google/wiki40b huggingface dataset:
Negarbos paminklas partizanams

Paminklas

Atminimo ženklas tipinis, trikampės stačiasienės Laisvės kolonos su Jogailaičių dvigubo kryžiaus siluetu viršūnėje pavidalo, pilkšvo, stambaus grūdėtumo granito, suklijuotas iš dviejų statmenų šlifuotų plokščių, įtvirtintas į apskritą betoninį postamentą ir įbetonuotas žemėje.
Priekinėje (vakarų) pusėje iškaltas užrašas: „JAZDŲ KAIME / 1948 11 05 / ŽUVO / ŽEMAIČIŲ APYGARDOS / KARDO RINKTINĖS / NARIMANTO KUOPOS / PARTIZANAI // VLADISLOVAS GIKARAS / TADAS / G. 1925 M. / STANISLAVAS STONKUS / ŽENTAS / G. 1928 M.“, pietvakarinėje pusėje: „KAZIMIERAS KRIAUČIŪNAS / MINDAUGAS / G. 1928 M. / SUIMTAS SUŽEISTAS / MIRĖ / 1948-11-12“. Užrašas paryškintas bronzos pudra. 
Paminklo aukštis – 1,70 m, sienelių plotis – 32,5–33 cm.

Istorija

Nuo 1945 m. lapkričio 15 d. Palangos valsčiuje ir vakarinėje Kretingos valsčiaus dalyje veikė Kardo rinktinės Pušies, nuo 1946 m. – Narimanto, kuopa.
Nacionalizuoto Sofijos Marijos Tiškevičiūtės-Dembinskos Jazdų dvaro (Kretingos vls., Kretingos apskr.) sodybos daržinėje partizanai įsirengė slėptuvę, kurioje ruošėsi praleisti 1948–1949 m. žiemą. Gavę agento pranešimą apie besislapstančius partizanus, 1948 m. lapkričio 5 d. Jazdų dvaro sodybą apsupo 28 MGB vidaus kariuomenės 24-ojo šaulių pulko kareiviai ir Palangos stribai.
Per kautynes žuvo partizanai Vladas Gikaras–Tadas (g. 1925 m.) iš Joskaudų ir kretingiškis Stasys Stonkus–Žentas (g. 1928 m.). Trečiasis partizanas – Kazys Kriaučiūnas–Mindaugas, Kravcovas (g. 1928 m.) buvo sunkiai sužeistas, suimtas ir parvežtas į Palangą, kurioje nuo žaizdų po savaitės, lapkričio 12 d. mirė.
Žuvusiems partizanams atminti Lietuvos gyventojų ir rezistencijos tyrimo centro ir Kretingos rajono savivaldybės administracijos iniciatyva buvusioje dvarvietėje šalia Negarbos (Jazdų) kapinyno 2018 m. pastatytas tipinis atminimo ženklas (autorius – dizaineris Romas Navickas).
Labretė

Labretė (angl. labret, iš lot. labrum 'lūpa') – įvėrinys apatinėje lūpoje. Jo vieta paprastai tarp smakro ir apatinės lūpos raudonio. Dažniausi papuošalai – labretės kaištis, rečiau – hanteliukas.

Antropologija

Labretės buvo tradiciniai įvėriniai Šiaurės Amerikos šiaurės vakarų pakrantės indėnų gentyse. Ten labretės buvo statuso ženklas:
„Po 3000 m. iki dabar prasidėjo kultūrinė divergencija labrečių daryme šiaurinėje ir pietinėje pakrantėse. Šiaurėje prieš 1500–3500 m. labretės buvo daugiausia vyrų mada. Prieš 1500 m. labretės tapo moteriška tradicija. Pietuose prieš 2000–3500 m. labretės buvo tiek vyrų, tiek moterų mada. Maždaug prieš 2000 m. labretės praktiškai išnyksta, jas pakeičia laisvųjų vyrų ir moterų galvų deformavimas. Taip apie 4 tūkst. metų šiaurės vakarų pakrantėje buvo svarbu skirti žmones pagal išorinius požymius – pagal deformuotas galvas arba labretes. Šie kūno modifikavimai įvairavo priklausomai nuo lyties ir geografinio regiono.“
Kartais aukštą statusą rodė dėvima kaukė, tokiais atvejais kaukė buvo su labrete.
Labretės buvo labai paplitusios aukštos socialinės padėties tlinkitų moterų tarpe laikais, kai į Pietvakarių Aliaską atvyko europiečiai. Kraštą kolonizavę rusai tlinkitus vadino rus. колоши pagal Aluutiq kalbos žodį, reiškusį 'labretė'.
Priešdėlis

