google/wiki40b huggingface dataset:
Kronborgas

Istorija

Prieš Kronborgo pilį čia stovėjo Krogeno tvirtovė. Esant tvirtovei buvo lengviau rinkti mokesčius iš laivų išplaukiančių iš Baltijos jūros. Kronborgo pavadinimą pilis gavo 1585 m., kai karalius Frederikas II perstatė pilį, padaręs ją didingiausia visoje Europoje Atgimimo laikotarpiu.
1629 m. rugsėjo 25 d. pilis visiškai sudegė, liko stovėti tik koplyčia. Pilis buvo atstatyta 1639 m. valdant karaliui Kristijonui IV. 1658 m. pilį užgrobė švedai.
Nuo XVIII a. karališkoji šeima pilyje lankydavosi vis rečiau. Nuo 1739 m. iki 1900 m. Kronborgo pilis kartu su karinėmis funkcijomis buvo ir kalėjimu.
Nuo 1785 m. iki 1925 m. Kronborgo pilis visuomet priklausė Danijos armijai. Paskutinis kareivis paliko pilį 1991 m., kai buvo išformuota Elsinoro įgula, kuri gyvavo nuo 1425 m.
2000 m. lapkričio 30 d. Kronborgo pilis įtraukta į UNESCO Pasaulio paveldo sąrašą.
Algimantas Masiulis

Biografija

Senelis Izidorius Masiulis (1872 m. Čiornaja Padinoje – 1911 m. Daugpilio ligoninėje, palaidotas Subatės kapinėse) buvo knygnešys, švietėjas, visuomenininkas. A. Masiulis mokyklą pradėjo lankyti 1938 m. Rietave. Vėliau mokėsi Plungėje, Vilniuje, Subačiuje. 1948 m. Masiulių šeima persikėlė į Panevėžį. 1950 m. A. Masiulis baigė Panevėžio 2-ąją vidurinę mokyklą. 1948 m. rugsėjo mėn. įsidarbino Panevėžio dramos teatre: buvo priimtas į aktoriaus-kandidato etatą. 1948–1951 m. lankė Panevėžio dramos teatro studiją, kuriai vadovavo Juozas Miltinis. 1948–1976 m. Panevėžio dramos teatro aktorius. 1978 m. kartu su žmona Gražina persikėlė į Kauną. Nuo 1978 m. vaidino Kauno valstybiniame dramos teatre. Lietuvos teatro sąjungos narys. Sukūrė daugiau nei 160 vaidmenų teatro scenoje, taip pat yra įsiamžinęs 104 filmuose. Panevėžio dramos teatro studijoje 1948 m. rudenį sukūrė pirmąjį savo vaidmenį J. Miltinio režisuotame spektaklyje „Mokinė“. Kine debiutavo 1956 m. epizodiniu karininko vaidmeniu Lietuvos kino studijos filme „Ignotas grįžo namo“. 2001 m. išleido knygą „Tema: visada yra galimybė“. Palaidotas Kauno Petrašiūnų kapinėse.
Malio futbolo lyga

Malio futbolo čempionato aukščiausioji lyga (Championnat National Première Division) - pagrindinės Malio futbolo klubų varžybos, organizuojamos nuo 1966 metų. Čempionatą organizuoja Malio futbolo federacija. Lygoje dėl čempiono vardo kovoja 14 komandų.
Kartenos Švč. Mergelės Marijos Ėmimo į dangų bažnyčia

Istorija

1634 m. Mykolas Sapiega bažnyčiai dovanojo jurisdiką Kartenos miestelyje ir Gudelikės palivarką su Abakų, Budrių ir Šmilkčių kaimais. 1639 m. Mykolas Sapiega fundavo parapinę mokyklą. 
1764 m. miestelyje pastatyta medinė bažnyčia, kuri 1873 m. gegužės 23 dieną sudegė. Prašyta leisti statyti mūrinę, bet 1847m. buvo gautas leidimas statyti medinę bažnyčią. Po 1875-ųjų Kartenoje buvo pastatyta medinė, neobarokinio stiliaus bažnyčia.
1881 m. bažnyčią konsekravo vyskupas Aleksandras Beresnevičius. 1909–1914 m. veikė Lietuvių katalikų blaivybės draugijos skyrius.

