google/wiki40b huggingface dataset:
Rožė

Istorija

Seniausi radiniai yra 32-35 mln. metų senumo fosilijos iš Kolorado Uolinių kalnų, kuriose matosi erškėčių lapelių atspaudai. Rožių sukultūrinimo vieta yra Kinija. Konfucijus (551–479 m. pr. m. e.) rašo apie rožių auginimą imperatoriškuosiuose Pekino soduose.
Žymus graikų poetas Anakreontas gyrė gydomąjį rožių balzamo poveikį. Romos imperijos laikais Italijoje rožės (Rosa canina, R. gallica, R. alba) augintos parfumerijai ir kaip vaistinis augalas. Po Romos imperijos žlugimo rožių kaip vaistinių augalų auginimas išliko tik vienuolynų soduose.
Karolis Didysis 794 m. savo Capitulare de villis vel curtis imperialibus nurodė auginti vaisius, daržoves, gydomuosius augalus (tarp jų ir Rosa canina) ir rūpinosi rožių paplitimu privačiuose soduose.
Rožės buvo baltos arba rausvos spalvos. Raudonos ir geltonos rožės Europoje atsirado tik po XVI a. geografinių atradimų Azijoje.
Didelę įtaką rožių veisimui padarė Napoleono žmona Josephine de Beauharnais, kuri surinko pirmąją rožių kolekciją.

Aromatinės savybės

Rožės naudojamos parfumerijoje. Smilkalai, gaunami iš rožių žiedlapių aliejaus, yra saldūs ir tonizuojantys. Rožių smilkalų kvapas veikia tarsi natūralus antidepresantas, atpalaiduojantis nervų sistemą. Rožių aromatas šalina melancholiją ir skatina susikaupti, įsiklausyti į savo kūno ir sielos impulsus.

Miegančios rožės

Miegančios rožės pasižymi ilgu žydėjimo laikotarpiu, dažniausiai iki 2-3 metų. Toks žydėjimo laikotarpis pasiekiamas naudojant technologiją, kuri susidaro iš 3 etapų: rožės užauginamos įprastu būdu; nuskinta rožė įsisavina tam tikrą stabilizuojantį mišinį, kurį sudaro gamtoje yranti konservavimo medžiaga; konservavimo skystis (glicerolis) pakeičia gėlėje esantį vandenį.
Kėdainių garsas

Kėdainių garsas – Kėdainių rajono laikraštis, ėjęs Kėdainiuose nuo 1945 m. vasario 23 d. iki 2013 m. gruodžio 31 d.

Istorija

Iki 1950 m. Kėdainių apskrities laikraštis, 1950–1990 m. – LKP Kėdainių rajono komiteto ir LDT leidinys, nuo 1991 m. sausio 31 d. – nepriklausomas laikraštis. Steigėja UAB „Kėdainių garsas“, leidėja laikraščio „Kėdainių garsas“ redakcija.
Iki 1989 m. liepos mėn. vadinosi „Tarybinis kelias“, nuo 1989 m. liepos – „Kėdainių garsas“. 1945–1946 m. ėjo vienąkart-dukart, 1947–1951 m. dukart, nuo 1952 m. – triskart per savaitę, antradienį, ketvirtadienį, šeštadienį. Spausdino Kėdainių spaustuvė. Tiražas 1945 m. – 5000 egz., 1987 m. – 16 500 egz., 1997 m. – 9300 egz. 2010 m. – 4000 egz.

Redakcija

Redakcijoje dirbo: F. Čiulada, D. Gergelienė, J. Jakšienė, Algimantas Kaminskas, Alvydas Kazlauskas, L. Kazlauskienė, G. Kretavičius, Laima Miliuvienė, M. Misiūnas, Stasys Pikelis, Skirmantas Pabedinskas, E. Pronckus, R. Viliušytė-Šukienė.
Səbail FK

Istorija

Klubas įkurtas 2016 m. 2016-2017 m. sezone žaidė Pirmame divizione (antros pakopos pirmenybėse), kur užėmė antrąją vietą. 
2017-2018 m. sezone debiutavo elito divizione.
Pagalbinis laivas