Priešdėlis, arba prefiksas – afiksas, kuris eina prieš savarankiškų žodžių – daiktavardžių (pvz., „priemiestis“), būdvardžių (pvz., „apygeris“), veiksmažodžių („suprasti“), prieveiksmių (pvz., „paeiliui“) – šaknį.
Priešdėlis daugiausia kilęs iš tarnybinių žodžių, tokių kaip prielinksniai, dalelytės. Žodis gali turėti ir keletą priešdėlių (pvz., „nepripažinti“).
Indoeuropiečių kalbose priešdėlis dažniausiai atlieka žodžių darybos funkciją – keičia leksinę ir su ja tiesiogiai susijusią gramatinę žodžio reikšmę (plg. „eiti“ – „išeiti“: pasikeitė žodžio reikšmė; „stalas“ – „užstalė“: padarytas naujas žodis, kuris turi kitą giminę).
Kai kuriose kalbų šeimose priešdėlis būna tiesioginis gramatinių žodžio reikšmių arba žodžio klasių rodiklis (pvz., bantų kalbose priešdėlis ki- yra daiktų klasės vienaskaitos, o vi- daugiskaitos rodiklis).
Vytautas Masiokas

Vytautas Masiokas (g. 1955 m. sausio 16 d. Papartynėje, Panevėžio rajonas) – teisininkas, teisėjas, buvęs Kauno miesto apylinkės teismo pirmininkas, Lietuvos teisėjų savivaldos veikėjas.

Biografija

1970–1974 m. Kauno A. Kvedaro miškų technikumo moksleivis, 1977-1982 m. studijavo Vilniaus universiteto VU Teisės fakultete, įgijo teisininko kvalifikaciją.
1974 m. Panevėžio miškų įmonių susivienijimo Ramygalos girininkijos girininko padėjėjas. 1974–1977 m. atliko karinę tarnybą Sovietinėje Armijoje. 1982–1990 m. Kauno miesto Lenino rajono liaudies teismo teisėjas, nuo 1987 m. iki 1990 m. šio teismo (vėliau – Kauno miesto rajono teismo) pirmininkas, nuo 1990 m. Kauno miesto apylinkės teismo pirmininko pavaduotojas, nuo 1993 m. Kauno miesto apylinkės teismo pirmininkas, nuo 1998 m. Kauno apygardos teismo teisėjas, nuo 1999 m. Lietuvos Aukščiausiojo Teismo teisėjas.
Nuo 1993 iki 1997 m. Lietuvos teisėjų asociacijos (LRTA) pirmininkas, valdybos narys; Teisėjų tarybos narys, Informacijos agentūros teismų administravimo programos dalyvis (JAV, 1997 m.).
Disco Balls

Albumo dainos

1. C’mon – 3.55

2. Promised Land – 2.57

3. Disco Balls – 3.42

4. Unkind – 3.16

5. Superman – 3.13

6. Reach the Sun – 1.48

7. Clubbin’ – 3.17

8. Something New – 4.10

9. Casey – 4.02

10. Sunday Morning Comes – 3.31

11. 1962–6.00
Gruzdžiai

Aplinkinės gyvenvietės

Šakyna – 12 km 
 Piktuižiai – 7 km
Rudiškiai – 14 km 
 Beržėnai – 9 km
Žiogai – 9 km 
 KUŽIAI – 16 km
Bridai – 12 km 
 ŠIAULIAI – 22 km

Pavadinimo kilmė

1636 m. Šilėnų vaitas Kristupas Gruzdys įsteigė evangelikų reformatų bažnyčią. Manoma, kad nuo jo pavardės kilęs ir miestelio pavadinimas.

