Helsinkis

Istorija

Miestas įkurtas 1550 m. šalia Vantos (Vantaa) upės Švedijos karaliaus Gustavo I, kaip konkurentas Hanzos sąjungos miestui Reveliui. Tačiau Helsinkis ilgą laiką tebuvo mažas pakrantės miestelis. 1710 m. dauguma jo gyventojų žuvo dėl maro. Miestas pradėjo kiek labiau augti XVIII a. greta įkūrus Sveaborgo fortą. Tačiau Helsinkis tapo svarbiu miestu tik 1812 m. Rusijai okupavus Suomiją: jis tapo Didžiosios Suomijos kunigaikštystės sostine, nusprendus perkelti sostinę iš Turku į arčiau Rusijos esantį miestą, ne taip paveiktą švedų. Miestas įgavo daug neoklasikinių, Sankt Peterburgui būdingų architektūros bruožų. 1917 m. Helsinkis tapo nepriklausomos Suomijos sostine. Antrojo pasaulinio karo metais miestas smarkiai nukentėjo nuo tarybinės aviacijos antpuolių.
1952 m. Helsinkyje vyko XV vasaros olimpinės žaidynės, 2007 m. įvyko Eurovizijos dainų konkursas.

Geografija

Helsinkis yra šalies pietuose, Ūsimos regione, Suomijos įlankos pakrantėje. Su šalimais esančiais Espo, Vantos ir Kauniaineno miestais sudaro aglomeraciją. Keturi politiškai savarankiški miestai sudaro vadinamąjį „Sostinės regioną” (suom. pääkaupunkiseutu, šved. huvudstadsregionen), faktiškai vientisą didmiestį su milijonu gyventojų. Platesniame Helsinkio traukos lauke yra Helsinkio regionas (suom. Helsingin seutu), kuriam priklauso Kirkonumio, Vihčio, Nurmijervio, Tūsulos, Keravos, Sipo, Jervenpės ir Hiuvinkės savivaldybės. Šiame regione iš viso gyvena 1,233 mln. gyventojų, o tai sudaro apie ketvirtį visų šalies gyventojų.
Helsinkio ir apylinkių kraštovaizdį, kaip ir visos Pietų Suomijos, formuoja plokščios granito uolų kalvos. Aukščiausia miesto vieta yra Kiviko rajone ir siekia 62 m virš jūros lygio. Išsidėstęs šalia daugybės įlankų ir salų. Žymiausios salos: Seurasaris, Lautasaris ir Korkeasaris, kuriame yra didžiausias šalies zoologijos sodas, taip pat sala tvirtovė Suomenlina (suom. Suomenlinna, šved.Sveaborg).

Miesto išsidėstymas

Helsinkis išsidėstęs 715 km² plote, iš kurio 212 km² užima sausuma, sudaryta iš žemyninės dalies ir daugiau nei 300 šcherų. Svarbiausios salos yra Lautasaris su gyvenamuoju rajonu, Seurasaris su muziejumi, Korkeasaris su zoologijos sodu bei sala tvirtovė Suomenlina.
Daugiau nei 100 km pakrantė išraižyta daugybės įlankų ir pusiasalių. Apie 20 proc. miesto ploto užima miškai, beveik 10 proc. parkai. Per paskutinius kelis šimtus metų pakrantės linija smarkiai keitėsi dėl daugelio žmonių vykdytų projektų. Pvz., XIX a. pradžioje centrinė miesto dalis Klūvis tebebuvo po vandeniu.

Architektūra

Miestas suplanuotas vokiečių architekto Carl Ludvig Engel. Jo plano centru tapo Senato aikštė, apsupta Vyriausybės rūmų, Helinkio universiteto rūmų ir Helsinkio katedros, baigtos statyti 1852 m. Neoklasikinė Helsinkio architektūra jam suteikė „Baltojo šiaurės miesto” pravardę.
XX a. pr. miesto architektūra smarkiai paveikta Art Nouveau stiliaus. Daug pastatų suprojektavo šio stiliaus suomių architektas Eliel Saarinen. Art Nouveau stiliumi statyti gyvenamieji namai, centrinė geležinkelio stotis ir kt. Prie miesto veido daug prisidėjo kitas žymus šalies architektas Alvar Aalto (vienas iš funkcionalizmo pradininkų). Jis suprojektavo Finlandijos rūmus, popieriaus fabriko centrinį pastatą, kultūros namus ir kt.
Šaltojo karo metais Helsinkyje neretai filmuoti vakarietiški filmai apie Tarybų Sąjungą, nes miesto neorenesansinė architektūra primena Sankt Peterburgo ir Maskvos miestovaizdžius.
Be katedros, iš kitų svarbesnių miesto maldos namų paminėtina XIX a. vid. Suomenlinos bažnyčia (pradžioje ortodoksų, dabar liuteronų), dirbanti ir kaip švyturys, 1868 m. baigta statyti Uspenskio katedra, XIX a. pab. plytų gotikos Šv. Jono liuteronų bažnyčia bei 1969 m. pastatyta modernistinė Temppeliaukio liuteronų bažnyčia (įrengta uoloje, uždengtoje plačiu kupolu).

Kultūra

Helsinkyje yra didžiausias ir svarbiausias šalies muziejus – Suomijos nacionalinis muziejus. Jame saugomi eksponatai nuo priešistorinių laikų ir šiuolaikinių. Pats muziejus įsikūręs vaizdingoje neo-viduramžių pilyje. Kitas svarbus muziejus yra Helsinkio miesto muziejus, kuriame saugomi 500 metų miesto istorijos paminklai. Helsinkio universitetas taip pat turi keletą muziejų (universiteto, gamtos istorijos).
Suomijos nacionalinę galeriją sudaro 3 muziejai: Atenėjumas (klasikinio suomių meno), Sinebrichovo meno muziejus (klasikinio Europos meno) ir Kiasma (modernaus meno). Anetėjumas įsikūręs architektūros paminkle – XIX a. neorenesansiniuose rūmuose, o Kiasma yra vienas naujausių miesto pastatų.
Mieste yra 3 dideli teatrai: Suomijos nacionalinis teatras, Helsinkio miesto teatras ir Švedų teatras. Muzikos renginiai vyksta Suomijos nacionalinėje operoje ir Finlandijos rūmuose. Populiariosios muzikos koncertai vyksta miesto ledo arenose – Hartwall Areena ir Helsinki Ice Hall. Helsinkyje yra svarbiausi šalyje parodų rūmai.

Transportas

Helsinkį juosia trys automobilių transporto žiedai – I, II ir III. Magistralės iš miesto driekiasi į kitus Suomijos miestus.
Miesto viešasis transportas įvairiapusiškas – veikia Helsinkio metropolitenas (nuo 1982 m.), autobusų, priemiestinių traukinių, tramvajų tinklai, dvi keltų linijos. 19 km nuo Helsinkio centro, Vantoje veikia pagrindinis šalyje Helsinkio-Vantos oro uostas. Kitas, Helsinkio-Malmio oro uostas, naudojamas privatiems ir bendrosios aviacijos skrydžiams. Seniau veikė Copterline sraigtasparnių aikštelė, iš kurios buvo galima nuskristi į Taliną.
Iš Helsinkio uosto vyksta įvairių kompanijų keltai į Taliną ir Stokholmą. Bendrovės „Finnlines“ keltai dar plaukia į Gdynę (Lenkija) ir Travemiundę (Vokietiją), o „Tallink“ – į Rostoką.