų ir vamzdinių metalinių kryžių stovi keturi mediniai paminklai. 
Prie pat kapinių įėjimo yra antkapis su suklupusios prie kryžiaus moters, dėvinčios mėlyną suknelę, skulptūra. Kapinės išsidėsčiusios miške.
Bara Mansa

Istorija

Gyventojai vietovėje pradėjo kurtis nuo XVIII a. antros pusės. Gyvenvietė pradėjo augti XIX a., o Bara Mansa oficialiai įkurta 1832 m.
FC Köln

Istorija

Klubas buvo įkurtas 1948 m. Tris kartus tapo šalies čempionais (1962, 1964, 1978 m.)
Pranas Baltrušaitis

Pranas Baltrušaitis (g. 1927 m. birželio 15 d. Varvaliai, Kelmės valsčius) – Lietuvos gydytojas chirurgas, habilituotas biomedicinos mokslų daktaras.

Biografija

1954 m. baigė Kauno medicinos institutą. 1993 m. habilituotas biomedicinos mokslų daktaras.
1954–1960 m. Pasvalio raj. ligoninės chirurgas, 1960–1962 m. dirbo Kauno medicinos instituto Bendrosios chirurgijos katedroje. Nuo 1969 m. dirba Lietuvos onkologijos centre. 1971–1985 m. Vilniaus pedagoginio instituto, nuo 1993 m. Vilniaus universiteto dėstytojas, nuo 1997 m. profesorius.

Mokslinė veikla

Mokslinio darbo svarbiausia sritis – virškinamojo trakto navikų radiologinės diagnostikos tobulinimas, jų ankstyvųjų formų diagnostikos galimybės. Paskelbė apie 80 mokslo darbų.
Rusališkės piliakalnis

Aplinkiniai piliakalniai

Reškutėnų piliakalnis 5,5 kmPapravalės piliakalnis 9 kmRakštelių piliakalnis 5 kmBudrių piliakalnis 23 kmAučynų piliakalnis 5 kmPaduobės piliakalnis 14 kmDaukšių piliakalnis 1,5 kmStūglių piliakalnis 5 km
Pastaba:
Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną
Muhamedas al Bucharis

Biografija

Abu Abdula Muhamedas ibn Izmailas, pramintas „Buchariečiu“ (al-Bukhari), gimė 810 m. liepos 19 d. Bucharoje, tuometinėje Transoksianoje (dabar Uzbekistanas). Jis nebuvo kilęs iš arabų. Būdamas 16 metų amžiaus jis atliko hadžą į Meką. Nuo vaikystės domėjosi hadisais (Mahometo darbų, minčių pasakojimais). Jis keliavo po Hidžazą, Egiptą, Siriją, Iraką, Persiją juos rinkdamas. Pasakojama, kad jis užrašė 600 tūkst. hadisų, iš kurių išrinko apie 7275, kuriuos laikė patikimiausiais ir įtraukė į rinkinį pavadinimu „Išsamus rinkinys patikimai perduotų hadisų, išrinktų iš Dievo pasiuntinio darbų, poelgių ir kovų“. Paprastai šis rinkinys vadinamas trumpiau: Al Džami al Sahih („Tikrųjų rinkinys“) ir Sahih al Buchari („Buchario tikrieji“). Rinkinys suskirstytas skyriais pagal temas ir daug hadisų juose pasikartoja, tad skirtingų užrašytų hadisų jame yra apie 4000. Šio rinkinio hadisai labiausiai taikyti islamo teisės nuostatoms. Kai kuriuos jų galima siauriau išskirti kaip teologinius ir iš religijos istorijos. Tarp sunitų šis rinkinys vertinamas autoritetingiausiu teisės šaltiniu po Korano.
Tarp kitų Al Buchario veikalų paminėtina „Didžioji istorija“, kuri yra hadisų perdavėjų biografijų žinynas. Minima, kad Muhamedas al Bucharis buvo įsivėlęs į religinį ginčą Nišapūre ir grįžo į Bucharą. Tačiau joje atsisakė tapti vietos valdytojo ir jo vaikų mokytoju ir išsikėlė į mažą Chartanko kaimelį prie Samarkando, kur mirė 875 m. rugpjūčio 31 d. Palaidotas Samarkande. Kai kurių amžininkų jis buvo kaltintas pareiškimu, kad kieno nors iš atminties pacituotas Koranas tampa sukurtu ir nėra amžinas. Ši mintis laikyta eretiška. Vėliau pasirodžiusiose biografijose tvirtinta, kad Al Bucharis neigė tai pasakęs. Tarp jo mokinių buvo Muslimas ibn al Hadžadžas, antro pagal autoritetingumą hadisų rinkinio sudarytojas. Samarkande virš jo kapo pastatytas memorialas.
Oosthoeks Encyclopedie