Architektūra

Bažnyčios fasadas yra neobarokinis, su medžio technikai svetimais išraitymais. Priekinis keturkampis bokštas primena miniatiūrinę varpinę, iškeltą ant bažnyčios stogo. Bažnyčia stačiakampio plano, su 2 bokšteliais, pristatytomis zakristijomis. Viduje yra plati, aukšta centrinė nava ir 2 žemos šalutinės. Įrengti 3 altoriai, išskirtinai dailaus darbo sakykla. Šventorius aptvertas akmenų tvora degtų plytų mūro pseudogotikiniais vartais su piramidiniu bokštu centre ir kalvio darbo ornamentuotais kryželiais. Jo pakraščiuose stovi 14 akmens mūro koplytėlių, pora kryžių ir koplytstulpių, pietiniame  kampe – stambių proporcijų medinė varpinė (1860 m.).
Grudeko valsčius

Istorija

Nuo V a. pr. m. e. iki X a. šiose vietovėse gyveno lietuviams artima baltų tauta – jotvingiai. XIII–XIV a. šias žemes užėmė Lietuvos Didžioji Kunigaikštystė. Nuo XIII–XIV a. iki 1795 m. priklausė Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės Trakų vaivadijai. Rytinė valsčiaus dalis 1795–1796 m. priklausė Rusijos imperijos Slanimo gubernijai, 1796–1801 m. Lietuvos gubernijai ir nuo 1801 m. iki 1914 m. priklausė Gardino gubernijai. Vakarinė valsčiaus dalis 1795-1807 m. priklausė Prūsijos karalystės Naujosios Rytų Prūsijos Balstogės departamentui ir 1807-1842 m. priklausė Rusijos imperijos, Balstogės sričiai, 1842-1914 m. Gardino gubernijai. Nuo 1914 m. iki 1919 m. priklausė Vokietijos imperijos Oberosto sričiai. 1919–1939 m. priklausė Lenkijos tarpukario Balstogės vaivadijai. 1939–1941 m. priklausė Tarybų Sąjungos, Baltarusijos TSR, Balstogės srities, Balstogės rajonui. 1941–1945 m. priklausė Trečiojo Reicho, Balstogės sričiai. Nuo 1945 m. priklauso Lenkijai. 1945–1999 m. priklausė Balstogės vaivadijai.

Administracinis suskirstymas

Bagnas, Bieleviče, Bobrovnikai, Borkai, Chomontovce, Dovnevas, Dzerniakovas, Gleiskas, Gobiatai, Grudekas, Grudek Kolonija, Gžibovce, Jakubinas, Jariluvka, Juzefovas, Kolodnas, Kondicja, Kozi Lasas, Krulove Stojlas, Krulovi Mostas, Kuberka, Lužanai, Mieleškai, Mieleški Kolonija, Mostovlanai, Nareikai, Novosiulkai, Palatkai, Pieščanikai, Pilatovščizna, Podozeranai, Podzalukai, Pžechodai, Raduninas, Ruda, Skroblakai, Slučanka, Sofipolis, Straševas, Strijenščizna, Švisločanai, Turovas, Valilai, Valili Dvuras, Valili Stacja, Viejkai, Vierobiai, Vižarai, Zalukai, Zasadai, Zažečanai, Zelona, Zubkai ir Zubrai.
Suosto Šv. Kryžiaus Išaukštinimo bažnyčia

