google/wiki40b huggingface dataset:
Pečiajuostė

Pečiajuostė, kitaip – akselbantas (iš vok. Achselband, kur Achsel 'petys' + Band 'juosta, kaspinas') – karinės uniformos puošinys, puošni pinta juostelė (aukso, sidabro, kartais kitų spalvų) su metaliniais antgaliais, segama vienu galu prie dešiniojo antpečio ar epoleto, kitu – prie vienos iš sagaskylių. Taip prisegtos juostelės vidurinė dalis būna nukarusi žemyn.
Pečiajuostė – adjutantų, generalinio štabo karininkų, kai kurių dalinių kareivių uniformos dalis. Dažniau pasitaiko paradinėse uniformose.

Istorija

Pečiajuostės pirmą kartą pasirodė XVII a. viduryje V. Europos armijose. Yra keli aiškinimai, kaip pečiajuostės atsirado. Viena hipotezė teigia, kad pirmieji akselbantai buvo virvelės matavimams, o metaliniai antgaliai – pieštukai. Kita hipotezė sako, kad akselbantus sugalvojo prieš Ispaniją dėl nepriklausomybės kovojantys Nyderlandų gyventojai, kurie ėmė nešioti virveles, kad išreikštų ryžtą kovoti ir nebijoti būti pakartiems ant tų virvučių.

Kanada

Monarcho ar monarcho paskirtųjų valdininkų adjutantai pečiajuostes nešioja ant dešiniojo peties. Pečiajuostes su antpečiais dėvi generalgubernatorių kariniai adjutantai. Pečiajuostės būna auksaspalvės su žalvariniais antgaliais.
Provincijų gubernatorių (leitenantgubernatorių) adjutantai irgi dėvi tokias pačias pečiajuostes, tačiau jie nenešioja antpečių.
Ant kairiojo peties pečiajuostes nešioja generolų ir admirolų bei diplomatų adjutantai.

Lietuva

Lietuvos kariuomenėje nešiojimo tvarką nustatė 1919 m. priimtas Krašto apsaugos ministerijos įstatymas. Nuo 1919 m. Lietuvoje dėvėti rusiško pavyzdžio, nuo 1934 m. – vokiško pavyzdžio akselbantai. Nuo 1990 m. Lietuvos kariuomenėje akselbantus nešioja generolai, gynybos štabo karininkai, gynybos atašė, adjutantai, garbės sargybos kuopos kariai ir muzikantai. Juos taip pat dėvi policijos ir Vidaus reikalų reikalų ministerijos darbuotojai.
Dadotkai

Istorija

Dadotkų dvarelį XIX a.–XX a. pr. valdė Daukantai. XX a. pr. garsus gydytojas Jurgis Petras Daukantas (1826–1913) kaime įrengė ligonių kabinetą ir priiminėjo lankytojus.
1977 m. rastas Dadotkų lobis.
Vytautas Leitonas

Biografija

1935–1941 m. mokėsi Jūžintų pradžios mokykloje, 1941–1943 m. Dusetų progimnazijoje, 1943–1946 m. Rokiškio gimnazijoje, 1946–1947 m. Kauno 1-ojoje vakarinėje gimnazijoje.
1946–1947 m. Kauno statistikos inspekcijos jaunesnysis inspektorius. 1947–1951 m. studijavo Lietuvos valstybiniame kūno kultūros institute (LKKI).
1949 m. Lietuvos graikų-romėnų imtynių čempionas, 1949–1951 m. Pabaltijo respublikų spartakiadų prizininkas. 1950–1957 m. Lietuvos imtynių federacijos pirmininko pavaduotojas. 1950–1952 m. Lietuvos sportinės akrobatikos rinktinės narys. 1951–1960 m. Lietuvos sporto draugijos „Spartakas“ Kauno mokomojo-sportinio skyriaus viršininkas. Tuo pat metu aktyviai sportavo. 1958–1960 m. Lietuvos bokso federacijos pirmininkas. 1958 m. prie Kauno „Spartako“ draugijos įsteigė pirmąjį TSRS bokso sporto klubą. 1960–1992 m. Lietuvos sunkiosios atletikos federacijos pirmininkas.
1963, 1975, 1979 ir 1983 m. Lietuvos sunkiosios atletikos rinktinės vyriausiasis treneris, rengiantis SSRS Tautų spartakiadoms. Du iš jo parengtų sunkiaatlečių tapo šių spartakiadų čempionais. 1975 m. suteiktas LTSR nusipelniusio trenerio vardas ir tarptautinė sunkiosios atletikos teisėjo kategorija.
1960–1962 m. LKKI dėstytojas. 1962–1992 m. LKKI sporto klubo „Atletas“ instruktorius. 1962–1975 m. LKKI Dvikovos sporto šakų katedros vyr. dėstytojas, 1975–1980 m. LKKI Sunkiosios atletikos katedros vedėjas, 1980–1985 m. vyr. dėstytojas, nuo 1985 m. docentas. 1999 m. išėjo į pensiją. 2010 m. balandžio 14 d. docentas Vytautas Leitonas mirė nuo Alzheimerio ligos.

