google/wiki40b huggingface dataset:
Dapšionių ąžuolas

Dapšionių ąžuolas – Radviliškio rajono savivaldybėje valstybės saugomas botaninis gamtos paveldo objektas, turintis išskirtinę dendrologinę ir estetinę vertę. Medis paskelbtas saugomu Gamtos apsaugos komiteto prie Lietuvos TSR Ministrų Tarybos 1960 m. rugsėjo 1 d. įsakymu Nr. 165. Jis yra vienas iš lankytinų objektų Sidabravo seniūnijoje. Ąžuolas stūkso Dapšioniuose, prie kelio  3414  Baisogala–Sidabravas–Mandeikiai . Pažymėtas informacine lenta, aptvertas, su didele, tačiau tvarkinga dreve, be viršūnės.
Dapšionių ąžuolas storiausias rajone. Jo amžius gali siekti apie 400 metų. Ilgainiui, nesulaukdamas žmonių pagalbos, pradėjo džiūti ir nykti. Lėšų jam surasta Gamtos fonde. Gamtos paminklu laikomas ąžuolas sulaukė rimtesnės pagalbos 2004 m. Tuomet darbininkai išpjovė sausas jo šakas, buvo tvarkoma ir ąžuolo aplinka, padaryta tvorelė, lentelė su šio išskirtinio ąžuolo užrašu. Ateityje planuojama aplink medį atlikti archeologinių tyrinėjimų. Prie pagrindinio Dapšionių kaimo kelio augantis ąžuolas išsiskiria savo dydžiu, šakotumu, kamienu. Aplinkiniai gyventojai didžiuodamiesi jį vadina savo krašto simboliu ir lygina su garsiuoju Stelmužės ąžuolu (pastarojo storis - per 10 metrų).

Duomenys

Medžio rūšis – paprastasis ąžuolas (Quercus robur L.), jo aukštis 23 m. Žmogaus krūtinės aukštyje kamieno apimtis - 6,35 metro.
FC Magdeburg

Istorija

Klubo ištakos 1945 m. Pastaraisiais metais žaidė ketvirtos pakopos pirmenybėse, regioninėje Nordost lygoje. pateko į trečią lygą, o 2018/19 m. sezone žais 2. Bundesliga pirmenybėse.
Samaniai

Istorija

LTSR metais – „Tautų draugystės“ tarybinio ūkio centrinė gyvenvietė. Veikė ryšių skyrius, felčerių ir akušerių punktas, mokykla (įkurta 1908 m.), kultūros namai (nuo 1958 m.), biblioteka. 1937–1940 m. Samaniuose veikė LKP kuopelė.
1950–1975 m. buvo Samanių apylinkės centras.

Pavadinimo kilmė

Kaimo vardas kilęs nuo ežero Samanėlis, kuris anksčiau vadinosi Samanis.
Antanas Valiukėnas

Biografija

Baigė Švėkšnos gimnaziją. 1931 m. lankė Vytauto Didžiojo universiteto Humanitarinių mokslų fakulteto filologijos skyrių. 1937-1939 m. studijavo Ciuricho universitete.
Bendradarbiavo leidiniuose „Lietuvos aidas“, „Vairas“ ir kt. 1932-1933 m. dirbo laikraščio „Studentų balsas“ redakcijoje, 1933-1935 m. žurnalo „Akademikas“ steigėjas ir pirmasis redaktorius, 1934-1935 m. žurnalo „Jaunoji karta“ redaktorius, 1939-1940 m. dirbo žurnalo „Vairas“ redakcijoje. 1940 m. birželio pabaigoje pasitraukė iš Lietuvos, Lietuvių aktyvistų fronto vienas steigėjų, kartu su pulkininku Kaziu Škirpa Berlyne dalyvavo organizuojant 1941 m. birželio sukilimą Lietuvoje. Prasidėjus Antrajam pasauliniam karui, grįžo į Lietuvą, antinacinio pogrindžio dalyvis, VLIK'o veikėjas. 1945 m. Tarybų Sąjungos saugumo areštuotas Berlyne, atvežtas į Vilnių, ištremtas į Rytų Sibirą. 
1937 m. išvertė Prospero Merime „Kolombą“.
Črnomelis

Istorija

Minimas nuo 1228 m., nuo 1407 m. miesto teisės.
Civilinės saugos departamentas

Civilinės saugos departamentas – įstaiga, organizavusi ekstremalių situacijų prevenciją bei koordinavusi valstybės institucijų ir ūkio subjektų veiklą civilinės saugos srityje ir veikusi 1991–2005 m.

