Ekonominė globalizacija

Ekonominė globalizacija nusako pokyčius pasaulio ir regionų ekonomikos, kylančius dėl laisvo (finansinio, žmogiškojo ir kitokio) kapitalo judėjimo, intensyvios tarptautinės prekybos, kultūrinių ir kitokių mainų. Kadangi globalizacija yra suprantama kaip grandinė ekonominių, politinių ir kultūrinių mainų, šiuolaikinė ekonominė globalizacija varoma sparčiai augančios visų rūšių informacijos, susijusios su gamybine veikla bei prekybos, mokslo ir technologijų plėtra.
Ekonominė globalizacija apima gamybos, finansų rinkų, technologijų, organizacinių ir korporacijų darbo globalizaciją.
Nors ekonomines globalizacijos plėtra prasidėjo atsiradus tarpvalstybinei prekybai, ji dar labiau išaugo per pastaruosius 20 – 30 metų išsivysčius bendrajam susitarimui dėl prekių muitų ir tarifų, kurie palaipsniui sumažino prekybos kliūtis. Šie pokyčiai privertė išsivysčiusias ekonomikas integruotis su pasauliu per tiesiogines užsienio investicijas ir mažinti išlaidas verslui, sumažinus prekybos kliūtis.
Nors globalizacija radikaliai padidino pajamas ir ekonomikos augimą besivystančiose šalyse ir sumažino vartojimo kainas išsivysčiusiose šalyse, ji taip pat keičia galios balansą tarp besivystančių ir išsivysčiusių šalių ir paliečia kiekvieną kultūrą. Pasikeitus prekių gamybos vietoms, daugelis darbo vietų buvo perkeltos į užsienį, kas privertė išsivysčiusių šalių darbuotojus prisitaikyti ir keisti kvalifikaciją.

Istorija

Tarptautinių prekių rinka, darbo rinka ir kapitalo rinkos sudaro ekonomiką ir apibrėžia ekonominę globalizaciją.
4000 metų prieš Kristų žmonės prekiavo gyvuliais, įrankiais ir kitais natūriniais elementais. Šumere, ankstyvojoje civilizacijoje Mesopotamijoje, žetonai buvo viena iš pirmųjų prekinių pinigų formų. Darbo rinka egzistavo taip pat ilgai kaip ir prekių rinka. Pirmojoje darbo rinkoje darbininkai augino grūdines kultūras ir gyvulius, kuriuos vėliau parduodavo vietiniuose turguose. Kapitalo rinka atsirado tam tikrose pramonės šakose, kuriose nebeužteko vien pavienių ūkininkų rankų darbo.
Jau 1900-aisiais beveik neegzistavo toks miestas, kuriam įtakos nedarė užsienio rinka – ar tai būtų darbo rinka, kainos, ar bet kokia kita verslo šaka. Atsiradus laivų, geležinkelių, transporto ir elektroninių ryšių pažangai, prekybos mainai su kitomis pasaulio šalimis tapo plačiai prieinami. Miestai nebebuvo apriboti vien tomis prekėmis, kurios buvo pagamintos toje vietovėje.
Šios ekonominės pažangos plėtra buvo sutrikdyta Pirmojo pasaulinio karo metu. Dauguma pasaulio ekonominių jėgų vykdė protekcionistinę ekonominę politiką ir sukūrė prekybos kliūtis, kurios sulėtino prekybos augimo tempus taip, kad buvo pasiekta ūkio stagnacija. Tai sulėtino pasaulinius prekybos mainus ir net sukėlė emigracijos bangas. Globalizacijos procesas visiškai atnaujino tik 1970 m., kai vyriausybės pradėjo pabrėžti tarptautinės prekybos naudą. Šiandien tolesnė technologijų pažanga paskatino sparčią pasaulinės prekybos plėtrą.
Trys veiksniai, paspartinę ekonominę globalizaciją: pažanga mokslo ir technologijų srityje, į prekybos rinką orientuotos ekonomikos reformos ir tarptautinių korporacijų bendradarbiavimas.
Transporto ir komunikacijos sąnaudų sumažinimas buvo esminė globalizacijos augimo priežastis. Nuo 1930 m., pervežimo išlaidos laivais sumažėjo pusiau, krovinių gabenimas oro transportu 85 %, o telekomunikacijų išlaidos – 99 %.
Vyriausybės pakeitė savo ekonomiką iš centralizuotos į rinkos. Šios vidaus reformos leido įmonėms greičiau prisitaikyti ir išnaudoti technologijų pažangos sukurtas galimybes.
Tarptautinės korporacijos reorganizavo gamybą, kad pasinaudotų šiomis galimybėmis. Rankų darbo gamyba buvo perkelta į šalis su mažesnėmis darbo sąnaudomis.
1956-aisiais konteinerių laivybos išradimas padidino krovininių laivų dydžius ir sumažino krovinių gabenimo vandens transportu išlaidas.
1986 m. spalio 27 d. Londono vertybinių popierių biržoje buvo priimtos naujos taisyklės, kurios atvėrė kelią pasauliniam rinkų susijungimui, kas lėmė milžinišką rinkų aktyvumo proveržį. Šis įvykis tapo žinomas kaip „Didysis sprogimas“ (angl. Big Bang).