Pagalbinis laivas (angl. auxiliary ship) – karinis laivas, skirtas palaikyti laivyno kovinių laivų kovinę gebą ir kitas laivyno operacijas. Pagalbiniai laivai nėra koviniai laivai, nors dalis jų turi nedidelę kovinę galią, kuri paprastai skirta savigynai.
Pagalbiniai laivai yra labai svarbūs kariniam laivynui, kadangi be jų laivyno efektyvumas labai menkas. Todėl kiekvienas karinis laivynas turi daug pagalbinių laivų, kurių sudėtis pagal tipus priklauso nuo karinio laivyno užduočių, sudėties ir veikimo rajono. Mažesnieji pakrančių laivynai turi mažesnius pagalbinius laivus, skirtus veikti pakrančių zonoje, kaip mokomieji ir paramos laivai. Didieji mėlynųjų vandenų laivynai paprastai turi daug stambių didelio veikimo nuotolio pagalbinių laivų, galinčių veikti toli už teritorinių vandenų ribų.
Sandara (laikraštis)

Sandara – JAV lietuvių laikraštis, leidžiamas nuo 1918 m. vietoje laikraščio „Ateitis“.

Istorija

Ėjo Bostone, nuo 1928 m. – Čikagoje, Adisone (Ilinojaus valstija). Leidžia „Amerikos lietuvių tautinė sandara“. Buvo savaitraštis, ėjo kas 2 savaites, vėliau – kas 2 mėnesius.
Redaktoriai: Konstantinas Norkus, Julius Baniulis, Jonas Strimaitis, Vincas Šlekys, Juozas Pronskus, Mikas Vaidyla, Gražvydas Juozas Lazauskas.
Santa Elena (Ekvadoras)

Istorija

Miestas iki 2007 m. priklausė Guajaso provincijai, bet vėliau tapo naujai sukurtos provincijos centru.
Kęstutis Karpavičius

Kęstutis Karpavičius (gimė 1933 m. sausio 8 d. Kaišiadoryse - mirė 2019 m. sausio 1 d. Druskininkuose) – Lietuvos biochemikas, habilituotas fizinių mokslų daktaras.

Biografija

1958 m. baigė Vilniaus universitetą. 1986 m. chemijos mokslų daktaras.
1961–1967 m. dirbo Onkologijos institute, 1967–1995 m. Biochemijos institute, nuo 1993 m. profesorius.

Mokslinė veikla

Tyrimų sritys – fiziologiškai aktyvūs junginiai. Susintetino priešvėžinių (antileukozinių) preparatų, chemosteriliantų, sukūrė ekologiškai nekenksmingą kovos su žemės ūkio augalų kenkėjais ir ligų nešiotojais būdą. 32 išradimų autorius, su kitais.
Piktonai

Piktonai (lot. pictones, pictavi) – keltų gentis, gyvenusi teritorijoje palei Biskajos įlanką (dabartinė vakarų Prancūzija), palei pietinį Luaros krantą.
Valdant Augustui (27 m. pr. m. e. – 14 m.) piktonai kartu su didele vakarų Galijos dalimi buvo įjungti į Romos Akvitanijos Galijos provinciją. Piktonų vardu buvo pavadinta to meto Puatjė - Limonum Pictonum / Pictavi, o taip pat ir visas šiuolaikinis Puatu regionas.

Laikai iki romėnų valdymo

Piktonai kaldino monetas nuo II a. pr. m. e. pabaigos. Gentis pirmą kartą paminėta rašytiniuose šaltiniuose po susidūrimo su Julijumi Cezariu. Cezariui prireikė laivyno Luaros upėje, tad jam reikėjo piktonų laivų statybos pajėgumų.
Pagrindinis piktonų miestas Lemonas (Lemonum) buvo pietiniame Ligero (Liger) krante. Dabar šis miestas vadinasi Puatjė (pranc. Poitiers) (Puatu regionas). Ptolemėjus minėjo ir antrą miestą Ratiatum (dabartinis Rezė).
Romėnų užkariavimo laikais piktonų karalius buvo Duratios, bet jo valdžia nyko dėl prastų jo karo vadų. Piktonai dažnai padėdavo Cezariui laivyno mūšiuose, pvz., kariaujant su keltais venetais Armorikos pusiasalyje.

