google/wiki40b huggingface dataset:
Lietuvių terminologijos forumas

Lietuvių terminologijos forumas (LTF, pilnasis pavadinimas – Europos Sąjungos ir Lietuvos Respublikos institucijų bei įstaigų terminologijos forumas) – ES ir Lietuvos institucijų bei įstaigų specialistų tinklas, kuriuo siekiama geriau derinti ES teisės aktų ir LR teisės aktų lietuvių kalbos terminiją ir gerinti jos kūrimo bei tvarkymo sąlygas.
Svarbiausias LTF tikslas – sutelkti į vieną vietą žmones, dirbančius lietuvių terminologijos srityje, ir suteikti jiems galimybę dalytis profesine informacija ir gerąja patirtimi.
Pagrindinis tinklo valdymo organas – kasmetinė dalyvių konferencija. Tarp konferencijų tinklo veikla koordinuoja koordinavimo grupė, sudaryta iš 8 forumo narių – 4 iš ES institucijų ir 4 iš LR institucijų bei įstaigų, kuriai vadovauja Europos Komisijos atstovas. Praktinius LTF reikalus tvarko sekretoriatas, tuo rūpinasi Europos Komisijos Vertimo raštu generalinio direktorato Lietuvių kalbos departamentas.
Lietuvių terminologijos veikla: metinės konferencijos; terminologijos seminarai Lietuvos ekspertams (iki 2018 m. surengti septyni vienos dienos seminarai, vienas iš jų – drauge su Lietuvos banku); seminarai ir paskaitos LR universitetų, kuriuose dėstoma terminologija ir/arba vertimas, studentams ir dėstytojams; diskusijos interneto forume aktualiais terminologijos klausimais ir kt. 
Lietuvių terminologijos forumas įkurtas 2011 m. birželio 3 d. per steigiamąją konferenciją, kurią inicijavo Europos Komisijos Vertimo raštu generalinio direktorato Lietuvių kalbos departamentas ir Valstybinė lietuvių kalbos komisija. Partneriai – LR Seimas, Lietuvių kalbos institutas ir Europos Sąjungos Taryba.
2018 m. gegužės pradžioje tinke buvo 120 registruotų dalyvių. Dalyvavimas LTF yra savanoriškas ir neatlygintinas.
Didžiausias forumo renginys – kasmetinė konferencija. LTF konferencijos rengiamos LR Seime birželio pirmą penktadienį ir vyksta daugmaž tokiu pačiu formatu: iš ryto skaitomi plenariniai pranešimai, popiet diskutuojama aktualiais ES ir LR terminologijos ir terminijos klausimais.
Iki 2018 m. surengtos 7 konferencijos. 2015 ir 2017 m. LTF konferencijos buvo dviejų dienų.
Nuo 2013 m. per konferenciją veikia vaizdo tiltas su Briuseliu.
Centrinis bankas

Centrinis bankas – valstybės bankas, atsakingas už monetarinę politiką, siekiantis užtikrinti kainų, valiutos kurso ar kitokį makroekonominį stabilumą. Centrinis bankas reguliuoja pinigų pasiūlą, kai kuriais atvejais vykdo finansų sektoriaus reguliatoriaus funkcijas. Lietuvoje centrinio banko funkcijas vykdo Lietuvos bankas.

Atvirosios rinkos operacijos

Atvirosios rinkos operacijomis centrinis bankas savo iniciatyva išleidžia pinigus į vidaus rinką arba išima juos iš apyvartos, atsižvelgdamas į rinkos, o ne į pavienio komercinio banko padėtį, ir sudaro komerciniams bankams vienodas sąlygas konkuruoti tarpusavyje dėl atitinkamų sandorių su centriniu banku.

