google/wiki40b huggingface dataset:
Kalniečių parkas

Kalniečių parkas – parkas Kaune, Eigulių seniūnijoje, pietiniame seniūnijos pakraštyje, P. Lukšio, S. Žukausko gatvių ir Savanorių prospekto kvartale. Projekto ir dendrologijos autorė architektė Raimonda Augustienė.
Parkas užima 20,7 ha teritoriją. Šiaurės-rytinėje dalyje telkšo vingiuotais krantais tvenkinys, kurį maitina požeminiai šaltiniai. Šalia parko, kitoje P. Lukšio gatvės pusėje plyti Čečėnijos aikštė.
1994 m. birželio 21 d. miesto savivaldybės tarybos potvarkiu nustatytos Kalniečių parko ribos. Dalis parko teritorijos grąžinta buvusiems savininkams, sklypuose iškilo privatūs namai, vakarinėje dalyje pastatyta Pal. arkivyskupo Jurgio Matulaičio bažnyčia.
1998 m. S. Žukausko ir P. Lukšio gatvių sankryžos pietrytinėje dalyje planuota statyti Sporto rūmus. Kaip kompensacija už dalies žaliosios teritorijos sunaikinimą prie parko buvo prijungta aikštė. 1999 m. pabaigoje skelbtą projekto konkursą laimėjo architekto Eugenijaus Miliūno studija. Dėl lėšų stokos projektas tuo metu liko neįgyvendintas, o Sporto ir pramogų arena pastatyta Nemuno saloje. 2005 m. vasario 10 d. miesto savivaldybės tarybos sprendimu Čečėnijos aikštė vėl atskirta nuo parko. 
2005–2006 m. Kalniečių parko tvenkinys buvo valomas nuo sužėlusių makrofitų (aukštesniosios vandens augmenijos). Tvenkinys įžuvintas antramečiais baltaisiais amūrais – 2006 m. gegužės 30 d. į tvenkinį įleista apie 100 kg (120 vnt.) iš Kintų žuvies ūkio bendrijos atvežtų žuvų, kurios turėjo sunaikinti vandenyje sparčiai želiančias žoles.
Józef Urpsza

Biografija

Gimė 1880 m. rugpjūčio 10 d. Jokūbave. 1909 m. Sankt Peterburge baigė farmacijos studijas, vadovavo Žiemos rūmų sanitariniam skyriui. 1917 m. įstojo į Lenkijos kariuomenę. 1922 m. apsigyveno Varšuvoje, kur dirbo sanitarijos inspekcijoje. Daug laiko skyrė savanoriškai pagalbai skurstantiesiems, buvo Lenkijos Carito organizacijos viceprezidentas. Po Varšuvos sukilimo įstojo į Varšuvos universiteto teologijos fakultetą, 1952 m. tapo jėzuitų vienuoliu ir būdamas garbaus amžiaus savanoriškai rūpinasi Kališo skurstančiais žmonėmis, sergančiaisiais, pensininkais ir kaliniais. Organizuodavo piligriminius žygius į šventas vietas. Mirė 1974 m. liepos 14 d. Kališe.
Adygėjos vėliava

Adygėjos vėliava – Rusijos Federacijos respublikos Adygėjos simbolis. Vėliava oficialiai patvirtinta 1992 m., nors sukurta kur kas seniau. Tai tradicinė čerkesų vėliava – jos fonas žalias, jame geltona spalva atvaizduotos 3 sukryžiuotos strėlės (simbolizuoja 3 senąsias adygų kunigaikštystes bei kalvystės dievą Tlepšą), o virš strėlių pusračiu išdėstyta 12 žvaigždžių (9 sudaro pusračio lanką, o 3 – gulsčia tiese virš strėlių). Žalia vėliavos spalva simbolizuoja krašto žalumą, gamtą, taip pat gyvastį, amžinybę, islamą. Proporcija – 1:2.
Vėliavą 1836 m. sukūrė škotų diplomatas Deividas Urkvartas (David Urquhart), kadangi britai tuo metu rėmė čerkesus Kaukazo kare ir palaikė Čerkesijos valstybės sukūrimą. Dabar ši vėliava naudojama ne tik adygų, bet ir kitų Rusijoje bei svetur gyvenančių čerkesų grupių.
Griaziai

