google/wiki40b huggingface dataset:
Groznas

Pirmasis Čečėnijos karas

Groznas labai nukentėjo Pirmojo Čečėnijos karo metu, kai mieste vyko intensyvūs mūšiai. Didžiausi jų vyko nuo 1994 m. gruodžio iki 1995 m. vasario. Šios kovos baigėsi tuo, kad miestą užėmė Rusijos karinės pajėgos. Didžiąją dalį miesto sunaikino Rusijos oro pajėgų reidai. Kovose dėl miesto žuvo tūkstančiai civilių ir kareivių. Didžioji dalis žuvusiųjų civilių buvo Grozne gyvenę rusai. Pasibaigus kovoms daugybė neatpažintų kūnų buvo palaidoti masinėse kapavietėse šalia miesto.
2007 m. buvo 191,3 tūkst. gyventojų, beveik dvigubai mažiau nei prieš 15 metų.
Šalia Grozno veikia stambiausia Rusijos armijos oro bazė Čečėnijos respublikoje. Grozno Lenino mikrorajone Rusijos kariuomenė atidarė „filtravimo stovyklą“ PAP-1, kur įtartini čečėnai buvo kankinami ir kalinami be teismo.
Čečėnų partizanai veikė iš netoli Grozno esančių kalnų ir sugebėjo demoralizuoti Rusijos karines pajėgas partizaninio karo veiksmais, kaip, pavyzdžiui, 1996 m. kovo mėnesį surengta Grozno ataka, kuri padėjo politiniam ir viešosios nuomonės spaudimui išvesti Rusijos karines pajėgas iš Čečėnijos. 1996 m. rugpjūtį nuo 1500 iki 3000 čečėnų kovotojų sugebėjo apsupti ir paimti į nelaisvę ištisą NVD garnizoną su 10 tūkstančių Rusijos karių. Tuo metu čečėnų kovotojai dar sugebėjo kovoti prieš Chankalos bazę. Kova baigėsi paliaubomis. Grozną vėl ėmė valdyti čečėnai. Grozno pavadinimas buvo pakeistas į Džochar (1997 m. žuvusio pirmojo Čečėnijos prezidento garbei).

Antrasis Čečėnijos karas

Tik prasidėjus karui Groznas tapo pagrindinių kovų epicentru. Mieste vykstant kariniams veiksmams ir kovoms vėl žuvo tūkstančiai kovotojų ir civilių gyventojų. Ankstyvojoje karo fazėje, 1999 m. spalio 25 dieną, Rusijos karinių oro pajėgų balistinės raketos SS-21 pataikė į perpildytą turgų ir gimdymo namus. Per šią ataką žuvo 140 žmonių, o šimtai buvo sužeisti.
Rusijos oro pajėgos bombardavo gyvenamuosius namus.
Po karo miestas buvo sparčiai atstatytas.
Notėnai (Kelmė)

Istorija

1575 m. minimas Notėnų dvaras.
Sėleniai

Istorija

Kaimas susiformavo XVI a. Priklausė Plungės dvarui.
Salantų parapijos Sėlenių kaime 1750 m. buvo 6, 1821 ir 1843 m. – 33, 1846 m. – 29, 1866 m. – 35 kiemai, 1923 m. – 80 ūkių.
Klemensas Kairiūkštis