Nuolatinės galimybės

Nuolatinės galimybės – tai centrinio banko iš anksto nustatytomis sąlygomis komerciniams bankams suteiktos galimybės, pastarųjų iniciatyva, sudaryti su centriniu banku nacionalinės valiutos ar kito finansinio turto pirkimo, pardavimo arba skolinimo ir skolinimosi sandorius. Daugelis centrinių bankų nustato tam tikras skolinimosi centriniame banke galimybes kaip papildomą atsparą bankų sistemai likvidumo svyravimų atvejais. Skolinimo centriniam bankui galimybės, įskaitant ir palūkanas už rezervus, skirtos laikinam ar nuolatiniam likvidumo pertekliui absorbuoti. Valiutų valdybos atveju svarbiausia nuolatinė galimybė yra neribotas nacionalinės valiutos keitimas fiksuotu kursu į bazinę ir bazinės valiutos į nacionalinę.

Privalomųjų atsargų reikalavimai

Privalomųjų atsargų reikalavimai - tai centrinio banko reikalavimai komerciniams bankams, kad ne mažiau kaip tam tikrą dalį jų apibrėžtų įsipareigojimų dengtų likvidus turtas. Minėta dalis vadinama privalomųjų atsargų norma. Įsipareigojimai, kuriems taikomi privalomųjų atsargų reikalavimai, vadinami privalomųjų atsargų (apskaičiavimo) baze. Privalomosios atsargos skaičiuojamos tam tikram laikotarpiui, per kurį jos turi būti laikomos. Privalomosios atsargos laikomos likvidžiausios formos turtu - pinigais komercinio banko sąskaitoje centriniame banke. Kartais centriniai bankai į privalomąsias atsargas tam tikra dalimi įskaito ir grynuosius pinigus bankų kasose. Centrinio banko sprendimu, komerciniai bankai privalomąsias atsargas turi laikyti fiksuota suma arba kaip vidurkį per laikymo laikotarpį. Pastarasis būdas šiais laikais dominuoja, nes suteikia komerciniams bankams lankstesnio likvidumo valdymo galimybę ir realiai sumažina privalomųjų atsargų naštą.
Pivašiūnų gimnazija

Istorija

1905 m. Pivašiūnuose įsteigta pradžios mokykla, pastatytas specialus namas valdiškai mokyklai. 1947 m. atidarytos V ir VI klasės, mokykla tampa progimnazija, po  2 metų – septynmete, o nuo 1955 m. – priaugančia vidurine. 1959 m. Pivašiūnų mokyklą baigė pirmoji abiturientų laida (13 mokinių). 1964 m. Pivašiūnuose baigtas statyti dabartinis mokyklos pastatas.
Gimnazijoje įrengta  19 mokomųjų kabinetų, kompiuterių klasė, nuolat veikiantis internetas, medžio ir metalo dirbtuvės, yra sporto, aktų salės, valgykla, sporto aikštynas, treniruoklių salė, šaudykla. Įrengtas kraštotyros muziejus. Veikia vaikų kapela „Griežliukė“ ir mokytojų vyrų kapela „Pivašiūnai“. Mokinių ugdymo organizavimui sėkmingai ir tikslingai panaudojamos kitos edukacinės erdvės, esančios Pivašiūnuose: Amatų centras, bažnyčia, renovuotas paplūdimys ir lauko estrada.
Pivašiūnių vidurinė mokykla tapo gimnazija 2014 m. liepos 3 d.

