google/wiki40b huggingface dataset:
Vytautas Narbutas (1930)

Vytautas Narbutas (1930 m. gruodžio 7 d. Klaipėdoje – 1994 m. kovo 25 d. Radviliškyje) – Lietuvos muzikos mokytojas, dainininkas (tenoras) ir chorvedys.

Biografija

1936–1940 m. lankė pradžios mokyklą Klaipėdoje. Vilniuje baigęs dvi gimnazijos klases, 1942 m. apsigyveno Radviliškyje, kur baigė vidurinę mokyklą. 1950–1954 m. solinio dainavimo ir chorvedybos mokėsi Šiaulių muzikos mokykloje. Vėliau keletą kartų tobulinosi chorvedžių kursuose bei seminaruose Vilniuje.
1954–1964 m. Radviliškio kultūros namų meno vadovas, 1964–1965 m. šio rajono kultūros skyriaus inspektorius. Iš pradžių talkino K. Kuprio vadovaujamam kultūros namų mišriajam chorui, o vėliau tapo šio kolektyvo vadovu. Choras (40-50 dalyvių) buvo parengtas 1955 m. respublikinei dainų šventei ir 1957 m. I respublikiniam jaunimo festivaliui, 1960 m. respublikinės dainų šventės konkurse laimėjo antrąją vietą, dalyvavo ir 1965 m. respublikinėje dainų šventėje. Choras koncertavo Radviliškio ir aplinkiniuose rajonuose, dainavo Panevėžyje, Šiauliuose, Kaune ir Vilniuje, dalyvavo televizijos laidoje, draugavo su Latvijos Baldonės miesto choru.
1958–1960 m. vadovavo Šeduvos rajkoopsąjungos mišriajam chorui (40 dalyvių), o 1970 m. respublikinei dainų šventei parengė Radviliškio raštinės reikmenų įmonės mišrųjį chorą. Nuo 1970 m. rudens ėmėsi vadovauti Šeduvos kultūros namų mišriajam 50 dalyvių chorui, kurį parengė 1975 m. respublikinei dainų šventei. Nuo 1975 m. rudens vadovavo Radviliškio mašinų gamyklos mišriajam chorui ir vokaliniams ansambliams. Nuo 1985 m. Šniūraičių kultūros namų meno vadovas, vadovavo Radviliškio miesto ir rajono agitmeninėms brigadoms, pats daug koncertavo kaip solistas.
V. Narbutas dirbo ir pedagoginį darbą. 1955–1958 m. Radviliškio rajono Tyrulių vidurinės mokyklos muzikos mokytojas ir chorų vadovas, 1959–1964 m. Radviliškio aštuonmetės mokyklos muzikos mokytojas ir vaikų muzikos mokyklos mokytojas, Radviliškio rajono dainų švenčių organizatorius ir vyr. dirigentas. Domėjosi grožine ir religine literatūra, rašė publicistinius straipsnius spaudoje.
Kraslavos rajonas

Kraslavos rajonas (latv. Krāslavas rajons) buvo administracinio suskirstymo vienetas Latgaloje. Ribojasi su Daugpilio rajonu, Preilių rajonu, Rėzeknės rajonu, Ludzos rajonu ir Baltarusija. Rajono centras yra Kraslava.
2009 m. panaikintas (žr. Latvijos administracinis suskirstymas).
Italijos nacionalinis kino žurnalistų sindikatas

Nacionalinis Italijos kino žurnalistų sindikatas (it. Sindacato Nazionale Giornalisti Cinematografici Italiani ) – organizacija, Italijoje nuo 1946 m. teikianti kino apdovanojimus, vadinamus „Sidabrine juosta“ (it. Nastro d'argento). Tai vieni seniausių kino apdovanojimų pasaulyje ir seniausi Europoje.
Meisenas

