google/wiki40b huggingface dataset:
Niujorko gaujos

Siužetas

1846-ieji. Žemutinio Manhateno Faiv Poinsto rajone susiremia dvi gaujos, Bilo „Skerdiko“ Katingo vedami „vietiniai“ (gimę JAV) ir neseniai atvykę airių katalikų imigrantai, žinomi kaip Pastipę triušiai. Kruvinos skerdynės pasibaigia, kuomet Katingas nužudo airių lyderį, „kunigą“ Veiloną. Veilono sūnus atsiduria Helgeito našlaičių namuose.
Amsterdamas Veilonas sugrįžta 1862 m. Jis sužino, kad kai kurie buvę Pastipusių triušių nariai dabar dirba Katingui. Veilonas pamažu prasimuša į Katingo grupuotės viršūnę ir sužino, kad kiekvienais metais, vasario 16 d., Katingas sukviečia miestelėnus atšvęsti pergalės prieš Pastipusius triušius. Siekdamas keršto, Amsterdamas ruošiasi nužudyti Katingą šios ceremonijos metu. Maždaug tuo metu jis susipažįsta su sėkminga vagile Džene Everdyn, bet jo jausmai greitai prislopsta, kai jis sužino, kad ji buvo Katingo globotinė ir dar tebejaučia jam jausmus. Amsterdamas prisijungia prie boso Tvydo imperijos.
Peilių mėtymo pasirodymo metu, Amsterdamas nusviedžia peilį į Katingą, bet šis jį atmuša savuoju ir atšokęs peilis susminga Amsterdamui į pilvą. Miniai triukšmingai džiūgaujant Katingas apdaužo Amsterdamą, bet palieka jį gyvą bei įteikia jam prisiminimą – išdegina peiliu vieną jo skruostų.
Dženei beslaugant Amsterdamą, jis atranda ryžto vėl „atsistoti ant kojų“. Tvydas pasiūlo Amsterdamui nugalėti Katingą miesto šerifo rinkimuose. Airiai kandidatu išrenka „vienuolį“ MakGiną, kuris nugali rinkimuose didesniu balsų skaičiumi nei iš viso buvo rinkėjų. Katingas to nesureikšmina ir nutaria išsiaiškinti su juo asmeniškai. MakGinui pasiūlius santykius išsiaiškinti demokratiškai, Katingas paprasčiau susmeigia peilį jam į nugarą ir pribaigia jį jo paties kuoka. Amsterdamas pasiūlo Katingui išsiaiškinti tradicinėmis grumtynėmis ir šis sutinka.
Prasideda riaušės. Sąjungos kareiviai įsiveržia į miestą sutramdyti riaušininkų. Aplinkui griaudėjant sprogimams Katingo ir Amsterdamo gaujos spėja apsikeisti keliais smūgiais iki kol juos nubloškia sprogimas. Atsipeikėjęs, Katingas pamato, kad į jį pataikė skeveldra. Amsterdamas pasmeigia Katingą ir šis miršta.
Katingas palaidojamas Brukline. Dženė ir Amsterdamas kartu išvyksta iš miesto.
Valstybinis notaras

Valstybinis notaras – notaras, kuris yra valstybės tarnautojas arba pareigūnas. Yra Europoje – Portugalija, kai kurie Šveicarijos kantonai, Badenas-Viurtembergas (Vokietijos federalinė žemė, tačiau iki 2018 m.).

Portugalija

Greta Badeno regiono (Vokietija) vienintelė valstybė ES su lotyniškojo notariato sistema, valstybinius notarus turi Portugalija.
Notarų biurai (portug. Cartório Notarial yra valstybės įstaigos. Notarinėje apygardoje yra sunumeruoti.