Pedagoginė veikla

Parengė 24 sporto meistrus, 20 Lietuvos čempionų. 1994 m. Lietuvos sporto departamentas pripažino racionalųjį pasiūlymą „Štangos traukos registracijos priemonė“, kurio bendraautoris yra docentas Vytautas Leitonas. Ne vienerius metus bendradarbiavo sunkiosios atletikos kompleksinėje mokslinėje grupėje. Du jo auklėtiniai tapo habilituotais daktarais (prof. Kęstutis Kardelis ir prof. Valerijus Jasiūnas).
Beveik 40 darbo metų atidavė Lietuvos kūno kultūros akademijai. Bendradarbiams ir Lietuvos sporto visuomenei pažįstamas kaip labai kruopščiai, sąžiningai ir pasiaukojančiai savo pareigas atliekantis žmogus.
Žalsvoji gijabudė

Biologija

Humuso saprotrofas. Grybas nuodingas. Auga nedidelėmis grupėmis žolėtose pakelėse, nesukultūrintose pievose, ganyklose, dirvonuose, parkuose. Šiltesniuose kraštuose kartais randamas plačialapių lapuočių retmiškiuose. Tinka kalkingas dirvožemis.
Nuo kitų gijabudžių skiriasi žaliu ar geltonai žaliu kotu, dažnai nemaloniu kvapu. Gali būti supainiojama su panašios išvaizdos žalsvąja guotene (Hygrocybe psitacina), kurios vaisiakūniai žalsvi, taip pat auga pievose, bet neturi specifinio kvapo.
Kepurėlė 1–4 cm skersmens, pradžioje pusiau rutuliška, vėliau išgaubta, plokštėjanti, dažnai su įduba centre, šviesiai žalsva, gelsva. Trama šviesiai žalia, oksidacijos metu tampa melsvai žalia. Himenoforas lakštelinis. Lakšteliai pradžioje žalsvi, vėliau šviesiai rožiniai. Kotas 2–8 cm ilgio, 0,1–0,4 cm storio. Sporų maišelis rožinės spalvos, sporos 9–14 × 7–10 µm, kampuotos.

Populiacija Lietuvoje

2005 m. žalsvoji gijabudė įrašyta į Lietuvos raudonąją knygą.
Žinomos 8 radavietės.
Druskininkų Švč. Mergelės Marijos Škaplierinės bažnyčia

Istorija

1841–1844 m. pastatyta pirmoji mūrinė bažnyčia. Caro valdžia kunigo į Druskininkus skirti nesutiko. Pamaldas laikė Ratnyčios vikaras. Kunigas paskirtas tik 1879 m.; atlyginimas nemokėtas. Pagal architekto Stefano Šilerio projektą 1912–1931 m. pastatyta dabartinė mūrinė bažnyčia. Bažnyčios statybų iniciatorius buvo parapijos klebonas Boleslovas Valejka. 1921 m. įkurta parapija. Senoji bažnyčia 1931 m. nugriauta. Druskininkuose 1965–1992 m. klebonavęs Konstantinas Gajauskas 1966–1970 m. bažnyčią suremontavo ir išdažė.
Doteniai

Istorija

1691 m. kaimas minimas Molėtų krikšto metrikų knygoje. Kuktiškių parapijos santuokos metrikų knygoje 1704 m. įrašyta de Datenie. Toje pačioje Kuktiškių metrikų knygoje 1731 m. užrašytas Juozapas Dotenis iš Dotenių kaimo: Testibus Josepho Datenis de Datenie. 1923 m. 5 ūkiai 22 gyv.
Basarabai

Basarabai (rumun. Basarabi, Familia Basarabilor) – XIV a.- XVII a. Valakijos valdovų dinastija.

