google/wiki40b huggingface dataset:
Kražių kolegijos biblioteka

Kražių kolegijos biblioteka – biblioteka, įsteigta 1608 m. jėzuitų misijoje Kražiuose, viena didžiausių Lietuvos Didžiosios Kunigaikštijos bibliotekų.

Istorija

Biblioteka įsteigta 1608 m. jėzuitų misijoje Kražiuose, nuo 1615 m. veikė jėzuitų rezidencijoje, nuo – 1618 m. Kražių kolegijoje. 1655 m. biblioteką sunaikino į Kražius įsiveržusi Švedijos kariuomenė, bet fondai buvo greitai atkurti. Panaikinus jėzuitų ordiną, 1773–1797 m. biblioteka priklausė Edukacinės komisijos apygardos mokyklai, 1797–1817 m. – Kolainių karmelitų apskrities mokyklai, 1817–1844 m. – Vilniaus universiteto gimnazijai; 1844 m. perkelta į Kauną.
Žemaičių vyskupų ir kitų remiamai bibliotekai išlaikyti bajorai Voderackiai 1679 m. skyrė 1000 auksinų, Švechovskiai, Dausinai ir Danovskiai 1691 m. apie 1 % metinių pajamų nuo 7 valakų žemės. Biblioteką prižiūrėjo kolegijos rektorius, vėliau mokyklos prefektas. Biblioteka rūpinosi Motiejus Kazimieras Sarbievijus, Saliamonas Mozerka Slavočinskis, Dionizas Poška, Simonas Stanevičius, Liudvikas Adomas Jucevičius, Motiejus Valančius (yra išlikusių knygose įrašytų jo pastabų).

Fondai

Kražių kolegijos bibliotekos fondų pagrindą sudarė Žemaičių vyskupų M. Giedraičio (daugiau, kaip 100 t.), M. Paco (238 t.), klebonų B. Švechovskio, J. Stravinskio, P. Tarvainio, kanauninko J. Gardiškio, pasauliečio A. Korfo dovanotos knygos.
XVIII a. pabaigoje Kražių kolegijos biblioteka buvo padalyta į 35 skyrius, tarp jų – Pamokslų (294 t.), Asketikos (269 t.), Retorikos (147 t.), Poezijos (190 t.), Jėzuitikos (189 t.), Pasaulietinės istorijos (157 t.) ir kt. skyriai, juose daugiausia buvo knygos lotynų kalba.
1817–1844 m. biblioteką papildė Vilniaus universiteto, mokyklos direktoriaus I. Daujoto, globėjo M. Chlevinskio, auklėtinių Z. Nemčevskio, P. Kontrimo ir kitų dovanotos knygos. 1803 m. biblioteka turėjo 3264 t., 1828 m. – 4809 t., 1835 m. – 5327 t., 1840 m. – 5879 tomus. 1803 m. Mažosios Lietuvos ir Žemaitijos skyriuje buvo 16 knygų lietuvių kalba (M. Daukšos Postilė 1599 m., Lenkiškos ir lietuviškos evangelijos 1647 m.), lituanistiniai A. Guaninio, A. Kojalavičiaus-Vijūko, S. Rostovskio veikalai.
XIX a. padaugėjo knygų lenkų, prancūzų ir rusų kalbomis, pradėta komplektuoti gamtos, fizikos ir matematikos veikalus. 1826–1827 m. Fizikos ir matematikos skyriuje buvo 411 t., Moralės ir teisės – 2822 t., Istorijos ir geografijos – 462 t., Literatūros – 773 tomai. Paskutiniaisiais gyvavimo metais bibliotekoje buvo apie 10 000 egzempliorių spaudinių.

