google/wiki40b huggingface dataset:
Liudvikas Kimtys

Biografija

1955 m. baigė Laižuvos septynmetę mokyklą, 1960 m. Mažeikių vidurinę mokyklą. 1965 m. Vilniaus valstybiniame universitete (VU) baigė optiką ir spektroskopiją. Nuo 1966 m. jame ir dėsto. 1967 m. kėlė bendrosios fizikos ir radiospektroskopijos sričių kvalifikaciją Maskvos valstybiniame universitete. 1971 m. VVU apgynė fizikos ir matematikos mokslų kandidato disertaciją tema „Cikloheksenkarboninės rūgšties molekulių asociacijos tyrimai PMR spektroskopijos metodu“. 1986 m. SSRS MA Nevandenių tirpalų institute apgynė fizinės chemijos mokslų daktaro disertaciją tema „Molekulių asociacijos ir fazinių virsmų vandenilinio ryšio sistemose didelės skyros BMR spektroskopija“. 
1976–2005 m. VU Fizikos fakulteto Bendrosios fizikos ir spektroskopijos katedros vedėjas. Nuo 1978 m. docentas, nuo 1987 m. profesorius. 1990–2002 m. VU Tarybos narys, Tarybos Akademinės komisijos pirmininkas, nuo 2002 m. VU Studijų komiteto narys. Nuo 1999 m. mokslinio žurnalo „Aplinkos ir cheminė fizika“ redaktorių kolegijos narys.
Bergeno ir Oslo (Norvegija), Arhuso, Kopenhagos (Danija), Lundo (Švedija), Kento (Anglija), Maskvos (Rusija), Jorko (Anglija), Gento (Belgija), Grenoblio (Prancūzija), Sankt Peterburgo universitetų kviestinis profesorius.

Mokslinė veikla

Pagrindiniai moksliniai darbai iš įvairių fazių ir molekulinės sandaros medžiagų spektrinių savybių, branduolių magnetinio rezonanso dinaminės spektrometrijos. Išplėtojo šią mokslo kryptį Lietuvoje. 
Bendradarbiauja su Kazanės (nuo 1967 m.), Kijevo (nuo 1977 m.), Bergeno, Oslo (nuo 1978 m.) ir Kento (nuo 1992 m.) universitetų spektroskopijos krypties mokslininkų grupėmis. Paskelbė daugiau kaip 190 mokslinių straipsnių.
Kokosų vanduo

Kokosų vanduo yra skaidrus skystis jaunų kokosų viduje. Jis atsiranda apie trečią mėnesį nuo vaisiaus užsimezgimo, pasiekia didžiausią kiekį aštuntą mėnesį, o vėliau mažėja virsdamas vaisiaus endospermu. Šviežias kokosų vanduo yra populiarus gėrimas Pietų ir Pietryčių Azijoje, Ramiojo vandenyno salose, Karibuose, jį galima rasti daugelyje pasaulio šalių, parduodamą skardinėse, buteliuose.
Kokosų vanduo turi apie 0,7 % baltymų, 0,2 % riebalų, 3,7 % angliavandenių, yra geras magnio, kalio, mangano šaltinis. 100 g kokosų vandens yra 19 kcal.
Iš kokosų vandens gaminamas kokosų actas, drebučių konsistencijos desertas nata de coco.
Birutė Banienė

Biografija

1980 m. baigė Šiaulių pedagoginį institutą, įgijo pradinių klasių mokytojos specialybę. Nuo 1988 m. Šiaulių rajono Gilvyčių mokyklos direktorė.
2002 m. Valstiečių ir Naujosios demokratijos partijų sąjungos, Lietuvos valstiečių liaudininkų sąjungos Šiaulių rajono skyriaus narė.
2003–2004 m. Šiaulių rajono savivaldybės tarybos narė.
Gilvyčių kaimo bendruomenė tarybos narė, Šiaulių rajono moterų organizacijos „Atgaiva“ tarybos narė. Išsiskyrusi, vaikai Milda, Jolita.
Gintaras Pucas