Istorija

XVII a. prie Matyros upės įsikūrė Griazių kaimas. Šis pavadinimas rusiškai reiškia „purvai, purvynė“. 1868 m. prie Maskvos–Voronežo geležinkelio įkurta Griazių stotelė, ėmė augti gyvenvietė, tapo geležinkelių mazgu. 1938 m. Griaziai tapo miestu. 1979 m. miestas sujungtas su senuoju Griazių kaimu.
Milda Jachimavičiūtė

Biografija

2000 m. baigė Vilniaus universitetą, gydytoja. Širvintų pirminės sveikatos priežiūros centro, UAB „Širvintų sveikatos centras“ gydytoja.
2002 m. Liberalų demokratų partijos, 2006 m. partijos Tvarka ir teisingumas (liberalai demokratai) narė.
2003–2007 m. ir nuo 2007 m. Širvintų rajono savivaldybės tarybos narė.
Išsiskyrusi, vaikai Tomas, Matas
Pašilė (Zarasai)

Aplinkinės gyvenvietės

DUSETOS – 5 km
Eiveniai – 2 kmBikūnai – 11 km
Sudeikiai – 18 km
Jesėjus

Istorija

Ežeras žemėlapiuose pirmą kartą pažymėtas 1745 m. Ezelio pavadinimu. Vėliau dar vadintas Jevsejevo, Žesėjaus ežeru. XVII a. ežero pakrantėse gyveno evenkai, bet vėliau juos išstūmė nuo rinkliavų bėgantys jakutai.
Algimantas Bražinskas

Biografija

1961 m. baigė Lietuvos konservatoriją, E. Balsio kompozicijos klasę. 1961–1963 m. Lietuvos kino studijos muzikos redaktorius, 1963–1968 m. Lietuvos kompozitorių sąjungos konsultantas.

Įvertinimas

LTSR valstybinė premija 1973 m.
Sulinos protaka

Sulinos protaka (rumun. Braţul Sulina) – viena iš trijų pagrindinių Dunojaus deltos protakų (Rumunija). Teka per deltos vidurį, tarp Kilijos protakos šiaurėje ir Šv. Jurgio protakos pietuose. Įteka į Juodąją jūrą.
Ilgis 84 km, plotis 120–150 m, gylis 7-7,5 m. Vaga laivybos tikslais pagilinta, dėl to bendras Dunojaus nuotėkis Sulinos protaka padidėjo nuo 7-8 % iki 18-20 %. Žvejyba. Ties protakos žiotimis įsikūręs Sulinos uostamiestis.
Ivanovo srities herbas

Amūro srities herbas - oficialus Rusijos Federacijos Ivanovo srities simbolis, priimtas 1997 m. gruodžio 31 d.

Herbo aprašas

Herbo skydas prancūziškas/rusiškas, perskeltas. Heraldiškai dešinysis laukas raudonas, kairysis - mėlynas. Apatiniame trečdalyje skydą kerta trys sidabrinės siauros banguotos juostelės. Dešiniajame lauke auksinė šaudyklė su sidabriniu vidumi, kairiajame lauke - sidabrinis deglas.
Virš skydo - pilka geležinė karūna. Dešinysis skydininkas - auksinis liūtas, kairysis - auksinis erelis. Skydo ir skydininkų postamentas - vainikas iš žalių stiebų su lapais ir žydrais linų žiedais bei baltomis medvilnės dėžutėmis, perpintas raudonu ir mėlynu kaspinas sidabrine išvirkščia puse.
Mindaugas Petras Bloznelis

Biografija

Tėvas Mindaugas Julius Bloznelis, motina Kamilė Laimutė Bloznelienė, sesuo Laima Bloznelytė-Plėšnienė.
1986 m. baigė Vilniaus universitetą. 2000 m. habilituotas fizinių mokslų daktaras.
Nuo 1986 m. Vilniaus universiteto dėstytojas, 2002–2008 m. Matematinės informatikos katedros vedėjas, nuo 2001 m. profesorius; 2002 m. Lietuvos mokslo premija (paskirta autorių kolektyvui: Mindaugas Bloznelis, Vigirdas Mackevičius, Eugenijus Manstavičius); 1999 m. gauta Humbolto stipendija mokslo tyrimams Vokietijoje.