Istorija

Miestelis kilo nuo polabų genties dalemincų gyvenvietės Mis(s)ni, pavadintos pagal nedidelę Mis(s)na upę. Jį 929 m. įkūrė karalius Henrikas I Paukštininkas. 968 m. buvo įkurta Meiseno vyskupystė. Katalikų vyskupystės veikla buvo nutraukta 1581 m., po to, kai vyskupystė 1559 m. priėmė reformaciją. 968 m. buvo įkurta Meiseno markgrafystė, o Meisenas tapo jos sostine. 1018 m. miestelis perėjo Boleslovo I Narsiojo valdžion ir atsidūrė Lenkijos karalystės sudėtyje. Paskiau, 1032 m., atiteko Šventajai Romos imperijai, o 1089 m. perėjo į Vetinų dinastijos rankas.
1260 m. buvo pradėta Meiseno katedros statyba ant tos pačios kalvos, kur stovėjo Albrechtsburgo pilis. 1332 m. Meisenui suteiktos miesto teisės.
Antrojo pasaulinio karo metu Meisene veikė Flosenburgo koncentracijos stovyklos skyrius.

Porcelianas

Meisenas garsėja porceliano dirbinių, gaminamų iš kaolinito, gamyba. Meiseno porcelianas buvo pirmasis aukštos kokybės porcelianas, pagamintas už Oriento (Rytų) ribų.
Pirmasis Europoje porcelianas buvo pagamintas Meisene 1710 m., kai Karališkoji porceliano gamykla buvo atidaryta Albrechtsburgo pilyje. 1861 m. gamyba perkelta į Trybrišo upės slėnį Meisene, kur buvo atidarytas porceliano fabrikas. Pastatas tebestovi toje vietoje. Be porceliano, buvo gaminami ir kitokie keramikos dirbiniai.
Kocheris

Vandens kokybė

Gausaus Kocherio užterštumo priežastis yra didelis pramoninės paskirties objektų kiekis ir prasti nuotekų valymo įrenginiai. 1984 m. Kocheris pripažintas labiausiai užteršta upe Štutgarto regione. Po šešerius metus trukusio atkūrimo projekto vandens kokybė ženkliai padidėjo, dabar Kocherio užterštumas yra tik vidutinis. Rudą upės vandens spalvą sukuria purvas, esantis dugne, o ne teršalai.
Volubilis

Istorija

Kasinėjimai parodė, kad ši vietovė buvo apgyvendinta neolito periodu. III a. pr. m. e. čia egzistavo gyvenvietė, kurioje gyveno berberai, žydai ir kartaginiečių palikuonys. 40 m. Romos imperatorius Kaligula prijungė Volubilį prie Romos imperijos žemių. Miestas tapo tolimiausios imperijos provincijos Mauretania Tingitana administraciniu centru. Miestiečių pagrindinis verslas buvo žemdirbystė ir alyvuogių aliejaus eksportas. Volubilio klestėjimo laikais mieste gyveno 20 tūkstančių gyventojų.

Architektūra ir miesto pastatai

Miestas pastatytas pagal tipišką romėniškos architektūros pavyzdį: Bazilika (ant jos kurios stogo dabar lizdą susuko gandras), kuri tarnavo kaip tribūna garbingų svečių sutikimui, taip pat romėniškos vilos su grindų mozaikomis, forumo aikštė, Kapitolijus, baseinai ir termos (romėniškos pirtys). 217 m. Romos imperatoriaus Karakalos ir jo motinos Julijos Domnos garbei pastatyta triumfo arka. Ji dekoruota itališko marmuro kolonomis, o jos viršų puošė bronzinis šešių arklių kinkinys.

Volubilio žlugimas

III a. romėnai paliko miestą, o IV a. jį sugriovė žemės drebėjimas. 682 m. Šiaurės Afriką pradėjo nukariauti arabai ir kai jie atėjo į Volubilio apylinkes vietiniai berberai, žydai dar kalbėjo lotyniškai. Po to dar daugybę kartų Volubilio griuvėsius drebino žemės drebėjimai, kol 1755 m. Lisabonos žemės drebėjimas galutinai palaidojo miesto griuvėsius po žeme. XVIII a. didysis sultonas Mulai Ismailas iš apleisto miesto išvežė kolonas ir beveik visą marmurą, kurį panaudojo Mekneso miesto vartų ir savo rūmų statyboms. Po to apie Volubilį buvo pamiršta.