Istorija

Įstaiga įkurta 1991 m. spalį kaip Lietuvos Respublikos krašto apsaugos departamento Gelbėjimo ir civilinės saugos tarnyba, perėmus Lietuvos Respublikos civilinės gynybos štabo funkcijas ir patalpas.
1992 m. buvo įkurti tarnybos regioniniai skyriai, o tarnyba pertvarkyta į ministerijos Civilinės apsaugos departamentą. 1993–1995 m. jam buvo pavaldi Daugiaprofilinė gelbėjimo rinktinė. 1995 m. departamento mokymo centras Nemenčinėje perduotas Lietuvos Respublikos krašto apsaugos ministerijai ir tapo jos Krašto apsaugos specialistų kvalifikacijos kėlimo ir tobulinimo centru. 2000 m. departamentas tapo įstaiga prie Lietuvos Respublikos krašto apsaugos ministerijos.
Prieš įstojant į NATO 2004 m., departamentas perduotas Lietuvos Respublikos vidaus reikalų ministerijai, o 2005 m. – prijungtas prie Priešgaisrinės apsaugos ir gelbėjimo departamento.
Modžahedas

Modžahedas (arab. المجاهدين‎) – asmuo, dalyvaujantis religiniuose, socialiniuose ar išsilaisvinimo judėjimuose musulmoniškose šalyse ar šalyse, kuriose gyvena musulmonai. Modžahedai dalyvauja partizaniniame kare prieš okupantus arba prieš nepriimtiną valdžią.

Ankstyvoji istorija

Šiuolaikinis terminas modžahedas, kuris yra susijęs su partizanine kova, yra kilęs iš XIX a. Taip buvo vadinami vyrai, kurie kovojo prieš britų kontrolę Afganistano kalnuotuose regionuose. Tokie karai prasidėjo 1829 m., kai religingas žmogus, Sayyid Ahmed Shah Brelwi, grįžo į Sitano kaimą iš piligriminės kelionės į Meką ir pradėjo pamokslauti apie karą prieš netikėlius regione, besiribojančio su Britų Indijos šiaurės-vakarų siena.

Afganistanas

Tikriausiai geriausiai žinomi modžahedai islamo pasaulyje yra Afganistano opozicijos grupės, kurios sukilo prieš pro-sovietinę Afganistano Demokratinę Respubliką (ADR) 1970-ųjų metų pabaigoje. 1979 m. Afganistano Demokratinės Respublikos prašymu Sovietų Sąjunga įvedė savo jėgas į šalį vyriausybei padėti. Sovietų intervencijos į Afganistaną metu modžahedai kovojo prieš sovietų ir ADR kariuomenes, JAV teikė jiems pagalbą. Po Sovietų Sąjungos pasitraukimo iš Afganistano 1980-ųjų metų pabaigoje, modžahedai pradėjo kovoti tarpusavyje dėl kontrolės šalyje. Šios kovos davė pradžią Afganistano pilietiniam karui.
Afganistano pasipriešinimas kilo iš chaoso ir regionų vadai iš pradžių kariavo tik savo teritorijose. Kai karas tapo sudėtingesnis regionų bendradarbiavimas augo. Pagrindiniai modžahedų organizacijų vienetai ir jų veiksmai toliau atspindėjo Afganistano visuomenės decentralizuotumą. Galiausiai septynios pagrindinės modžahedų partijos susijungė į politinį bloką, vadinamą Afganistano Modžahedų Islamo Vienybe. Daugelis musulmonų iš kitų šalių padėjo įvairioms modžahedų grupėms Afganistane.
1989 m. Sovietų Sąjunga atšaukė savo pajėgas iš Afganistano. Daugelis rajonų ir miestų atiteko modžahedams. 1992 m. buvo nuverstas paskutinis Afganistano Demokratinės Respublikos prezidentas, Mohammad Najibullah,
Modžahedai nesugebėjo sudaryti vieningos vyriausybės ir daugelis iš didesnių modžahedų grupių pradėjo kovoti tarpusavyje dėl valdžios Kabule. Po kelerių pilietinio karo metų kaimo mula Mohammedas Omaras su Pakistano pagalba organizavo naują ginkluotą judėjimą, kuris tapo žinomas Talibano vardu. Talibano nariai užaugo pabėgėlių stovyklose Pakistane 1980-aisiais metais ir buvo mokomi religinėse mokyklose, kurios pagarsėjo fundamentalistiniu islamo interpretavimu.
Kaši