Savivalda

Gruzdžių miestelis jau nuo 1863 m. buvo valsčiaus centras. Valsčiaus, apylinkės bei tarybinio ūkio – technikumo centru jis buvo ir TSRS okupacijos metais. 1990–1995 m. Gruzdžiai – apylinkės centras, turintis savo renkamą tarybą ir viršaitį. 1990 m. gegužės 3 d. Gruzdžių apylinkės savivaldybės tarybos posėdyje apylinkės viršaičiu išrinktas Jonas Dundulis, vėliau, 1995–2005 m. Gruzdžių seniūnijos seniūnas. 1994 m. miestelio aktyvistai įkūrė Gruzdžių savivaldybės steigimo iniciatyvinę grupę, kuri rinko parašus, rašė peticijas, kad Šiaulių rajono teritorijoje būtų įsteigtos atskiros Kuršėnų ir Gruzdžių savivaldybės, tačiau realaus palaikymo nei Seime, nei vyriausybėse nesulaukė.

Švietimas

1948 m. įsteigta Gruzdžių Augustino Griciaus vidurinė mokykla turi gilias istorines šaknis. XIX a. pradžioje Gruzdžiuose veikė parapinė mokykla, nuo 1865 m. valdinė pradinė mokykla. 1904 m. – susekta slapta lietuviška mokykla. 1912 m. įkuriama tipinė pradžios mokykla, nuo 1944 m. ji tampa progimnazija, nuo 1948 m. vidurine, o nuo 2006 m. Gruzdžių gimnazija.
Gruzdžių dvare 1923 m. buvo įsteigta Gruzdžių žemės ūkio mokykla, 1925 m. pertvarkyta į privačią aukštesniąją gyvulininkystės ir pienininkystės mokyklą, 1928 m. suvalstybinta ir pavadinta Aukštesniąja gyvulininkystės mokykla. 1964–1968 m. pastatytas naujasis Žemės ūkio mokyklos kompleksas – mokomasis korpusas, bendrabutis, daugiabučiai gyvenamieji namai, stadionas. Mokykla ruošia: žemės ūkio gamybos verslo organizatorius, kaimo verslų darbuotojus bei darbininkus, stalius, apdailininkus, kirpėjus.
Zababa

Zababa (šum. 𒀭𒍝𒂷𒂷) – šumerų ir akadų dievybė, garbinta Kišo mieste, buvusiame šiaurinėje Babilonijoje. Šiame mieste buvo jam skirta E-mete-ursag šventykla. Babilone būta Zababos vardu pavadintų vartų. Žinios apie Zababą siekia ankstyvąjį dinastinį laikotarpį. Zababos sutuoktinė pagal vietinę tradiciją – Inana, kai kada nurodoma, jog Baba. 
Zababa buvo karo dievybė, Senosios Babilonijos karalystės laikotarpiu imtas tapatinti su Ninurta (Ningirsu). Viename dievų sąraše įvardijamas „Marduku mūšyje“. Akadų dantiraštį perėmę ir jį adaptavę hetitai Zababos vardu įvardijo keletą karo dievybių, kaip antai hatų Vurunkatį, huritų Aštabį, Hešujį ir Nubadigą, hetitų-luvių Hašamilį, Ijarį ir Zapaną.
Zababos simbolis – lazda su erelio galva.
Mazovijos vaivadija (ATR)

Istorija

Vaivadija įkurta 1529 m. gruodžio 27 d. karaliaus Žygimanto Senojo įsakymu. Vaivadija buvo įkurta vietoje buvusios Mazovijos kunigaikštystės, kuri 1526 m. buvo įtraukta į Lenkijos karalystės karūnos sudėtį. Po Antrojo Abiejų Tautų Respublikos padalijimo 1793 m. vaivadijos teritorijoje buvo įkurtos dvi mažesnės Mazovijos ir Varšuvos, kurios 1795 m. po Trečiojo Abiejų Tautų Respublikos padalijimo atiteko Prūsijos karalystės, Naujosios Rytų Prūsijos provincijai ir Habsburgų monarchijos Vakarų Galicijai.
Punkcija

