google/wiki40b huggingface dataset:
Mataičiai (Šilutė)

Istorija

Mataičių kaimo apylinkėse gyventa jau I tūkstantmetyje. XIX amžiuje Šilinės lauke, kurį dar gyventojai vadino Švedų arba Karo kapais, kasant bulvėms rūsius, buvo randama įvairių daiktelių. 1909 m. šiame lauke Sankt Peterburgo Archeologijos instituto narys – korespondentas Vladas Nagevičius (1881–1954) atliko bandomuosius kasinėjimus ir nustatė, kad jame yra buvęs VIII-IX a. plokštinis griautinis ir degintinis kapinynas. Rastos įkapės buvo perduotos į Ermitažo muziejų Sankt Peterburge. Toje vietoje įkapių buvo randama ir vėliau.
Mataičių kaimas pirmą kartą rašytiniuose šaltiniuose paminėtas 1644 m. Švėkšnos dvaro inventoriuje. Gyveno 3 drevininkų šeimos. 1695 m. – 8 drevininkų šeimos, priklausė Švėkšnos dvaro Mikužių vaitystei. Nuo XIX a. antros pusės, įsteigus Švėkšnos valsčių, Mataičių kaimas priklausė Skomantų seniūnijai.
Mataičių kaimas pažymėtas (užrašas Matajcie) 1855 m. Peterburge išleistame Žemaičių Vyskupijos žemėlapyje.
XIX a. Mataičių kaime buvo pastatytas „magazinas“, į kurį grūdus badmečiui pylė Mataičių, Uoksų, Gailaičių ir Pocių kaimo ūkininkai.
1938–1940 m. Mataičių kaime vykdyta žemės reforma – vietoj buvusių ritinėje kaimo dalyje 6 sodybų atsirado 12 vienkiemių.
Sovietmečiu kaimas priklausė Inkaklių apylinkei. 1963–1975 m. ūkininko Oželio buvusiuose ūkiniuose pastatuose buvo „Ašvos“ tarybinio ūkio Pocių brigados arklidė (apie 20 arklių), pašarai, javai; lankoje prie „Ašvos upės – arklių aptvaras; laukuose auginti linai, dobilai, javai, šakniavaisiai.
1977–1981 m., „Ašvos” tarybinio ūkio vadovų spaudžiami ir melioracijos skatinami, gyventojai iš kaimo išsikėlė.
1923 m. kaime buvo 8 ūkiai, gyveno 50 gyventojų, 1975 m. – 9 ūkiai, 26 gyventojai (12 pensijinio, 6 dirbančio, 8 mokyklinio amžiaus).
Christburgo mūšis

Christburgo mūšis arba Kristapilės mušis – mūšis, įvykęs Pamedėje 1271 m., per Didijį prūsų sukilimą (1260–1274 m.), tarp Vokiečių ordino ir prūsų karių.

Istorija

Bartų vado Divonio Lokio ir pagudėnų vado Linkaus raiteliai bei pėstininkai įsiveržė į Kulmo žemę ir ją nusiaubė. Po to apsiautė Christburgo pilį. Kai apgultiesiems į pagalbą netikėtai atvyko dviejų gretimų pilių riteriai, kautynėse, pasak kronikininko Petro Dusburgiečio, žuvo daug prūsų, tarp jų pėstininkų vadas Koltis. Tuomet sukilėliai ant Zirgūnos upės kranto įsirengė įtvirtintą stovyklą. Netrukus persikėlę per upę patys ties Pagansčių kaimu užklupo nepasirengusius kautis kryžiuočius ir juos sumušė. Žuvo 12 riterių ir iki 500 karių. Bėgančiuosius persekiojo iki Christburgo, vėl puolė pilį, sugriovė papilį bei įtvirtinimus. Pačios pilies, kurioje buvo likę tik 3 riteriai su tarnais, raiti sukilėliai neužėmė dėl pamedėno Sireno, Vokiečių ordino tarno, ryžtingų veiksmų, kuris spėjo uždaryti pilies vartus. Po mūšio Divonis Lokys su daugeliu karių vėl nusiaubė Christburgo ir Marienburgo apylinkes. Christburgo mūšis – vienas svarbiausių sukilimo mūšių.
Kretingos apskritis