Likvidavimas

1844 m. Kražių gimnaziją ir biblioteką perkėlus į Kauną senosios bibliotekos kolekcijos rinkinys (2800 t.), kaip netinkamas mokyklai, buvo atskirtas ir atiteko Žemaičių kunigų seminarijos bibliotekai, dalį knygų pasiėmė Raseinių stačiatikių dvasininkija, didesniąją inkunabulų dalį – Vilniaus švietimo apygardos globėjas. 1870 m. iš Kauno gimnazijos dalis knygų perduota Vilniaus apskrities (dab. Vilniaus apskrities Adomo Mickevičiaus viešoji biblioteka), Kauno apskrities viešajai (čia saugoma 189 t.) bibliotekoms, vėliau kitos knygos – universitetų bibliotekoms.
Bukančiai

Žymūs žmonės

Bukančiuose gimė generolas Povilas Plechavičius (1890–1973).
Antilopės kanjonas

Antilopės kanjonas (angl. Antelope Canyon) yra JAV, Arizonoje. Kanjono ilgis yra 8 km. Šis mažai žinomas smiltainio kanjonas yra natūralus gamtos kūrinys, kur ištisą dieną šviesa, spalvos ir formos žaižaruoja besikeičiančiu grožiu. Kanjonas yra siauras uolos plyšys, išgraužtas stalkalnyje. Kanjonas skiriasi į dvi dalis – aukštutinę ir žemutinę.
Antilopės kanjonas yra žinomas kaip plyšinis kanjonas, kuris prasideda kaip siauras įtrūkimas smiltainio plokštikalnyje. Jeigu toks įtrūkimas yra atšlaitėje, gana greit galinga tekančio vandens jėga išgraužia jį iki didelio griovio. Antilopės kanjonas yra gilūs kanalai su laukiniais, tačiau dailiai banguotais kontūrais ir skylėmis bei įdubomis, kurios sieka iki 3 m pločio ir 50 m gylio.
Paežerių dvaras (Vilkaviškis)

Istorija

1795–1799 m. statytų Paežerių dvaro rūmų projekto autorius – Martynas Knakfusas, klasicizmo architektūros pradininkas Lietuvoje. Dvaro interjeras įrengtas XIX a. Romantizmo bruožų oficina pastatyta XIX a. pirmojoje pusėje. Belvederio bokštas – neogotinio stiliaus, 17 m aukščio. Parkas ir sodas (12 ha) peizažinio plano. Į pietvakarius nuo oficinos stovi raudonų plytų, akmenų bei mūro ūkiniai pastatai – arklidė, spirito varykla ir magazinas, ledainė ir kiaulidė. Dvaro pastatai rekonstruoti 1938, 1954–1957, 1968–1970, 1979–1981 m. Dvaro ansamblis 1992 m. įtrauktas į saugomų objektų sąrašą kaip respublikinės reikšmės kultūros vertybė, rūmai 2009 m. paskelbti valstybės saugomu paveldo objektu.
Nuo 2004 m. rūmuose įkurtas Sūduvos regioninis kultūros centras. 2010 m. rugpjūčio mėn. pasikeitus įstaigos savininkui, įstaigos pavadinimas pakeistas į Vilkaviškio rajono Suvalkijos (Sūduvos) kultūros centrą. Dvaro oficinoje įsikūręs Vilkaviškio krašto muziejus, turintis meno ir priešistorės ekspozicijas.
Port of Speinas

Istorija

Indėnai šiose vietose gyveno dar iki K. Kolumbo – čia buvo jų kaimas Conquerabia. 1595 m. atsikėlę ispanai gyvenvietę pervadino Puerto de España (lietuvių k. – „Ispanijos uostas“). Po to kai sala 1797 m. atiteko britams, šie gyvenvietės pavadinimą išvertė į anglų kalbą ir pavadino Port-of-Spain. 1958-1962 m. miestas buvo Vest Indijos federacijos administracinis centras.

Architektūra

Senamiesčio centre įrengta aikštė su Viktorijos stiliaus fontanu. Aplink aikštę pastatyti svarbiausi pastatai – Parlamento rūmai, 1816-1823 m. statyta gotikinė anglikonų katedra, neorenesansiniai Teisingumo rūmai, Nacionalinė biblioteka. Yra Karališkasis botanikos sodas, valstybinis archyvas, Nacionalinis muziejus ir meno galerija. Daugelis kitų šalia esančių įstaigų ir biurų pastatų – dangoraižiai.
Antanas Čenys

Biografija

1978 m. baigė Vilniaus universitetą. 1983 m. fizikos matematikos mokslų kandidatas, 1999 m. habilituotas fizinių mokslų daktaras.
1975-2005 m. dirbo Puslaidininkių fizikos institute, nuo 2001 m. Informacinių sistemų laboratorijos vedėjas.