Leidimai

Oosthoek's Geïllustreerde Encyclopaedie (= 1ste druk). Redacteur-Secretaris: A. A. Pulle. 11 dln. 1916-1923. Supplement (dl. 12) 1925. Utrecht: Oosthoek.
Oosthoek's Geïllustreerde Encyclopaedie. 2de druk. Redacteur - secretarissen E.C. G. Brünner en H. F. Nierstrasz. 12 dln. 1925-32. Supplement (dl. 13) 1934. Utrecht: Oosthoek.
Oosthoek's Geïllustreerde Encyclopaedie. 3de bijgewerkte en aangevulde druk. Redacteur - secretarissen: H. F. Nierstrasz en E.C. G. Brünner. 12 dln. 1932-39. Utrecht: Oosthoek.
Oosthoek's Encyclopaedie. 4de druk. 15 dln. 1947-53. Supplementen (dln. 16 en 17) 1955 en 1957. Utrecht: Oosthoek.
Oosthoeks Encyclopedie. 5de druk. 15 dln. 1959-64. Supplement (dl. 16) 1966. Utrecht: Oosthoek.
Oosthoeks Encyclopedie. 6de druk. Hoofdredactie Jac L. Griep en J.A. van Houtte. 15 dln. 1968-73. 4 Supplementen (dl. 16-19). Utrecht: Oosthoek.
De Grote Oosthoek. Encyclopedie en woordenboek. 7de uitgave. Hoofdredactie Jac L. Griep en J.A. van Houtte. 20 dln. 1976-81. Atlas (dl. 21), 1978. Supplementen 1 en 2 1981, 1985. Utrecht: Oosthoek.
Somalilandas

Istorija

Somalilandas anksčiau buvo Jungtinės karalystės kolonija. Antro pasaulinio karo metu okupuota Italijos. Tapo nepriklausoma 1960 m. birželio 26 d., tų pačių metų liepos 1 susijungė su Somaliu (buvusia Italijos kolonija). Tačiau somalilandiečiai imti persekioti Somalio valdžios, ypač į ją atėjus Mahometui Siadui Biarei, buvo panaikinti tradiciniai klanai. 1991 m. gegužės 18 d. Somalilandas vėl atsiskyrė, o gegužės 24 buvo paskelbta Somalilando Respublika. Nuo to laiko jis de facto nepriklausomas, įtvirtino savo valdymo sistemą ir konstituciją. JTO pripažįstama Somalio valdžia Mogadiše atsiskyrimo nepripažino, bet nieko dėl to padaryti nesugebėjo, nes ji valdo praktiškai vien Mogadišą ir jo apylinkes. Somalilandas savo jėgomis atstatė sugriautą sostinę Hargeisą ir atkūrė ekonomiką (užsienio prekybos balansas beveik neutralus). Vis dėlto Somalilandas nėra pripažįstamas, nepaisant istorinio pagrindo nepriklausomybei, nes valstybės norėtų, kad Somalilandas padėtų ant kojų atsistoti ir visam Somaliui, ir valstybė vėl būtų vientisa. Somalilando karines pajėgas sudaro 12900 karių, šiuo metu tai yra taiki šalis, tačiau kaimyninis Puntlandas (dar viena nuo Somalio atskilusi šalis) įvykdė kelias nedidelio masto invazijas į vakarinį Somalilandą.

Politinė sistema

Sistema demokratinė, yra valdžių pasidalijimas. Yra dveji parlamento rūmai: atstovų rūmai ir seniūnų rūmai, tam tikrais klausimais jie renkasi į bendrus posėdžius, kitais – į atskirus.

Geografija

Šiaurinė rytų Afrikos rago dalis.

Ekonomika

Prie ekonomikos prisideda savo uostų suteikimas Etiopijai, kuri neturi išėjimo į jūrą.

