Tupolev Tu-160

Raida

Pirmasis konkursas dėl viršgarsinio strateginio sunkiojo bombonešio buvo pradėtas Sovietų Sąjungoje 1967 m. Naujasis bombonešis turėjo turėti virš 3 Machų greitį reaguojant į Amerikiečių B-70 Valkyrie. Greitai paaiškėjo, kad toks lėktuvas būtų buvęs per brangus ir nepraktiškas pagaminti, todėl buvo nuspręsta sumažinti reikalavimus(JAV jau buvo atšaukusi savo B-70 bombonešio programą).
1972 m. Sovietų Sąjunga naują konkursą dėl naujo, besikeičiančio sparnų kampo, viršgarsinio sunkiojo bombonešio su 2,3 Machų greičiu reaguojant į Amerikiečių B-1 programą. Tupolevo dizainas pavadintas „Aircraft 160M“, su prailgintais sparnais ir Tu-144 įtrauktomis savybėmis, konkuravo su Miasiščev M-18 ir Sukhoi T-4 dizainais. Miasiščev dizainas buvo laikomas pačiu geriausiu. Tačiau Tupolev organizacija buvo laikoma turinti didžiausią potencialą užbaigti šį sudėtingą projektą ir 1973 m. buvo paskirta naujo lėktuvo gamybai, remiantis Miasiščevo dizainu.
Naujo tarybinio bombonešio darbai tęsėsi nepaisant B-1A programos atšaukimui, ir tais pačiais metais, valdžios komitetas priėmė bombonešio dizainą. Oro linijų keleivis nufotografavo prototipą 1981 m. Lapkriti, mėnesi prieš jo pirmąjį skrydį 1981 m. Gruodžio 18. Gamyba buvo pradėta Kazan Aircraft Production Association 1984 m. . Lėktuvo gamyba buvo planuota iki 100 vienetų, tačiau tik 35 buvo pagaminti, įskaitant tris prototipus. Antrasis prototipas sudužo skrydyje 1987 m, įgula sėkmingai išsigelbėjo.

Modernizacija

2006 m., RKOP gavo penkis modernizuotus ir vieną naują Tu-160. Kiekvienais metais RKOP gaus po penkis naujus Tu-160, o tai reiškia, kad per trejus metus visa Tu-160 flotilė gali būti modernizuota, jeigu bus laikomasi grafiko.
Į pakitimus įeina visiškai nauji prietaisai, visiškas autopilotas su GLONASS pagalba, geresni ir patikimesni NK-32 varikliai. Ginklų atnaujinimai leis naudoti GLONASS naudojančias Kh-55 raketas ir paleisti lazeriu valdomas bombas. Planuojama lėktuvą padengti radarą sugeriančia medžiaga.

Dizainas

Tu-160 yra varomas keturių Kuznetsov NK-321 variklių, pačiais galingiausias varikliais kurie naudojami kariniams lėktuvams. Skirtingai nuo Amerikiečiu B-1B Lancer, kuris sumažino pradinį Mach 2+ reikalavimą B-1A, kad galėtų sumažinti radaro susekimo šansus, Tu-160 gali skrist Mach 2 greičiu tam tikrame aukštyje. NK-321 varikliai efektyvūs skrendant ikigarsiniu greičiu, bet praranda efektyvumą skrendant viršgarsiniu greičiu dėl vilkties.
Tu-160 yra įrengta kuro papildymo sistema skrydyje dėl ilgų nuotolių misijų, tačiau ji naudojama retai. Tu-160 kuro bake telpa iki 130 tonų kuro, kuris lėktuvui leidžia skristi 15 valandų 850 km/h(Mach 0,77) 9,145 metrų aukštyje.
Tu-160 turi Obzor-K puolimo radarą ir teritorijos sekimo radarą "Sopka", kuris leidžia stebėti žemę skrendant mažame aukštyje. Lėktuve taip pat įrengta elektroninis bombų taikiklis. Į kitas elektronines apsaugas įeina aktyvi ir pasyvi EGA.
Tu-160 įgulą sudaro keturi žmonės (pilotas, antrasis pilotas, ginklų sistemų karininkas ir apsaugos sistemų operatorius) kurie sėdi K-36DM katapultavimosi sėdynėse. Pilotas turi "naikintuvo stiliaus" lazdą, bet likusieji instrumentai yra tradiciniai, slėgio matavimo. Įrengtas įgulos poilsio kambarys, tualetas dėl ilgų skrydžių. Lėktuve nėra įrengta elektroninio vaizdavimo, tačiau 2003 m. buvo paskelbta, jog bus modernizuoti visi Tu-160. Į atnaujinimus įeina elektroninis vaizdavimas ir sugebėjimas skraidinti naujus ginklų tipus.
Ginklai laikomi dviejuose vidiniuose skyriuose, kiekvienas iš jų gali išlaikyti iki 20,000 kg svorį. Papildomi ginklai gali būti montuojami lėktuvo išorėje. Tačiau, lėktuvas neturi gynybinių ginklų ir yra pirmasis beginklis pokario Sovietų bombonešis.

Naudojimo istorija

Tu-160 pradėjo tarnybą su 184 Bombonešių Sargų Pulku, dislokuotam Prilukėje, Sovietų Sąjungoje, 1987 m.

Dislokavimas

Pirmieji Tu-160 pulkai buvo pradėti naudoti ilgo nuotolio misijoms 1987 m. balandį, prieš pristatymą publikai 1989 parodoje. 1989 ir 1990 m. jis pagerino 44 greičio rekordus savo svorio kategorijoje. Iki 1991 m., 19 lėktuvų tarnavo su 184 Apsaugos Bombonešių Pulku Prilukėje, Ukrainos TSR, pakeičiantys Tu-16 ir Tu-23M3 lėktuvus. 1991 m. sausį, Borisas Jelcinas nusprendė nebegaminti Tu-160. Iki to laiko jau buvo pagaminti 35 lėktuvai. Tais pačiais metais Rusija nutraukė misijas į atokias Sąjungos dalis.
Po Sovietų Sąjungos žlugimo, 19 iš 35 lėktuvų paveldėjo naujai įsikūrusi valstybė Ukraina, tačiau 1999 m. aštuoni iš jų buvo perduoti Rusijai, dėl Ukrainos energetinių skolų sumažinimo. Ukraina, kuri sunaikino savo branduolinius ginklus pasirašius Nunno-Lugaro bendradarbiavimo grėsmės sumažinimo aktą, sunaikino savo likusiuosius Blackjack'us, išskyrus vieną kuris stovi kaip demonstracija.
Rusijos antrasis Tu-160 pulkas, 121 Sunkiųjų Bombonešių Sargų, dislokuotas Engelse, buvo sukurtas 1992 m., bet 1994 m. jis turėjo tik šešis lėktuvus. Tarp 1999 ir 2000 m. aštuoni buvę ukrainietiški lėktuvai buvo perduoti pulkui, 2000 m. naujas Tu-160 taip pat perduotas.
2005 m. lapkritį jau buvo naudojama 14 Tu-160. Dar du buvo beveik baigti gaminti "Kazan Aircraft Plant", vienas iš jų pradėjo tarnybą 2006 m. kovą, kitas po kelių mėnesių.
Gruodžio 30 dieną 2005 m. Rusijos Prezidentas Vladimiras Putinas pasirašė dokumentą, kuriame RKOP oficialiai pradeda naudoti Tu-160.
Tu-160 pilotai lėktuvą dažnai vadina "baltąja gulbe", dėl jo manevringumo ir akinančios baltos spalvos.