Kretingos apskritis – apskritis, administracinis teritorinis vienetas 1915–1918 m. ir 1919–1950 m. Lietuvos šiaurės vakaruose. Centras – Kretinga.
Saulė (laikraštis)

Istorija

Laikytinas pirmuoju lietuvišku bulvariniu laikraščiu. 1895–1896 m. – savaitraštis, 1896–1904 m. ėjo du kartus per savaitę, nuo 1904 m. – kartą per mėnesį. Leido priedus „Linksmi vakarai“ (1889–1890 m.) „Linksma valanda“ (1899–1910 m.). Nuo 1889 m. leido kasmetinius kalendorius. Laikraštis buvo nepastovios visuomeninės krypties, su bulvarinės žurnalistikos elementais. Populiarūs Taradaikos ir Kūmos Baltruvienės pasakojimai.
Teodoras Tiškevičius

Biografija

Kilęs iš Lietuvos didikų Tiškevičių giminės Skumino šakos. Tėvas Skuminas Tiškevičius, motina Marina Meleško. Brolis Dimitras Tiškevičius.

Šeima

Vedė Kateriną, Lietuvos lauko raštininko Teodoro Liackio dukterį. Sūnus Jonušas Skuminas Tiškevičius.

Valstybės tarnyba

1576 m. Lietuvos dvaro paiždininkis, 1581–1610 m. Breslaujos seniūnas, 1586–1590 m. Lietuvos didysis iždininkas, 1590–1618 m. Naugarduko vaivada, 1608–1615 m. Gardino seniūnas.
1597 m. tapo unitu ir juos globojo.
Prilepas

Istorija

Miestas buvo svarbus nuo viduramžių.
Anatolinis uolinis driežas

Buveinės

Gyvena lapuočių miškuose, uolėtuose vietose.
Pajevonio seniūnija

Istorija

Iki 1950 m. buvo Pajevonio valsčiaus teritorijoje.
Seniūnija įsteigta 1995 m įvykdžius Lietuvos respublikos savivaldos reformą.
Seniūnijoje veikia Pajevonio pagrindinė mokykla su ikimokykline įstaiga.
Veikia Pajevonio biblioteka. Trys medicinos įstaigos. Pajevonio  ir Karalkrėslio medicinos punktai bei Vilijos Lekešienės klinikos filialas.
Nuo 2010 m. veikia LŠS Suvalkijos šaulių rinktinės Pajevonio šaulių 402-oji šaulių kuopa.
Šimtas kelių iki grabo lentos

Turinys

1882-ieji metai, nedidelis miestelis Arizonoje. Avių augintojas Albertas visai nepanašus į kitus Laukinių Vakarų kaubojus – jis bet kokia kaina stengiasi išvengti bėdų ir visuomet linkęs nusileisti, o ne veltis į nemalonumus. Po to, kai atsisako priimti jam mestą dvikovos iššūkį, jį palieka mergina (Liusė).
Tuo metu miestelyje pasirodo paslaptinga gražuolė Ana, kuri maloniai elgiasi su Albertu ir šis netrukus ją įsimyli. Jos paragintas, Albertas net meta iššūkį naujajam Liusės sužadėtiniui Fojui, nors tuoj pat išsigąsta. Vis tik Ana – visiška Alberto priešingybė – nusprendžia jį išmokyti naudotis ginklu, kad jis galėtų deramai pasirodyti dvikovoje. Tačiau didžiausias pavojus Alberto laukia ne akistatoje su Fojumi: kai į miestelį atvyksta visą valstiją šiurpinantis banditas Klinčas su savo gauja, paaiškėja, kad Ana – jo žmona...
Everistas Raišuotis

Biografija

Baigė Šiaulių pedagoginio instituto Klaipėdos muzikos fakultetą. 1973–1985 m. pagal paskyrimą dirbo Švenčionių rajono kultūros bei švietimo įstaigose. Dešimt metų vadovavo vieninteliam Rytų Lietuvos lietuviškam dainų ir šokių ansambliui „Aukštaitija“. 1985–1992 m. naujai įkurtos Švenčionėlių vaikų meno mokyklos direktorius. Daugelio respublikinių dainų švenčių renginių asistentas, baletmeisteris.
1992–1996 m. Lietuvos Respublikos Seimo narys, išrinktas Molėtų-Švenčionių vienmandatėje rinkimų apygardoje Nr.54, Seimo Žmogaus ir piliečio teisių ir tautybių reikalų komiteto narys.
1975–1990 m. Komunistų partijos narys, vėliau LDDP narys, LDDP Švenčionių rajono tarybos pirmininkas. Žmona Teresė, dukra Ieva, sūnus Liudvikas.
Pastruikiškė

Istorija

1950–1962 m. Kuršėnų rajono, 1962–1995 m. Šiaulių rajono Raudėnų apylinkės kaimas. 1950–1991 m. kaimas priklausė Raudėnų tarybiniam ūkiui.