Istorija

Dinastijos pradininkas Basarabas I 1330 m. nugalėjo Vengrijos karalių Karolį Robertą ir iškovojo Valakijos nepriklausomybę. Valdant Mirčiai Senajam Valakijos teritorija buvo didžiausia, į ją įėjo Dobrudža, dalis Transilvanijos. Bet 1417 m. jam teko pripažinti Turkijos siuzerenitetą. 1436 m. mirus Aleksandrui I Aldeai giminė skilo į dvi dinastijas – Daneščius ir Drakuleščius.
Prieš turkų valdžią kovojo Vladas Čepešas (rašytojo Bramo Stokerio sukurto personažo Drakulos prototipas) ir Mykolas Narsusis, 1600 m. trumpam suvienijęs Valakiją, Moldovą ir Transilvaniją. Valdant Motiejui suklestėjo šalies kultūra. XVII a. viduryje Basarabų giminė išnyko, liko tik jų vardu pavadinta žemė Besarabija.
Pilkalnis (Šiauliai)

Istorija

Į pietryčius nuo Pilkalnio link Kubelių buvo Pilkalnio piliakalnis, jis 1927-1928 m. visas išvežtas žvyrui tiesiant geležinkelį Šiauliai – Liepoja. Dabar jo vietoje yra rekultivuota žvyrduobė. 1950–1991 m. kaimas priklausė Ringuvos tarybiniam ūkiui.

Aplinkinės gyvenvietės

Mažučiai – 3 km
Auksučiai – 5,3 km
Žardeliai – 1,3 km
Voreliai – 2,2 km
Pakšteliai – 4,5 km
Kalviškiai – 3,5 km
KURŠĖNAI – 9 km
Pakubeliai – 2 km
Kubeliai – 1 km 
ŠIAULIAI – 24 km
Funkcija (matematika)

Istorija

Matematinį terminą „funkcija“ pirmasis 1694 metais panaudojo Gotfridas Leibnicas, apibūdindamas dydį, susietą su kreivės tam tikru tašku ar liestine. Tokios funkcijos dabar vadinamos diferencijuojamomis funkcijomis. Tokios funkcijos turi ribą ir išvestinę, kas yra diferencialinio ir integralinio skaičiavimų pagrindas.
XIX amžiuje funkcijos sąvoka formalizuota bei praplėsta. XIX amžiaus pabaigoje nepriklausomai vienas nuo kito beveik tuo pat metu šiuolaikinį funkcijos formalų apibrėžimą pateikė prancūzas Peteris Dirichlė ir rusas Nikolajus Lobačevskis.
Zorka-BDU

Istorija

2005 m. buvo suburta moterų futbolo komanda. Zorka, lietuviškai būtų žvaigždė.
Moterų komanda kovoja dėl aukščiausių vietų ir trofėjų Gudijoje. Net dešimt kartų buvo šalies vicečempionėmis.
Miorė ir Rumsdalis

Geografija

Tradiciškai apygarda dalinama į tris dalis iš šiaurės į pietus: Nordmiorę, Romsdalį ir Sunmiorę. Nors šios dalys neturi savo valdžio, o oro, jūros ir kelių transportas jas jungia į visumą, jos skiriasi. Istoriškai glaudesni ryšiai yra tarp Nordmiorės ir Pietų Triondelago į šiaurę, Romsdalio ir Oplando į rytus, o Sunmiorės su Sogne ir Fjurdane pietuose, nei tarp atskirų sričių. Šių trijų sričių tarminiai skirtumai tą įrodo. Apygarda turi daug apgyvendintų salų, o ją vagoja gilūs fiordai. Todėl apygarda labai priklauso nuo keltų transporto, o jos pagrindinė keltų kompanija MRF egzistuoja nuo 1921 m.
Miorė ir Rumsdalis turi šešias gyvenvietes su miesto statusu. Trys didžiausios gyvenvietės buvo miestai prieš 1993 m., kai savivaldybėms buvo leista tapti miestais, padidinant jų skaičių. Apygardoje yra daug kitokių tipų gyvenviečių. 2009 m. sausio 1 d. 166374 žmonės (66,8 procentai) gyveno miestuose. Didžiausias gyventojų tankumas pakrantėje, kur prie vandens yra visi miestai.
Henrikas Žemelis