Piktonai Romos valdžioje

Piktonai jautė helvetų migracijos į santonų žemes grėsmę, todėl 58 m. pr. m. e. palaikė Cezario įsiveržimą. Nors atkakliai siekę išlaikyti nepriklausomybę, piktonai bendradarbiavo su Cezariu, kuris minėjo piktonus kaip vieną labiausiai civilizuotų genčių. Tačiau apie 8000 piktonų buvo pasiųsti padėti Vercingetoriksui, keltų vadui, vadovavusiam 52 m. pr. m. e. galų sukilimui prieš romėnus. Tai suskaldė piktonus. Piktonų žemėse, tame tarpe apie Lemoną, kilo kitas sukilimas, kurį vėliau malšino legatas Gaius Caninius Rebilus ir galop pats Cezaris.
Romėnų valdomi piktonai klestėjo, ką rodo daugelio akvedukų ir šventyklų statybos miestuose. II a. Lemoną apsupo stora gynybine siena, kuri žinoma kaip vienas galų senovės architektūros paminklų. Tačiau piktonai nebuvo giliai romanizuoti. Per pirmus du mūsų eros amžius Lemonas priėmė krikščionybę.
Piktonų žemės garsėjo mediena, prekiaudavo su Transalpine Galija. Su Britų salomis piktonai prekiavo iš Ratiatum uosto, kuris buvo svarbus Galiją su Britų salomis rišęs uostas.
Lucko kunigaikštystė

Istorija

Žemes aplink Lucką bandyta kaip atskirą valdą išskirti jau 1097 m., kuomet Voluinės kunigaikštis Sviatopolkas Iziaslavičius ją davė valdyti Davidui Sviatoslavičiui. Tačiau netrukus ši valda panaikinta. Kunigaikštystės pradžia laikoma 1154 m., kuomet čia ėmė valdyti Voluinės Iziaslavičių šakos atstovas Jaroslavas.
Toliau valdė jo sūnūs. Antrasis sūnus Mstislavas 1226 m. perleido kunigaikštystę Haličo-Voluinuinės valdovui Danieliui Haličiečiui, tačiau čia ir toliau liko valdyti jo įpėdiniai.
1323 m. kunigaikštystę prie LDK prijungė Gediminas, kuris čia pasodino savo sūnų Liubartą. Po šio valdė sūnus Teodoras. Po šio mirties 1387 m. kunigaikštystė panaikinta.
Heinrich Mann

Henrikas Manas (vok. Heinrich Mann, 1871 m. kovo 27 d. Liubeke – 1950 m. kovo 11 d.) – vokiečių rašytojas. Tomo Mano brolis.
Rasa Drazdauskaitė (1969)

Rasa Drazdauskaitė (g. 1969 m. balandžio 28 d. Kaune) – Lietuvos baleto artistė, choreografė.

Biografija

1987 baigusi Čiurlionio meno mokyklą šoka Kauno muzikiniame teatre. 1994-2007 m. Kauno centro sporto mokyklos choreografė.
Balandžio 7

Vardadieniai

Donata – Hermanas – Hermis – Kantautė – Minvydas – Saurimė
Alvydas Žala

Biografija

2010 m. Vilniaus universiteto Teisės fakultete baigė teisę, įgijo teisės magistro laipsnį.
Nuo 2010 m. Utenos kolegijos Verslo ir technologijų fakulteto Teisės katedros asistentas, nuo 2011 m. lektorius. Nuo 2010 m. Advokato E. Karoso kontoros advokato padėjėjas.
Nuo 2014 m. Trakų rajono apylinkės teismas - teisėjų padėjėjas.
LSDP Tarybos narys, Teisingumo komiteto narys. Lietuvos socialdemokratų partijos Anykščių rajono skyriaus narys, pirmininko pavaduotojas.
Lietuvos socialdemokratinio jaunimo sąjungos (LSDJS) Anykščių skyriaus įkūrėjas, nuo 2007 m. – skyriaus pirmininkas.
Nuo 2011 m. Anykščių rajono savivaldybės tarybos narys,  Teisėtvarkos, jaunimo ir visuomeninių organizacijų komiteto pirmininkas, Kontrolės komiteto pirmininko pavaduotojas.
Paromatės Krušonys