Demografija

99 % gyventojų – musulmonai sunitai, beveik visi – somaliai, daugiausia iš Izako klano.
Young Americans

Dainų sąrašas

Visas dainas parašė David Bowie, išskyrus kur pažymėta.
Akmolos sritis

Geografija

Didžioji dalis teritorijos yra Kazachstano kalvyne, kurio aukščiausia dalis yra Kokšetau aukštuma, iškylanti iki 947 m. Pačioje šiaurėje paviršius pereina į Vakarų Sibiro lygumą. Svarbiausia upė yra Išimas (Irtyšiaus baseinas). Gausu ežerų, kurie sudaro savo nenuotakius baseinus (Siletitenizas, Šaglitenizas, Kokšetau ežerai, Tekė, Tengizas ir kt.). Būdingi tamsiai kaštoniniai dirvožemiai ir juodžemiai. Plyti įvairiažolės-ašuočių ir ašuočių-kiečių stepės, kurios daugiausia išdirbtos („plėšiniai“). Kalnuotose vietovėse yra miškų.
Klimatas ryškiai žemyninis. Vidutinė sausio temperatūra nuo -19 iki -16 °C, liepos temperatūra +19–22 °C. Vidutinis metinis kritulių kiekis ~300 mm.
Vėlaičiai (Pagėgiai)

Istorija

1952–1993 m. kaime buvo biblioteka, vėliau perkelta į Kentrius.
2016 m. šalia kaimo atidarytas didžiausias Baltijos šalyse vėjo jėgainių parkas - Pagėgiai 13.
Bucharos chanatas

Istorija

Bucharos chanatas susidarė kuomet nusilpusios Timūridų imperijos likučius Transoksianoje 1500 m. nukariavo Uzbekų chanas Muchamedas Šeibanis. Jo chanatas egzistavo apie Kaspijos jūrą. Užkariavęs Timūridų valdas, Mohamedas įkūrė čia naują valstybę su kultūriniu ir politiniu centru Sogdo regione. Iš pradžių chanato sostinė buvo Samarkandas, vėliau, nuo 1560 m. − Buchara. Iki sostinės perkėlimo į Bucharą chanatas buvo vadinamas Uzbekų chanatu.
Chanatą valdė dvi dinastijos. Šeibanidai ir Aštarchanidai. Chanatas nuolat kovojo su priešais šiaurėje ir pietuose. Chanai nesėkmingai siekė atgauti prarastas Uzbekų chanato žemes šiaurėje (jas buvo užėmęs Kazachų chanatas), o pietuose siekė iš Sefevidų atkariauti Heratą. Tačiau šios ambicijos baigėsi nesėkmingai. Maža to, 1512 m. nuo chanato atsiskyrė vakarinės sritys su politiniu centru istoriniame Chorezme. Jos pasiskelbė Chyvos chanatu ir tapo Bucharos priešu. 1709 m. atskilo derlingos Ferganos teritorijos šiaurės rytuose.
XVI a. pabaigoje Bucharos chanate prasidėjus vidaus krizei, į valdžią atėjo kita mongolų kilmės dinastija, kilusi iš Didžiosios ordos. 1756 m. į valdžią atėjo nauja dinastija − Mangitai. Kadangi jie nepriklausė pagrindinei linijai, valstybė nustojo teisės vadintis chanatu, ir pervardinta Emyratu.

Kultūra

Bucharos chanate konsolidavosi uzbekų tauta. Tai vyko maišantis vietiniams sėsliems gyventojams sartams, tiurkams karlukams ir naujai atsikėlusiems klajokliams. Pastarieji save vadino uzbekais nuo jų chanato. Jie perėmė vietos tautų tradicijas, kalbą ir gyvenimo būdą, bet davė jiems savo pavadinimą. Chanato gyventojų kalba buvo vienas iš čagatajų kalbos dialektų, kurį dabar priimta vadinti senąja uzbekų kalba.
Chanate klestėjo kultūra. Vienas svarbiausių kultūra besirūpinusių chanų buvo Abu-l-Gazis Abdula-chanas (1583–1598 m.), kurio valdymo laikais valstybėje buvo statomos mokslo įstaigos, pirtys, mečetės, karavansarajai, tiltai. Šalyje labai išvystyta infrastruktūra. Sostinė Buchara tapo puikiu miestu, ir daugybė dabartinės Bucharos kultūrinių paminklų priklauso būtent šio chano laikotarpiui.
Nepaisant šio suklestėjimo, chanatas nepasiekė ekonominės galios, kaip daugybė valstybių regione iki jo. Tai nulėmė pasikeitusi geopolitinė situacija, sumažėjusi Šilko kelio reikšmė. Be to, chanatas buvo izoliuotas nuo vakaruose klestėjusiu islamo kultūros centrų, todėl vietinė kultūra formavosi autonomiškai, kas vedė į scholastiką ir akademizmą.
Bražiškiai I

