google/wiki40b huggingface dataset:
Tverų Švč. Mergelės Marijos Apsilankymo bažnyčia

Istorija

Pirmoji medinė Tverų bažnyčia rašytiniuose šaltiniuose paminėta 1589 m. XVI a. pabaigoje, kaip pažymėta Žemaičių vyskupijos bažnyčių aprašyme, darytame 1592–1597 m. Tverų bažnyčia stovėjusi tuščia, apleista, kunigo neturėjo. 1614–1616 m. pastatyta nauja medinė bažnyčia (statė Tverų tėvūnas Elijas Ilgovskis ir užrašė jai donaciją). Jai 1618 m. dovanotas Alko kaimas. 1747 m. bažnyčia sudegė, buvo atstatyta.
1783 m. įsteigta Šv. Rožančiaus brolija. Nuo 1804 m. veikė parapinė mokykla. 1806 m. bažnyčiai priklausė Aleksandravo palivarkas. Tverų klebonas Petras Narkevičius skelbė 1831 m. sukilėlių potvarkius, ragino ginkluotis ir kovoti. Buvo suimtas, tačiau jam pavyko pabėgti. 1841 m. prie Tverų bažnyčios gyveno penki kunigai, bažnyčios beneficijos buvo 67 valakai žemės, o parapijiečių - 2797.
Klebonas Juozapas Niūniava-Niūnevičius su parapijiečiais 1897 m. pastatė dabartinę medinę bažnyčią, 1907 m. – mūrinę varpinę.
1909–1914 m. veikė Lietuvių katalikų blaivybės draugijos skyrius. Per Pirmąjį pasaulinį karą vokiečiai išsivežė varpus. 1940 Tverų parapijai priklausė 4798 parapijiečiai.
Tverai garsėja Švč. Marijos Apsilankymo atlaidais (liepos 2 d.), Švč. Mergelės Marijos paveikslu. Pagal tradiciją tas paveikslas buvęs Elijo Ilgovskio nuosavybė. Jis jį labai branginęs ir nešdavęsis su savimi net į karo žygius. Patekęs totoriams į nelaisvę, jis, kalėjime būdamas, meldėsi prie to paveikslo ir padarė įžadą: jei laimingai grįš į namus, pastatysiąs Tveruose Marijos garbei bažnyčią. Išpirktas iš totorių nelaisvės, jis grįžo į Tverus ir įvykdė savo pažadą - pastatė bažnyčią ir padovanojo jai tą paveikslą. 
 Vyskupas Valančius savo veikale „Žemajtiu Wyskupistė“ duoda kitokį padavimą apie šio paveikslo kilmę. Žemaičių vyskupas J. Tiškevičius savo pranešime Apaštalų Sostui 1646 m. rašo, kad Tveruose yra stebuklingas Marijos paveikslas ir kad iš tolimų valstybės vietų, pamaldumo vedami, žmonės gausiai renkasi į Tverus. Popiežius Pijus VI 1787 m. suteikė Tverų bažnyčiai visuotinius atlaidus. Toje šventėje į Tverus suvažiuodavo per 20.000 žmonių.

Architektūra

Bažnyčia istoristinė, stačiakampio plano, su apside, dvibokštė. Įrengti 6 altoriai. Šventoriaus tvora akmenų mūro. Šventoriuje palaidotas klebonas Jonas Paliukas (1913–1990), 1950–1956 m. Sibiro tremtinys, „Liturginio maldyno" (1968) autorius.
Vaskališkiai

Aplinkinės gyvenvietės

Nemunėlio Radviliškis – 18 km
Briedžiai (Biržai) – 2,4 kmSmaltiškiai (Biržai) – 1,2 kmKuokaviečiai – 0,7 kmJuozeliškiai II – 2 kmPunduriai – 0,9 kmBIRŽAI – 19 kmGailiai – 1,5 km
Kelogo-Briano paktas

Kelogo-Briano paktas arba Paryžiaus paktas, (pranc. Pacte Briand-Kellogg, angl. Kellogg-Briand Pact) – daugiašalis susitarimas atsisakyti karo kaip nacionalinės politikos įrankio. Sudarytas JAV ir Prancūzijos iniciatyva.
Paktas įsigaliojo 1929 m. liepos 24 d.