Lietuvos TSR

Lietuvos TSR, kaip ir visoje buvusioje Sovietų Sąjungoje, o vėliau ir Lietuvos Respublikoje (iki 1992 metų) veikė valstybinis notariatas. Valstybinis notaras buvo valstybės tarnautojas, dirbęs valstybinėje notarų kontoroje ir gaudavęs atlyginimą iš valstybės biudžeto. Valstybinis notaras neatsakė už savo veiksmus bei jų pasekmes (atsakė valstybė).
NCS

Spalvinis kūnas

Spalvinio kūno modelį iliustruoja šešių pagrindinių spalvų tarpusavio santykis. Šiame modelyje kiekviena spalva turi savo pastovią vietą. Šis modelis yra trimatis, kadangi chromatinės spalvos santykiauja ne tik tarpusavyje, bet ir su balta bei juoda. Tam, kad trimatį modelį būtų galima geriau pavaizduoti plokštumoje, jis išreikštas dviejomis projekcijomis – spalviniu apskritimu bei spalviniu trikampiu.

Spalvinis apskritimas ir spalviniai tonai

Spalvinis apskritimas, tai spalvinio kūno projekcija iš viršaus. Keturios pagrindinės spalvos (geltona, raudona, mėlyna ir žalia) dalina apskritimą į keturias dalis ir yra išsidėsčiusios prie spalvinio apskritimo skiriamosios linijos. Spalviniai tonai išreiškiami kodais, sudarytais iš raidžių ir skaičių.
Kiekviena apskritimo dalis dar skirstoma į šimtą lygių dalių. Pavyzdžiui, kvadratas Y R-Y dalyje yra 100 % geltonas. Judant link R, didėja raudonumas. Spalva, esanti Y70R taške, yra sudaryta iš 70 % raudonos ir 30 % geltonos spalvų.

Spalvinis trikampis ir atspalviai

Spalvinis trikampis naudojamas išreikšti baltos ir juodos spalvų santykį, taip aprašant tam tikrą atspalvį bei jo achromatiškumo laipsnį.
Spalvinis trikampis – tai vertikalioji spalvinio modelio dalis. C raide pažymėtame kampe yra tik grynai chromatiniai atspalviai (pavyzdžiui, Y70R), juose nėra nei juodos, nei baltos spalvų. Kampe W yra gryna balta spalva, kampe C- gryna juoda.
Tarp kampų yra į 100 dalių padalintos skalės. Aprašant spalvą, pakanka nurodyti juodos spalvos ir chromatiškumo lygį. Skaičius 2030 nurodo, kad atspalvio sudėtyje yra 20 % juodos spalvos, atspalvio chromatiškumas – 30 %. Tai sudaro 50 % atspalvio ir reiškia kad likę 50 %- balta spalva.
Kodas NCS sistemoje paskiriamas apjungiant spalvą ir atspalvį reiškiančius skaičius (pavyzdžiui, 2030- Y70R). Taigi, NCS sistemos kodas, nors iš pirmo žvilgsnio ir atrodo esąs atsitiktinių skaičių bei raidžių kratinys, iš tikrųjų yra spalvų aprašymo kalba.
NCS naudojama taip pat ir Sadolin dažų koloravimui naudojamoje spalvų tonavimo sistemoje TINTORAMA.
Istorinis romanas

Istorinis romanas – romano tipas; jam priklauso romanai, kuriuose vaizduojami istoriniai asmenys ar įvykiai. Klasikinį istorinio romano modelį sukūrė škotų rašytojas Valteris Skotas.

Stilius ir temos

Meninio poveikio siekiama išmonę derinant su istorine tiesa. Susiformavo romantizmo laikotarpiu, pradininkas – škotų ir anglų rašytojas V. Skotas. Istoriniame romane paprastai parodomi būdingi istoriniai epochos bruožai, perteikiamas jos koloritas, problemos ir realijos, atskleidžiamas istorinės asmenybes santykis su epocha, sukuriama apibendrinta istorinio proceso vizija. Kai autoriui mažai rūpi istorinė tiesa, o praeities atributai sudaro tik foną intriguojantiems veikėjų nuotykiams pavaizduoti, priartėja prie nuotykių arba detektyvinio romano. Siekdami istorinio epochos paveikslo autentiškumo, autoriai dažnai į vaizdų sistemą įjungia dokumentiką, istorinių asmenybių biografijų faktus, istorinių įvykių liudininkų pasakojimus. Kartais istorinės asmenybės, istoriniai įvykiai yra sąlyginė priemonė gyv. meto vaizdams kurti; tuo atveju ribojasi su filosofiniu, psichologiniu ar kitais romano tipais.
Mandžušri