Aplinkinės gyvenvietės

Vilkdaržė – 1,8 km
RAUDĖNAI – 1,3 km 
Žagariškė (Raudėnai)– 0,6 km
Paraudžiai – 1,9 km
Pėžai – 3,3 km
KURŠĖNAI – 14 km 
Pakoklinė – 2 km
Girininkai (Šiauliai) – 3,2 km
Luiniai – 2,6 km
Patyreliai – 1,7 km 
ŠIAULIAI – 39 km
Sėkešfehėrvaras

Istorija

Sėkešfehėrvaras buvo įkurtas 972 m. Miestą įkūrė Arpado anūkas − kunigaikštis Geza. Pirmasis rašytinis miesto paminėjimas datuojamas 1009 m. Viduramžiais Sėkešfehėrvaras buvo svarbiausias Vengrijos miestas; čia buvo karalių rezidencija. Mieste buvo karūnuoti 37 karaliai ir 39 karalienės. 15 Vengrijos valdovų yra palaidoti Sėkešfehėrvare. Turkų valdymo laikais miestas buvo žinomas kaip Belgradas arba Istolni Belgradas. 1688 m. miestas išsilaisvino iš turkų jungo. XVIII a. pradžioje Sėkešfehėrvaras buvo atstatytas; jo architektūroje ėmė dominuoti austriškasis barokas. 1777 m. miestas tapo vyskupo rezidencija. Iki XIX a. gyventojų skaičius perkopė 12 000.
Klaipėdos Gabijos progimnazija

Istorija

„Gabijos” pagrindinė mokykla savo veiklą pradėjo 2003 m. rugsėjo 1 d. Tai pati jauniausia uostamiesčio mokykla, įsteigta po „Aitvaro“ gimnazijos reorganizavimo, atskyrus „Gabijos“ pagrindinę mokyklą (1-8 kl.) ir „Aitvaro“ gimnaziją (9-12 kl.).
Václav Klaus

Biografija

Vaclavas Klausas gimė 1941 m. birželio 19 d. Prahoje. Jis 1963 m. gavo aukštąjį išsilavinimą Prahos ekonomikos universitete (kryptis – tarptautinė prekyba). Tęsė studijas Italijoje (1966) ir JAV (1969). 1968 m. Čekijos ekonomikos institute įgijo ekonomikos mokslų daktaro laipsnį. 1970 m. Klausui dėl politinių priežasčių teko nutraukti darbą institute, iš kurio perėjo dirbti į Čekoslovakijos valstybinį banką. 1987 m. jis perėjo į Čekijos mokslų akademijos ekonominių prognozių institutą. Po 1989 m. lapkričio 17 d. Vaclavas Klausas perėjo į politiką, tačiau toliau dėstė paskaitas Prahos Karlo universitete, o 1995 m. Prahos ekonomikos universitete įgijo profesoriaus laipsnį.
Vaclavas Klausas savo politinę karjerą pradėjo 1989 m. gruodį kai tapo šalies finansų ministru. Vėliau, 1991 m. spalį jis buvo paskirtas Čekoslovakijos vyriausybės vicepirmininku. 1990 m. pabaigoje Vaclavas Klausas tapo to meto stipriausios politinės partijos "Piliečių forumo" pirmininku. Po partijos iširimo jis buvo vienu iš "Pilietinės demokratijos partijos" įkūrėjų ir buvo jos pirmininku nuo įkūrimo iki 2002 m. gruodžio. Su šia partija Vaclavas Klausas laimėjo 1992 m. birželį vykusius rinkimus ir tapo Čekijos ministru pirmininku.
Jis šį postą išlaikė 1996 m. ir per Atstovų rūmų rinkimus. 1997 m. lapkritį po valdančiosios koalicijos žlugimo Vaclavas Klausas pareiškė atsistatydinąs iš ministro pirmininko pareigų. Tačiau po 1998 m. vykusių Atstovų rūmų rinkimų jis tapo Atstovų rūmų pirmininku, 4 metų laikotarpiui. 2003 m. vasario 28 d. jis buvo išrinktas Čekijos prezidentu. 2008 m. vasario 15 d. perrinktas antrai kadencijai. 2006 m. buvo suteiktas Kauno technologijos universiteto garbės daktaro laipsnis. 
Vaclavas Klausas yra vedęs ekonomistę Liviją Klausovą, su kuria turi 2 sūnus ir 5 anūkus. Sūnus Vaclavas yra privačios mokyklos direktorius, o kitas sūnus Janas finansų analitikas.
Šlaveitai

