google/wiki40b huggingface dataset:
Blindinis elniaragis

Išvaizda, gyvenimo būdas

Kūnas 13-15 mm melsvo ar žalsvo blizgesio. Sunkiai skiriamas nuo giminingo žygiškojo elniavabalio (Platycerus caraboides), už jį šiek tiek didesnis.
Lervos vystosi trūnijančioje lapuočių medžių medienoje, generacijos trukmė treji metai.

Paplitimas

Paplitęs nuo Vidurio Europos iki vakarų Azijos. Daug retesnis už savo giminaitį žygiškajį elniavabalį, kai kuriose valstybėse įrašytas į raudonąją knygą.
Lietuvoje retokas.
Vėlaičiai (Rietavas)

Istorija

2017 m. panaikinus Vėlaičius I, kaimas pervadintas į Vėlaičius.
Bendras darbas

Bendras darbas – Lietuvos kooperacijos reikalams skirtas iliustruotas laikraštis, leistas 1928–1935 m. Kaune.

Istorija

Leido Lietuvos kooperatyvų taryba: 1928–1929 m. kartą per mėnesį, 1930–1933 m. – kas dvi savaites, 1933–1935 m. – kartą per dešimt dienų. Spausdino Varpo bendrovės spaustuvė bei „Raidės“ spaustuvė Kaune. Tiražas 20 000 egz. (1929 m.)
Nagrinėjo kooperacijos plėtros klausimus, informavo apie kooperatyvų veiklą įvairiose ūkio sferose, apie kooperacijos patirtį kitose šalyse, svarstė Lietuvos ekonominio gyvenimo klausimus.
Bendradarbiavo Petras Dagys, Vincas Kvieska, L. Kryževičius, J. Jasinevičius, J. Podžiūnas, Petras Šalčius, L. Vitkauskas.
Magistralinis kelias A1 (Lietuva)

Automagistralės ir greitkelio ruožai

Šiuo metu automagistralės statusas yra suteiktas kelio ruožui „Kaunas–Klaipėda“. Greitkelio – „Kaunas–Vilnius“.
Planuojama, kad iki 2020 m., rekonstravus atskiras kelio atkarpas, įrengus jungiamuosius kelius ir viadukus, kur įmanoma iškėlus stoteles, keliui „Kaunas–Vilnius“ bus suteiktas automagistralės statusas su maksimaliu 130 km/h leistinu greičiu. 2018 m. vasarą planuojama pradėti eismo saugumo gerinimo darbus šiame ruože: prailginti greitėjimo ir lėtėjimo juostas, įrengti kintamos informacijos ženklus, panaikinti vieno lygio pėsčiųjų perėjimo vietas.

Istorija

Ilgą laiką automagistralės statusas buvo tik kelyje „Kaunas–Klaipėda“. Kelias „Kaunas–Vilnius“ oficialiai buvo „kelias su skiriamąja juosta“, kurio didžiausias leistinas greitis – 100 km/h. 2006 m. buvo įvesta greitkelio sąvoka, o kaip „eksperimentiniam“, greitkelio statutas buvo suteiktas ruožui tarp Rumšiškių ir Žiežmarių. Tada, didžiausias leidžiamas greitis ruože buvo 110 km/h. 2011 m. balandžio 1-ąją dieną greitkelio ruožas buvo prailgintas. Jis tęsėsi nuo Karčiupio iki Grigiškių. 2012 m. gegužę greitkelio ruožas buvo papildomai pratęstas nuo Karčiupio iki Biruliškių sankryžos. Taip pat buvo pratęstas Automagistralės ruožas ties Klaipėda: automagistralės ruožas – iki Dirvupių, greitkelio – iki Jakų sankryžos. Nuo 2015 m. balandžio kelyje „Kaunas-Vilnius“, didžiausias leistinas greitis padidintas nuo 110 km/h iki 120 km/h