Istorija

Pavadintas pakto iniciatorių, JAV valstybės sekretoriaus Frenko B. Kelogo ir Prancūzijos užsienio reikalų ministro Aristido Briano vardu. Pasirašiusios paktą valstybės įsipareigojo tarpusavio ginčus spręsti taikiai. 1928 m. rugpjūčio 27 d. paktą Paryžiuje pasirašė 15 valstybių: Australija, Belgija, Didžioji Britanija, Čekoslovakija, Indija, Italija, Japonija, JAV, Kanada, Lenkija, Naujoji Zelandija, Pietų Afrikos Respublika, Prancūzija, Vokietija ir Airijos laisvieji miestai.
Vėliau prie pakto prisidėjo dar 48 valstybės, tarp jų ir Lietuva. Šiuo paktu grindžiama 1933 metų sutartis tarp Lietuvos bei Sovietų Sąjungos, kurioje buvo įtvirtintas agresijos apibrėžimas.
Valstybinė teisė

Valstybinė teisė - teisės normų, reguliuojančių valstybinę santvarką, struktūras, organizacijas, kitus valstybinius klausimus, visuma; viešosios teisės sritis, teisės šaka. Pagrindinis pošakis - konstitucinė teisė.
Valstybinės teisės mokslas priskiriamas valstybės (politikos) mokslams. VU iki XXI a. pradžios veikė VU Teisės fakulteto Valstybinės teisės katedra (šiuo metu - VU TF Konstitucinės ir administracinės teisės katedra, nuo 2011 m. - Viešosios teisės katedra). Lietuvos Respublikos Seimo kanceliarijos Teisės departamente veikia Valstybinės teisės skyrius.
Metatonija

Metatonija – kalbotyros terminas, kuriuo vadinama tame pačiame skiemenyje vykstanti priegaidžių kaita, pavyzdžiui: kárštas – kar̃štis, kùrpė – kur̃pius, várna – var̃nas. Kai kirtis persikelia taip pat ir į kitą skiemenį, toks reiškinys vadinamas metatakse.  Į metataksę galima žvelgti kaip į kirčio perkėlimo ir metatonijos derinį. Terminas metatonija dažniausiai vartojamas kalbant apie kirčiavimo reiškinius baltų ir slavų kalbose, kuriose matyti daugybė priegaidžių kaitos atvejų.
Marcelinas Ročka

Biografija

1939 m. baigė Kauno universiteto Humanitarinių mokslų fakultetą. 1949 m. filologijos mokslų kandidatas.
1939–1940 m. dirbo mokytoju. 1940–1951 m. Vilniaus universiteto dėstytojas, 1945–1950 m. – šio universiteto Istorijos-filologijos fakulteto prodekanas, 1949–1951 m. – Lietuvių literatūros katedros vedėjas. 1951–1959 m. Vilniaus pedagoginio instituto dėstytojas, nuo 1953 m. docentas, 1951–1955 m. – šio instituto direktorius.
1963–1972 m. Knygų rūmų ikitarybinės spaudos retrospektyvinės bibliografijos skyriaus vedėjas.
Bohuslavas

Istorija

Bohuslavas 1032 m. įkurtas Kijevo kunigaikščio Jaroslavo Išmintingojo. 1195 m. čia pastatyta tvirtovė apsaugai nuo kumanų. 1240 m. sunaikintas mongolų–totorių. 1362 m. tapo LDK dalimi. 1591 m. tapo Jono Ostrogiškio valda. Miestas gerai įtvirtintas, 1620 m. gavo Magdeburgo teisę. XVI–XVII a. buvo puldinėjamas tiurkų.
Miesto statusas suteiktas 1938 m.
Gruodžiai (Molėtai)

Istorija

1652 m. kaimas minimas Videniškių krikšto metrikų knygoje. Kartais (1656 m.) kaimas vadinamas Gruodėnais (Gradziany).