Punkcija (lot. punctio) – kūno ertmės, kraujagyslės, tuščiavidurio arba parenchiminio organo, naviko, infiltrato sienos pradūrimas diagnostikos ar gydymo tikslais. Praduriama švirkštu su specialia adata ar troakaru.
Diagnostinė punkcija daroma tada, kai reikia tiksliai nustatyti ligą (atliekama ertmės turinio analizė arba tiriamos ląstelės, paimtos iš patologiškai pakitusio organo), išmatuoti spaudimą (pvz., širdies ertmėse, nugaros smegenų kanale), į ertmę įšvirkšti kontrastinės medžiagos ar oro (rentgenodiagnostikoje).
Gydomoji punkcija daroma tuomet, kai reikia iš ertmės ištraukti patologinį turinį (pūlius, kraują ir pan.), ją išplauti arba įšvirkšti vaistų.
Dažniausiai daroma venų, krūtinplėvės ertmių, sąnarių, pilvo ertmės, nugaros, smegenų kanalo, šlapimo pūslės punkcija.
Čihuahua (šuo)

Istorija

Čihuahua veislė atsirado maždaug prieš 5000 metų. Manoma, kad šuneliai atsirado vienoje Meksikos saloje Čihuahua, todėl ir veislė gavo tokį pavadinimą. Pradžioje jie buvo trumpaplaukiai, o paskui iš trumpaplaukio buvo išvestas ir ilgaplaukis. Čihuahua senovėje buvo laukiniai, yra tvirtinančių, kad jie netgi gerai laipiodavo medžiais. Juos žmonės prijaukino tik gerokai vėliau - po kelių ar keliolikos šimtmečių.

Išvaizda

Čihuahua turi dideles, stačias ausis. Aukštis ties ketera yra 15–25 cm, dydžiui griežtų standartų nėra. Trumpaplaukiai šuniukai yra mažesni. Svoris – nuo 500 g iki 3 kg, pageidaujama 1 kg 800 g. Trūkumai – nežymus galvos gumbas, nežymus pakaktys, kreivos sulinkusios kojos, nulėpusios ausys, garbanoti ar per ilgi plaukai, neplaukuota uodega, ilgas smailus snukis. Pagal išvaizdą čihuahua dažnai maišomi su toiterjerais, mat pastarųjų gerokai didesnė populiacija Lietuvoje.
Hirsholmenas

Hirsholmenas (dan. Hirsholmene) – šešių salų grupė Kategato sąsiauryje – Hirsholm, Græsholm, Lilleholm, Tyvholm, Kølpen ir Deget. Salos išsidėsčiusios ~7 km į šiaurės rytus nuo Frederikshauno. Salos žinomos dėl įspūdingos paukščių populiacijos, 1938 m. paskelbtos rezervatu.
Tik Hirsholmas apgyvendintas, gyvenvietė įsikūrė XVI a. 1886 m. pastatytas švyturys.
Tinder

Ypatumai

„Tinder“ išmaniųjų telefonų programėlės vartotojai mato vieni kitų nuotraukas ir gali jas slinkti į dešinę arba kairę liečiamo ekrano pusę. Tai atitinkamai reiškia norą užmegzti ryšį arba atmesti prašymą. Abiems asmenims vienam kito nuotraukas nuslinkus į dešinę pusę, jie būna sujungti ir gali susirašinėti.
Kai aš buvau partizanas

Siužetas

Filmas nagrinėja Lietuvos pokario partizaninio karo problemas. Aktorius vaidina spektaklyje „Bunkeris“. Bevaidindamas jis patenka į haliucinacinę būseną, persikelia į kitą laiką ir tampa realiai egzistavusiu berniuku, padedančiu partizanams. Jis turi galimybę ištaisyti savo klaidą, dėl kurios žuvo jis pats ir partizano žmona. Realybės veikiamas pasensta per dieną.
Akademija (Kėdainiai)

Aplinkinės gyvenvietės

Bokštai – 3 kmŠLAPABERŽĖ – 5 kmVAINOTIŠKIAI – 1 kmDOTNUVA – 4 km
KĖDAINIAI – 16 km
Ktesifonas