Mokslinė veikla

Darbai iš tikimybių teorijos, matematinės statistikos, atsitiktinių procesų teorijos ir atsitiktinių grafų teorijos. Po 1990 m. mokslinį darbą dirbo Bylefeldo, Frankfurto prie Maino, Helsinkio, Leideno, Poznanės, Stokholmo, Vienos universitetuose.
Pokal Špar

Pokal Špar – Slovėnijos krepšinio taurė, organizuojama nuo 1991 m.
Panevėžio miesto savivaldybės taryba 2000–2003 m.

Veikla

Miesto meru išrinktas Valdemaras Jakštas.
Mokesčių planavimas

Mokesčių planavimas – tai, atsižvelgiant į mokestinę aplinką, finansinės situacijos analizė ar planavimas, siekiant suderinti finansinius tikslus su mokėtinų mokesčių efektyvumu. Mokesčių planavimo tikslas yra atrasti būdus kaip įgyvendinti finansinius planus efektyviausiu būdu mokesčių atžvilgiu. Tai efektyvus mokesčių įstatymų pritaikymas ir mokestinių lengvatų privalumų panaudojimas.
PFK Nafteks Burgas

Istorija

2009 m. vasarą dauguma klubo žaidėjų perėjo į FK Pomorie klubą.
Penkios savaitės oro balionu

Anotacija

Daktaras Samuelis Fergiusonas su dviem savo bičiuliais oro balionu perskrenda Afriką, tikslindami kartografijos duomenis ir ieškodami Nilo ištakų. Kelionės metu jie patiria daugybę nuotykių. Romane pateikiama gana išsami „Juodojo žemyno“ tyrinėjimo istorija, aprašoma Afrikos gamta, čiabuvių gyvenimas, genčių papročiai. Autoriaus išmonė persipina su tikrove. Nors knyga prisodrinta XIX a. vidurio realijų, ji įdomi ir mūsų laikų skaitytojui.

Leidimas lietuvių kalba

Knyga lietuvių kalba išleista 2000 m. Kauno ledykloje ANBO.
Korėjos Respublikos Konstitucija

Pirmoji respublika

Pirmasis Konstitucijos pakeitimas, įteisinęs tiesioginius prezidento rinkimus ir galimybę parlamentui pareikšti nepasitikėjimą ministrams, buvo inicijuotas tuometinio prezidento I Singmano ir įvykdytas 1952 m. liepos mėnesį. Antrasis pakeitimas buvo priimtas 1954 m. lapkritį, vėl gi I Singmano iniciatyva, ir panaikino prezidento kadencijos ilgio apribojimą bei ministro pirmininko postą.

Antroji respublika

Antrosios respublikos Konstitucija buvo priimta 1960 m. birželio 15 d. Ja sustiprintos pilietinės teisės, spaudos laisvė, įsteigtas Konstitucinis teismas, aukštesnieji parlamento rūmai, panaikinti tiesioginiai prezidento rinkimai ir viceprezidento postas.

Trečioji respublika

Po 1961 m. Pak Čionghi vadovaujamo karinio perversmo, 1962 m. referendume priimama Trečiosios respublikos Konstitucija. Ji sustiprino prezidento galias, tuo pačiu apribodama ministerijų ir parlamento funkcijas.
1969 m. spalio mėnesį įvyko šeštasis Konstitucijos pakeitimas, kuriuo panaikintas limitas tam pačiam asmeniui užimti prezidento postą ne daugiau nei dvi kadencijas.

Ketvirtoji respublika

1972 m. gruodį Pak Čionghi iniciatyva buvo priimtos Konstitucijos pataisos ypatingai sustiprinusios prezidento galias.

