google/wiki40b huggingface dataset:
Adelė Čypienė-Kučytė

Adelė Čypienė-Kučytė (g. 1938 m. lapkričio 20 d. Kalnelių k., Panevėžio r.) – muzikos mokytoja ir chorvedė.

Biografija

Baigusi Uliūnų septynmetę mokyklą, 1953 – 1957 m. choro dirigavimo mokėsi Panevėžio muzikos mokykloje (dėst. A. Liberis). 1965 – 1971 m. choro dirigavimą neakivaizdiniu būdu studijavo Lietuvos valstybinėje konservatorijoje (vyr. dėst. J. Barausko klasė).
1957 – 1961 m. Utenos kultūros namų meno vadovė, vadovavo mišriajam chorui ir vokaliniams ansambliams. 1958 m. suorganizavo dainų ir šokių liaudies ansamblį, buvo šio kolektyvo choro vadovė. Ansamblis daug koncertavo Utenos ir gretimuose rajonuose, taip pat Latvijoje, Estijoje, dalyvavo dainų šventėse ir festivaliuose, įvairiuose konkursuose pelnė prizinių vietų.
1958 – 1962 m. Utenos vaikų namų choro vadovė. 1959 m. vaikų namų meno kolektyvų konkurse pelnė pirmąją vietą, dalyvavo 1960 m. respublikinėje dainų šventėje. 1960 – 1966 m. Utenos 2-osios vidurinės mokyklos muzikos mokytoja, jaunučių, jaunių ir vyresniųjų klasių merginų chorų bei ansamblių vadovė. Merginų chorą ir skudučių ansamblį paruošė 1964 m. I respublikinei moksleivių dainų šventei. Su moksleiviais koncertų surengė savo rajone, koncertavo ir Latvijoje. 1971 – 1990 m. Utenos vaikų muzikos mokyklos chorų vadovė, vėliau mokytoja. Jaunių chorą parengė 1975 m., 1977 m., 1980 m. ir 1985 m. respublikinėms dainų šventėms bei 1990 m. Lietuvos tautinei dainų šventei. 1985 m. respublikinės dainų šventės konkurse jaunių choras pelnė geriausio kolektyvo vardą. 1997 m. Lietuvos moksleivių dainų šventei parengė jaunučių chorą. Muzikos mokykloje subūrė moterų vokalinį ansamblį, kuris 1977 m. televizijos surengtame liaudies dainų konkurse laimėjo laureato vardą. Žymių laimėjimų pasiekė ir kaip fortepijono mokytoja – jos išmokyti jaunieji pianistai yra dviejųB. Dvariono pianistų konkursų laureatai. Nemažas būrys jos auklėtinių jau tapo muzikais profesionalais.
1979 – 1987 m. vadovavo Utenos mechaninės remonto gamyklos vokaliniams ansambliams, kurie įvairiuose konkursuose irgi pelnė pirmųjų bei kitų prizinių vietų. Su S. Bertasiene vyrų vokalinį ansamblį parengė 1985 m. respublikinei dainų šventei. 1987 – 1990 m. vadovavo Utenos kultūros namų moterų chorui, kuris 1988 m. moterų chorų šventėje „Aš atdarysiu dainų skrynelę" Kretingoje pelnė prizą. Choras dalyvavo 1990 m. Lietuvos tautinėje dainų šventėje Vilniuje, koncertavo Latvijoje.
A. Cypienė atliko didelį visuomeninį darbą. 1972 – 1990 m. buvo Utenos rajono mokyklinių chorų konsultantė, meno mėgėjų apžiūrų ir dainų švenčių organizatorė, dirigentė ir vyr. dirigentė. Pasižymėjo kaip chorų, vokalinių ansamblių ir solistų akompaniatorė. 1970 m. ji apdovanota Liaudies švietimo pirmūno ženkleliu.