Istorija

Sovietmečiu, šis kelias buvo žymimas numeriais A227 (Vilnius-Kaunas) ir A271 (Kaunas-Klaipėda).
1970 m. lapkričio 3 d. atidaryta autostrada Vilnius-Kaunas, tuo metu buvo laikoma viena moderniausių magistralių Sovietų Sąjungoje. Iki tol kurį laiką nebuvo tiesaus kelio nuo Kauno iki Vilniaus, nes dalį senojo ruožo užliejo Kauno marios.
Ruožas Kaunas-Klaipėda pradėtas tiesti 1971 m. Pilnai užbaigtas 1987 m. rugsėjo 1 d. Senasis tarpukariu nutiestas Žemaičių plentas nebetenkino didėjančių transporto srautų.
2010 m. žiemą Prie Klaipėdos iškilo pirmasis ne tik Lietuvoje, bet ir Baltijos šalyse krovininio transporto patikrinimo postas.
2011 m. buvo baigta nauja skirtingų lygių sankryža Grigiškių rytinėje dalyje. Pastatytas pėsčiųjų viadukas. Rekonstruota danga ir atnaujintas apšvietimas. Tais pačiais metais buvo pradėti tiesti ties Grigiškių centru esantys jungiamieji keliai ir sankryžos.
2012 m. buvo baigtas Grigiškių ruožo rekonstrukcijos antrasis etapas. Nutiesti jungiamieji keliai miesto šiaurinėje dalyje.
Tais pačiais metais buvo atidaryta ilgiausia Lietuvoje estakada (610 m ilgio). Ji kerta Jakų žiedą ir nuima nuo jo srautus, važiuojančius į Klaipėdos-Kauno kryptimi. 2013 m. toje vietoje pastatytos dar dvi estakados, kurios nukreipia Kauno-Palangos kryptimi važiuojančius srautus.
2015 m. pradėtos Žiežmarių ir Molūvėnų skirtingų sankryžų statybos. 2017 m. pabaigus šias sankryžas, visame kelio ruože nuo Vilniaus iki Kauno nebeliko kairiojo posūkio skiriamojoje juostoje.
2017 m. rudenį buvo baigtas Grigiškių ruožo rekonstrukcijos trečiasis etapas. Įrengti jungiamieji keliai į pietus nuo kelio esančioje miesto dalyje. Įrengta nauja dviejų lygių sankryža ties Vokės upe.
Septuaginta

Septuaginta (lot. septuaginta - septyniasdešimt) – Senojo Testamento vertimas iš ikimasoretinio teksto į senąją graikų kalbą. Ji apėmė tiek protokanonines, tiek deuterokanonines Senojo Testamento knygas, kurių nėra hebrajų Biblijoje.
Pasak legendos, Septuagintą į graikų kalbą Aleksandrijoje Egipto diasporoje vertė septyniasdešimt (arba septyniasdešimt du) žydų tautybės vertėjai maždaug 250–150 m. pr. m. e. Jie nebendravę tarpusavyje, bet Dievo įkvėpti visi išvertę vienodai. Biblijos vertimą rėmė Egipto karalius Ptolemėjas II Filadefas (285-247 m. pr. m. e.). Septuaginta supažindino graikus su žydų religija, istorija bei kultūra.
Šiuo vertimu cituodamas Senąjį Testamentą rėmėsi apaštalas Paulius ir kiti Naujojo Testamento autoriai, jis cituojamas Bažnyčios Tėvų raštuose. Septuaginta remiasi katalikų Biblijos kanonas.
Meningokokų vakcina

Meningokokų vakcina – tai bet kuris skiepas, skirtas išvengti Neisseria meningitidis bakterijų (dar vadinamų meningokokais) sukeliamos infekcijos. Skirtingų rūšių vakcinos veiksmingos nuo tam tikrų arba visų toliau išvardytų meningokokų padermių: A, C, W135 ir Y. Vakcinos veiksmingos 85–100 % paskiepytųjų ir veikia ne trumpiau nei dvejus metus. Rezultatas – meningito ir sepsio atvejų sumažėjimas populiacijose, kuriose vakcina plačiai naudojama. Vakcina leidžiama į raumenis arba po oda.