Negrįžtamumas

Pasak vieno žinomiausių Kinijos ekonomistų Gao Shanguan, ekonomikos globalizacija yra negrįžtamas procesas dėl to, kad pasaulio rinkoms būtina mokslo ir informacinių technologijų plėtra. Su augančiais mokslo ir technologijų pasiekimais, Shanquan teigimu, pasaulio rinkos bus linkusios dar didesniam tarptautiniam darbo pasidalinimui.
Tačiau Prinstono universiteto profesorius Robert Gilpin teigia, kad tautų ekonominė politika klaidingai pristabdė savo pačių ekonominį augimą, besipriešindama globalizacijai. Tai įrodo, kad globalizacija nėra negrįžtamas procesas. Antonio L. Rappa sutinka, kad ekonomikos globalizacija yra grįžtamas procesas ir cituoja tarptautinių studijų profesorių Peter J. Katzenstein.

Ekonomikos augimas ir skurdo mažinimas

Globalizacija paspartino ekonomikos augimą ir skurdo sumažėją visame pasaulyje.
BVP augimas vienam gyventojui paspartėjo nuo 1,4 proc. per XX a. 7-ajį ir 2,9 proc. per 8-ajį dešimtmečius iki 3,5 proc. – 9-ojo ir 5,0 proc. 10-ojo dešimtmečių. Šis augimo spartėjimas atrodo dar labiau stulbinantis turint omenyje tai, kad turtingų šalių įsiskolinimas palaipsniui mažėjo nuo aukšto 4,7 proc. 7-ajame deš. iki 2,2 proc. 10-ajame deš. Taip pat ne globalizacijos sąlygomis besivystančioms šalims sekėsi daug blogiau nei globalizuotoms. Tai parodo metinių augimo tempų sumažėjimas nuo 3,3 procentus 8-ajame deš., iki vos 1,4 proc. 10-ajame deš. Devintajame ir dešimtajame dešimtmečiuose 18 iš 24 globalizatorių patyrė greitą ūkio augimą, daugelis iš jų ypatingai žymų.
Remiantis Tarptautinio valiutos fondo duomenimis, ekonomikos globalizacijos augimas plačiai jaučiamas. Nors keli globalizatoriai, tokie kaip Kinija, pajuto išaugusią finansinę nelygybę, ši problema kilo dėl vidaus liberalizavimo, vidinės migracijos, ir žemės ūkio politikos apribojimų. Taigi tai nėra tarptautinės prekybos padarinys.
Skurdo lygis sumažėjo. Tai liudija 5,4 proc. metinio pajamų augimo vienoje vargingiausių valstybių – Malaizijoje. Net Kinijoje, kur nelygybė ir toliau išlieka didelė problema, vargingiausia gyventojų dalis pajuto 3,8 proc. pajamų augimą. Keliose šalyse, gaunančiose mažiau nei dolerio per dieną pajamas, skurdas sumažėjo. Kinijoje skurdo riba sumažėjo nuo 20 iki 15 procentų ir Bangladeše riba smuko nuo 43 iki 36 procentų.
Pajamų, tenkančių vienam gyventojui, atotrūkis tarp turtingų ir globalėjančių šalių mažėja. Kinija, Indija ir Bangladešas, kadaise buvusios vienos skurdžiausių pasaulio valstybių, labai sumažino nelygybės rodiklį. Tai padaryti šalims pavyko dėl sparčios ekonominės plėtros.

