google/wiki40b huggingface dataset:
Kama (žinduolis)

Kryžminimas

Suaugęs vienkupris sveria 6 kartus daugiau negu lama, todėl kryžminimas atliekamas dirbtinai. Kryžminimas buvo sėkmingas tik apsėklinant patelę lamą vienkuprio patino sperma. Kryžminimai apvaisinant vienkuprio pateles lamos patino sperma buvo nesėkmingi, gyvybingų jauniklių nebuvo sulaukta. Manoma, kad kamos yra sterilūs kaip ir mulai.
Pirmas kamos patinas gimė 1998 m. sausio 14 d. (pavadintas Rama), pirma kama patelė – 2002 m. vasario 27 d. (pavadinta Kamilah). 2008 m. balandį iš viso buvo gimę 4 kamų individai.

Biologija

Kamilah gimė po 343 d. nėštumo, ši trukmė atitinka lamų nėštumą (335–360 d.) ir gerokai trumpesnė nei vienkuprių (385–395 d.). Gimimo metu svėrė tik 5 kg, t. y., mažiau nei naujagimės lamos (apie 10 kg) ir žymiai mažiau nei naujagimiai vienkupriai (apie 30 kg). Šis pavyzdys rodo, kad motinos organizmo masė reguliuoja naujagimio masę, o tėvo masės įtaka menka. Kamilah dydžiu yra tarpinė tarp savo 85 kg motinos ir 500 kg tėvo.
Pirmo kamos (jis – patinas) lytinė branda prasidėjo ketvirtais gyvenimo metais, tuomet jis parodė norą poruotis su su guanakų ir lamų patelėmis. Pirmasis kamos patinas Rama elgsenos požiūriu buvo nesėkmė, nes pasižymi blogu temperamentu.
Hibridų elgsena labiau lamiška, o balsas – labiau kupranugariškas.
Kamos yra bekupriai, jų kailis ilgas, gauruoras kaip ir lamų. Ausys ilgiu yra tarpinės tarp kupranugarių ir lamų. Kojos stiprios, kaip ir kupranugarių.
Kamos minta krūmokšniais ir kitokiais augalai, Vienu metu gali išgerti daug vandens, o tada ilgai išbūti mažai gerdamos ar visai negerdamos.
Alfredas Tytmonas

Biografija

1952 m. baigė Šimkaičių septynmetę mokyklą, 1956 m. Vadžgirio vidurinę mokyklą. Įstojo į Vilniaus universiteto germanų filologijos specialybę, 1964 m. baigė universiteto neakivaizdinio skyriaus istorijos specialybę.
1964–1978 m. dėstė Kauno medicinos instituto Filosofijos katedroje, 1965–1966 m. kartu dar mokytojavo Šimkaičių aštuonmetėje mokykloje. 1973 m. filosofijos mokslų kandidatas. Nuo 1976 m. docentas. 1978–1983 m. dėstė Kauno politechnikos instituto Klaipėdos fakulteto Visuomeninių disciplinų katedroje. 1984–1991 m. Šiaulių pedagoginio instituto Klaipėdos ikimokyklinio auklėjimo fakulteto Visuomenės mokslų katedros, nuo 1991 m. Klaipėdos universiteto Filosofijos katedros docentas. 
Parašė mokslo populiarinimo knygelių jaunimui: „Žanas Melje“ (1967 m.), „Mokslas tyrinėja pats save“ (1970 m.), „Lametri“ (1971 m.), etiudų knygą „Pašnekesiai apie Tomą Maną ir jo vasarnamį Nidoje“ (1995 m.), yra knygos „Aušrininkas dr. Jonas Šliūpas Lietuvos medicinos baruose“ (1995 m.) redaktorius-sudarytojas. Parašė ir įvairiuose leidiniuose publikavo straipsnių mokslo, sociologijos bei istorijos, religijotyros, kultūros istorijos klausimais. Yra suorganizavęs konferencijų, seminarų, diskusijų, jo iniciatyva T. Mano namelis Nidoje tapo naujo tipo kultūriniu centru.
Cisterninis automobilis

Cisterninis automobilis (angl. tank truck [JAV], angl. road tanker [D.Britanija], angl. tanker; rus. автомобиль-цистерна) – automobilis su cisterna, pritaikytas pervežti skysčius (skysti naftos produktai, vanduo, skysti maisto produktai ir pan.), suskystintas dujas. Jei reikia, cisternos gali būti hermetiškos. Įrengus pertvaras vienu metu galima vežti ir kelis skirtingus skysčius. Dėl aukštai esančio svorio centro cisterninį automobilį valdyti palyginus sunku.

