google/wiki40b huggingface dataset:
Gintaras Songaila

Biografija

1980 m. aukso medaliu baigė Klaipėdos 1-ąją vidurinę mokyklą. 1980 m. įstojo į Kauno medicinos instituto gydomosios specialybės fakultetą, studijavo specialioje grupėje su sustiprintu tiksliųjų mokslų dėstymu. 1983–1986 m. tęsė studijas Vilniaus universiteto (VU) Medicinos fakultete, įgijo psichiatro ir narkologo specialybes. 1983–1986 m. įsitraukė į žygeivių judėjimą. Baigė VU Kiemo teatro aktorinio meistriškumo kursus, buvo šio teatro aktorius. Nuo 1986 m. vienas iš kultūros paveldo apsaugos judėjimo organizatorių, 1986–1988 m. „Talkos“ klubo prezidentas.
1986–1989 m. Higienos ir epidemiologijos instituto narkologijos problemų laboratorijos jaunesnysis mokslinis bendradarbis. 1989–1990 m. LSSR sveikatos apsaugos ministro padėjėjas.
1988 m. birželio 3 d. išrinktas Sąjūdžio Iniciatyvinės grupės nariu, vėliau Sąjūdžio Seimo nariu. Buvo vienas iš aktyvių Sąjūdžio akcijų rengėjų, organizavo Sąjūdžio koordinacinius centrus Lietuvoje. 1990–1991 m. LR Aukščiausiosios Tarybos Piliečių teisių ir tautybių reikalų komiteto vyr. konsultantas. LR Vyriausybės įsteigtos valstybinės komisijos Rytų Lietuvos problemoms išnagrinėti atsakingasis sekretorius. 1990–1995 m. Vilniaus miesto tarybos narys.
1991–1992 m. savaitraščio „Kovo 11“ redaktoriaus pavaduotojas. 1992 m. Rytų Lietuvos televizijos direktoriaus pavaduotojas. 1993–2000 m. Baltijos televizijos generalinis direktorius, Lietuvos radijo ir televizijos asociacijos viceprezidentas, vėliau – prezidentas, Tarptautinės reklamos asociacijos Lietuvos skyriaus viceprezidentas, vėliau – prezidentas. Vienas iš „UAB Litevita“ savininkų (įmonės, kuri Šiauliuose ir Panevėžyje pradėjo plėtoti skaitmeninės televizijos tinklą). 2001–2004 m. Žurnalistų ir leidėjų etikos komisijos pirmininkas. 2005–2008 m. įmonės „Ateities centras“ bendrasavininkis ir direktorius.
2008–2012 m. Seimo narys. 2013–2015 m. UAB „Be tabu“ ir Ko projektų vadovas. Nuo 2016 m. Spaudos, radijo ir televizijos rėmimo fondo direktorius.
1990 m. vienas iš Nepriklausomybės partijos organizatorių, išrinktas šios partijos vicepirmininku. Nuo 2004 m. Lietuvių tautininkų sąjungos (LTS) narys, 2005–2008 m. LTS pirmininkas. 2008–2011 m. Tėvynės sąjungos Tautininkų frakcijos pirmininkas, prezidiumo narys, 2011 m. pašalintas iš partijos.  2011–2013 m. atkurtos LTS pirmininkas. Aktyvus Visagino AE priešininkas.  2012 m. buvo išrinktas Nacionalinio susivienijimo „Už Lietuvą Lietuvoje“ politinės tarybos pirmininku.
Vedęs, žmona Jurgita, laboratorijos gydytoja, VU fiziologijos ir biochemijos katedros asistentė. Dukros Jorigė bei Audinga, sūnus Žygintas. Pomėgiai: filosofija, mitologija, kalbotyra, istorija.
Vidmantas Erminas

Biografija

1982 m. Šiaulių Karolio Didžiulio politechnikume baigė automobilių remonto ir techninio aptarnavimo specialybę. UAB „Eršketas“ direktorius.
Naujosios sąjungos Mažeikių rajono skyriaus narys.
2003–2007 m. Mažeikių rajono savivaldybės tarybos narys.
Mažeikių rajono verslo darbdavių asociacijos valdybos pirmininkas. Sutuoktinė Irena, duktė Indrė.
Aleksandras Drobnys