Tarptautinės korporacijos

Tarptautinių korporacijų plitimas atsirado dėl sparčios globalizacijos. Vienas iš daugelio technologinių pokyčių, kuriuos patyrė besivystančios šalys, buvo spartus gamybos automatizavimas, kuris pakenkė mažiau automatizuotoms šalių įmonėms ir privertė jų darbuotojus ugdyti naujus įgūdžius siekiant persikvalifikuoti ir pritapti besikeičiančioje ekonomikoje. Suprantama, kad tai padaryti pavyko ne visiems. Būtina švietimo infrastruktūra, reikalinga šiems pokyčiams, ne visuomet būna sukurta. Reikia vyriausybės dėmesio iš socialinių paslaugų nukreiptų švietimo link.
Siekiant sukurti geresnius ekonominius santykius visame pasaulyje, tarptautinės paskolų agentūros turi dirbti su besivystančiomis šalimis, kad paspartintų šių šalių finansinį vystymąsi. Jungtinės Tautos privalo išplėsti savo darbotvarkę ir griežčiau dirbti su tarptautinių paskolų agentūromis, kad jos labiau įsitrauktų siekiant užtikrinti besivystančių šalių integraciją. Pagrindiniai veiksniai, padedantys siekti visuotinės konkurencijos, yra žinių sklaida valstybiniu lygiu per švietimo, mokymo ir technologijų pažangą. Ekonomistas Jagdish Bhagwati teigė, kad programos, padedančios besivystančioms šalims prisitaikyti prie pasaulio ekonomikos, būtų naudingos tarptautiniams ekonominiams santykiams.
Keletas pasaulinių judėjimų, tokių kaip sąžiningos prekybos judėjimas, siekia sukurti labiau socialiai teisingą globalią ekonomiką. Sąžiningos prekybos judėjimas siekia gerinti prekybą, plėtrą ir gamybą nepalankioje padėtyje esantiems gamintojams. Sąžiningos prekybos judėjimas pasiekė 1,6 milijardo JAV dolerių metinius pardavimus. Judėjimas veikia vartotojų suvokimą apie besivystančių šalių išnaudojimą. Sąžiningos prekybos judėjimas veikia pagal šūkį „prekyba, ne pagalba“, siekiant pagerinti gyvenimo kokybę ūkininkams ir prekybininkams, dalyvaujantiems tiesioginiuose pardavimuose, formuoti geresnes kainas ir paremti bendruomenę.

Kapitalo nutekėjimas

Kapitalo nutekėjimas įvyksta, kai turto ar pinigų srautas greitai palieka šalį dėl nepalankių finansinių sąlygų šalyje susidarymo pvz., dėl mokesčių, tarifų, darbo išlaidų, valdžios sektoriaus skolų ar kapitalo kontrolės. Tai paprastai lydi staigi valiutos devalvacija. Valiutos vertės mažėjimą pagerina prekybos sąlygos, tačiau sumažina finansinio ūkio vertę šalyje. Tai sumažina perkamąją galią.
2008 m. straipsnyje, kurį paskelbė Global Financial Integrity, apskaičiuotas kapitalo nutekėjimas, taip pat vadinamas neteisėtų finansų srautų iš besivystančių šalių, procentinis dydis sudaro „850 mlrd. $1 trilijoną dolerių per metus“. Kapitalo nutekėjimas taip pat aktualus išsivysčiusiose šalyse. 2009 m. straipsnyje „The Times“ pranešė, kad šimtai turtingų finansininkų ir verslininkų neseniai pasitraukė iš Jungtinės Karalystės dėl mokesčių didinimo ir persikėlė į mažesnius mokesčius turinčius miestus, tokius kaip Džersis, Gernsis, Meno sala ir Britų Mergelių Salos.
Kapitalo nutekėjimas gali sukelti likvidumo krizės tiesiogiai nukentėjusioms šalims ir gali sukelti susijusias problemas kitose šalyse, dalyvaujančiose tarptautinėje prekyboje pvz., laivyboje ir finansų rinkose. Turto turėtojai gali būti priversti skubiai jį parduoti. Skolininkai paprastai susiduria su problema, kai paskolos sąnaudos yra didesnės palyginti su laikotarpiais, per kurį jos turi būti grąžintos, ir neužtikrintų skolų yra beveik neįmanoma atgauti.