Biografija

Baigė Kauno karo mokyklą, Vytauto Didžiojo universitete studijavo teisę. Priklausė Romuvos korporacijai ir suredagavo jos 10-mečiui skirtą leidinį. Vokiečių okupacijos metais dalyvavo rezistencijoje, kalintas koncentracijos stovykloje.
1947-1949 m. redagavo Memingeno (Vokietija) stovyklose leistus leidinius „Laisvoji Lietuva“ „Mintis“, „Vytis“. 1949 m. atvyko į JAV, apsigyveno Ročesteryje (Niujorko valstija), dalyvavo JAV lietuvių bendruomenės veikloje, vienas „Radijo klubo“ organizatorių. Nuo 1965 m. vadovavo „Margučio radijo“ programai, nuo 1968 m. – mėnraščio „Akiračiai“ vienas steigėjų ir redakcijos kolektyvo narys, rengė lietuvių spaudos apžvalgas.
Simptoterminis metodas

Simptoterminis metodas – natūralaus šeimos planavimo (NŠP) būdas, kuriuo siekiama nustatyti vaisingąsias dienas remiantis dviejų metodų – temperatūrinio ir gimdos kaklelio gleivių metodo – principais. Pagrindinis privalumas – sinchroniškai naudojant šiuos du metodus, vaisingųjų dienų nustatymas yra tikslesnis.
Pastaraisiais metais atsiranda vis daugiau gamintojų, siūlančių įvairias moters ciklo skaičiuokles, parodančias, kurios dienos yra vaisingos. Dažniausiai jos remiasi tiek moters temperatūra, tiek ir gleivių charakteristikomis (pvz., „Perimon“). Dauguma tiekėjų teigia, kad Perlo indeksas siekia mažiau nei 5. Tačiau prieš naudojantis tokiomis skaičiuoklėmis, jas reikia „kalibruoti“ – nustatyti individualiai pagal moters ankstesnius ciklus, kadangi skaičiuoklėje yra mažas kompiuteris, analizuojantis informaciją apie paskutinius moters ciklus. Kalibravimo laikas priklauso nuo tiekėjo – gali būti nuo 3 iki 8 ir daugiau ciklų.
Santa Pakenytė

Biografija

2011 m. pasaulio sambo čempionate Pakenytė pelnė bronzos medalį.
2016 m. pasaulio olimpiniame dziudo reitinge iškovojo kelialapį į 2016 m. vasaros olimpines žaidynes. Olimpinėse žaidynėse Pakenytė iškart pateko į antrą turą, kuriame tik paskutinę akimirką pralaimėjo Japonijos atstovei Kanae Yamabe.
Treneriai – Stanislovas Kulikauskas, Pentras Vinciūnas.
Marianų lovys

Marianų lovys − povandeninė įduba Ramiajame vandenyne, Filipinų jūroje, išilgai Marianų salų rytinių krantų.
Ten, kur tektoninės plokštės užslenka viena ant kitos, viršutinė spaudžia apatinę, susidaro vandenynų įdubos. Marianų lovio ilgis ~1500 km, gylis >7000 m; didžiausias gylis − 11 034 m.
Pati giliausia žinoma vieta Žemėje Čalendžerio gelmė yra Marianų lovyje į rytus nuo Filipinų. Ją 1951 m. atrado britų žvalgybinis laivas „Challenger“. O jos tikslų gylį vėliau echolotu nustatė rusai.