Rekomendacijos

Pasaulio sveikatos organizacija rekomenduoja įtraukti šią vakciną į profilaktinių skiepų kalendorių šalyse, kuriose liga pasitaiko dažnai arba vidutiniškai dažnai, arba kuriose dažni ligos protrūkiai. Šalyse, kuriose ligos rizika maža, rekomenduojama skiepyti didelės rizikos grupių asmenis. Afrikos meningito ruože vykdomas pilnutinis visų gyventojų nuo vienų iki trisdešimties metų amžiaus skiepijimas konjuguotąja meningokokų A vakcina. Kanadoje ir JAV paauglius ir kitus priklausančiuosius didelės rizikos grupei rekomenduojama profilaktiškai skiepyti vakcina nuo visų keturių padermių meningokokų. Ši vakcina taip pat rekomenduojama keliaujantiesiems į Meką arba Hadžą.

Saugumas ir tiekimo forma

Vakcina gana saugi. Kai kuriems paskiepytiesiems gali skaudėti injekcijos vietą arba ji parausti. Atrodo, kad vakciną saugu naudoti nėštumo metu. Sunkių alerginių reakcijų pasireiškia mažiau nei vienu atveju iš milijono dozių.

Istorija ir kultūra

Pirmoji meningokokų vakcina į rinką pateikta apie 1970 m. Ši vakcina įtraukta į Pasaulio sveikatos organizacijos būtinųjų vaistų sąrašą, kurį sudaro svarbiausi pagrindinės sveikatos priežiūros vaistai. 2014 m. duomenimis vienos dozės didmeninė kaina buvo 3,23–10,77 JAV dolerių. Jungtinėse Amerikos Valstijose vienas skiepijimo šia vakcina kursas kainuoja 100–200 JAV dolerių.
Varapajeva

Istorija

Pirmą kartą rašytiniuose šaltiniuose paminėta 1880 m., minimas palivarkas (išlikęs). 1896–1897 m. pro Varapajevą nutiestas Švenčionėlių–Berezvečės siaurasis geležinkelis. Lenkijos-sovietų karo metu užimta Lenkijos, kuriai 1921 m. pagal Rygos taikos sutartį ir atiteko. 1923 m. atidaryta Juzefo Pilsudskio mokykla, 1934 m. pastatyta Šv. arkangelo Mykolo bažnyčia.
1939 m. Varapajeva atiteko Baltarusijos TSR. 1941–1944 m. okupuota vokiečių. 1950 m. gavo miestelio statusą.
Žvėrinčiaus ąžuolas

Žvėrinčiaus ąžuolas – šimtametis ąžuolas, augęs Žvėrinčiaus miške, Birštono savivaldybės teritorijoje, Nemuno dešiniajame krante, į pietus nuo Lengveniškių ir į rytus nuo Ivoniškių. Ąžuolo skersmuo siekia 2 m, aukštis – virš 15 m. Spėjama, kad ąžuolui virš 500 metų.

Istorija

Legendos byloja, kad po ąžuolu medžioklių metu yra ilsėjęsis pats Ldk Vytautas. 
Ąžuolas 1968 m. buvo paskelbtas gamtos paminklu. 2005 m. uraganas Ervinas ąžuolą nuvertė. Ąžuolas toje vietoje ilsisi ligi šiol. Šalia jo galima pamatyti neįprastai atrodančios apykaklinės formos pušį.
2006 m. išbrauktas iš saugomų gamtos objektų sąrašo.
Dantų ėduonis

Paplitimas

Pagal Gineso rekordų knygą dantų ėduonis yra plačiausiai paplitusi neužkrečiama liga pasaulyje.
Dalmatinas

Išvaizda

Šios veislės šunys yra raumeningi, vidutinio dydžio, turi labai daug ištvermės. Tai labai elegantiški šunys. Dalmatino kūno sudėjimas panašus į pointerių veislės šunų, iš kurių jie gali būti kilę. Letenos apvalainos, su išlenktais pirštais. Nagai būna balti arba tokios pačios spalvos kaip dėmelės. Ausys plonos, smailėjančios link galiukų, prigludę prie galvos.
Idealus suaugusio dalmantino ūgis yra tarp 54 cm ir 61 cm ties gogu, o svoris 20-32 kg. Patinai stambesni už pateles.