Šaltinis

Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999. Informacijos publikavimui gautas žodinis autoriaus leidimas.
Stasys Šedbaras

Biografija

1976 m. baigė Kaltinėnų vidurinę mokyklą, 1981 m. su pagyrimu baigė teisė studijas Vilniaus universiteto Teisės fakultete. MRU TF apgynė socialinių mokslų (teisės krypties) daktaro disertaciją (2005 m.).
1981–1982 m. buvo kadrų inspektorius, juriskonsultas vienoje iš Vilniaus ūkinių organizacijų. 1982 m. vieno iš Vilniaus miesto administracinių rajonų prokuratūros stažuotojas, prokuroro padėjėjas, vyresnysis prokuroro padėjėjas, nuo 1987 m. Vilniaus rajono teismo teisėjas, Lietuvos Aukščiausiojo Teismo teisėjas (1989–1992 m.), nuo 1992 m. iki 1993 m. LR teisingumo ministro pavaduotojas, 1993 m. LR Konstitucinio Teismo teisėjas, advokatas (nuo 1996 m. kovo mėn. iki 1998 m., nuo 2000 m. lapkričio mėn.), Stasio Šedbaro advokatų kontoros advokatas (nuo 2002 m. balandžio 10 d. iki 2008 m. lapkričio 17 d.)
1997 m. LR Ministro Pirmininko aparato valstybės konsultantas valstybės ir žmogaus teisių klausimais, 1998–1999 m. LR vidaus reikalų ministras. 1999 m. aktyviai dalyvavo steigiant administracinius teismus, buvo Aukštesniojo administracinio teismo pirmininkas. Nuo 2000 m. ir Lietuvos teisės universiteto Administracinės teisės ir proceso katedros docentas, 2006-2008 m. VDU Teisės instituto direktorius.
Mokslinių interesų kryptys – administracinis procesas, jo teisinis reguliavimas, žmogaus teisių apsauga. Dėstomi kursai – „Administracinio proceso teisė“, „Valstybės tarnybos lyginamoji teisė“, „Administracinių aktų priėmimas ir įgyvendinimas ir administracinių sutarčių sudarymas ir vykdymas“.
2007–2008 m. Vilniaus miesto savivaldybės tarybos narys. Nuo 2008 m. Seimo narys. Laimėjo 2016 m. Lietuvos Respublikos Seimo rinkimuose.
Žmona Ona (g. 1958 m.), pradinių klasių mokytoja. Sūnūs Tomas (g.1979), teisininkas, Martynas (g. 1982 m.), muzikas. Dukra Viktorija (g. 1995 m.), moksleivė.

Narystė partijose, visuomeninė veikla

2000 m. Krikščionių konservatorių socialinės sąjungos pirmininko pavaduotojas. 2006 m. Tėvynės sąjungos Vilniaus miesto skyriaus narys. Lietuvos teisininkų draugijos žurnalo „Justitia“ redaktorių kolegijos pirmininkas, 2004 m. Lietuvos teisininkų draugijos pirmininkas.
DTM

Pagrindinės taisyklės

Nuo 2003 m. lenktynės vyksta apie 170 km, su dviem privalomais sustojimais techninio aptarnavimo zonoje. Šių sustojimų metu privaloma keisti visas 4 padangas, o nuo 2012 m. kuro pildymas yra uždraustas.
Techninio aptarnavimo zonoje greitis yra ribojamas iki 80 km/val (išskyrus kelias trasas).
DTM čempionate kvalifikacija vyksta keliais etapais. Pirmoje dalyje visi 22 lenktynininkai įveikia neribotą kiekį ratų. Po 16 minučių lėčiausius ratus parodę 8 lenktynininkai užima 15-22 vietas. Antrojoje 11 minučių trukmės dalyje išaiškinami startuosiantys 9-14 vietose. Trečiojoje dalyje, kuri trunka 11 minučių, lėčiausi 4 gauna starto pozicijas nuo 5 iki 8. Paskutinėje dalyje kiekvienas iš 4 greičiausių lenktynininkų atskirai įveikia po vieną greičiausią ratą. Taip išaiškinami 1-4 starto vietų nugalėtojai.
Lenktynėse visi automobiliai privalo panaudoti abiejų rūšių Hankook padangas – kietesnės ir minkštesnės sudėties.
Nuo 2013 m. DTM čempionate naudojama DRS sistema (kaip ir Formulės 1 lenktynėse). Šį įtaisą lenktynininkas lenktynėse gali naudoti, jei kirtus starto/finišo liniją iki artimiausio konkurento yra mažiau nei 1 sekundė. Šiame rate įtaisas gali būti panaudotas bet kurioje trasos vietoje tris kartus vieno rato metu.
DTM automobilis su visa įranga ir lenktynininku turi sverti ne mažiau nei 1 110 kg.
Nuo 2015 m. sezono vieno savaitgalio metu vykdavo dvejos lenktynės – šeštadienį ir sekmadienį. Pirmosios lenktynės trukdavo 40 minučių (plius vienas ratas), antrosios – 60 minučių (plius vienas ratas). Pirmųjų lenktynių metu sustojimas techninio aptarnavimo zonoje nebuvo privalomas, o sekmadienį lenktynininkai privalėjo pasikeisti padangas. Nuo šių metų DRS sistema leidžiama pasinaudoti tris kartus viename rate.
2017 m. taisyklės vėl buvo pakeistos – nuo šiol abejos lenktynės (šeštadienį ir sekmadienį) trunka po 55 min. + vienas ratas ir jų metu lenktynininkai privalo vieną kartą pasikeisti padangas.
Stasė Idienė