Istorija

Kunigas Juozas Šarkevičius Suosto dvare 1720 m. pastatė medinę bažnyčią, įrengė 3 altorius ir 8 registrų vargonus. Po J. Šarkevičiaus mirties koplyčioje pamaldas retkarčiais laikydavo Pabiržės kunigas. Dvaro savininkas Koscialkovskis paskyrė bažnyčiai 20 dešimtinių žemės. Apie 1828 m. Suoste apsigyveno kunigas Vincentas Tilvidavičius. Jis padidino koplyčią. Į pristatytą bokštą įkelti 2 varpai (1915 m. išvežti į Rusiją).
1831 m. suimtas ir ištremtas kunigas V. Tilvidavičius. Apie 1860 m. atvyko nuolatinis kunigas Mykolas Januškevičius. Jis pastatė ūkinius trobesius, apie 1862 m. koplyčiai išrūpino filinės bažnyčios teises. Nuo tų metų pradėtos rašyti metrikų knygos. Klebonų Stepono Macejausko ir Jeronimo Viksvos rūpesčiu 1890–1897 m. akmenų mūru aptvertas šventorius. J. Viksva 1897 m. pastatė naują kleboniją, 1898 m. užveisė sodą (bažnyčia turėjo 22 ha žemės).
1902 m. gautas leidimas statyti naują bažnyčią. 1904 m. pastatyta medinė, stačiakampio plano (27 × 12 m) dvibokštė bažnyčia, turėjusi 3 altorius. Kunigo Antano Benesevičiaus rūpesčiu 1938 m. įsigyti 2 varpai. 1944 m. vasarą sudegė bažnyčia, klebonija ir visi ūkiniai pastatai. Po karo pastatyta medinė bažnyčia, savo forma primenanti gyvenamąjį namą. 2001 m. spalio 12 d. bažnyčia sudegė.

Naujoji bažnyčia

2004 m. spalio 12 d. padėtas kertinis akmuo naujajai bažnyčiai (arch. Kazys Tamošėtis), kuri pašventinta 2007 m. gegužės 13 d.

Architektūra

Stačiakampio plano, bebokštė bažnyčia su prieangiu.
Visuotinė latvių Dainų ir Šokių šventė

Visuotinė latvių Dainų ir Šokių šventė (latv. Vispārējie latviešu Dziesmu un Deju svētki) yra kultūros festivalis Latvijoje.
Ši šventė yra vienas rekšmingiausių įvykių Latvijos kultūroje, vyksta kartą per 5 metus Rygoje. Šventėje dalyvauja apie 30 000 dalyvių, tarp kurių chorai, šokių kolektyvai, pučiamųjų orkestrai, folkloro grupės, etnografiniai ansambliai, liaudies muzikos ansambliai, kaimo kapelos, kanklininkų ansambliai, taikomojo ir vaizduojamojo meno studijos, vokaliniai ansambliai, saviveikliniai teatrai ir užsienio kolektyvai.
Latvių Dainų ir Šokių šventėje vyksta ne tik pasirodymai, bet ir varžybos, kuriose paaiškėja laureatai. Reikšmingiausias vaidmuo tenka chorams ir šokių kolektyvams. Paprastai paskutinės Dainų ir Šokių šventės dienos rytą vyksta šventinė eisena, kurioje dalyvauja visi jos dalyviai, o vakare Mežaparko estradoje vyksta uždarymo koncertas.
Dainų šventė vyko tiek Rusijos imperijoje, tiek SSRS, tiek nepriklausomoje Latvijoje. Pirmoji Dainų šventė vyko 1873 m. Nuo to laiko iš viso šventė vyko 25 kartus. 1948 m. pirmąkart šventėje dalyvavo ir šokių kolektyvai. Nuo 1960 m. kas 5 metai vyksta ir Latvijos mokyklų jaunimo Dainų ir Šokių šventė.
Frydrichas V Brandenburgietis