Biografija

Studijavo Vytauto Didžiojo universitete. Nuo 1930 m. valstiečių liaudininkų įkurtos Lietuvos jaunimo sąjungos veikėjas, 1934–1935 m. jos ir Studentų varpininkų draugijos pirmininkas.  Nuo 1935 m. palaikė ryšius su nelegalia LKP. 1931–1941 m. dirbo Kauno bankuose. 1935–1936 m. tarnavo Lietuvos kariuomenėje.
1940 m. liepos mėn. paskirtas Lietuvos banko valdytoju. Prisidėjo prie banko nacionalizavimo ir lito naikinimo. Vladimiro Dekanozovo spaudžiamas pasirašė įsakymą užsienyje saugomą Lietuvos auksą perduoti SSRS valstybiniam bankui. 1942–1944 m. LSSR finansų liaudies komisaro pavaduotojas, 1944–1957 m. finansų liaudies komisaras, finansų ministras. Jo vadovaujama LSSR finansų ministerija, vykdydama sovietinę ūkininkų alinimo politiką, kasmet didino mokesčius ir prievoles, dėl to 1944–1953 m., daugiausia po 1948 m. dėl nepakeliamų žemės ūkio mokesčių nesumokėjimo nubausta 107 900, o už valstybinių prievolių nevykdymą – 33 000 ūkininkų.
1948 m. baigė Vilniaus universitetą. 1957–1958 m. ir 1965–1984 m. LSSR Ministrų Tarybos pirmininko pavaduotojas. Atšilimo laikotarpiu ir vėlesniais metais bandė paisyti Lietuvos ūkio interesų. 1958–1984 m. LSSR valstybinės plano komisijos (nuo 1978 m. komiteto) pirmininkas. 1947–1985 m. LSSR AT, 1962–1966 m. SSRS AT deputatas. Nuo 1956 m. LKP CK narys. 
Vienas ir su kitais parašė knygų apie LSSR ūkį, penkmečius ir kita. Lietuvos SSR atlaso (1981 m.) red. kolegijos pirmininkas. 
Žmona – aktorė Lidija Kupstaitė. Anūkas – dizaineris Aleksandras Pogrebnojus (g. 1968 m.).
Grosglokneris

Grosglokneris (vok. Großglockner) – aukščiausia Austrijos viršūnė siekianti – 3798 m, Karintijoje ir rytiniame Tirolyje. Priklauso Aukštojo Tauerno kalnynui. Kalno šlaite yra Pastercės ledynas. Viršūnė pasiekta 1800 metais. Kalnas yra mėgstamas turistų, pastatytas funikulierius.
Jonas Gninskis