Biografija

Augo šešių vaikų šeimoje. Baigė Čedasų pradžios mokyklą, toliau mokėsi Šiaulių gimnazijoje. 1944 m. vasarą mobilizuotas į sovietinę armiją, kovojo 16-ojoje lietuviškoje divizijoje, fronte sužeistas, po sužeidimo turėjo nežymią judėjimo negalią. Po karo gyveno Rokiškyje, 1946–1947 m. dirbo Rokiškio apskrities laikraščio „Tarybinis Rokiškis“ redakcijoje. 1947–1948 m. laikraščių „Tiesa“ ir „Komjaunimo tiesa“ literatūrinis darbuotojas. 1948 m. organizavo Pasvalio apskrities laikraščio „Stalino vėliava“ leidimą, iki 1949 m. šio laikraščio redakcijos atsakingasis sekretorius.
Nuo 1950 m. gyveno Anykščiuose, 1950–1951 m. Anykščių apskrities laikraščio „Kolektyvinis darbas“, 1951–1953 m. Kavarsko rajono laikraščio „Stalino vėliava“ redakcijų atsakingasis sekretorius. Dirbdamas žurnalistinį darbą, Lietuvos žemės ūkio akademijoje neakivaizdžiai įgijo agronomo specialybę. 1958–1987 m. Anykščių rajono laikraščio „Kolektyvinis darbas“ redakcijos atsakingasis sekretorius, redaktoriaus pavaduotojas.  1983 m. išėjęs į pensiją, šio laikraščio, o nuo 1990 m. laikraščio „Anykšta“ neetatinis bendradarbis. 1990 m. įstojo į Lietuvos demokratinę darbo partiją, dalyvavo jos veikloje. Palaidotas Anykščių naujosiose kapinėse.
Valentina Lodovini

Biografija

Aktorystės mokėsi Perudžoje ir Romoje.
Vaidinti kine pradėjo 2004 m., o po eilės antraplanių vaidmenų 2008 m. buvo nominuota David di Donatello kaip geriausia aktorė už vaidmenį filme „La giusta distanza“.
2011 m. ji laimėjo šį apdovanojimą už juostą „Sveiki atvykę į Pietus“.
Ciklosilikatas

Ciklosilikatai – silikatai, sudaryti iš SiO₄ tetraedrų, sujungtų į žiedus. Si:O proporcija yra 1:3. Yra trys galimos konfigūracijos: Si₃O₉, Si₄O₁₂ ir Si₆O₁₈ žiedai. Šiai grupei priklauso tokie mineralai kaip aksinitai, berilai, kordiaritai ir turmalinai.
Giorgio Balladore Pallieri

Veikla

Giorgio Balladore Pallieri Turino universitete apgynė teisės disertaciją (1926 m.), jam buvo suteiktas teisės daktaro laipsnis. Turino universitete nuo 1928 metų pradėjo skaityti tarptautinės teisės paskaitas. Nuo 1930 m. persikėlė dirbti į Mesinos universitetą. Buvo docentas, tarptautinės teisės profesorius (1932 m.). EŽTT teisėjas (1959–1980), vicepirmininkas (1971–1974), pirmininkas (1974–1980), teismo vadovo poste pakeitęs Humphrey Waldock.
Belogorskas

Istorija

Gyvenvietė įkurta atsikėlėlių iš Permės ir Viatkos gubernijų 1860 m. kaip Aleksandrovskojė (Александровское). 1926 m. gyvenvietė apjungta su greta buvusia Bočkarevkos geležinkelio stotimi ir sudarytas Aleksandrovsko prie Tomės (Александровск-на-Томи) miestas. Vėliau jis ne kartą pervadintas: 1931–1935 m. Krasnopartizanskas (Краснопартизанск), 1935–1957 m. Kuibyševka Vostočnaja (Куйбышевка-Восточная). Nuo 1957 m. vadinamas Belogorsku.
Klausomoji landa

Išorinė klausomoji landa (lot. Meatus acusticus externus) – išorinės ausies dalis, praleidžianti garso virpesius iki ausies būgnelio.