Istorija

Ktesifonas iškilo I a. pr. m. e. Partų imperijoje ir buvo sostinė daugumai partų valdovų. Dėl savo svarbos miestas buvo Romos imperijos vadų taikinys karuose su priešais rytuose. Roma ir Bizantija per Ktesifono gyvavimo istoriją buvo užėmusi miestą penkis kartus, vien II a. tris kartus. Imperatorius Trajanas užėmė Ktesifoną 116 m., bet jo įpėdinis Adrianas miestą grąžino persams 117 m. pagal taikos sutartį. Romos generolas Gajus Avidijus Kasijus užėmė miestą per karą su partais 164 m., bet apleido, kai buvo sudaryta taika. Imperatorius Septimijus Severas 197 m. nusiaubė Ktesifoną ir tūkstančius jo gyventojų pardavė į vergiją.
III a. pabaigoje, kai partus pakeitė Sasanidai, Ktesifonas vėl tapo nesantaikos židiniu. 295 m. Galerijus buvo nugalėtas persų prie miesto sienų. Pažemintas jis sugrįžo kitais metais ir Romos armija ketvirtą ir paskutinį kartą užėmė Ktesifoną. Jis grąžino miestą Narsei mainais už Armėniją. Apie 325 m. ir 410 m. miestas ar graikų kolonija kitoje upės pusėje buvo Rytų bažnyčios susirinkimų vieta.
Imperatorius Julianas buvo nužudytas prie Ktesifono sienų 363 m. kare su Šapuru II. 627 m. Heraklijus apsupo miestą, bet neužėmė, kai persai patenkino jo taikos sąlygas.
Musulmonai, vadovaujami Sa’ad Ibn Abi Waqqas, užėmė miestą 637 m., bet miesto gyventojai nenukentėjo. Tačiau Ktesifonas patyrė nuosmūkį, o kai Abasidai įkūrė Bagdadą VIII a., jis ištuštėjo.
Per Pirmąjį Pasaulinį karą 1915 m. lapkritį Ktesifono griuvėsiuose vyko mūšis tarp Osmanų imperijos ir Didžiosios Britanijos pajėgų, kurios norėjo užimti Bagdadą. Turkai nustūmė anglus atgal ir privertė pasiduoti.
Lapuodegė pušis

Aukštis, kamieno storis

Lapuodegė pušis išauga 10–22 m aukščio ir iki 2,6 m skersmens kamienu, nors dažniausiai pasitaiko 6-15 m aukščio, o žmogaus krūtinės aukštyje medžių kamieno storis 30-60 cm skersmens.
Masyviausias šios rūšies medis buvo užregistruotas Trejybės valstybiniam miške (), kurio aukštis 23 m, kamieno skersmuo 255 cm. Trejybės Alpių kalnuose užregistruotas 36 m aukščio ir 121 cm kamieno skersmens medis. Pinus balfouriana var. austrina porūšio masyviausias medis užregistruotas Sekvojos nacionaliniame parke, kurio aukštis – 21,3 m, kamieno skersmuo 261 cm (2005 m.), netoliese kito augančio medžio aukštis 23,8 m, skersmuo – 244 cm.

Kiti požymiai

Jų spygliukai susitelkę auga po penkis ar kartais po keturis (pietų Siera Nevados kalnagūbrių regione) 2–4 cm ilgio. Ant šakelių spygliukai išsilaiko 10–30 metų. Kankorėžiai 6-11 cm ilgio, tamsiai violetinės, subrendę – raudonai rudos spalvos.

Amžius

Manoma, kad lapuodegės pušys Siera Nevadoje gali išgyventi iki 3000 metų, nors ilgiausias įrodytas jų amžius 2110 m. Klamato kalnuose žinomos tik 1000 metų amžiaus.

Paplitimas

Tai reta ir endeminė medžių rūšis, laukinėje gamtoje natūraliai auganti tik Kalifornijoje. Paplitusi subalpiniuose miškuose, maždaug 1950–2750 m aukštyje Klamato kalnuose, ir nuo 2750 iki 3650 m aukštyje Siera Nevados kalnagūbrių regione. Siera Nevadoje labiau palitę apie Karalių kanjono ir Sekvojos nacionalinius parkus. Tiek Klamato kalnuose, tiek pietų Siera Nevadoje dažniausiai auga medžių ribos paplitimo pakraščiuose.
Zakopanė