Nuo 1999 m. Vilniaus Gedimino technikos universiteto Informacių sistemų katedros docentas, nuo 2001 m. profesorius.
2008-2011 m. dirbo Vilniaus Gedimino technikos universiteto Fundamentinių mokslų fakulteto (FMF) dekanu.

Nuo 2011 m. paskirtas Vilniaus Gedimino technikos universiteto mokslo prorektoriumi.
2006-2014 m. dirbo FMF Informacinių technologijų saugos laboratorijos vedėju.

Mokslinė veikla

Svarbiausi darbai iš trūkiojo chaoso teorinio bei eksperimentinio tyrimo, chaotinių ir hiperchaotinių sistemų sinchronizavimo, informacinių sistemų, informacijos saugos.
Italų nuotykiai Amerikoje

Turinys

Anžela – psichologinių problemų turinti sekretorė, kuri įstringa lifte su pagyvenusiu vyriškiu ir, ištikta priepuolio, jį užsipuola. Išsilaisvinus paaiškėja, kad vyriškis – jos naujasis viršininkas, kuris Anželą tuoj pat atleidžia iš darbo. Nino – beviltiškai nejuokingas klounas, kuris nesugeba prajuokitni net vaikų. Antonio – oficiantas, manantis esąs kortų genijus, tačiau pralaimintis net nepilnamečiam užeigos šeimininko sūnui. Karmen – bedarbė „blondinė“. Mikelė – kvaištelėjęs zoologijos sodo darbuotojas, besikalbantis su gyvūnais ir netekęs darbo dėl etatų mažinimo.
Visi jie susitinka su notaro kabinete, kuriame sužino esantys nesantuokiniai milionieriaus Džanio Galvanio vaikai. Pastarasis mirė ir paliko jiems daugiau kaip 9 milijonus eurų su sąlyga, kad vaikai nuveš jo pelenus į JAV ir išbarstys juos Didžiajame kanjone, o vaizdo įrašą parodys notarui. Naujieji giminaičiai kartu su Nino sūnumi Robiu skubiai išvyksta į JAV, tačiau dėl oro sąlygų lėktuvas priversta nusileisti Arizonoje. Nors iki kelionės tikslo lieka beveik 1700 kilometrų, Anžela kategoriškai atsisako vėl lipti į lėktuvą ir jie išsinuomoja automobilį, kad pasiektų kelionės tikslą. Pakeliui jie patiria daugybę nesusipratimų, ne kartą netenka urnos su pelenais, tačiau galiausiai pasiekia kelionės tikslą ir tuo pačiu atranda vienas kitą kaip brolį ir seserį. Išbėrę pelenus jie grįžta į Italiją, kur sužino, kad notaras paspruko su visu jų palikimu...
Ruzgų pagrindinė mokykla

Istorija

1947 m. Ruzgų dvaro pastate atidaryta pradinė mokykla. 1949 m. Ruzgų pradinė mokykla reorganizuota į septynmetę ir perkelta į medinį pastatą Vanagiškės kaime. Šią vietą mena išlikę seni sodo medžiai. 1962–1963 m. m. Ruzgų septynmetė mokykla reorganizuota į aštuonmetę. 1970 m. rugsėjo 1 d. mokykla mokslo metus pradėjo naujame mūriniame pastate.
FK Sloboda Tuzla

Istorija

Klubas įkurtas 1919 m.
Centrinis regionas (Kamerūnas)

Geografija

Visa regiono teritorija yra Pietų Kamerūno plokščiakalnyje, iškylančiame į 500–1000 m aukštį. Paviršius banguotas, išraižytas slėnių. Aukščiausia vieta – Mbam Minkomas (1295 m). Upės vandeningos, slenkstėtos. Svarbiausios upės yra Sanaga, Džeremas, Niongas. Būdingi miškingų savanų plotai, didesni miškų masyvai išlikę draustiniuose.