Išorinės klausomosios landos sandara

Išorinė klausomoji landa prasideda kriauklės ertmės dugne išorine klausomąja anga (lot. Porus acusticus externus) ir eina iki būgnelio. Suaugusio žmogaus išorinės klausomosios landos ilgis – maždaug 2,5 cm. Joje skiriamos dvi struktūriškai skirtingos dalys: šoninis trečdalis – kremzlinis, o vidiniai du trečdaliai – kauliniai. Landa daro S formos linkius, nukreiptus iš pradžių į vidų, į priekį ir truputį aukštyn (išorinė dalis), po to į vidų, atgal ir aukštyn (vidurinė dalis) ir galiausiai vėl į priekį, į vidų ir truputį žemyn (vidinė dalis). Landos spindis ovalus, skersmuo maždaug 7–9 mm. Kaulinės ir kremzlinės dalių susijungimo vietoje landa susiaurėja ir sudaro ausies kremzlės sąsmauką (lot. Isthmus cartilaginis auricularis) už kurios praplatėja ir antrą kart susiaurėja ties būgneliu. Būgnelis, (lot. Membrana tympani) uždengiantis landos vidinį galą, yra įstrižai įstatytas, todėl landos apačia ir priekinė siena yra ilgesnės už viršutinę ir užpakalinę sienas.
Šoninė kremzlinė dalis yra maždaug 8 mm ilgio. Ji yra ausies kaušelio kremzlės tęsinys ir prisitvirtina skaiduliniu audiniu prie kaulinės dalies pakraščio. Klausomosios landos viršutinėje ir užpakalinėje sienoje kremzlės nėra, o sieną sudaro skaidulinis jungiamasis audinys. Be to, landos sienose yra angų ir plyšių kraujagyslėms ir nervams. Kaulinė dalis – smilkinkaulio išorinis klausomasis kanalas. Ji yra apie 16 mm ilgio ir siauresnė už kremzlinę dalį. Jos vidiniame gale yra būgninė įlanka (lot. Incisura tympanica), prie kurios tvirtinasi būgnelio perimetras, o šoninis galas praplatėjęs ir šiurkštus, kad galėtų prisitvirtinti landos kremzlė.
Ausies kaušelio oda pereina ant išorinės klausomosios landos ir uždengia būgnelio išorinį paviršių. Landos oda plona, be speninio sluoksnio, stipriai suaugusi su antikremzliu ar antkauliu. Kremzlinės landos dalies storame poodiniame audinyje yra daug sieros liaukų (lot. gll. ceruminosae), savo sandara panašių į prakaito liaukas, bet gaminančių specifinį sekretą - ausies sierą. Jų latakai atsiveria į epitelio paviršių arba į gretimas plaukų folikulų riebalines liaukas. Ausies siera sutepa ir apsaugo jautrią landos odą, tačiau per didelė jos gamyba ar akumuliacija gali visiškai užkimšti landą ir trukdyti būgnelio membranos vibracijai. Didžioji dauguma ausies sieros liaukų ir plaukų folikulų yra kremzlinėje landos dalyje, tačiau keletas mažų liaukų ir ploni plaukeliai gali būti kaulinės landos šoninėje dalyje.
Gnėjus Flavijus

Gnėjus Flavijus (IV a. pr. m. e.) buvo senovės Romos respublikos teisininkas, kurulinis edilas, Apijaus Klaudijaus Ceko raštininkas. Pagarsėjo tuo, kad (304 m.pr.m.e) pavogė iš pontifikų teisminį kalendorių. Gnėjus Flavijus tradiciškai laikomas romėnų teismo dienų kalendoriaus ir teisminių formulių (ius Flavianum) paskelbėju. Ši akcija galutinai sumenkino pontifikų, kurių žinioje iki tol buvo visi teisminiai reikalai, reikšmę.
Padėklas