Mandžušri (skr. मञ्जुश्री = Mañjuśrī, tibet. འཇམ་དཔལ་དབྱངས།  = `jam dpal dbyangs, kin. 文殊, pinyin: Wénshū) – bodhisatva budizmo mahajanos ir vadžrajanos šakose. Dar žinomas kaip Mandžughoša (Mañjughoṣa – „saldžiabalsis“), Mandžunatha (Mañjunātha – „dailusis išganytojas“), Vagyšvara (Vāgīśvara – „kalbos viešpats“) ir kt., jo epitetas – Kumarabhūta („buvęs princu“).
Madžušri minimas jau senojoje mahajanos literatūroje – tai leidžia numanyti jo įvaizdį atsiradus paskutiniaisiais amžiais pr. m. e. Madžušri kaip pagrindinis veikėjas pavaizduotas „Saddharmapundarikoje“ (ten jis primena buvusių budų darbus) ir „Vimalakyrtinirdešoje“ (ten jis – Šakjamunio mokinys, vienintelis protu prilygus bodhisatvai Vimalakyrčiui). „Gandhavjūhoje“ Mandžušri – vienas iš dviejų 500 bodhisatvų būrio vadas ir pirmasis šios sūtros herojaus Sudhanos patikėtinis. Pasak mahajanos mitologijos, Mandžušri prieš 70 milijardų kalpų buvęs teisinguoju karaliumi vienoje iš budos karalysčių, kuri buvusi rytuose. Jis pasiekęs nubudimą ir pasiryžęs būti bodhisatva samsaroje tiek kalpų, kol neliksią nei vienos gyvos būtybės, reikalingos pagalbos.
Vadžrajanoje Mandžušri yra vienas iš trijų pagrindinių bodhisatvų (su Avalokitešvara ir Vadžrapaniu). Apie jį pasakojama viename seniausių vadžrajanos veikalų – „Mandžušrimūlakalpoje“. Mandžušri įvaizdija išmintį (pradžnią), jį paprastai vaizduoja kaip dailų indų karalaitį, dešinėje rankoje laikantį liepsnojantį kalaviją, o kairėje rankoje – „Pražniaparamitos“ knygą. Mandžušri garbinimas ypač paplito Tibete ir Kinijoje, kur kaip veikėjas pateko į įvairius pasakojimus. Tibete žemiškuoju Mandžušri įsikūnijimu laikomas Gelug mokyklos įsteigėjas Dzonkapa (XV a. pr.).
Bronislovas Liutkus

Biografija

1967–1978 m. mokėsi Žeimių vidurinėje mokykloje, 1983 m. baigė Lietuvos žemės ūkio akademijos Žemės ūkio elektrifikacijos fakultetą, inžinierius elektrikas. 1987–1988 m. baigė Agropramoninio komplekso aukštąją valdymo mokyklą.
1983 m. pagal paskyrimą pradėjo dirbti Žeimių kolūkyje inžinieriumi elektriku. 1985 m. paskirtas vyriausiuoju energetiku. 1991–1992 m. kolūkio pirmininko pavaduotojas. 1992 m. žemės ūkio bendrovių „Omas“ ir „Nuoma“ direktorius. 1996–1999 m. Jonavos elektros tinklų skyriaus vyr. inžinierius inspektorius. 1999–2002 m. UAB „Jonavos paslaugos“ direktorius. 2002–2011 m. Jonavos rajono savivaldybės meras. 2011–2014 m. Kauno teritorinės darbo biržos Jonavos skyriaus vedėjas. Nuo 2014 m. UAB „Jonavos paslaugos“ direktoriaus pavaduotojas.
Nuo 2000 m. Jonavos rajono savivaldybės tarybos narys.
2001 m. Valstiečių ir Naujosios demokratijos partijų sąjungos narys, nuo 2005 m. Lietuvos valstiečių liaudininkų sąjungos narys.
Laisvalaikiu mėgsta sportuoti, domisi sporto varžybomis. Žmona Dalia, sūnūs Andrius (g. 1983 m.) ir Šarūnas (g. 1987 m.).
Erotissimo