Nelygybė

Nors šalyje pajamų nelygybė padidėjo globalizacijos laikotarpiu, nelygybė pasauliniu mastu sumažėjo, kadangi besivystančios šalys patyrė daug spartesnį augimą. Ekonominė nelygybė keičiasi priklausomai nuo visuomenės, istorinio laikotarpio, ekonominių struktūrų ar ekonominių sistemų, praeitų ar vis dar vykstančių karų tarp lyčių, ir skirtingų asmeninių gebėjimų kurti gerovę. Tarp įvairių skaitinių rodiklių skirtų ekonominės nelygybės matavimui, Gini koeficientas yra dažniausiai naudojamas.
Ekonominė nelygybė daro poveikį kapitalui. Nors ankstesni tyrimai aprašė ekonominę nelygybę, kaip būtiną ir naudingą, kai kurie ekonomistai šiandien ją mato kaip svarbią socialinę problemą. Ankstyvieji tyrimai, teigiantys, kad didesnė lygybė slopina ekonomikos augimą, neapskaičiavo atsilikimo tarp nelygybės pokyčių ir augimo pokyčių. Vėlesni tyrimai parodė, kad vienas iš tvirčiausių veiksnių ekonomikos augimui yra pajamų nelygybės lygis.
Tarptautinė nelygybė yra nelygybė tarp šalių. Pajamų skirtumas tarp turtingų ir skurdžių šalių yra labai didelis. Vienam gyventojui skirtos pajamos Kinijoje ir Indijoje padvigubėjo prieš dvidešimt metų. Tai pasiekimas, pareikalavęs 150 metų JAV. Pagal Jungtinių Tautų žmogaus socialinės raidos 2013 metų ataskaitą, šalims, esančioms įvairiuose lygiuose, JT žmogaus socialinės raidos indekse vienam gyventojui išaugo nuo 24 806 2004-aisiai iki 33 391 2013-aisiais. Kitaip tariant 35 procentais.
Kai kurie demografiniai pokyčiai besivystančiame pasaulyje po aktyvaus ekonomikos liberalizavimo ir tarptautinės integracijos lėmė augančią gerovę ir sumažėjusią nelygybę. Pasak Martin Wolf, besivystančiame pasaulyje, kaip visumos, gyvenimo trukmė kasmet išaugo keturis mėnesius po 1970 metų, kūdikių mirtingumas sumažėjo nuo 107/1000 1970 metais iki 58/1000 2000 metais dėl patobulintų gyvenimo ir sveikatos sąlygų.
Be to, suaugusiųjų raštingumas besivystančiose šalyse išaugo nuo 53 % 1970 metais iki 74 % 1998 metais ir gerokai mažesnis neraštingumas tarp jaunuolių garantuoja, kad normos toliau kris. Be to, gimstamumas besivystančiame pasaulyje sumažėjo nuo 4,1 naujagimiu vienai moteriai 1980 metais iki 2,8 2000 metais, tai rodo geresnį moterų išsilavinimą vaisingumo srityje. Kaip pasekmė, labiau klestintys ir išsilavinę tėvai su mažiau vaikų pasirinko atsiimti savo vaikus iš pigaus darbo, suteikdami jiems galimybę mokytis mokykloje, taip mažinant vaikų išnaudojimą. Taigi, nepaisant matomai netolygaus pajamų paskirstymo šiose besivystančiose šalyse, jų ekonominis augimas ir plėtra atnešė patobulintus gyvenimo ir bendros gerovės standartus visai populiacijai.