Istorija

Pirmieji padėklai buvo ant skersinių sukaltos lentos. Tokios primityvios lentų plokštės naudotos su rankiniais krautuvais, išrastais 1887 metais. Padėklai su prekėmis dažniausiai būdavo vežiojami rankomis stumiamais arba traukiamais vežimėliais.
Šakiniai krautuvai, galintys padėklus aukštai pakelti, atsirado 1915 m. Krautuvų šakės leido tvarkyti įvairesnius padėklus.
Atsiradę abipusiai padėklai ir tobulesni aukštojo kėlimo šakiniai krautuvai leido padėklus su kroviniais krauti į rietuves, kas labai padidino sandėlių ir transporto efektyvumą. 1931 m. iškrauti vagoną su 13 000 skardinių reikėdavo maždaug trijų dienų. Pradėjus naudoti padėklus, toks vagonas būdavo iškraunamas per 4 valandas. Padėklų naudojimą labai paspartino JAV dalyvavimas Antrajame pasauliniame kare. Padėklai labai paspartino karinių krovinių pervežimus, palengvino jų sandėliavimą. Pervežimo ir sandėliavimo darbams reikėjo mažiau žmonių, kurių karo metu trūko, turimuose sandėliuose buvo sutalpinama daugiau krovinių. JAV padėklus labai plačiai naudojo Ramiojo vandenyno karo teatre, o Europos teatre jie buvo naudojama gerokai mažiau.
Lemiamas vaidmuo plečiant krovinių gabenimo maršrutus ir racionalizuojant didėjančių prekių srautų judėjimą Europoje teko geležinkeliams. Maždaug iki 1960 metų jie užėmė apie 90 proc. krovinių gabenimo tolimais ir vidutiniais maršrutais rinkos. Siekiant užtikrinti kuo racionalesnį geležinkelių darbą, Vokietijos (DB), Šveicarijos (SBB) ir Austrijos (ÖBB) federaliniai geležinkeliai įsteigė Europos padėklų banką (EPP). Vėliau prie jo prisijungė ir kitos šalys. Europos padėklų bankas nustatė vieningą UIC 435-2 standartą 800 x 1200 mm mediniam padėklui, kuris dabar tapo europadėklo sinonimu.

Standartizacija

Pasaulyje nėra sutarta dėl padėklų vienodų dydžių. Dažnai kompanijos ir organizacijos turi savus standartinius padėklų dydžius, nors egzistuoja plačiai naudojami padėklų dydžių standartai.

Fitosanitarijos reikalavimai

Tarptautinė augalų apsaugos konvencija (International Plant Protection Convention, IPPC) reikalauja, kad padėklai, kertantys nacionalines sienas, turi būti pagaminti iš medžiagų, kurios negali pernešti augalų ligų ir augalų kenkėjų. Reikalavimai aprašyti Tarptautiniame fitosanitarinių priemonių standarte Nr. 15 ISPM 15.
Padėklai, pagaminti iš neapdorotos medienos neatitinka ISPM 15 standarto. Mediena turi būti termiškai apdorota, kad giluminės medienos dalys įšiltų iki +56 °C ir išbūtų šioje temperatūroje bent 30 min. Taip apdoroti padėklai ženklinami ISPM 15 ženklu su HT žyma (angl. heat treatment 'apdorota karščiu').
Teisę naudoti ISPM 15 ženklą suteikia valstybės įgaliota institucija.
Padėklams iš plieno, aliuminio, plastiko ar perdirbtos medienos (pvz., faneros, kartono) IPPC reikalavimai netaikomi.
Sitkūnai

Istorija

1938 m. surengtas konkursas statyti naują radijo stotį Kaune, Sitkūnų gyvenvietėje. Stotį įrengti pavesta anglų firmai „Standart“, antenos įrenginius pagaminti – prancūzų firmai „SFR“, elektrinę – šveicarų firmai „Gebrueder Sulcer“. Stotis pastatyta 1939 m., tačiau, prasidėjus Antrajam pasauliniam karui, nebuvo įrengta, o pabaigta statyti 1950 m.
1991 m. sausio 13 d. stotis buvo apginta nuo sovietų karinės agresijos, nors rugpjūčio 19 d. sovietų kariai buvo ją trumpam užėmę. Čia pastatytas rūpintojėlis J. Vaidotui (aut. R. Puškorius), kuris mirė 1991 m. sausio 13 d. naktį saugant radijo stotį nuo sovietų agresijos, taip pat yra paminklas su paminkline lenta Sausio 13-osios įvykiams atminti.
Vaclovas Blėdis

Biografija

Sesuo Julija Blėdytė. 1937-1940 m. mokėsi keramikos amatų mokykloje Kaune. 1938-1940 m. Kaune lankė Darbo rūmų vaidybos studiją (vadovas Juozas Miltinis). 1958 m. stažavo Maskvos I. Vachtangovo teatre ir Maskvos kino studijoje.
Nuo 1940 m. Panevėžio dramos teatro aktorius, nuo 1946 m. ir režisierius, 1956-1959 m. vyr. režisierius. Nuo 1946 m. su J. Miltiniu dirbo Panevėžio dramos teatro vaidybos studijoje. Nuo 1959 m. vaidino kine. Sukūrė apie 90 vaidmenų teatre. Režisavo apie 70 spektaklių.
Irmingerio jūra