Biografija

1993 m. baigė Lietuvos muzikos akademiją, muzikos mokytojas. Kretingos pranciškonų gimnazijos muzikos vyr. mokytojas. Kretingos pranciškonų gimnazijos gitaristų ansamblio vadovas.
2002 m. Liberalų demokratų partijos, 2006 m. Darbo partijos Kretingos rajono skyriaus narys. 2004–2007 m. Kretingos rajono savivaldybės tarybos narys.
Sutuoktinė Loreta, duktė Viltė–Marija.
Finansinė rizika

Finansinė rizika – palūkanų normos, valiutos kurso, kredito, likvidumo ar kitokia rizika, kuri kyla iš įmonės turimo finansinio turto ar finansinių įsipareigojimų.
Vyturėlis

Vyturėlis - Marijampolės (Kapsuko) berniukų choras 1961 m. įkurtas chorvedžio Alfonso Uzėlos, vadovavusio jam 17 metų. Energingas, Konservatoriją baigęs vadovas, tapęs LTSR meno saviveiklos žymūnu, netrukus į choro repertuarą įtraukė ne tik liaudies dainas, ar privalomus kūrinius atitikusius politinę konjunktūrą, bet ir, sekdamas "Ąžuoliuku", klasikinių Bažnytinės muzikos kūrinių (Giovanni Battista Pergolesi "Stabat Mater", Johann Sebastian Bach), kurie ne kartą buvo atlikti Marijampolėje, Kaune, Klaipėdoje ir Vilniuje drauge su Lietuvos kameriniu orkestru, vadovaujamu prof. S.Sondeckio. Choras ne kartą sėkmingai dalyvavo rajono ir visose respublikinėse Lietuvos dainų šventėse ir tapo jos laureatu. Ilgą laiką su choru dirbo J. Marcinkevičiūtė, V. Bandzaitis, V. Ažukaitė. Nuo 1980 m. jam vadovavo Albinas Naktinskas, o šiuo metu - 2011 m., virš 100 daininkų jungiančiam chorui vadovauja Bronislava Barauskienė, Arūnas Barauskas, Laima Venclovienė.
Robotika

Robotika – disciplina, apimanti tokius mokslus kaip informatika (ypač pošakį kaip dirbtinis intelektas), elektrotechnika ir mašinų gamyba.
Robotika siekia programavimo pagalba užtikrinti valdomą elektronikos ir mechanikos sričių robotų bendradarbiavimo ir veiklos procesą.
Vacys Milius

Biografija

Žmona Marija Miliuvienė. 1951 m. baigė Vilniaus universitetą. 1993 m. habilituotas humanitarinių mokslų daktaras. 1997 m. Lietuvių katalikų mokslų akademijos akademikas.
1947–1951 m. dirbo Lietuvos istorijos instituto Etnografijos muziejuje, 1954–2001 m. – Istorijos institute (nuo 1990 m. vėl Lietuvos istorijos institutas), 1997–2001 m. Etnologijos skyriaus vedėjas. 1956–1960 m. ir 1994–1999 m. Vilniaus universiteto, 1992–1999 m. – Vytauto Didžiojo universiteto dėstytojas, nuo 1994 m. profesorius.

Mokslinė veikla

Tyrinėjo Lietuvos kaimo materialiąją ir dvasinę kultūrą, etnologijos istoriją ir bibliografiją. 1948–2004 m. kasmet dalyvavo etnografijos ir kraštotyros ekspedicijose. Vienas Lietuvos liaudies buities muziejaus įkūrėjų. Visuotinės lietuvių enciklopedijos straipsnių autorius. Straipsnių paskelbė Lietuvos, Latvijos, Lenkijos, Rusijos, Suomijos, Ukrainos, Vokietijos, JAV ir Kanados moksliniuose leidiniuose. 1965–2004 m. Lietuvos etnologijos ir folkloristikos bibliografijos duomenis teikė Bonoje leidžiamai „Tarptautinei etnologijos bibliografijai“ (Internationale Volkskundliche Bibliographie). Redagavo daugelį Lietuvos istorijos etnologijos, kultūros tęstinių leidinių, parengė etnografijos šaltinių knygų.
Vijurkų apylinkė