Nusileidimai

1960 m. žmogaus valdomas amerikiečių batiskafas nusileido į 10 915 m gylį − beveik 2100 m giliau nei Everesto aukštis.
2009 m. giliavandenis automatinis povandeninis aparatas „Nereus“, sukurtas JAV „Woodse Hole“ okeanografijos institute, sėkmingai pasiekė „Čalendžerio gelmės“ vietą Marianų įduboje. Daugiau nei 4 metrų ilgio „Nereus“ į Marianų įdubą buvo pradėtas leisti gegužės 31 d. iš tyrimų laivo „Kilo Moana“. Giliavandenis aparatas buvo valdomas naudojant labai ploną ir tvirtą šviesolaidį. „Nereus“ kelionė į vandenyno dugną truko apie 10 valandų. Vandenyno dugną pasiekęs aparatas jį nufilmavo ir nufotografavo, paėmė vandens bei nuosėdų mėginius.
Žinomas režisierius ir „National Geographic“ programos „Explorer-in-Residence“ dalyvis Džeimsas Kameronas (James Cameron) vienviečiu povandeniniu laivu pasiekė giliausią vietą pasaulio vandenynuose – Čelendžerio gelmę Marianų įduboje. Į 10 898 metrų gylį Dž. Kameronas nusileido 2012 m. kovo 26 d., rytą 7:52 vietos laiku (0:52 min. Lietuvos laiku).
Marianų lovys praktiškai yra neištirtas, todėl neabejojama, kad „Nereus“ prisidės prie naujų atradimų.
Severobaikalskas

Istorija

Gyvenvietė įkurta 1974 m., pradėjus statyti Baikalo–Amūro magistralę. 1980 m. Severobaikalskui suteiktas miesto statusas. XX a. pab. gyventojų skaičius ženkliai krito (1980 m. ~35 tūkst., 2014 m. – 24 tūkst.).
Automatinis pistoletas

Automatinis pistoletas – pistoletas, kuris šūvio parako dujų energiją panaudoja iššautai tūtelei pašalinti, naujam šoviniui įstumti į lizdą ir iššauti, jei gaidukas (nuleistukas) nuspaustas. Šoviniai laikomi rankenoje įstatomose dėtuvėse kaip ir savitaisiuose pistoletuose.
Automatiniu pistoletu galima šaudyti serijomis. Kai kurie automatiniai pistoletai gali šaudyti trumpomis fiksuotomis serijomis (pvz., rusiškas OC-23 Drotik – serijomis po 3 šūvius). Šaudant serijomis automatinio pistoleto taiklumas mažėja, kadangi pistoletas vibruoja, o vamzdis kyla aukštyn. Šie neigiami efektai mažinami naudojant prie pistoleto pritvirtinamą sulankstomą petinę atramą ar kietą pistoleto dėklą, kuris panaudojamas kaip petinė atrama.
Angliakalbėje literatūroje automatiniais pistoletais (automatic pistol) dažnai vadina savitaisius pistoletus. Savitaisis pistoletas irgi užsitaiso automatiškai, bet iššauna tik dar kartą nuspaudus gaiduką. Tikrieji automatiniai pistoletai angliškai paprastai vadinami machine pistol. Šis žodis analogiškas vokiškam terminui Maschinenpistole, kuris reiškia pistoletą-kulkosvaidį.

Riba tarp automatinių pistoletų ir pistoletų – kulkosvaidžių

Riba tarp automatinių pistoletų ir kompaktiškų pistoletų-kulkosvaidžių yra nelabai aiški. Pistoletai-kulkosvaidžiai dažnai turi dvi rankenas, gali turėti medinę ar kitokia tvirtą buožę. Automatiniai pistoletai savo konstrukcija ir išvaizda artimi savitaisiams pistoletams, jie dažniausiai nešiojami dėkluose, kas nėra būdinga pistoletams-kulkosvaidžiams.

Kai kurie ginklai gali būti priskiriami abiem kategorijoms iš karto. Pvz., Izraelio Micro-Uzi ar Čekijos Škorpion vz. 61, tiesa, pastarasis daugiau skiriasi nuo pistoletų, nes jo dėtuvė įstatoma ne į rankeną.
Pasvalio Sąjūdis

Pasvalio Sąjūdis – Lietuvos sąjūdžio Pasvalio laikraštis, ėjęs nuo 1989 m. liepos 15 d. iki 1992 m.

Istorija

Iki 1990 m. Nr. 12 ėjo kaip Lietuvos persitvarkymo sąjūdžio Pasvalio rajono tarybos leidinys. Išėjo 24 numeriai. Tiražas 1989 m. – 3000 egz., 1992 m. – 3300 egz.  Veikla galutinai nutraukta 1996 m. sausio 11 d.
Brizgelis

Istorija

Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų tauta – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Kaimą XVIII a. pradžioje įkūrė Vygrių vienuoliai atsiskyrėliai, kurie čia vertėsi žvejyba. 1740 m. kaimas buvo įtrauktas į mokesčius mokančių kaimų sąrašus. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. Per Antrąjį pasaulinį karą dauguma kaimo pastatų sudegė. 1975-1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.