Irmingerio jūra (angl. Irminger Sea) – jūra Atlanto vandenyno šiaurės vakaruose, tarp pietinio Grenlandijos galo ir Reykjanes povandeninio kalnagūbrio, kuris yra dalis Vidurio Atlanto kalnagūbrio ir eina nuo pietinio Islandijos galo. Šiaurėje Danų sąsiauriu susisiekia su Grenlandijos jūra.
Arktikoje prasidedanti srovė prateka Irmingerio jūra ir įsilieja į Šiaurės Atlanto vandenis, sudarydama tankesnio vandens sluoksnį, kuris tampa povandenine srove, tekančia link pusiaujo. Vakarinėje jūros dalyje teka stipri siaura Rytų Grenlandijos srovė, nešanti šaltus mažai sūrius vandenis iš Arkties vandenyno į Atlantą.
Jūra pavadinta danų hidrografo Karlo Irmingerio (Carl L. Irminger; 1802–1888 m.) garbei.
Robert Juodka

Biografija

1996–2001 m. Vilniaus universiteto (VU) Teisės fakultete baigė teisės studijas (1998 m. 1 semestrą studijavo Heidelbergo universitete Vokietijoje), įgijo teisininko kvalifikaciją. 2002–2006 m. studijavo VU doktorantūroje. Rengė disertaciją tema „Teisinės kredito rizikos mažinimo priemonės“. 2004 m. VU Tarptautinio verslo mokykloje baigė antrą magistrantūrą ir įgijo, vadybos ir verslo vadybos ir administravimo magistro laipsnį (MBA).
1999–2000 m. Europos teisės departamento prie LR Vyriausybės vyresnysis specialistas, 2000–2001 m. teisininkas, UAB „LTB Lizingas“, 2001–2003 m. sausio 16 d. su „PricewaterhouseCoopers“ asocijuotos Vilniaus 7-oji advokatų kontoros (dabar – advokatų kontora „Eversheds Saladžius ir partneriai“) advokato padėjėjas, nuo 2003 m. sausio 16 d. iki 2003 m. rugsėjo 11 d. advokatas, nuo 2003 m. rugsėjo 12 iki 2007 m. birželio 20 d. advokatų kontoros „Sutkienė, Pilkauskas ir partneriai“ partneris, nekilnojamo turto praktikos grupės vadovas; nuo 2007 m. birželio 21 d. iki 2009 m. advokatų kontoros „Smaliukas, Juodka, Beniušis ir partneriai“ advokatas, vykdantysis partneris; nuo 2009 m. Tarptautinès advokatų kontoros PR1MUS steigėjas ir Lietuvos biuro vadovaujantis partneris (nuo 2009 m. iki 2016 m. balandžio mėn. ši kontora vadinosi VARUL) .
Praktikos sritys – Susijungimai ir įsigijimai, Įmonių teisė, Nekilnojamojo turto teisė, Viešojo ir privataus sektoriaus partnerystė, Darbo teisė, Bankų ir finansų teisė, Frančizė ir distribucija, Bankroto teisė. Dalyvavo sprendžiant projektų finansavimo klausimus, konsultuoja daugelio teisės sričių klausimais, įskaitant kapitalo rinkas. Dalyvauja įvairių tarptautinių prekybos rūmų, verslo organizacijų veikloje.
3 knygų (1 monografijos) autorius. Knygos „Real Property Rights in Lithuania" (išspausdintos Vokietijoje, Austrijoje ir Belgijoje) pagrindinis bendraautoris. Skaitė pranešimus daugelyje tarptautinių ir Lietuvos konferencijų (pvz., Tarptautiniame Ekonomikos Forume Krynicoje, Lenkijoje 2015 ir 2016 m. Paskelbė daug įvairių straipsnių, publikacijų teisiniuose žurnaluose, verslo spaudoje. Seminarų lektorius (pvz., „Bankrotas ar restruktūrizavimas?“ etc.)
Moka lietuvių, estų (antra gimtoji kalba), anglų, rusų, vokiečių, lenkų kalbas .
Klovainių valsčius