Istorija

Įsteigta po 1940 m. lapkričio 12 d., LKP CK patvirtinus Lietuvos TSR Aukščiausiosios Tarybos Prezidiumo įsaką dėl vykdomųjų komitetų sudarymo. Iki 1941 m. birželio 22 d. dirbo laikinasis vykdomasis komitetas. Pirmieji surežisuoti rinkimai į apylinkės deputatų tarybą įvyko 1948 m. sausio 18 d. Septynių deputatų tarybai, renkamai kas pustrečių metų, vadovavo apylinkės vykdomojo komiteto pirmininkas.
1954 m. prijungta Jadvygavos apylinkė, dalis Pašiaušės apylinkės ir dalis Kurtuvėnų apylinkės. 1963 m. sausio 12 d. prijungta prie Grimzių apylinkės.
Déjà Vu (filmas)

Siužetas

Doug Carlin (Denzel Washington) – ATF agentas, kuriam tenka tirti teroristinį aktą, kai susprogdinamas keltas su daugiau nei 500 žmonių. Žudiką pavyksta išaiškinti naudojantis naują technologiją, su kuria galima tam tikru kanalu pažiūrėti praeities įvykius. Tyrėjų grupė pamėgina įtakoti praeities įvykius per žiūrėjimo kanalą perkeldami pranešimą užrašytą ant lapelio, paaiškėja, kad tai padaryti įmanoma. Tada, nors ir pavyko surasti žudiką, o tyrimas nutrauktas pasiryžta persikelti į praeiti pamatęs žinutę nužudytos merginos (kurios automobilis buvo panaudotas kaip bombai patalpinti) name „tu gali ją išgelbėti“. Jis persikelia į praeitį išgelbėja merginą ir nukauna žudiką, o bomba su užminuota mašina sprogsta su agentu. Tačiau pas iš vandens išgelbėtos merginos ateina tas pats agentas, kadangi jis gyvas dabartyje ir tik jo ateities versija žuvo.
Bazilika (pastatas)

Bazilika (gr. βασιλικός – karališkoji menė) – stačiakampio plano pastatas su apside, kurio vidų kolonos ar pilioriai skaido į 3, 5, kartais į 7 navas. Centrinė nava platesnė ir aukštesnė už šonines, su langais viršuje, uždengta atskiru dvišlaičiu stogu. Jeigu centrinė nava be langų, toks pastatas vadinamas pseudobazilika.

Istorija

Pirmosios bazilikos statytos Atėnų Agoroje. Po Antrojo punų karo bazilikas pradėjo statyti ir senovės Roma. Imperatorius Konstantinas I, krikščionybei suteikęs valstybinės religijos teises bazilikos architektūrą pritaikė ir bažnyčiai. Nuo IV a. statytos kryžiškosios, nuo IX a. – kryžiškosios kupolinės bazilikos. Ankstyvaisiais viduramžiais prie pagrindinio įėjimo buvo narteksas, navas dengė plokščios lubos arba stogo konstrukcija būdavo paliekama neuždengta. Nuo XI a. mūryti skliautai. Europos šalyse bazilikos statytos iki XX a. Tačiau Bazilikos titulas bažnyčiai suteikiamas nebūtinai dėl to, kad jos architektūra atitinka bazilikos principus.
Lietuvoje daugiausia plito barokinės (Visų Šventųjų, 1620–1631 m., Misionierių, 1695–1730 m., Vilniuje, Šv. Pranciškaus Ksavero, 1698–1720 m., Kaune) ir istoristinės bazilikos (Rietavo Šv. arkangelo Mykolo bažnyčia, 1853–1874 m., Švėkšnos Šv. apaštalo Jokūbo bažnyčia, 1905 m.). Algė Jankevičienė.
Lietuviškoji enciklopedija