Geografinė padėtis

Zakopanė įsikūrusi Podhalės regiono pietuose, ilgame slėnyje vakarų Tatrų kalnuose, prie Gubaluvkos kalno (lenk. Gubałówka). Tai Lenkijos slidinėjimo centras. Į Zakopanę žiemą suvažiuoja daug turistų. Miestas tituluojamas Lenkijos žiemos sostine. Čia yra ir kalnų slidinėjimo kurortai Kasprowy Wierch, Nosal ir Gubałówka.
Tai aukščiausiai virš jūros lygio esantis Lenkijos miestas – jis yra maždaug kilometro aukštyje. Didžiausi Lenkijos kalnai (iki 2499 m) iš dalies yra Zakopanės savivaldybės ribose. Aukščiausias kalnas Zakopanės teritorijoje yra Švinica (2301 m). Miesto centras (Krupowki ir Kosciuszko gatvių sankryža) yra 838 m virš jūros lygio aukštyje. Pietuose su miestu ribojasi Aukštųjų Tatrų nacionalinis parkas. Virš miesto yra keturi Zakopanės kalnai - Nosalas, Gievontas ir Kasprovy Vierch į pietus nuo centro Vakarų Tatruose ir Gubaluvka į šiaurę nuo centro Pogórze Gubałowskie kalnuose. Į pastarasias dvi viršūnes veda lynų keliai.
Zakopanės plotas yra 84,35 km², iš jų 31 % naudojama žemės ūkiui, o 57 % ploto užima miškai. Pats miestas užima 17,89 % ploto.
Su Zakopane ribojasi Bukovina Tatržanska rytuose, Košcielisko vakaruose ir Poroninas šiaurėje. Per pagrindinę Tatrų grandinę Zakopanė ribojasi su Slovakija pietuose.

Klimatas

Dėl savo padėties aukštai virš jūros lygio Zakopanei būdingos žemesnės temperatūros ir žymiai gausesni krituliai, ypač snygis, nei vietovėse lygumose ar pietinėje Tatrų pusėje. Vėjai, atnešantys drėgnas oro mases bei gausius kritulius (lietų ir sniegą) šiaurinėje ir vakarinėje Tatrų pusėje, pučia daugiausia iš šiaurės ir šiaurės vakarų žiemą. Jie vadinami "Orawski" vardu. Sausi ir šilti pietų vėjai kaip fenas pučia per pagrindinę Tatrų grandinę rudenį ir pavasarį. Jie vadinami "Halny" vardu. Žiema Zakopanės mieste trunka nuo lapkričio iki kovo pabaigos. Šilčiausias mėnuo paprastai yra liepa, o šalčiausias - vasaris.

Sportas

Zakopanėje vyksta kalnų slidinėjimo, biatlono ir Šuolių su slidėmis Pasaulio taurės varžybos.

Turizmas

Zakopanėje yra kalnų slidinėjimo bei pasivaikščiojimo po kalnus trasos. Zakopanėje gaminami vietiniai sūriai iš avių pieno. Zakopanės architektūros vyraujantis stilius kalnų eglės formos stilizuoti namai yra sukurti lietuvių architekto Stanislovo Vitkevičiaus ir vėliau tobulinti jo sūnaus.

Kultūros istorija

Zakopanėje rašytojas Jonas Biliūnas gydėsi nuo džiovos. Jisai ten mirė 1907 m. ir ten buvo palaidotas.
Gnilanė

Gyventojai

2011 m. duomenimis, savivaldybėje gyveno 90 015 gyventojų.
Neoliberalizmas

Neoliberalizmas – intelektualinė ir politinė ideologija, siekianti ekonomikos vystymosi ir politinio suverenumo taikant ekonominio liberalizmo principus. Skirtingai nuo ankstyvojo liberalizmo, jis neneigia valstybinės rinkos reguliacijos, biudžetinių lėšų svarbos, tačiau save priešpastato socialiai orientuotos rinkos ideologijai. Judėjimas kartais apibūdinamas kaip bandymas grįžti prie XVIII a. ir XIX a. klasikinio liberalizmo ekonominės politikos.

