google/wiki40b huggingface dataset:
Čeharmehalio ir Bachtiarijos provincija

Geografija

Paviršius kalnuotas (ypač pietuose), priklauso Zagroso kalnų masyvui. Šiaurėje yra derlingų slėnių. Klimatas vasarą karštas (iki 35 °C), žiemą būna šalnų, sniego. Kritulių nedaug (~240 mm per metus), dauguma jų iškrinta žiemą. Svarbiausios upės – Karūnas, Zajanderudas.

Gyventojai

Vyraujančios tautos – bachtiarai, luriai, kaškajai, persai.
Didžiausi miestai: Šehrekordas, Borudženas, Farohšehras, Farsanas.
Birutės kalnas

Kalno formos kaita

Iš šiaurės ir pietų prie Birutės kalno šliejasi žemesnių kopų gūbriai. Apie 40×40 m dydžio kalno aikštelė yra ištęsta šiaurės pietų kryptimi. Šiaurinė jos dalis yra žemesnė, o kyšulys į šiaurės vakarus, kur dabar yra laiptai, buvo suformuotas dirbtinai.
Dar 1878 m., žiūrint į kalną iš rytų pusės, aiškiai išsiskyrė pietiniame gale buvusi nedidelė aikštelė, apjuosta pylimais. Šaurinėje pusėje buvo nedidelė terasa, užsibaigianti kalno šlaitu. Vėliau, norint labiau iškelti koplytėlę, pylimai buvo nukasti ir suformuotas aikštelės tęsinys šiauriniame krašte. Sovietmečiu aikštelė dar kartą išlyginta, išmūrytos akmeninės atraminės sienelės, kitose vietose išvesti takai ir padaryti laiptai.
Archeologų nuomone, Birutės kalno aikštelė yra nuniokota. Kasinėjimų metu nustatyta, kad dar senovėje yra nuslinkęs pietvakarinis kalno kraštas.

Legenda

Pagal pasakojimus, XIV a. Palangoje gyvenęs bajoras Vidmantas. Jis turėjo labai gražią ir kilnios širdies dukterį Birutę. Ji tapo vaidilute ir pasižadėjo visą gyvenimą kurstyti aukuro ugnį deivei Praurimei. Šį pasižadėjimą galėjo panaikinti tik kunigaikštis.
Iš karo žygio jodamas kunigaikštis Kęstutis, pamatęs Birutę ir pamilęs ją iš pirmo žvilgsnio, paprašė jos tekėti. Birutė sutiko. Tada Kęstutis liepė toje vietoje pastatyti rūmus, o kalną pavadinti jos vardu. Po vestuvių jie susilaukė sūnaus Vytauto. Po Kęstučio žūties Birutė atsisakė krikštytis, grįžo į Palangą ir apsigyveno jos vyro pastatytuose rūmuose. Čia ji pasižymėjo dideliu atidumu paprastiems žmonėms, kiek galėdama jiems stengėsi padėti. Už tai žmonės ją nepaprastai gerbė ir net laikė šventąja.
Mirusi kunigaikštienė buvo palaidota kalno viršūnėje. Jos kapą nuolat lankydavę ir krikščionys, prašydami palengvinti žemėje gyvenančių žmonių vargus. XVI a. kroninkas M. Strijkovskis liudija, kad žemaičiai ir kuršiai tą kalną vadinę šventos Birutės vardu.
Birutės kalno legenda įsitvirtino žmonių sąmonėje kaip simbolinis lietuviško atsparumo, tautinio išlikimo simbolis, kurio išraiška sovietinės okupacijos metais buvo visada gėlėmis žydintis menamas Birutės kalnas. Jis priminė ir pareigą, ir būtiną prisirišimą prie savo namų, savo kultūros ir Tėvynės.
Vytautas Zalieckas