Mūsų laikai

XIX a. pabaigoje du Europos diplomatai, keliaudami po Volubilio apylinkes, atsitiktinai pastebėjo romėnų senovės statinių liekanų fragmentus ir triumfo arką. 1915 m., kai Marokas jau buvo Prancūzijos protektoratu, Volubilyje prasidėjo kasinėjimo darbai. 1997 m. pagal pasaulio kultūrinių – istorinių paminklų paveldo konvenciją Volubilis paskelbtas archeologiniu miestu ir įtrauktas į UNESCO saugomų objektų sąrašą.
Virgin Killer

Kontroversija

Steffan Böhle sukurtame albumo viršelyje vaizduojama nuoga mergaitė. Kai kuriose valstybėse teigiant, kad vaizduojama vaikų pornografija, albumas buvo leidžiamas su alternatyviu viršeliu. 2008 m. gruodžio 5 d. interneto stebėjimo taryba JK užblokavo priėjimą prie angliškos Vikipedijos puslapio apie šį albumą, teigdama, kad viršelio vaizdavimas yra potencialiai nelegalus (plačiau: IWF Vikipedijos blokavimas).
XIV amžiaus 7-as dešimtmetis

XIV amžiaus septintasis dešimtmetis prasidėjo 1361 m. ir baigėsi 1370 m.
Tūkstantmečiai: 1 tūkstantmetis – 2 tūkstantmetis – 3 tūkstantmetis
Amžiai: XIII amžius – XIV amžius – XV amžius
Dešimtmečiai:
2-as3-as4-as5-as6-as
- 7-as -
8-as9-as10-as1-as2-as
Metai:  1361 1362 1363 1364 1365 1366 1367 1368 1369 1370
Klimatas

Klimatas (nuo gr. κλίμα) – apibrėžtame regione vyraujantys orai; vidutinė daugiametė (paprastai 30 metų) meteorologinių reiškinių ir rodiklių visuma, būdinga kuriai nors vietovei. Klimatą, jo kaitą ir priežastis tyrinėja klimatologija.

Klimato rodikliai

Klimato rodikliai naudojami statistikai, tyrimams, siekiant suprasti bei modeliuoti klimatą. Paprastai mokslininkai derina paprastumo ir užbaigtumo principus; rodiklis dažniausiai parodo konkretaus klimato elemento būklę konkrečiu laiku; rodiklių sugrupavimas padeda nustatyti klimato požymius, pokyčius, priežastis ir tendencijas.
Kas laimės milijoną?

“Kas laimės milijoną?” – populiariausias pasaulyje televizijos žaidimas, kuriame už teisingus atsakymus į palaipsniui sunkėjančius klausimus laimimi pinigai.

Lietuvoje

Žaidimas Lietuvoje pradėtas rodyti 2002 metų gegužės 16 d, pavadinimu „Kas laimės milijoną“, o ne originalaus pavadinimo naudojamo kitose šalyse vertimu, nes tuo metu Lietuvoje per TV4 (vėliau Baltijos televizija) kanalą jau buvo rodomas kitas savo turinui nepanašus žaidimas pavadinimu „Kas taps Milijonieriumi“. Jis buvo rodomas kiekvieną ketvirtadienį per TV3, paskutinį kartą parodytas 2005 m. rugpjūčio 18 d. Šis žaidimas filmuotas ARTeta video studijoje, kuri kelis kartus buvo atnaujinama. Laidą iš pradžių vedė Henrikas Vaitiekūnas, o paskui jo vietą užėmė Vytautas Kernagis. 
Didžiausia laimėta suma – 64 000 Lt. Daugiausia kartų buvo laimėta po 1000 Lt.
Darijus I