Biografija

1989 m. Aleksandravėlės mokyklos mokytoja, 1998 m. Kriaunų pagrindinės mokyklos direktorė.
Nuo 1990 m. Lietuvos demokratinės darbo partijos, nuo 2001 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Rokiškio rajono skyriaus narė, tarybos narė. 2003 m. vasario – balandžio mėn. Rokiškio rajono savivaldybės tarybos narė.
Sutuoktinis Jonas, sūnus Nerijus.
Kim Džongunas

Biografija

Tiksli Kim Džonguno gimimo data nėra žinoma. Manoma, jog jis gimė 1983 m. arba 1984 m. pradžioje. Džongunas baigė Kim Ir Seno universitetą, vėliau manoma kad mokėsi Berne, Šveicarijoje ir Kim Ir Seno karinėje akademijoje.
2010 m. rugsėjo 28 d. vykusio Korėjos darbo partijos susirinkimo metu Kim Džongunas tapo centrinio partijos komiteto nariu ir Centrinės karinės komisijos viceprezidentu, jam suteiktas generolo laipsnis. Šie pokyčiai sustiprino anksčiau buvusius įtarimus, jog Kim Džongunas ateityje gali užimti savo tėvo poziciją.
Po Kim Čen Iro mirties 2011 m. gruodžio 17 d., Šiaurės Korėjos naujienų agentūra Kim Džonguną įvardino kaip naująjį lyderį. Tų pačių metų gruodžio 30 d. jam suteiktas valstybinės armijos vadovo titulas, 2012 m. balandžio 12 d., Korėjos darbo partijos konferencijos metu, išrinktas pirmuoju partijos sekretoriumi, o liepos 17 d. jam suteiktas maršalo rangas, aukščiausias karinis laipsnis šalyje.
2012 m. liepos 25 d. valstybinė Šiaurės Korėjos naujienų agentūra pranešė, kad Kim Džongunas yra vedęs Ri Soldžu (리설주).
Jaunimo estrada

TV konkursas „Jaunimo estrada“ – Lietuvos roko ir popmuzikos renginys, kurio rengėjas ir organizatorius Kazimieras Šiaulys bei Lietuvos televizija.

1991 m.

„Jaunimo estrada – 1991“. Šiais metais TV konkursas „Jaunimo estrada“ neįvyko.
Augustinas Savickas

