Charles Bukowski

Jaunystė

Charles Bukowski gimė Andernache, Vokietijoje, 1920 m. Gimus pavadintas Heinrich Karl Bukowski. Jo motina, Katharina Fett, vokietė, sutiko jo tėvą, amerikietį kariškį po Pirmojo pasaulinio karo. Bukowski’o tėvai buvo katalikai. Jis mėgo tvirtinti, kad gimė dar iki tėvų vedybų, tačiau Andernacho dokumentuose nurodyta, kad jo tėvai buvo susituokę dar likus mėnesiui iki jo gimimo.
Po Vokietijos ekomonikos žlugimo, kuris kilo po Pirmojo pasaulinio karo, šeima emigravo į JAV, 1928 m. Jie įsikūrė Baltimorėje (Merilando valstija). Kad skambėtų labiau amerikietiškai, Bukowski’o tėvai pradėjo vadinti jį "Henry". Susitaupę pinigų jie persikėlė į Los Andželo priemiestį, 1930 m., kur gyveno jo tėvo šeima. Charles Bukowski pasakojo, kad jo vaikystės metu jo tėvas dažnai neturėjo darbo ir buvo užgaulus ir smurtaujantis. Apie tai pasakojama jo autobiografiniame romane "Arklienos kumpis" ("Ham of Rye").
Charles Bukowski taip pat buvo nuolat įžeidinėjamas kaimynystėje gyvenančių vaikų, dėl jo vokiško akcento ir drabužių, kuriais jį rengdavo tėvai. Jaunystėje Charles Bukowski buvo drovus ir jautėsi atstumtuoju.
Ankstyvoje paauglystėje Charles’o Bukowski draugas William "Baldy" Mullinax, chirurgo alkoholiko sūnus, supažindino jį su alkoholiu. "Tai (alkoholis) padės man dar ilgai," vėliau rašė Charles Bukowski, apibūdindamas visą gyvenimą trukusio gėrimo pradžią.
Pabaigęs Los Andželo vidurinę mokyklą, Charles Bukowski dvejus metus lankė Los Andželo Miesto Koledžą. Ten jis mokėsi menų, žurnalistikos ir literatūros.
1944 metų liepos 22 d., vis dar tęsiantis Antrajam pasauliniam karui, Charles Bukowski Filadelfijoje (Pensilvanijos valstija), areštavo FTB.

Kūrybos pradžia

Kai Charles Bukowski buvo 24-erių, jo trumpą istoriją "Aftermath of a Lengthy Rejection Slip" išspausdino žurnalas "Story". Po dvejų metų, dar viena istorija "20 Tanks From Kasseldown" buvo išspausdinta "Portfolio III" kolekcijoje.
Nepavykus įsitvirtinti literatūros pasaulyje Charles Bukowski nerašė maždaug dešimtmetį. Tą laikotarpį jis pats apibūdino kaip "dešimt metų gėrimo". Tie "prarastieji metai" suformavo pagrindą jo vėlesnėms autobiografinėms kronikoms. Tuo metu jis toliau gyveno Los Andžele, tačiau, taip pat, dalį laiko klajojo po JAV, dirbo padienius darbus ir apsistodavo pigiuose nakvynės namuose.
6-ajame XX amžiaus dešimtmetyje Charles Bukowski ėmėsi darbo JAV pašto Los Andželo skyriuje, bet neišdirbęs nė 3 metų, metė darbą.
1955 m. jis buvo paguldytas į ligoninę dėl kraujuojančios skrandžio opos. Jo situacija buvo beveik kritinė.
Išėjęs iš ligoninės jis pradėjo rašyti poeziją. 1957 m. jis vedė Barbarą Frye, poetę iš mažo miestelio Teksase. Tačiau jie išsiskyrė 1959 m. Frye atkakliai tvirtina, kad jų skyrybos neturėjo nieko bendra su literatūra, nors ji dažnai abejodavo Charles’o Bukowski poetiniais sugebėjimais.
Pasak Howard’o Sounes’o knygos "Charles Bukowski: Locked in the Arms of a Crazy Life", ji vėliau mirė dėl nežinomų aplinkybių Indijoje.
Po skyrybų Bukowski vėl pradėjo gerti alkoholį ir rašyti poeziją.