Biografija

Lenkijos bajorų Gninskių giminės atstovas, herbo „Trach“ savininkas. Stanislovo iš Gnino sūnus. Jaunystėje buvo Krokuvos vaivados Stanislovo Liubomirskio rūmuose. 1645 m. Jonas Gninskis dalyvavo Lenkijos pasiuntinybėje į Paryžių. 1647 m. gavo valdyti Gniezno seniūniją Didžiojoje Lenkijoje. 1657 m. lapkritį ir gruodį vadovavo pasiuntinybei į Daniją, ragino Danijos monarchą imtis karinių veiksmų prieš švedus.
Švedijos tvano (1655–1660 m.) dalyvis. Daug kartų (1646, 1647, 1650, 1652, 1653–1654, 1658, 1659, 1662 ir 1664 m.) buvo renkamas pasiuntiniu (deputatu) į seimus. Du kartus buvo renkamas seimo maršalka (pirmininku) (1659 ir 1665 m.), tris kartus buvo Karūnos tribunolo maršalka (1658, 1662 ir 1673 m.).
1659 m. Jonas Gninskis gavo Pamario pakamario pareigybę ir buvo išrinktas komisaru derybose su Švedija Olivoje. 1660 m. gavo valdyti Nakelsko seniūniją. Būdamas ištikimas Lenkijos karalienės Marijos Liudvikos Gonzagos (Jono Kazimiero Vazos žmonos) politikos šalininkas, buvo mažosios kanceliarijos (1661) ir didžiosios kanceliarijos regentas (1664), taip pat pirmuoju karaliaus sekretoriumi. Vaidino svarbų vaidmenį karaliaus rūmuose.
1664/1665 metų seime Jonas Gninskis rūmų partijos vardu pasisakė prieš Karūnos lauko etmoną, kunigaikštį Jurgį Sebastijoną Liubomirskį, ir buvo paskirtas Karūnos dvaro paiždininkiu. 1667 metais vadovavo Lenkijos pasiuntinybei į Švediją, Daniją ir Vokietijos kunigaikštystes, prašant karinės pagalbos prieš Osmanų imperiją. 1668 metais gavo Kulmo vaivados pareigybę, kurią užėmė iki 1680 metų.
Elekciniame seime 1670 metais buvo paskirtas pasiuntiniu ir pirmuoju komisaru derybose su Rusijos valstybe, Rusijos-Lenkijos paliaubos buvo pasirašytos 1671 metais. 1673 metais Jonas Gninskis dalyvavo sutriuškinant turkų-totorių armiją Chotnės mūšyje. 1674 metais, po Jono Sobieskio išrinkimo į karaliaus sostą, tapo vienu vienu iš jo pagalbininkų ir vykdė kanclerio funkcijas. 1677–1678 metais Jonas Gninskis vadovavo Lenkijos delegacijai į Stambulą ir pasiekė Žuravensko sutarties ratifikacijos. 1680 metais Jonas Gninskis gavo Malborko vaivados pareigybę, o 1681 metais buvo paskirtas Karūnos didžiuoju pakancleriu. 1683 metais vadovaujant Lenkijos karaliui Jonui Sobieskiui dalyvavo Vienos mūšyje ir dviejuose Parkanų mūšiuose.
Sūnus – Černigovo, Braclavo ir Pamario vaivada Jonas (1647–1703).
Zalesiai (Sokulkos apskritis)

Istorija

Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. 1919-1954 m. kaimas buvo Zalesių valsčiaus centras. 1975-1998 m. priklausė Balstogės vaivadijai.
Mariato kyšulys

Mariato kyšulys (isp. Punta Mariato) – kyšulys pietų Panamoje, Veragvaso provincijoje, juo užsibaigia Asuero pusiasalis. Tai toliausiai į pietus nutolusi Šiaurės Amerikos žemyno vieta.
Kyšulys yra 15 km į pietus nuo Arenaso, 70 km į vakarus nuo Tonosi, 350 km į pietvakarius nuo Panamos miesto. Kyšulys ir jo apylinkės negyvenamos, apaugusios džiunglėmis ir mangrovėmis, įeina į Sero Hojos nacionalinį parką.
2014 m. pasaulio ledo ritulio čempionatas

Šeimininkai

Norą organizuoti čempionatą pareiškė 4 valstybės – Baltarusija, Latvija, Ukraina ir Vengrija. 2009 m. gegužės 8 d. Berne (Šveicarija) įvykusiame Tarptautinės ledo ritulio federacijos kongrese įvykęs balsavimas nulėmė Baltarusijos pergalę.
Kargasokas

Istorija

Kargasokas minimas nuo 1640 m. Iš pradžių Kargasokas buvo įsikūręs kairiajame Panigadkos upės krante. Po intensyvaus miškų kirtimo Panigadka nuseko, dideli laivai negalėjo priplaukti prie Kargasoko, todėl žmonės pradėjo kurtis stačiame kairiajame Obės krante, kur 1875 m. atsirado Elovkos kaimas, kuris vėliau pavadintas Pristane, o dar vėliau pervadintas į Naująjį Kargasoką. Tarp Naujojo ir Senojo Kargasoko plytėjo taiga, per kurią vingiavo kaimus jungiantis kelias. 1921 m. birželį buvo įkurta Kargasoko parapija, kuri 1924 m. rugsėjį padidėjo prisijungus Vasiugano ir Timsko gyvenvietėms