Kaši (dar Kaušika, Kaušaka) buvo viena iš šešiolikos regionų – valstybių (mahadžanapadų) senovės Indijoje. Jos šerdis – Varanasis, senoji sostinė prie Varanos ir Asi upių, nuo seno garsėjusi kaip Indijos kultūrinis centras.
Panevėžio laisvoji ekonominė zona

Panevėžio laisvoji ekonominė zona (Panevėžio LEZ) – laisvosios ekonominės zonos statusą turinti 47 ha pramoninės plėtros teritorija, kur klientams yra nustatytos mokesčių, muitų, kvotų lengvatos ir specialiosios veiklos taisyklės, siekiant investuotojams sudaryti palankesnes veiklos sąlygas. Panevėžio laisvoji ekonominė zona buvo įsteigta 2013 metais. Panevėžio LEZ teritorijoje įrengta visa reikalinga infrastruktūra, paruoštas detalus zonos planas, į atskirus plotus padalyti sklypai, paruošti ir apšviesti vidaus keliai, įvesta 7000 kW galios elektros linija, dujotiekis, vandentiekis bei kanalizacija. Klientams, investavusiems ne mažiau kaip 1 mln. eurų, nustatytos mokesčių, muitų ir kvotų lengvatos. LEZ valdo ir administruoja „Ogmios grupė“ – viena iš Lietuvoje pirmaujančių nekilnojamojo turto vystytojų.

Strateginė Panevėžio LEZ vieta

LEZ įkurta strategiškai patogioje vietoje – atstumas iki Vilniaus ir Rygos – 150 km, iki Klaipėdos jūrų uosto – 240 km, iki Šiaulių oro uosto – 80 km. Panevėžio LEZ turi tiesioginį susisiekimą su „Via Baltica“ magistrale. Šalia geležinkelio trasa, jungianti Maskvą su Kaliningradu.

Investuotojai

„Devold“ – norvegų tekstilės gamintojas, veiklą plėtojantis nuo 1853 m., gamina dviejų tipų produkciją: sporto ir laisvalaikio tekstilės gaminius bei apsauginius drabužius, kurie yra eksportuojami į visą pasaulį. 2015 m. vasarą atidaryta 15 000 m² gamykla, kurioje dirba daugiau nei 300 darbuotojų.
Al Azharo universitetas

Istorija

Valdant Fatimidams al-Azcharo universitetas išaugo iš medresės, įkurtos 996 m. prie mečetės, kuri pastatyta 972 m. 1961 m. Gamalis Abdelis Naseras universitetą modernizavo, įkurta pasaulietinių disciplinų fakultetų: Medicinos, Žemės ūkio. Yra gausi, daugiau, kaip 20 000 tomų arabų raštų biblioteka. Universitete veikia Islamo tyrimo akademija, kiti religijos tyrimo institutai.
Pagrindiniai dėstomieji dalykai – fikhas, arabų kalba, arabų literatūra, Korano disciplinos ir chadisai.
René Leriche

Biografija

1902 m. baigęs Liono universitetą 1906–1924 m. dirbo Chirurgijos klinikoje Lione. 1924–1931 m. Strasbūro, 1931–1937 m. – Liono universiteto, 1937–1939 m. Prancūzijos kolegijos Paryžiuje dėstytojas; 1924 m. profesorius. 1945–1954 m. dirbo Amerikiečių ligoninėje Paryžiuje.
Nuo 1945 m. Prancūzijos mokslų akademijos narys.