Aplinkinės gyvenvietės

Nausėdai – 5 kmKumpikaiAuksūdys – 2 kmAkmenalėsBarkeliai
DARBĖNAI – 6 kmVaineikiai – 3 kmDarataičiai
Japonijos sportas

Populiariausios sporto šakos Japonijoje, tai beisbolas, futbolas ir kiti žaidimai kamuoliu. Taip pat yra plačiai praktikuojami kai kurie kovos menai, tokie kaip dziudo, kendo, kiūdo, aikido ir karate. Nors nėra oficialios Japonijos sporto šakos, Japonijos sumo asociacija sumo laiko nacionaliniu sportu. Beisbolas yra populiariausias sportas tarp sporto rungtynių žiūrovų.
Antrasis spalio pirmadienis yra sveikatos ir sporto diena - viena valstybinių Japonijos švenčių.

Laikotarpis iki Meidži restauracijos

Sumo laikoma svarbiausia iš tradicinių Japonijos sporto šakų, kurioje esama ir tam tikrų religinių elementų. Daugelis sumo ritualų susiję su šintoizmo tikėjimu.
Kamakuros periodu atsirado daug kovos menų rūšių. Kiūdo buvo mėgstamas samurajų laisvalaikio užsiėmimas. Jabusamė kaip sporto šaka taip pat atsirado šiuo laikotarpiu, tačiau dabar yra laikoma religine ceremonija. Populiariu sportu tapo medžioklė su šunimis, tuomet vadinta Inuoimono.

Po Meidži restauracijos

Įvairios vakarų sporto šakos Japonijai buvo pristatytos po Meidži restauracijos.
Profesionalų beisbolo lyga Japonijoje įkurta 1936 m.  Dabar beisbolas yra populiariausias komandinis sporto žaidimas šalyje. Vienas geriausių Japonijos beisbolininkų yra triskart Japonijos Vertingiausiu Žaidėju tapęs Ichiro Suzuki, dabar žaidžiantis Šiaurės Amerikos pagrindinėje beisbolo lygoje.
1936 m. įkūrus Japonijos profesionalų futbolo lygą, futbolas labai išplito šalyje. Japonijoje nuo 1981 iki 2004 m. vyko Tarpžemyninė taurė, o 2002 m. - XVII pasaulio futbolo čempionatas (kartu su Pietų Korėja). Japonijos futbolo komandos yra vienos stipriausių Azijoje, yra triskart laimėjusios AFC Azijos taurę.
Golfas šalyje įgauna vis didesnį populiarumą, taip pat kaip ir automobilių sportas.
Vengruvo apskrities herbas

Vengruvo apskrities herbas (lenk. Herb powiatu węgrowskiego) – Lenkijos Vengruvo apskrities heraldinis simbolis. Skydo formos herbo viršutinėje dalyje, baltoje užsklandoje vaizduojamas dvigubas erelis su auksine karūna, kurio viena pusė raudona, o kita juoda. Apatinėje herbo dalyje raudonoje užsklandoje vaizduojamas juodasis lokys su Radvilų herbu Trąby. Viršutinė herbo dalis simbolizuoja Livo herbą, o apatinė dalis Vengruvo herbą. Viršutinė balta ir apatinė raudona herbo užsklanda simbolizuoja Lenkijos vėliavą. Herbas pradėtas naudoti 2001 m.
FK Alytaus kolegija

Istorija

2015 metais įsikūrė futbolo ekipa prie Alytaus kolegijos. Atstovavo šią mokymo įstaigą, miestą, dalyvavo AAFF pirmenybėse, III lygoje.