Lankytinos vietos

Šiaurės tautų meno muziejus – Tomsko srities dailės muziejaus filialas.
Latvijos Respublikos Konstitucinis Teismas

Latvijos Respublikos Konstitucinis Teismas latv. Latvijas Republikas Satversmes tiesa – Latvijos konstitucinės justicijos institucija; Konstitucinis Teismas. Taiko Latvijos Konstituciją. Veikia nuo 1997 m. Sudaro 7 teisėjai. Skiria Latvijos Seimas (3 kandidatūras teikia Seimas, po 2 - Latvijos Vyriausybė ir Latvijos Aukščiausiasis Teismas. Fiziniai asmenys į LR KT gali kreiptis nuo 2001 m. (žr. konstitucinis skundas).
Adresas: Jura Alunāna iela 1, Rīga, LV-1010, Latvija.
KF Bilisht Sport

Istorija

Klubo ištakos siekia 1927 m. Tuo metu vadintas Devolli Bilisht. 
1949–1950 m. vadintas tiesiog Bilishti, o vėliau pavadintas Puna Bilisht (1951–1958). 
1958 m. vėl grįžo prie Devolli Bilisht. 2006 m. tapo Bilisht Sport.
Semiotika

Semiotika, struktūrinė semantika – moderniosios kalbotyros (lingvistikos) sritis, tirianti ženklų struktūras, naudojamas įvairiose ženklų sistemose – kalboje, tekstuose, architektūroje, muzikoje ir t. t.
Semiotika dažnai nagrinėjama, kaip išvystyta semantikos rūšis, tirianti ne tik žodžių, bet ir kompleksų prasmes ir reikšmes. Semiotikos požiūriu, pavienio žodžio prasmė ir netgi reikšmė yra gana menkai apibrėžta ir pagrindines savybes įgyja kontekste, kuriam aprašyti žodžiai yra vartojami. Itin gerai šį dalyką demonstruoja analitinėms kalboms aktuali Noam Chomsky generatyvinė gramatika, demonstruojanti žodžio prasmės ir reikšmės priklausomybes nuo pozicijos sakinyje. Akivaizdi teksto giluminės prasmės iliustracija – tai galimybė tą pačią prasmę perteikti ne tik skirtingais žodžių, bet ir sakinių kompleksais. Pastarasis dalykas itin būdingas liaudies kūrybai (mitologijai, pasakoms). Taigi, akivaizdu, kad tekstuose egzistuoja ir tam tikros prasmę perteikiančios sistemos, kurias nusako ne žodžiai, o tekstų struktūros. Šios kontekstualinės prasmės ir reikšmės gali būti atrandamos ir analizuojamos, taip sužinant giluminę tekstų prasmę. Galimas ir atvirkščias atvejis – sukūrus tam tikrą struktūrą, ji gali būti padengiama tekstu (žr. Umberto Eco kūrybą).
Karalkrėslio valsčius

Karalkrėslio valsčius buvo pietvakarių Lietuvoje. Centras – Karalkrėslis.
Naujo Pasaulio partija

Istorija

Dabartinė NPP buvo įkurta 1990 m. vasario mėn. Demokratinės Liberalų partijos vardu, susijungus trims politinėms grupėms: Demokratinei Teisingumo partijai, Susivienijimo Demokratinei partijai ir Naujajai Demokratinei Respublikonų partijai. 1995 m. ji buvo pervadinta į Naujos Korėjos partiją, o nuo 1997 m. lapkričio mėnesio, kada prie jos prisijungė keletas nedidelių demokratinės pakraipos partijų, ji tapo žinoma Didžiosios Nacionalinės partijos pavadinimu.
NPP gerai pasirodė per 2000 m. rinkimus, kuriuose laimėjo daugumą balsų, tačiau vėliau jos populiarumas sumažėjo ir 2004-taisiais ji liko antroje vietoje. 2007 m. prezidento rinkimuose nugalėjo DNP kandidatas I Mjongbak, o po metų partija laimėjo ir parlamento rinkimus. Šiuo metu ji sudaro valdančiąją daugumą.