Biografija

Brandenburgo kurfiursto Albrechto III vyresnysis sūnus nuo santuokos su jo antra žmona Ana Sakse (Saksonijos kurfiursto Frydricho II dukters).
1486 metais Frydrichas iš tėvo paveldėjo Ansbacho kunigaikštystę, o 1495 metais iš savo jaunesniojo brolio Zigmanto Brandenburg-Kulmbacho Baireito – kunigaikštystę.
Dėl per daug išlaidaus gyvenimo būdo, privedusio prie skolų susidarymo, 1515 metais jis buvo nuverstas savo sūnų Kazimiero ir Jurgio, ir praleido už grotų 15 metų.
Antón de Alaminos

Antonas de Alaminosas (Antón de Alaminos; 1482 m. – ~1520 m.) – ispanų jūrininkas, keliautojas.
Kilęs iš Palos de la Fronteros. Kaip įgulos narys dalyvavo trečiojoje ir ketvirtojoje Kristupo Kolumbo ekspedicijose į Ameriką. Vėliau persikėlė į Espanjolą, iš ten – į Kubą. 1513 m. dalyvavo Ponsės de Leono ekspedicijoje į Floridą. Per savo ilgą jūrininko karjerą tarp konkistadorų tarpe užsitarnavo gerą vardą. 1517 m. vedė Fransisko de Kordobos ekspediciją į Jukataną. 1518 m. vedė Chuano Grichalvos ekspediciją į Meksikos pakrantes, 1519 m. – Ernano Korteso ekspediciją į Meksiką. Kortesas, įkūręs Verakruso koloniją, išsiuntė laivą į Ispaniją, vadovaujamą Alaminaso, kur gabeno turtus ir atrastų kraštų žemėlapius karaliui. Nepaklausęs Korteso nurodymo, Alaminosas sustojo Kuboje ir vos nebuvo sučiuptas Kubos gubernatoriaus, Korteso priešo Diego de Velaskeso. Laivas pasiekė Ispaniją, tačiau Sevilijoje pasiuntinius sulaikė Velaskeso patikėtiniai Ispanijoje. Tolesnis jūrininko likimas nežinomas.
Danuta Wałęsa

Danuta Valensa (Mirosława Danuta Wałęsa, mergautinė pavardė Gołoś, g. 1949 m. vasario 25 d.) – Lenkijos prezidento Lecho Valensos žmona.

Biografija

1969 m. rugsėjo 8 d. – išteka už „Solidarumo“ pirmininko Lecho Valensos.
1983 m. – važiuoja į Oslą, Norvegiją atsiimti vyro gautą Nobelio taikos premiją.
Johann Jakob Bachofen

Biografija

Kilo iš turtingos šeimos. Studijavo Bazelyje, Berlyne (pedagogai August Boeckh, Karl Ferdinand Ranke bei Friedrich Carl von Savigny ir Gėtingene. Bazelyje apgynė disertaciją (tema lot. De legis actionibus de formulis et de condictione) ir toliau studijavo Paryžiuje, Londone ir Kembridže. Nuo 1841 m. Romėnų teisės katedros vedėjas Bazelyje. 1844 m. išrinktas į Apeliacinį teismą Bazelyje. 1845 m. pasitraukė iš viešojo gyvenimo.
Biržulio stovyklavietės

Tyrimai

Tirta 1978–1984 m. Rasta daugiau, kaip 40 stovyklų ir gyvenviečių, dauguma jų yra ežero šiauriniame ir vakariniame krante iki Stervo ežero. 20 stovyklų, gyvenviečių ir kapų ištyrė Istorijos ir etnografijos muziejaus darbuotojai (vadovas Adomas Butrimas). Žmonių gyventa nuo mezolito; dauguma gyvenviečių vidurinio ir vėlyvojo neolito. Radiniai priskiriami Narvos kultūrai, Nemuno kultūrai ir virvelinės keramikos kultūrai.
Baltadvaris (Molėtai)

Įtvirtintas dvaras

XVI a. pradžioje šioje vietovėje pastatytas įtvirtintas dvaras, kuris dažnai ir klaidingai , net mokslinėje literatūroje įvardijamas kaip bastioninė pilis. Šis paveldo objektas, kaip bastioninė pilis Lietuvos TSR kultūros ministerijos kolegijos 1987 m. gruodžio 22 d. nutarimu Nr. 222 įrašytas į vietinės reikšmės architektūros paminklų sąrašus.
Joniškėlio partizanai

Joniškėlio partizanai – lietuvių partizanų karinis junginys, 1919 m. veikęs Raudonosios armijos užimtose Joniškėlio, Biržų apskrityse. Centras – Joniškėlis.