Biografija

Gimė Kopenhagoje, kur rezidavo jo tėvas, diplomatas Jurgis Savickis. Mama – gydytoja stomatologė Ida Trakiner, kilusi iš turtingos Sankt Peterburgo žydų šeimos, jos tėvas turėjo stiklo fabriką. 
1923–1927 m. gyveno Helsinkyje (Suomija). Po tėvų skyrybų (tėvas vedė antrąkart – savo sekretorę) kartu su motina grįžo į Lietuvą. 1927–1939 m. gyveno ir mokėsi Kaune. 1930–1937 m. vasaros atostogų metu viešėjo pas tėvą Stokholme (Švedija), 1939 m. baigė Kauno 3-ąją gimnaziją ir įstojo į Kauno meno mokyklą. 
Studijavo Ženevos  universiteto Sociologijos fakultete (Šveicarija), 1939–1940 m. su motina gyveno Prancūzijoje ir Belgijoje. 1940–1941 m. Kaune dirbo lenkų evakuacijos komisijoje, „Karių tiesos“ (vėliau „Raudonarmiečio“) redakcijoje, mokėsi Vilniaus dailės akademijoje. 1941 m. pasitraukė į SSRS gilumą.
1941–1944 m. dirbo kolūkyje, Mačiščės akmens skaldyklose (netoli Novosibirsko), LSSR meno ansamblių dailininku, studijavo tapybą Maskvos 1905 m. revoliucijos dailės mokykloje. 1942–1943 m. ir 1944–1945 m. Raudonosios armijos 50-osios lietuviškosios divizijos karys. 
1945–1949 m. studijavo Vilniaus dailės institute tapybos specialybę (pas Justiną Vienožinskį, Vytautą Mackevičių). 1949–1951 m. dirbo Meno reikalų valdyboje prie LSSR MT. 1951–1972 m. LSSR dailės instituto dėstytojas, 1965 m. docentas. 1963 m. suteiktas menotyros kandidato laipsnis. 
1973–1979 m. LSSR MA Istorijos instituto mokslinis bendradarbis. 1985–1993 m. dėstė LSSR dailės institute, Tapybos katedros profesorius. 1988 m. SSRS Mokslų akademijos narys korespondentas.  1993 m. suteiktas menotyros daktaro laipsnis. Nuo 1951 m. Lietuvos dailininkų sąjungos narys.
Palaidotas Kairėnų kapinėse.
Beagle 2: Evolution

Beagle 2: Evolution (vadinamas ir Beagle 3 ) – pasiūlytas nusileidimo aparatas į Marsą, skirtas ieškoti planetoje buvusios arba esamos gyvybės. Beagle 2: Evolution yra kito ESA kosminio aparato (Beagle 2) „įpėdinis“. Šio kosminio aparato kūrimui vadovavo profesorius Colin Pillinger.
Beagle 2: Evolution projektas buvo atšauktas 2004 m.
Pikeliškių dvaras

Istorija

Dvaras atsirado XVIII a., priklausė Pisankų giminei. Išlikę rūmai statyti XIX a. pradžioje.
1930 metais dvarą įsigijo Aleksandra ir Juzefas Pilsudskiai. Pastarasis, tuometinis Lenkijos valstybės vadovas, mėgo šią vietą (praleisdavo atostogas), dvarą prižiūrėjo, tvarkė. Dvare svečiuodavosi kiti Lenkijos vadovai, užsienio ministrai.
C-4

C-4 (iš composition C-4) – plačiausiai naudojama karinė plastiškoji sprogstamoji medžiaga.
C-4 yra gaminamas iš SM, plastifikatoriaus ir paskutiniais metais dar dedama žymiklio. Tikimasi, jog žymiklis liks pasklidęs po sprogimo ir prireikus pagal jį bus galima nustatyti sprogmenų kilmę. Kaip ir daugumoje plastiškųjų sprogmenų pagrindinė SM C-4 mišinyje yra RDX (91 % masės). Plastifikatorius yra di(2-ethylhexyl) ar dioctyl sebacate (5,3 %), rišiklis – poliizobutilenas (2,1 %), kartais dioctyl adipate (DOA). Dar dedama truputėlis (1,6 %) variklio alyvos.
Nors ir galia sumažėja lyginant su grynu RDX, bet tokia mišinio sudėtis palengvina SM naudojimą. Ji tampa minkšta, plastiška, prilimpa prie sprogdinamų paviršių be papildomų priemonių. Galima pačioje sprogdinimo vietoje suformuoti norimos formos ir dydžio užtaisą. Tai labai svarbu gaminant kryptinį užtaisą. Jis patikimas ir saugus, nesprogsta numestas, peršautas, uždegtas ar esant kitiems poveikiams, kurie gali atsirasti kariui nešant sprogmenį mūšio lauke.
C-4 gaminama paprastai – visos sudedamosios medžiagos reikiamomis proporcijomis ištirpinamos organiniame tirpiklyje. Tirpiklį išgarinus lieka C-4.
Egzistuoja ir C-1, C-2 bei C-3 mišiniai. Jie nuo C-4 skiriasi RDX procentine dalimi. Dėl to šie mišiniai turi skirtingas kietėjimo temperatūras ir labai nežymiai skiriasi galia. C-4 plačiausiai naudojamas šiandien.
Semtex taip pat labai panašus į C mišinius.
C-4 yra 1,36 karto galingesnis nei TNT.

