google/wiki40b huggingface dataset:
Teagan Presley

Biografija

Tygan Presli gimė Hiustone, Teksaso valstijoje,  o sulaukusi 15 su tėvais persikėlė į San Diegą.  Ji turi tris brolius ir tris seseris ir yra vyriausias vaikas šeimoje. 
Jau nuo 7 Tygan pradėjo lankyti šokių bei gimnastikos treniruotes  ir tapo mokyklos sporto komandos palaikymo grupės nare. Vos 152 cm ūgio,  paauglystėje Tygan keletą kartų atstovavo savo šalį šokių bei gimnastikos turnyruose Danijoje bei Vokietijoje.  JAV ji taip pat ne kartą dalyvavo šokių turnyruose „Star Power Talent Competition“ ir „Showstopper American Dance Championships“, tačiau baigusi Fallbrook mokyklą, nusprendė toliau netęsti karjeros. 
Tygan apsigyveno su vaikinu, tačiau pastarasis niekur nedirbo ir jiems reikėjo rasti pajamų šaltinį. Ieškodama išeities, ji pradėjo šokti striptizą, tačiau vaikiną tai supykdė ir jiedu išsiskyrė. Netrukus po to Tygan surado agentą, kad šis padėtų jai tapti pornografinių filmų aktore. Ne viename vėliau duotame interviu ji tvirtino, kad žengti šį žingsnį ją pastūmėjo noras atkeršyti savo buvusiam vaikinui. 
Savo pseudonimu ji pasirinko dviejų vardų rinkinį: Tygan buvo vienas iš vardų, kurį jai norėjo duoti tėvai,  o Presli – pagal daininkės Lizos Meri Presli pavardę. 
Tygan tapo aktore vos sulaukusi 18 metų ir per pirmus 4 mėnesius suspėjo nusifilmuoti daugiau kaip 40 juostų.
2004 metų pabaigoje ji pasirašė trejų metų sutartį su kompanija „Digital Playground“.
Pasibaigus šiai sutarčiai, ji kartu su vyru Tyler Durden (Tyler Wood) įkūrė savo kompaniją, nors ir buvo pasiekusi susitarimą pratęsti kontraktą dar 3 metams. Kaip pagrindinę priežastį Tygan nurodė „Digital Playground“ nenorą leisti jai įkurti savo pačios kompaniją.
Po teisminių ginčų „Digital Playground“ liko jos pavardės „Presley“ autorinės teisės ir filmuose ji ėmė pasirašinėti tik vardu.
2009 metais kartu su draugu Josh Lehman įkūrė kompaniją „SkinWorxxx“. Nors ši sukūrė tik 2 filmus, tačiau šie pelnė keletą AVN apdovanojimų. 
Tais pačiais metais Tygan pasirašė sutartį su studija „Adam and Eve“.
2010 metais žurnalas „Maxim“ pavadino ją viena iš 12 populiariausių dabartinių pornografijos aktorių. 
Viso nuo 2002 iki 2012 metų Tygan nusifilmavo daugiau kaip 130 juostų.

Kita veikla

2004 metais su kolege Cytherea dalyvavo Hovardo Šterno pokalbių laidoje.
2005 metais ji pasirodė kanalo HBO serialo „Entourage“ epizode „I Love You Too“, kuriame taip pat vaidino Džesė Džein ir Devon.
2009 metų sausį Tygan buvo paskelbta žurnalo „Penthouse“ Mėnesio mergina. Jos nuotrauka taip pat yra buvusi ant žurnalo „Temptress“ viršelio.

Šeima

2005 metais Tygan susilaukė dukters Jordan. 
2007 metais ištekėjo už kolegos Tyler Duden, su kuriuo gegužės mėnesį susilaukė antrosios dukters
2008 metų balandį vyras buvo apkaltintas smurtu prieš ją ir liepos mėnesį pora išsiskyrė. 
Nuo 2010 metų Tygan yra ištekėjusi už Josh Lehman.
Takashi Miike