Cisternos

Cisternų talpa būna nuo 0,8 m³ iki 15 m³. Cisternos būna įvairių formų – cilindro, kūgio, stačiakampio gretasienio pavidalo. Cisternos būna pagamintos iš aliuminio lydinių, nerūdijančio plieno, plastiko. Aliuminio lydinių cisternos naudojami šviesiesiems naftos produktams pervežti, o nerūdijančio plieno – maistinėms medžiagoms, degalams, chemikalams gabenti.
Kai kurie skystieji kroviniai turi būti tam tikros temperatūros, tad jiems pervežti skirtos cisternos gaminamos su termoizoliacija (skystam bitumui, pienui ir kt. skysčiams gabenti).
Need for Speed III: Hot Pursuit

Apžvalga

Kaip ir visuose „Need for Speed“ serijos žaidimuose, „Need for Speed III: Hot Pursuit“ žaidimo tikslas laimėti visas lenktynes ir surinkti daugiausiai prizinių taškų. Žaidimas pagerėjo grafikos ir valdymo požiūriu, žaidime groja daug muzikinių kūrinių. Padidėjo automobilių ir trasų skaičius. „Need for Speed III: Hot Pursuit“ žaidime atsirado naujas režimas, kuriame žaidėjas turi būti policininku ir gaudyti gatvės lenktynininkus, taip pat šiame režime galima būti lenktynininku ir bėgti nuo policijos. Dar šiame žaidime galima rinktis savo priešininkų vairavimo lygį.

Trasos

„Need for Speed III: Hot Pursuit“ žaidime yra 9 skirtingos lenktynių trasos: Hometown, Redrock Ridge, Atlantica, Rocky Pass, Country Woods, Lost Canyons, Aquatica, Summit, Empire City.

Garso takelis

„Need for Speed III: Hot Pursuit“ yra pirmasis „Need for Speed“ serijos žaidimas, kuriame pradėjo groti muzikiniai kūriniai. Žemiau pateikiamas šių dainų sąrašas:
Sėjamasis žirnis

Kilmė

Žirnis labai senas kultūrinis augalas. Mažojoje Azijoje jis buvo auginamas akmens ir žalvario amžiuose. Sėklų rasta prie Alpių esančių sričių poliniuose statiniuose. Žirniai buvo vienas svarbiausių senovės graikų ir romėnų, ypač liaudies, maistinių augalų. Centrinėje Europoje jie paplito vėlai – VIII – X a. ir buvo auginami grūdams. XVIII a. žirnius maistui jau plačiai vartojo Prancūzijoje ir Anglijoje.
Šis augalas kažkada buvo svarbus genetinių tyrimų objektas, iš jo atrasti Mendelio dėsniai. Šiuo metu žirnis yra modelinis augalas chloroplastų importo sistemoms tirti.

Sudėtis

Žirniuose baltymų daugiau nei kitose daržovėse ir nemažiau negu mėsoje. Žirnių baltymus sudaro labai svarbios aminorūgštys (cistinas, lizinas, triptofanas, argininas, metioninas), kurias sintetina tik augalai. Jos gyvybiškai svarbios tiek žmonėms, tiek gyvuliams.
Grūduose yra cukraus, 122 mg% fosforo, krakmolo, 285 mg% kalio druskų, riebalų, vitaminų A, B1, B2, C.
Žalieji žirneliai yra 1,5-2 kartus kaloringesni už kitas daržoves ir bulves. Juose iki 20 % baltymų, karotino, ląstelienos, 25 mg% vitaminų B, C.