Lietuviškoji enciklopedija – pirmoji lietuviška enciklopedija, pradėta kurti XX a. antrajame dešimtmetyje. Leista „Spaudos Fondo“, bendradarbiaujant su Lietuvių katalikų mokslo akademija. Enciklopediją redagavo Vaclovas Biržiška.
Iki 1944 m. išleista 9 su puse šios enciklopedijos tomų (iki J raidės). Nors leista kaip visuotinė enciklopedija, tačiau sąmoningai stengtasi labiau orientuotis į žinių apie Lietuvą ir lietuvius perteikimą.
Lietuviškoji enciklopedija pasitarnavo kaip Bostono enciklopedijos pirmtakė.
Valstybinė kalbos inspekcija

Istorija

Kalbos inspekcija pradėjo veikti 1990 m. kaip Kultūros paveldo inspekcijos struktūrinis padalinys.
Nuo 1992 m. Inspekcijai suteikta teisė nagrinėti administracinių teisės pažeidimų bylas ir skirti administracines nuobaudas už įvairius valstybinės kalbos vartojimo ir jos taisyklingumo pažeidimus.
Nuo 1995 m. ji buvo sujungta su Valstybine lietuvių kalbos komisija (VLKK) prie Lietuvos Respublikos Seimo.
2001 m. gruodžio 18 d. priimtas Valstybinės kalbos inspekcijos įstatymas. Inspekcija pradėjo veikti kaip atskira įstaiga.
FK Perkūnas Kaunas

Istorija

Algimanto Klimkevičiaus knygoje „Lietuvos futbolo istorija. Žmonės. 1911–1990.“ 253 pusl. aprašomi Algimanto Bertašiaus prisiminimai, kuriuose nurodoma, kad „Perkūnas“ 1943 m. žaidė mėlynomis aprangomis (mėlynai ir mėlynai).
Vilniaus pataisos namai

Vilniaus pataisos namai – įkalinimo įstaiga Vilniuje.

Istorija

1944 m. rugsėjį buvo įkurta OČ-12/1/Pataisos darbų kolonija Nr. 1. Kolonija buvo pavaldi Lietuvos SSR Vidaus reikalų ministerijos Įkalinimo vietų valdybai. 1948 m. įsikurta Vilniaus Švč. Jėzaus Širdies bažnyčioje ir vizitiečių vienuolyne bei aplinkinėje teritorijoje (Sniego g.).
1990 m. kolonija tapo Pataisos reikalų departamento prie Lietuvos Respublikos vidaus reiklų ministerijos Vilniaus griežtojo režimo pataisos darbų kolonija. 1998 m. nuo šios įstaigos buvo atskirta Vilniaus griežtojo režimo pataisos darbų kolonijos valstybės įmonė. 2000 m. pasikeitus Pataisos reikalų departamento pavaldumui, įstaiga tapo Kalėjimų departamento prie Lietuvos Respublikos teisingumo ministerijos Vilniaus 1-oji griežtojo režimo pataisos darbų kolonija.
2001 m. kolonija padalinta į Vilniaus 1-ąją ir Vilniaus 2-ąją griežtojo režimo pataisos darbų kolonijas. 2003 m. Vilniaus 2-ąją griežtojo režimo pataisos darbų kolonija tapo Vilniaus 2-aisiais pataisos namais. 2006 m. įstaiga apleido buvusią bažnyčią ir vienuolyną.
2011 m. sujungus Vilniaus 1-uosius ir 2-uosius pataisos namus, įstaiga gavo dabartinį pavadinimą. 2019 m. prie įstaigos prijungtas Lukiškių kalėjimas.
Kurdistanas