Pasiekimai

Alytaus apskrities pirmenybėse, III lygoje aukščiausias pasiekimas yra  septinta vieta (iš septynių dalyvių liko paskutiniai).

Įdomybės

2015 m. AAFF pirmenybėse iš 7 dalyvių liko paskutiniai, septinti, o 2016 metų pirmenybėse iš devynių komandų liko aštunti (tik todėl, kad iš pirmenybių pasitraukė FK Lazdis.
Šuolis į tolį

Šuolis į tolį – lengvosios atletikos rungtis, kurios metu nuo specialios žymos sportininkas įsibėgėja ir atsispiria nuo specialios lentelės. Nuo jos ir matuojamas šuolio ilgis. Atlikęs šuolį sportininkas krenta į smėlio dėžę, šalia kurios yra dažniausiai kas dešimt centimetrų sugraduota ruletė. Nuo 1896 m. olimpinių žaidynių šuolis į tolį įtrauktas į olimpinę programą. 1900 m. - 1912 m. olimpinėse žaidynėse buvo paplitęs šuolis į tolį iš vietos. Šuolio į tolį rungtis vykdoma tiek žiemos, tiek vasaros sezono varžybose.

Istorija

Šuolis į tolį buvo viena iš penkiakovės rungčių antikinėse žaidynėse. Tai buvo vienintelė šuolių rungtis graikų olimpiadoje. Tuometiniai šuoliai į tolį išsiskyrė tuo, kad sportininkai šokdavo su specialiais svarmenimis rankose, kurie sveria  nuo 1 iki 4,5 kg.
Pirmaisiais šiuolaikiniais olimpiniais prizininkais tapo trys JAV atstovai, kurie visi taip pat tapo ir pirmaisiais šuolio į aukštį olimpiniais prizininkais. Auksą tuomet laimėjo Ellery Clark, kuris nušoko 6,36 metrus. Pirmąja olimpine čempione moterimi tapo Vengrijos atstovė Olga Gyarmati.
Mažeikių rajono savivaldybės taryba 2011–2015 m.

Mažeikių rajono savivaldybės taryba – Lietuvos Respublikos Mažeikių rajono savivaldybės atstovaujamoji institucija, išrinkta ketveriems metams savivaldybių rinkimuose, vykusiuose 2011 m. vasario 27 d. 1994 m. liepos 7 d. Lietuvos Respublikos savivaldybių tarybų rinkimų įstatymo Nr. I-532 2010 m. liepos 20 d. redakcijos nustatyta tvarka daugiamandatėje rinkimų apygardoje, remiantis visuotine ir lygia rinkimų teise, slaptu balsavimu proporcine rinkimų sistema, pagal Lietuvos Respublikoje registruotų politinių partijų pateiktus kandidatų sąrašus bei iš išsikėlusių kandidatų, jeigu jų išsikėlimą parašais parėmė ne mažiau kaip dešimt procentų skaičiuojant vienam savivaldybės tarybos nario mandatui, bet ne mažiau kaip 100 tos savivaldybės rinkėjų.

Veikla

Pirmasis savivaldybės tarybos posėdis įvyko 2011 m. balandžio 14 d. Savivaldybės meru 21 balsu išrinktas Antanas Tenys. Daiva Šideikienė gavo 2 balsus. Mero pavaduotojais paskirti Kęstutis Bartkevičius ir Jonas Siminkevičius.
Bakainiai

Istorija

1372 m. kryžiuočiai mini gerai įtvirtintą Bakainių piliavietę. Joje XVIII a. buvo įsitvirtinę švedai.
Lietuvos Respublikos aplinkos ministerija

Istorija

Lietuvos Respublikos aplinkos apsaugos departamentas įkurtas 1990 m., pertvarkius Lietuvos TSR Gamtos apsaugos komitetą. 1994 m. departamentas reorganizuotas į ministeriją. 1998 m. reorganizuota į Lietuvos Respublikos aplinkos ministeriją, jai perduotos buvusios Lietuvos Respublikos aplinkos apsaugos ministerijos, daugelį Lietuvos Respublikos statybos ir urbanistikos ministerijos funkcijų bei Lietuvos Respublikos žemės ir miškų ministerijos miškų ūkio reguliavimo funkcijos.