Įdomybės

Vietnamo JAV kariai, kai nebūdavo kito kuro, degindavo nedidelį kiekį C-4 maistui pasišildyti. Taip pat C-4 yra tradicinė SM žaidimuose ir filmuose. Daugelyje filmų C-4 naudojama užrakintoms durims ar seifams išlaužti.
Michael Scott

Studijos

Maiklas Skotas užaugo Londone, Vimbldono rajone, lankė Įtono mokyklų grupės Karaliaus koledžą (King's College School). Vėliau įstojo į Kembridžo universitetą, kurio Kristaus koledže apgynė Klasikos mokslų bakalaurą, filosofijos magistrą, o Magdalenos koledže – filosofijos doktorantūrą. Studijų Kembridže metu, taip pat dirbo Mozės ir Meri Finlėjų tyrimų grupės bendradarbiu Senovės istorijos srityje, Kembridžo universiteto, Darvino koledže, bei kaip bendradarbiaujantis dėstytojas Klasikos fakultete. Dabar M. Skotas yra profesorius adjunktas Klasikos ir Senovės istorijos fakultete, Voriko universitete. Specializuojasi Senovės Graikijos ir Romos istorija bei archeologija.
Už Delfų istorijos tyrinėjimus bei populiarinimą pasaulyje M. Skotas 2015 m. lapkričio 25 d. oficialioje Atėnuose vykusioje ceremonijoje tapo Delfų miesto garbės piliečiu – ΔΕΛΦΟΙ ΔΕΛΦΩΝ ΕΠΟΙΗΣΑΝ.

Darbas televizijoje

2010 m. M. Skotas parašė scenarijų ir pats vedė pirmąją savo BBC dokumentinę laidą apie Delfus – „Delfai: Senojo pasaulio centras“. Didžiosios Britanijos BBC4 kanalu rodyta laida tyrinėjo „Garsiausias senojo pasaulio orakulės paslaptis“. Nuo to laiko istorikas toliau rašo scenarijus bei veda plataus spektro televizijos ir radijo programas dokumentikos tematika, įskaitant „Guilty Pleasures: Luxury in Ancient Greece“ , transliuota BBC4 kanalu 2011 m. birželį. Jo kurtos senovės istorija paremtos dokumentinės laidos transliuojamos Nacionalinės Geografijos kanalu („Jesus: Rise To Power“), BBC1 kanalu („Rome's Invisible City“), BBC2 kanalu („Who Were The Greek“), BBC4 kanalu („Ancient Greece: The Greatest Show on Earth“) ir ITV („Roman Britain From The Air“ kartu su Šiaurės Airijos televizijos vedėja Christine Bleakley). Radijo (BBC4 radijo programa) laidų cikle „Spin the Globe“ M. Skotas nagrinėja garsiausias pasaulio istorijos datas, apžvelgdamas ne tik jų įvykius, bet ir erdvinį kontekstą.
Numerologija

Istorija

Numerologija buvo paplitusi tarp ankstyvųjų matematikų, pvz., Pitagoras. Pitagoro sukurtu modeliu iki šiol grindžiama visa numerologija ir jos taikymas. Istoriškai numerologijos ir matematikos santykis buvo panašus kaip astronomijos ir astrologijos arba chemijos ir alchemijos. Šiais laikais nelaikoma matematikos dalimi, o daugelio matematikų numerologija apibūdinama kaip pseudomokslas.