Turinys

Jau eilę metų Ištekėjusi už verslininko Filipo, Enė, veikiama gausybės erotiškumą akcentuojančių reklamų ir filmų, pradeda manyti, kad vyras per mažai ją myli. Ji išmėgina įvairiuos metodus, tačiau nesulaukia jokio rezultato, mat tuo metu Filipo kompaniją tikrina mokesčių inspektorius, įsitikinęs, jog šis slepia pajamas. Kadangi jis su inspektoriumi praleidžia ištisas dienas, Enė nusprendžia, jog šis jai neištikimas ir pati susiranda meilužį...
Kauno vaikų socializacijos centras Saulutė

Istorija

Kauno miesto mokykla-internatas Nr.2 rusakalbiams vaikams įkurta 1960 m. Kęstučio g. 85. 1992 m. mokykla persikėlė į patalpas Purienų g. 2 ir reorganizuota į Kauno vaikų globos namus „Saulutė“. 2001 m. rugsėjo 25 d. Kauno vaikų globos namai „Saulutė“ reorganizuoti į Kauno apskrities internatinę mokyklą „Saulutė“.
Mokykla „Saulutė“ – vienintelė mokymo ir globos įstaiga Kauno apskrities rusakalbiams vaikams, kurioje gyvena ir mokosi vaikai našlaičiai ir vaikai netekę tėvų globos nuo 4 iki 18 metų. Ugdytiniai įgyja pagrindinį išsilavinimą. Baigę pagrindinę mokyklą ugdytiniai pagal savo sugebėjimus toliau tęsia mokslą A. Puškino vidurinėje mokykloje, kitose mokymo įstaigose, stengiasi integruotis į šalies visuomeninį gyvenimą, įgyti aukštesnį ir aukštąjį išsilavinimą, pasirenka naujos kartos specialybes.
Bardiškiai

Aplinkinės gyvenvietės

Lauksodis – 2 km
Žeimelis – 7 km
Grikpėdžiai – 6 km
Mikoliškis – 3 km
Steigviliai – 3 km
Leliai

Istorija

Lelių kaimo pavadinimas vokiečių dokumentacijoje buvo rašomas Löllen. Istoriniuose šaltiniuose Lelių kaimas minimas 1763 m. Kaimas buvo lietuviškas (XX a. pradžioje lietuvininkų buvo apie 71 proc.). 1893–1944 m. veikė vienklasė pradinė mokykla, kurioje 1914–1921 m. mokėsi Mažosios Lietuvos veikėjas Martynas Gelžinis. 1906–1945 m. pro Lelių kaimą ėjo siaurasis geležinkelis Klaipėda–Plikiai. Leliuose buvo geležinkelio stotelė, karčema, kalvė, dvaras. Kaimas valdė 254 ha, Lelių dvaras – 110 ha žemės. Leliai priklausė Dirvupių valsčiui ir Lelių seniūnijai (kurią sudarė Lelių, Dinviečių ir Paugų kaimai).
Po II pasaulinio karo Lelių kaime iš esmės pasikeitė gyventojai. Sovietmečiu kaimas labai nukentėjo – liko tik viena sodyba. Kaimynystėje buvo įkurta Gulbės kolektyviniai sodai, aerodromas. Pastaraisiais metais statomas 139 individualių gyvenamųjų namų kvartalas – Didieji Leliai. 1996 m. gruodžio 23 d. senosios Lelių kaimo kapinės įtrauktos į Lietuvos Respublikos nekilnojamųjų kultūros vertybių registrą.
Ben (albumas)

Dainų sąrašas

(numeris, daina, prodiuseriai, trukmė)