Pritaikymas

Po derliaus nuėmimo antžeminė žirnių dalis gali būti šeriama gyvuliams žalia ar iš jos gaminamas silosas, o iš grūdų koncentruotieji pašarai.
Eimundas Savickas

Biografija

1976 m. baigė Kauno 32–ąją vidurinę mokyklą. 1982 m. baigė Kauno politechnikos institutą ir įgijo inžinieriaus statybininko specialybę.
1982 m. Kauno karinio dalinio Nr. 65426 (tankų remonto gamykla), vėliau UAB| „Magnalis“ meistras, inžinierius. 1995 m. akcininkų išrinktas gamyklos „Magnalis“ generaliniu direktoriumi.
Autobusų gamybos Lietuvoje iniciatorius. 1997 m. uždaroji akcinė bendrovė „Magnalis“ laimėjo Vyriausybės paskelbtą tarptautinį autobusų surinkimo konkursą ir 1998 m. jam vadovaujant ši bendrovė pradėjo autobusų „Renault–Karosa“ surinkimą.
Nuo 1999 m. Lietuvos liberalų sąjungos narys, nuo 2003 m. Lietuvos liberalų demokratų partijos narys. 2000–2004 m. Seimo narys. 2003 m. išrinktas Kauno miesto savivaldybės tarybos nariu, bet mandato atsisakė. Žmona Kristina, sūnūs Vytautas ir Simonas.
Teismo sprendimas

Teismų sprendimai kaip teisės šaltiniai

Teismų sprendimai gali būti tiek nacionalinės, tiek ir tarptautinės teisės šaltiniai. Didelę reikšmę turi angloamerikiečių teisėje, bendrosios teisės (angl. Common law) valstybėse.
Ksenolitas

Ksenolitas (gr. "svetima uoliena") - magmos įtraukta uolienos nuolauža. Jei ksenolitą talpinanti uoliena sustingo gilumoje (intruzinė), tai ksenolitas dažnai būna labai pakeista intruzyvą talpinanti uoliena. Ksenolitai dažnai sutinkami ir lavoje. Tada ksenolitai - vulkaninio kanalo nuolaužos. Ksenolitų dydis įvairus - nuo mažų kristalų dydžio, matomų tik per mikroskopą (ksenokristalai) iki kelių ar keliolikos metrų dydžio. Ksenolitai labai svarbūs tirinėjant Žemės gelmes, nes tai vienintelis būdas pamatyti ir gauti mėginius iš keliolikos ar kelių šimtų kilometrų gylio. Šarminiuose bazaltuose galima rasti ksenolitų, kurie atnešti iš 60-80 km gylio, o kimberlituose aptinkami ksenolitai iš 100-200 km gylio.
1973 m. Petropolio Tarpzoninis turnyras

1973 m. Petropolio tarpzoninis šachmatų turnyras – tai pasaulio čempionato ciklo (1973–1975) atrankinės šachmatų varžybos. Po FIDE kongresų Vankuveryje (1971) ir Skopjėje (1972) tarpzoninių turnyrų dalyvių skaičius buvo padidintas iki 36; nutarta rengti du atskirus turnyrus. Antras devintojo ciklo tarpzoninis vyrų turnyras vyko Petropolyje (Brazilija) 1973 liepos 22 – rugpjūčio 18 d.

Turnyras

Pirmą kartą vyko du tarpzoniniai turnyrai. Kiekviename jų dalyvavo 18 šachmatininkų iš 12 šalių. Trys geriausiai pasirodę dalyviai iš kievieno turnyro patenka į 1974 m. Kandidatų mačus.

Dalyvių atranka

Turnyre dalyvavo 18 žaidėjų.
Iš 1971 m. Kandidatų mačų - J. Geleris.
Už aukštus sportinius pasiekimus pakviesti V. Hortas, P. Keresas, L. Polugajevskis, L. Portišas, V. Smyslovas,  L. Šteinas ir pasaulio jaunimo čempionas –  V. Hugas (1971).
Mirus L. Šteinui, vietoj jo žaidė D. Bronšteinas (pagal atsarginių sąrašą).
Dešimt geriausiai pasirodžiusių šachmatininkų buvo atrinkti iš dešimties 9-ojo ciklo zoninių turnyrų:
 Henrikė Mekingas,  Vladimiras Savonas,  Borislavas Ivkovas,  Ljubomiras Ljubojevičius,  Samuelis Reševskis,  Oskaras Pano,  Florinas Georgiu,  Peteris Biyiasas,  Tan Lian Anas,  Šimonas Kaganas.