Penktoji respublika

Penktosios respublikos Konstitucija buvo priimta 1980 m. spalį. Ji sustiprino įstatymų leidžiamąją ir teisminę valdžią, apribojo prezidento kadenciją iki 7 metų.

Šeštoji respublika

Stiprėjant demokratiją palaikančioms jėgoms, Pietų Korėjos Konstitucija buvo dar kartą peržiūrėtą ir pakeista 1987 m. spalio mėn. Pagal ją, prezidento kadencija apribota iki 5 metų ir ją tas pats asmuo gali užimti tik vieną kartą. Taip pat sustiprintos piliečių teisės, žodžio laisvė, parlamento galia.

Struktūra

Konstitucija susideda iš preambulės, 130 straipsnių ir adendo. Pirmajame skyriuje įvardinama valstybės santvarka ir bendri bruožai bei siekiai. Antrajame - piliečių teisės ir pareigos. Trečiajame - Nacionalinio susirinkimo sudėtis bei funkcijos. Ketvirtajame ir penktajame - atitinkamai vykdomosios ir teisminės valdžios sistemos. Šeštajame - konstitucinio teismo institucija. Septintajame - rinkimų organizavimas. Aštuntajame - vietinė valdžia. Devintajame - šalies ekonominė tvarka. Dešimtajame - konstitucijos papildymo sąlygos.
Kūlupėnų senosios kapinės

Vieta

Įrengtos upių santakos slėnio terasoje, nežymiai žemėjančioje į pietų pusę. Ovalo plano, pailgos šiaurės – pietų kryptimi, apjuostos iš lauko akmenų sukrauta tvora, kurios rytų ir vakarų pusėje įrengti varteliai. Vakarinėje dalyje matosi keli kapų kauburiai, prie kurių stovi geležinis ir medinis kryžiai, auga seni medžiai, į vieną iš kurių įsirėmęs nuvirtusio seno ąžuolinio kryžiaus stiebas.

Kaltinis kryžius

Geležinis, kryžmiškas, kalvio darbo. Stiebas ir skersinis stačiakampio pjūvio, viršūnės ir pečių galai profiliuoti, pagrindas įtvirtintas į stambų aptašytą akmenį.

Medinis kryžius

Monumentalus, kryžmiškas, ornamentuotas. Stiebas ir skersinis plokšti, stačiakampio pjūvio. Viršūnės ir pečių galai profiliuoti. Prie kryžmos prikalta lieto metalo Nukryžiuotojo figūrėlė, kurią iš viršaus dengia dvišlaitis, kiauraraščiais ornamentais puoštas stogelis. Virš stogelio prikalta profiliuota lentelė Kristaus monograma: „INRI“.
Teritorijos plotas – 0,15 ha, perimetras – 152 m.

Istorija

Kapinės veikė XVI–XIX a. Vadinamos Markapiais, Kapeliais, Senkapiais. Jose laidoti Kūlupėnų gyventojai. Kapinėse buvo statomi aukšti ąžuoliniai kryžiai. Šalia gyvenantys Drakšai tarpukariu prie savo protėvių ir artimųjų kapų pastatė koplytėlę su šventųjų skulptūromis. Kitą koplytėlę ant savo senelio kapo 1932 m. pastatė Kazimiera Daukantaitė-Ozolinia. Kiekvienų metų gegužę kūlupėniškiai rinkdavosi kapinėse pasimelsti, giedodavo šventas giesmes. Tarpukariu ir pirmaisiais pokario metais kapinėse ir šalia jų buvo kasamos duobės bulviarūsiams
Sovietmečiu kapinės primirštos, apleistos. Tarybinio ūkio vadovų nurodymu buvo nupjautos palei kapinių pakraštį augusios brandžios pušys. Koplytėlės sunyko, kryžiai išvirto. Metalinį kryžių piktadariai kartu su akmens postamentu ištraukė ir įvertė į krūmokšnius.
1971–1984 m. kapinės (senkapis) buvo įrašytos į vietinės reikšmės archeologijos paminklų sąrašą (AV516).
1994–1995 m. Kūlupėnų gyventojai Pranas Daukantas, Augustas Drakšas ir Petras Saladuchinas kapines sutvarkė, atstatė metalinį kryžių. P. Daukantas savo lėšomis prie prosenelio kapo 1995 m. pastatė monumentalų ornamentuotą kryžių (meistras Kazys Paulauskas iš Nasrėnų). Abu kryžius ir atnaujintus kapus 1995 m. birželio 9 d. iškilmingai pašventino Palangos dekanas ir Kartenos parapijos klebonas kunigas Antanas Striukis.
1997 m. įrašytos į kultūros vertybių registro laidojimo vietų sąrašą, 2005 m. pripažintos valstybės saugoma kultūros vertybe.