Mokiniai

Mokyklą per 56 abiturientų laidas baigė 760 mokinių.
Vulgata

Vulgata (lot. vulgatus – visuotinis, visiems prieinamas) – šv. Jeronimo atlikto Biblijos vertimo į lotynų kalbą pavadinimas.
Pirmą kartą Vulgata išspausdinta 1450 m.
Vulgatą kaip oficialų Biblijos vertimą pripažino visuotinis Tridento bažnytinis susirinkimas 1546 metais ir pripažino vieninteliu teisingu lotynišku vertimu, savo reikšme ir dieviškuoju įkvėpimu tolygiu originalui. Iš tiesų tame vertime buvo daugybė klaidų, atsiradusių dėl vertėjo kaltės ir dėl perrašinėtojų neatidumo. 1590, 1592, 1593, 1598 metais popiežiai stengėsi pašalinti klaidas, o 1598 metų leidimas buvo pripažintas galutiniu variantu, kurio nebegalima taisyti, nors ir jame liko daug žymių klaidų. Paskutinį kartą Vulgatos tekstas koreguotas 1907 m. popiežiaus Pijaus X paliepimu.
Pavestas popiežiaus Damazo I, šv. Jeronimas 382–406 m. išvertė Bibliją iš hebrajų bei aramėjų kalbų. Į šį vertimą buvo įtrauktos ir papildomos knygos, kurių nėra hebrajų Biblijoje. Jos vadinamos deuterokanoninėmis. Vulgata katalikų bažnyčioje tapo oficialiu Šventojo Rašto tekstu. Tokiu pripažįstamas iki šiol.
Padvarys

Istorija

1700 m. Molėtų krikšto metrikų knygoje minimas Šešuolių arba Padvario kaimas.   Kaimo vardas įvairuoja: kartais jis vadinamas Šešuoliais arba Padvariu (1696), kartais Šešuoliais arba Padvariškiais (1701 m.). 1703 m. Molėtų krikšto metrikų knygoje kaimas dar užrašytas Trimoniai arba Padvariškiai.
Aleksandra Korewa

Biografija

Gimė 1926 m. birželio 3 d. Kaune, dvarininkų Česlavo Korevos ir Lidijos Ožarovskos šeimoje. Per II pasaulinį karą priklausė Armijai Krajovai, dalyvavo Varšuvos sukilime, 1944 m. rugsėjo 21 m. buvo sužeista, buvo uždaryta į Aušvico koncentracijos stovyklą. Po karo studijavo režisūrą Varšuvos aukštojoje teatro mokykloje. 1952 m. suimta ir apkaltinta šnipinėjimu, 1957 m. paleista iš kalėjimo. 1971 m. baigė filosofijos studijas Varšuvos universitete. 1960-1968 m. dirbo Lenkijos filmų studijoje. 1973 m. dirbo Lenkijos Radijo teatro režisiere. Dalyvavo antikomunistinėje pogrindinėje veikloje, platino nelegalią spaudą, dažnai buvo tardoma saugumo tarnybų. Aktyviai dalyvavo Solidarumo judėjime. Nuo 1999 m. gyveno pas dukrą Stokholme, kur ir mirė 2014 m. kovo 5 d., palaidota Povonzkų kapinėse.
Belizo karinės pajėgos

Belizo karinės pajėgos sudarytos iš sausumos ir oro pajėgų bei savanoriškos krašto apsaugos karių grupės. Karinėms pajėgoms vadovauja generolas Dario Tapia. 2005 m. Belizo vyriausybė karinėms pajėgoms skyrė 1,2 milijonus dolerių, tai sudarė 1,87% šalies BVP.
Belizo karinių pajėgų ištakos datuojamos dar 1817 m., kuomet susikūrė Hondūro karališkos savanorių karinės pajėgos. 1978 m. buvo sukurtos Belizo karinės pajėgos.
Nepaisant to, kad 1981 m. Belizas atgavo nepriklausomybę nuo Didžiosios Britanijos, pastarosios šalies pajėgos liko šalyje iki 1994 m. dėl saugumo sumetimų. Tai susiję su tuo, kad tik 1991 m. Belizo nepriklausomybę pripažino Gvatemala, kuri dažnai įvairiais būdais reiškia pretenzijas į Belizo teritoriją. Iki šiol Didžioji Britanija teikia įvairią pagalbą Belizo karinėms pajėgoms.
Žemdirbių balsas

Žemdirbių balsas – savaitinis politikos, ūkio ir visuomenės laikraštis, leistas 1919 m. spalio 7 d. – 1923 m. vasario 5 d. Kaune.