Gyventojai

Dauguma regiono gyventojų priklauso beti-pahuinų gentims. Kitos tautos: bankimai, bamunai, makai, lafai, tikarai, fulbiai ir kt. Gyventojų dauguma yra krikščionys (daugiausia katalikai ir presbiterionai), kaimiškose vietovėse paplitęs sinkretizmas ir vietiniai tikėjimai.
KK141

Aprašymas

Kelias prasideda Kaune, Raudondvario pl. Eina per Kauno, Jurbarko, Šilutės, Klaipėdos rajonus ir Pagėgių savivaldybę. Miestai ir svarbiausios gyvenvietės prie kelio – Raudondvaris, Vilkija, Jurbarkas, Viešvilė, Pagėgiai, Juknaičiai, Šilutė, Priekulė. Ties Mikytais sankryžoje kertasi su magistraliniu keliu  A12  Ryga–Šiauliai–Tauragė–Kaliningradas . Baigiasi ties Klaipėda, kai žiedu įsijungia į magistralinį kelią  A13  Klaipėda–Liepoja .
Ties Seredžiumi kerta Dubysą, ties Vilkyškiais – Jūros upę, ties Priekule – Miniją.
Alfonsas Radzevičius

Alfonsas Radzevičius (1905 m. kovo 19 d. Jekaterinoslave – 1979 m. kovo 31 d. Vilniuje) – Lietuvos aktorius.
Edeomanija

Edeomanija (gr. αιδοίον 'moters lytiniai organai' + manija) – patologiškai padidėjęs vyro lytinis potraukis, trukdantis normalų lytinį gyvenimą, keliantis nepatogumų jo moteriai.
Santa Krus del Kičė

Istorija

Miestas įkurtas konkistadoro Pedro de Alvarado tuoj po to, kai buvo užimta ir sugriauta kičių sostinė Kumarkachas. Šio miesto griuvėsiai panaudoti statant Santa Krus del Kičės katedrą ir laikrodžio bokštą. Kičėje indėnai buvo persekiojami, engiami, todėl daugelis jų persikėlė į Čičikastenangą. Šis miestas greitai peraugo Kičę.
Juozas Maniušis

Biografija

1926 m. įstojo į VLKJS. 1927–1931 m. mokėsi Minsko pedagoginiame technikume. 1931–1932 m. darbo jaunimo mokyklos klausytojas Baltarusijoje. 1932–1938 m. studijavo Leningrado V. Kuibyševo autokelių institute. 1938–1941 m. NKVD Vyriausiosios plentų valdybos Ukrainos kelių-tiltų tresto vyr. inžinierius Kijeve, Kelių projektavimo valdybos inžinierius-konstruktorius bei projektuotojas Leningrade. 1941–1944 m. Raudonosios armijos karininkas.
1944–1947 m. Vilniaus miesto Vykdomojo komiteto Plano komisijos pirmininkas, 1946–1947 m. Vykdomojo komiteto pirmininko pavaduotojas. 1945 m. įstojo į SSKP. 1947–1950 m. Kauno miesto Vykdomojo komiteto pirmininkas. 1950–1954 m. LSSR statybos ministras, 1954–1955 m. LSSR miestų ir kaimų statybos ministras. 1955–1967 m. LKP CK sekretorius, 1957 m. dar ir LKP Kauno miesto I-asis sekretorius. 1963 m. ekonomikos mokslų kandidatas. 1967–1981 m. LSSR MT pirmininkas. 1970 m. ekonomikos mokslų daktaras. 1981–1985 m. LSSR MA Ekonomikos instituto direktorius. Nuo 1985 m. pensijoje. 
1949–1952 m. kandidatas į LKP CK narius, 1952–1981 m. CK narys, 1955–1981 m. LKP CK biuro narys, 1964–1965 m. LKP CK biuro pramonei ir statybosm vadovauti pirmininkas. 1951–1963 m. ir 1967–1985 m. LSSR AT deputatas. 1962–1984 m. SSRS AT deputatas, 1967–1981 m. SSRS AT parlamentinės grupės komiteto narys, 1962–1984 m. tos grupės SSRS-Austrijos sekcijos pirmininkas. 1971–1981 m. kandidatas į SSKP CK narius.  Aktyviai rėmė Lietuvos rusinimo politiką, būdamas valdžioje prisistatydavo kaip Josifas Antonovičius (rus. Иосиф Антонович).
Detumescencija