Principai

Neoliberalizmo požiūriu ekonominė laisvė yra politinės laisvės pagrindas: ekonominė galia, atskirta nuo vyriausybės politinės galios ir priklausanti privatiems asmenims, apsaugo piliečius nuo vyriausybės kišimosi į jų privatų gyvenimą. Socialinė nelygybė yra ekonomiškai naudinga, nes skatina konkurenciją. Neoliberalai kritikuoja didelio masto viešąjį ūkio sektorių, didelius progresinius mokesčius ir biurokratizmą – esą tai stabdo ūkinę ir visuomeninę pažangą, dėl to siekiant ekonominio efektyvumo reikia privatizuoti nepelningai veikiančias valstybines įmones, atsisakyti darbo ir finansų rinkų reguliavimo, mažinti mokesčių naštą ir profsąjungų įtaką. Pasak neoliberalizmo ideologų, valstybė turėtų vykdyti ekonominę veiklą tik tose ūkio šakose, kurių plėtra nėra suinteresuotas privatus kapitalas (pvz., švietimas, sveikatos apsauga, transporto ir visuomeninė infrastruktūra, teisėsauga). Tikima, kad sumažinus valstybės išlaidas socialinei apsaugai, ginklavimuisi, biurokratiniam aparatui išlaikyti, subsidijoms teikti sumažės biudžeto deficitas ir infliacija, ekonomika stabiliai funkcionuos visiško užimtumo sąlygomis.
Neoliberalizmo siekis – vartotojiškos visuomenės sukūrimas. Kadangi šalių viduje konkurencija dažnai gali būti maža, privalu atverti rinkas. Pasaulinėje rinkoje žmonės ir valstybės dalyvauja kaip verslininkai, bet optimalų rinkos mechanizmo veikimą riboja valstybių protekcionizmo politika, tarptautinės prekybos, investicijų ir migracijos kliūtys. Neoliberalizmas kovoja prieš bet kokius ribojimus, trukdančius nevaržomam kapitalo, darbo, prekių ir paslaugų judėjimui, skatina globalizaciją.
Neoliberalizmo šalininkai siūlo visiškai atsisakyti muitų, eksporto subsidijų ir kt. tarpt. prekybos apribojimų, pereiti prie slankių valiutų kursų sistemos, leisti visų šalių gyventojams laisvai keliauti ir dirbti be vizų visame pasaulyje. Siekiama, kad tarptautinės organizacijos ir verslo struktūros turėtų kuo didesnę įtaką, nes esą globalines ekonomines problemas jos sprendžia geriau nei nacionalinės vyriausybės.

Neoliberalizmo atstovai

Vieni ryškiausių neoliberalizmo atstovų priklausė taip vadinamai Čikagos mokyklai, kurios žinomiausia figūra – Miltonas Friedmanas. Neoliberalizmas kaip ideologija patyrė stiprų smūgį kilus 2008–2009 m. pasaulio ekonominei krizei, kadangi nesugebėjo sukurti stabilios rinkos modelio, kuriai būtinas mokestinis, taip pat monetarinės politikos reguliavimas bei kylančių kainų „burbulų“ kontrolė, kaip ir efektyvi kova su nedarbu: ES šalyse pasiekusiu net apie 10%.
Kongo Demokratinės Respublikos provincijos

Kongo Demokratinė Respublika administraciškai padalinta į 11 provincijų. Šios provincijos savo ruožtu padalintos į rajonus. Pagal 2006 m. priimtą konstituciją, šalyje turėjo būti sudarytos 26 naujos provincijos, tačiau šis pakeitimas vis dar neįsigaliojo.
Pūdymas

Pūdymas – sėjomainos laukas, neapsėtas (suartas, neapžėlęs piktžolėmis) per visą augalų vegetacijos laikotarpį arba nemažą jo dalį. Padeda didinti dirvožemio derlingumą, gerinti žemės ūkio produkcijos kokybę; pagrindinis ekstensyviosios žemdirbystės sistemos elementas.