Takashi Miike (jap. 三池 崇史, g. 1964 m. rugpjūčio 24 d.) – japonų kino režisierius, nuo debiuto 1991 m. sukūręs virš 70 filmų. Takashi Miikes filmų žanrai labai įvairūs: jis kuria rimtas dramas, komedijas, taip pat ir siurrealistinius filmus, siaubo, smurtinius, nevengia atvirai šokiruojančių scenų, dažnas juodasis humoras.
Tarp labiausiai kontroversiškai vertinamų jo filmų yra "Žudikas Iči"(Koroshiya Ichi) apie sadomazochistą "kareivį" iš jakudzos, taip pat – "Lankytojas Q" (Bijitā Kyū). Tačiau po išorinėmis tabu laužančiomis, šokiruojančiomis scenomis filmuose dažnai slypi gilesnė filosofija ir idėjos.
Pūšiliai

Istorija

Nuo 1920 m. Kuršėnų valsčiaus Pamockės seniūnijos, 1950–1962 m. Kuršėnų rajono, 1962–1995 m. Šiaulių rajono Raudėnų apylinkės kaimas. 1950–1991 m. kaimas priklausė Paežerių tarybiniam ūkiui.

Aplinkinės gyvenvietės

Kraupšiai – 2,2 km
Vileišiai (Šiauliai) – 2,2 km
KURŠĖNAI – 10 km 
Gaudučiai (Šiauliai) – 3 km
Leičiai (Šiauliai) – 1,5 km
ŠIAULIAI – 32 km
Saulučiai (Šiauliai) – 5,4 km
Naujikai (Raudėnai) – 1,9 km
Padvarninkai (Kuršėnai) – 2,6 km
Pusgudžiai – 2,5 km
Garso bangos

Garso bangų greitis

Garso bangos sklidimo greitis priklauso nuo terpės, kuria sklinda garsas, rūšies ir temperatūros. 0 °C temperatūros sausu oru sklindančių garso bangų greitis yra 331 m/s. Pakilus oro temperatūrai, jis padidėja.

Ikigarsinis greitis

Greitis, mažesnis už garso greitį toje pačioje terpėje ir tomis pačiomis sąlygomis. Įprastiniai lėktuvai skraido ikigarsiniais greičiais.
Lietuva 2017 m. pasaulio lengvosios atletikos čempionate

Rezultatai

(q – kvalifikavosi, SB – geriausias sezono rezultatas)
Pervalka

Architektūra

Dauguma senųjų Pervalkos pastatų stovi abipus pagrindinės gatvės, einančios Kuršių marių pakrante. Išlikę medinių vienaukščių XX a. 1 pusės žvejų gyvenamųjų namų su dvišlaičiais čerpių, nendrių stogais (kai kurie jų XX a. 2 pusėje rekonstruoti arba restauruoti). XX a. 2 pusėje pastatyta poilsio namų pagal architektų P. Grecevičiaus, V. Guogio, V. Makaraičio, V. Stausko, A. Zavišos projektus. Yra 2 nedidelės prieplaukos ir molas.

Istorija

Iki XIX a. pradžios Pervalkos rago pietiniame krante, prie Karvaičių įlankos buvo Karvaičiai – kaimas, vėliau užpustytas smėlio.
1836–1843 m. Pervalkos gyvenvietę (tarp Žirgų ir Pervalkos rago) įkūrė užpustyto Naujųjų Naglių kaimo gyventojai. XIX a. viduryje čia buvo 5 sodybos ir 45 gyventojai, kurie daugiausia vertėsi žvejyba. 1871 m. buvo 11 namų, juose gyvenantys žvejai žuvis kitame marių krante keisdavo į būtiniausias prekes. 1880–1881 m. ir naujoje vietoje pradėjus pulti smėliui, jie persikėlė apie 1,5 km šiauriau. Apie 1895 m. pradėta želdinti kopas. 1901 m. Pervalkoje įsteigta mokykla ir pastatytas Pervalkos švyturys.
1933 m. Pervalka tapo kurortu, atsirado naujų pastatų, žvejų uostelis, veikė karčema ir parduotuvė. 1945 m. iš esmės visi gyventojai pasitraukė su Vokietijos kariuomene.
1961 m. Pervalka prijungta prie Neringos miesto. Nuo XX a. septintojo dešimtmečio Pervalka plėtėsi kaip kurortas, pastatyti poilsio namai suardė žvejų kaimelio vaizdą.