Kailis

Kailis plonas, tankus ir švelnus. Pagrindinė spalva yra balta su apvaliomis juodos arba rudos spalvos dėmelėmis. Gelsvos, oranžinės, melsvos, trijų spalvų dėmelės retai pasitaiko ir neatitinka standartų, todėl tokie šunys negali dalyvauti parodose. Šuniukai gimsta su baltu kailiuku, dėmelės išryškėja šuniukams augant. Kartais dėmelės matosi pro naujagimio šuniuko odą. Dėmelės būna apvalios ir išsidėsčiusios po visą dalmantino kūną. Mažesnės dėmelės būna ant šuns snukučio ir uodegos. Dalmatinų kailis šeriasi du kartus per metus, bet sumažinti šią problemą galima vitaminais. Dalmatinų plaukai turi dygliukus, todėl plaukeliai įstringa drabužiuose ir yra sunkiai valomi, bet naudojant lipnius valomuosius šepečius, tai ne problema. Dauguma žmonių, kurie yra alergiški kailiniams gyvūnams, nejaučia alergijos būtent šios šunų veislės kailiui.

Spalvos

Dažniausiai dalmatinai būna balti, su rudomis ar juodomis dėmelėmis. Kartais pasitaiko ir kitokių spalvų (gelsvos, melsvos, trispalvių ir t. t.) dėmelių, tačiau tokie šunys neatitinka standarto ir negali dalyvauti parodose. Dalmatinų akys yra vidutinio dydžio - rudos, mėlynos arba gintarinio atspalvio. Rudadėmių dalmatinų akys dažniausiai būna gintarinio atspalvio, o juodadėmių - rudos. Mėlynos akys laikomos nukrypimu nuo standarto, manoma, kad mėlynos akys gali būti susiję su šunų kurtumu.

Temperamentas

Kadangi senovėje dalmatinai lydėdavo karietas, šios veislės šunys yra labai aktyvūs ir jiems reikia daug treniruočių. Jie labai greiti bėgikai, savimi pasitikintys ir ištvermingi. Dalmatinai energingi ir žaismingi, todėl yra puikūs vaikų kompanionai, taip pat jie ypač švelnūs žmonėms bei žirgams.
Svarbu, kad jie bendrautų su vaikais, kol dar yra jauni, taip pat svarbu, kad vaikai išmoktų tinkamai žaisti su šunimis. Svarbu dalmatinus laikyti atokiau nuo mažų vaikų, nes tai labai energingi, bei aktyvūs šunys.
Šie šunys negali būti dresiruojami naudojant grubius metodus. Jie vertina žmonių draugystę ir tikrai liūdės uždaryti kieme ar rūsyje. Dalmatinai žinomi dėl savo sumanumo ir stipraus išgyvenimo instinkto.
Raktas

Kitoks raktų panaudojimas

Raktai gali būti panaudojami ne tik rakinimui. Vienas iš tokių netipiškų būdų yra raktų panaudojimas savigynai. Tam gali būti naudojamas raktų ryšulys su specialiu pakabuku kubotanu.
Vytautas Bitinas

Biografija

1972 m. baigė Lietuvos žemės ūkio akademiją, mokslinis agronomas.
Plokščių žemės ūkio bendrovės pirmininkas.
Lietuvos valstiečių partijos, Valstiečių ir Naujosios demokratijos partijų sąjungos, Lietuvos valstiečių liaudininkų sąjungos Šakių rajono skyriaus narys.
1990–1995 m. Šakių rajono tarybos deputatas, 1997–2000 m., 2000–2003 m., 2003–2007 m., 2007–2011 m. ir nuo 2011 m. Šakių rajono savivaldybės tarybos narys.  1997–2003 m. savivaldybės valdybos narys.
Lietuvos žemės ūkio bendrovių asociacijos viceprezidentas. Sutuoktinė Nijolė, vaikai Rolandas, Deimantė, anūkės Milda, Liuka, Jorilė.
Alherdas Bacharevičius

Alherdas Bacharevičius (brus. Альгерд Бахарэвіч, 1975 m. sausio 31 d. Minskas), baltarusių rašytojas ir vertėjas.
Jonavos rajono savivaldybės taryba