Grynasis pūdymas

Per visą vegetacijos laikotarpį neapsėtas pūdymas vadinamas grynuoju. Jeigu jis intensyviai dirbamas, dirvoje daugėja augalų maisto medžiagų, nyksta piktžolės ir augalų kenkėjai. Grynasis pūdymas pirmąkart giliai suariamas rudenį, nuėmus anksčiau augusius kultūrinius augalus (juodasis pūdymas), arba kitų metų pavasarį (ankstyvasis pūdymas). Antrojo grynojo pūdymo arimo (seklesnio) metu vasaros pradžioje į dirvą suverčiama mėšlo, mineralinių trašų. Trečiąkart pūdymas ariamas (giliai) 3–4 savaites prieš žiemkenčių sėją (pūdymo kartojimas). Laikotarpiu tarp arimų grynasis pūdymas dar yra kultivuojamas, akėjamas, voluojamas. Vietose, eroduojamose vėjo, grynajame pūdyme praktikuojama speciali agrotechnika. Grynasis pūdymas (dažniausiai stepėse) su aukštaūgių kultūrinių augalų, tokių kaip kukurūzai, saulėgrąžos, juostomis, saugančiomis jį nuo vėjo erozijos, sulaikančiomis sniegą, vadinamas kulisiniu.
Lietuvoje bei kituose miškų zonos kraštuose grynasis pūdymas ruošiamas žiemkenčiams, o stepių zonoje – vasariniams kviečiams.

Užimtasis pūdymas

Anksti nuimamais (daugiausia žaliajai masei) kultūriniais augalais apsėtas pūdymas vadinamas užimtuoju. Dažniausiai jame auginami mišiniai (vikių ir avižų, vikių, avižų ir saulėgrąžų, pašarinių žirnių ir avižų), lubinai, ankstyvosios bulvės, kukurūzai, saulėgrąžos, žirniai. Šie augalai nuimami likus 3–4 savaitėms iki žiemkenčių sėjos; per tą laiką pūdymas spėja susigulėti. Užimtasis pūdymas paplitęs nejuodžemio ir miškastepių zonose, kur esama pakankamai drėgmės.

Sideracinis pūdymas

Sideraciniu vadinamas ankštiniais augalais, kurie paskui užariami, apsėtas pūdymas.

Paplitimas

Grynasis pūdymas atsirado su pūdymine žemdirbystės sistema, Europoje išsilaikiusia iki XV–XVI a., Pietų Rusijoje – iki XIX a. pabaigos. XX a. pradžioje grynasis pūdymas užėmė didelius plotus sausringose vietose (JAV, Kanadoje, Argentinoje, Australijoje); ten jis sudarė javų sėjomainos agrotechninį pagrindą. 1980 m. Tarybų Sąjungoje grynasis pūdymas užėmė maždaug 5 % ariamosios žemės (daugiausia Pietų Ukrainoje, Pavolgyje, Šiaurės Kaukaze, Šiaurės Kazachijoje, Sibiro pietuose).
Nagasakio prefektūra

Geografija

Nagasakio prefektūroje yra 13 miestų, 4 apskritys ir 10 miestelių. Čia nebėra kaimų nuo pat Ošimos susivienijimo.

Religija

Nagasaki prefektūra yra labiausiai krikščioniška vieta Japonijoje. 2002 m. čia buvo 68.617 katalikų, o tai yra net 4,52 % visų šios prefektūros gyventojų.
Birutė Žirlienė

Biografija

1976 m. baigė Kauno medicinos institutą, gydytoja pediatrė.
Šilalės PSPC, Šilalės rajono ligoninės šeimos gydytoja.
Partijos Tvarka ir teisingumas Šilalės rajono skyriaus narė. Nuo 2011 m. Šilalės rajono savivaldybės tarybos narė. 
Vaikai Rasa, Linas.
VDR futbolo taurė

VDR futbolo taurė – pagrindinis VDR futbolo taurės turnyras, vykęs nuo 1949 iki 1991 metų.
Turekas

Istorija

Rašytiniuose šaltiniuose pirmą kartą paminėtas 1136 m. Tuo metu priklausęs Gniezno arkivyskupui. 1341 m. suteiktos miesto teisės.
Rusijos imperijos sudėtyje buvo Kališo regiono sostine. Nuo 1918 m. tapo Antrosios Lenkijos Respublikos dalimi. Buvo okupuotas Vermachto ir aneksuotas Trečiojo Reicho. 1945 m. tapo Lenkijos Liaudies Respublikos dalimi.