Istorija

Iš pradžių Joniškėlio partizanai veikė kaip slapta pasipriešinimo organizacija; jos branduolį sudarė 1918 m. pab. Joniškėlio apskrityje suorganizuotų milicijos, vėliau – apsaugos būrių nariai. Organizacija Raudonosios armijos užnugaryje telkė apsaugos būrius, plėtojo ardomąją veiklą, agitavo kovoti dėl Lietuvos nepriklausomybės, kaupė ginklus, patikimus žmones įterpė į sovietinės valdžios įstaigas. Organizatoriai: Petras Gudelis, Antanas Kazilevičius, Jonas Navakas, Antanas Stapulionis, Aleksandras Šumskis.
Lietuvos kariuomenės ir saksų savanorių dalinių puolamai Raudonajai armijai traukiantis, nuo 1919 m. kovo 22 d. partizanais pasivadinę apsaugos būrių nariai iš pradžių Joniškėlyje, netrukus ir kitur ėmė veikti viešai – Joniškėlyje nuginklavo dalį Raudonosios armijos Žemaičių pulko karių, persekiojo atsitraukiančius Raudonosios armijos dalinius, išvaduotoje teritorijoje kūrė Lietuvos valdžios institucijas. 1919 m. balandžio pradžioje partizanai, kurių kartu su milicija jų buvo apie 1500, kaudamiesi 60-70 km fronto ruože nuo Latvijos sienos iki Bernatonių netoli Panevėžio, su Lietuvos kariuomene sustabdė Raudonosios armijos kontrpuolimą.
1919 m. balandžio mėn. partizanų būriai sujungti į Joniškėlio partizanų mirties batalioną (4 kuopos), 1919 m. gegužės 20 d. jis pripažintas Lietuvos kariniu daliniu, pavadintas Atskiru partizanų batalionu (vadas Antanas Stapulionis). 1919 m. gegužės mėn. dalyvavo kovose su Raudonosios armijos daliniais Joniškėlio, Biržų apskrityse. 1919 m. rugpjūčio batalionas, pertvarkytas į Joniškėlio pėstininkų batalioną (apie 500 žmonių, vadas Aleksandras Jakaitis), dalyvavo Zarasų operacijoje. 1919 m. gruodžio 10 d. batalionas pertvarkytas į Devintąjį pėstininkų pulką.
Juodiškis (Molėtai)

Istorija

Kaimas pažymėtas 1812 m. Alantos parapijos topografiniame žemėlapyje.
New Zealand Knights FC

Istorija

2004 m. įvyko restruktūrizacija ir radosi naujas klubas.
2005/2006 ir 2006/2007 m. sezonuose žaidė A-League. Pastarojo sezono neužbaigė. Klubas buvo pašalintas iš pirmenybių.
2007 m. vasario 21 d. komanda buvo išformuota.

Stadionas

North Harbour Stadium buvo namų rungtynėms skirtas stadionas. Jis yra Olbanyje, Naujojoje Zelandijoje.
Tėvynės balsas (Tilžė)

Tėvynės balsas – mėnesinis laikraštis, skirtas Lietuvos ūkininkams. Leistas 1907 m. Tilžėje gotikiniu šriftu.