Istorija

Ėjo su pertraukomis. Leido Ekonominė bei politinė Lietuvos žemdirbių sąjunga. Spausdino A. Bako ir Minkaus spaustuvė, Šviesos spaustuvė, Valstybės spaustuvė Kaune, „Dirvos“ spaustuvė Marijampolėje.
Tautininkų krypties leidinys informavo apie žemdirbių organizacijų veiklą, įvairių valstybinių įstaigų darbą, svarstė žemdirbių padėtį, pramonės, prekybos, finansų ir kt. klausimus.
Bendradarbiavo K. Baltrukonis, J. Danielius, T. Jakimavičius, S. Jakobas, A. Kondrotas. V. Kriaučiūnas, S. Kurtinaitis, Jurgis Savickis, Kazimieras Strazdas, V. Širvydas, J. Želvys ir kiti.
Redagavo Saliamonas Banaitis.
Arūnas Mėčius

Arūnas Mėčius (1965 m. kovo 26 d. – 2013 m. gegužės 25 d. Klaipėdoje) – Lietuvos dailininkas, knygų iliustratorius.

Biografija

1991–1995 m. studijavo Vilniaus dailės akademijoje, dailininkas grafikas. 1995–1997 m. Vilniaus dailės akademija: magistratūra grafikos katedroje. Nuo 2002 m. Klaipėdos A. Brako dailės mokyklos tapybos, piešimo ir grafikos mokytojas.
Parodose dalyvavo nuo 2000 metų. Iki 2011 m. surengė 14 personalinės tapybos bei grafikos parodų, dalyvavo daugelyje Lietuvos ir tarptautinių parodų bei projektų. Nuo 2002 m. Lietuvos dailininkų sąjungos narys, LDS Klaipėdos skyriaus tarybos narys. Palaidotas Lėbartų kapinėse.
Arasas

Arasai Lietuvoje

Pirmieji arasai Lietuvoje atsirado XVI a.: Lietuvos pakancleris, Vilniaus vaivada kunigaikštis Mikalojus Radvila Juodasis, 1553 m. liepė menėje iškabinti gobeleną „Kristaus krikštas Jordane”, išaustą pagal Luco Cranacho Vyresniojo (1472–1553) eskizą. Yra žinių, kad gobelenų buvo Vilniaus Pranciškonų bažnyčioje, Raudonės ir kitose pilyse bei rūmuose. Vienuolika iš Vilniaus Katedros žinioje buvusių trisdešimties arasų šiuo metu yra saugomi Lietuvos dailės muziejujuje. Kai kuriuos iš jų Briuselio meistrams buvo užsakęs Lietuvos pakancleris kunigaikštis Kazimieras Leonas Sapiega.
Makvorio sala