Klovainių valsčius buvo šiaurės Lietuvoje. Centras – Klovainiai.
Karibų piratai: Juodojo perlo prakeiksmas

Siužetas

Gubernatoriui Veterbajui Svonui, jo dvylikametei dukrai Elizabetai ir leitenantui Džeimsui Noringtonui plaukiant į Port Rojalį Jamaikoje, jie netikėtai pamato sudužusį laivą su apalpusiu žmogumi, išgyvenusiuoju katastrofą, jaunąjį Vilą Ternerį. Elizabeta paslepia auksinį medalioną, kurį turėjo Vilas, besibaimindama, kad medalionas atskleis, jog Vilas yra piratas. Ji pamato vaiduoklišką piratų laivą, vėliau identifikuotą kaip Juodąjį Perlą.
Chen Aisen

Biografija

2013 m. pasaulio serijos etapuose pelnė 6 medalius: Pekinas - auksas sinchroniniuose šuoliuose, sidabras individualiuose šuoliuose, Dubajus - auksas sinchroniniuose šuoliuose, sidabras individualiuose šuoliuose, Maskva - auksas sinchroniniuose šuoliuose, bronza individualiuose šuoliuose. 2014 m. pasaulio taurėje kartu su Huang Xiaohui pelnė aukso medalius mišrių porų komandinėje įskaitoje. Tais pačiais metais vykusiose Azijos žaidynėse Aisen kartu su Zhang Yanquan pelnė aukso medalius sinchroniniuose šuoliuose nuo 10 m platformos. 2015 m. Kazanėje vykusiame pasaulio čempionate kinų duetas (kartu su Lin Yue) tapo pasaulio sinchroninių šuolių į vandenį nuo 10 m platformos čempionais. 2016 m. pasaulio taurės varžybose kinas individualių šuolių varžybose pateko į finalą, kuriame surinkęs 534,25 taškus pelnė sidabrą. 2016 m. vasaros olimpinėse žaidynėse Aisen poroje su Lin Yue tapo olimpiniais čempionai sinchroninių šuolių rungtyje.
Liberalų internacionalas

Liberalų internacionalas – internacionalas, skirtas vienyti liberalizmo ideologijos partijas, įkurtas 1947 m.
Internacionalo viduje jaučiamas skirtumas tarp dešinesnių (kaip Vokietijos ar Švedijos) ir kairesnių (kaip Kanados ar Jungtinės Karalystės) partijų.
Bolhradas

Istorija

Remiantis archeologiniai radiniais dabartinio miesto teritorijoje gyventa jau keletą tūkstantmečių. Dabartinė gyvenvietė įkurta 1821 m. šiose vietovėse gyvenusių bulgarų. 1838 m. pastatyta klasicizmo stiliaus Stačiatikių katedra. Nuo 1856 m. miestas priklausė Moldavijai, nuo 1859 m. – Rumunijos dalis. 1873 m. atidaryta Bolhrado gimnazija. XIX a. pab. pabaigoje mieste gyveno daugiau nei 12 tūkstančių gyventojų, kurių daugumą sudaro Besarabijos bulgarai. Nuo 1940 m. priklauso Ukrainai.
Pirmasis skrydis