Jonavos rajono savivaldybės taryba – Jonavos rajono savivaldybės atstovaujamoji savivaldos institucija, atsakinga už savivaldos teisės, savo funkcijų ir bendruomenės iškeltų uždavinių įgyvendinimą bendruomenės interesais savivaldybės teritorijoje. Taryba renkama ketveriems metams visuotiniuose, slaptuose, laisvuose ir lygiuose rinkimuose pagal Lietuvos Respublikoje registruotų politinių partijų pateiktus kandidatų sąrašus. Rinkėjai – savivaldybės teritorijos gyventojai, gali keisti kandidatų eilę sąraše, penkiems kandidatams suteikdami pirmumo balsus.
Tarybą sudaro 25 tarybos nariai (iki 2015-03 mėn.: 27 nariai). Naujai išrinktos tarybos nario įgaliojimai prasideda, o ankstesnės kadencijos tarybos nario įgaliojimai baigiasi nuo tos dienos, kurią naujai išrinkta taryba susirenka į pirmąjį posėdį.
Per du mėnesius nuo pirmojo naujai išrinktos savivaldybės tarybos posėdžio sušaukimo dienos turi būti išrinktas savivaldybės meras, paskirti mero pavaduotojas ir savivaldybės administracijos direktorius, sudaryti tarybos komitetai ir tarybos kolegija. Savivaldybės tarybos veiklos tvarką ir formas nustato Vietos savivaldos įstatymas ir savivaldybės tarybos veiklos reglamentas.
Savivaldybės taryba savo įgaliojimus įgyvendina kolegialiai savivaldybės tarybos posėdžiuose. Tarybos posėdžiams klausimus rengia komitetai bei komisijos savo posėdžiuose, tarybos narių frakcijos bei savivaldybės administracija. Taryba svarstomais klausimais priima sprendimus ir kontroliuoja jų įgyvendinimą.
Savivaldybė yra Lietuvos savivaldybių asociacijos narė.
Kaxet'i T'elavi

Istorija

Klubo ištakos siekia 1936 m. 
2014 m. šis klubas nutraukė savo veiklą.
Kristianas Kostovas

Biografija

Gimė 2000 metais kazachės ir bulgaro šeimoje. Turi seserį Sofia Kostov ir brolį Daniel Kostov.
2014 metais dalyvavo projekte „The Voice Kids“ Rusijoje. Sužavėjęs teisėjus jis pateko į Dimos Bilano komandą ir nukeliavo iki pat finalo. Po metų vaikinas sėkmės sulaukė Bulgarijos „X-Factor“ projekte – užėmė antrą vietą.
2017 m. kovo 13 d. Bulgarijos nacionalinis transliuotojas patvirtino, jog Eurovizijoje Ukrainoje šaliai atstovaus K. Kostovas su daina „Beautiful Mess“. Čia jis taip pat pasiekė finalą - užėmė antrąją vietą.
Prancūzijos kolegija

Istorija

Prancūzijos karalius Pranciškus I 1530 m. Paryžiuje įkūrė Karališkųjų lektorių kolegiją (Collège des lecteurs royaux), nuo 1534 m. – Trijų kalbų kolegija (Collège des trois langues), nuo 1545 m. – Karališkoji kolegija (Collège royal), nuo 1870 m. Prancūzijos kolegija.

Struktūra

Prancūzijos kolegijoje yra 52 katedros, apie 5000 klausytojų (2002 m.). Kasmet organizuoja paskaitų ciklus, susijusius su Kolegijos dėstytojų mokslo darbais. Pastovių studijų planų ir programų nėra. Prancūzijos kolegijos klausytojai nelaiko egzaminų, jiems neišduodami diplomai, nesuteikiami mokslo laipsniai. Paskaitų lankymas laisvas. Prancūzijos kolegijai priklauso įvairios laboratorijos ir institutai. Yra archyvas, įkurtas 1674 m., 12 bibliotekų. Leidžia metraštį „Annuaire“.
1960 m. AFC Azijos taurė

Atranka

Atrankoje į čempionatą ruošėsi varžėsi 10 AFC narių, dar keletas rinktinių pasitraukė prieš atranką.
Lietuvos laisvė

Lietuvos laisvė – visuomenės, politikos ir literatūros dienraštis, leistas 1922 m. Kaune.

