Holokaustas

Holokaustas (gr. ὁλόκαυστος, holókaustos, iš hólos 'visas' + kaustós 'išdegintas'), dar vadinamas Šoa (hebr. השואה, HaShoah 'katastrofa') – sistemingas, masinis  žydų genocidas, vykdytas  Antrojo pasaulinio karo metais  Adolfo Hitlerio vadovaujamų nacių bei jų kolaborantų.

Holokausto išskirtinumas

Žodis „holokaustas“ paprastai vartojamas išimtinai žydų tragedijai apibūdinti (angl. The Holocaust).  Jo vartojimas kitais atvejais gali būti įžeidžiantis. Kiti  genocidai kartais irgi vadinami holokaustais ar su juo sulyginami, kaip antai 1994 metų Ruandos genocidas (apie 800 000 aukų arba maždaug 20 % gyventojų). Kai kurie sovietologai teigia, jog kai kurios stalininės represijos buvo palyginamo masto ir kad naciai savo veikloje daug kur perėmė sovietinius metodus, todėl savo darbuose Stalino vykdytas represijas irgi vadina holokaustu.

Žydų persekiojimas

Nacistinės Vokietijos vadovas Adolfas Hitleris teigė, kad žydai nepriklauso net žemesniajai rasei, jie esą tiesiog ne žmonės. Jis skelbėsi pasaulio gelbėtoju nuo žydų pavojaus, o tą gelbėjimą suprato kaip visų žydų sunaikinimą.
Holokausto pradžia kai kurių istorikų laikomas Adolfo Hitlerio paskyrimas Vokietijos kancleriu 1933 m. sausio 30 d. nacių partijai sėkmingai pasirodžius 1932 m. rinkimuose. 1933 m. kovo 5 d. rinkimuose naciai laimėjo 44% balsų ir kartu su konservatorių 8% laimėjo daugumą.  1933 m. kovo 23 d. jų valdomas parlamentas (Reichstag) priėmė Įgaliojimo aktą, įteisinantį diktatūros įtvirtinimą,  Trečiąjį Reichą.  Adolfas Hitleris,  nacių partija ir jos sukarintos pajėgos "šturmuotojai" Sturmabteilung (SA) išvystė policinę santvarką: nevaržomą policiją Gestapo, saugumą Schutzstaffel (SS) ir žvalgybą  Sicherheitsdienst des ReichsführersSS (SS). Iki 1934 m. pabaigos Adolfas Hitleris įtvirtino visišką vienvaldystę.    
1933 m. kovo 13 d. Joseph Goebbels buvo paskirtas propagandos ministru.  Jisai 1933 m. balandžio 1 d. paskelbė vienos dienos boikotą prieš žydus verslininkus, gydytojus ir advokatus.  Valstybinė propaganda žemino žydus.
1935 m. rugsėjo 15 d. patvirtinti Nurembergo įstatymai teisiškai apibrėžė žydų tautybę, kas palengvino žydų engimą. Iš jų atimta pilietybė. Uždraustos santuokos tarp žydų ir vokiečių.  Žydams neleista dalyvauti visuomeninėje veikloje.
1938 m. lapkričio 7 d. Prancūzijoje prisiglaudęs žydas jaunuolis Herschel Grynszpan, sužinojęs, kad jo tėvai deportuoti į Lenkiją, nušovė Vokietijos ambasados pareigūną Ernst vom Rath.  Lapkričio 9 d., vokiečiams išgirdus, kad pareigūnas mirė nuo žaizdų, propagandos ministras Joseph Goebbels kalboje pasakė, kad "Fiureris nusprendė jog... demonstracijos neturėtų būti partijos rengiamos, bet kiek jos savaime kiltų, nevalia jų varžyti."  Prasidėjo Krištolinė naktis, taip pavadinta dėl sudaužytų vitrinų. Hitlerjugendas, SA ir SS dvi paras siaubė žydų turtą, apniokojo beveik visas Vokietijos  sinagogas - 1 668, ir 7 000 žydų parduotuvių. Nužudė 91 žydą. Šimtai žydų nusižudė. 30 000 žydų išvežė į  koncentracijos stovyklas keliems mėnesiams.  Jose pora tūkstančių žuvo nuo žiaurių sąlygų.  Per dešimt mėnesių Vokietiją apleido 115 000 žydų.  Valdžia žydus nubaudė 1 milijardo markių bauda, nusavindama 20% žydų turto.

Holokausto vertinimai

Nors pats holokaustas neteisinamas (nei visiškai, nei dalinai), kai kurie sionizmo kritikai teigia jog šis judėjimas gali būti kaltinamas kaip paskatinęs nacių holokaustą. Minėto šaltinio požiūriu, sekdami sionizmo ideologija (jog jų kančios reikalingos valstybės sukūrimui kuriuo už tai vėliau turės būti sumokėta), net ir naikinami milijonais žydai neparodė deramo organizuoto pasipriešinimo.