Aplinkinės gyvenvietės

Laičiai – 7 kmAlanta – 7 kmBalninkai – 8 kmAvilčiai – 6,5 kmŽELVA – 12 kmVideniškiai – 8,5 kmGirsteitiškis – 2 km
Gilužiai – 4 km
MOLĖTAI – 12 km
Koriukivka

Istorija

1657 m. gyvenvietę įsteigė kazokas Omelianas Karuka. XIX a. pastatytas cukraus fabrikas. XX a. Koriukivkoje jau gyveno ~6000 žmonių. 1958 m. suteiktas miesto statusas.

Miestų partnerystė

Koriukivka užmezgusi partnerystės ryšius su Kazlų Rūda.
Mirties greitkelis

Mirties greitkelis – greitkelis (tikrasis pavadinimas Greitkelis Nr. 80) Kuveite vedantis nuo sostinės Kuveito iki Basros miesto Irake.
Tokį greitkelio pavadinimą suteikė žurnalistai Persijos įlankos karo (angl. Gulf War) metu (1990–1991 m.), kai besitraukiančią Irako kariuomenę su karine technika subombardavo Jungtinių Tautų koalicijos karinės oro pajėgos.
Pirmasis Irako technikos kolonos bombardavimas įvyko 1991 m. vasario 27 d. naktį. Buvo pažeista ar tiesiog palikta apie 1500 karinės technikos vienetų.
Baltarusijos Respublikos baudžiamasis kodeksas

Baltarusijos Respublikos baudžiamasis kodeksas (brus. Уголовный кодекс Республики Беларусь, sutr. УК Беларуси) – Baltarusijos  nacionalinės teisės aktas (įstatymas), baudžiamasis sąvadas.

Istorija

1960 m. įvestas Baltarusijos TSR baudžiamasis kodeksas.
1999 m. birželio 9 d. naują Kodeksą patvirtino Baltarusijos prezidentas Aleksandras Lukašenka.
2000 m. birželio 1 d. Kodeksas įsigaliojo.
Vokietijos notarų institutas

Vokietijos notarų institutas (vok. Deutsches Notarinstitut, DNotl) - Vokietijos federalinių notarų rūmų (Bundesnotarkammer) mokslinė įstaiga. Paskirtis - konsultavimas notarinės praktikos klausimais. Institutas siekia užtikrinti ir pagerinti paslaugų kokybę, padėti Vokietijos notarams (kiekvienas iš jų gali kreiptis į Institutą). Teikia teisines išvadas (2010 m. atsakyta į apie 9 000 užklausų). Suteikia aktualią informaciją, skirtą notarinei praktikai.
Įkurtas 1993 m. Viurcburge.
Nuo 1997 m. visi Vokietijos žemių notarų rūmai yra Instituto nariai.

Literatūra

Zehn Jahre Deutsches Notarinstitut (rinktiniai raštai).
Britų imperija

Britų imperijos kolonijinis augimas

Po to, kai baigėsi Šimtametis karas, Anglija ieškojo naujų žemių ir prekybinių kelių. K. Kolumbui 1492 m. atradus Amerikos krantus, 1497 m. Anglijos karalius Henrikas VII išsiuntė Giovanni Caboto vadovaujamą ekspediciją ieškoti prekybinių kelių į Aziją. Dėl netrukus Anglijoje prasidėjusios reformacijos, tolimesnės prekybos kelių paieškos sustojo. Valdant karalienei Elžbietai I augo Anglijos nesutarimai su Ispanija. Abi šalys ėmė varžytis dėl naujų žemių. Anglijos valdžia leido kaperiams F. Dreikui, John Hawkins ir kitiems naudoti karo laivus grobti priešo prekybinius laivus, kurie tuo metu vertėsi piratavimu, vergų prekyba.
Vasilijus Zaicevas

Vasilijus Zaicevas (rus. Васи́лий Григо́рьевич За́йцев, 1915 m. kovo 23 d. Jelenotskoje Čialiabinsko srityje SSRS, dabartinė Rusijos federacija – 1991 m. gruodžio 15 d. Kijeve) – Antrojo pasaulinio karo Sovietų Sąjungos snaiperis. Ypač pasižymėjo 1942 m. lapkričio 10 – gruodžio 17 d. Stalingrado mūšio metu.