Detumescencija (lot. detumesco – atslūgti, nustoti didėjus) – erekcijos silpnėjimas po ejakuliacijos ir orgazmo. Fiziologinė priešybė – tumescencija.

Vyro detumescencija

Vyro erekcija ima slūgti praėjus kelioms sekundėms po orgazmo, varpa suminkštėja ir vyras pamažu netenka gebėjimo tęsti sueitį. Kai kuriems, ypač jauniems, vyrams detumescencija prasideda gerokai vėliau ir jie gali tęsti sueitį iki kito orgazmo.

Moters detumescencija

Moterims detumescencija trunka daug ilgiau – apie 10-20 minučių, o jeigu nebuvo pasiektas orgazmas – iki 30-60 minučių ir ilgiau. Detumescencija gali atsirasti bet kada sueities metu, jeigu atsiranda pašalinių trikdžių.
Juozas Mažeika (1907)

Biografija

Tėvas – knygnešys Jonas Mažeika (1874–1961), sūnūs – teatrologas Vytautas Mažeika (1934–1999), žurnalistas Kipras Mažeika (g. 1944 m.),estrados dainininkas, LRT garso režisierius Jonas Mažeika (g.1947), duktė – estrados dainininkė Džilda Mažeikaitė (1937–2003), anūkai – Linas Karalius,Justas Mažeika,Vilius Pranckevičius, Tomas Žebrauskas.
1927 m. rudenį atvyko į Kauną. Dainuoti mokėsi Kauno muzikos mokykloje (nuo 1927 m. Oresto Marinio klasėje), tobulinosi Veronoje (Italija). 1927–1930 m. dainavo Valstybės teatro operos chore, nuo 1930 m. operos solistas, baritonas. Daugelyje operų atliko pagrindines partijas. 1937 m. tarptautiniame jaunųjų dainininkų konkurse Vienoje (Austrija) laimėjo sidabro medalį.
1940 m. dalyvavo pirmajame SSRS meno meistrų koncerte Kaune. 1944–1958 m. LSSR operos ir baleto teatro solistas. Palaidotas Antakalnio kapinėse.

Kūryba

Dainavo su Fiodoru Šaliapinu, Marija Maksakova, Kipru Petrausku, gastroliavo Čekoslovakijoje, Argentinoje, Urugvajuje. Sukūrė apie 40 vaidmenų, advokato Karkliaus vaidmenį filme „Julius Janonis“. 1972 m. išleista jo įdainuota vinilinė plokštelė.  Kūrybai būdinga raiški vaidyba, įtaigumas.
Denizlis

Istorija

Denizlio apylinkėse gyvenama nuo 2500 m. pr. m. e. Miestas įkurtas 261 m. pr. m. e., XIII a. perkeltas į dabartinę vietą. 1710, 1899 m. nukentėjo nuo žemės drebėjimų.
Jekaterina Fiodorova

Biografija

Jekaterina pradėjo dainuoti nuo šešerių metų amžiaus. Mokėsi Vilniaus Balio Dvariono dešimtmetėje mokykloje ir Vilniaus “Juventos” gimnazijoje. Po baigimo, 2006 m. įstojo į Lietuvos muzikos ir teatro akademiją, džiazo vokalo specialybę. 2012 m. įgijo džiazo atlikimo ir pedagogikos magistro laipsnius.