Biografija

Iškart po valdžios perėmimo teko malšinti prieš jį sukilusius Suzianą ir Babiloną. Po pusantrų metų trukusios apgulties užėmė Babiloną, sugriovė jo sienas ir išžudė didžiąją dalį gynėjų. Apgulčiai užtrukus, prieš Darijų sukilo Persija, Medija, Asirija, Armėnija, Partija, Margiana, tačiau Darijui I-jam pavyko sukilimus numalšinti, o jų vadovai buvo nukankinti. 512 m. pr. m. e. antrą kartą užėmęs Babiloną, nuslopino visus sukilimus. Susitvarkęs valstybės viduje, Darijus I bandė ją išplėsti. Suruošė nesėkmingą žygį į skitų kraštą (p. Europoje, tarp Dunojaus ir Dono). Grįžtant jo kariuomenė užėmė Makedoniją. Iškart po to prasidėjo karas su Graikija, tačiau 490 m. pr. m. e. Darijus I buvo sumuštas Maratono mūšyje. Karą tęsė sūnus ir įpėdinis Kserksas I.
Tuo tarpu Darijus I užsiėmė administracine valstybės reforma – perdalino ją į 21 satrapiją, kurios savo plotu neatitiko senųjų, persų užkariautų valstybių plotų. Tuo būdu jis suvienijo skirtingas politines tendencijas turinčias valstybės dalis, sutvarkė satrapijų valdymą ir mokesčių surinkimą.
Kahulas (upė)

Istorija

Kagulo upė žinoma Piotro Rumiancevo 1770 m. birželio 21 d. (balandžio 1 d.) pergale prieš turkus. 1768–1774 m. rusų-turkų karo metu susirėmimai vyko netoli Vulkeneščio kaimo ir baigėsi turkų armijos atsitraukimu.
Sigita Dijokienė

Biografija

Sigita Dijokienė (Šliužaitė) gimė 1952 m. gegužės 3 d. Kaune. 1972 m. baigė Kauno 22-ąją vidurinę mokyklą. 1979 m. baigė Vilniaus valstybinį pedagoginį institutą, vidurinės mokyklos geografijos mokytoja. Dirbo Vilkijos Petro Cvirkos vidurinėje mokykloje, Kauno „Rasos“ gimnazijoje, Kauno apskrities viršininko administracijoje. 1992–2013 m. – Kauno technologijos universiteto gimnazijos geografijos mokytoja. 1995–2018 m. – Kauno „Saulės“ gimnazijos geografijos mokytoja.

Pedagoginė ir organizacinė veikla

S. Dijokienė yra Kauno miesto geografijos mokytojų metodinio būrelio pirmininkė. Kauno miesto mokyklų metodinės tarybos sekretorė. Kauno pedagogų kvalifikacijos centro „Metų švietėjų“ klubo narė.
Vytauto Didžiojo universiteto Kokybės ir inovacijų centras

Kokybės ir inovacijų centras (KIC) (iki 2011 m. Studijų kokybės centras) – neakademinis Vytauto Didžiojo universiteto padalinys. Įsteigtas 2002 m. Vadovė - prof. dr. Vilma Žydžiūnaitė.

Veikla

Pagrindinės veiklos kryptys: studijų kokybė, mokslo kokybė, reitingavimas, inovacijos.
Pagrindinės KIC funkcijos: inicijuoti ir vykdyti universiteto veiklų kokybės įgyvendinimo ir gerinimo strategijos stebėseną bei vidinės kokybės užtikrinimo sistemos įgyvendinimo vertinimą; kurti ir taikyti inovacijas, skatinančias universiteto kokybės plėtotę; inicijuoti ir taikyti veikimo priemones ir būdus, kurie sudaro prielaidas bendrai kokybės kultūros plėtotei universitete; kurti ir inicijuoti veikimo priemones ir būdus, sudarančius galimybes visaverčiam universiteto dalyvavimui nacionaliniame ir tarptautiniame reitingavime.
Hintertukso ledynas

Hintertukso ledynas (vok. Hintertuxer Gletscher) yra Tuksertalio slėnyje, Cilertalio Alpėse, Austrijos Tirolio žemėje. Šis ledynas visus metus yra padengtas sniegu, tad labai populiarus tarp slidinėjimo mėgėjų. Aukščiausia ledyno vieta siekia 3 250 m aukštį (Gefrorėne-Vando viršūnė).
Giliausioje vietoje ledyno storis siekia 120 m. Jis yra 4 km ilgio, tačiau kasmet kinta po 40 m. Dėl šios priežasties slidinėjimo keltuvų stovai turi būti perkeliami į kitą vietą, siekiant išlaikyti jų vertikalumą.
Slidinėjimo trasose naudojami „Gletscherbus 3“ keltuvai yra aukščiausi pasaulyje, naudojantys dviejų lynų sistemą.
Sut Cholio kožunas

Geografija

Kožunas šiaurėje turi sieną su Krasnojarsko kraštu ir Chakasija. Teritorija daugiausia kalnuota, pietuose leidžiasi į Tuvos dubumą. Svarbiausios upės – Chemčikas, Alašas, Ak Sugas. Telkšo Sut Cholio aukštikalnių ežeras.