Pavadinimo kilmė

Spėjama, kad gyvenvietė taip pavadinta dėl to, kad naujiesiems gyventojams ją įkuriant reikėjo pervilkti iš Naglių kaimo.
Kita kilmės versija – nuo žodžio „pervalkas“, reiškiančio sausumą tarp dviejų vandenų, per kurią velkami laivai. Būtent taip, keičiantis metų laikams, Kuršių nerijos žvejai vilkdavo savo laivus nuo jūros prie marių ir atvirkščiai.

Galerija

Tradiciniai žvejų namai:
Kitos nuotraukos:
Rėguliai

Istorija

XIX a. pab. Rėguliai buvo kaimas ir užusienis Krakių valsčiuje, Daugirdų valda.
Tarpukariu buvo palivarkas.
Egresyvas

Egresyvas – vienas iš vietos  linksnių, kuris pasitelkiamas pradiniam judėjimo taškui arba veiksmo pradžiai (beprasidedančiai  būsenai) nurodyti. Egresyvas vartojamas kai kuriose Uralo kalbose (vepsų, udmurtų), pavyzdžiui, vepsų kalba nadonnopäi 'nuo marčios (brolienės)' (nado 'marti; brolienė')
Ordinas Už nuopelnus Tėvynei

Ordinas „Už nuopelnus Tėvynei“ (rus. орден «За заслуги перед Отечеством») – ordinas, Rusijos Federacijos valstybinis apdovanojimas, kuriuo apdovanojami Rusijos piliečiai už ypatingus nuopelnus Rusijos valstybei.
Ordinas įsteigtas 1994 m. kovo 2 d. Iki 1998 m., kai buvo įsteigtas Šv. apaštalo Andrejaus ordinas, ordinas „Už nuopelnus Tėvynei“ buvo aukščiausias Rusijos Federacijos ordinas.

Ordino ženklų aprašas

I ir II laipsnio ordinai „Už nuopelnus Tėvynei“ turi ordino ženklą ir ordino žvaigždę, o III irIV laipsnio ordinai – tik ordino ženklą.

Ordino juosta – raudono šilko muaro.

I laipsnio ordino ženklas

Ženklas iš paauksuoto sidabro. Tai kryžius vienodo ilgio platėjančiais galais, kurio priekinė pusė padengta rubino spalvos emaliu. Kryžiaus pakraščiai apkraštuoti siauru borteliu. Ant kryžiaus centro uždėtas valstybinis Rusijos herbas – dvigalvis erelis. Antroje ženklo pusėje – apvalus medalionas, kurio pakraščiu eina užrašas su ordino devizu Польза, честь и слава (Polza, čest' i slava 'Nauda, garbė ir šlovė'). Medalio centre – įrašas 1994 (ordino įkūrimo metai). Medaliono apačioje – lauro šakelių atvaizdas. Apatiniame kryžiaus gale – ordino ženklo numeris.

Ženklo skersmuo – 60 mm.
Ordino ženklas prisegamas prie 100 mm skersmens ordino juostos.

I laipsnio ordino žvaigždė

Ordino žvaigždė yra aštuonkampė, sidabrinė, su briaunotais poliruotais spinduliais. Žvaigždės centre – apvalus sidabrinis medalionas su reljefiniu paauksuotu Rusijos valstybės herbo atvaizdu. Medaliono pakraščiais eina raudona emaliuota juosta su sidabriniais krašteliais, kurioje yra ordino devizas „Nauda, garbė ir šlovė“ bei lauro šakelės.

Ordino žvaigždės skersmuo per priešingus spindulius – 82 mm.

II laipsnio ordinas

Ordino ženklas atrodo kaip ir I laipsnio ženklas, bet mažesnis (skersmuo 50 mm, o ne 60 mm). Ženklas tvirtinamas prie 45 mm pločio ordino juostos.

Ordino žvaigždė atrodo taip pat, tik mažesnė (skersmuo per priešingus spindulius 72 mm, o ne 82 mm).

III laipsnio ordinas

Ordino ženklas toks pat ir tokio paties dydžio kaip ir II laipsnio, bet tvirtinamas prie 24 mm pločio ordino juostos.