Istorija

Leidėjas ir redaktorius Jonas Elijošaitis (1886–1915). Spausdino E. Jagomasto spaustuvė. Išleisti du numeriai (sausio ir vasario mėn.).
Volteras

Biografija

Notaro sūnus, įgijo gerą išsilavinimą Luji le Grano jėzuitų koledže. Už raštus, kurie kritikavo karaliaus dvarą ir režimą 1716 m. buvo įkalintas Bastilijoje, o 1717 m. ištremtas. Po sėkmės susilaukusios tragedijos „Edipas“ premjeros tapo mėgstamu rūmų poetu. Karaliaus malone mėgavosi tol, kol vėl kilo nesutarimai 1726 m. privertę emigruoti į Angliją. Buvo persekiotas už „Filosofinius laiškus“ (1734), kuriuose gerai atsiliepė apie angliškąjį konstitucionalizmą, lygino jį su politiniu Prancūzijos absoliutizmu. 1733 m. dešimčiai metų pasitraukė į Lotaringiją, kur parašė reikšmingiausius savo veikalus. Kovojo už išmintį, žmogaus teises bei religinę toleranciją. Nepripažino metafizikos ir misticizmo, buvo artimas empirizmui. Volteras abejojo valios laisve, smerkė absoliutizmą, fanatizmą. 1745 m. suteiktas Prancūzijos istoriografijos titulas, priimtas į Prancūzų akademiją.

Filosofiniai apsakymai

Vėlyvuoju kūrybos laikotarpiu Volteras sukūrė keletą filosofinių apsakymų: „Kandidas“, „Memnonas“, „Zadigas“, „Atviraširdis“.
Persijos Irakas

Geografija

Persijos Irakas buvo į rytus nuo Zagroso ir užėmė dalį Irano kalnyno. Šiaurės rytuose jis perėjo į Istorinį Azerbaidžaną, o šiaurėje jį uždarė Elburso kalnai, kurie skyrė nuo Tabaristano. Vakaruose buvo Kurdistanas, pietvakariuose – Lurestanas, rytuose driekėsi beveik negyvenama Dešte Keviro dykumą, o pietuose ir pietryčiuose perėjo į Jazdo regioną (kai kuriuose šaltiniuose Jazdas įeina į Persijos Irako sampratą).
Tai – derlingiausia ir tankiausiai gyvenama, labiausiai urbanizuota Irano kalnyno dalis.
Ucunomija

Istorija

Miestas įkurtas 1896 m. balandžio 1 d.
2007 m. kovo 31 d. prie miesto prijungti Kamikavačio ir Kavačio miesteliai.

Simboliai

Oficiali miesto gėlė – indinis rododendras, medis – dviskiautis ginkmedis.
Bonifacas VIII

Biografija

Kilęs iš turtingos Pizos langobardų Gaetanų šeimos. Studijavo teisę Todžio mokykloje, Bolonijos universitete, Paryžiuje ir Anglijoje. Abiejų teisių daktaras.
1265–1268 m. popiežiaus legatas Prancūzijoje, Anglijoje ir Sicilijoje. Nuo 1274 m. popiežiaus kurijos apaštališkasis notaras, nuo 1281 m. kardinolas. 1294 m. po trumpo Celestino V pontifikato prireikė net 10 dienų kol vėl susirinko 23 kardinolų konklava, kuri gruodžio 24 d. popiežiumi išrinko kardinolą Kaetanį. 1295 m. sausio 23 d. jis buvo konsekruotas popiežiumi Bonifacu VIII.
Bonifacas VIII aukščiausia idėja laikė Bažnyčios idėją ir stengėsi sustiprinti popiežiaus įtaką Neapolio karalystėje, Sicilijoje, Toskanoje, Vengrijoje, Lenkijoje. Nuolat konfliktavo su Prancūzijos karaliumi Pilypu IV Gražiuoju. 1296 m. apribojo karalių teises apmokestinti dvasininkus (bulė Clericis laicos, vėliau ją panaikino). 1297 m. kanonizavo Liudviką IX. 1302 m. bulėje Unam sanctam pagrindė popiežiaus viršenybę prieš visus valdovus.
1300-uosius paskelbė Bažnyčios jubiliejaus metais. Nuo tada tokie metai skelbiami kas šimtmetį. Paskelbė visuotinius atlaidus piligrimams, 1300 m. keliavusiems į Romą. Tarp jubiliejaus maldininkų buvo ir Dantė, kuris šį įvykį mini „Dieviškojoje komedijoje“.
Globojo mokslą ir menus. 1303 m. įkūrė Romos universitetą, jame įsteigė Archyvų skyrių. Praturtino Vatikano biblioteką, sudarė jos katalogą.
Gerardas Liorenšaitis