1. „Ben“ Don Black, Walter Scharf 2:44

2. „The Greatest Show on Earth“ Mel Larson, Jerry Marcellino 2:48

3. „People Make the World Go Round“ Thom Bell, Linda Creed 3:15

4. „We’ve Got a Good Thing Going“ The Corporation [Alphonso Mizell, Berry Gordy Jr., Deke Richards, Freddie Perren] 2:59

5. „Everybody’s Somebody’s Fool“ Gladys Hampton, Regina Adams, Ace Adams 2:59

6. „My Girl“ Smokey Robinson, Ronald White 3:08

7. „What Goes Around Comes Around“ Allen Levinsky, Arthur Stokes, Dana Meyers, Floyd Weatherspoon 3:33

8. „In Our Small Way“ Bea Verdi, Christine Yarian 3:39

9. „Shoo-Be-Doo-Be-Doo-Da-Day“ Sylvia Moy, Henry Cosby, Stevie Wonder 3:21

10. „You Can Cry on My Shoulder“ Berry Gordy 2:39
Geografų Draugijos ledynas

Geografų Draugijos ledynas – ledynas Pamyro kalnų vakaruose, Tadžikistane, Garmo viršukalnės šlaituose. Ledynas dendritinio pobūdžio. Ilgis 24 km. Plotas 64,4 km².
Prasideda susidūrus dviems ledo upėms 5000—6590 m aukštyje. Firno sritis yra 4200 m aukštyje, o ledo liežuvis leidžiasi iki 2580 m. Ledyno tirpsmo vandenys maitina Vandžo aukštupį.
Kopenhagos kriterijai

Kopenhagos kriterijais vadinami kriterijai, kuriuos turi atitikti į Europos Sąjungą norinčios įstoti šalys.
Šiuos kriterijus 1993 m. gruodžio 22 d. nustatė Europos Taryba susitikime Kopenhagoje, kuriame buvo ruošiamasi Europos Sąjungos plėtrai į Rytus. Iš viso buvo nustatytos trys kriterijų, kuriuos turi atitikti šalys kandidatės, grupės: politiniai, ekonominiai ir teisės suderinamumo.
Visus kriterijus šalys turi atitikti iki derybų dėl stojimo pabaigos, t. y. iki faktiško priėmimo į Sąjungą.
1999 m. gegužę įsigaliojus Amsterdamo sutarčiai, Kopenhagoje nustatyti politiniai kriterijai buvo įtraukti į pagrindinius Europos Sąjungos sutarties principus. Europos Sąjungos sutarties 6 straipsnio 1 dalyje nustatyta, kad: „Sąjunga remiasi laisvės, demokratijos, pagarbos žmogaus teisėms bei teisėtumo principais“. Europos Sąjungos sutarties 49 straipsnyje nustatyta, kad: „Visos Europos valstybės, kurios atitinka 6 straipsnio 1 dalies principus, gali tapti Sąjungos narėmis“. Šie principai įtraukti ir į Europos Sąjungos žmogaus teisių chartiją, kurią 2000 m. gruodžio mėn. Nicoje priėmė Europos Taryba.
Aurelo Vlaiku skraidymo mokykla

Aurelo Vlaiku oro pajėgų skraidymo mokykla, Aurelo Vlaiku oro pajėgų taikymo mokykla (rumun. Școala de Aplicație pentru Forțele Aeriene „Aurel Vlaicu”) – Rumunijos oro pajėgų mokykla Boboke, įkurta 1997 m.  Po 2004 m. įvykusios oro pajėgos pertvarkos ši mokykla tapo pagrindine visų trijų oro pajėgų šakų (orlaivių, raketų žemė-oras ir radarų) taikymo apmokymo institucija.