Septintasis dešimtmetis

1960 m. Charles Bukowski grįžo dirbti į Los Andželo paštą. Jame dirbo daugiau negu 10 metų. 1962 m. jį sukrėtė Jane Cooney Baker, kuri buvo pirmoji tikra jo meilė, mirtis. Charles Bukowski išliejo savo sielvartą parašydamas poemų ir istorijų seriją. Anot biografų, Jane buvo didžiausia jo gyvenimo meilė (ji buvo svarbiausia ilgoje kūrinių serijoje "Muses") ir įkvėpė jį rašyti.
1964 m. Bukowski’ui gimė duktė Marina Louise Bukowski. Jos jis susilaukė su tuometine gyvenimo drauge Frances Smith, kurią Charles Bukowski menkinamai vadino "baltaplauke hipe" ir pan.
Jon ir Louise Webb’ai, dabar vadinami pokarinės mažosios spaudos judėjimo milžinais, leido žurnalą "The Outsider". Jame pasirodė keli Bukowski’o poezijos darbai. "Loujon Press" išleido "It Catches My Heary In Its Hands" (1963 m.) ir "Crucifix in a Deathhand" (1965 m.).
1967 m. Charles Bukowski pradėjo rašyti į "Open City", Los Andželo pogrindinio laikraščio skiltį "Notes of A Dirty Old Man" ("Bjauraus senio užrašai"). Kai "Open City" buvo uždarytas 1969 m., skyrelį perėmė "Los Angeles Free Press". 1969 m. Charles Bukowski su draugu Neeli Cherkovski įkūrė literatūros žurnalą "Laugh Literary and Man the Humping Guns". Per 2 metus jie sukūrė 3 žurnalo numerius. Žurnalas neturėjo ypatingos reikšmės jų karjerai ar literatūrai.

Mirtis

Charles Bukowski mirė nuo leukemijos 1994 m. kovo 9 d. San Pedre, Kalifornijoje, būdamas 73 metų. Jis buvo ką tik baigęs rašyti romaną "Skaitalas". Laidotuvių apeigas vykdė vienuoliai budistai. Pasakojimą apie laidotuves galima rasti Gerald’o Locklin’o knygoje "Charles Bukowski: A Sure Bet".
Charles Bukowski antkapyje parašyta: „Don't Try“ („Nebandyk“), – frazė, kurią Bukowski naudojo vienoje savo poemoje, patardamas karjeros siekiantiems rašytojams ir poetams apie įkvėpimą ir kūrybiškumą. Iki šiol nesutariama, kokia yra tikroji frazės reikšmė.

Kūryba

Charles Bukowski buvo publikuojamas mažuose literatūros žurnaluose nuo 1940-ųjų iki pat 10-o dešimtmečio pradžios.
Vienas kritikas apibūdino Charles Bukowski’o kūryba kaip "detalų tikro patino tabu fantazijos vaizdavimą: nevaržomas viengungis, nesocialus, tingus, absoliučiai laisvas".
Apie rašytoją buvo kuriami filmai. 1973 m. dokumentinis Tayloro Hackfordo filmas „Bukowski".
Po mirties 1994 m., Bukowski tapo kelių kritikų straipsnių ir knygų apie jo gyvenimą ir kūrybą subjektu. Jo kūryba susilaukė gana nedaug akademinių kritikų dėmesio.
2013 m. James Franco režisuotas biografinis filmas apie Ch. Bukowski gyvenimą „Bukowski“.
Charles’o Bukowski knygomis paremti filmai: „Tales of ordinary madness" (1981 m.), „Bukowski: Born into This" (2003 m.), „Bukowski" (2010 m.), "Factotum", kuriame vaidina Matt Dillon, pasirodė 2005 m.
Ch. Bukowski kūrybą muzikai pritaikė Šiaulių m. muzikantų grupė „Pilmatis“.