Numerologijos teiginiai

Numerologija teigia, kad skaičiai turi mistines savybes.
Gimimo, įvykio, reiškinio datos skaičių kiekybinės charakteristikos turi savo reikšmę. Ją interpretuoti galima tik tinkamai pritaikius tam tikrą metodiką. Jų yra nemažai. Numerologijos atstovai taiko skirtingas skaičių interpretacijos teorijas.
Numerologinė sistema pagrįsta griežtai apibrėžta tvarka, būdinga konkrečioms skaitmenų savybėms, skaičių kiekiui tam tikra seka. Labiausiai paplitusi Pitagoro teorija. Ji atspindi tai, kaip keičiasi savybinės skaitmenų savybės dėl jų kiekybinio pasikeitimo.
Nagrinėjant gimimo datą, būtina ją analizuoti kompleksiškai, atsižvelgiant į galimas variacijas ir modelius. Nėra kategoriškai vieningos skaitmenų interpretacijos, kadangi įmanomi skaičių perėjimai, pripažįstama charakterio kaita.
Iš gimimo datos skaitmenų sudaryta individuali lentelė atspindi tik kai kurias charakterio ypatybes, potencialias žmogaus galimybes, polinkius, įgimtų gebėjimų grupes (ne atskirus gebėjimus, talentus), kurie gali būti išnaudojami, vystomi.
Numerologinė matrica (lentelė) gali būti suvokiama įvairiai, todėl jos supratimas ir aiškinimas yra individualus, atsižvelgiant į kitus veiksnius. Suabsoliutinti konkrečių skaičių ir „įgimtų“ duotybių negalima. Be to numerologijos atstovus saisto profesinė etika, kuri įpareigoja laikytis tam tikrų taisyklių.
Numerologijos teorija teigia, kad visa ko pradai yra duoti kiekvienam, tačiau skirtingo lygmens, todėl tereikia atrasti asmeninius polinkius ir juos išvystyti. Juos atrasti galima ne tik tiriant savo gimimo skaičių savybes, bet ir nuolat analizuojant ir stebint save (introspekcija), stengiantis suprasti gamtos duotus talentus bei juos panaudojant.

Veikimas

Vienas iš svarbiausių faktorių, dėl kurių tikima numerologija, yra selektyvus mąstymas bei atmintis. Žmonės dažniau linkę įsidėmėti teoriją patvirtinančius faktus ir pamiršti jai prieštaraujančius arba nepatvirtinančius. Todėl jei bent tris kartus kažkur susiduria su konkrečiu skaičiumi, gali laikyti, kad tai yra numerologijos patvirtinimas, o tas skaičius turi jam kažkokią mistinę prasmę. Tai patvirtina ir dažniausiai okultiniais laikomi skaičiai – dauguma jų yra ne didesni už dešimt, mažai – nuo dešimt iki dvidešimt, ir turbūt joks numerologija tikintis žmogus nelaiko triženklio skaičiaus svarbiu savo gyvenime. Susidurti su mažais skaičiais yra daugybė progų: butų numeriai, klasės mokinių sąrašas, vieta autobuse ir taip toliau. Didesni skaičiai kasdieniniame gyvenime pasitaiko rečiau, o įsiminti tuos atvejus – sunkiau. Žmonės ignoruoja atvejus, kai jų „reikšmingieji“ skaičiai gyvenime nepasirodo, o tokie atvejai žymiai dažnesni.
Treigių piliakalnis

Aplinkiniai piliakalniai

Skroblio piliakalnis 24 kmLopaičių piliakalnis 15 km
Šiuraičių II piliakalnis 8 kmBurbiškių piliakalnis 7 kmNorgėlų piliakalnis 28 kmMedvėgalis 12 km
Bilionių piliakalnis 7,5 kmGūvainių piliakalnis 15 km
Pavėžio piliakalnis 13 kmRubaičių piliakalnis 6 km
Leviškių piliakalnis 10 kmPadievyčio piliakalnis 4,5 km
Vedrių piliakalnis 14 km
Tebė (palydovas)