Makvorio sala (angl. Macquarie Island) – sala Ramiojo vandenyno pietinėje dalyje, maždaug pusiaukelėje tarp Naujosios Zelandijos ir Antarktidos. Priklauso Australijai, Tasmanijos valstijai.
Salos plotas – 128 km². Ji nusitęsusi iš šiaurės į pietus 35 km, plotis siekia 5 km. Paviršius kalnuotas, saloje yra du 150–200 m aukščio plokščiakalniai. Aukščiausia Makvorio salos vieta (410 m, Hamiltono ir Flečerio kalnai) yra pietinėje dalyje. Aplink Makvorio salą yra dar keletas smulkių salelių: Džadžo ir Klerko salos (20 ha), Bišopo ir Klerko salos (60 ha, toliausiai į pietus nutolusi Australijos vieta). Makvorio sala yra ant Makvorio tektoninio lūžio, todėl čia dažni smarkūs žemės drebėjimai. Saloje galima išvysti išskirtinių geologinių atodangų (ofiolitų sekos).
Klimatas jūrinis, vėsus, vėjuotas. Sausio mėnesio vidutinė temperatūra yra 5–8 °C, liepos mėnesio 1,5–5 °C. Vidutiniškai per metus iškrenta ~980 mm kritulių (kartais – sniegas). Makvorio sala yra viena debesuočiausių pasaulio vietų – per metus vidutiniškai būna 858 valandų giedros.
Augalija skurdi – veši samanos, kerpės, nedidelės žolės, yra endeminių orchidėjų rūšių. Būdinga antarktinė gyvūnija – saloje yra milžiniškos paukščių kolonijos, ruonių gulyklos. Čia sutinkami subtropiniai, kergeleniniai, australiniai jūrų lokiai, pietiniai jūrų drambliai, karališkieji, papuasiniai ir kiti pingvinai, įvairūs jūrų paukščiai. Čia žmonės buvo užveisę triušių, kačių, žiurkių, bet šie gyvūnai buvo išnaikinti.
Salą 1810 m. atrado ruonių medžiotojas Frederikas Haselboras (Frederick Hasselborough). Jis salą paskelbė Britanijos valda, ir ji prijungta prie Naujojo Pietų Velso. Sala pavadinta gubernatoriaus Laklano Makvorio (Lachlan Macquarie) garbei. Makvorio salą ėmė lankyti ruonių, pingvinų medžiotojai ir beveik išnaikino salos gyvūniją. 1820 m. saloje savo kelionės metu lankėsi Fadėjus Belinshauzenas. 1877 m. saloje 4 mėnesius praleido sudužusios škunos Bencleugh įgula. 1890 m. salos valdymas perduotas Tasmanijai. 1911–1915 m. Makvorio saloje veikė Australijos antarktinės ekspedicijos bazė ir meteorologinė stotis. 1933 m. sala paskelbta gamtos draustiniu.
Nuo 1948 m. salos šiaurinę ir pietinę dalis jungiančioje sąsmaukoje veikia Makvorio salos stotis, kurioje per metus dirba 20-40 žmonių. Šalia yra sraigtasparnių tūpimo aikštelė.
1997 m. Makvorio sala dėl savo išskirtinių geologinių ypatybių bei kaip svarbi gamtos buveinė įtraukta į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą.
Studentų atstovybė

Studentų atstovybė - organizacija, įeinanti į aukštosios mokyklos ar kitos mokymo įstaigos struktūrą ar veikianti kaip atskira organizacija, kurios veikla apima studentų interesų atstovavimą tose aukštosose mokyklose bei už jų ribų.
Studentų atstovybės rūpinasi studentų gerove studijų metu - studijų, gyvenimo, laisvalaikio srityse, organizuoja įvairius renginius, konsultuoja, per derybas su universitetu siekia studijavimo sąlygų pagerinimo, gali atlikti kai kurias tiesiogiai su studijomis susijusias funkcijas, pvz., studento pažymėjimo išdavimas.
Studentų atstovybės veikla dažniausiai vykdoma studentų.
Stojanas Jankulovas

Eurovizija

2007 m. vasario 25 d. Stojanas ir Elica atliko dainą „Water“ ir laimėjo Bulgarijos nacionalinės televizijos viešąjį konkursą bei buvo išrinkti atstovauti Bulgarijai 2007 m. „Eurovizijoje“.
Jankulovas ir Todorova vėl atstovavo Bulgarijai 2013 m. „Eurovizijoje“, vykusioje Malmėje. Duetas atliko dainą „Samo shampioni“ per antrąjį konkurso pusfinalį, bet į finalą jiems patekti nepavyko.
Lietuvių meno sąjunga

Lietuvių meno sąjunga – JAV lietuvių meno, muzikos, literatūros žurnalas, pradėtas leisti 1950 m. Čikagoje.