Biografija

1975 m. baigė Lietuvos žemės ūkio akademiją, inžinierius mechanikas. Kretingalės kooperatinės žemės ūkio bendrovės pirmininkas.
Lietuvos liberalų sąjungos, 2006 m. partijos Tvarka ir teisingumas (liberalai demokratai) Klaipėdos rajono skyriaus narys. 2003–2007 m., 2007–2011 m. ir nuo 2011 m. Klaipėdos rajono savivaldybės tarybos narys.
Lietuvininkų bendrijos „Mažoji Lietuva“ 1991 m birželio ekspedicijos pas Vokietijos klaipėdiškius rėmėjas ir dalyvis. Aplankyti kraštiečiai, tartasi dėl iškilių Mažosios Lietuvos veikėjų kapaviečių perkėlimo į Klaipėdos kraštą.
Sutuoktinė Erna, vaikai Vilma, Valdemaras.
Balkaninė lūšis

Arealas ir populiacija

Balkanų lūšis gyvena pietvakarių Balkanuose, Albanijoje, Makedonijoje ir taip pat Kosove, Juodkalnijoje bei Graikijoje. Šiame 5000 km² plote gyvena 30 suaugusių individų. Gyvūnai gyvena lapuočių, visžalių, ir mišrių augalų miškuose. Medžioja stirnas ir ruduosius kiškius.
Specialusis laipsnis

Specialusis laipsnis (rus. Специальное звание) – asmeninis laipsnis, suteikiamas TSRS ar Rusijos Federacijos piliečiams, tarnaujantiems teisės apsaugos organuose ar panašiose institucijose.
Širvinta (Šventoji)

Pavadinimo kilmė

Anot legendos, vardą Širvinta gavo dėl briedžių, širviais vadinamų, kurie žiloje senovėje per miškų tankmę pramynė kelią prie upės. Kalbininkų upėvardis kildinamas iš žodžio širvas („širmas, šyvas, pilkšvas“).
Naujasis šamanizmas

Naujasis šamanizmas (arba neošamanizmas) – bendras pavadinimas šiuolaikiniams šamanistiniams tikėjimams ir filosofinėms sistemoms. Daugumą jo pasekėjų sieja tikėjimas dvasiomis, kartais – psichotropikų naudojimas, įvairios meditacijos formos. Pasekėjai dažnai teigia, kad jų išpažįstams šamanizmas yra kažkurio seno tikėjimo tęsinys, pavyzdžiui, - senovės druidų ar senovės baltų. Tačiau dažniausiai neošamanizmas bando remtis jau išnykusiais tikėjimais ir inkorporuoja tik dalį jų doktrinų.
Neošamanizmas yra svarbi Naujojo amžiaus tikėjimų dalis. Karlosas Kastaneda yra vienas iš įžymiausių neošamanizmo rašytojų.
Brinkliškių piliakalnis

Piliakalnis

Piliakalnis įrengtas atskiros kalvos rytinėje, aukščiausioje dalyje. Aikštelė ovali, pailga šiaurės vakarų – pietryčių kryptimi, 28x14 m dydžio, 1 m aukštesniu šiaurės vakarų kraštu. Pietiniame šlaite, 1 m žemiau aikštelės yra 20 m ilgio, 10 m pločio terasa. Šlaitai vidutinio statumo, 4-6 m aukščio.
Piliakalnis labai apardytas arimų, šiaurės vakarų aikštelės pusėje stovėjusio trianguliacijos bokšto griovio. Aikštelės vidurys dirvonuoja, jos šonai ir šlaitai apaugę pušimis.