Orbita

Tebė yra paskutinis iš vidinių Jupiterio palydovų, nuo planetos nutolęs 222 000 km. Orbitos ekscentricitetas ε=0,018, polinkis į Jupiterio pusiaujo plokštumą 1,08°. Tokie skaičiai nebūdingi vidiniams palydovams - jie turėtų būti lygūs nuliui (mėnulis turėtų skrieti planetos pusiaujo plokštumoje apskritimine orbita). Tai gali būti paaiškinta artimiausio Galilėjaus palydovo Ijo įtaka.
Lawrence Sperry

Lorensas Speris (Lawrence Sperry; 1892 m. gruodžio 22 d. – m. apie 1923 m. gruodžio 23) – vienas pirmųjų aviatorių, aviacinės technikos kūrėjų. Žinomas kaip autopiloto išradėjas.

Biografija

L. Speris gimė Čikagoje (Ilinojus, JAV). Jis buvo trečiasis Elmer Ambrose Sperry sūnus. Anksti susidomėjo aviacija. Būdamas 17 m. jau skraidė savo konstrukcijos sklandytuvu. Po 4 metų jis pradėjo skraidyti lėktuvais.
L. Speris neturėjo formalaus inžinieriaus išsilavinimo, bet sukūrė nemažai aviacijai skirtų išradimų. Speris pasaulyje pagarsėjo 1914 m., kai Prancūzijoje viešai pademonstravo kaip veikia jo išrastas autopilotas. Jis sukūrė pirmąsias aviacines giroskopinio stabilizavimo sistemas, kurios šiais laikais plačiai naudojamos automatiniams skrydžiams užtikrinti. L. Speris garsėjo tuo, kad jis bandydamas savo išradimus paprastai ir pats pilotuodavo lėktuvus.
Manoma, kad L. Speris žuvo 1923 m. gruodžio 23 d. Jis tada nepaisydamas rūko pakilo Anglijoje ir išskrido į Prancūziją, kurios nepriskrido. 1924 m. sausio 11 d. jo kūną rado Lamanšo sąsiauryje.

Mile high klubas

L. Speris laikomas vadinamojo Mylios aukščio klubo (Mile High Club) įkūrėju. Skelbiama, kad jis 1916 m. lapkritį, su moterimi skrisdamas skraidančia valtimi Curtiss virš Niujorko, užsiiminėjo seksu. Tą sykį jo pilotuojamas lėktuvas rėžėsi į vandenį, bet niekas nežuvo.

Sperio priskyrimas šiam virtualiam klubui yra paremtas dviem faktais – jis yra pirmas žmogus, pareiškęs, kad užsiiminėjo seksu ore, ir jis yra autopiloto išradėjas. Prieš įsirėždamas vandenin L. Speris skrido ~160 m aukštyje, o ir sąvokos Mile High Club tuo metu nebuvo.
Reportažas

Reportažas (pranc. reportage, angl. report – pranešti) – spaudos, televizijos, radijo žurnalistikos informacinis žanras, to žanro kūrinys, operatyviai, dinamiškai, įtaigiai pasakojantis apie įvykius, kurių stebėtoju buvo pats autorius.
Reportaže glaustai, vaizdžiai, panaudojant būdingiausias detales, perteikiama skaitytojui, žiūrovui ar klausytojui įvykių raida taip, tarsi jis būtų buvęs stebėtojas. Taip sukuriamas vadinamasis „dalyvavimo efektas“. Anksčiau reportažuose dažnai buvo pasakojama pirmuoju asmeniu. Dabartinėje žurnalistikoje reportažų autoriai rečiau vartoja tokią pasakojimo formą.
Puertorikinė amazonė

Išvaizda

Kūnas 25-30 cm ilgio; svoris 250-300 g. Pagrindinė spalva žalia su juodu apvadu plunksnų pakraščiuose. Krūtinė ir pilvas citrinų spalvos. Virš snapo yra siaura raudona juosta. Plasnojamosios plunksnos mėlynos. Uodegos šoninės plunksnos prie pagrindo raudonos. Snapas kaulų spalvos. Rainelė ruda. Aplink akis esantis žiedas platus, baltas.