Rezultatai

Nugalėjo H. Mekingas – 12 taškų: jis iš karto pateko į 1974 m. Kandidatų mačus. 2-4 vietas dalijosi J. Geleris, L. Polugajevskis ir L. Portišas – po 11½ taškų.  Po papildomo mačo-turnyro Portorože į Kandidatų mačus pateko L. Portišas ir L. Polugajevskis.
Chuventudo sala

Istorija

Chuventudo sala buvo gyvenama jau prieškolumbiniais laikais. Rytiniame krante, Punta dėl Estės urve, rasti 235 uolų piešiniai. Europiečiai apie salą sužinojo 1494 m., antrosios Kristupo Kolumbo kelionės metu. Keliautojas salą pavadino La Evangelista, vėliau ji dar buvo žinoma kaip Kotoraso sala („Papūgų sala“, Isla de Cotorras), Tesoroso sala („Lobių sala“, Isla de Tesoros), Pinoso sala („Pušų sala“, Isla de Pinos). Saloje buvo įsikūrę piratai. 1925 m. sala oficialiai pripažinta Kubai. 1953–1955 m. čia buvo įkalintas Fidelis Kastro, vėliau ten įkalinti Kubos revoliucijos priešininkai (nuo 1967 m. Presidio Modelo kalėjimas paverstas muziejumi). Nuo 1978 m. sala vadinama Chuventudo („Jaunystės“) sala.
Kalakmulis

Istorija

Miestas gyvavo klasikiniu majų laikotarpiu, tarp 200 ir 700 m. e. m. Tai buvo dominuojantis Peteno regiono miestas-valstybė. Čia klestėjimo laikotarpiu gyveno ~50 tūkst. žmonių, buvo pastatyta 6750 pastatų ir kurių pats svarbiausias – 55 m aukščio piramidė, didžiausia iš visų majų piramidžių. Užėmė 55 km² plotą. Pagrindinis Kalakmulio konkurentas regione buvo Tikalis, su kuriuo nuolat vyko karas. Kalakmulio sąjungininkais kare buvo Jaščilanas, Naranchas ir Karakolis. Kalakmulis kelis kartus buvo užėmęs Tikalį, tačiau šis atsigaudavo ir kontraatakuodavo. Galiausiai karas išsekino abu miestus, buvo išeikvoti resursai, kas privedė prie abiejų miestų žlugimo ir klasikinės majų eros pabaigos.

Architektūra

Kalakmulio griuvėsiai atrasti 1931 m. amerikiečių botaniko Cyrus Longworth Lundell. Tai vieni gausiausių majų griuvėsių. Išlikusios dvi didelės piramidės, vadinamos struktūra I ir struktūra II, net 117 stelų, ant kurių daugiausia vaizduojami valdovai su žmonomis. Išlikusi sieninė tapyba, kurioje vaizduojami žmonės, gaminantys įvairius produktus bei glifai, aprašantys pavaizduotus įvykius. Rasta keramikos dirbinių, kuriuose dominuoja gyvatės glifas.
Kalakmulio griuvėsiai 2002 m. įtraukti į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą.
Monokloninė neaiškios reikšmės gamapatija

Epidemiologija

Monokloninė neaiškios reikšmės gamapatija nustatoma 1-3% vyresnių nei 50 metų amžiaus asmenų , šiek tiek dažniau vyrams nei moterims. Rizikos padidėjimas aprašomas pirmos eilės giminaičiams.

Simptomai

Liga nesukelia simptomų, paprastai nustatoma atsitiktinai.

Kontroliniai tyrimai, stebėjimas

Kadangi progresavimo rizika skirtinga, didelės rizikos ligoniai turėtų būti stebimi kas 6-12 mėnesių, mažos rizikos pacientams reguliariai kartoti tyrimus nerekomenduojama, jie turėtų būti atliekami tik pasireiškus simptomams.
Nijolė Vanagienė

Biografija

1976 m. baigė buhalterinę apskaitą Lietuvo žemės ūkio akademijoje. 1999 m. Skiemonių agroserviso kooperatyvo valdybos pirmininkė. 2000 m. Anykščių rajono savivaldybės Skiemonių seniūnijos seniūnė.
Lietuvos demokratinės darbo partijos, nuo 2001 m. Lietuvos socialdemokratų partijos narė. 1997–2000 m. Anykščių rajono savivaldybės tarybos narė.
Sutuoktinis Petras, vaikai Kristina, Ramūnas.
Jurgis Balčiūnas