Istorija

Redagavo redakcinė komisija: Olga Martin-Juodaitytė, Petras Jonikas ir kiti, tais pačiais metais jį pakeitė žurnalas „Liaudies menas“.
Bingamtonas

Istorija

Gyvenvietė įkurta 1802 m. ir pavadinta žemių savininko William Bingham garbei. XIX a. kaimą pasiekė geležinkelis ir kanalas, tai lėmė jo spartų augimą. 1867 m. Bingamtonas tapo miestu. Jis tapo svarbiausiu šalyje cigarų gamybos centru. Klestėjo tekstilės pramonė. Nuo XX a. vid. tapo IBM karinių technologijų centru. Pasibaigus Šaltajam karui miesto pramoninė reikšmė sumenko.
Meno salos vėliava

Meno salos vėliava - raudonas laukas su baltu triskelionu iš trijų kojų centre. Tokia vėliava naudojama dar nuo XIII a. ir siejama su Sicilijos vėliava, kurią tuo metu valdė normanai.
Trijų kojų triskelionas yra senas Meno salos simbolis, panašus į Sicilijos simbolį Trinacria - trys plokštiniais šarvais šarvuotos per kelius sulenktos kojos su pentinais, sujungtos ties šlaunies sąnariais. Meno triskelionas nėra griežtai apibrėžtas, todėl vyriausybės dokumentuose, piniguose, vėliavose, turistų atributikoje naudojami skirtingi jo variantai. Paprastai Meno triskelionui būdingi trispindulė simetrija, sukimasis pagal laikrodžio rodyklę (nors būna ir atvirkščias variantas). Viršutinės kojos šlaunis gali būti pavaizduota kaip laikrodžio rodyklė, rodanti 12:00 (o kartais - 11:30 ar 10:00). Kojos per kelius kartais sulenktos 90°, o kartais 60° ar net beveik 120° kampu.
Trys kojos siejamos su gana vėlai atsiradusiu salos herbo šūkiu (moto): Quocunque Jeceris Stabit ('Kaip bemesi, jis stovi'). Tai aiškinama mintimi, kad Meno gyventojų charakteriui būdingas stabilumas ir tvirtumas. Daugelyje salos mokyklų šis šūkis naudojamas kaip priemonė atkaklumui ir sunkiam darbui propaguoti.
Tomas Čapskis

Giminė

Pamario vaivados Petro Jono Čapskio ir (1685-1737) ir antros jo žmonos Konstancijos Gninskos sūnus, Malborko pakamario Pranciškaus Miroslavo Čapskio anūkas. Kulmo vaivados Jono Ansarijaus Čapskio brolis.

Šeima

Buvo vedęs du kartus. Antra žmona Marija Huten-Čapska, Ignoto (m. 1746) duktė. Pagimdė dvylika vaikų iš kurių išgyveno tik dvi dukterys.
Pirma iš dukrų: Uršulė Huten-Čapska (1743-1782) ištekėjo už Ketverių metų seimo maršalkos Stanislovo Malachovskio (1736-1809). Kita duktė Konstancija (1750-1791) ištekėjo už Knišino seniūno Dominyko Radvilos (1754-1798), vėliau ištekėjo už Stanislovo Malachovskio. Tomas Huten−Čapskis buvo Zigmanto Krasinskio prosenelis.

Gyvenimas

Iš motinos paveldėjo Knišino seniūniją. Iš brolio Povilo turėjo Radzino, Bratiansko ir Goniondzko seniūnijas.
Bolivijos vėliava

Dabartinė Bolivijos vėliava imta naudoti 1851 m. Valstybinė ir karo vėliava – horizontali trispalvė (raudona, geltona ir žalia) su Bolivijos herbu centre. Tautinėje Bolivijos vėliavoje herbo nėra.
Raudona spalva simbolizuoja Bolivijos gyvūniją ir išlaisvinimo armiją, žalia – derlingumą, o geltona – naudingąsias iškasenas.
Nepaisant to, jog neturi priėjimo prie jūros, Bolivija turi ir jūrinę vėliavą, naudojamą upių ir ežerų laivyno. Ją sudaro mėlynas fonas su valstybine vėliava viršutiniajame kairiajame ketvirtyje, apkraštuota devyniomis geltonomis penkiakampėmis žvaigždutėmis, ir didesne geltona penkiakampe žvaigžde apatiniame dešiniajame ketvirtyje. Devynios mažosios žvaigždutės simbolizuoja devynis Bolivijos departamentus, o didžioji – tautos teisę į priėjimą prie jūros (kurį ji prarado 1884 m., Ramiojo vandenyno karo metu).
Algimantas Marcelis Barakauskas