Šio laipsnio ordinas žvaigždės neturi.

IV laipsnio ordinas

Ordino ženklas toks pat kaip ir aukštesnių laipsnių, bet mažesnis (skersmuo 40 mm). Ausele ir grandele tvirtinamas prie penkiakampės plokštelės, aptrauktos 24 mm pločio ordino juosta.

Šio laipsnio ordinas žvaigždės neturi.

Ordino variantai už kovinius nuopelnus

Ordino variantai, suteikiami už nuopelnus koviniuose veiksmuose, turi sukryžiuotus paauksuotus kalavijus. Sukryžiuotų kalavijų atvaizdas grandelėmis tvirtinamas tarp ordino ženklo ir plokštelės ar kaspino. Kalavijų ilgis – 28 mm, geležtės plotis – 3 mm.

Mažasis ženkliukas

I ir II laipsnio ordinų juostelės centre turi miniatiūrinį sidabrinį ženkliuką.
Mišparai

Mišparai (lot. vesper: vakaras) – vakarinės pamaldos. Kilo iš žydiškosios tradicijos melstis tris kartus per dieną. Mišparai būtini kunigams, diakonams, ordino vienuoliams. Pasauliečiams paprastai rengiami sekmadienio vakarais arba iškilmingų švenčių metu (kartu su kitomis apeigomis).
Pagridinės mišparų dalys yra pasveikinimas, himnas, Psalmės, skaitiniai, Responsorium, Magnificat, maldavimai, Tėve mūsų, Dienos malda ir Palaiminimas. Gali būti pridedama Marijos antifonija.
Mišparų giesmės buvo daugelio žymių kompozitorių (Claudio Monteverdi, Antonio Vivaldi, Wolfgang Amadeus Mozart) kūrybos tema.
Baldai

Baldai – santykinai dideli, dažniausiai buityje naudojami daiktai, skirti padaryti kambarį, biurą ar kitokią erdvę patogią gyvenimui. Dauguma baldų turi tam tikrą funkcinę paskirtį, kaip kad kėdės – sėdėjimui, lovos – miegojimui, spintos – daiktų laikymui, ir pan., tačiau gali būti ir baldų, turinčių simbolinę prasmę arba naudojamų kaip dekoracija.
Baldai gaminami iš įvairių medžiagų (medžio, plastiko, metalo ir kt.), kai kurie iš jų turi daug regioninių variacijų.
Baldai turi ilgą istoriją, juos mini Asirijos, Senovės Egipto, senovės Graikijos ir Romos imperijos šaltiniai.
Žiemgalos žemuma

Žiemgalos žemuma (latv. Zemgales zemiene) – žemuma šiaurės Lietuvoje ir pietų Latvijoje, istoriniame Žiemgalos regione. Lietuvoje esanti dalis priskiriama Vidurio Lietuvos žemumai, o Latvijoje – Vidurio Latvijos žemumai. Pietinę ribą žymi Linkuvos kalvagūbris, vakaruose ribojasi su Kuršo aukštuma. Lygumos paviršių sukūrė iš šiaurės, nuo Rygos įlankos atslinkusi ledyno plaštaka. Ant nuardyto viršutinio devono laikotarpio uolienų sluoksnio susidarė 2–5 m storio pleistoceno nuogulų danga. Būdinga plokščia ar lėkštai banguota lyguma, apskalauta prieledyninių vandenų. Būdingas aukštis 40–50 m. Dirvožemiai vėlėniniai glėjiški ir vėlėniniai karbonatiniai priemoliai ir moliai. Žiemgalos žemuma įeina į Lielupės baseiną, svarbiausios upės – Lielupė, Mūša, Nemunėlis, Švėtė, Yslykis ir kt. Ežerų nėra, pelkių nedaug. Miškų mažai.
Vytis (žurnalas)

Istorija

Redagavo Roma Grinbergienė-Griniūtė. Tiražas 16 250 egz. Išėjo 4 numeriai. Buvo leidžiamas priedas – laikraštis „Vytis“.
Rusijos Federacijos Federalinės saugumo tarnybos Personalo ir organizacinio darbo tarnyba

Rusijos Federacijos FSB Personalo ir organizacinio darbo tarnyba (Служба организационно-кадровой работы) originalo kalba trumpinama СОКР - tarnybos veikla skirta darbui su FSB personalu. Ji rūpinasi darbuotojų priėmimu ir atleidimu iš FSB tarnybos, darbuotojų asmens bylų tvarkymu ir kitomis tipinėmis personalo padalinio funkcijomis.