Pirmasis skrydis (angl. Maiden flight) įvyksta, kai naujai pagamintas orlaivis pakyla pirmą kartą nuo žemės. Įprastai pirmasis skrydis būna svarbus įvykis orlaivio gamintojams ir naudotojams. Pirmuosius skrydžius visada atlieka labai patyrę pilotai, o šalia dažnai skrenda ir lydintieji orlaiviai, kurie fiksuoja greitį, aukštį, kitus parametrus, fotografuoja įvykį ir pan.
Pirmasis skrydis yra viena iš orlaivio gamybos stadijų. Atlikus pirmąjį skrydį seka įvairūs kiti bandymai, kurių metu fiksuojami įvairūs orlaivio parametrai, bandoma jo saugumo sistema ir kita. Komercinės paskirties orlaiviai turi gauti specialų leidimą vykdyti reguliarius skrydžius ateityje. JAV tokius leidimus išduoda Federalinė aviacijos administracija.
Kretuonų pilkapynas

Pilkapynas

Apie 4 ha plote yra 413 pilkapių, kurie išsidėstę daugiau, kaip 1 km ilgio juosta ir sudaro dvi pilkapių grupes. Vieną grupę nuo kitos skiria 150 m. Daugumos pilkapių sampilai yra 8–10 m skersmens ir 1,5 m aukščio. Sampilus juosia kelios duobės arba griovys, VI a. – VII a. pilkapiai buvo apkrauti įvairaus dydžio akmenų vainikais.

Tyrimai

Pilkapių archeologinius tyrimus 1976–1980 m. atliko Istorijos ir etnografijos muziejus, tyrimų vadovė Eugenija Butėnienė. Archeologai ištyrė 54 pilkapius.
Kai kuriuose pilkapiuose aptikta akmenų vainikų fragmentų. Pilkapiuose rasta VI a. – XI a. kapų; dalis pilkapių buvo tušti. Mirusieji laidoti sudeginti, su įkapėmis (jų nedaug) pailgose duobėse. Pilkapyne rasta įmovinių ietigalių, pentininių kirvių, žalvarinių papuošalų, kurių dauguma sulaužyti, molinių puodelių. Radinius saugo Lietuvos nacionalinis muziejus.
Šiferis

Šiferis – statybinė medžiaga, gaminama iš asbestcemenčio. Tai banguoti arba lygūs lakštai (paprastai standartinio išmatavimo), naudojami stogų dengimui, sienų įtvirtinimui ir apdailai.
Lietuvoje šiferis labai plačiai naudotas tarybiniais laikais. Sovietmečiu jį gamino „Akmenės cementas“ ir Daugėlių statybinių medžiagų gamybinis susivienijimas.
Šiferyje esantis asbestas yra kancerogeniškas. Tačiau šiferis žmogaus sveikatai pavojų gali kelti tik tada, kai yra laužomas ir kyla dulkės. Ant stogo padengtas šiferis savaime yra visiškai nepavojingas.
Šiferio privalumai: pigi, paprastai montuojama, lengvai apdirbama, ilgaamžė medžiaga, gerai sulaikanti triukšmą, nerūdijanti, nepraleidžianti elektros, nedegi.
Šiferio trūkumai: trapi, pakankamai sunki medžiaga.
Gripo vakcina

Gripo vakcina, taip pat vadinama skiepais nuo gripo – tai vakcina, skirta apsaugoti nuo susirgimo gripu. Nauja vakcinos versija kuriama kas dvejus metus, nes gripo virusas staigiai kinta. Dauguma jų suteikia vidutinę arba didelę apsaugą nuo gripo, tačiau rezultatai kasmet skiriasi. Naudingumo įrodymų vyresniems nei 65 metų amžiaus asmenims mažai. Ši vakcina sumažina praleistų darbo dienų skaičių maždaug puse dienos. Skiepijant vaikus galima apsaugoti kitus su jais esančius asmenis.

Rekomendacijos

Pasaulio sveikatos organizacija ir ligų kontrolės bei prevencijos centrai rekomenduoja kasmet skiepyti praktiškai visus vyresnius nei 6 mėnesių amžiaus asmenis. Tai ypač taikoma nėščiosioms, vaikams nuo šešių mėnesių iki penkerių metų amžiaus, kitų sveikatos sutrikimų turintiems asmenims, indėnų kilmės asmenims ir sveikatos priežiūros srities darbuotojams.