Biografija

Baigė Trakų rajono Tolkiškių aštuonmetę mokyklą, 1986 m. Vilniaus statybos technikumą. Aukštadvario ūkio inžinierius. 2002 m. Vilniaus Gedimino technikos universitete įgijo statybų inžinieriaus kvalifikaciją, 2004 m. edukologijos magistras.
Nuo 2001 m. Vytauto Zalecko ūkininko ūkio savininkas. Nuo 2008 m. Lietuvos miško savininkų asociacijos Trakų skyriaus vadovas.
Lietuvos Valstiečių Liaudininkų sąjungos, Lietuvos socialdemokratų partijos Trakų rajono skyriaus narys. Nuo 2011 m. Trakų rajono savivaldybės tarybos narys.  Nuo 2013 m. sausio 31 d. iki 2014 m. rugpjūčio 5 d. Trakų rajono savivaldybės meras. 
Žmona Danutė, vaikai Karolis, Andrius.
Ronius Karopčikas

Biografija

1955 m. baigė Kidulių septynmetę mokyklą, Jurbarko rajono Viešvilės 9-ąją mechanizacijos mokyklą. 1968 m. baigė Smalininkų tarybinį ūkį – technikumą, technikas – mechanikas.
1957 m. Šakių rajono Gelgaudiškio mašinų traktorių stoties traktorininkas, nuo 1968 m. įvairiose organizacijose dirbo techniku mechaniku, 1994 m. Roniaus Karopčiko individualios įmonės savininkas.
1995 m. Respublikonų partijos, 2002 m. Liberalų demokratų partijos, 2006 m. partijos Tvarka ir teisingumas (liberalai demokratai) narys.
Nuo 2007 m. Šakių rajono savivaldybės tarybos narys.
Kidulių bendruomenės centro „Vinkšnupis“ narys. Sutuoktinė Genovaitė, vaikai Jolanta, Eduardas, Darius, Aidas, Dainius, Marius, Mantas.
Liudvika Marija Adomavičiūtė

Liudvika Marija Adomavičiūtė (g. 1932 m. vasario 13 d. Kaune) – Lietuvos teatro aktorė.

Biografija

1949 m. lankė Panevėžio dramos teatro studiją. 1950–1971 m. šio teatro aktorė. Sukūrė apie 30 vaidmenų. Vaidmenims būdingas subtilus emocingumas, psichologizmas.
Stasys Čepulis

Biografija

Sūnus Gediminas Kazys Čepulis. 1937 m. baigė Vilniaus universitetą. 1957 m. medicinos mokslų daktaras.
1944–1951 m. Vilniaus universiteto, 1951–1984 m. Kauno medicinos instituto dėstytojas, instituto Chirurginės stomatologijos katedros (1951–1958 m. Stomatologijos katedra) vedėjas; nuo 1959 m. profesorius. 1981 m. jo vadovaujami stomatologai Lietuvoje pirmą kartą pradėjo implantuoti dantis. Ilgametis Stomatologų mokslinės draugijos pirmininkas.
Mirtinas žaidimas (1977 filmas)

Turinys

Džordžas Maningas, 40-metis verslininkas iš San Francisko, lieka per savo gimtadienį vienas, kuomet jo žmona priversta skubėti į kitą miestą pas priepuolį patyrusią motiną. Vėlų vakarą, per liūtį, į jo duris pasibeldžia dvi jaunos merginos, prisistačiusios kaip Džekson ir Dona. Jos vyksta į vakarėlį kitoje miesto pusėje, tačiau sugedo automobilis. Džordžas įsileidžia merginas į namus, kad šios galėtų išsidžiovinti drabužius ir paskambinti draugui.
Atsidūrusios viduje, merginos netrunka išprovokuoti šeimininką fiziniam suartėjimui, nepaisant to, jog šis leimingai vedęs.
Atsikėlęs ryte, Džordžas nustemba, kad merginos vis dar jo namuose. Netrukus paskambina žmona, kuri praneša dar kurį laiką užtruksianti. Merginos nerodo jokio ketinimo išvažiuoti, o jų elgesys tampa visiškai neprognozuojamas: nuo meilikavimo iki grasinimų apkaltinti seksualine prievarta. Pikti pokštai ir žodžiai virsta veiksmais, kol galiausiai Džordžas surišamas, o merginos pareiškia, kad jis savo elgesiu nusipelnė mirties...
Liuksemburgo socialistinė darbininkų partija