Urėdijos

Generalinė miškų urėdija prie Aplinkos ministerijos
Kibirkštis (Klaipėda)

Kibirkštis – lietuvių laikraštis, leistas 1921–1922 m. Klaipėdoje.

Istorija

Ėjo kartą per mėnesį vietoj jaunimo laikraščio „Darželis“. Leido ir redagavo Martynas Glažė. Spausdino Ryto spaustuvė Klaipėdoje. Išėjo 2 numeriai.
Nagrinėjo jaunimo klausimus, informavo apie svarbiausius Klaipėdos krašto įvykius, spausdino žinias ir iš kitų Lietuvos vietovių.
Šventupės dvaras

Istorija

Vidiškių dvaras kartu su miesteliu rašytiniuose šaltinuose minimi nuo 1492 metų, kai valdytojais įvardinti bajorai Vidiškiai. Spėjama, jog anuomet dvaras buvęs šalia miestelio ir tik vėliau sodyba perkelta į šiaurę, pervadinta Šventupės, o tarybiniai metais – Žemaitkiemio, vardu.
Yra išlikęs 1596 m. Vidiškių dvaro inventorius, sudarytas mirus Stanislovui Stanislovavičiui Vidiškiui ir jo žmonai Hanai Neviedomskai. Galbūt Stanislovo tėvas Jurgis Vidiškis fundavo pirmąją Vidiškių bažnyčią, statytą apie 1562 metus.
XVII a. pabaigoje dvaras atiteko Dambrauskams (herbas Junoša), jį valdė Marcijonas Dambrauskas ir jo žmona Ieva Komorovskaitė. Po tėvo mirties dvaras atiteko jo sūnums Baltramiejui ir Juozui, o dvaro valdytoju buvo Juzefas Toplickis. Vėliau dvaras perėjo Ukmergės pilies teismo teisėjo Igno-Tado Dambrausko nuosavybėn. Jis 1761 metais dvarą pardavė Ukmergės stalininkui Janui Dambrauskui, surašytas Šventupės dvaro inventorius, kuriame aprašytas ir dvarui priklausęs Mūšios palivarkas.
1794 metais sudarytas Šventupės dvaro detalusis valdų planas – už Šventosios dvaras ribojosi su Kopūstėlių kaimo žemėmis, nuo Vidiškių pusės su Vengravos (dabar Liūneliai) kaimu, toliau – su Jasiuliškiais ir Žemaitėlių (gal Žemaitkiemiu) kaimu. Plane pavaizduotas centrinis pastatas sutampa su išlikusių rūmų vieta. Dvaro valdas sudarė Vidiškių miestelis, Mūšios palivarkas ir dvaro centras. Dvaro žemėse taip pat buvo Blusiškių palivarkas, Medinių, Viesnovos, Genetėnų (Genėtinių), Kunigėlių, Kopūstėlių ir Vengravos kaimai.
XIX a. pradžioje dvaras priklausė Ukmergės maršalui (bajorvedžiui) Anuprui Koskai ir jo žmonai Hortenzijai. Jie buvo naujosios Vidiškių bažnyčios fundatoriai. Koskų valdymo metu šalia dvaro sodybos nutiestas Varšuvos-Peterburgo traktas.
Antroje XIX a. pusėje, iki 1882 m., dvaras priklausė kapitonienei Idai-Henrietei Grabovskai.
1882 metų gruodžio 18 dieną dvarą iš varžytinių nupirko Mykolas Komaras, turtingas bajoras, kurio tėvonija buvo Raguvėlės dvaras. XX a. pradžioje Šventupės dvarui priklausė 497 dešimtinės žemės, Medinės, Kroklaukuvkos, Zelionkos (Žaliosios), Povikalnio užusieniai, Mūšios palivarkas, žemės Vidiškių miestelyje. Ūkį valdė pats savininkas Mykolas Komaras.
Po žemės ūkio reformos dvaras gerai išsilaikė ir 1940 m. turėjo 153 ha žemės. Mykolas Komaras ir jo žmona Liudvika Valicka dvarą užrašė sūnui Antanui, o paskutinė savininkė buvo Julija Komarienė.
Po karo dvare įsikūrė Žemaitkiemio MTS (mašinų traktorių stoties) centras, dvaro sodyba ir parkas pradėta vadinti Žemaitkiemiu.
Zanavykas (laikraštis)