Pakraipa, atstovaujamos vertybės

NPP yra konservatyvios, pro-amerikietiškos ir pro-japoniškos pakraipos partija, pasisakanti už mažą valstybės kišimąsi į ekonomiką, nedidelius mokesčius, kritiką Šiaurės Korėjos politikos atžvilgiu. Partija priklauso Tarptautinei Demokratų sąjungai, vienijančiai centro-dešinės konservatyvias politines grupes.
Andoros futbolo supertaurė

Andoros futbolo supertaurė – Andoros futbolo trofėjus, į kurį pretenduoja šalies čempionas ir taurės laimėtojas. Turnyras vykdomas nuo 2003 metų, rungtynės įvyksta ankstyvą rudenį.
Tamsioji medžiaga

Tamsioji medžiaga (kartais naudojamas terminas nematomoji medžiaga arba tamsioji materija) tai yra hipotetinė nežinomos sudėties medžiaga (arba astronominiai objektai), kuri nespinduliuoja ar neatspindi elektromagnetinių bangų, tačiau jos buvimas yra atrandamas iš gravitacinio poveikio matomai (šviečiančiai arba sugeriančiai) medžiagai.
Pirmą kartą šią problemą paminėjo amerikiečių kilmės šveicarų astronomas Fritz Zwicky mėgindamas paaiškinti anomalias galaktikų sukimosi kreives.
Tamsiosios medžiagos sudėtis nežinoma, tačiau manoma, kad ji gali susidėti iš masyvių neutrinų, WIMP (silpnai sąveikaujančių masyvių dalelių), aksionų, šaltų nykštukių, planetoidų arba nešviečiančių dujų. Tačiau dabartiniai stebėjimai ir naujausios Visatos evoliucijos teorijos labiausiai linksta link modelių, kuriuose pagrindinės tamsiosios medžiagos komponentės yra kažkokios nežinomos elementariosios dalelės, vadinamos nebarioninės medžiagos pavadinimu.

Trūkstamoji masė ir tamsioji medžiaga

Kartais šios dvi sąvokos suplakamos į vieną. Iš tiesų trūkstamoji masė arba trūkstamoji medžiaga (angl. missing mass) daugiau yra kosmologinio masės trūkumo aspektas. Kosmologijoje masės trūkumas atsiranda norint paaiškinti, kodėl Visatos erdvės geometrija nesiskiria nuo euklidinės - tai yra beveik plokščia (tai, pvz., gauta iš reliktinio spinduliavimo matavimų su WMAP). O tai reiškia, kad Visatos bendras masės - energijos tankis (masė tapati energijai pagal specialiąją reliatyvumo teoriją) turi būti lygus kritiniam tankiui. Visas medžiagos kiekis (įskaitant barioninę medžiagą ir tamsiąją medžiagą), įvertintas iš reliktinio spinduliavimo sudaro tik apie 30 % kritinio tankio. Likusius 70 % duoda vadinamoji tamsioji energija. Tamsioji medžiaga dar turi du porūšius: Šaltoji tamsioji medžiaga ir Karštoji tamsioji medžiaga.

Įdomūs faktai

Filipo Pulmano fantastinių knygų trilogija vadinasi "His Dark Materials".
Basil Moore

Teorija

Moore'as atkreipia dėmesį į kredito kūrimo mechaniką, o ypač bankų didelėms korporacijoms suteiktų kredito linijų įtaką pinigų pasiūlai. Jis teigia, kad komercinių bankų galimybės suteikti kreditus yra ribojamos tik mokių skolininkų pinigų paklausos, kadangi centriniai bankai privalo užtikrinti pakankamą pinigų kiekį paklausai patenkinti.
Speakeasy

Spykyzis (angl. speakeasy, 'kalbėk negarsiai'), dar kitaip blind pig, blind tiger – nelegalus baras ar klubas, kur buvo prekiaujama stipriaisiais alkoholiniais gėrimais JAV sausojo įstatymo laikotarpiu 1920–1933 m., kada jų prekyba, gamyba ar transportavimas buvo draudžiami visoje šalyje.
Pagal 1889 m. laikraštį, nelegalios smuklės Pensilvanijoje vadintos spykyziais. Taip jos buvo pramintos dėl to, kad apie tokias vietas viešai ar būnant jų viduje buvo priimta kalbėti tyliai, kad neatkreipti policijos agentų ar kaimynų dėmesio.