Istorija

Šis krikščionių demokratų leidinys išėjo 1922 m. gegužės 10 d. vietoje „Laisvės“. Pasirodė 23 numeriai.
Leido ir redagavo Leonas Bistras.
Draugas (žurnalas)

Istorija

Leido „Draugo“ organizacija. Spausdintas Bitėnuose (Nr. 1-2) ir Tilžėje (Nr. 3-4). Nuo 1905 m. vietoj „Draugo“ pradėjo eiti žurnalas „Darbininkas“.
Rašė apie revoliucinį judėjimą Rusijoje, propagavo klasių kovą, kvietė jaunimą į revoliucinį judėjimą.
Bendradarbiavo Jonas Biliūnas, Vanda Albrechtienė-Didžiulytė, Vladas Požela ir kt.
Oficialus redaktorius Jonas Vanagaitis, faktiškai redagavo Vincas Kapsukas.
Sofija Smetonienė

Biografija

Gimė dvarininkų Antano Chodakausko (1850-1925) ir Marijos Joanos Chodakauskaitės-Chodakauskienės (1852-1910) šeimoje. Sofijos krikšto motina buvo tėvo sesers dukra – Gabrielė Petkevičaitė-Bitė. Mokslus ėjo Mintaujos gimnazijoje. Baigusi mokslus apsigyveno pas tėvus naujai įgytame dvare Sebentiškyje, N. Radviliškio valsčiuje Biržų apskrityje. Čia 1903 m. per Kalėdas įvyko A. Smetonos ir Sofijos sužieduotinės. A. Smetona ir prieš tai buvo artimas Chodakauskų šeimai. Nuo 1895 m. jis keletą vasarų dirbo pas juos namų mokytoju.
1904 m. po vestuvių apsigyveno Vilniuje. Čia greit pelnė lietuvių liaudies ir inteligentų simpatijas. I pasaulinio karo metu vadovavo šalpos ir globos organizacijai.
1919 m. persikėlė gyventi į Kauną, dalyvavo labdaros veikloje. Kai A. Smetona buvo išrinktas Lietuvos prezidentu, tapo pirmąja valstybės dama, buvo aktyvi moterų judėjimo veikėja, Vytauto Didžiojo muziejus statybų komiteto iždo globėja, V. Kudirkos mokyklos statybos fundatorė.
Po Tarybų Sąjungos ultimatumo, 1940 m. birželio mėn. kartu su vyru pabėgo į Vokietiją, vėliau – į Šveicariją ir pagaliau – į Klivlendą (JAV), kur gyveno jų sūnus Julius.
Česlovas Januškevičius

Česlovas Januškevičius (1901 m. spalio 15 d. Aleksandravo dvaras prie Linkuvos – 2001 m. sausio 19 d. Monrealis) – Lietuvos karinis veikėjas, karo lakūnas, pulkininkas.

Biografija

1919 m. gruodžio mėn. baigė Karo mokyklą. Dalyvavo nepriklausomybės kovose su Lenkijos kariuomenės daliniais. 1923 m. perkeltas į Karo aviaciją. 1925 m. baigė aukštojo pilotažo kursus. 1926 suteiktas karo lakūno vardas. Nuo 1927 m. tarnavo Mokomojoje oro eskadrilėje, nuo 1932 m. jos vadas, laikinai ėjo aviacijos mokyklos viršininko pareigas. 1934 m. Didžiojoje Britanijoje baigė skraidymo ir aklojo pilotavimo pagal navigacijos prietaisus instruktorių kursus. 1935–1939 m. Karo aviacijos mokyklos vyr. instruktorius. 1939 m. pulkininkas, parašė ir išleido skraidybos vadovėlį. Vokietijai okupavus Lietuvą, buvo Kretingos apskrities komendantas. 1944 m. spalio mėn. su šeima pasitraukė į Vokietiją. 1949 m. išvyko į Kanadą. Dirbo bendrovėje „Aviation Electric“.
Valakėlių pagrindinė mokykla