Ūkis

Verčiamasi daugiausia gyvulininkyste (avininkyste), pietuose auginami javai.
Lietuva 2010 m. Eurovizijoje

Galimas pasitraukimas

2009 m. gruodį buvo pranešta, kad Lietuva oficialiai pasitraukia iš 2010 m. konkurso dėl lėšų stygiaus. Lietuvos dalyvavimas Eurovizijoje Osle, Norvegijoje kainuoja apie 300 000 litų. Tačiau bendrovė „TEO LT“ suteikė finansavimą dalyvavimui konkurse. Pasak bendrovės direktoriaus pavaduotojo Nerijaus Ivanausko, LRT buvo nuspręsta paremti dėl šių priežasčių: Lietuvos tarptautinio įvaizdžio gerinimo bei TEO LT skaitmeninės plėtros.

Nacionalinis finalas

2010 m. LRT paviešino nacionalinio finalo detales. Atlikėjai turi teisę dalyvauti tik tuomet, jei yra lietuviai ar gyvena Lietuvoje. Dainų autoriai gali būti užsieniečiai. Paraiškas atlikėjai galėjo teikti iki sausio 24 d. Vasario 1 d. LRT paskelbė 36 dalyvius, susikausiančius trijuose pusfinaliuose.

Struktūra

Trijuose nacionalinės atrankos pusfinaliuose varžosi po 12 atlikėjų. Iš kiekvieno pusfinalio po 3 dainas patenka į finalą. Komisija į finalą gali sugrąžinti iki trijų dainų. Finale laimėjęs atlikėjas gauna teisę atstovauti Lietuvai 2010 m. Eurovizijoje.

Balsavimo sistema

Komisija ir žiūrovai vertina 10 labiausiai patikusių dainų 12, 10, 8–1 taškais. Laimi daugiausiai taškų surinkusi daina.
Antanas Skridulis

Antanas Skridulis (g. 1917 m. vasario 2 d. Joniškyje (Šiaulių apskr.)) – vargonininkas ir chorvedys.

Biografija

Pirmieji muzikos mokytojai buvo Juozas Meškelė ir Petras Vacbergas, vargonuoti mokėsi pas J. Dragūną.
1937 m. įstojo į Klaipėdos muzikos mokyklą, kur vargonuoti mokėsi pas Juozą Karosą. 1940–1944 m. dirbo vargonininku ir vadovavo chorui Joniškyje, dėstė muziką ir dainavimą gimnazijoje.
1944 m. pasitraukęs į Vokietiją, dėstė muziką ir dainavimą Miuncheno lietuvių gimnazijoje, vadovavo Lohengrino stovyklos chorams, buvo M. K. Čiurlionio meno ansamblio antrasis chormeisteris ir akompaniatorius.
1949 m. atvyko į JAV ir netrukus buvo pakviestas užimti vargonininko vietą Šv. Kazimiero lietuvių parapijoje Los Andžele. Kurį laiką vargonininkavo ir Aušros Vartų lietuvių parapijoje Čikagoje. Čia su B. Pakštu 1954 m. įkūrė lietuvių moksleivių meno ansamblį ir jam vadovavo. Buvo ir Marquette Parko lituanistinės mokyklos vaikų choro bei Bridgeporte, CT, Šv. Jurgio lituanistinės mokyklos moksleivių ansamblio vadovas.
1955 m. rudenį išvyko į Romą ir popiežiškajame bažnytinės muzikos institute (Instituto di Musica Sacra) studijavo grigališkąjį giedojimą, dirigavimą ir muzikos teorijos disciplinas. Po trejų studijų metų grįžo į Čikagą ir nuo 1960 m. ėmė vargonininkauti Šv. Antano lietuvių parapijoje Cicero, IL. Vadovavo chorui, kurį parengė 1971 ir 1978 m. JAV ir Kanados lietuvių dainų šventėms Čikagoje ir Toronte. Kiek laiko vadovavo studentų vokaliniam oktetui.
1983 m. apsigyveno Dayton Beache, FL, ir suorganizavo lietuvių chorą, kuris vėliau buvo pavadintas „Sietyno“ vardu. Choro koncertinėse programose – apie 70 dainų ir 65 giesmės. Choras giedojo bažnyčiose, dalyvavo dainų šventėse ir kituose tautiniuose renginiuose, išvykdavo ir į kitus miestus. 1993 m. gruodžio 12 d. Prince of Peace maldos namuose „Sietynas" koncertavo savo kūrybinės veiklos 10-mečio minėjime.
A. Skridulis visą laiką dalyvavo lietuvių kultūrinėje ir muzikinėje veikloje. Nuo 1953 m. buvo ALRK Vargonininkų sąjungos (taip pat ir provincijos) narys, nuo 1958 m. (keletą metų) – žurnalo „Muzikos žinios" administratorius, 1971 m. – 4-osios JAV ir Kanados lietuvių dainų šventės Čikagoje muzikos komisijos narys, Juozo Žilevičiaus muzikologijos archyvo valdybos narys.
Harmonizavo lietuvių liaudies dainas, sukūrė dainų ir giesmių (kompozicijos mokėsi pas V. Jakubėną).
Mick Schumacher