Aplinkinės gyvenvietės

PalomenėKlampiniai Krušonys
Branduolių sąlaja

Žmogaus įsikišimas

Kol kas vienintelis praktinis būdas įvykdyti šiai sintezei yra vadinamas karštasis. Jis įvyksta sprogus vandenilinei bombai, kuri yra žymiai galingesnė nei kitos atominės bombos naudojančios uraną ar plutonį.
Masių tvermės dėsnis

Masių tvermės dėsnis (arba masės tvermės dėsnis) yra chemijos dėsnis, kuris teigia, kad cheminės reakcijos reaguojančių medžiagų masė yra lygi produktų masei.
Masės tvermės dėsnis yra naudojamas daugelyje sričių: chemijoje, mechanikoje ir skysčių dinamikoje. Istoriškai, šį dėsnį 1774 m. atrado Antuanas Lavuazjė.
Vytautas Visockas (1924)

Biografija

1951 m. Vilniaus universitete baigė lietuvių kalbos ir literatūros specialybę. Nuo 1951 m. Grožinės literatūros leidyklos vertimų redaktorius, verstinės grožinės literatūros redakcijos vedėjas, 1957–1989 m. vyriausiojo redaktoriaus pavaduotojas vertimų reikalams.
Viktoras Jurgutis

Viktoras Jurgutis (1942 m. sausio 1 d. Kaune -1995 m. kovo 1 d. Pagėgiuose, Šilutės r.), muzikos mokytojas ir chorvedys.

Biografija

Baigęs Pagėgių vidurinės mokyklos aštuonias klases, 1958–1967 su pertrauka (tarnavo sovietinėje armijoje) choro dirigavimo mokėsi Klaipėdos muzikos technikume (dėst. R. Varnas).
Nuo 1967 rudens iki mirties dirbo Pagėgiuose. Buvo kultūros namų meno vadovas ir mokyklos – internato muzikos mokytojas. Vadovavo suaugusiųjų ir moksleivių chorams, vokaliniams bei instrumentiniams ansambliams, akompanavo šokėjams. Su savo vadovaujamais kolektyvais koncertavo Pagėgiuose, Šilutėje, Šilalėje, Kretingoje, Jurbarke, Klaipėdoje ir Kaliningrado srityje, dalyvavo dainų šventėse ir kituose kultūros renginiuose. 1985 respublikinei dainų šventei ir 1990 Lietuvos tautinei dainų šventei parengė Pagėgių kultūros namų mišrųjį chorą, o 1994 I Pasaulio lietuvių dainų šventei Vilniuje moterų chorą. Yra dirigavęs dainų šventėse Šilutėje, Jurbarke, Klaipėdoje ir Rambyno kalne.

Šaltinis

Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999. Informacijos publikavimui gautas žodinis autoriaus leidimas.
Papilių koplyčia

Istorija

Medinę koplyčią 1763 m. pastatė dvarininkas Fortunatas Bilevičius, po gaisro ji atstatyta 1818 m., keliskart remontuota ir atnaujinta. Buvo įrengta klebonija. Mūrinė mauzoliejinė koplyčia pastatyta 1845 m. Ukmergės apskrities dvarininkų Jono Duraso ir jo žmonos Otilijos Bilevičiūtės-Durasienės palaikams.
1819–1820 m. kelis mėnesius Papiliuose kaip Subačiaus parapijos filijoje tarnavo kunigas ir poetas Antanas Strazdas, kartu ėjęs ir Pelyšų II dvaro privataus kapeliono pareigas.
Rasa Bandzienė

Šeima

Motina Marija Kartanaitė (g. 1932 m.), šachmatininkė, nusipelniusi trenerė.
Ištekėjusi. Vyras Algirdas Bandza (g. 1953 m.), šachmatininkas, tarptautinis meistras (TM).
Keredigionas

Istorija

1282 m. Eduardas I užėmė Velsą ir padalino jo teritoriją į sritis. Kardigano pavadinimas buvo suanglintas.