Mokslinė veikla

Mokslinių tyrimų pagrindinė sritis – skausmo mechanizmai ir gydymas, autonominės nervų sistemos, kraujagyslių chirurgija. Aprašė vadinamojo Lerišo sindromo – apatinių galūnių, tarpvietės, dubens organų kraujotakos sutrikimą, kuris jauniems vyrams reiškiasi pasikartojančiu šlubumu, kojų silpnumu, atšalimu, tarpvietės skausmais, impotencija – chirurginį gydymą. Sukūrė arterijų kraujotakos gerinimo operaciją – simpatektomiją.
Ona Benedikta Kadytė

Biografija

1952 m. baigė Vilniaus universitetą. 1961 m. biologijos mokslų kandidatė.
1952–1956 m. Lietuvos gyvulininkystės ir veterinarijos instituto, 1956–1991 m. Biologijos instituto (nuo 1959 m. zoologijos ir parazitologijos institutas, nuo 1989 m. Ekologijos institutas) mokslo darbuotoja. 1978 m. stažavo Jasų universitete Rumunijoje.

Mokslinė veikla

Svarbiausia mokslinio darbo sritis – erkė foodes ritinus L., gamazidinės dirvožemio erkės. Ištyrė foodes ritinus paplitimą įvairiuose Lietuvos regionuose ir biotopuose, vystymosi stadijų svarbiausius šeimininkus. Nustatė šios erkės paplitimo ir galvijų sergamumo babezioze ryšį, pateikė siūlymų, kaip su šia liga ir ją platinančia erke kovoti. Paskelbė daugiau kaip 80 mokslinių straipsnių. Sudarė 3 bibliografijas.
Bovecas

Istorija

Bovecas rašytiniuose šaltiniuose minimas nuo 1192 m., kai priklausė Akvilėjos patriarchatui.
Paryžiaus sutartis

Paryžiaus sutartis – 1951 m. balandžio 18 d. 6 valstybių pasirašyta sutartis, kuria įsteigta Europos anglių ir plieno bendrija. Ši bendrija vėliau tapo Europos Sąjungos dalimi.
1952 m. liepos 23 d. Paryžiaus sutartis įsigaliojo 50 metų laikotarpiui. Sutartį pasirašė Belgija, Nyderlandai, Liuksemburgas, Italija, Prancūzija ir Vakarų Vokietija. Sutartis baigė galioti 2002 m.

Sutarties tikslas

Sutarties tikslas – tarpusavio priklausomybė anglių ir plieno pramonės srityje, kad nė viena šalis nebegalėtų mobilizuoti ginkluotųjų pajėgų kitoms apie tai nežinant. Tai sumažino po Antrojo pasaulinio karo tvyrojusį nepasitikėjimą ir įtampą.

Sąsaja su Europos Sąjunga

Šios pirmosios sutarties tiesioginis tikslas buvo sukurti bendrą anglių ir plieno – to meto strateginių žaliavų – rinką. Ja taip pat norėta padėti ekonominės bendrijos, palaipsniui įgausiančios vis daugiau politinės bendrijos bruožų, pamatus.
Šioje sutartyje, kuria įsteigta Vyriausioji valdyba, Bendroji asamblėja, Specialioji ministrų taryba ir Teisingumo Teismas, glūdi dabartinės Europos Sąjungos institucinės sistemos ištakos.
Karl May

Karlas Majus (vok. Karl Friedrich May, tikras vardas – Carl Friedrich May; 1842 m. vasario 25 d. Ernstthal – 1912 m. kovo 30 d. Radebeul, Vokietija) – vokiečių rašytojas, vienas produktyviausių nuotykių srities literatų, kurio kūriniai Vokietijoje dešimtmečiais buvo laikomi labiausiai skaitomi.