Valdžioje

Iki 1933 m. nuolat Atstovų rūmuose turėjo po 2 atstovus. 1945–1947 kartu su komunistais įėjo į koalicinę vyriausybę. 1965 m. rinkimuose gavo 5 parlamento vietas. 1968–1971 partijoje vyko įvairių srovių kova, pasibaigusi dešiniosios dalies išėjimu ir atskiros Liuksemburgo socialdemokratų partijos įkūrimu.
1974 pirmą kartą atsidūrė opozicijoje, bet 1975–1979 ir 1984–1994 dalyvavo koalicijoje su Krikščionių socialine liaudies partija.
1984 m. rinkimuose į Atstovų rūmus gavo 21, 1989-18 vietų, 1999 m. – 13 vietų iš 60. 2002 m. priimta nauja partijos programa, kurioje daugiausia dėmesio skiriama statybos, šeimos problemoms, ekonominei politikai. 2004 m. parlamento rinkimuose gavo 24 vietas ir vėl sudarė koaliciją su Krikščionių socialine liaudies partija.
Ministrais pirmininkais buvo : Pjeras Diuponas, Jozefas Bešas, Pjeras Fridenas, Pjeras Verneris, Žanas Klodas Junkeras ir Žakas Santeras.
1995–2000 m. Žakas Santeras buvo Europos Komisijos pirmininku.

Struktūra

Turi 6000 narių. Suvažiavimas 2 metams renka 29 narių Direktorių komitetą, 13 narių Vykdomąjį komitetą, 7 narių kontrolės komitetą, prižiūrinti visą visų partijos struktūrų veiklą ir 5 narių Disciplinos tarybą, nagrinėjančią statuto pažeidimus. Vykdomasis organas Generalinis sekretoriatas.
Leidžia laikraštį „Tageblatt zeitung für Letzeburg“.
Veikia jaunimo organizacija Les Jeunesses Socialistes Luxembourgeoises (JSL), kurios pirmininkas nuo 2001 m. Žanas Polis Espenas.
SI narė nuo 1951.
Erdenetas

Istorija

Miestas įkurtas 1975 m.
Kumla

Geografija

Miestas yra 217 km į vakarus nuo Stokholmo.

Gyventojai

2005 metais mieste gyveno 20 157 žmonės.

Istorija

Miesto statusą gavo 1942 m.
Okinotorišima

Okinotorišima, Okinotorio sala (jap. 沖ノ鳥島 = Okinotorishima) yra atolas, 534 km į pietvakarius nutolęs nuo Oki Daito, 567 km į vakarus nuo Pietų Ivo Džimos ir 1740 km į pietus nuo Tokijo, Japonijos. Anksčiau buvo vadinta Parace Vela (ispanų ir portugalų kalbomis tai reiškia „panaši į burę“). Salos dažnai laikomos piečiausiomis Japonijoje.
Administraciškai sala laikoma Ogasavaros dalimi. Neturi gyventojų.
Motociklų sportas

Motociklų sportas – techninė sporto šaka, greitasis važiavimas sportiniais ir keturračiais motociklais.

Istorija

Pirmosios motociklų lenktynės surengtos 1897 m. Prancūzijoje, pirmosios žiedinės plento ir treko – 1907 m., motociklų daugiakovės – 1913 m. Didžiojoje Britanijoje. 1904 m. įkurta Tarptautinė motociklų sporto federacija (pranc. Fédération Internationale de Motocyclisme, FIM). Nuo 1938 m. rengiami Europos, nuo 1949 m. – pasaulio motociklų sporto čempionatai.