Algimantas Marcelis Barakauskas (g. 1943 m. gegužės 16 d. Kaune) – Lietuvos inžinierius mechanikas, technologijos mokslų daktaras.

Biografija

1966 m. baigė Kauno politechnikos institutą, 1976 m. technikos mokslų kandidatas.
1967–1990 m. dirbo Metalo pjovimo staklių instituto Vilniaus filiale, 1978–1983 m. filialo Optikos technologijų laboratorijos vadovas, 1983–1991 m. direktoriaus pavaduotojas mokslui, 1991–1993 m. Matavimo sistemų skyriaus vadovas. Nuo 2000 m. bendros su JAV „Brown and Sharp“ įmonės „Precizika“, UAB „Sigtiga“ generalinis direktorius.
5 išradimų iš rastrinių matų gamybos technologijos autorius. Su kitais sukūrė ir įdiegė staklių gamyboje fotoelektrinių matavimo keitiklių.
Imperatorius Komei

Genealogija

Prieš Komei įsėdimą į sostą jo vardas buvo Hiro-no-Miya (煕宮). Imperatorius Komei buvo ketvirtas sūnus iš Imperatoriaus Ninko šeimos. Su Komei gyveno princesė Dairi. Jis turėjo šešis vaikus, keturias dukras ir du sūnus, tačiau būsimojo imperatoriaus Meidži gyvenimas vaikystėje buvo geras.

Įvykiai per Komei gyvenimą

Tuo metu imperatorius Kōmei išlaikė tik simbolinę galią savo teismo Kiotas. ,, Kaip Shogunate, padalintas iš vidaus ginčų, palaipsniui atsisakyta suverenitetą užsienio jėgų bandymams, pagal grėsmės karinę jėgą, imperatorius Kōmei pradėjo ginti save ir atgauti daug įgaliojimų, jo protėviai buvo perleistos į Sengoku arti (Tokugawa klanas kariaujančių narės). Tai pat Imperatorius Komei gimė turtingoje šeimoje.
Bronius Bakšys

Biografija

1965 m. baigė Kauno politechnikos institutą. Nuo 1965 m. KPI (nuo 1990 m. KTU) dėstytojas. 1972–1995 m. Mašinų gamybos fakulteto dekanas, nuo 1995 m. Mašinų projektavimo katedros vedėjas, 1973 m. docentas.  1991 m. technikos mokslų daktaras.  Nuo 1994 m. profesorius. 2005 m. Lietuvos mokslo premijos laureatas.
45 išradimų iš kontaktinių sistemų bei surinkimo mechanizmų ir įrenginių autorius.
Erzurumspor

Istorija

Klubas įkurtas 1968 m. 1998 m. debiutavo elito pirmenybėse. Jose žaidė tris sezonus, vėliau sekė kritimas į žemesnes pakopas. 
Komanda išformuota 2015 m.
Atlantinis mormonas

Gyvenimo būdas

Žiemą gyvena po vieną arba poromis, perėjimo metu – kolonijomis. Nerangūs, bet moka šokinėti nuo akmens ant akmens. Minta mažomis žuvelėmis ir jūros vėžiagyviais.