Biografija

1937 m. įstojo į TSRS ginkluotąsias pajėgas, tarnavo jūrų laivyne. Vėliau, sužinojęs apie Stalingrado mūšio žiaurumus, savanoriškai pasisiūlė būti pervestas tarnauti ten. Tarnavo 1042-ojo šaulių pulke (62-oji armija). Pagarsėjo kai per pirmąsias 10 dienų nukovė 40 Vermachto kareivių su standartiniu Mosin-Nagant šautuvu. Gavęs snaiperio šautuvą, Zaicevas tapo dideliu rūpesčiu vokiečių armijai.
Teigiama, kad medžioti Zaicevo buvo pasiųstas Ervinas Konigas, tariamas Vermachto snaiperis-asas. Zaicevas jį nukovė po tris dienas trukusios medžioklės ir kaip trofėjų pasiėmė optinį taikiklį. Šios istorijos tikslumas nežinomas, nes Vokietijoje nerasta jokių tokio snaiperio buvimo įrodymų . Kartais vadinamas Heinz Thorvald, nors abu vardai tuo metu buvo gana dažni. Teigiama, kad ši istorija galėjo būti sufabrikuota, kad pakeltų Raudonosios armijos kovinę dvasią. Pats taikiklis eksponuojamas muziejuje Maskvoje. Ši kova aprašyta Zaicevo memuaruose "Snaiperio užrašai", David L. Robbins knygoje "Žiurkių karas" ir atpasakojama filme "Priešas už vartų".
Kai karo metu Stalingrade buvo įkurta snaiperių mokykla, jos vadovu tapo Vasilijus Zaicevas. Manoma, kad jo mokiniai nukovė apie 3000 priešo karių. Pats Zaicevas yra tikrai nukovęs 242 kareivius ir karininkus, bet ginčijamasi, kad skaičius gali siekti ir 500.
1943 m. sausio mėnesį Zaicevas, sprogus minosvaidžio minai, buvo sužeistas į galvą ir apako. Atstačius regėjimą, karą baigė prie Dniestro upės, turėdamas kapitono laipsnį.
Po karo vadovavo gamyklai Kijeve, kur mirė būdamas 76 metų nuo ligos.
2006 m. sausio 31 perlaidotas prie Mamajavo kurgano, vietos prie Volgogrado, kur stovi memorialinis kompleksas Staliningrado gynėjams atminti.
Rimas Burokas

Rimas Burokas (1953 m. balandžio 21 d. Alytuje – 1980 m. rugpjūčio 10 d. Vilniuje) – Lietuvos poetas.

Biografija

Mokėsi Alytaus ll-ojoje vidurinėje mokykloje (dabar Alytaus Adolfo Ramanausko-Vanago gimnazija). Po pašalinimo iš mokyklos gyveno Vilniuje. Persekiotas sovietinio saugumo tarnybų, kalinamas mirė Lukiškių kalėjime 27-erių.
Palaidotas Vilniuje, Rokantiškių kapinėse.
Dreluvo valsčiaus herbas

Dreluvo valsčiaus herbas (lenk. Herb gminy Drelów) – Dreluvo valsčiaus heraldinis simbolis, kuriame raudonoje užsklandoje ant žalios kalvos vaizduojamas baltas malūnas, iš kurio šonų vaizduojami: lotyniškas, maltos ir unitų kryžiai.
Skuodo rajono savivaldybės taryba 2011–2015 m.

Skuodo rajono savivaldybės taryba – Lietuvos Respublikos Skuodo rajono savivaldybės atstovaujamoji institucija, išrinkta ketveriems metams savivaldybių rinkimuose, vykusiuose 2011 m. vasario 27 d. 1994 m. liepos 7 d. Lietuvos Respublikos savivaldybių tarybų rinkimų įstatymo Nr. I-532 2010 m. liepos 20 d. redakcijos nustatyta tvarka daugiamandatėje rinkimų apygardoje, remiantis visuotine ir lygia rinkimų teise, slaptu balsavimu proporcine rinkimų sistema, pagal Lietuvos Respublikoje registruotų politinių partijų pateiktus kandidatų sąrašus bei iš išsikėlusių kandidatų, jeigu jų išsikėlimą parašais parėmė ne mažiau kaip dešimt procentų skaičiuojant vienam savivaldybės tarybos nario mandatui, bet ne mažiau kaip 100 tos savivaldybės rinkėjų.