Tyrimai

1982 m. žvalgė Mokslinė metodinė kultūros paminklų apsaugos taryba (tyrimų vadovas Romas Olišauskas), 1995 m. – Kultūros paveldo centro istorikės Loreta Kazlavickinė ir Jadvyga Verksnienė, 2000 m. – Julius Kanarskas.
Atropinas

Atropinas – alkaloidas. Randamas bulvinių šeimos augaluose – drignėse, durnaropėse. Atropinas, pasižymi dideliu giminingumu muskarininiams acetilcholino receptoriams, tačiau prisijungęs prie jų poveikio nesukelia taigi pasižymi anticholinerginiu aktyvumu. Atropinas veikia tiek centrinius tiek periferinius M - cholino receptorius. Jo poveikio trukmė 4 h. Kadangi tai potencialiai nuodinga medžiaga, pavadinimas jai suteiktas pagal vieną iš trijų likimo deivių, galinčių nutraukti gyvenimo giją, Atropę.

Naudojimas

Vartojamas medicinoje sutrikus širdies veiklai, vyzdžiams išplėsti, lygiųjų raumenų spazmams apmalšinti. Taip pat eksperimentinėje neurofiziologijoje.
Gražina Zita Mažeikaitė-Sajienė

Gražina Zita Mažeikaitė-Sajienė (g. 1952 m. rugsėjo 19 d. Ingavangyje, Prienų raj.) – Lietuvos poetė, vertėja.

Biografija

Vyras Kazys Saja. 1975 Vilniaus universitete baigusi vokiečių kalbą ir literatūrą studijavo Greifsvaldo universitete. 1977–1982 dirbo „Minties“ leidykloje. Nuo 1987 m. Lietuvos rašytojų sąjungos narė. Išleido gamtos apmąstymų eilėraščių rinkinius.
Vokietijos Federalinis Administracinis Teismas

Vokietijos Federacijos Administracinis Teismas (vok. Bundesverwaltungsgericht, BVerwG) - aukščiausios instancijos administracinių bylų teismas Vokietijoje Būstinė - Leipcigas (Saksonija).
Teismas įsteigtas pagal Vokietijos Konstitucijos 95 str. I d. 1952 m. rugsėjo 23 d. įstatymu (būstinė - Berlynas). Nuo 1953 m. birželio 8 d. Vokietijos Federacijos Administracinis Teismo rūmai įkurti buvusio Prūsijos aukštesniojo administracinio teismo patalpose.
Seksualinė prievarta kalėjime

Seksualinė prievarta kalėjime yra lytinė prievarta, kurią patiria kaliniai iš kitų kalinių ar kalėjimų personalo. Kadangi skirtingų lyčių kaliniai laikomi atskirai, lytiniai aktai paprastai atliekami su tos pačios lyties partneriu, dažniausiai visiškai nepaisant jo seksualinės orientacijos. Lietuvos kalinių žargone prievartaujamasis kartais vadinamas „gaidžiu“ ir priklauso tokio pat pavadinimo kastai, tačiau šis žodis paprastai turi ne seksualinę prasmę bei apibūdina silpną, apsiginti negalintį ir įvairius darbus dirbantį asmenį, prieš kurį dažnai fiziškai smurtaujama.
Seksualinė prievarta kalėjime neturi daug bendro su homoseksualumo reiškiniu už kalėjimo ribų. Pats žodis „gaidys“ pastaruoju metu paplitęs ne vien nusikaltėlių žargone, bet ir už kalėjimo sienų. Toks įvardijimas laikomas kraštutiniu nepagarbos ir paniekos ženklu.