Šaltiniai

FSB struktūra (rus.)
Ritinė

Istorija

Istoriniuose šaltiniuose kaimas minimas 1690 m.
Sigitas Baciuška

Biografija

1974 m. baigė Lietuvos žemės ūkio akademiją, agronomas ekonomistas.
1975–1989 m. LLKJS ir LKP darbuotojas, 1989–1992 m. Tauragės rajono Vykdomojo komiteto pirmininko pavaduotojas, žemės ūkio skyriaus viršininkas, 1992–1997 m. komersantas, 1997–2002 m. individualios įmonės savininkas. Nuo 2002 m. Tauragės apskrities viršininko administracijos viršininko pavaduotojas, apskrities viršininko patarėjas, 2006–2008 m. vėl pavaduotojas. Individualios įmonės savininkas.
Nuo 1990 m. Lietuvos demokratinės darbo partijos, nuo 2001 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Tauragės rajono skyriaus narys, pirmininko pavaduotojas.
1992–1995 m. Tauragės rajono tarybos deputatas, 1995 m. kovo – gegužės mėn. (LDDP sąraše), 2003 m. kovo – balandžio mėn., 2007 m. ir nuo 2011 m. Tauragės rajono savivaldybės tarybos narys. 
Žmona Bronislava, vaikai Giedrius, Audrius (miręs).
Mikas Rėklaitis

Biografija

1915 m. baigė Veiverių mokytojų seminariją. Mobilizuotas į Rusijos imperijos kariuomenę, 1916 m. Maskvoje baigė Aleksejaus karo mokyklą. Pirmojo pasaulinio karo metu dalyvavo kovose prieš austrus ir vokiečius.
1918 m. grįžo į Lietuvą, organizavo Alytaus apskrities miliciją, milicijos vadas, apskrities viršininko pavaduotojas. Nuo 1919 m. sausio 15 d. Lietuvos kariuomenės savanoris, kovojo su bolševikais Pirmajame pėstininkų pulke. 1919 m. dalyvavo komisijoje kitų valstybių karininkų laipsniams prilyginti Lietuvos kariuomenės laipsniams. Baigė Aukštuosius karininkų kursus ir Aukštesniųjų kariuomenės viršininkų kursus. 1930 m. Pirmojo pėstininkų Lietuvos Didžiojo Kunigaikščio Gedimino pulko vadas. 1935 m. brigados generolas. 1939 m. pirmininkavo lietuvių komisijai derybose su SSRS kariuomenės atstovais dėl Raudonosios armijos įgulų Lietuvoje. 1940 m. birželį lydėjo Lietuvos ministrą pirmininką Antaną Merkį į Maskvą, kur tartasi dėl tariamų rusų kareivių dingimo Lietuvoje.
Sovietams okupavus Lietuvą, 1940 m. birželio 25 d. paleistas į atsargą. 1941 m. liepos 9 d. NKVD suimtas ir kalintas Kaune. Prasidėjus Birželio sukilimui išvaduotas. Birželio 24 d. sudarytos Krašto gynimo tarybos narys. 1944 m. pasitraukė į Vokietiją, 1949 m. į JAV. Bendradarbiavo JAV lietuvių spaudoje.
Edita Paberalienė

Biografija

1991 m. baigė Kauno medicinos akademiją, gydytoja. Elektrėnų Pirminės sveikatos priežiūros centro direktorė.
Nuo 2007 m. Elektrėnų savivaldybės tarybos narė.
Sutuoktinis Andrejus Paberalis, vaikai Edgaras Tomas ir Renatas Erikas.
Seivai

Istorija

Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Seivų dvaras, piremąkart minimas 1535 m., tąkart priklausė Radviloms. Seivai buvo seniūnijos, 1800-1807 m. ekonomijos ir iki Antrojo pasaulinio karo Seivų valsčiaus centras. 1907 m. birželio 30 d. Seivuose susirinkę 500 žmonių kartu giedojo Tautišką giesmę ir žiūrėjo saviveiklininkų spektaklį. Po Pirmojo pasaulinio karo dvaras išdalintas lenkų legionieriams. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. Pagal 1921 m. lenkų valdžios atliktą gyventojų surašymą kaime gyveno 63 žmonės, iš kurių 64 lenkai, 4 rusai, 3 vokiečiai ir 12 lietuvių. 1975-1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.