Biografija

Brolis Vytautas Balčiūnas.
1933 m. baigė Vytauto Didžiojo universitetą. Korporacijos „Gaja“ vienas steigėjų, kurį laiką jos pirmininkas. Vertėsi gydytojo praktika, 1944 m. pasitraukė į Vokietiją. 1949–1950 m. Vokietijos lietuvių bendruomenės Krašto valdybos pirmininkas. Regensburge ir Šeinfelde suorganizavo Lietuvos Raudonojo kryžiaus skyrius ir jiems vadovavo. 1950 m. persikėlė į JAV. 1975–1977 m. Pasaulio lietuvių gydytojų sąjungos pirmininkas.
Raudonosios jūros pakrantės provincija

Raida

Vykdant Osmanų imperijos reformas, 1865 m. Habešo ejaletas, nominaliai kontroliavęs Eritrėjos pajūrio teritorijas iš Masavos uosto, buvo perduotas Egipto chedivato kontrolei. Tuo metu Egiptą valdė ambicingas Ismailis Paša, kuris jau kontroliavo Nubiją, ir siekė įsigalėti turtingose žaliavomis Etiopijos teritorijose. Tam buvo pasitelktas tiek laivynas iš Raudonosios jūros, tiek sausumos armija iš Nilo slėnio.
Pirmiausia, Egipto laivynas atkūrė centrinę valdžią pajūryje, t. y. strategiškai svarbiuose Masavos ir Suakino uostuose. Jis sparčiai plėtė teritorijas į pietus, įgydamas kontrolę vietiniams pakrantės sultonatams - afarų Girifui, Rahaitai ir Tadžurai, somalių Zeilai, galiausiai 1875 m. užėmė Hararą.
Tuo pat metu buvo plečiamos teritorijos iš vakarų, t. y. iš Sudano (Nubijos), kur Egiptui pavyko sėkmingai užimti praktiškai nekontroliuojamas tigrių genčių teritorijas ir tokiu būdu užvaldyti prekybą tarp Nubijos ir pajūrio. 1872 m. buvo užimtas svarbiausias prekybinis regiono miestas Kerenas ir bilenų gyvenamas Senhito regionas. Visų šių užkariavimų dėka Egiptui pavyko užimti strategiškai svarbius miestus ir trumpam sustiprinti pozicijas Raudonojoje jūroje. Šiuose užkariavimuose svarbi asmenybė buvo šveicarų kilmės tyrinėtojas Verneris Munzingeris, kuris tarnavo Egipto pašai.
1875 m. Egipto armija užėmė Hamasieną, taip pradėdama ekspansiją į Etiopijos kalnyną, tačiau čia susidūrė su stipriu Etiopijos imperijos, tuo metu valdomos Johanes IV, pasipriešinimu. Tais pačiais metais Dogalio mūšyje Egipto armija buvo sutriuškinta, o 1876 m. patyrė pralaimėjimą prie Guros. Savo šiaurinėse teritorijose Etiopija sustiprino pozicijas, įkurdama Mereb Melašo provinciją. 1881 m. Sudane prasidėjus Mahdi sukilimui, Egiptas nebegalėjo skirti pakankamai dėmesio provincijos palaikymui. Po 10 m., t. y. 1884 m., Egiptas pripažino Etiopijai ne tik Hamasieną, bet ir Senhitą.
Raudonosios jūros pakrantėje Egipto hegemoniją varžė europiečiai, kurie sudarydavo sutartis su vietos vadais ir įsitvirtindavo atskirose atkarpose. 1862 m. Tadžuros sultonate įsitvirtino prancūzai, 1869 m. Italai įsitvirtino Asebe, britai įsitvirtino somalių žemėse, ir t. t. Provincija galutinai panaikinta 1885 m., kai Italija užėmė Masavą, ir Egiptas galutinai atsisakė ambicijų Afrikos rage.
Pranas Drąsutis

Pranas Drąsutis (1906 m. lapkričio 17 d. Peterburge – 1959 m. kovo 26 d. Klyvlende, JAV) – Lietuvos inžinierius energetikas, energijos komiteto narys, elektrinių projektų autorius.