Istorija

1924 m. įsteigta Levaniškio pradžios mokykla. Mokyklos pastatas priklausė dvarininkui Karpiui. Prie mokyklos buvo 5 ha žemės, kurią mokytojai naudojo asmeninėms reikmėms. 1930 m. mokykloje atidarytas antras komplektas. 1949 m. Levaniškio pradinė mokykla išaugo į septynmetę. 1952 m. Skėrių kaime pastatyta nauja mokykla. Nors mokykla išsikėlė iš Levaniškio, tačiau mokyklos pavadinimas paliko senas.
1964 m. Valakėlių gyvenvietėje pastatyta nauja mūrinė mokykla. 1999 m. mokykla tapo dešimtmetė. Nuo 1999 m. mokykloje pradėjo mokytis mokiniai, turinys fizinių ir judėjimo sutrikimų. 2001 m. įsteigtos dvi lavimosios klasės vaikams, turintiems žymią kompleksinę negalią. Jos įsikūrusios Pasvalio užimtumo centre „Viltis“. 2012 m. rugsėjo 1 d. Valakėlių pagrindinė mokykla prijungta prie Pasvalio Lėvens pagrindinės mokyklos.
Pilkoji pečialinda

Išvaizda

Pilkoji pečialinda gerokai mažesnė už naminį žvirblį. Už ankstyvąją pečialindą kiek pilkesnė, jas lengviausia atskirti iš giesmės.
Patino ir patelės kūno viršutinė pusė rudai pilka, kartais žalsvo atspalvio. Antakis gelsvas, neryškus. Kūno apačia balsva, šonai rusvi. Antroji didžioji plasnojamoji plunksna ilgesnė už šeštąją. Snapas tamsiai rudas. Rainelė taip pat tamsiai ruda. Kojos juodos. Vasarą nugarinė pusė pilkesnė, pilvinė šviesesnė. Jaunikliai kiek ryškesnių spalvų. Tik išsiritusių galva ir pečiai apaugę retais, tamsiai pilkais pūkais. Žiotys nešvariai geltonos.

Paplitimas

Arealas pertrauktas. Eurazijoje paplitusi nuo Skandinavijos iki Kolymos vidurupio. Šiaurėje arealas siekia Kolos pusiasalį, Baltąją jūrą, Pečioros žiotis, Jamalo pusiasalį, Jenisejaus žiotis, Lenos žemupį. Pietuosę tęsiasi iki šiaurinės Mongolijos, Altajaus, Jaisano įdubos, šiaurinio Kazachstano, Uralo vidurupio, Volgos vidurupio, Moldavijos, Balkanų pusiasalio, Viduržemio jūros pakrančių. Izoliuotos arealo dalys yra Kaukaze, Mažojoje Azijoje, šiaurinio Irano, Kopetdago kalnuose, Viduriniojoje Azijoje. Gyvena ir šiaurės vakarų Afrikoje. Žiemoja Viduržemio jūros kraštuose, Afrikoje.
Lietuvoje dažna rūšis. Aptinkama balandžio – spalio mėn. Gyvena įvairaus tipo miškuose.
Mockupiai

Istorija

Mockupiai – vienas seniausių parapijos kaimų, minimas nuo 1697 metų. Anksčiau buvo vadinamas Jagamasčiais. Šio pavadinimo kilmė nėra žinoma. Vėliau kaimas pradėtas vadinti Mockupiais. Manoma, kad kaimo vardas kilęs nuo upelio Mockupio, tekančio per kaimą į Novos upę. 
1827 metais  išleistoje Lenkijos Karalystės kaimo vietovių surašymo knygoje įrašyta kad Mockupių (Mockupie)  kaime buvo 17 sodybų su 121 gyventoju. Priklausė Sintautų parapijai. 
Ant upelio kranto – kaimo kapinaitės su paskutiniu jose 1935 m. palaidotu Jonu Kudirka.
Seniausi kaimo gyventojai prieš karą buvo Treinys, Dumčius, Išganaitis, Vaitiekaitis, Venys, Žukauskas, Augustaitis. Mockupiuose ilgą laiką veikė pradinė mokykla, kurioje mokėsi aplinkinių kaimų vaikai (prieš karą būdavo apie 40, po karo – kartais iki 20 mokinių). Ji garsėjo vakarėliais, per kuriuos vaikai ir tėvai rengdavo vaidinimus, koncertuodavo. Mokykla uždaryta 1967 metais, inventorius pervežtas į Kuodžius.
Iš Mockupių kilę kunigai Jonas ir Vincas Dumčiai.
Paprastasis kukurūzas

Panaudojimas

Grūdai naudojami kaip pašaras kiaulėms, paukščiams. Šiaudai – galvijams šerti. Iš burbuolių šerdžių gaminamos kino juostos, fibra, lakas, rašalas, klijai, linoleumas, neperšlampamas popierius. Stiebai naudojami celiuliozei, popieriui, dirbtinei medienai, izoliacinėms medžiagoms gaminti. Kukurūzų gemalų aliejus vartojamas muilo gamybai.