Veikla

Pirmasis savivaldybės tarybos posėdis įvyko 2011 m. balandžio 12 d. Savivaldybės meru išrinktas Stasys Vainoras. Mero pavaduotoja paskirta Levutė Staniuvienė, administracijos direktoriumi – Bronislovas Stasiulis.
Kosta Rikos nacionalinio išvadavimo partija

Istorija

Įkurta 1945 m. kovo 10 d. San Chosė Lotynų teatre kaip Kosta Rikos socialdemokratų partija. 1948–1949 m. po valstybės perversmo valdžią paėmė partijos lyderio Chosė Figeres Ferero vadovaujama Nacionalinio išlaisvinimo judėjimo (Movimiento de Liberación Nacional, MLN) chunta. 1949 m. lapkričio mėn. buvo paskelbta konstitucija. 1951 m. spalio 12 d. MLN, Danielio Odubero Kiroso iniciatyva tapo Nacionalinio išsivadavimo partija.
1953–1958 m. Ch. Figeres Ferrerui vėl tapus prezidentu buvo apriboti užsienio monopolijų pelnai. 1962 m. prezidentu išrinktas PLN atstovas Franciskas Orličius Bolmarcichas, 1970 m. vėl Ch. Figeres Ferrera, 1974 m. D. Oduberas, 1982 m. Luis Albertas Monge Alvaresas. 1986 m. išrinktas šalies prezidentu Oskaras Ariasas Sančesas už bandymus suvienyti Centrinę Ameriką gavo 1987 m. Nobelio Taikos premiją. 1986 m. viceprezidente buvo išrinkta pirmoji moteris Viktorija Garon. 1994–1998 m. prezidentu išrinktas Chosė Maria Figeres Olsenas. 2006 m. rinkimuose partijos prezidentiniu kandidatu yra Oskaras Arias Sančesas.
Įstatymdavystės susirinkime (parlamente) nuolat turi daugumą – 1982 gavo 57,3 % balsų ir 33 vietas, 1986 – 52,3 % ir 29 vietas.

Ideologija

1951 m. priimtoje „Pagrindų programoje“ gerbiama privati nuosavybė, tačiau šalies ekonomika ginama nuo užsienio kapitalo. 1969 m. antrojoje programoje siekiama sukurti socialinio teisingumo, įstatymo ir gerovės valstybę. 1981 m. programoje „Naujas tikslas“ numatoma plėtoti demokratiją ir ekonomiką Lotynų Amerikos nacionalreformizmo pagrindu pagal V. Aja de la Tore (Peru) ir P. Betankuro (Venesuela) pavyzdį. Šios programos buvo vykdomos, nors ir sunkiai.

Veikla

1950 m. įsteigtas Centrinis bankas, 1971 savivaldybių plėtros institutas, socialinės paramos institutas ir socialinės adaptacijos direkcija, Kosta Rikos technologijos institutas. 1973 m. įkurtas Nacionalinis universitetas, kooperatyvų institutas, simfoninis orkestras, 1974 m. pastatyta naftos perdirbimo įmonė, įsteigti 8 nacionaliniai parkai ir rezervatai. 1987 m. „Ariaso planas“ padėjo sureguliuoti kai kurių Lotynų Amerikos šalių vidaus ir užsienio santykius ir sudaryti Gvatemalos sutartį.