Biografija

Mokyklą lankyti pradėjo Peterburge, 1913 m. įstojo į Peterburgo gimnaziją. 1918 m. tėvams grįžus į Lietuvą, mokėsi Ramygalos vidurinėje mokykloje, 1921 m. persikėlė į Panevėžio gimnaziją, ją baigė 1924 m. 1925 m. pradėjo studijuoti Lietuvos universiteto Technikos fakultete. 1933 m. apgynė diplominį projektą „Durpinė elektros stotis Ežerėlyje“. Tai itin originalus ir labai gerai įvertintas projektas, kuriame pirmą kartą išsamiai išnagrinėta, kaip naudojant vietos kurą – durpes, elektra aprūpinti didelę dalį Lietuvos gyventojų.
Nuo 1935 m. Susisiekimo ministerijos referentas elektros reikalams. 1936 m. jo iniciatyva įsteigtas Lietuvos energijos komitetas, jis išrinktas Elektros komisijos pirmininku analizavo krašto energetinę būklę, parengė perspektyvinius elektrifikavimo planus. 1937 m. įkurta AB „Elektra“, kuri projektavo ir statė elektrines, pirmuosius 30 kV įtampos elektros tinklus, montavo transformatorines pastotes ir plėtė durpių gamybą. Pagal jo projektą pastatyta Rėkyvos elektrinė, rekonstruotos bei pastatytos kelios naujos vietos reikšmės elektrinės.
1940 m. TSRS okupavus Lietuvą akcinė bendrovė „Elektra“ nacionalizuota, prie Pramonės ministerijos įkurta Energetikos valdyba, P. Drąsutis paskirtas jos planavimo skyriaus viršininku. Antrojo pasaulinio karo metais Energetikos valdybos viršininkas. Sugebėjo organizuoti energetikos ūkio darbą, ruošti vietinį kurą, išsaugoti personalą nuo karo prievolių. Jau 1941 m. rugsėjo 1 d. vokiečių okupacinei valdžiai, norėjusiai decentralizuoti energetikos valdymą, įteikė memorandumą, kuriame pagrindė Lietuvoje pradėtą energetinio ūkio centralizaciją kaip būtiną ir toliau plėtoti: tai esantis pažangus valdymas, galintis užtikrinti viso krašto elektrifikavimą. Tuo laiku, jam vadovaujant suprojektuotos ir pradėtos tiesti Kauno miesto 35 kV įtampos linijos. Vėliau parengti projektai tokių linijų tiesimui iš Prienų į Suvalkiją ir Dzūkiją.
1944 m. karo frontui grįžtant į Lietuvą su šeima pasitraukė į Vakarus. Hanau mieste Vokietijoje lietuvių tremtinių stovykloje jis įkūrė mokyklą – amatų dirbtuves. Dėstė elektrotechniką, organizavo praktinius užsiėmimus, parengė ir išleido lietuviškai „Elektroinstruktoriaus vadovėlį“, iš kurio ne vienas tautietis pramoko elektromonterio amato, įgijo specialybę. Ir emigracijoje kūrė Lietuvos ateitį. Savo mokiniams sakydavo: „Jūsų įgyta specialybė leis Jums užsidirbti duoną, ji bus reikalinga laisvoje Lietuvoje“. 1948 m. persikėlė į JAV, dirbo Klyvlendo energetikos bendrovėse, rūpinosi didelio regiono elektrifikavimu, projektavo ir tiesė elektros tinklų linijas. Buvo aktyvus JAV lietuvių bendruomenės, Lietuvių inžinierių ir architektų sąjungos narys.
Armoniškės

Istorija

1452 m. pastatyta pirmoji katalikų bažnyčia ir įsteigta parapija. XVII a. – XIX a. veikė parapinė mokykla. 1886–1909 m. pastatyta dabartinė mūrinė Švč. Trejybės bažnyčia. XIX a. kaimas priklausė Ašmenos apskričiai. Pagal 1920 m. Lietuvos ir Rusijos taikos sutartį Armoniškės turėjo priklausyti Lietuvai, bet 1920–1939 m. jas valdė Lenkija. 1939 m. priskirtos Baltarusijos TSR.

Lietuviai

Armoniškių apylinkėse nuo seno gyventa lietuvių. XIX a. viduryje Armoniškių parapija buvo grynai lietuviška, o amžiaus pabaigoje jos pietinė ir rytinė dalys ėmė slavėti. Armoniškių apylinkės įėjo į vadinamąją Benekainių-Armoniškių lietuvių salą, kurią sudarė didesnė Armoniškių, Varanavo ir Benekainių parapijų dalys. A. Pliaterio duomenimis, 1890 m. Sedliškės valsčiuje, kuriam priklausė ir Armoniškės, lietuviškai kalbėjo 55 % gyventojų, Armoniškių seniūnijoje – beveik visi. XX a. apylinkės slavėjo; lietuvių kalba išliko kaimuose abipus Žižmos upės aukštupio. Sumažėjusi lietuvių sala vadinama Varanavo-Armoniškių vardu, o šnekamojoje kalboje – Ramaškonių sala. Lenkijos valdymo metais daugiau kaip pusė gyventojų namuose kalbėjo lietuviškai. Armoniškių bažnyčioje pamokslai sakyti ir lietuvių kalba, veikė lietuvių organizacijos, Ramaškonyse ir Tusamonyse – Ryto draugijos lietuvių mokyklos. XX a. pab. lietuviškai kalbėjo tik vyresnioji karta. Petras Gaučas.
Gypsy music from Eastern Europe