Istorija

Prohibicijos era vietoj lauktos blaivybės davė gangsterių karus, narkotikų išplitimą, didžiulę korupciją. Spykyziai buvo labai paplitę ir populiarūs. Dalis jų priklausė organizuotų nusikaltėlių struktūroms. Nors šiose užeigose policija ir Prohibicijos biuro agentai dažnai darydavo reidus ir patikrinimus, areštuodavo jų savininkus ir lankytojus, tačiau spykyziai buvo tokie pelningi, kad jie ir toliau klestėjo. Tokie gangsteriai, kaip Olandas Šulcas, Nucky Johnson, Al Kaponė, Laimingasis Lučianas ir jų šeimos susikrovė turtus, tiekdami kontrabandinį alų ir spiritą visoje šalyje. Taip atsirado vadinamieji butlegeriai – prekiautojai alkoholiniais gėrimais. Plokščias gertuves su alkoholiu buvo patogu slėpti batų auluose, taip ir kilo toks pavadinimas. Kai kurie spykyziai buvo gangsterių namai ar biurai. Jų šeimininkų gyvenimo stilius buvo ekstravagantiškas ir lengvai pastebimas pagal jų dėvimus šilkinius kostiumus, brangius juvelyrinius papuošalus, ginklus.
XIX a. JAV atsirado ir kiek žemesnio rango nelegalios užeigos: „blind pig“ ('aklas paršelis') ar „blind tiger“ ('aklas tigras'). Jose taip pat buvo prekiaujama kontrabandiniu alkoholiu. Baro ar klubo savininkas užsakydavo klientams už mokestį pažiūrėti atrakcioną su žvėrimi, o po to siūlydavo „papildomą“ alkoholinį gėrimą, taip apeidamas įstatymą. Spykyziais paprastai naudojosi aukštesnės klasės publika. Čia buvo paduodami valgiai, siūlomos pramogos. Didmiesčiuose iš klientų kai kur buvo reikalaujama net atitinkamo aprangos kodo – kostiumo ir kaklaraiščio vyrams, vakarinės suknelės damoms. Tuo tarpu „blind pig“ lygio užeigos tebuvo aludės ar barai čia pat gyvenantiems klientams. Tokie nelegalūs „taškai“, kur alkoholis buvo vartojamas vietoje ar išsineštinai, tebegyvuoja JAV iki šiol.
Isabelos sala

Isabelos sala (isp. Isla Isabela) – didžiausia sala Ekvadorui priklausančiame Galapagų salyne. Plotas – 4640 km².
Sala vulkaninės kilmės, sudaryta iš 6 ugnikalnių skydų: Alsedo, Sero Asulio, Darvino, Ekvadoro, Siera Negros (1124 m) ir Volfo (1707 m). Visi šie ugnikalniai, išskyrus Ekvadorą, yra aktyvūs. Sala pasižymi gausia ir įdomia gyvūnija, čia aptinkami Galapagų pingvinai, neskraidantieji kormoranai, jūrinės iguanos, padūkėliai, rudieji pelikanai, Galapagų sausumos iguanos, įvairios tanagros, galapaginiai suopiai, galapaginiai karveliai, flamingai ir kt.
Isabeloje gyvena apie 2200 gyventojų. Pagrindinė gyvenvietė – Puerto Viljamilis.
Vokietijos teisingumo ministerija

Vokietijos teisingumo ministerija (vok. Bundesministerium der Justiz - 'Sąjungos justicijos ministerija') - Vokietijos vykdomosios valdžios institucija. Klasikinė Vokietijos ministerija (greta tokių kaip Vokietijos gynybos ministerija, Vokietijos finansų ministerija, Vokietijos vidaus reikalų ministerija ir Vokietijos užsienio reikalų ministerija, buvusių dar absoliutizmo laikais). Sritis - teisės politika. Vadovauja Vokietijos federalinis teisingumo ministras.