Statusas

Prievartaujamojo statusas visada susijęs su iš esmės vergo socialine padėtimi. Tai yra žema kasta, kuriai kalinys ima priklausyti po tam tikros procedūros. Prievartaujamieji negali miegoti kaliniui įprastose lovose, privalo naudotis atskirais buities rakandais, nuolat kenčia fizinį smurtą. Kastų sistemoje jie neturi jokių teisių.

Tikėtinos aukos

Prievartaujamojo padėtyje neretai atsiduria pinigų neturintys ar silpni žmonės, jei jie neįtinka kitiems dėl kokių nors priežasčių. Dažniau į šią padėtį patenka jauni ar jaunai atrodantys žmonės, taip pat tie, kurių elgesyje įžiūrima kokių nors silpnumo požymių (vengimas bendrauti ir pan), taip pat nuteisti už seksualinius nusikaltimus .

Agresoriai

Agresoriai paprastai taip pat būna gana jauni, neretai tokio pat amžiaus kaip ir prievartaujamasis, tačiau fiziškai stipresni. Jie agresyvesni ir paprastai būna nuteisti už sunkesnius nusikaltimus nei puolamieji. Gėjai paprastai nepuola kitų žmonių, daug labiau tikėtina, jog gėjus pats bus prievartaujamas.

Paplitimas

Prievartavimų kalėjimuose paplitimas priklauso nuo šalies. Teigiama, kad Jungtinėse Amerikos Valstijose bent kartą seksualiai prievartauti buvo 7 % kalinių ( rašoma, jog net 22,3 %). Šis reiškinys skatina panašią atsakomąją reakciją: 34 % išprievartautų kalinių, paleistų iš kalėjimo, vėliau laisvėje atlieka seksualinius nusikaltimus prieš nepilnamečius. Šis reiškinys būdingas tiek vyrams, tiek moterims. Panašūs santykiai kai kada stebimi ir tarp gyvūnų (beždžionių), jei kartu laikomi tik vienos lyties atstovai. Ne taip akivaizdžiai reiškinys gali pasireikšti ir už kalėjimo ribų, jei vienoje vietoje susitelkia daug tos pačios lyties žmonių (specializuotose stovyklose ir pan).
Prancūzijoje, pasak tos šalies kalėjimų administratorių, prievartavimai kalėjimuose yra retas reiškinys, kurio statistika oficialiose statistinėse lentelėse net nėra vedama. Dažniau minimi atvejai, kai kaliniai vienas kitam seksualines paslaugas teikia už kokį nors atlygį.
Lietuvos įkalinimo įstaigose prievartavimų statistika taip pat nėra vedama, o skundai dėl išprievartavimų teikiami itin retai. Pvz., Šiaulių tardymo izoliatoriuje 2012 m. nebuvo pateikta kalinių skundų dėl seksualinio smurto. Be to, teigiama, kad Lietuvos kalėjimuose seksualiniai santykiai dažniau vyksta savanoriškai už atlygį.
Raštuotasis vėžlys

Paplitimas pasaulyje

Savaime gyvenantys aptinkami Šiaurės Amerikos žemyne (JAV pietryčiuose).

Paplitimas Lietuvoje

Raštuotojo vėžlio porūšis - raudonausis raštuotasis vėžlys (Trachemys scripta elegans) yra invazinė rūšis Lietuvoje.
Riot grrrl

Judėjimo nuostatos

Šis judėjimas dažnai siejamas su Trečiosios bangos feminizmu ir laikomas jo atskaitos tašku. Riot grrrl grupės dažnai skiria dėmesį išprievartavimo, smurto šeimoje, seksualumo, rasizmo, patriarchato, moterų kompetencijos, santykių tarp lyčių problemoms. Šios pakraipos muzikinėms grupėms priklauso Bikini Kill, Jack Off Jill (Scarling), Bratmobile, Adickdid, Bangs, The Butchies, Calamity Jane, Emily's Sassy Lime, Excuse 17, Fifth Column, The Frumpies, Heavens to Betsy, Huggy Bear, Sleater-Kinney, L7, Team Dresch.