„Gypsy music from Eastern Europe“ – grupės „Zingaros“ (Argentina) čigoniškos Rytų Europos muzikos albumas, išleistas 2010 m.
Vincentas Pranevičius

Biografija

1945–1956 m. mokėsi Kauno septynmetėje, vėliau vidurinėje mokyklose, 1961 m. baigė Lietuvos veterinarijos akademiją, įgijo zootechniko specialybę.
1961 m. Lietuvos žemdirbystės instituto eksperimentinio ūkio zootechnikas, 1961–1966 m. Kėdainių rajono „Rytų aušros“ kolūkio zootechnikas. 1966–1980 m. Jonavos valstybinės veislininkystės stoties direktorius. 1980–1990 m. Jonavos rajono žemės ūkio valdybos viršininkas, 1986–1990 m. Agropramoninio susivienijimo viršininko pavaduotojas, viršininkas. 1990 m. gegužės 10 d. išrinktas Jonavos rajono valdytoju. 1992–1996 m. Seimo narys.
1969–1990 m. Lietuvos komunistų partijos narys, 1990–2001 m. LDDP narys, nuo 2001 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Jonavos rajono skyriaus narys.
Vedęs. Žmona Apolonija-Romualda dirbo Jonavos valstybinės veislininkystės įmonės direktore. Duktė Ilona, [[Lietuvos veterinarijos akademijos Gyvulininkystės technologijos fakulteto absolventė.
Ĝ

Ĝ ir ĝ (Ĝ su diakritiniu ženklu cirkumfleksu) – devintoji esperanto abėcėlės raidė. Esperanto kalboje raidės pavadinimas yra ĝo.
Ĝ yra modifikuota raidė G. Šią raidę XIX a. įvedė Liudvikas Zamenhofas.
Reiškia garsą: [ʤ]. Esperanto kalboje jis tariamas kaip dž.
Trebevičius

Trebevičius (serb. Требевић, bosn. Trebević) – kalnas Bosnijoje ir Hercegovinoje, Jahorinos kalnų masyve, prie pietinio Sarajevo pakraščio. Aukštis 1627 m.
Tai mėgiama sostinės gyventojų poilsio vieta. Kalnas pasiekiamas asfaltuotu keliu. Čia įrengti viešbučiai, kalnų nameliai, slidinėjimo trasos.
1984 m. Sarajevo žiemos olimpinių žaidynių metu Trebevičiaus kalno trasoje vyko bobslėjaus ir rogių nusileidimo varžybos. Bosnijos karo metu infrastruktūra sugriauta, o kalnas tapo svarbiu strateginiu objektu, todėl čia nuolat vyko kovos.
Eneatorius

Eneatorius (lot. aēneātor, dgs. aēnaetōres, iš lot. aes 'vario lydinys') – Romos kariuomenės muzikantas (bukcinatorius, kornicenas ar tubicenas), pūtęs metalinį pučiamąjį instrumentą.
Egzistavo eneatorių kolegija (lot. collegium aeneatorum).
Konija

Istorija

Nuo seno miestas žinomas kaip Ikonijus. 1071 m. atiteko turkų seldžiukų įkurtai valstybei. Jos valdovas Suleimanas sostinę perkėlė į Ikonijų, pavadino ją Konija, o nuo 1092 m. tapo sultonato sostine. XIII a. Konijoje gyveno vienas žymiausių persų poetų, sufijų – Rumi. Vėliau čia įsikūrė jo idėjomis sužavėtas dervišų Mevlevių ordinas. XIII a. viduryje dėl mongolų įsiveržimo ir vidaus kovų sultonatas susilpnėjo. Nuo 1313 m. Konija priklausė turkų Karamanidų emyratui, nuo 1474 m. Osmanų imperijai. Iki XVI a. buvo Osmanų kunigaikščių rezidencija.