Geografija

Keredigionas vakaruose ribojasi su Kardigano įlanka, šiaurėje su Gvinedu, rytuose su Poviu, pietuose su Karmartenšyru ir pietvakariuose su Pembrukšyru. Srities plotas – 1795 km². 2011 m. duomenimis, srityje gyveno 75 900 gyventojų. Antra pagal retumą apgyvendintų Velso sričių.
Aberistvitas ir Kardiganas yra didžiausi srities miestai.
Kambrijos kalnai apima rytinę srities dalį. Šis didžiulis plotas formuoja dalį Velso dykumos. Pietuose ir vakaruose paviršius labiau plokščias. Aukščiausias taškas – Plynlimono kalnas, iškilęs 752 m. Nuo šio kalno šlaitų prasideda tokios upės kaip Severnas, Vajus, Dulas, Lifnantas ir Reidolas.
Turizmas, žemės ūkis, ūkininkavimas kalvotose vietovėse yra svarbiausia pramonė. Srityje yra du universitetai. Velso nacionalinė biblioteka įkurta 1907 m.
Sritis neturi didelių komercinių sričių. Artimiausi didesni miestai nutolę nuo Aberistvito: Svonsis (121 km į pietus), Šrousberis (122 km į rytus), esantis Šropšyro grafystėje, Anglijoje ir Reksamas (132 km į šiaurės rytus). Sostinė Kardifas yra daugiau kaip 160 km nuo daugelio srities taškų.

Kalba

Keredigionas yra ketvirtas pagal gyventojų, kalbančių valų kalba, skaičių. 2001 m. duomenimis, 61 % srities gyventojų kalbėjo velsietiškai. Tik Gvinede, Anglesio saloje ir Karmartenšyre buvo daugiau kalbančių valų kalba.
Jolanta Malijauskienė

Jolanta Malijauskienė (g. 1964 m. Kačerginėje) – Lietuvos teisėja, Trakų rajono apylinkės teismo pirmininkė.

Biografija

1982 m. baigė Kačerginės vidurinę mokyklą. 1982-1987 m. studijavo Vilniaus universitete. 1987-1993 m. dirbo Vilniaus miesto savivaldybės juriste, 1993-1999 m. Lietuvos Respublikos advokatūroje, 1999-2009 m. Vilniaus miesto pirmajame apylinkės teisme teisėja. Nuo 2009 m. – Trakų rajono apylinkės teismo teismo pirmininkė.
Kamajų seniūnija

Geografija

Kamajų seniūnija yra Vakarų Aukštaičių plynaukštėje, būdingi kalvoti, ežeringi kraštovaizdžiai. Didžiausias seniūnijos ežeras Dviragis, kurio saloje įsikūręs Salų miestelis. Taip pat telkšo mažesni Petriošiškio, Bedugnio, Uosinto, Aukštakalnių ežerai, sudarytas Laukagalių tvenkinys. Seniūnija priklauso Šetekšnos baseinui (Šventosios baseino dalis): teka pati Šetekšna ir jos intakai – Uosija, Žvygupis, Luolys, Maleiša, Vazaja ir kt. Miškų masyvai nedideli (didesni – Kamajų šilas, Salagiris, Vilkeliškio miškas). Aplink Petrošiškių ežerą tyvuliuoja pelkė.
Indrė Jakaitytė