Saugumas

Vakcinos iš esmės yra saugios. 5–10 % vaikų po skiepijimo karščiuoja, taip pat gali skaudėti raumenys arba pasireikšti nuovargis. Tam tikrais metais senyviems žmonėms vakcina gali sukelti Gijeno-Bare (Guillain-Barré) sindromą, kurio dažnis – maždaug vienas atvejis milijonui dozių. Šia vakcina negalima skiepyti turinčiųjų stiprių alergijų kiaušiniams arba ankstesnių versijų vakcinoms. Vakcina būna išaktyvintų arba susilpnintų virusų formos. Nėščiosioms skiepyti naudotina išaktyvintų virusų vakcina. Tiekiamos vakcinos, kurias galima leisti į raumenis arba purkšti į nosį.

Istorija, visuomenė ir kultūra

Skiepyti nuo gripo pradėta 1931 m., o masiškesnis skiepijimas JAV pradėtas 1945 m. Ši vakcina įtraukta į Pasaulio sveikatos organizacijos būtinųjų vaistų sąrašą, kurį sudaro rekomenduojami pagrindinės sveikatos priežiūros vaistai. 2014 m. viena dozė didmeninės prekybos tinkle kainavo apie 5,25 JAV dolerių. Jungtinėse Amerikos Valstijose ji kainuoja mažiau nei 25 JAV dolerius.
Oro užkarda

Oro užkarda (angl. air interdiction) – oro operacijos, skirtos priešo pajėgoms sunaikinti, neutralizuoti ar sustabdyti, iki jos nepradėjo veiksmingai priešintis, tai darant iš tokio nuotolio, kad veiksmų nereiktų derinti su ant žemės veikiančiais savo daliniais. Kartais šie veiksmai įvardijami kaip tolimoji oro parama (angl. deep air support).
Oro užkarda, skirtingai nei strateginis bombardavimas, nėra atskira operacija siekianti vien oro jėga palaužti priešo pajėgas. Jos veiksmai yra skirti padėti ant žemės veikiančioms pajėgoms. Pagrindiniai taikiniai yra priešo pajėgų susitelkimo naikinimas/sutrukdymas, jų aprūpinimo reikalingais produktais nutraukimas.

Istorija

Pirmosios tokio pobūdžio operacijos pradėtos vykdyti dar Pirmojo pasaulinio karo metu, jų pagrindas yra klasikinės oro operacijos, kai turimas pranašumas ore. Vykdant operacijas už fronto linijos, populiariausiais taikiniais tapo geležinkelio linijos, tiltai, tiekimo konvojai. Dėl technologinių dalykų bei aviacijos naujumo karuose, tokie veiksmai buvo greičiau išpuoliai nei nuolatiniai veiksmai.
Antrojo pasaulinio karo metu tokios veiksmų operacijos tapo dažnu reiškiniu, žymiausi veiksmai ir labiausiai nuo to priklausiusios sausumos operacijos buvo Sąjungininkų išsilaipinimas Normandijoje.
Po pasaulinių karų, šie veiksmai buvo gausiai naudoti didžiųjų valstybių per Korėjos, Vietnamo, Irako karus. Taip pat tokia taktika panaudota 1999 m. NATO atakuojant Jugoslaviją, siekiant sustabdyti Slobadano Miloševičiaus pajėgas bei 2011 m. NATO įsitraukus į Libijos pilietinį karą.
Sindžu

Istorija

1626 m. Ispanijai užėmus šiaurės Taivaną, ispanų misionieriai atvyko į Tek-khàm (竹塹; sm: zhúqiàn) vietovę, kurioje gyveno taokasai, viena iš Taivano aborigenų genčių.
Sindžu pirmąkart apgyvendintas ir apsuptas siena XVIII a. Dabartinis pavadinimas suteiktas XIX a., kuomet įsitvirtino reguliari vyriausybė. Japonų okupacijos (1895–1945 m.) laikais buvo svarbi karinė bazė. Tuo laikotarpiu susiformavo didžioji dalis dabartinio miesto išplanavimo.
1980 m., bendradarbiaujant su keletu miesto technologijų koledžų, Sindžu atidarytas didžiulis pramoninis parkas.