Biografija

Gimė labai gausioje audėjų šeimoje, kuri susilaukė keturiolikos vaikų. Iš jų išgyveno vos penkeri. Lankydamas mokyklą, privačiai dar mokėsi muzikos ir kompozicijos. 1856 m. pradėjo dirbti mokytoju Waldenburgo liaudies mokykloje. Dėl smulkios vagystės buvo pašalintas iš mokyklos ir nuteistas šešioms savaitėms arešto. Keletą metų vertėsi privačiomis pamokomis, rašė pasakas ir apsakymus. Dėl vėl įvykdytų vagysčių ir finansinių sukčiavimų, nuo 1865 m. iki 1869 m. buvo įkalintas Cvikau pilyje. Išleistas, vėl vagiliavo, o nuo 1870 m. iki 1874 m. buvo įkalintas Waldheimo mieste už valkatavimą. Šio kalėjimo pastoriaus įtakos dėka, išleistas į laisvę, grįžo gyventi pas tėvus į Ernstthal, ėmėsi rašyti prozą bei dirbo redaktoriumi pramoginiuose laikraščiuose. Nuo 1878 m. dirbo laisvuoju rašytoju. Nuo 1880 m. pradėjo leisti vadinamąjį knygų Rytų ciklą. 1892 m. išleistas šešių romanų ciklas apie Artimuosius Rytus išgarsino K. Majų. Nuo 1899 m. daug keliavo po Aziją, 1908 m. lankėsi Šiaurės Amerikoje. Nuo 1893 m. iki 1910 m. buvo išleistos garsiausios rašytojo knygos: Vinetu, „Sidabro ežero turtai“, „Old Surehand“. K. Majus taip pat išleido poezijos, dramos knygų, autobiografinę knygą „Mano gyvenimas ir siekiai“, humoreskų, novelių. 1912 m. netikėtai mirė. Mirties priežastimi nurodoma širdies sustojimas, astma.

Įtaka ir atminimo įamžinimas

K. Majus laikomas labiausiai leidžiamu pasaulyje vokiečių kalba rašiusiu rašytoju. Daug jo kūrinių buvo ekranizuoti, sukurti scenoje, radijo vaidinimų arba komiksų formomis. Daug K. Majaus knygų buvo išversta į lietuvių kalbą (pirmasis kūrinys lietuviškai – romanas „Per dykumą“ buvo išleistas dar 1929 m.). Romanai leisti keliais leidimais. Rašytojo atminimui pagerbti veikia jo vardo draugija, Vokietijoje įsteigti keli K. Majaus muziejai, jo vardu (348 May) pavadintas vienas iš Asteroidų žiede skriejančių asteroidų.
Kalmukijos vėliava

Kalmukijos vėliava – Rusijos respublikos Kalmukijos simbolis. Vėliavoje esantis geltonas fonas reiškia saulę, žmones ir tikėjimą. Mėlynas apskritimas – dangų, amžinumą, tvarumą, o jame esantis lotoso žiedas – tyrumą, dvasinį atgimimą ir laimę. Pločio ir ilgio santykis 1:2.
Vėliava tapo oficialia 1993 m.
Papilės piliakalnis

Piliakalnis

Piliakalnis įrengtas Ventos kairiajame krante, aukštumoje, santakoje su bevardžiu upeliu. Aikštelė beveik keturkampė, pailga šiaurės-pietų kryptimi, 55x25 m dydžio. Pietiniame aikštelės krašte supiltas 5,5 m aukščio, 20 m pločio, 28 m ilgio pylimas, kurio 9,5 m aukščio išorinis šlaitas leidžiasi į 24 m pločio, 2,5 m gylio griovį. Šlaitai statūs, rytuose nuo Ventos − 20 m, vakaruose nuo upelio − iki 15 m aukščio. Aikštelėje ir griovyje yra dar XIX a. įrengtos kapinės, kurių kapai sunaikino čia buvusį kultūrinį sluoksnį, apardė ir pylimą. Piliakalnis apaugęs lapuočiais.
Į vakarus ir šiaurę nuo piliakalnio, 3 ha plote yra 1986, 1998 ir 2000 m. tyrinėta papėdės gyvenvietė, į kurios vakarinę dalį išplėstos kapinės. 300 m į pietryčius nuo piliakalnio, Ventos dešiniajame krante yra 1955 m. tyrinėtas VII a.−XIV a. senkapis. 0,5 km į rytus nuo Papilės piliakalnio yra Papilės II piliakalnis, vadinamasis Pašalpos kalnas.