Asmeninis gyvenimas

Jekaterinos tėvai buvo aktoriai rusų dramos teatre Vilniuje. Jekaterina Pranevič susituokė 2018 m. Spalio 13d. ir pakeitė pavardę į Jekaterina Fiodorova.

Karjera

2003m. ir 2005m. metais laimėjo „Grand Prix“ Baltijos šalių jaunųjų atlikėjų konkurse „Mūza“.
2011m. Jekaterinos Fiodorovos ir Anos Polukord dueto Volumetears kūrinys „She“ pasirinktas Audriaus Mickevičiaus trumpametražiame filme „2 indeliai jogurto” (2 cups off yoghurt). Filmas buvo nominuotas Sidabrinės gervės apdovanojomuose. Daina „She“ buvo įtraukta į lietuviškos muzikos eksportui skirtą rinkinį „Note Lithuania 2013".  
2012m. kartu su grupe “Singaz” laimėjo Grand Prix Vilnius Jazz Youngpower konkurse.
2013m. Pasirinktas sceninis vardas „Catrinah“.
2013m. dalyvavo Lietuvos balso antrajame sezone.   
2014m. sukūrė džiazo vokalinį duetą “Social Call” kartu su dainininke Rūta Švipaite. 
2016m. dalyvavo Eurovizijos atrankose su autorine daina “Be Free”. 
2017m. kartu su grupe "Fusedmarc" atstovavavo Lietuvai Eurovizijoje Kijeve kaip pritariamasis vokalas. 
2018 m. pakeitė sceninį vardą į Aika.
​

Eurovizijos dainų konkursas

2016 m. dalyvavo Eurovizios atrankose su daina „Be Free“, pateko į pusfinalį. 
Atrankose išsiskyrė ryškiais įvaizdžiais ir dramaturginiais sprendimais .
Kretos istorija

Antikinė Graikija (1100-71 m. pr. m. e.)

Netrukus achajus išstumia kita tuo metu senovės Graikijoje įsigalinti karinga dorėnų gentis. Naujieji užkariautojai grąžino atgyvenusią bendruomeninę santvarką. Miestai sumenko, amatai apmirė, tačiau dorėnai atnešė į Kretą iki tol dar nematytą metalą.
Apie 900 m. pr. m. e. senovės Graikijoje, o tuo pačiu ir Kretoje, įsigali miestų-kolonijų, valdomų iš Atėnų, gana gerai organizuota valstybė. Per porą šimtmečių graikai įkūrė apie 250 kolonijų Viduržemio ir Juodosios jūrų pakrantėse. Kolonistai, apsigyvenę tose kolonijose, senajai savo tėvynei augino javus, gaudė ir sūdė žuvį, ruošė mineralines žaliavas amatams. Graikija kolonijas aprūpino ūkio padargais, ginklais, papuošalais, vynu ir aliejumi. Visą tą gėrį gabeno laivai. Valstybinė santvarka buvo aristokratinė su išvystyta teise. Pavyzdys – Gortys plokštė (VI a. pr. m. e.) su tekstu, reguliuojančiu civilinę teisę.
Apie 500 m. pr. m. e. nesutarimai tarp miestų-valstybių, puldinėjimai iš Graikijos ir Mažosios Azijos, taip pat ir dėl sumažėjusios prekybos Kreta palaipsniui pradeda smukti. 500-67 m. pr. m. e. laikotarpiu sala, galima sakyti, lieka užmiršta. Kreta nedalyvauja ir persų-graikų kare, Peloponeso kare, ryšiai su Graikija silpni..

1866 m.; dar vienas sukilimas prieš turkus

Nesugniuždyta nesėkmių, 1866 m. Kreta vėl didvyriškai sukilo. Suformuotas Kretos parlamentas paskelbė salos nepriklausomybę ir jos susijungimą su Graikija. Turkai įvedė egiptiečių kariuomenę sukilimui numalšinti, bet Europa vis labiau palaikė Kretą.