Pavadinimo kilmė

Tikėtina, kad kaimo pavadinimas kilęs iš Tabalio kilusios Bryzglów šeimos pavardės. Pats žodis Bryzgać, išvertus iš lenkų kalbos reiškia – „taškyti, šlakstyti“.

Turizmas

Kaimo apylinkėse yra kaimo turizmo sodybų ir observatorijos bokštas, iš kurio atsiveria Ordów Wigry, Ostrów ir Krowa salų vaizdas.
Mimikrija

Mimikrija – reiškinys, kai organizmas savo spalva ir forma yra panašus į kitos rūšies organizmą arba negyvą daiktą, dėl ko jo gebėjimas išgyventi būna didesnis. Tai specialus prisitaikymo būdas, kai augalas arba gyvūnas (mėgdžiotojas) supanašėja su kitu augalu, gyvūnu ar kitokiu objektu (modeliu).
Mimikrija padeda gyvūnams apsisaugoti nuo plėšrūnų arba plėšrūnams suklaidinti grobį.
Mimikrija skiriasi nuo slepiamosios spalvos turėjimo. Pvz., tai, kad baltosios meškos yra sunkiai pastebimos snieguose, yra ne mimikrija. O tai, kad kai kurių rūšių tropinės medžiuose gyvenančios varlės nejudėdamos primena prilipusį paukščio išmatų gabalėlį, yra mimikrija. Kai kurios rūšys, pvz., chameleonai ar varlės gali keisti savo spalvą priklausomai nuo aplinkos. Toks spalvos keitimas vadinamas homochromija, bet tai irgi ne mimikrija.
Kai kurie nepavojingi gyvūnai yra labai panašūs į pavojingesnes rūšis, pvz., nenuodingos gyvatės gali būti panašios į labai nuodingas gyvačių rūšis. Daug vabzdžių, neturinčių kitų apsaugos priemonių, yra panašios spalvos kaip ir geluonį turintys vabzdžiai.

Antigenų mimikrija

Kai kurios bakterijų ir kitų mikroorganizmų rūšys sugeba savo paviršiuje pamėgdžioti makroorganizmo molekules ar jų fragmentus. Dėl to žmogaus ar kito bakterijos šeimininko imuninė sistema pripažįsta jas kaip „savas“ ir nepradeda atsako į infekciją.

Augalų mimikrija

Augalai ofriai mimikriją pritaikė dauginimuisi – jų žiedai panašūs į Eucera genties bičių pateles, o skleidžiamas panašus kvapas privilioja bičių patinėlius.

Vorų homochromija

Kai kurios vorų rūšys sugeba pakeisti kūno spalvą ir prisitaikyti prie aplinkos. Geltonojo žiedvorio (Misumena vatia) lytiškai subrendusių patelių spalva labai varijuoja: ant geltonų žiedų aptinkami vorai su geltonu pilveliu, ant baltų žiedų – su baltu, ant dobilų – su raudona dėme ant pilvelio. Spalvų įvairovė tokia didelė, kad kai kurie autoriai šiuos spalvinius variantus laikė atskiromis rūšimis. Šis persidažymas vyksta negreitai, o trunka apie 3 dienas.
OFK Petrovac

Istorija

Klubo įkūrimo metais laikomi 1969-ieji.
Kastorija

Istorija

200 m. pr. m. e. šiose vietose buvo romėnų miestelis Celetrum.
Lindenas (Gajana)

Istorija

Lindenas sudarytas 1970 m. apjungus tris gyvenvietes – Makenzį, Vismarą ir Christianburgą. Pavadintas šalies prezidento Linden Forbes Burnham garbei.
Tubmanburgas

Istorija

Antrojo Liberijos pilietinio karo metu Tubmanburgas buvo sukilėlių prieš Teiloro valdžią būstinė.
Sapnas