Kartingai

Savo lenktynininko karjerą Mick pradėjo 2008 m. kartingų lenktynėse. Siekiant sumažinti visuomenės dėmesį dėl tėvo žinomumo, lenktynėse jis dalyvavo Mick Betsch pseudonimu, pasivadinęs savo mamos mergautine pavarde.
2011 ir 2012 m. M. Schumacher lenktyniavo KF3 klasėje ir atitinkamai finišavo 9 bei 7 vietose. Tais pačiais metais Euro Wintercup KF3 čempionatuose jis finišavo trečias. 2013 m. jis finišavo trečias šalies kartingų jaunimo čempionate.
2014 m. vokietis pradėjo naudoti naują pseudonimą Mick Junior ir startavo Europos čempionatuose. Tais metais jis liko antras šalies, Europos bei pasaulio čempionatuose.

ADAC Formula 4

2014 m. pabaigoje vokietis atliko treniruotes su Jenzer Motorsport komandos Formulės 4 automobiliu. 2015 m. jis startuos su Van Amersfoort Racing komanda naujai sukurtame ADAC Formula 4 čempionate, naudodamas tikrąjį savo vardą. 
2015 m. sezone per 22 lenktynes vokietis pelnė vieną pergalę ir dar kartą finišavo ant podiumo. Jis liko 10-oje bendros įskaitos vietoje.
2016 m. sezoną vokietis pradėjo su nauja komanda – Prema Powerteam. Jai jis atstovauja ir dar viename čempionate – Italijos Formulės 4.

Formulė 3

2017 m. M.Schumacheris debiutavo Europos Formulės 3 pirmenybėse su Prema Powerteam komanda. Pirmąjį sezoną vokietis vieną kartą finišavo ant podiumo. Jau kitais metais jis pelnė 8 pergales, dar 6 kartus lipo ant podiumo ir tapo čempionu, daugiau nei 50 taškų aplenkęs antru likusį britą Dan Ticktum.

Formulė 2

2019 m. M. Schumacher debiutavo Formulės 2 čempionate.

Formulė 1

2019 m. sausio 19 d. Scuderia Ferrari paskelbė, kad M. Schumacheris prisijungia prie komandos jaunųjų pilotų akademijos. Balandžio 2 d. jaunasis vokietis Bahreino bandymų metu pirmą kartą išbandė Formulės 1 bolidą. Pirmą bandymų dieną M. Schumacheris vairavo Ferrari, o antrą dieną - Alfa Romeo automobilį.
Mielagėnų pagrindinė mokykla