Literatūra

Tarybų Lietuvos enciklopedija, 3t, Vyriausioji Enciklopedijų Redakcija, Vilnius, 1987, 623 psl.
Ladakalnis (žurnalas)

Ladakalnis – Aukštaitijos nacionalinio parko ir Labanoro regioninio parko žurnalo tipo leidinys, einantis nuo 1984 m. Palūšėje, Ignalinos rajonas.

Istorija

Iki 1991 m. buvo leidžiamas kaip sienlaikraštis, nuo 1991 m. išeina 1-2 kartus per pusmetį. Tiražas 1991 m. – 4000 egz., 1996 m. – 1000 egz. Apimtis 8 psl., spausdinamas ant perdirbto popieriaus.
Dagestano herbas

Dagestano herbas – oficialus Dagestano respublikos simbolis, priimtas 1994 m. spalio 24 d.

Herbo aprašas

Herbo skydas apvalus, sidabrinis; skydo centre – auksinis sparnus pakėlęs, atgal žvelgiantis erelis, krūtine į heraldinę kairiąją (atvirkščią) pusę. Virš erelio galvos – auksinis saulės diskas su spiraliniu apvadu. Skydo apačioje taurės pavidalo auksinis ir baltas komponentas, kurio apačią sudaro penkiakampis skydelis su spaudžiamomis rankomis, viršutinę dalį – trys eilės jūros bangu, lyguma ir snieguotos kalnų viršūnės. Abipus kalnų vidiniu skydo kraštu eina žalia juosta su užrašu rus. Республика Дагестан ('Dagestano respublika'). Viršutinis skydo kraštas – siaura auksinė juostelė, apatinis kraštas uždengtas ornamentiškai iškarpytomis juostomis, dešinė mėlyna, kairė – raudona, šių juostų apatinis kraštas išsikišo už apatinio skydo krašto.
Saksofonas

Saksofonas – medinių pučiamųjų šeimos muzikinis instrumentas. Nors gaminamas iš metalo, tačiau priskiriamas prie medinių pučiamųjų, nes garsas išgaunamas nendriniu liežuvėliu. Saksofonu grojantis žmogus vadinamas saksofonistu.
Dažniausiai klasifikuojant saksofonus jie būna priskiriami prie klarnetų, tačiau iš tikrųjų jie yra klarneto ir obojaus junginys. Saksofonas, kaip klarnetas, turi mažą liežuvėlį, pritvirtintą prie snapo formos pūstuko, tačiau jo kosinusinis vamzdelis ir platėjančios žiotys labiau būdingi obojaus šeimai. Saksofoną 1840 m. sukonstravo belgų muzikos instrumentų išradėjas Adolfas Saksas (Adolf Sax), belgų instrumentų meistras, gyvenęs ir dirbęs Paryžiuje. Saksofono pirminę saksotonų šeimą sudarė 12 instrumentų, iš kurių šiandien gaminami tik 8. Pastarieji, pradedant nuo mažiausio yra: sopranitas, sopranas, altas, tenoras, baritonas, kontrabosas ir subkontrabosas. Plačiau naudojami yra tik sopranas, altas, tenoras ir baritonas. Saksofonai yra nuolat naudojami šokių ansambliuose ir šokių bei karo orkestruose.
Kartais saksofonams skiriami charakteringi solo kūriniuose simfoniniam orkestrui, nors į simfoninio orkestro sudėtį saksofonas neįtrauktas.
Tenoro saksofonai (lenktas vamzdis ir užriestos žiotys) būdingi visiems saksofonų šeimos instrumentams, išskyrus du mažiausius (sopranitui, bei sopranui).
Kartu su saksofonu altu ir baritonu, tenoro saksofonas yra ryškiai girdimas ,,pilkame" bigbendo skambesy.
Baltika Group