Didžiųjų valstybių įsikišimas

Paskutiniais XIX a. dešimtmečiais vėl vyko nauji sukilimai Kretoje. Galiausiai 1897 m. į Kretą buvo įvesti Graikijos ir tarptautinės kariuomenės būriai.

Susijungimas su Graikija

1905 m.  Elefterijas Venizelas (tuo metu karaliaus Jurgio paskirtas Kretos vyriausybės ministras) pradėjo nacionalinę revoliuciją, 1908 m. Kretos parlamentas paskelbė susijungimą (enosis) su Graikija.
Įsikišus didžiosioms valstybėms, 1896 m. sukurta autonominė Kretos respublika, kuriai valdyti paskirtas Vyriausiasis komisaras – princas Georgijus.

Naujieji laikai

Žmonių nepasitenkinimas komisaru ir kvietimai susivienyti su Graikija 1905 metais priverčia Georgijų atsistatydinti, ir 1908 m. buvo paskelbtas susijungimas su Graikija. Europos valstybės išvedė savo kariuomenę. Oficialiai Kreta kaip Graikijos dalis pripažinta po Balkanų karo, pasirašius Londono sutartį 1913 m. gegužės 17-30 d.
1923 m. po graikų-turkų karo ir sutarties Kretą paliko musulmonai ir atsikėlė gyventi graikų iš Mažosios Azijos.
Baja Marė

Istorija

Žinomas nuo 1329 m.
Duisburgas

Istorija

Pirmą kartą rašytiniame dokumente Duisburgas paminėtas 883 m., nors jau V amžiuje senasis turgus (Alte Markt) buvo žinomas kaip miesto centrinė prekybos aikštė. Taip pat Duisburgas yra didžiausias pasaulyje vidaus vandenų uostas.

Baidarių ir kanojų irklavimas

Mieste keturis kartus vyko pasaulio baidarių ir kanojų irklavimo čempionatas.
Skoghalis

Geografija

Miestas yra įsikūręs ant Venerno kranto.
Benas Gudelis

Benas Gudelis – verslininkas, „Mis Lietuva“ organizatorius, bendrovių „KristiAna“, „Fragrances International“ vadovas ir pagrindinis akcininkas, UAB „Lietuvos rytas“ valdybos narys, buvęs vienos didžiausių alkoholio ir cigarečių importuotojų Lietuvoje bendrovės „Bennet Distributors“ vadovas (per 15 m.). 2006 m. žurnalo „Veidas“ atliktais tyrimo duomenimis, šis verslininkas turtingiausių Lietuvos žmonių 30-uke užima 25 vietą.
Tėvas gydytojas. Mama jaunystėje dirbo drabužių konstruktore.

Biografija

Būdamas studentu, pradėjo dirbti degalinėje. Turėjo alkoholio ir tabako verslą, kurį pardavė: 100% UAB "Bennet Distributors" (2005 m. – 23 mln. Lt apyvarta, 2004 m. – 16 mln. Lt) akcijų – įmonei UAB "Baltijos alkoholiniai produktai" (ją valdo "S.P.I. Worldwide Trade Limited"). Plečia parfumerijos ir kosmetikos parduotuvių „KristiAna“ bei „Kosmada“ tinklą Latvijoje, Estijoje, ateityje – Skandinavija.
Gyvena Floridoje. Į JAV skraido 3-4 kartus per metus. Lietuvoje, Vilniuje praleidžia apie 4 mėnesius per metus, Europoje – porą mėnesių, o kitus pusę metų – Amerikoje. JAV pilietis.
Vedęs. Žmona Izolda (g. 1968 m.), 1989 metų grožio konkurso „Mis Lietuva" dalyvė iš Alytaus, „Mis foto". Dukra iš pirmosios santuokos Kristina, Naujojo Džersio valstijos koledžo tarptautinio verslo administravimo studentė.
Algirdas Uselis