Istorija

Kaimas minimas XVIII a., priklausė Peliskiams. 1937 m. išskirstytas į vienkiemius.
1915 m. slenkant Pirmo pasaulinio karo frontui šalia kaimo vyko stiprūs susirėmimai, čia palaidota virš 100 vokiečių karių.
Po Antro pasaulinio karo priklausė kolūkiui „Pirmūnas“, vėliau – „Šviesa“.
Palenkės Radzinas

Istorija

Palenkės Radzinas susikūrė Mažosios Lenkijos krašte, netoli sienų su LDK ir Rusia. Miestelis pradėjo augti įkūrus ATR, o 1468 m. jam suteikta Magdeburgo teisė. 1690 m. karalius Jonas Sobieskis suteikė privilegijas. XVIII a. Palenkės Radzinas priklausė Potockių giminei. vėliau atiteko Austrijai, po to – Rusijai. Antrosios Lenkijos Respublikos laikais buvo vaivadijos centru. 1930 m. miestą suniokojo gaisras.
Maurai

Maurai – bendras Šiaurės Afrikoje gyvenančių klajoklių berberų, kuriuos VII a. islamizavo arabai, pavadinimas. Po to maurai dalyvavo arabams užkariaujant Iberijos pusiasalį. Vėliau maurais vadinta musulmonų tauta, viduramžiais gyvenusi dabartinės Ispanijos teritorijoje (Al Andalusijoje). Tautos pavadinimas kildinamas nuo Romos provincijos Mauretanijos ar Mauritanijos karalystės. Maurai yra maišytos ispanų, arabų ir berberų kilmės. Tarp XI a. ir XVII a. buvo priversti persikelti į Šiaurės Afriką, daugiausiai dabartinį Maroką.

Istorija

Maurai į Ispaniją ir Portugaliją atkeliavo iš Maroko. Ferdinando ir Izabelės kariuomenė Ispanijoje įveikė maurus, tačiau buvo pasirašyta taikos sutartis ir Ispanijoje gyveno ir katalikų, ir musulmonų. Tačiau krikščionys per prievartą pakrikštijo visus maurus. Dar ir dabar Ispanijoje švenčiama diena, kai ispanai nugalėjo maurus. Taip pat maurai buvo atkeliavę ir į Korsiką, Sardiniją bei Algarvę, kurių simbolis yra mauras apsirišęs juosta. Tai yra ir Ispanijos regiono Aragono simbolis.
Ropkojų Šv. Jono Krikštytojo bažnyčia

Istorija

Tilžės katalikų klebono J. Zabermano rūpesčiu 1869 m. nupirkta senoji medinė Vainuto bažnyčia ir pervežta į Ropkojus. Kunigas Antanas Brundza rėmė 1863 m. sukilimą ir iš Seinų vyskupijos pasitraukė į Prūsijai priklausiusius Ropkojus. Tuo metu Ropkojų bažnyčia, esanti Rusijos pasienyje, tapo draudžiamos lietuviškos spaudos gabenimo punktu. Prūsijos pareigūnai 1870 m. išdavė Ropkojų kunigą A. Brundzą ir 2 bažnyčios tarnus Rusijos valdžiai. Kunigą ištrėmė į Archangelsko guberniją. Rusijos imperijos kariuomenė 1914 m. užėmė Ropkojus, o kunigą Šachą išvežė į Voronežą.
Bažnyčia remontuota 1899, 1912 ir 1973 m.

Architektūra

Bažnyčia stačiakampio plano, vienabokštė, su prieangiu. Įrengti 3 altoriai. Šventoriaus tvora medinių statinių.
Metmenų marginimas

Metmenų marginimas (angl. Warp printing; rus. печатание основы) – metmenų siūlų marginimas (prieš apmetant arba jau apmestų) savitam piešinio efektui išaustame audinyje sudaryti. Tai tekstilės technologija, kombinuojanti tekstilės marginimą ir audimą, po kurio gaunamas raštuotas audinys. Naudojamas šilkinių, medvilninių audinių, kilimų gamyboje.
Metmenų siūlai marginami prieš imant austi, taip gaunamas švelniai miglotas, pasteliškas raštas. Ši tekstilės technologija buvo ypatingai populiari XVIII a. audžiant audinius vasariniams drabužiams.
Šilko ir taftos audiniai, pagaminti šia technologija, turi daug pavadinimų, pvz., chiné, Pompadūr tafta (angl. Pompadour taffeta, pagal Madame de Pompadour) ir chiné à la branche. Taip buvo gaminamas ir chiné aksomas, nors jo audimas šia technologija labai sudėtingas, taip austas aksomas buvo labai brangus, jį taip XVIII a. audė tik keliose Prancūzijos vietose.