Lietuvoje

Lietuvoje motociklų sportas atsirado po Pirmojo pasaulinio karo. 1927 m. surengtos pirmosios motociklų lenktynės. 1928 m. įsteigtas Lietuvos motociklininkų klubas. Nuo 1931 m. buvo rengiamos daugiadienės lenktynės „Aplink Lietuvą“. Jų iniciatoriai buvo Steponas Darius, Pranas Hiksa ir kiti. 1940 m. įvyko pirmasis Lietuvos čempionatas, Kaune įkurtas motociklų sporto klubas.
Nuo 1946 m. Lietuvos sportininkai dalyvavo TSRS motociklų sporto čempionatuose, nuo 1961 m. – TSRS tautų spartakiadose. Nuo 1950 m. kasmet rengiamos Lietuvos kroso varžybos. 1960 m. įkurta Lietuvos motociklų sporto federacija (LMSF). 1961–1965 m. ir nuo 1976 m. Kačerginėje Nemuno žiede buvo rengiamos TSRS motociklų žiedinės plento lenktynės.
1991 m. LMSF priimta į FIM. 2006 m. įkurta Nacionalinė motociklų sporto federacija (NMSF). 2009 m. motociklų sporto grupės veikė Vilniuje, Kaune, Panevėžyje, Šiauliuose, Klaipėdoje ir Anykščiuose, motociklų sportą kultivavo daugiau kaip 200 sportininkų.
Torkil Rönne

Biografija

Baigė Kopenhagos aukštąją verslo mokyklą.
1992 m. pradėjo veiklą Lietuvoje. Jau tada pastebėjo, kad dauguma užsienio investicijų patenka į Vilnių, todėl ėmė stengtis kuo daugiau labdaros, paramos, investicijų bei kitų projektų sieti su Šiauliais. Jo rūpesčiu Šiauliuose investavo ne viena Skandinavijos verslo įmonė, mieste įsikūrė UAB „Bigso“, UAB „Artilux NMF“, UAB „DIAB“, kuriose atsirado naujų darbo vietų Šiaulių žmonėms. Nuo 1999 m. UAB „IKEA Trading Lietuva“ verslo koordinatorius.
Solvesborgo Rotary klubo narys. Labdaros, paramos bei švietimo tikslais nuo 1994 m. bendrauja su Šiaulių Didždvario gimnazija, specialaus ugdymo įstaigomis, Jono Laužiko mokykla, organizuoja labdaros ir paramos akcijas. Jo ir kitų asmenų iniciatyva bendradarbiavimo sutartis sudarė Šiaulių miestas ir Kristianstadas Švedijoje, Šiaulių universitetas ir Kristianstado universitetas. Šiauliečiams organizuojamos stažuotės, mainų programos, nemokami anglų kalbos kursai, skiriamos stipendijos mokiniams studijuoti Švedijoje.
Žmona Jette Ronne, sūnus Kristianas, duktė Dorte.
Šiaulių miesto savivaldybės tarybos 2004 m. rugsėjo 9 d. sprendimu Nr. T-208 suteiktas Garbės piliečio vardas.
WAPDA FC

Istorija

Klubo ištakos siekia 1983 m.
Naftos gaudyklės

Naftos atskirtuvai (gaudyklės) veikia gravitaciniu principu, atskirdami sunkesnį vandenį nuo lengvesnių naftos produktų. Kiekvienoje degalinėje, automobilių plovykloje, stovėjimo aikštelėje ar kitoje vietoje, kurioje galimas naftos produktų nutekėjimas, privalo būti sumontuota naftos gaudyklė. Svarbiausia, kad teršalų kiekis vandenyje, po išvalymo, neviršytų 5 mg/l. Visos naftos gaudyklės privalo turėti CE ženklinimą.
NK Hrvatski Dragovoljac

Sudėtis

Atnaujinta; <..>
Ąžuolas „Žirgo kaklas“

Aprašymas

Ąžuolui pavadinimą suteikė žmonės, pastebėję jo neįprastą kamieno formą, primenančią išlenktą žirgo kaklą. Maždaug metro aukštyje tiesiai augęs kamienas staigiai metasi į šoną, toliau vėl stiebiasi į aukštį. Manoma, kad jauną besistiebiantį ąžuoliuką galėjęs nulenkti stiprus viesulas arba prispausti užvirtęs kitas medis, tačiau vėliau ąžuolas išsilaisvinęs ir augęs į viršų.
Medis buvo aprašytas 1978 m. vasario 18 d. rajoninėje spaudoje – „Kolektyviniame darbe“.  Tuomet „Žirgo kaklas“ priklausė Kupiškio miškų ūkio Subačiaus girininkijai, augo Pajuodžių miško 8-jame kvartale, prie miško šliejosi Surdegio kolūkio dirbamos žemės.
Vietos gyventojų pasakojimu, medis buvęs pažymėtas informacine lenta ir aptvertas, augo miškelio pakraštyje, šalia dirbamų laukų. Šiuo metu jis neišlikęs.
HLA antigenas