Aplinkiniai piliakalniai

Daugailių II piliakalnis 6 kmGatelių piliakalnis 3 kmŪžėniškių piliakalnis 7 kmAntilgės piliakalnis 2,5 kmTolimėnų piliakalnis 8,5 kmJonaukos piliakalnis 4,5 kmAntabaltės piliakalnis 3 kmGarbšių piliakalnis 12 km
Pastaba:
Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną
Kaliforninis kėnis

Paplitimas

Savaime paplitęs Šiaurės Amerikos žemyno vakaruose iki 1800 metrų aukštyje virš jūros lygio. Daugiausiai auga JAV esančiose Vašingtono, Oregono, Aidaho, Montanos valstijos vakaruose, bei Kalifornijos siaurame š.v. ruože palei Didįjį vandenyną. Taip pat Kanados Britų Kolumbijos provincijoje.

Požymiai

Tai visžalis medis. Lapeliai atrodo it spygliukai, bet plokšti, kurie auga pavieniui ant šakelės plokščia forma. Pagal „spygliukų“ (lapelius) ir jų augimo formą, Kaliforninį kėnį galima atskirtį nuo kitų kėnių genties medžių rūšių. Lapeliai 3–6 cm ilgio, 2 mm pločio ir 0,5 mm storio. Lapelių viršutinė dalis tamsiai žalia, žvilganti, apatinėje lapelių pusėje – per lapelį eina dvi ištisinės baltos juostelės žaliam, juostuotam fone. lapelių (spygliukų) galiukai buki arba nežymiai smailėjantys. Kankorėžiai 6–12 cm ilgio ir 3,5–4,5 cm pločio su maždaug 100–150 žvynelių. Žvynelių pažiedė trumpa ir paslėpta. Sėklos su sparneliais, kurios ima kristi, kada po apsidulkinimo praėjus 6 mėnesiams, subrendęs kankorėžis dezintegruojasi.

Aukštis ir kamieno skersmuo

Penktas pagal aukštį Šiaurės Amerikos medis. Vidutiniškai užauga apie 40–70 m aukščio ir iki 2 m kamieno skersmeniu (pačių aukščiausių). Šiuo metu žinomas augantis siekia 81,4 m, praeityje aukščiausias siekė 91 m aukštį.

Panaudojimas

Mediena minkštoka ir nėra labai stipri. Naudojama popieriaus pramonėje, transporatvimo pakuotėms ir nebrangiems kitiems gaminiams. Spygliukai turi patrauklų kvapą ir kartais šakelės naudojamos Kalėdų laikmečio namų puošime, įskaitant kaip kalėdines eglutes. Taip pat sodinami parkuose kaip dekoratyviniai medžiai. Š.v. plynaukščių įv. indėnų gentys, žievės vidinę (apatinę) dalį naudodavo kaip gydymui nuo peršalimo ir karščiavimo.
Jasnojė (Kaliningrado sritis)

Lietuviai

Iki XVIII a. pradžios didžiosios vokiečių kolonizacijos beveik visi Kaukėnų ir apylinkių gyventojai buvo lietuvininkai. 1848 m. parapijai priklausė 7894 žmonės, 3762 jų (47, 6 %) save laikė lietuvininkais. Pamaldos lietuvių kalba laikytos iki 1934 m. 1938 m. buvo 4492 gyventojai.
François D'Haene

François D'Haene (g. 1985 m. gruodžio 24 d.) – Prancūzijos ilgų nuotolių bėgikas, dalyvaujantis bekelės bėgimo varžybose. 2014 m. ir 2017 m. jis Pasaulio bekelės ultramaratonų taurėje (angl. Ultra-Trail World Tour, UTWT) bendroje įskaitoje užėmė galutinę 1-ąją vietą.