Biografija

Vaikystę praleido Varėnos rajone. 1996 m. Varėnos muzikos mokykloje baigė fortepijono klasę, 2000 m. – Varėnos „Ryto” vidurinę mokyklą. 2000-2004 m. Lietuvos teisės universitete – teisę, teisės bakalauras. 2004-2006 m. baigė informatikos teisės magistro studijas, apgynė magistro darbą tema „Elektroninio dalyvavimo samprata, teisiniai ir praktiniai aspektai”, teisės magistrė. Nuo 2010 m. rudens Londono ekonomikos ir politikos mokslų mokykloje (LSE), t. y. universitete, nuotoliniu būdu studijuoja ekonomiką.
2000 m. muzikos įrašų parduotuvės pardavėja–konsultantė. 2004 m. Liberalų ir centro sąjungos (LiCS) koordinatorė, administravo LiCS internetinę svetainę. 2005 m. papildomai įsidarbino Kultūros paveldo centre kadrų inspektore. Vėliau išėjo motinystės atostogų (augino sūnų). Nuo 2008 m. iki 2010 m. dirbo UAB „VIP viešosios informacijos partneriai“ projektų bei kūrybos vadove, buvo mėnraščio „Liberalios žinios“ redaktorė. Nuo 2001 m. iki 2008 m. Vytautui Bogušio padėjėja . 2011–2015 m. Vilniaus miesto savivaldybės tarybos narė (ja tapo kartu su Artūro Zuoko ir Vilniaus koalicija).
Į politinę veiklą įsitraukė nuo 18 metų, įstojo į Moderniųjų krikščionių demokratų sąjungą (talkino rinkimuose, buvo Tarybos, Vilniaus skyriaus valdybos narė, vadovavo sekretoriatui, Jaunimo reikalų komitetui). 2003 m. susijungus Lietuvos liberalų, centro ir Moderniųjų krikščionių demokratų sąjungoms, tapo Liberalų ir centro sąjungos steigėja ir nare. Per 5 metus LiCS teko būti Tarybos nare, Jaunimo reikalų komiteto pirmininke. LiCS Vilniaus skyriaus pirmininko pavaduotoja.
Nuo 1999 m. įsitraukė į Jaunųjų krikščionių demokratų (JKD) veiklą – buvo šios organizacijos atstovė ryšiams su visuomene, valdybos ir tarybos nare, Vilniaus skyriaus pirmininke. Nuo 2002 m. Atlanto sutarties Lietuvos bendrijos narė. 2002–2003 m. Atlanto sutarties Lietuvos bendrijos leidžiamo laikraščio „Bata Review” (anglų kalba) redaktorė (leidinys platintas Lietuvoje, Latvijoje, Estijoje ir Danijoje). 2003 m. – Vilniaus miesto Kultūros, švietimo, sporto ir jaunimo reikalų visuomeninės komisijos narė. 2003 m. – Vilniaus miesto Teisėsaugos, nusikalstamumo prevencijos ir viešosios tvarkos visuomeninės komisijos narė. Nuo 2007 m. Šeškinės bendruomenės tarybos narė, pirmininko pavaduotoja. Nuo 2010 m. visuomeninio judėjimo „TAIP“ (Tėvynės atgimimas ir perspektyva) narė.
2007 m. kandidatavo į Vilniaus miesto savivaldybės tarybą.
2004 m. Prezidento Valdo Adamkaus rinkimų štabo narė. 2008 m. Vytauto Bogušio rinkimų štabo vadovė.
Gerai moka anglų ir rusų kalbas.
Sūnus Domantas (g. 2005 m.).
Arūnas Blūšius

Biografija

1977 m. baigė Vilniaus inžinerinį statybos institutą. 1977-1988 m. dirbo Pramprojekto Vilniaus filiale, nuo 1988 m. Lietuvos statybų projektavimo institute, nuo 1990 m. bendrovėje „Arsa“, nuo 1994 m. individualios įmonės vadovas.
Grojo gitara 1971-1972 m. roko grupėje „Gėlių vaikai“ (ir vokalistas), 1984-1996 m. ir nuo 2003 m. Antis, 1990-1993 m. grupėje „Kiaulė“.
Mirštantis galas

Apie skulptūrą

Skulptūra „Mirštantis galas“ vaizduoja kovoje sužeistą nuogą galų karį, parkritusį prieš mirtį. Jo veide atsispindi kančia nuo skausmo. Skulptūroje atvirai vaizduojama kario patirta žaizda. „Mirštantis galas“ yra viena iš nedaugelio antikinių skulptūrų, kurios meninės vertės autoritetas nesumenko.
Skulptūra tikriausiai buvo rasta 1621–1623 m. Villa Ludovisi sodų kasinėjimuose kartu su kita skulptūra „Galas, nusižudantis kartu su žmona“ ir priklausė kardinolui Ludovico Ludovisi. Abi skulptūros yra II a. romėnų marmurinės kopijos nuo III a. pr. m. e. graikų sukurtų bronzinių skulptūrų, skirtų Pergamono karaliaus Atalo I pergalei prieš Galatijos galus. Skulptūrą karalius dovanojo Atėnės Nikeforos šventyklai ir ji buvo šventyklos terasoje. Spėjama, kad jos autoriumi galėjo būti skulptorius Epigonas. 1638 m. prancūzas François Perrier publikavo graviūrą su „Mirštančio galo“ atvaizdu, tokiu būdu skulptūra tapo žinoma Europoje. Ispanijos karalius Pilypas IV ir Prancūzijos karalius Liudvikas IV užsakė skulptūros pilno dydžio kopijas. Statulos herojaus motyvą panaudojo dailininkai Diegas Velaskesas, Žakas Luji Davidas, Giovanni Paolo Panini.
Ankstyviausia minima versija, buvo manoma, kad skulptūroje vaizduojamas mirštantis gladiatorius, atitinkamai taip pavadinta statula. 1738 m. skulptūra buvo įsigyta iš Ludovisi giminės. Vokiečių tyrinėtojas Johann Joachim Winckelmann (1717–1768) iškėlė mintį, kad statula yra kopija nuo graikiškos kilmės skulptūros. Vėlesni menotyrininkai nustatė, kad skulptūroje vaizduojamas galas. 1798–1815 m. laikotarpiu skulptūra buvo pagrobta Napoleono ir eksponuojama Luvre. Šiuo metu „Mirštantis galas“ yra viena garsiausių, jei ne pati garsiausia, Kapitolijaus muziejų skulptūra.
Vosiliškis