Išplitimas

Šiaurinėje Atlanto vandenyno dalyje ir Arkties salose. Pavasarį pakrantėje kasa urvus ant stačių, žole apaugusių šlaitų, kartais rausia gilius urvus tarp akmenų, uolų papėdėse.
BMW xDrive

BMW xDrive – BMW automobilių koncerno sukurta intelektuali keturių varančiųjų ratų sistema, kuri nuolat anilizuoja ir skirsto varomąją galią automobilių ratų ašims ir visiems keturiems ratams. Visų ratų varančioji sistema xDrive yra visų BMW X serijos padidinto pravažumo automobilių standartinės įrangos dalis, taip pat, kaip papildoma įranga montuojama ir kitų BMW serijų automobiliuose.

Aprašymas

xDrive sistemos pagrindinė funkcija – dinaminė stabilumo kontrolė, kuri fiksuoja ratų sukimosi greitį, posūkių kampus, šoninius pagreičius bei kitus automobilio judėjimo parametrus ir optimaliai paskirsto automobilio varomąją galią.
Vietoje nuolatinio sukimo momento paskirstymo, kuris buvo naudojamas ankstesnėse sistemose, xDrive sistema suteikia kintantį sukimo momento pasiskirstymą tarp priekinės ir galinės ašies bei naudoja daugiadiskę sankabą. Sankaba įmontuota paskirstymo dėžėje ant priekinės ašies pavaros veleno. Toks išdėstymas leidžia xDrive sistemai moduliuoti sukimo momento pasiskirstymą tarp priekinės ir galinės ašies, kuris paprastai yra paskirstomas 60:40 santykiu. Jei ABS/DSC sistemos užfiksuoja ratų praslydimą, xDrive reaguoja per dešimtąją sekundės dalį  ir gali perskirstyti iki 100 % sukimo galios priekinei arba galinei ašiai.
xDrive sistema veikia drauge su ABS ir DSC sistemomis. Jei prasisuka ratai arba yra užfiksuojamas kryptinis nestabilumas, tuo metu kol xDrive skirsto arba baigė skirstyti sukimo momentą, DSC sistema be vairuotojo įsikišimo pristabdo pavienius ratus tam, kad automobilis atgautų sukibimą su keliu ir pagerina kryptinį stabilumą.
Automobiliuose su xDrive sistema priekinis ir galinis diferencialai remiasi DSC sistemos stabdžių naudojimo duomenimis tam, kad perkeltų variklio galią nuo slystančio rato ant rato, turinčio geresnį sukibimą.
Aisrizenveltas

Aisrizenveltas (vok. Eisriesenwelt – „ledo milžino pasaulis“) – didžiausia urvų sistema Europoje, Teneno masyve, 40 km į pietus nuo Austrijos miesto Zalcburgo. Urvų labirintas driekiasi daugiau nei 42 km.
Ledo urvus 1879 m. atrado gamtininkas Antonas von Poseltas–Čorichas (Anton von Posselt–Czorich). Prasiskverbęs į kalną apie 200 m, jis rado ledo sieną ir toliau nebėjo.
1912 m. ir 1913 m. ledo urvus toliau tyrinėjo prityręs urvų tyrinėtojas Aleksanderis von Morkas (Alexander von Mörk). Jo ekspedicija iškirto ledo sienoje laiptus ir už jos pamatė nuostabius ledo darinius, kuriuos von Morkas pavadino Eisriesenwelt. Įžengus į urvą, kelią pastoja 30 m aukščio ledo siena, jos viršuje – olų ir urvų labirintas.
Ledo kriokliai atsirado vandeniui sunkiantis į kalkakmenio urvus, susiformavusius prieš 2 milijonus metų. Šiame aukštyje – Ledo urvai yra daugiau nei 1500 m virš jūros lygio – žiemą temperatūra urvuose būna labai žema. Šaltinių ir lietaus vanduo, prasismelkiantis ir lašantis į urvus, nespėja sukurti kalkakmenio urvams būdingų stalaktitų bei stalagmitų, nes tuoj pat užšąla visokiausiais pavidalais.