Istorija

Mokykla Mielagėnuose nuolat veikia nuo 1895 m. Iki 1915 m. tai buvo pradinė mokykla, kurioje buvo dėstoma rusų kalba. Pirmojo pasaulinio karo metais mokykla kurį laiką nedirbo, nes mokyklos pastate buvo įsikūrę vokiečių kareiviai. Po karo neilgai buvo mokoma lietuviškai, 1921–1939 m. tai buvo pradinė lenkų dėstomąją kalba mokykla. Po to trumpai buvo dėstoma baltarusiškai, o nuo 1941 m. lietuviškai. 1944 m. mokykla tapo progimnazija, 1948 m. įsteigta vidurinė mokykla. 1951 m. mokyklą baigė pirmoji abiturientų laida.
1983 m. pastačius mūrinį priestatą, mokykla išsiplėtė, išgražėjo, bet, mažėjant mokunių, 2001 m. Mielagėnų vidurinė mokykla pertvarkyta į pagrindinę. Nuo 2003 m. rugsėjo 1 d. mokyklai priskirti Bernotų ir Rubelninkų skyriai. 2004 m. pavasarį prie mokyklos iškastas baseinas, pasodinta rausvažiedžių lelijų
Kaukinės liepos

Kaukinės liepos – saugomi botaniniai gamtos paveldo objektai, esantys Kaišiadorių rajono ir Elektrėnų savivaldybės paribyje, Žiežmarių apylinkės seniūnijoje, Kaukinės kaime, apie 4 km į šiaurę nuo Beižionių. Liepos auga prie nedidelio Kaukinės ežero. Jos yra saugomos Kaišiadorių rajono savivaldybės tarybos 1992 m. spalio 1 d. sprendimu Nr. 231.
Išskirtinio amžiaus ir išvaizdos, dvikamienes liepas skiria apie 100 m ilgio pakrantės ruožas. Pirmoji auga šiauriniame ežerėlio pakraštyje, yra džiūvanti, antroji – kitapus pakrantėje stovinčio parizanų kryžiaus, rytiniame krašte (šioje vietoje įrengtas pakrantės tiltelis), žaliuojanti. Pastatytas informacinis ženklas. Liepų rūšis neskelbiama.
Pagėgiai 13 vėjo jėgainių parkas

Pajėgumai

Per metus Pagėgiai 13 pagamina tiek elektros, kiek vidutiniškai sunaudoja 35 tūkst. namų ūkių. Pagėgių savivaldybėje įrengtas parkas yra išsidėstęs 2500 ha plote. Jį sudaro 30 jėgainių, kurių bendra galia siekia 73,5 MW, o per metus jis pagamins 200 GWh elektros. Parke pastatytos naujausios kartos gamintojo „Enercon GmbH“ jėgaines. Jų bokštų aukštis siekia nuo 73 iki 134 metrų. Jėgainių pamatų įrengimo metu iškasta apie 20 tūkst. kubinių metrų grunto, pamatų įrengimui buvo panaudota apie 1900 tonų armatūros ir daugiau nei 15 tūkst. kubinių metrų betono.
Aida Ona Lėckienė

Aida Ona Lėckienė (g. 1935 m. birželio 23 d. Kaune) – Lietuvos architektė.
Vytautas Bikulčius

Biografija

1977 m. Vilniaus universitete baigė prancūzų kalbą ir literatūrą. 1982–1985 m. studijavo Maskvos M. Gorkio literatūros instituto aspirantūroje, humanitarinių mokslų daktaras. 1990–1991 m. stažavosi Sorbonos universitete (Prancūzija).
1977–1979 m. Salantų vidurinės mokyklos mokytojas. Nuo 1979 m. Šiaulių pedagoginio instituto (nuo 1997 m. Šiaulių universitetas) dėstytojas, 1987–1989 m. Rusų literatūros katedros vedėjas, 1989–1995 m. studijų prorektorius, 1996–2004 m. Visuotinės literatūros katedros vedėjas, nuo 2004 m. Literatūros istorijos ir teorijos katedros docentas, nuo 2008 m. Literatūros istorijos ir teorijos katedros profesorius.
Lietuvos ir Prancūzijos asociacijos Šiaulių skyriaus pirmininkas, Šiaulių universiteto Prancūzų kultūros centro direktorius. Lietuvių kalbos draugijos, Lietuvos mokslininkų sąjungos narys.
Paskelbė per 70 straipsnių apie šiuolaikinę prancūzų ir lietuvių literatūrą. Išvertė prancūzų, italų, ispanų rašytojų (Margarita Jursenar, Pjeras Bulis, Maksens Fermin, Fransuaza Sagan, Jorge Luisas Borgesas ir kt.) prozos kūrinių.
Branduolinė energija