Poveikis kultūrai

Ekonominė globalizacija gali paveikti kultūrą. Populiacijos gali kopijuoti tarptautinę kapitalo tėkmę ir darbo rinkas imigracijos ir kultūrų susiliejimo pavidalu. Užsienio ištekliai ir ekonominės priemonės gali paveikti skirtingų tautų kultūrą ir tapti vietinių gyventojų asimiliacijos priežastimi. Kai tos populiacijos susiduria su anglų kalba, kompiuteriais, vakarietiška muzika ir Šiaurės Amerikos kultūra, pasikeitimai tampa pastebimi mažėjančiame šeimos dydyje ir imigracijoje į didesnius miestus.
Yu Xintian pažymėjo dvi priešingas tendencijas kultūroje, nulemtas ekonominės globalizacijos. Yu įrodinėjo, jog kultūra ir pramonė ne tik plinta iš išsivysčiusių šalių į likusį pasaulį, bet ir sukelia bandymus apginti vietines kultūras. Jis atkreipia dėmesį, kad ekonominė globalizacija prasidėjo po Antrojo pasaulinio karo, tuo tarpu internacionalizacija prasidėjo prieš daugiau negu šimtmetį.
George Ritzer yra rašęs apie visuomenės Makdonaldizaciją ir tai, kaip greito maisto verslas išplinta Jungtinėse Valstijose bei likusiame pasaulyje, priviliodamas kitus priimti greito maisto kultūrą. Ritzeris aprašo ir kitokį verslą, tokį kaip „The Body Shop“, britų kosmetikos kompaniją, kuri pamėgdžiojo „McDonald's“ verslo modelį dėl plėtros ir įtakos. 2006 m. 233 iš 280 arba daugiau negu 80 % naujų „McDonald’s“ tinklų atsidarė už Jungtinių Valstijų ribų. 2007 m. Japonijoje jų buvo 2828.
Pasaulio žiniasklaidos kompanijos išplatina informaciją visame pasaulyje. Tai iš esmės sukuria vienpusę informacijos tėkmę ir daugiausia išryškina vakarų produktus bei vertybes. Kompanijos, tokios kaip CNN, Reuters ir BBC, su vakarietišku požūriu vyrauja pasaulio radijo bangose. Kitos žiniasklaidos naujienų kompanijų, tokios kaip Kataro Al Džazira, tinklas siūlo kitokias pažiūras, tačiau pasiekia ir daro įtaką mažiau žmonių.

Migracija

„Apskaičiavus, jog yra 210 milijonų žmonių, gyvenančių kitoje negu jų kilmės šalyje, galima teigti, jog tarptautinė migracija yra palietusi beveik kiekvieno gyvenimą tiek išvykimo, tiek priimančiose šalyse Šiaurės ir Pietų pusrutulyje“. Dėl pažangių technologijų žmonės, taip pat ir prekės gali santykinai laisvai judėti skirtingose šalyse ir regionuose.
„Šiuolaikinė globalizacijos geografija yra glaudžiai susijusi su kolonializmo ir imperializmo istorija, net jei tai nėra aišku globalizmo teorijoje“. Kolonializmas sukūrė ryšius tarp įvairių pasaulio visuomenių, o tai padrąsino kai kuriuos žmones palikti gimtąsias šalis dėl darbo svetur.
„Globalizacijos teorijos bendrai nepaiso rasės ir tautos, kurdamos naują pasaulinę tvarką“. „Tarptautiniai migrantai palengvina globalizacijos procesus kartu sujungdami nesugretinamus žmones bei vietas į augantį vienetą, besidalinančio globaliniu politiniu-ekonominiu kontekstu. Tie, kurie dar nėra atsiskyrę nuo savo šeimų, vis dar turi troškimą migruoti, kadangi „žinios apie pragyvenimo lygį ir socialines sąlygas kitose šalyse tapo vis labiau prieinamas, ypač keliaujant; tiek realus, tiek simbolinis laiko ir erdvės sumažinimas sukūrė sukūrė žmonėms galingus stimulus judėti. Tai labiausiai veikia moteris, nes, „žiūrint iš lyčių perspektyvos, mes tapome daugumos migracijos srautų feminizacijos liudininkais, ypatingai nuo 1990 m., su nuodugniomis transformacijomis šeimų ir lyčių vaidmenų struktūroje tarptautiniame darbo pasiskirstyme. Kita priežastis, dėl kurios individai migruoja, yra užsidirbti daugiau pinigų“. Pajamos išsivysčiusiose šalyse yra kur kas didesnės besivystančiose šalyse.