Geografija ir etnografija

Istorinis Kurdistanas sudaro vakariausią Didžiojo Irano teritoriją. Jis ribojasi su Istoriniu Azerbaidžanu rytuose, Luristanu pietryčiuose, Armėnija šiaurėje, Mažąja Azija bei Levantu vakaruose ir Mesopotamija pietuose.
Vyrauja kalnuotas reljefas: Armėnijos kalnynas, Zagroso, Tauro kalnai, Kurdistano kalnai. Svarbiausia upė – Tigras, bet teritorijoje prasideda daugybė svarbių Artimųjų Rytų upių: Eufratas, Chaburas, Araksas, Kura ir daugybė kitų.
Yra dideli Urmijos ir Vano ežerai. Klimatas aridinis. Vyrauja skurdūs krūmynai, kalnų šlaituose, upių slėniuose – spygliuočių miškai, gluosnių sąžalynai.

Viduramžių Kurdistanas

VII a. Didžioji Armėnija prijungta prie Kalifato, pradėta krašto islamizacija. Tuo metu dar kartą keitėsi krašto sudėtis, vietoje armėnų įsigalėjo musulmonai iranėnai, kurdų protėviai. Maždaug nuo tada regionas tapo žinomas kaip Kurdistanas.
Kalifatui silpstant, IX a. krašte pradėjo kilti vietinės dinastijos ir valstybės. Ake, Andzevatsi buvo vienos pirmųjų. X a. regioną valdė kurdiškos dinastijos Hasanvahidai (959–1015), Anazidai (990–1117), Marvanidai (990–1096). Maža to, kurdų kilmės dinastijos įsigalėjo ir kitose, ne kurdiškose, teritorijose: Armėnijoje (Šadadidai), Azerbaidžane (Ravadidai), Luristane (Hazaraspidai).
Po XI a. Seldžiukų viešpatavimo, Mosulo atabegai Zengidai (1127–1234 m.) suvienijo visą Kurdistaną. XII a. patys kurdai įkūrė naują galingą dinastiją. Tai buvo Ajubidai (1171–1250), užkariavę milžiniškas teritorijas iki pat Egipto ir Jemeno. Tai buvo didžiausias kurdų ekspansijos laikotarpis.
Nuo XIII a. prasidėjo skaudžiausias Kurdistano istorijoje laikotarpis, nes valdė įvairios tiurkiškos dinastijos: Ilchanidai, Timūridai, Kara Kojunlu, Ak Kojunlu, o XVI–XVIII a. dėl regiono varžėsi Safavidai ir Osmanai. Jų valdymo laikais prieš kurdus buvo vykdoma nepalanki politika. Safavidų imperijoje daugybė kurdų buvo iškelti iš Kurdistano ir apgyvendinti Chorasane.
Tuo metu Kurdistano periferijose formavosi nepriklausomos ar pusiau priklausomos Kurdų kunigaikštystės.

Padalintas regionas

Apie 1920 m. nusistovėjo dabartinės sienos, pagal kurias istorinis Kurdistanas padalintas tarp keturių valstybių. Visose kurdai reiškė nepasitenkinimą, vyko maištai ir sukilimai. Turkijos kurdams 1927–1930 m. pavyko įkurti efemerišką Ararato Respubliką, Irano kurdams 1946–1947 m. – Mahabado Respubliką. Irako kurdai 1960 m. pradėjo pilietinį karą dėl autonomijos. Irako valdžios nuolaidos nenumalšino nesutarimų, kol 2003 m. neįkurtas autonominis Kurdistano regionas.
Iki dabar visose šalyse įvairios kurdų partijos ir organizacijos (ypač Kurdistano darbininkų partija) kovoja už Kurdistano suvienijimą.
Šemenlaufenas

Šemenlaufenas (vok. Schemenlaufen, taip pat Fasnacht) – tradicinės karnavalinės eitynės Austrijoje. Jos vyksta kas ketverius metus sekmadienį Imste, Tirolio žemėje, prieš paskutinį „riebųjį“ ketvirtadienį iki Užgavėnių. Karnavalų datos: 2016, 2020 m. ir t. t. Pagal senąją tradiciją, karnavale gali dalyvauti tik vyrai, įkūnijantys daugybę vyrų ir moterų personažų. Moterys ir dalyvių bičiuliai yra atsakingi už persirengėlių drabužius.
2012 m. Imsto karnavalas buvo įtrauktas į Reprezentatyvųjį žmonijos nematerialaus kultūros paveldo sąrašą.