Istorija

Šio mokyklos pirmtaku galima laikyti 1940 m. į Zilistea-Boboc aerodromą atkeltas karinės aviacijos mokyklas iš Tekučio ir Buzeu. 
Pasibaigus Antrajam pasauliniam karui karinės aviacijos mokyklos buvo panaikintos. Po 1948 m. mokyklos buvo atkurtos Sibiu, Tekučyje ir Mediaše. 1953 m. 1-oji karo aviacijos mokykla Tekučyje buvo pervadinta į Aurelo Vlaicu karo pajėgų karininkų mokyklą, kuri 1958 m. buvo perkelta į Boboką (Buzeu apskritis). Čia ji veikė kaip aukštoji karininkų rengimo mokykla su 4 metų apmokymo kursu, rengusi tiek karinius, tiek civilinius pilotus, kitą skraidantį ir antžeminį personalą. 
Po 1989 m. gruodžio revoliucijos, 1991 m. mokykla buvo performuota į Aurelo Vlaiku Karo aviacijos institutą, o 1997 m. jis performuotas į dabartinę Aurelo Vlaiku oro pajėgų taikymo mokyklą. Anrio Koandos Oro pajėgų akademija Brašove užtikrina būsimųjų oro pajėgų karininkų akademinį rengimą. 
2004 m., po oro pajėgų pertvarkos, mokykla ėmė rengti ne tik pilotus, bet ir zenitinės artilerijos, raketų žemė-oras bei radarų kariuomenės karininkus.
24-asis Latvijos šaulių korpusas

24-asis Latvijos šaulių korpusas (rus. 24-й Латвийский стрелковый корпус) – Raudonosios Armijos junginys, egzistavęs 1939–1941 m., suformuotas iš buvusios Latvijos Respublikos kariuomenės. Nuo 1943 m. Raudonojoje Armijoje veikė dar vienas, 2-os formuotės 24-asis šaulių korpusas, tačiau šis jau nebuvo latviškas.

Formavimas

Korpuso valdyba buvo suformuota 1939 m. rugsėjo mėn. Kalinino karinėje apygardoje. Po to, iki 1940 m. vasaros korpusas dislokavosi Baltarusijos ypatingojoje karinėje apygardoje.
1940 m. liepos mėn. korpusas (matyt, tik valdyba ir kai kurie daliniai) į Latviją, kur į korpuso sudėtį įėjo iš Latvijos kariuomenės dalių suformuotos 181-oji šaulių divizija ir 183-oji šaulių divizija. Korpuso daliniai toliau vilkėjo latviškas uniformas su tarybiniais skiriamaisiais ženklais. 1940 m. gruodį korpuso vadu buvo buvo paskirtas generolas Robertas Kliavinis (Roberts Kļaviņš).
Mark Knopfler

Jaunystė

Mark’o Knopfler’io tėvas buvo iš Vengrijos kilęs žydas, tuo tarpu motina – anglė. Įkvėptas dėdės kuris grojo boogie-woogie pianinu bei armonikėle, atlikėjas vaikystėje norėjo brangios raudonos Fender Stratocaster gitaros, tokios kokia grojo Hank Marvin, tačiau turėjo tenkintis 50 svarų kainavusia Hofner Super Solid. Per koncertus gitaristas juokauja, kad ir pastaroji gitara jam taip patiko ir jau pirmą naktį jis su permiegojo. Šešiasdešimtaisiais grojo įvairiose mokyklos grupėse bei klausė tokių atlikėjų kaip Elvis Presley, bei gitaristų kaip Chet Atkins, Scotty Moore, B.B. King, Django Reinhardt, Hank Marvin. Būdamas 16-os su klasioke per vietinę televiziją atliko duetą.

Grojimo stilius bei instrumentai

Markas Knopfleris yra kairiarankis, tačiau gitara groja kaip dešiniarankis, dažniausiai nenaudoja mediatoriaus ir stygas užgauna pirštais (angliškai ši grojimo technika vadinama fingerpicking). Šis grojimo būdas dažniausiai yra naudojamas grojant akustine gitara, o Mark’as Knopfler’is dažniausiai groja elektrine. Viename interviu atlikėjas yra užsiminęs, kad nors ir negroja su mediatoriumi, visada jį turi kišenėje. Karjeros pradžioje dažniausiai naudojo Fender gitaras – Stratocaster bei Telecaster. Vėliau gitaristas pamėgo ir Gibson Les Paul skambesį. Yra atskleidęs, kad savo kolekcijoje turi apie 70 gitarų.
Lisabonos sutartis