Aplinkiniai piliakalniai

Gyvolių piliakalnis 16 km
Daubarių piliakalnis 35 kmInčėnų piliakalnis 40 kmLuokavos piliakalnis 26 km
Žagarės piliakalnis 37 kmŠarnelės piliakalnis 53 kmPašalpos kalnas 0,5 kmBuišų piliakalnis 20 km
Biržuvėnų piliakalnis 18 kmGetautės piliakalnis 40 kmRekčių piliakalnis 7 km
Romučių piliakalnis 10 km
Jonas Björkman

Biografija

Jis yra teniso trenerio Larso Bjorkmano sūnus. Jonas pradėjo žaisti tenisą būdamas šešerių metų amžiaus. Johansonas yra dešiniarankis ir jis puikiai žaidžiai prieš kairiarankius. Taip yra todėl, kad jo tėtis yra kairiarankis. Jono vaikystės idealai buvo Matsas Vilanderis ir Štefanas Edbergas.
Antonietta Raphael

Biografija

Gimė 1895 m. Kaune, rabino šeimoje. Po tėvo mirties su motina emigravo į Londoną. Dažnai lankydavosi Britų muziejuje. Baigė pianino klasę Londono Karališkoje muzikos akademijoje. 1919 m. po motinos mirties išvyko gyventi į Paryžių, 1924 m. į Romą. 1925 m. pradėjo mokytis Romos dailės mokykloje, kur susipažino su savo vyru Mario Mafai. 1929 m. pristatė pirmąją savo darbų ekspoziciją. 1930 m. su vyru išvyko į Paryžių, kur pradėjo užsiiminėti skulptūra. Jos skulptūros buvo nebūdingų formų to metu Italijos skulptorių tarpe. Antrojo pasaulinio karo metu su vaikais slapstėsi Genujoje pas draugus dailininkus. 1948 m. pirmą kartą sudalyvavo Venecijos bienalėje. Nuo 1952 m. eksponavo savo darbus Romos Galleria dello Zodiaco galerijoje. Kartu su vyru Mario Mafai įkūrė Scuola Romana judėjimą. Nuo 1956 m. daug keliavo po pasaulį pristatydama savo darbus. Sudalyvavo dokumentiniame filme apie jos vyrą Io non sono un altro - l'arte di Mario Mafai. Mirė 1975 m. rugsėjo 5 d. Romoje. Su vyru susilaukė trijų dukrų Miriam Mafai (1926), Simona (1928) ir Giulia Mafai (1930).
Troškūnų-Dabužių miškai

Troškūnų-Dabužių miškai – miškų masyvas Rytų Lietuvoje, Anykščių rajone, 1 km į pietus nuo Troškūnų. Apima ~69 km² ir priklauso Anykščių miškų urėdijai (Troškūnų, Juostininkų girininkijos).
Masyvą sudaro 13 miškų: Troškūnų, Juostininkų, Janušavos, Dabužių, Vėžio, Butleriškio, Dievulio, Žerkiškių, Repšėnų, Tumėjos, Kernagiškių, Žabališkių. Šiaurinė miško dalis patenka į Nevėžio baseiną, čia prasideda pats Nevėžis, teka Juosta su intaku Užlupiu. Pietinis pakraštys, kuriuo teka Pienios intakas Nevėžė, priklauso Šventosios baseinui. Rytuose telkšo nedideli Paežerių ir Mažvilkos ežerai, plyti Paraisčių durpynas.
Po trečdalį miško medynų sudaro beržynai ir eglynai, 17 % – pušynai, 12 % – drebulynai, 4 % – juodalksnynai, 3 % – baltalksnynai, likusią dalį sudaro ąžuolynai ir uosynai. Dauguma (42 %) medynų pusamžiai, jaunuolynai užima 19 %, pribręstantys medynai – 23 %, brandūs – 16 %. Vidurinis medynų amžius – 53 metai.
Miško reljefas lygus, dirva pelkėta. Būdingi velėniniai jauriniai glėjiški priesmėliai ir priemoliai, tarpinio ir aukštutinio tipo durpžemiai.
Troškūnų-Dabužių miškuose sutinkamos stirnos, briedžiai, lapės, elniai, kiškiai, šernai, kiaunės, barsukai, usūriniai šunys, berbrai, voverės, ondatros, lūšys, įvairūs paukščiai (jerubės, slankos, juodieji gandrai, suopiai).
Mišku tekanti Juostos atkarpa įtraukta į Juostos hidrologinį draustinį. Janušavos miške (98 kvartale) stūkso Barboros akmuo (archeologinis paminklas). Rytuose mišką kerta Panevėžio–Švenčionėlių geležinkelis. Miške yra šie kaimai: Nevėžninkai, Nevėžka, Žalioji, Varšauka, Užubaliai, Kirmėliukai, Rezgys, Kernagiškiai, Vagilka, Mašinka.
Vladas Kensgaila