Struktūra

Turi apie 80 000 narių, labai išplėtotą pirminių organizacijų tinklą. Aukščiausias organas – Nacionalinė asamblėja, kurią sudaro 70 atstovų. Ji renka Nacionalinį vykdomąjį komitetą. Glaudžiai bendradarbiauja su Dirbančiųjų demokratų konfederacija. PLN rengia kadrus ne tik sau, bet ir kitų Lotynų Amerikos šalių socialdemokratų partijoms. 1959 m. San – Chose įsteigtas Lotynų Amerikos demokratinių tyrimų centras, glaudžiai bendradarbiaujantis su F. Eberto fondu. Leidžia laikraštį „Hora“ (Valanda).
Socialistų Internacionalo konsultacinė narė nuo 1966, tikroji narė nuo 1976 m.
Panevėžio sinagoga

Panevėžio sinagoga – buvusi sinagoga Panevėžyje.
Šeikiai

Istorija

XVII–XVIII a. priklausė Svobiškio dvarui (Alantos parapija). 1665 metais Svobiškio dvaro inventoriuje yra Wies Szeyki. Tada kaime gyveno šie baudžiauninkai: Tomas Šeikis, Andriejus Čepėnas, Vaitiekus Novikas. Užrašyti Molėtų krikšto metrikų knygoje Nr. 1 (4 p.) de Szeykiu (1683).
Žmogus (žurnalas)

Žmogus – iliustruotas žurnalas, leistas nuo 1995 m. balandžio mėn. iki 2006 m. Vilniuje, Šv. Stepono gatvė 3-5, dab. elektroninis žurnalas „Žmogus ir visata“.

Istorija

Leido Vilniaus visuomeninė parapsichologijos akademija. Tiražas 1997 m. – 9000 egz. Leistas taip pat rusų kalba „Čelovek-Vselennaja“ (vyr. redaktorė L. Risnovskaja, tiražas 3000 egz.).
Vyriausieji redaktoriai A. Sūkurytė, Vytautas Juozas Leščinskas.
Panamerikos žaidynės

Panamerikos žaidynės – kas ketverius metus vykstančios daugiašakės sporto varžybos, kuriose varžosi Amerikos kontinento valstybės ir teritorijos. Teisė dalyvauti žaidynėse suteikta 42 šalims. Pirmosios Panamerikos žaidynių varžybos vyko 1951 m. Buenos Airėse, Argentinoje.
Pačeriaukštė

Aplinkinės gyvenvietės

Juostaviečiai – 5 km
BIRŽAI – 12 km
Juozas Naruševičius

Juozas Naruševičius (g. 1890 m. rugsėjo 22 d. Baranove, Suvalkų gubernija – m. 1940 m. lapkričio 17 d. Tautkaičiuose, Marijampolės apskritis) – lietuvių poetas, ūkininkas ir valdininkas.

Biografija

Kilęs iš valstiečių šeimos, pats taip pat vertėsi ūkininkavimu. Mokėsi Liubavo pradinėje mokykloje, taip pat savarankiškai. Mokė kaimo vaikus, dirbo „Žiburio“, „Žagrės“ draugijose, 1920–27 m. buvo Šunskų valsčiaus sekretoriumi. Kūrė eilėraščius, kuriuos spausdino JAV lietuvių laikraščiuose.
Vaclovas Vaičekauskas

Biografija

1998–1999 m. Telšių Vincento Borisevičiaus vidurinės mokyklos direktorius. 1999–2000 m. Telšių apskrities viršininkas, nuo 2000 m. Telšių apskrities administracijos sekretorius.
2003–2006 m. Žemaitijos regioninės etninės kultūros globos tarybos narys.
Pierija

Geografija

Pierija buvo derlingų žemumų teritorija, prisiglaudusi prie Termos įlankos iš vakarų. Nuo Aukštutinės Makedonijos vakaruose ją skyrė Pierijos kalnai, mitologijoje laikomi Orfėjo ir mūzų gimtine. Į Pietus nuo Pierijos buvo Olimpo kalnas, kuris buvo simbolinė riba su Tesalija. Šiaurėje regionas siekėsi su kita lyguma – Botija, kurioje gimė Makedonijos karalystė.
Juozas Preikšas