Subkultūra

Be indie music žanro, Riot grrrl yra ir subkultūros dalis, kuriai būdinga fenzinų leidyba, DIY (Do It Yourself 'Pasidaryk pats') etinio judėjimo idėjos, menas, politinės akcijos, aktyvizmas. Iš vienos pusės, tai grubaus, kieto, kaip taisyklė, mėgėjiško lygio pankroko grupės, iš kitos pusės – politiškai aktyvios jų narės, pavertusios šį judėjimą įtakinga subkultūra. Riot grrrl rengia mitingus, remia ir organizuoja moterų muzikos grupes, padeda rasti joms vietą vyrų dominuojamoje pankroko scenoje.
Geoportal.lt

Žemėlapių naršyklė

Viena lankomiausių geoportal.lt vietų - žemėlapių naršyklė (geoportal.lt/map/). Portalo lankytojai gali ieškoti, peržiūrėti ir parsisiųsti norimais formatais įvairius žemėlapius, ortofotografinius vaizdus, juos palyginti, matuoti ir gautus duomenis analizuoti. Dauguma sistemoje siūlomų paslaugų yra nemokamos.
2022 m. žiemos olimpinės žaidynės

Stokholmas, Švedija

2013 m. lapkričio 11 d. Švedijos olimpinis komitetas pranešė, jog TOK’ui pateikė paraišką, tačiau 2014 m. sausio 17 d. Stokholmo kandidatūra atšaukta dėl politinės paramos trūkumo. Buvo suplanuota, jog Åre, kuri yra apie 610 km nuo Stokholmo, turėjo vykti 8 kalnų slidinėjimo rungtys. Stokholmas yra rengęs 1912 m. vasaros olimpines žaidynes, tačiau tai buvo pirmas kartas, kai Švedijos sostinė pretenduoja žiemos Olimpiadai.

Krokuva, Lenkija

2013 m. lapkričio 7 d. Lenkijos olimpinis komitetas pranešė, jog kartu su centrinės Slovakijos kaimeliu Jasna TOK’ui pateikė paraišką organizuoti 2022 m. žiemos Olimpiadą. Jei kandidatūra būtų pasisekusi, tiek Lenkijai, tiek Slovakijai būtų buvęs pirmas kartas organizuojant olimpines žaidynes. Krokuva savo kandidatavimo klausimą iškėlė vietiniame referendume ir, sulaukus neigiamos reakcijos, kandidatūrą buvo atšaukta.

Lvovas, Ukraina

2013 m. lapkričio 5 d. Ukrainos Nacionalinis olimpinis komitetas oficialiai pateikė Lvovo paraišką 2022 m. Olimpiadai organizuoti. 2014 m. birželio 30 d. TOK pranešė, „kad Lvovas susilauks dėmesio 2026 m., bet netęs savo kandidatūros 2022 m. Taip nuspręsta dėl dabartinių politinių ir ekonominių sąlygų Ukrainoje.“
Egiptas (Romos provincija)

Priešistorė

Egiptas tapo Romos provincija po faraonės Kleopatros ir Marko Antonijaus mirties. Ptolemėjų valdovė Kleopatra pradėjo kariauti su savo broliais Ptolemėju XIII ir Ptolemėju XIV, už kurių buvo ištekėjusi pagal egiptiečių papročius. Galiausiai ji tapo vienvaldė valdovė. Sutvirtinti savo valdžią jai padėjo meilės romanas su Gajumi Julijumi Cezariu.
Kleopatros ir jos meilužio Gajaus Julijaus Cezario nurodymu 47 m. pr. m. e. buvo padegta garsioji Aleksandrijos biblioteka. Po Cezario nužudymo 44 m. pr. m. e. Kleopatra sudarė sąjungą su Marku Antonijumi prieš Gajų Julijų Cezarį Oktavianą. Pralaimėjęs Akcijaus mūšį Antonijus nusižudė. Kleopatra, pasekusi jo pavyzdžiu, taip pat nusižudė 30 m. pr. m. e. Tais pačiais metais buvo nužudytas Egipto sosto paveldėtojas Cezarionas, Kleopatros ir Gajaus Julijaus Cezario 17-metis sūnus. Taip Egiptas atsidūrė Romos valdžioje. Romėnai valdė Egiptą apie 600 metų.