Paplitimas

Paplitusi Puerto Rike. Gyvena drėgnuose tropiniuose miškuose, palmių giraitėse.
Osvaldas Lapienis

Veikla

Osvaldas Lapienis – Respublikinės Šiaulių ligoninės Patologinės anatomijos tarnybos bei histologijos laboratorijos įkūrėjas. Bendradarbiaudamas su Šiaulių įmonėmis, suprojektavo peilių galąstuvą mikroskopiniams preparatams, įdiegė naujus histologinio tyrimo metodus, įsteigė fotolaboratoriją mikropreparatams fotografuoti. Taip pat konsultavo ir darė tyrimus ligonių susirgimo diagnozei nustatyti ne tik Šiaulių miesto ligoninėms, bet ir didelės dalies Šiaulių apskrities rajonų gydymo įstaigoms. Pirmieji skrodimai bei Šiaulių patanatominio skyriaus veikla prasidėjo tuometinės Geležinkelio ligoninės skalbykloje. Osvaldas Lapienis vienas pirmųjų pradėjo balzamavimo darbus pokario Lietuvoje. Jis taip pat kaupė makroskopinių organų preparatų kolekciją, kūrė muziejų (jame – per 500 eksponatų), laikomą didžiausiu patologinės anatomijos muziejumi Lietuvoje.

Atminimas

2008 m. vasario 25 d. minint 80-ąjį patologoanatomo Osvaldo Lapienio jubiliejų po rekonstrukcijos buvo atidarytas „Osvaldo Lapienio patologijos muziejus.“ Muziejuje eksponuojami ir O. Lapienio pomėgių (meninės fotografijos) nuotraukos, medžio drožybos darbai, dailyraščio pavyzdžiai.
Adomas Liudvikas Čartoriskis

Biografija

Lietuvos-Lenkijos Čartoriskių giminės atstovas. Kunigaikščio Vladislavo Čartoriskio (1828–1894) ir princesės Margaritos Orleanietės (1846–1893) vyresnysis sūnus.
Gavo nuodugnų ir visapusišką išsilavinimą. Mokėsi Kalskburgo gimnazijoje, po to Jogailos ir Friburgo universitetuose. Turėjo daug įgūdžių ir gebėjimų. Jis buvo humanistas, meno žinovas ir mylėtojas, mokėjo daug kalbų. Kunigaikštis buvo giliai tikintis ir praktikuojantis žmogus, skatino ir taikė krikščioniško gyvenimo taisykles savo asmeniniame gyvenime, socialinėje ir imigracinėje veikloje.
1894 metais po savo tėvo mirties Adomas Liudvikas Čartoriskis tapo giminės galva. Po trejų metų jis tapo Syniavos ordinatu. Jo turto vertė įvertinta 4,5 mln. austriškomis kronomis, neskaitant turtingų šeimos meno kolekcijų.
1899 metais jo teta Elžbieta Dzialinska paliko jam ir jo broliui Vitoldui turtą Goluchuve. Adomas Liudvikas Čartoriskis buvo Lenkijos bibliotekos Paryžiuje prezidentu ir išeivijos Prancūzijoje Literatūros ir meno draugijos pirmininku. Padėjo materialiai daugeliui žmonių ir organizacijų.
Po bevaikio brolio Vitoldo mirties 1911 metais Adomas Čartoriskis paveldėjo visą jo turtą. 1914 metais jis įstojo į Austrijos kariuomenę, o jo žmona paėmė į savo rankas Čartoriskių muziejaus Krokuvoje vadovavimą. Pirmo pasaulinio karo metu jai pavyko pervežti pačius vertingiausius eksponatus į Drezdeną. Po karo, buvo tam tikrų Čartoriskių kolekcijos atkūrimo sunkumų, sukeltų nestabilios padėties Lenkijoje. Po dvejų metų derybų ir Rygos sutarties, garantavusios kolekcijos grąžinimą, pasirašymo, dalis eksponatų grįžo į Krokuvą. Kolekcijos atstatymas tęsėsi paskutinius kelerius metus.
1937 m. birželio 26 d. 64-metis kunigaikštis Adomas Liudvikas Čartoriskis mirė Varšuvoje ir buvo palaidotas šeimos kape, Syniavoje.