Biografija

Gimė 1926 m. lapkričio 22 d. Griškabūdyje, darbininkų šeimoje. Mokėsi Griškabūdyje, Šakių gimnazijoje. 1945 m. įstojo į Kauno kunigų seminariją. 1949 m., mažinant seminaristų skaičių, sovietinės valdžios pašalintas iš ketvirtojo kurso. Kurį laiką dirbo vargonininku, vėliau grįžo į seminariją.
1951 m. rugsėjo 23 d. įšventintas kunigu. 1954 m. paskirtas Kauno šv. Arkangelo Mykolo parapijos klebonu. Tęsė studijas teologijos fakultete ir įgijo teologijos licenciato laipsnį. Trylika metų dėstė teologiją Kauno kunigų seminarijoje, dvidešimt metų klebonavo Kaune ir Vilkaviškyje.
1984 m. gruodžio 2 d. įšventintas vyskupu ir paskirtas Kauno arkivyskupijos ir Vilkaviškio vyskupijos apaštališkojo administratoriaus Liudo Povilonio pagalbininku. 1988 m., Šventajam Sostui priėmus arkivyskupo Povilonio atsistatydinimą, vyskupas Juozas Preikšas kurį laiką buvo Kauno arkivyskupijos ir Vilkaviškio vyskupijos apaštališkuoju administratoriumi. 1989 m. paskirtas Panevėžio vyskupijos apaštališkuoju administratoriumi. Nuo 1991 m. gruodžio mėnesio – Panevėžio vyskupijos ordinaras. 2002 m. sausio 5 d. popiežius Jonas Paulius II priėmė Panevėžio vyskupo Juozo Preikšo atsistatydinimą, sulaukus Kanonų teisės kodekse numatytos 75-erių metų amžiaus ribos.
Liudas Jovaiša

Biografija

1991–1997 m. studijavo istoriją Vilniaus universitete. Dirbo Lietuvos mokslų akademijos bibliotekos Rankraščių skyriuje, Vilniaus jėzuitų gimnazijoje.
2004 m. Vilniaus universitete apgynė humanitarinių mokslų istorijos krypties daktaro disertaciją „Katalikiškoji Reforma Žemaičių vyskupijoje“.
2004-2014 m. dirbo Lietuvos kultūros tyrimų instituto Sakralinio meno paveldo skyriuje. Nuo 2002 m. dėsto Vilniaus universiteto Istorijos fakultete (nuo 2007 m. – Senovės ir Vidurinių amžių istorijos katedroje).
Nuo 2009 m. Lietuvių katalikų mokslo akademijos akademikas, tęstinio leidinio „Bažnyčios istorijos studijos“ vyr. redaktorius.
Stasas Pjecha

Karjera

2004 m. Pjecha tapo Rusijos televizijos šou „Fabrika zviozd“ (rus. Фабрика звёзд), kuris yra analogiškas „American Idol“, trečiojo sezono dalyviu. Jis įrašė savo pirmąjį populiarų hitą „Odna zvezda“ (Одна звезда). Šou metu Pjecha sakė, kad jo svajonė – dainuoti su Rusijos popmuzikos žvaigžde Valerija. Jo noras išsipildė; kartu su Valerija jis įrašė dainą „Ty grustiš“ (Ты грустишь). Jis taip pat kartu su Ken Hensley atliko dainą „July Morning“.
Pasibaigus sezonui, Pjecha tapo vienas iš trijų finalininkų ir laimėjo įrašų kompanijos sutartį, kuri atvedė prie jo debiutinio albumo, pavadinimu „Odna zvezda“ (Одна звезда), išleidimo. 2008 metais išleido antrąjį albumą „Inače“ (Иначе).
2011 metų gegužę Pjecha dalyvavo televizijos laidoje „Ukraine Voice“ (panašus formatas kaip „Lietuvos balsas“), kaip vienas iš keturių teisėjų. Vėliau dalyvavo televizijos šou „Popstar to Operastar“.
Splito–Dalmatijos apskritis

Geografija

Fizinis apskrities plotas padalintas į tris dalis. Dalis Dinarų kalnyno formuoja pasienio ruožą su Bosnija ir Hercegovina.
Pagrindiniai apskrities miestai: Splitas, Kaštela, Solinas, Trogiras, Omišas, Makarska, Sinis, Imotskis ir Vrgoracas. Miestai, esantys salose: Bračo sala – Supetaras, Hvaro sala – Hvaras ir Stari Gradas bei Viso sala – Visas ir Komiža.
Ambrogio Lorenzetti

Ambrodžijus Lorencetis (arba Ambrodžas Lorencetis, it. Ambrogio Lorenzetti, dar žinotas kaip Ambruogio Laurati, apie 1290-95 – 1348) – italų protorenesanso dailininkas iš Sienos.