Biografija

Garsios Švėkšnos bajorų Kęsgailų giminės palikuonis. 1969 m. baigė aviacijos mokyklą, lakūnas – inžinierius. Aviacijos įmonės konstruktorius. Lėktuvo „Lituanica“, kuriuo Atlanto vandenyną perskrido Steponas Darius ir Stasys Girėnas, replikos kūrėjas.

Politinė ir kita visuomeninė veikla

Panevėžio miesto savivaldybės tarybos 2000–2003 m., Panevėžio miesto savivaldybės tarybos 2003–2007 m. ir nuo 2007 m. Panevėžio miesto savivaldybės tarybos 2007–2011 m. narys.
Lietuvių tautininkų sąjungos, 1999 m. Tėvynės sąjungos Panevėžio miesto skyriaus narys.
Žemaičių ir bajorų draugijų narys.
Žmona Regina. Dukra Saulė. Sūnus Darius.
Europa (palydovas)

Etimologija

Palydovas pavadintas graikų mitologijos dievo Dzeuso mylimosios Europos garbei. Dievas Dzeusas pasivertęs baltu buliumi suviliojo ir pagrobė Europą. Ją nusinešė į Kretą, kur ji susilaukė trijų vaikų: Mino, Radamanto ir Sarpedono.
Kai tik buvo atrastas palydovas, jam vardą pasiūlė Simon Marius, tačiau vardas neprigijo iki XX amžiaus vidurio. Ankstesnėje astronomijos literatūroje jis žinomas kaip Jupiteris II arba „Antrasis Jupiterio palydovas“. 1892 buvo atrasta Amaltėja antrasis Jupiterio palydovas pagal orbitą, todėl Europa tapo trečiuoju palydovu. Voyager zondas atrado dar tris Jupiterio palydovus, todėl dabar Europa yra šeštasis Jupiterio palydovas pagal orbitą.

Atmosfera

1994 metais stebint Europą Hablo teleskopo Godardo aukštos rezoliucijos spektrografu buvo nustatyta, kad palydovas turi labai silpną atmosferą (1 mikropaskalio slėgis), kurią sudaro deguonis. Atmosfera susidarė dėl Saulės šildomo Europos paviršiaus garavimo, kurio metu išsiskiria vandenilis ir deguonis. Europos silpna gravitacija nesulaiko lengvų vandenilio atomų, todėl atmosferoje lieka tik sunkesni deguonies atomai.

Orbita

Europa nuo Jupiterio nutolusi 670 900 km atstumu. Aplink planetą apsisuka per 3,5 dienos. Orbitos forma – apskritimas, su 0,0094 ekscentricitetu. Kaip ir visi Galilėjaus atrasti palydovai Europa skrieja surakinta pastovia orbita, visąlaik vienu pusrutuliu atsisukusi į Jupiterį. Gravitaciškai Europą traukia Jupiteris ir kiti palydovai, tai sukelia karštį, kuris leidžia vykti geologiniams procesams.
Sena-Sen Deni

Sena-Sen Deni (93) (pranc. Seine-Saint-Denis) – Prancūzijos departamentas šalies centro šiaurėje, Il de Franso regione, pavadintas pagal to paties pavadinimo upę ir Sen Deni miestelį. Administracinis centras – Bobinji (Bobigny). Generalinės tarybos pirmininkas Ervė Brami (Hervé Bramy).
Departamente 3 apskritys, 40 kantonų, 1 municipalinis susivienijimas, 2 aglomeratai ir 40 komunų. Plotas – 236 km². 1999 m. – 1 382 861 gyventojas, 5 855 gyv./km².