Baltika Group – estiško kapitalo koncernas, veikiantis Baltijos šalyse.
„Baltika Group“ valdybos pirmininkas – Meelis Milder.
Mažmeninės drabužių prekybos bendrovė „Baltika Group“ valdo tokius prekinius ženklus kaip „Baltman“, „Monton“ ir „Mosaic“ (anksčiau vad. „CHR/Evermen“); konsoliduota bendrovės apyvarta 2013 m. siekė 58,435 mln. EUR. 
„Baltika Group“ yra viena didžiausių mažmeninės drabužių prekybos kompanijų Baltijos šalyse. Koncernas valdo 124 parduotuves Lietuvoje, Latvijoje, Estijoje, Lenkijoje, Ukrainoje ir Rusijoje.
Privati pamoka (filmas)

Turinys

Į nedidelį atokų miestelį atvyksta nauja muzikos mokytoja Laura Formenti, kuri netrukus tampa vietinių jaunuolių susidomėjimo objektu. Jaunuolis vardu Gabrielis, besistengdamas užmaskuoti savo potraukį draugui Alesandro, ima slapta sekti Laurą ir galiausiai jam pavyksta padaryti keletą besirengiančios mokytojos nuotraukų. Vaikinas pradeda atvirai šantažuoti jomis Laurą, norėdamas priversti šią suvilioti Alesandro. Pastarasis, draugaujantis su Gabrielio seserimi Emanuele, atmeta tokias žaidimo taisykles, o kartą po lova radęs paslėptus mokytojos nuotraukų negatyvus, atiduoda jas Laurai...
Lietuvos teismo psichiatrijos asociacija

Lietuvos teismo psichiatrijos asociacija (LTPA) - savanoriška visuomeninė teismo psichiatrijos organizacija, vienijanti teismo psichiatrus, psichologus ir įvairių profesijų specialistus. LTPA veikla apima visą Lietuvos Respublikos teritoriją.
LTPA simbolika: graikų šviesos ir tamsos dievas Janus, pavaizduotas dviem veidais. Aplink jį įrašas „LIETUVOS TEISMO PSICHIATRIJOS ASOCIACIJA".
LTPA būstinė yra Vilniuje. Adresas: 11106 Vilnius, A. Kojelavičiaus g. 121 (Naujoji Vilnia).

Narystė

Tikraisiais nariais gali būti teismo psichiatrai, psichologai, psichiatrai, kitų profesijų specialistai, studentai, rezidentai.
Rėmėjais gali būti asmenys ir visuomeninės organizacijos, privačios įmonės, materialiai ar kitaip remiančios šios organizacijos veiklą.
Garbės nariais gali būti asmenys, kurių veikla pasižymėjo nuopelnais teismo psichiatrijai, psichologijai.
Stefaan De Clerck

Biografija

Katholieke Universiteit Leuven studijavo teisę (Campus Kortrijk ir Löwene), 1975 m. baigė studijas.
Advokatas Kortrijke, nuo 1990 m. Belgijos deputatų rūmų narys, nuo 1995 m. Dehaene II kabineto teisingumo ministras, atsistatydinęs, Marc Dutroux 1998 m. balandžio 23 pabėjus iš teismo pastato Neufchâteau; iki 2001 m. deputatas nuo 2000 m. Kortrijk meras, nuo 2007 m. Belgijos deputatų rūmų narys, nuo 2008 m. gruodžio 30 d.Van Rompuy I kabineto, nuo 2009 m. lapkričio mėn. Leterme II kabineto teisingumo ministras.
Sonja Lang

Sonja Elen Kisa (g. 1978 m. lapkričio 1 d.) – profesionali vertėja (iš anglų, prancūzų ir esperanto kalbų), geriausiai žinoma kaip dirbtinės kalbos tokipona, kuri parenta daoizmu, kūrėja.
Česlovo Milošo amžius