Istorija

Imsto karnavalo tradicijų ištakos nėra pakankamai dokumentuotos. Yra žinoma, kad 1597 m. buvo išleistas draudimas rengtis karnavalo eitynėms, įskaitant Imstą, nes Šemenlaufeno diena sutapo su bažnytine švente. Šis draudimas galiojo ilgą laiką, vėliau buvo motyvuojamas Turkijos invazijų grėsme ir maro plitimu. Procesijos buvo atkurtos XVII a. ir vėl uždraustos XVIII a. Tačiau draudimas buvo nutrauktas 1775 m. – Pfundse buvo surengtos eitynės, kurių organizatoriai paaiškino, kad panašios turėjo vykti ir Imste. 1822 m. Imsto gaisras sunaikino daugybę kostiumų ir dokumentų. XIX a. tęsėsi konfliktas dėl karnavalo tarp pasaulietinės ir bažnytinės valdžios.
XIX a. viduryje Imsto valdininkas Carl von Lutterotti nupiešė du eskizus ir, remdamasis jais, nutapė karnavalo paveikslą akvarelės technika. Iš šio laikotarpio taip pat yra nuorodų literatūroje ir spaudoje, kurios vis dėlto nevisiškai atspindėjo karnavalo pobūdį Imste. 1890 m. buvo padarytos pirmosios Šemenlaufeno nuotraukos. Nuo 1908 m. komunos išleistame įstatyme nurodyta eitynių organizavimo tvarka ir laikas – nuo 12:00 iki 18:00 val. 1911 m. Šemenlaufenas pirmą kartą buvo paminėtas turizmo gide, o 1914 m. buvo išleista speciali Kurdo Eichhorno brošiūra. 
Šventė nevyko per pasaulinius karus. 1933 m. eitynės pirmą kartą vyko sekmadienį, nes dėl sunkios ekonominės padėties jos neturėjo sutrukdyti darbo savaitės. Pokaryje karnavalo tradicija buvo atkurta 1949 m., padedant Prancūzijos okupacinei valdžiai. Šventėje dalyvavo 30 tūkst. žiūrovų.

Dalyviai

Karnavalinėje eisenoje dalyvauja daugybė kaukėtų personažų, jų porų. Vienas iš jų – Roleris (Roller), pasidabinęs mažais besisukančiais varpeliais, o kitas – Šeleris (Scheller), kuris nešasi didelius varpus, sveriančius iki 35 kg. Kartu jie atlieka specialų šokį su šuoliukais ir lingavimais, kurio metu varpai skleidžia aukštų garsų ir bosų derinį. Iš viso dalyvauja 45 poros, lydimos daugybės kitų kaukių, kurios atlieka panašius šokius (Laggeroller ir Laggescheller). Iš jų išsiskiria daug kaukių, kurios lengvai mušdamos ar šlakstydamos vandenį sukuria erdvę procesijai tarp žiūrovų (Spritzer), taip pat mergaitė, kuri į žiūrovų minią barsto kvapnius miltelius (Kübelemaje). Taip pat yra  kaminkrėčių (Kaminer), kurie stebina publiką, čia pat drąsiai įkopdami į namus daugialypių kopėčių pagalba, baltosios bei rudosios meškos (Bärenbande), kurios demonstruoja savo jėgą, arba rėksmingos raganos, lydimos grupės, grojančios disonansines melodijas.
Paprastoji kiaulpienė

Panaudojimas

Lapai – labai geras ankstyvas paukščių ir triušių pašaras.
Medingas augalas, teikiantis daug nektaro ir žiedadulkių.