Biografija

Maža yra išlikę žinių apie Ambrodžijų, manoma, kad jis buvo jaunesnysis dailininko Pietro Lorenzetti brolis. Viso tik 6 darbai yra datuoti ir jo paties pasirašyti. Ambrodžijus gimė tikriausiai Sienoje ir buvo apie 10 metų jaunesnis už Pietro Lorenzetti. Kaip ir jo brolio darbuose Ambrodžijaus kūryboje jautėsi Duccio ir Simone Martini gotikinio stiliaus įtaka, tačiau, skirtingai nuo brolio, Ambrodžijo darbai laisvesni, personažai juose gyvesni. Ambrodžijus daug laiko praleido Florencijoje, kur susipažino su Džoto darbais. Jo kūryboje jaučiama abiejų, Sienos ir Florencijos, dailės mokyklų sintezė, kas įgalino Ambrodžijų laikyti reikšmingiausiu italų XIV amžiaus dailininku, pratęsusiu Džoto nutiestą kelią renesanso dailės link.
Pirmosios žinios apie Ambrodžijų datuojamos 1319 m., tuomet jis nutapė „Madoną su kūdikiu“ (šiuo metu San Kašano muziejuje). 1321 m. Ambrodžijus buvo Florencijoje. Giorgio Vasari mini, kad prieš tai dirbo Orvjete ir Kortonoje. Apie 1324-27 m. Ambrodžijus Sienoje atliko darbus San Francesco (Šv. Pranciškaus bažnyčioje), o apie 1328-30 m. vėl pabuvojo Florencijoje, po ko galutinai grįžo į Sieną. 1330 m. nutapė „Maestą“ San Agostino (Šv. Augustino) bažnyčioje. Maždaug tuo metu Ambrodžijus jau parodė savo, kaip subrendusio menininko, sugebėjimus. Apie 1332 m. atliko darbus Šv. Mykalojaus gyvenimo tema San Pietro (Šv. Petro) bažnyčioje. Apie 1335 m. dirbo Santa Maria della Scala ligoninėje Sienoje kartu su broliu, bet šie darbai neišlikę.
Apie 1337-39 m. Ambrodžijus sukūrė pačius garsiausius savo darbus to meto Sienos vyriausybės rūmuose Pallazo Pubblico, freskas pavadinimais „Gerosios vyriausybės darbo vaisiai“ ir „Blogosios vyriausybės darbo vaisiai“. Tarp vėlesnių Ambrodžijo darbų − „Geroji naujiena“ ir „Pristatymas šventykloje“. Ambrodžijus Lorencetis, kartu su broliu Pietro, manoma, mirė 1348 m. Sieną apėmusio maro metu.
Akinakas

Akinakas (gr. ἀκινάκης (akinakes); se.persų *akīnakah) – trumpas (40–60 cm ilgio) duriamasis iranėnų (skitų, persų, sakų, masagetų) kalavijas arba durklas, jei geležtė trumpa.
Dviašmenė geležtė gana ilgo lygiašonio trikampio formos. Dėl tokios formos ir lieti bronziniai akinakai būdavo pakankamai patvarūs.
Akinakų skersinis trumpas, nedaug išsikišęs nuo geležtės. Buoželė – trumpo skersinio ar pusmėnulio formos. Makštis paprastai būdavo nešiojama ant dešinio šono, įstrižai kabanti.
Buvo būdingas skitų ginklas. Pagal archeologinius akinakų radinius buvo ištirtas Herodoto ir Diodoro minėtas skitų atsikraustymas per Kaukazą į šiaurinę Juodosios jūros pakrantę.
Akinakai padarė įtaką vėlesniems kalavijams. Labai panašios formos buvo Senovės Graikijos ksifai (xiphos), o turkiški kinžalai tokią formą išlaikė iki XX a.