Sapnas – vaizdinių, minčių ir jausmų visuma, patiriama miegant. Dažniausiai sapnavimas siejamas su REM miegu, tačiau gali būti sapnuojama bet kuriuo miego metu; tik prabudus iš REM miego, sapnai lengviau prisimenami, ir REM miego sapnai paprastai būna sudėtingesni bei įdomesni. Sapnai – vienas iš žmogaus psichikos procesų, kurių susidarymo mechanizmas dar nėra galutinai išaiškintas. Pasaulio mokslininkai, rimtai dirbantys šioje srityje savo darbų bei tyrimų rezultatus pateikia įvairių hipotezių pavidalu, kadangi dėl sapno, kaip psichofiziologinio proceso, tyrimo specifikos labai sunku formuluoti tezes, kurias būtų galima patikrinti eksperimentiškai. Dažnai naują, ką tik išplėtotą teoriją paneigia koks nors pavyzdys, kurio ta teorija niekaip negali paaiškinti. Nustatyta, jog ryškiausi ir vaizdingiausi sapnai yra matomi vadinamojo budriojo miego – REM (Rapid Eye Movement – angl.) miego tipo metu. Tuomet galvos smegenys yra ypač aktyvios, o akys po vokais labai greitai juda įvairiomis kryptimis. REM miego fazė kartojasi kas 90 – 100 minučių, 3 – 4 kartus per naktį ir, miego trukmei ilgėjant, fazės trukmė tampa vis ilgesne. Paskutinė REM miego fazė gali siekti 45 minutes.

Domėjimasis sapnais

Žmonės jau nuo senų senovės domėjosi sapnais. Senovės graikai, romėnai ir babiloniečiai teikė didelę reikšmę sapnams, ypač mūšio išvakarėse. Biblijoje, taip pat pilna sapnų aprašymų. XX a. psichoanalitikas Zigmundas Froidas pasakė, kad sapnai – „karališkasis kelias į pasąmonę“, jis domėjosi sapnais, teigė, kad tai simboliais užkoduota informacija ir pats aiškindavo sapnų reikšmę. Šiandieniniai fiziologai ir psichologai sapnų turinį bando susieti su žmogaus asmenine patirtimi. Jų nuomone, sapnuose atsispindi įsisąmoninti ir neįsisąmoninti procesai, turiniu susiję su išorinio pasaulio reiškiniais bei psichofiziologiniais žmogaus organizmo procesais, poreikiais ir pan. Didžiausios įtakos sapnų turiniui turi praeityje įvykę įvykiai, išgyvenimai ir pasąmonėje glūdinti informacija.
Aukštosios lygumos

Aukštosios lygumos (angl. High Plains) – lygumų sritis vidurio vakarų ir vakarų Jungtinėse Amerikos Valstijose, vidurinė ir vakarinė Didžiųjų lygumų dalis. Driekiasi nuo Vajomingo šiaurėje iki Teksaso pietuose, kur pereina į Ljano Estakado plokščiakalnį. Aukštis nuo 1700 m vakaruose iki 500 m rytuose.
Aukštąsias lygumas raižo platūs upių slėniai (Plato, Arkanzaso, Repablikano). Plyti nederlingųjų žemių (badlands) plotai. Būdinga sausųjų stepių augmenija. Vystoma ganyklinė gyvulininkystė.
Kalmah

Istorija

Kalmah 1999 metais pakūrė Pekka Kokko (vokalas, gitara), Antti Kokko (elektrinė gitara), Pasi Hiltula (klavišiniai), Altti Veteläinen (bosinė gitara) ir Petri Sankala (mušamieji). Tais pačiais metais jie įrašė bei išleido demo įrašą Svieri Obraza. Iškart po to grupė pasirašė sutartį su įrašų kompanija Spinefarm Records, kuri išleido visus šešis grupės studijinius albumus.
Union Titus Pétange

Istorija

Klubas įkurtas 2015 m. balandžio mėn., kai susijungė CS Pétange ir FC Titus Lamadelaine klubai.

Pasiekimai

Žaisdamas elito divizione 2016–2017 m. sezone užėmė 6 vietą.
Šalgotarjanas

Istorija

Šalgotarjanas žinomas nuo XIII a., tuomet čia stovėjo pilis, bažnyčia. XVII a. sugriautas, vėliau atstatytas, bet išliko mažu kaimeliu. XIX a. pradėta akmens anglių gavyba, o 1922 m. gavo miesto statusą. XX a. pab. kalnakasybos pramonė sustabdyta.