Filmas

Dvejose „Česlovo Milošo amžiaus“ dalyse, filmuotose net šešiose šalyse, abejose Atlanto pusėse, sekama Nobelio literatūros premijos laureato pėdsakais. Filme susipina Č. Milošą pažinojusių garsių kultūros asmenybių pasakojimai su daugeliui mažai žinomais poeto biografijos faktais. Poeto pasirinkimai tampa dar aiškesni tuomet, kai žiūrovui pateikiamas epochos, pažymėtos gausių istorinių įvykių, istorinis kontekstas.
Filme netikėtai atskleidžiamas ir Č. Milošo būdas – savitas humoro jausmas, asmenybės jautrumas, aistringi romanai su didelės įtakos turėjusiomis moterimis. Vis dėlto „Česlovo Milošo amžius“ nėra vien biografinis pasakojimas apie vienu geriausių XX a. poetų laikomą kūrėją ar lietuvių kilmės lenkų poeto (ar lietuvių poeto, rašiusio lenkų kalba) kūrybos pristatymas. „Česlovo Milošo amžius“ veikiau yra smalsus žvilgsnis per kūrėjo dvasios filtrą į nepaprastai jautrią asmenybę ir nesenstančią jo kūrybą, kuri netgi trečiojo tūkstantmečio pradžioje padeda įžvelgti ne žmonių skirtumus, bet siekti jų bendrybės.

Finansavimas

Filmo kūrimas buvo finansuojamas Lietuvos Respublikos Kultūros ministerijos, Švietimo ir mokslo ministerijos bei privačių rėmėjų lėšomis. Filmo informaciniai partneriai buvo Lietuvos radijas ir televizija, portalas DELFI, IQ. The Economist.

Filmo herojai

Gyvus pasakojimus apie Č. Milošą filme "Česlovo Milošo amžius" pateikia garsūs Lietuvos bei užsienio kultūros veikėjai - Tomas Venclova, Algirdas Avižienis, Mark Danner, Andrzej Franaszek, Rita Gombrowicz, Natalija Gorbanevskaja, Robert Hass, Jerzy Illg, Agnieszka Kosińska, Mindaugas Kvietkauskas, Anthony Milosz, Wojciech Sikora.

Filmo rodymas

Pirmoji vieša filmo "Česlovo Milošo amžius" peržiūra įvyko 2011 metų gruodžio 29 dieną. Simboliškai tą dieną baigėsi ir Česlovo Milošo metai (2011) Lietuvoje . Pilna dviejų dalių filmo premjera visiems Lietuvos televizijos žiūrovams buvo parodyta 2012 metų balandžio 5 ir 12 dienomis per Antrąją Lietuvos televizijos programą (LTV2).
Česlovo Milošo sūnus, Antonis Milošas, gyvenantis Jungtinėse Amerikos valstijose, pamatęs filmą sakė, kad "tai yra geriausias apie jo tėvą sukurtas filmas."
2012 metų vasarą filmo ČMA kūrėjai pasirašė bendradarbiavimo sutartį su telekomunikacijų bendrove Teo. Pagal šią sutartį jau 2012 metų vasarą visi televizijos Gala žiūrovai galės išvysti ČMA nemokamai naudodamiesi videonuomos paslauga.
Kintamoji žvaigždė

Kintamoji žvaigždė – žvaigždė, kurios šviesumas kinta. Pagal kitimo priežastį skiriamos užtemdomosios ir fizikinės kintamosios žvaigždės.

Kintamųjų žvaigždžių žymėjimas

Žymimos lotyniškomis raidėmis nuo R iki Z (pvz.: R Sct, Y Lyn), jei trūksta pažymėjimų – dviejų lotyniškų raidžių kombinacija (RR, …, RZ; SS, …, SZ, …, ZZ; AA, …, AZ; …; QQ, …, QZ (išskyrus J)), po to – raide V su skaičiumi (pvz., V 1061 Cyg).
Leonas Žalys

Biografija

Baigė Garliavos vidurinę mokyklą, Maskvos valstybinį universitetą. Nuo 1975 m. laikraščio „Kauno tiesa“, nuo 1992 m. – „Kauno diena“ korespondentas, atsakingasis sekretorius, laikraščio redaktorių kolegijos narys, iki 2008 m. apžvalgininkas. Rašė šalies ir užsienio politikos klausimais.