Istorija

Iki 1945 m. - Reicho teisingumo ministerija (Reichsministerium der Justiz).
Federacijos pagrindais susikūrusioje valstybėje - federalinė ministerija.
Sphaerobolus stellatus

Literatūra

Grybai, Etorė Bielis, Mūsų knyga, 2004, ISBN 9955-573-65-1, psl. 196
Vendelinas (Mėnulio krateris)

Vendelinas (lot. Vendelinus, 16.4°S 61.6°E) – smūginis Mėnulio krateris, esantis į pietryčius nuo Derlingumo jūros. Pavadintas XVII a. astronomo iš dab. Belgijos Godefroido Vendelino (1580−1677) garbei.
Vendelino krateris (9, žr. schemą) yra piečiau ir šiek tiek į rytus nuo Derlingumo jūros (2). Priklauso Petavijaus kraterių grandinei, yra į šiaurę nuo Petavijaus (10).
Vendelinas yra didelis, 131−145 km skersmens, suardytas ir netaisyklingos formos krateris. Jo sienos apirusios nuo dėl smūgio išmestos medžiagos ir įsiterpusių vėlesnių kraterių sienų. Jo pietinės ir šiaurinės sienos praktiškai išnykusios. Dugnas yra gana lygus ir tamsios sustingusios lavos, būdingos jūroms. Vendelino amžius priskiriamas Prenektaro periodui (>3,8 mlrd. metų).
Algimantas Antanas Greimas

Biografija

1972 m. baigė Lietuvos žemės ūkio akademiją, inžinierius elektrikas.
1953–1963 m. Vilkaviškio melioracijos statybos valdybos darbininkas. 1963–1979 m. Vilkaviškio gamybinio susivienijimo „Žemūktechnika“ meistras, darbų vykdytojas, 1979–1992 m. direktoriaus pavaduotojas. 1992 m. autotransporto įmonės „Giedriai“ direktorius. 1992–1996 m. LR Seimo narys.  2000–2004 m. Vilkaviškio rajono savivaldybės mero pavaduotojas, 2011–2013 m. – savivaldybės meras.
1997–2007 m. ir 2011–2015 m. Vilkaviškio rajono savivaldybės tarybos narys.
1966–1990 m. SSKP narys, 1990–2001 m. Lietuvos demokratinės darbo partijos, 2001–2004 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Vilkaviškio rajono skyriaus narys, pirmininko pavaduotojas, LSDP tarybos narys.
Žmona Ona Kazimiera, vaikai Robertas, Edmundas.
Baimės namai

Turinys

Iš kalėjimo paleista Margater apsistoja nuomojamame kambaryje senos keistokos šeimininkės misis Grant, gyvenančios su  tokiu pat keistu sūnumi Frenku, kolekcionuojančiu lėles, namuose. Jau pirmąją naktį kambaryje prasideda keisti dalykai: ji mato keistus reiškinius, ant grindų atsiranda kraujo dėmės. Margaret išsiaiškina, kad iki jos šį kambarį nuomojosi kitos merginos ir visos jos mirė arba išprotėjo. Kartu su nauju pažįstamu Džeku ji mėgina išsiaiškinti tiesą ir randa vieną iš buvusių kambario gyventojų, atsidūrusių beprotnamyje. Vėliau pati Margaret apsvaiginama ir atsigauna atokiame užmiesčio name, kur supranta atidūrusi keisto kulto taikinyje...
Klaipėdos Sendvario pagrindinė mokykla

Istorija

Mokykla įsteigta Klaipėdos miesto DŽDT Vykdomojo komiteto 1960 m. balandžio 22 d. sprendimu Nr. 191. 1962–1998 m. Klaipėdos 10-oji vidurinė mokykla. 1998 m. vasario 19 d. Klaipėdos miesto savivaldybės tarybos sprendimu Nr. 22 mokyklai suteiktas Sendvario vidurinės mokyklos vardas. 2001 m. Klaipėdos miesto tarybos sprendimu Nr. 114 reorganizuota į pagrindinę mokyklą ir vadinama Sendvario pagrindinė mokykla.
Kurmaičių II senosios kapinės

Kapinės

Įrengtos į upelio slėnį įsiterpiančiame aukštumos kyšulyje. Netaisyklingo trikampio plano, pailgos šiaurės - pietų kryptimi, 18 m ilgio, 10 m pločio. Laidojimo žymių, memorialinių paminklų ar anotacinio kultūros paveldo ženklo nėra. Teritorija dirvonuoja.
Teritorijos plotas – 0,01 ha.