Istorija

Įsteigtas 1968 m. sausio 1 d. pagal 1964 m. liepos 10 d. įstatymą, patvirtintą 1965 m. vasario 25 d. dekretu, apjungus 24 buvusio Senos departamento komunas ir 16 Senos ir Uazos departamento komunų.
Įeina į Prancūzijos „Mažąją karūną“, sostinės regioną, kurį sudaro Aukštutinė Sena, Sena-Sen Deni ir Marnos slėnis. Didžiąją karūną sudaro Uazos slėnis, Ivlinas, Esonas bei Sena ir Marna.

Geografija

Senos-Sen Deni departamentas ribojasi su Aukštutinės Senos, Marnos slėnio ir su Paryžiaus departamentais.
Sulinkių ežeriukas

Pavadinimas

Ežero vardas kildinamas nuo Sulinkių kaimo.
Kleščelės miesto herbas

Kleščelės miesto herbas (lenk. Herb Kleszczel) - Kleščelės miesto herbas yra skydo formos. Raudonoje užsklandoje vaizduojamas į dešinę pusę žiūrintis baltas Dievo avinėlis stovintis ant žalios žolės ir laikantis baltą kryžių. Avinėlis simbolizuoja katalikų bažnyčią, o žalia žolė aplinkinę gamtą.
Nidzica

Istorija

Miestą 1355 m. įkūrė kryžiuočiai, 1381 m. jam suteiktos miesto teisės. Nidzica iki 1945 m. priklausė Rytų Prūsijai, buvo Neidenburgo apskrities centras.
Anzelmas Matutis

Biografija

1942 m. baigė Marijampolės mokytojų seminariją. Mokytojavo Santaikoje, Simne, Seirijuose, 1950–1972 m. Alytuje. Dėstė lietuvių kalbą ir literatūrą miesto mokyklose, dirbo pionierių namuose, vadovavo literatų ir turistų būreliams. 1971 m. Varėnos rajono girioje, Pauosupėje, pasistatė namelį, pramintą Dreve ir jame leisdavo vasaras. 1972 m. atsisakė mokytojo darbo ir visas savo jėgas paskyrė kūrybai. Palaidotas Alytuje.

Kūryba

Jau 1937 m. pradėjo spausdinti eilėraščius vaikams. 1939 m. šešiolikmetis gimnazistas „Žiburėlio“ žurnalo surengtame jaunųjų literatų konkurse laimėjo dvi premijas – už eilėraštį „Gėlių dainelė“ ir už poemą „Kiškiukas Gailiukas ir geras berniukas“.
A. Matutis – trumpojo eilėraščio meistras. Dažnai trumpieji jo eilėraščiai paremiami emocinga šnekamąja vaikų kalba, intonacijų kaita, neretai kalbama pirmu asmeniu, sušukimu sustiprinama eilėraščio pabaiga. Jo sukurti herojai skatina mylėti Tėvynę, tėvus, tausoti gamtą, nelikti abejingais gamtos niokojimui.
Poetas išleido daugiau kaip 30 eilėraščių, poemų, eiliuotų pasakų knygų vaikams, parengė literatūros bei istorijos skaitinių knygų ikimokyklinio ir mokyklinio amžiaus vaikams, iš rusų kalbos išvertė estų, kirgizų, baltarusių, rusų poetų eilėraščių, parašė apybraižų, libretą Jurgio Gaižausko operai „Buratinas“ (1969 m.). 1984 m. rinktinė „Margaspalvė genio kalvė“ apdovanota tarptautiniu H. K. Anderseno diplomu (įrašant A. Matutį į premijuotų rašytojų garbės knygą).