Zanavykas – zanavykų kultūros ir kraštotyros laikraštis, leistas nuo 1989 m. spalio mėn. Šakiuose.

istorija

Įsteigė Lietuvos kraštotyros draugijos Šakių rajono skyrius J. Bakšo iniciatyva. 1989–1992 m. buvo mėnraštis, nuo 1993 m. – ketvirtinis leidinys. Tiražas 1989 m. – 3000 egz., 1997 m. – 600 egz.
Rašė apie zanavykų krašto istoriją ir kultūrą, kraštotyrininkų darbus.
Baktrija

Geografija

Baktrija – lygumų kraštas, įsispraudęs dideliame slėnyje tarp kalnų. Iš šiaurės jį supa Pamyro Alajus, kuris atskiria nuo Sogdo (ir Ferganos. Pietuose regioną Hindukušo kalnai atskiria nuo Indijos subkontinento. Ten yra istorinis Pandžabas (Gandhara). Rytuose Baktrija kyla į Pamyro kalnus, kur yra Badachšanas. Vakaruose regionas pereina į dykumingas žemumas, už kurių yra Margiana ir Chorezmas. 
Svarbiausia regiono upė – Amudarja, kuri aukštupyje turi daugybę intakų. Dirvos labai derlingos. Didžiausi miestai yra Balchas, Kunduzas, Talokanas (Afganistane), Bochtaras, Kulobas (Tadžikijoje), Termezas (Uzbekijoje).

Persų ir graikų valdymas

Tiksliai nežinoma ar Baktrija įėjo į Medijos imperijos sudėtį, tačiau vėliau buvo užimta Kyro ir nuo to laiko tapo viena iš Achemenidų imperijos satrapijų. Aleksandrui Makedoniečiui sumušus Darijų III-ąjį Batrijos satrapas Besas jį užmušė ir bandė Baktriją padaryti antimakedoniškojo judėjimo centru.
Nepaisant to, Aleksandras Didysis nesunkiai užkariavo Baktriją, o didesnį pasipriešinimą sutiko šiauriau – Sogdoje. Po dvejų metų karo Baktrija ir Sogda buvo prijungta prie Aleksandro imperijos. Aleksandras Didysis čia įkūrė kelis miestus, įkurdino graikų ir makedoniečių karius (20 000 pėstininkų ir 3 000 raitelių).
Po Aleksandro mirties Baktrija tapo Seleukidų imperijos dalimi. Seleukas I ir jo sūnus Antiochas I rytų Irane įkūrė keletą graikų miestų ir kurį laiką graikų kalba tapo pagrindine imperijos kalba. Graikų įtaka labiau jautėsi tolimojoje Baktrijoje, nei artimesnėse Graikijai teritorijose. Taip nutiko todėl, kad Seleukidai šį tolimą imperijos regioną naudojo kaip tremties vietą nepaklusniems graikams, todėl Baktrijoje sparčiai daugėjo graikų, greitai plito graikų kultūra.
Labguvos traktatas

Labguvos traktatas – sutartis, 1656 m. lapkričio 20 d., per 1655–1660 m. Šiaurės karą, pasirašyta Labguvos pilyje. Traktatą pasirašė Prūsijos kunigaikštis bei Brandenburgo didysis kurfiurstas Fridrichas Vilhelmas ir Prūsijos užkariautojas Švedijos karalius Karolis X Gustavas.