Sudėtis

Karčiose pieniškose sultyse yra seskviterpeninio laktono, laktukopikrino, glikozidų, 24-40 % inulino, fruktozės, truputis eterinio aliejaus, organinių rūgščių, mineralinių medžiagų.

Mityba

Gaminamas ankstyvas šviesiai geltonas, kartoko skonio kiaulpienių medus.
Džiovintas ir paskrudintas kiaulpienės šaknis galima naudoti kaip kavos pakaitalą.
Jaunus lapus galima valgyti vietoj salotų.

Vaistinės savybės

Vaistams vartojamos šaknys, kartais lapai. Kiaulpienės kaip vaistinio augalo preparatai pagreitina tulžies išsiskyrimą, suaktyvina kepenų ir kasos fermentų veiklą, gerina apetitą.

Žaliavos rinkimas

Vaistinei žaliavai paruošti šaknys kasamos anksti pavasarį prieš pasirodant lapams (iki balandžio pabaigos) ir rudenį pradėjus lapams nykti (rugsėjo-spalio mėn.). Iškastos šaknys nuvalomos nuo žemių, pašalinamos smulkios šaknelės ir lapų likučiai. Šaknys nuplaunamos, storesnės perskeliamos pusiau išilgai. Džiovinama gerai vėdinamoje patalpoje arba apšildomoje džiovykloje 40-50 °C temperatūroje. Iš 3-3,5 kg šviežių šaknų gaunama 1 kg sausos žaliavos.
Gerai išdžiovintų šaknų paviršius rudas, perlaužus – vidus pilkai baltas su gelsvai rusva šerdimi viduryje. Žaliava bekvapė, karti.
World of Tanks

Apžvalga

Žaidime yra daugiau nei 300 šarvuotų kovos mašinų, kurios suskirstytos į kategorijas pagal kilmės šalį (Sovietų Sąjunga, Vokietija, Britanija, Prancūzija, Kinija, JAV, Japonija, Čekoslovakija, Švedija, Italija ir Lenkija), o šios savo ruožtu skirstomos į tankų tipus – lengvasis tankas, vidutinis tankas, sunkusis tankas, prieštankinės savaeigės ir savaeigės patrankos (artilerija).
Naujus šarvuotos technikos tipus galima atrakinti pasinaudojant iš žaidimo gautais patirties taškais bei kreditais.

Mūšių rūšys

Žaidime mūšiai yra 6 rūšių.

Standartinis mūšis

Kova susideda iš 2 komandų, kurių kiekviena turi po 15 žaidėjų. Abiejų komandų tikslas yra sunaikinti priešo tankus arba užimti priešų bazę. Be šio mūšio tipo dar yra ir „šturmo“ mūšis, kuriame tik viena komanda turi savo bazę, kurią privalo apginti nuo priešų bei „kontratakos“ mūšis, kurio žemėlapio centre yra viena bazė, kurią turi užimti kuri nors iš dviejų komandų.

Treniruotės mūšis

Mūšį organizuoja vienas iš žaidėjų, kuris pasirenka žaidimo žemėlapį bei mūšio tipą. Jis gali pakviesti draugų bei juos suskirstyti į dvi komandas. Tokiu būdu visi gali ugdyti savo įgūdžius bei išbandyti naujas taktikas. Už šiuos mūšius patirtis ar kreditai nesuteikiami.

Būrys

Žaidėjas gali į būrį pasikviesti iki dviejų draugų ir jungtis į standartinį mūšį, bet tik su draugu ar draugais toje pačioje komandoje.

Komandinis mūšis

Vienas iš žaidėjų gali iš draugų ar atsitiktinių žaidėjų sudaryti 7 žmonių komandą ir kautis prieš tokiu pat principu sudarytas komandas

Kuopos

Vienas iš žaidėjų gali iš draugų ar pažįstamų surinkti 15 žaidėjų komandą ir kovoti prieš kitas tokiu pat būdu surinktas komandas.