Biografija

1984 m. baigė Lietuvos žemės ūkio akademiją, inžinierius mechanikas.
Valstybės sienos apsaugos tarnybos Pagėgių rinktinės Pagėgių užkardos aptarnavimo grupės vadovas, nuo 2003 m. Pagėgių savivaldybės Žemės ūkio skyriaus vedėjas.
2000–2007 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Pagėgių skyriaus, nuo 2010 m. Tvarka ir teisingumas narys.
2007 m. balandžio - rugsėjo mėn. ir 2011 m. (atsisakė mandato) Pagėgių savivaldybės tarybos narys.  Kaimo rėmimo fondo ir administracinės komisijos prie Pagėgių savivaldybės tarybos narys.
Sutuoktinė Kristina, vaikai Sandra, Edita.
Virginijus Noreika

Biografija

2005 m. baigė Mykolo Romerio universitetą, viešojo administravimo magistras.
AB „Lietuvos draudimas“ Šilalės filialo agentas, 2000 m. Šilalės rajono savivaldybės administracijos vyr. specialistas, 2007–2011 m. Šilalės rajono savivaldybės administracijos direktoriaus pavaduotojas.
1990 m. Lietuvos demokratinės darbo partijos rėmėjas, 2001 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Šilalės rajono skyriaus narys, Šilalės skyriaus pirmininko pavaduotojas.
2007 m. (atsisakė mandato) ir nuo 2011 m. Šilalės rajono savivaldybės tarybos narys. 
Šilalės ASK sporto klubo narys. Sutuoktinė Astutė, vaikai Simonas, Rapolas, Fausta. savivaldybių tarybų rinkimai]</ref>
Agalmatofilija

Agalmatofilija (gr. agalma 'statula' + filija 'meilė') yra lytinis nukrypimas, kai jaučiamas potraukis statuloms, lėlėms, manekenams ar kitiems panašiems daiktams. Gali būti trokštama lytinio akto su objektu arba norima stebėti lytinius aktus tarp objektų arba seksualinis malonumas patiriamas befantazuojant apie pasivertimą į vieną iš minėtų objektų. Pastaruoju atveju agalmatofilus paprastai labiausiai jaudina negalėjimas judėti arba paralyžius.
Asimiliacija (kalbotyra)

Asimiliãcija (liet. supanašė́jimas) – tai procesas, kai vienas garsas tampa panašus į greta stovintį kitą kuriuo nors aspektu ar tam tikrais atvejais visai išnyksta. Asimiliaciją nulemia fiziologinės kalbos padargų savybės – nesugebėjimas greitai pereiti nuo vieno garso prie kito.
Amosė Nefertarė

Amosė Nefertarė (apie 1565–1495 m. pr. m. e.) – Senovės Egipto karalienė, faraono Amosio sesuo ir žmona, Amenhotepo I motina.

Biografija

Amosė Nefertarė buvo faraono Amosio (valdė apie 1549−1524 m. pr. m. e.) sesuo ir žmona bei Amenhotepo I motina. Ji buvo pirmoji karalienė, kuriai suteiktas hemet netjer titulas („Dieviškoji Amono žmona“). Šį titulą vėliau naudojo jos duktė Meritamon ir Hatšepsuta. Po vyro mirties Amosė Nefertarė tikriausiai kurį laiką valdė už Amenhotepą I. Tikriausiai ji reikšmingai prisidėjo prie Tutmozio I įžengimo į sostą po Amenhotepo I mirties, nes Tutmozis I buvo beveik nesusijęs su karalių dinastija, pradėta Amosio. Amosė Nefertarė mirė kažkuriuo metu valdant Tutmoziui I, apie 1504−1492 m. pr. m. e. Jos laidojimo šventykla buvo dešiniajame Nilo krante Tėbų nekropolyje. Iš šios šventyklos likę tik menki pėdsakai. Jos kapas buvo netoliese, Dra Abul Nagoje. Amosės Nefertarės mumija rasta karališkųjų mumijų slėptuvėje (DB320) prie Deir al Bachri. Deir el Medinos miestelyje ji buvo garbinama kaip miesteliui nusipelniusio ir jame sudievinto Amenhotepo I motina. Ji paminėta daugiau nei 50-yje Tėbų kapų ir laikoma viena įtakingiausių Naujosios karalystės karalienių.