Istorija

Veikė XIX a. Kapinės vadinamos Prancūzkapiu, pasakojama, kad jose palaidoti 1812 m. Kurmaičių apylinkėje žuvę ir sušalę Napoleono kariuomenės kariai.
Kapines juosė akmenų pylimas. Šiauriniame gale augo 3 aukšti lapuočiai medžiai, tarp kurių stovėjo koplytėlė, o šalia jos – ant stulpo pakelta Šv. Florijono skulptūra. XIX a. pabaigoje pastatyta nauja koplytėlė su Jono Nepomuko skulptūra (autorius Jonas Kniūkšta).
Tarpukariu kapinės papildomai buvo aptvertos statinių tvora. XX a. I pusėje koplytstulpis su Šv. Florijonu sunyko, o koplytėlė 1956 m. atnaujinta.
XX a. II pusėje tvora nuardyta, akmenys panaudoti kelių remontui, koplytėlė nugriauta, medžiai nupjauti.
1959 m. žvalgė Juozas Mickevičius, 1982 m. – Mokslinė metodinė kultūros paminklų apsaugos taryba (ekspedicijos vadovas Romas Olišauskas), 1992 m. – Julius Kanarskas, 1995 m. – Kultūros paveldo centras (istorikės Loreta Kazlavickienė, Jadvyga Verksnienė).
1972–1984 m. – vietinės reikšmės archeologijos paminklas. 1998 m. registruotos kultūros vertybių registro laidojimo vietų sąraše (L842), 2005 m. pripažintos valstybės saugoma kultūros vertybe.
Atgimimas (krikščionybė)

Iš naujo atgimę – krikščionybėje terminas, dažniau vartojamas protestantų evangelikų ir krikščionių fundamentalistų, tikinčiajam, patikėjusiam Kristumi bei priėmusiam krikščionišką krikštą, apibūdinti. Iš naujo atgimę nėra nauja religija arba naujas judėjimas, tai daugiau naujai patirtas jausmas, kilęs bendraujant su Dievu per Jėzų Kristų, kuris saugo visus tuos, kas jo klauso, nuo nuodėmių. Ši idėja remiasi tuo, kad krikščionis gali iš naujo dvasiškai atgimti, suteikdamas sau naujo gyvenimo viltį ir suplanuotą gražią ateitį. Tuomet viskas, kas sena, nurašoma ir žmogui suteikiamas naujas gyvenimas, tikint krikščioniškomis tiesomis.
Šio termino naudojimas pagrįstas Jėzaus pamokslais. Štai keletas citatų iš Biblijos:
"Iš tiesų, iš tiesų sakau tau: jei kas neatgims iš naujo, negalės regėti Dievo karalystės. " - Evangelija pagal Joną 3:3, taip pat "Kas gimė iš kūno, yra kūnas, o kas gimė iš Dvasios, yra dvasia. " - Evangelija pagal Joną 3:5-6.
Krikščionybėje tai reiškia naują pradžią, kuri žemėje pasireiškia savo norų atsisakymu ir paklusimu Dievo valiai bei Jo Žodžiui, o danguje - gimimu Dievo šeimoje, tapimu Jo vaiku.
Šio termino sinonimais yra "gimimas iš aukšto", "atgimimas" ir kiti.
San Marino eurų monetos

San Marino eurų monetos yra leidžiamos nepaisant fakto, jog San Marinas nėra Europos Centrinio Banko sistemos narys. Tačiau tai legali atsiskaitymo valiuta Eurozonoje kaip ir euras. Monetos kalamos Italijos monetų kalykloje „Istituto Poligrafico e Zecca dello Stato“, jos nacionalinėje pusėje matomas įrašas „San Marino“.