Klanų karai

Žaidėjų sukurti klanai kovoja dėl dominavimo žaidimo žemėlapyje. Kovos vyksta standartinio mūšio principu.
Tvirtovės mūšiai
Kiekvienas klanas turi tvirtovę, kurią gali ginti, plėsti ir gauti papildomų resursų ir misijų. Vyksta karai tarp skirtingų klanų tvirtovių, galima nugriauti priešo pastatus ir/ar atimti daugiau priešo tvirtovės resursų. Tvirtovės mūšiai vyksta 6, 8 arba 10 lygio tankais atitinkamai surinkus į komandą iki 6, 10 arba 15 žaidėjų. Tvirtovės mūšio komandos nariai privalo būti to klano nariai, o jei jų neužtenka, galima pasikviesti ir ne to klano žaidėjų, bet jų neturi būti daugiau nei pusės komandos.
Dominavimo režimas
Tai eksperimentiniai režimai. Esti dviejų rūšių: vienas žaidėjas prieš 15 arba standartinio mūšio tipo 15 prieš 15. Dominavimo režimo mūšiai vyksta specialiuose žemėlapiuose, su naujais elementais žaidime - tanko remontavimo apskritimais, kuriuose per 5 sekundes suremontuoja pažeistą tanką. Taip pat yra neutralios vėliavos, kurias reikia nuvežti į priešo vėliavos apskritimą. Šiame režime nebėra užiminėjamos bazės. Mūšį laimi žaidėjas ar komanda surinkusi daugiausiai taškų. Taškai duodami už šūvio pataikymą į priešą, sunaikinimą, daugiausiai už vėliavos nunešimą į priešo teritoriją.
Miškų ūkis

Miškų ūkis – ūkio sritis; veikla, apimanti miškų atkūrimą, priežiūrą, apsaugą, racionalų miškų išteklių naudojimą ir prekybą mediena bei miško ištekliais.
Valstybės ir tarptautiniu lygmeniu yra linkstama reglamentuoti miškų atkūrimą, apsaugą bei naudojimą ir sudaryti teisines prielaidas, kad visų nuosavybės formų miškai būtų tvarkomi pagal vienodus tvaraus ir subalansuoto miškų ūkio principus, užtikrinant racionalų miškų išteklių naudojimą aprūpinant pramonę žaliava, biologinės įvairovės išsaugojimą, miškų produktyvumo didinimą, kraštovaizdžio stabilumą ir aplinkos kokybę, galimybę dabar ir ateityje atlikti ekologines, ekonomines ir socialines funkcijas nedarant žalos kitoms ekosistemoms.
Tom Felton

Vaikystė

Tomas yra jauniausias iš keturių brolių. Vaikystėje jis lankė 4 chorus, pradedant bažnytiniu, kai jam buvo septyneri. Feltonas gyvena Surrey miestelyje, kur iki trylikos metų lankė West Horsley’s Cranmore mokyklą; vėliau perėjo į Howard of Effingham vidurinę.

Karjera

Pirmą kartą Tomas Feltonas pasirodė trokštamoje reklamos kompanijoje, kur nurungė net 400 jaunųjų aktorių. Kitą vaidmenį jis turėjo pristatyti Niujorke, Times Square aikštėje. 1995-aisiais jis įgarsino Džeimsą filme "Daktariūkščiai". Po dvejų metų jis suvaidino savo pirmąją rolę meniniame filme "Skoliniautojai". 1999-aisiais Tomas vaidino liudininką Tomą Inghamą filme "Aiškiaregystės". Tais pačiais metais, kartu su Džudi Foster, jis atliko Luiso Leonovenso vaidmenį filme "Ana ir karalius". Feltonas pasirodė ir antroje filmo "Aiškiaregystės" dalyje: Slėpynės, 2000-aisiais.