Lisabonos sutartis (arba Reformų sutartis) − iš dalies Romos ir Mastrichto sutartis keičianti bei Europos Sąjungos veikimą optimizuojanti tarptautinė sutartis. Tikslas – atnaujinti ir optimizuoti Europos Sąjungos veikimo mechanizmą, kuris buvo reglamentuotas 15 ES šalių sukurtomis taisyklėmis, taigi neveiksmingas Europos Sąjungai išsiplėtus iki 27 šalių narių.
Įsigaliojo 2009 m. gruodžio 1 d. Čekija 2009 m. lapkričio pradžioje tapo paskutiniąja šalimi, baigusia ratifikavimo procesą. Sutartis pasirašyta 2007 m. gruodžio 13 d. Šv. Jeronimo vienuolyne Lisabonoje (Portugalija) Europos Sąjungos valstybių narių vadovų. Buvo planuojama, kad ji įsigalios kokiais 2008 m. (vėliausiai – iki 2009 m. sausio 1 d., t. y. prieš rinkimus į Europos Parlamentą)). Tam ji turėjo būti ratifikuota visų valstybių narių. Tačiau Airijos referendumu iš pradžių ji buvo nepatvirtinta.
Religinių reikalų institutas

Religinių reikalų institutas (it. Istituto per le Opere di Religione) vadinamas Vatikano banku atliekantis Katalikų bažnyčios. Banką valdo profesionalus vadovas, kuris yra pavaldus kardinolų komitetui ir tiesiogiai popiežiui. Tai yra popiežiaus finansinė institucija, neprižiūrima Šventojo Sosto ekonominių reikalų prefektūros. Dabartinis banko prezidentas yra Angelo Caloia.

Istorija

Vatikano bankas yra Katalikų bažnyčios administracinės struktūros - Romos kurijos - šaka. Kaip formali organizacija susiformavo XIX a.
Banko istorijoje išskiriami trys pagrindiniai laikotarpiai: laikotarpis po 1870 m., kai buvo panaikinta Popiežiaus valstybė; po 1929 m., kai Laterano sutartimi buvo sukurtas nepriklausomas Vatikanas; po Antrojo pasaulinio karo.
Sudarius Laterano sutartį, viename iš jos paragrafų buvo reinterpretuota kanoninė teisė liečianti lupikavimą, kuris apibrėžtas ne kaip pelno iš pinigų skolinimo gavimas, bet kaip pernelyg didelio pelno iš tokios veiklos siekimas. Tai leido Vatikano bankui tapti tikru banku, galinčiu gauti pelną. Lėšų banko pradžiai skyrė ir Musolinis.
1968 m. banko finansiniu patarėju buvo pasamdytas Michele Sindona, nepaisant pastarojo abejotinos praeities. M. Sidona buvo pagrindinis veikėjas padėjęs pritraukti ir per banką plauti didelius pinigų srautus iš Gambino šeimos prekybos heroinu, naudojantis fiktyvia kompanija "Mabusi". Į pinigų plovimo schemą buvo įsipainiojęs ir kitas bankininkas, Roberto Calvi, kuris vadovavo Banco Ambrosiano. Tiek Calvi, tiek Sindona priklausė P2 ložei.
1978 m. popiežiumi tapus Jonui Pauliui I-ajam jam buvo pranešta apie kaltinimus neteisėta Vatikano banko veikla. Popiežius paskyrė Valstybės sekretorių Kurijos vadovą kardinolą Jean-Marie Villot išsiaiškinti su tuo susijusias aplinkybes. Popiežiaus mirtis po 33 dienų šiame poste paskatino gandus, kad jis buvo nužudytas dėl atskleisto skandalo. Ši versija niekada nebuvo priimta kaip oficiali ir yra laikoma, kad popiežius mirė dėl natūralių priežasčių.
XX a. 9-ame dešimtmetyje Vatikano bankas įsivėlė į didelį politinį ir finansinį skandalą, kilusį dėl Banco Ambrosiano žlugimo. Šio banko pagrindiniu akcininku buvo Vatikano bankas, o tuometinis Vatikano banko prezidentas - JAV lietuvis Paul Marcinkus. Paul Marcinkui buvo pareikšti Italijos kaltinimai susiję su Banco Ambrosiano bankrotu, tačiau teisiamas jis nebuvo, nes buvo pripažintas jo diplomatinis imunitetas.
Šiuo metu Vatikano bankas veikia sėkmingai ir yra pelningas. XX a. dešimtojo dešimtmečio pradžioje bankas į užsienio kompanijas buvo investavęs virš 10 mlrd. JAV dolerių.
Bogorodskojė