Branduolinė energija – tam tikra branduolinė technologija, kuri naudoja kontroliuojamą branduolių dalijimąsi (žr. grandininė branduolinė reakcija) išlaisvinti energijai, naudojamai varomajai jėgai, šildymui ir elektros generavimui.
Branduolinė energetika pasaulyje plėtojama jau daugiau kaip pusšimtį metų. Jos pradžia galima laikyti 1942 m., kuomet italų fizikas Enrikas Fermis Čikagoje (JAV) suvaldė grandininę branduolių dalijimosi reakciją. Nuo tada prasidėjo branduolinių technologijų kūrimo era.

Istorija

Pirmą kartą branduolių dalijimąsi 1934 m. stebėjo italų fizikas Enrico Fermi, kai eksperimentuose uranas buvo bombarduojamas neutronais. Tačiau šis reiškinys nebuvo pilnai suprastas, kol 1938 m. Otto Hahn, Fritz Strassmann, Lise Meithner ir Otto Robert Frisch tyrinėdami produktus, gautus iš urano, nustatė, jog mažas neutronas padalina didelį urano atomą į dvi apytiksliai lygias dalis. Prasidėjo aktyvūs branduolių dalijimosi tyrimai.
1942 m. gruodžio 2 d. vadovaujant Enrico Fermi Čikagoje (JAV) buvo paleistas pirmasis pasaulyje branduolinis reaktorius Chicago Pile-1. Šis eksperimentas buvo dalis Manheteno projekto. Tiesa, savęs palaikančios grandininės branduolinės reakcijos demonstravimas truko tik 33 minutes, kai reaktorius pasiekė kritinę situaciją ir buvo sustabdytas.
Pirmoji eksperimentinė branduolinė jėgainė EBR-I, gaminusi elektrą, buvo paleista 1951 m. gruodžio 20 d. Arco mieste (Aidahas, JAV). Tuo metu ji gamino tiek energijos, jog pakako uždegti keturioms 200 vatų lemputėms.
Pirmą komercinę jėgainę 1954 m. birželio 27 d. Obninske pastatė Tarybų Sąjunga. Obninsko branduolinė jėgainė gamino apie 5 megavatus elektros energijos ir ateinančius 10 metų buvo vienintelė tokio tipo elektrinė visoje Tarybų Sąjungoje.

Branduolinės energetikos perspektyvos

Vienose šalyse atsisakoma branduolinės energijos gamybos, o kitose ji sėkmingai naudojama, nors irgi tenka įveikti iškilusias problemas. Iš tokių šalių galima paminėti Prancūziją, Japoniją, JAV. Jeigu Vokietija, Belgija, Švedija žada uždaryti savo branduolines jėgaines daugiausiai dėl dalies visuomenės, žaliųjų spaudimo (nors tai ir nedaroma taip greitai, kaip anksčiau buvo skelbiama), tai Prancūzijoje visai kitokia padėtis. Ten yra ne tik valstybinė EDF kompanija, kuri eksploatuoja 59 atominius reaktorius, bet ir COGEMA firma, perdirbanti panaudotą branduolinį kurą ir gaminanti MOX (mišrų radioaktyvaus oksido) kurą, kurį naudojant galima sumažinti didelio radioaktyvumo atliekų kiekį ir taupyti branduolinį kurą.
Lietuvos teatras (žurnalas)

Lietuvos teatras – žurnalas, 1998–2001 m. ėjęs Vilniuje ir metraštis, nuo 2006 m. leidžiamas skaitmeniniu formatu.
Žurnalą kartą per metus leido Teatro ir kino informacijos ir edukacijos centras. Skelbtos spektaklių recenzijos, straipsniai teatro istorijos ir teorijos klausimais, Lietuvos ir užsienio teatrinio gyvenimo apžvalgos. Tiražas 500 egzempliorių (2001 m.).
Vyr. redaktorius – Audronis Liuga.