Istorija

Vosiliškio apylinkėse buvo Vosiliškio (Belozariškio) dvaras, apie jį rašytiniuose šaltiniuose užsimenama XVI a. Dvarą 1536 m. valdė Mikalojus Radvila, po jo dvaras atiteko Belazarų giminei.
Dolhobrodai

Istorija

Pirmą kartą rašytiniuose šaltiniuose kaimas paminėtas XIV amžiuje. Nuo XV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Nuo XVI a. priklausė Radviloms.
Nilopolis

Istorija

Vietovė apgyvendinta nuo XVII a., tačiau pats Nilopolio miestas įkurtas 1947 m.
Ližiai (Tauragė)

Istorija

Ližiai minimi 1653 m. Tauragės dvaro inventoriuje, tuomet kaime buvo 2 valakai žemės, priklausė Tauragės valsčiui. 1692 m. Tauragės dvaro žemių planas patvirtina, kad Ližiuose stovėjo bažnyčia.
Tai, kad šiose vietovėse gyventa nuo senų laikų, liudija buvę ir esantys archeologijos paminklai. Šioje vietoje stovėjusi Šešuvies (Sasovos) pilis, kurią 1276 m. sudegino kryžiuočiai, pilis stovėjo Žasupės ir Eimanto upelio santakoje. XIII a. kryžiuočių kronikos taip pat aprašo greta buvusias skalvių pilis – ant Rambyno, Šereitlaukio ir Ližių piliakalnių. Šešuvies piliakalnis buvo nuplautas upių.
Piečiau Tauragės miesto sąvartyno yra dar vienas archeologinis paminklas – Ližių senoviniai gynybiniai įtvirtinimai, vadinami Sklepkalniu. Tai XVII–XVIII a. kariniai įtvirtinimai.
Konstantinas Karulis

Biografija

Mokėsi Rygos 36-oje pagrindinėje mokykloje, 4-oje gimnazijoje, 1932–1942 m. Latvijos universitete studijavo teisę, baigė universitetą 1947 m. 1959 m. apgynė disertaciją apie latvių stenografijos lingvistinius elementus. 1993 m. habilituotas humanitarinių mokslų daktaras. 1994 m. Latvijos mokslų akademijos garbės narys
1931–1940 m. laikraščių „Jaunākās Ziņas“ ir „Brīvā Zeme“ žurnalistas. 1944 m. buvo pašauktas į Latvių legioną. 1945–1947 m. ištremtas į Tolimuosius Rytus. 1947–1950 m. Latvijos mokslų akademijos juriskonsultas, dėstė stenografijos kursuose. 1957–1964 m. dirbo Latvijos mokslų akademijos Kalbos ir literatūros institute, 1964–1975 m. – Mokslų akademijos bibliotekoje.

Mokslinė veikla

Tyrė latvių raštiją. Latvių spaudoje recenzavo lietuvių kalbininkų veikalų.
Microsoft Excel

Microsoft Office Excel (dažnai trumpinama Microsoft Excel) – Microsoft Office programų paketo elektroninė skaičiuoklė, kuriama ir platinama „Microsoft“ kompanijos Microsoft Windows bei Mac OS X operacinėms sistemoms.

Istorija

2003 m. iš Microsoft Excel pervadinta į Microsoft Office Excel.