Krikščionybės įtaka

Kylant krikščionių bažnyčios įtakai Egipte, jai vadovaujantis Aleksandrijos vyskupas savo valdža ėmė konkuruoti su gubernatoriaus autoritetu. IV a. jis buvo vadinamas popiežiumi arba Aleksandrijos arkivyskupu. Priešingai nuo pasaulietinės administracijos, bažnyčios atžvilgiu Egiptas išliko vieningas. I Nikėjos susirinkimas (pirmasis Visuotinis Bažnyčios susirinkimas) 325 m. apibrėžė arkivyskupo jurisdikciją taip pat Libijoje ir Pentapolyje, o tai neatitiko bendro imperinio principo dubliuoti bažnytiniame valdyme pasaulietinį.
Bandydami į Aleksandriją paskirti arijonų vyskupą, imperatoriai Konstancijus II ir Valentas II keletą kartų išvarė iš miesto Afanasijų Didįjį, vieną graikų bažnyčios tėvų. Arijonizmo palaikymas baigėsi 379 m. į valdžią stojus Teodosijui, nustačiusiam savo kodekse vienodą statusą patriarchui Petrui II ir popiežiui Damasui I.

Vėlyvasis romėnų Egiptas (IV–VI a.)

IV a. padalijus imperiją, Egiptas priklausė Rytų Romos imperijai su sostine Konstantinopolyje. Lotynų įtaka menko, o graikų kalba tebedominavo valstybėje ir moksle. Bizantija tapo krikščioniška valstybe, kurios kultūra smarkiai nutolo nuo pagoniškos praeities. V a. žlungant Vakarų Romai faraoniškos tradicijos Egipte nyko, žyniai apleido šventoves, kurios virto bažnyčiomis ar buvo paliktos dykumose, hieroglifų raštas tapo nesuprantamas. Rytų imperija ėmė orientuotis į Rytus, išstumdama graikų valdymo sistemą. Aleksandrija prie patriarcho Kirilo buvo antrasis miestas, religinis kontroversijų ir prievartos žydų atžvilgiu centras. Tačiau Egiptas išliko svarbiu ekonominiu centru ne tik Bizantijos imperijoje, bet ir Viduržemio jūros regione. Valdant Justinianui I (527–565 m.) buvo siekiama atkurti buvusią imperiją, spėta iš barbarų atsikovoti dalį Italijos, Romos miestą, tačiau trūko saugumo imperijos rytiniam sparnui, jos „aruodui“.

Egipto užkariavimas

619–629 Egiptą valdė Sasanidų imperija, kurios valdovas Šarbarazas buvo sudaręs sąjungą su Bizantijos imperatoriumi Heraklėju.
639–646 m. Egiptas buvo užkariautas kalifo Umaro ibn al-Chatabo pasiųstos kariuomenės.
Rėkyvos Šv. Juozapo Darbininko bažnyčia

Istorija

Dvaras priklausė Karpių giminei. Dvaro laikotarpiu šis pastatas buvo kalvė. 1935 m. statinys rekonstruotas į koplyčią.
1991 m. atliktas pastato kompleksinis remontas.
Šiaulių vyskupijoje Rėkyvos Šv. Juozapo darbininko parapija įkurta 2009 m.

Architektūra

Bažnyčia uždengta dvišlaičiu stogu, dengtu skarda. Statinio tūris – kryžminis vienanavis, su trisiene apside ir bokštu virš šiaurinio fasado. Fasadų architektūra turi modernizmo stiliaus bruožų.