Tarptautiniai palaikymo tinklai

Tarptautiniai palaikymo tinklai (arba tarptautiniai atstovavimo tinklai, (angl. Transnational Advocacy Networks) – tarptautinių santykių teorija, nagrinėjanti tarptautinių santykių veikėjus, funkcionuojančius tinkliniu principu ir tarptautiniu mastu sprendžiančius tam tikrą problemą. Tarptautinių palaikymo tinklų terminas yra Margaret E. Keck ir Kathryn Sikkink kūrinys. Šie tinklai yra naudingi ten, kur valstybės vietinė valdžia nėra linkusi išklausyti vidaus grupių. Tokios grupės, galiausiai, pradeda veikti tarptautiniu lygmeniu, o valstybė didžiausią spaudimą patiria ne iš vidaus, bet iš išorės (tarptautinių veikėjų). Tarptautiniai atstovavimo tinklai užtikrina, jog pavienių grupių balsas nebūtų užgožtas, apsaugo jas nuo neteisybės bei tarptautiniu lygmeniu gina jų teises.
Keck ir Sikkink pastebi, jog transnacionalinių palaikymo tinklų tyrimai yra naujas reiškinys, kuriam nėra skiriama pakankamai dėmesio. Paprastai tokio tipo darbai yra ignoruojami kitų mokslininkų.

Galios šaltiniai

Tarptautiniai palaikymo tinklai paprastai neturi daug kietosios galios. Norėdami išspręsti sudėtingas ir aktualias problemas jie naudojasi kitokiomis priemonėmis:

Simboliai

Simboliniai veiksmai ir istorijos neša reikšmingą informaciją ir sąsajas. Simboliai susieja idėjas – tam tikros veiklos prilyginimas komunizmui, nacizmui ar kitiems neigiamą reikšmę turinčiais simboliais tampa atgrasančiu veiksniu.

Atskaitingumas

Atskaitingumas – galia priversti valstybes bei tarptautines organizacijas laikytis įsipareigojimų ir atsakyti už nusižengimus. Jei veikėjai įsipareigoja remti tarptautinius tinklus, tačiau nevykdo savo įsipareigojimų, jie susilaukia viešos kritikos. Taip bandoma motyvuoti veikėjus laikytis savo įsipareigojimų. Tarptautiniai atstovavimo tinklai vykdo pastovų valstybių ir kompanijų veiklos stebėjimą tam, kad jų įsipareigojimai būtų įgyvendinti.

Veiklos pavyzdžiai

Tarptautinių palaikymo tinklų ir jų veiklos formų gali būti pačių įvairiausių. Moterų apipjaustymo problemos sprendimas ir cianido draudimas kasyboje atskleidžia tai, kaip tokie tinklai gali veikti.

Moterų apipjaustymo problema

1976 metais moterų genitalijų pašalinimas buvo žinomas JAV medikų ir akademikų bendruomenėse, bet apie tai plačioji visuomenė nebuvo informuota. Paprastai ši praktika buvo prilyginama vyrų apipjaustymui, tačiau tarptautinės palaikymo grupės sugebėjo pakeisti šios veiklos apibrėžimą. Tokia praktika buvo prilyginta suluošinimui. Informacijos sklaida ir pakeistas terminas ne tik sulaukė didžiulio visuomenės dėmesio, bet ir kartu sukėlė neigiamas emocijas. Prasidėjo aktyvi kova su šia praktika, kol ji daugumoje šalių, galiausiai, buvo uždrausta.

Cianido draudimas kasyboje

Centrinės ir Rytų Europos tarptautinis palaikymo tinklas buvo esminė priemonė pašalinti cianidu pagrįstą kasybą, kuri kėlė rimtą grėsmę gamtai. Šis tinklas dar vadinamas cianido uždraudimo tinklu. Tinklą sudarė įvairios tarptautinės ir tarpvyriausybinės organizacijos, politikai, Europos Sąjungos parlamentarai, mokslininkai, vietiniai Rumunijos, Vengrijos, Bulgarijos ir Graikijos socialiniai judėjimai.
Kampanija prasidėjo Rumunijoje 2007 metais. Vietiniai politikai nebuvo linkę reaguoti į šią iniciatyvą. Nors Aplinkos apsaugos ministerija ir įrodė grėsmę gamtai, o visuomenė buvo už draudimą, tačiau po rinkimų į parlamentą ši problema buvo užmiršta. Vietinės grupės nusprendė ieškoti tarptautinės paramos. Rumunijos aktyvistai pradėjo bendradarbiauti su Vengrijos nevyriausybinėmis organizacijomis.
To pasekoje 2009 metais Vengrijoje prasidėjo cianido draudimo iniciatyva. Abiejų valstybių aktyvistai kartu siekė uždrausti cianido naudojimą kasyboje Vengrijoje. Buvo tikimasi, jog pokyčiai šioje valstybėje privers keistis ir Rumuniją. Greita, į visas politines partijas nutaikyta ir prieš rinkimus prasidėjusi kampanija buvo sėkmės garantas Vengrijoje. Ši valstybė tapo tarptautinio palaikymo tinklo nare ir kartu siekė uždrausti cianidą Centrinėje ir Rytų Europoje. Vengrija šiuo klausimu pradėjo taikyti spaudimą kaimyninėms valstybėms.
Su Vengrijos pagalba tarptautinis palaikymo tinklas sulaukė paramos iš Slovakijos, Čekijos ir Lenkijos. Veikėjų gretoms plečiantis buvo nuspręsta siekti cianido draudimo kasyboje visoje Europos Sąjungoje. Tuo pačiu, vietiniai judėjimai Rumunijoje, Graikijoje ir Bulgarijoje įgavo stiprų užnugarį.
Gamtosaugos srityje Europos Sąjunga suteikė galimybę pasireikšti tarptautiniams palaikymo tinklams. Tuo pasinaudojo Vengrijos, Graikijos, Bulgarijos bei Rumunijos aktyvistai ir politikai, kurie palaikė cianido draudimo idėją. Galiausiai, 2011 metais Europos Parlamentas parengė rezoliuciją draudžiančią cianidu grįstas kasybos technologijas. Metų pabaigoje rezoliucija buvo patvirtinta. Nors ji ir neįpareigojo valstybių uždrausti cianido, tačiau tai buvo didelė pergalė tarptautiniam palaikymo tinklui. Dėl suaktyvėjusio tarptautinio spaudimo pokyčiai buvo paskatinti daugumoje valstybių.