Istorija

Bogorodskojė žinoma nuo XV a., kai priklausė bajorui Pleščejevui. 1595 m. perėjo Troice Sergejevo vienuolyno valdon.
Andrioniškio meteoritas

Andrioniškio meteoritas – meteoritas, achondritas, labai retos eukritų klasės, nukritęs Anykščių rajono savivaldybės teritorijoje netoli Andrioniškio miestelio, Padvarninkų kaimo apylinkėse 1929 m. vasario 10 d.

Tyrimai

Buvo surinkta 11 gabalų, jų bendra masė 3858 g, 1969 m. rastas dar vienas šio meteorito gabalas, kurio masė 1073,5 g. 4 gabalai saugomi Vilniaus universiteto ir 2 – Geologijos ir geografijos instituto mineralogijos, kiti – užsienio šalių muziejuose.  Šis meoteoritas yra labai reta achondrito atmaina. Todėl buvo tiriamas įvairiose pasaulio laboratorijose. Buvo nustatytas jo amžius – 4548 ± 10 mln. metų. Lietuvių mokslininkai tyrė meteoritą kartu su prancūzais ir čekoslovakais.
Liudytojai mena, kad nakties danguje pasirodė šviesa Mėnulio pilnaties dydžio su ilga uodega. Artėdamas prie Žemės šviesulys mažėjo ir subyrėjo į kibirkštis, apylinkes nužėrė meteoritų lietumi.
Amenemis IV

Amenemis IV (Amenemhetas IV, Amenemhatas IV, m. apie 1799 m. pr. m. e.) – septintasis dvyliktosios Egipto dinastijos faraonas. Valdė apie 1808–1799 m. pr. m. e. Buvo tėvo Amenemio III koregentas.
Jo valdymo laikotarpiui priskiriama pietinė piramidė Mazgunoje (prie Dahšūro). Jis tikriausiai baigė tėvo šventyklų statybas Medinet Madi ir pastatė neįprastą šventyklą Fajumo pietryčiuose. Pagal Turino kanoną, valdė 9 metus, 3 mėnesius ir 27 dienas. Mirė nepalikęs sūnaus įpėdinio, todėl karaliene tapo jo netikra sesuo Sobekneferu, kuri tapo pirmąja moterimi, valdžiusia Egiptą po 1500 metų ir antrąja Egipto karaliene visoje istorijoje.
Dezertyravimas

Dezertyravimas yra neteisėtas kario pasitraukimas iš karinio dalinio. Dezertyravimas laikomas nusikaltimu ir, ypač karo metu, gali būti griežtai baudžiamas, kai kuriose valstybėse už šį nusikaltimą numatyta mirties bausmė.

Lietuvoje

Pagal Lietuvos Respublikos Baudžiamąjį kodeksą dezertyravimu laikomas pasišalinimas iš dalinio ar tarnybos vietos ilgesniam nei dešimties dienų laikui ar tokios pat trukmės neatvykimas į dalinį ar tarnybos vietą, taip pat pasišalinimas iš tarnybos vietos turint tikslą išvengti karo tarnybos, nepaisant pasišalinimo trukmės. LR BK už dezertyravimą numato laisvės atėmimą iki penkerių metų, už dezertyravimą karo metu ar atliekant kovinę užduotį – laisvės atėmimą nuo ketverių iki aštuonerių metų.