Ištakos

1656 m. sausio 17 d. Karaliaučiuje abu valdovai pasirašė susitarimą dėl sąjungos prieš Lenkiją ir jos karalių Joną Kazimierą, o 1656 m. birželio 26 d. Marienburgo pilyje sudaryta karinė sąjunga. Sąjungininkų kariuomenei sumušus Lenkijos karalystės kariuomenę ir liepos 30 d. užėmus sostinę Varšuvą, pasinaudota Lenkijos susilpnėjimu.
Traktatu Švedija pripažino Prūsijos kunigaikštystės suverenumą nuo Lenkijos karalystės. Iki tol ji buvo Lenkijos karaliaus lenas. Taip pat buvo sutarta, kad Varmė, kuri buvo 1466 m. sudarytos Lenkijos autonominės srities Karališkosios Prūsijos dalis, grąžinama Prūsijai.
Nors Labguvos traktatas nebuvo įgyvendintas, nes 1656 m. pabaigoje prie Dancigo Švedijos ir Prūsijos kariuomenė buvo Lenkijos kariuomenės sumušta, juo remiantis 1657 m. sudarytas Vėluvos-Bydgoščiaus traktatas, kuriuo pripažinta Prūsijos kunigaikštės nepriklausomybė. Galutinį tašką to laikotarpio konfliktuose padėjo 1660 m. gegužės 3 d. Olivos taika.
Yoshinori Watanabe

Jošinori Vatanabė (渡辺 芳則 Watanabe Yoshinori, gim. 1941 m. sausio 8 d.) – Japonijos jakudzos yamaguchi-gumi klano penktasis bosas, šią padėtį užėmęs nuo 1989 iki 2005 metų.
Į laisvę

Į laisvę – dienraštis, leistas 1941 m. birželio 24 d. – 1942 m. gruodžio 31 d. Kaune.

Istorija

Leido Lietuvių aktyvistų frontas, siekęs atkurti Nepriklausomą Lietuvą (ne tik nuo komunistų (bolševikų), bet ir nuo nacių).  Jo spauda ir propaganda rūpinosi Jonas Virbickas, Antanas Strabulis ir Petras Gailiūnas. 1941 m. birželio 23 d. spaudos ir propagandos dalinys užėmė spaustuvę.  Laikraščio „Į laisvę“ pirmą numerį rengė Valaitis, Verbickas, Strabulis ir kiti. Jį redagavo Juozas Ambrazevičius-Brazaitis, Zenonas Ivinskis, Jonas Grinius ir Jonas Virbickas. Jį spausdino per naktį ir jisai pasirodė birželio 24 d. rytą, vokiečiams dar neįžengusiems į Kauną.  Jame skelbiama: Susidariusi laikinoji vėl naujai atgimstančios Lietuvos Vyriausybė šiuo skelbia atstatanti Laisvą ir Nepriklausomą Lietuvos Valstybę.  Laikraštis buvo antikomunistinis (antibolševikinis), tad neišvengta ir aštresnių pasisakymų prieš 1940-1941 m. Lietuvos komunistų (bolševikų) partijos daugumą sudariusius žydų aktyvistus: Galvotrūkščiais bėga ir bolševikų sėbrai žydai, kuriems komunizmas buvo geriausioji priemonė išnaudoti kitus ir valdyti, nes bolševizmas ir žydai yra vienas ir tas pats neperskiriamas dalykas.  
Kai vokiečių okupacinė valdžia uždraudė Lietuvių aktyvistų frontą, dienraštį leido bendrovė „Spaudos žodis“, jos pirmininkas buvo Kazys Bauba. Redaktorius Jonas Virbickas. Tiražas 1941 m. – 200 000 egz., 1942 m. – 100 000 egz. 
Uždraudus „Į laisvę“, leista „Ateitis“.  Kartu nuo 1943 m. sausio 15 d. leistas ir pogrindinis periodinis leidinys „Į laisvę“. Nuo 1953 m. gruodžio mėn. JAV leidžiamas žurnalas „Į laisvę“.
Junyj kommunist

Junyj kommunist (liet. Jaunasis komunistas) – LKJS Centro biuro laikraštis, nelegaliai ėjęs 1920–1921 m. Kaune rusų kalba.

Istorija

Buvo leidžiamas neperiodiškai. Redaktorius Juozas Greifenbergeris.
Birutė (Radviliškis)

Istorija

Kaimas Birutės vardu pavadintas 1926 m. – šis vardas suteiktas išparceliuoto Šeduvos valsčiaus Amalijos dvaro daliai.
Mirbat SC

Istorija

Klubas užsiima ne tik futbolu, bet ir kitomis sporto šakomis. 
Futbolo komanda žaidžia elito divizione.
FC Porto Taibesse

Istorija

Klubo ištakos siekia 1938 m. 
2016 ir 2017 m. žaidė aukščiausioje šalies lygoje.