Sudėtis

Grūdai turi 77-83 % krakmolo, 1,6-2,8 % ląstelienos, 8-10 % riebalų, nikotino ir pantoteninės rūgščių, vitaminų A, B1, B2, B6, D, C, E.

Mityba

Kukurūzų baltymai yra nevisaverčiai ir prastai įsisavinami.
Iš grūdų gaminamas krakmolas, cukrus, spiritas, acto rūgštis. Gliutamininė rūgštis dedama į konservuojamus ir ilgesniam laikui skirtus vaisius, kad padėtų išlaikyti produktų skonį ir kvapą.
Kukurūzų miltai, sumaišyti su kvietiniais, vartojami duonos kepimo ir konditerijos pramonėje.
Rumunijoje populiarus daugumos gyventojų maistas – kukurūzų kruopų košė „mamalyga“, Italijoje – košė „polenta“.
Maistui vartojamos virtos ir sūdytos pieninės brandos burbuolės, kukurūzų spragėsiai, dribsniai.
Kukurūzų aliejus yra gero skonio, įsisavinamas panašiai kaip sviestas.
Frankų hercogas

Frankų hercogas (lot. dux et princeps Francorum 'Frankų hercogas (karo vadas) ir princepsas (kunigaikštis)') – garbės titulas, kurį pirmas priėmė Pipinas Herstalietis po istorinės savo pergalės 687 m. mūšyje prie Tertrio, kai į nelaisvę paėmė frankų karalių Teodoriką III. Iki tol (nuo 680 m.) Pipinas buvo Austrazijos rūmų majordomu. Prie Tertrio sumušęs Neustrijos ir Burgundijos kariuomenę Pipinas privertė Teodoriką III pripažinti jį visų frankų žemių majordomu. Taip Pipinas savo valdžią išplėtė visose frankų žemėse ir tapo pirmu tiek valdžiusiu majordomu. Norėdamas pažymėti tokią didelę savo valdžią Pipinas Herstalietis įsivedė Frankų hercogo titulą.
Titulo pavadinimas kartais klaidingai verčiamas kaip Prancūzijos hercogas.
Vakarų Frankijoje (būsimoji Prancūzija) Frankų hercogo titulą turėjo kai kurie Robertjenų giminės atstovai, pvz., Robertas I, 922 m. tapęs Vakarų Frankijos karaliumi. Paskutinis Robertjenas, buvęs Frankų hercogu, buvo Hugas Kapetas, 987 m. tapęs karaliumi ir Kapetingų dinastijos įkūrėju.

Nuo Frankų hercogo iki Frankonijos hercogo

Rytų Frankijoje (būsimoji Vokietija) 906 m. Frankų hercogo titulą (lot. dux Francorum; vok. Herzog von Franken) priėmė Konradas I, Tiuringijos hercogo Konrado sūnus. Jis užvaldė Tiuringiją ir gretimas frankų apgyvendintas žemes. Ši teritorija imta vadinti Frankonija. Tuo metu (895–925 m.) daugiausia frankų apgyvendinta Lotaringija faktiškai buvo nepriklausoma nuo Rytų Frankijos. 911 m. Konradą I išrinko Rytų Frankijos karaliumi. 918 m., po Konrado I mirties, Frankų hercogu, o faktiškai Frankonijos hercogu, buvo paskelbtas Konrado I jaunesnysis brolis Eberhardas. 939 m. Eberhardas žuvo mūšyje, o jo žemės tapo asmeninėmis karaliaus valdomis. Po daugelio metų titulas Herzog von Franken atgimė, tačiau jis tereiškė 'Frankonijos hercogas'.