Histokompatibilumo antigenai (HLA antigenai, angl. histocompatibility antigen) – proteinai, randami ant daugelio organizmo ląstelių paviršiaus, vadinami žmogaus leukocitų antigenais. Imuninė sistema naudoja HLA antigenus atskirti, kurios ląstelės priklauso organizmui, kurios ne. Kai imuninė sistema neatpažįsta ląstelės antigeno, sukuriami antikūnai, skirti šitos ląstelės sunaikinimui. Šitaip organizmas atpažįsta ir sunaikina infekcijas sukeliančias bakterijas, virusus, navikines ląsteles ir svetimkūnius (rakštis ir t. t.). Tokiu būdu imuninė sistema gina organizmą nuo medžiagų, kurios patenka į organizmą ir gali jam pakenkti.
Šiuos antigenus pirmą kartą 1958 m. aprašė Žanas Dosė (Jean Dausset).
Chinolino geltonasis

Panaudojimas

Dažiklis naudojamas kaip maisto dažiklis (kodas E104) suteikiantis dulsvai geltoną ar žalsvai geltoną spalvą.

Sauga

D. Britanijos Maisto standartų agentūros (angl. Food Standards Agency) užsakytas tyrimas parodė, kad maisto dažiklių ir konservantų mišinys padidino vaikų hiperaktyvumą ir sumažino intelektą, bet tyrimas neparodė, kurie mišinio komponentai gali būti aptikto poveikio priežastis. Chinolino geltonasis yra vienas iš dažiklių, kuriuos „Hiperaktyvių vaikų palaikymo grupė“ (Hyperactive Children’s Support Group) rekomenduoja pašalinti iš vaikų maisto.
D. Britanijos ministrai sutiko, kad šeši dažikliai iki 2009 m bus pašalinti iš maisto ir vaistų gamybos.
Europos maisto saugos tarnyba (angl. European Food Safety Authority; EFSA) 2009 m. rugsėjo 23 d. nutarė sumažinti kasdieninę leidžiamą chinolino geltonojo dozę nuo 10 mg/kg iki 0,5  mg/kg. Buvo pranešimų, kad šis dažiklis gali sukelti dilgėlinę ir slogą. Manoma, kad šis maisto priedas gali padidinti aliuminio patekimą į organizmą.
Daug maisto mokslininkų mano, kad minėtas D. Britanijoje atliktas tyrimas turi rimtų trūkumų, todėl jo rezultatai nėra patikimi. Dėl šios ir kitų priežasčių ES reguliavimo institucijos nepasirėmė šio tyrimo rezultatais ir nesiėmė jokių priemonių prieš minimus maisto dažiklius.
Kaltinimai, kad maisto dažikliai ir kiti priedai sukelia vaikų hiperaktyvumą ir mokymosi problemų, pasigirdo dar XX a. 8-to dešimtmečio pradžioje, bet ši hipotezė buvo atmesta atliekant rūpestingus tyrimus.
Šilutės turizmo ir paslaugų verslo mokykla

Istorija

1952 m. įkurta Šilutės žemės ūkio mechanizacijos mokykla. 1954 m. uždarius Šilutės valsčiaus kalėjimą, dabartiniai pastatai perduoti mokyklai ir jai pritaikyti. Mokykla įsikūrė buvusiuose neogotikinio stiliaus teismo ir kalėjimo pastatuose, kurie statyti XIX a. pabaigoje ir XX a. pradžioje. 1960 m. įkurta Šilutės statybininkų mokykla, o po 2000 m. Šilutės miesto profesinių mokyklų sujungimo ji tapo Šilutės turizmo ir paslaugų verslo mokyklos statybos skyriumi.
Šilutės geležinkelio tiltas

Istorija

Tiltas buvo pastatytas 1875 m. Iki Antrojo pasaulinio karo čia buvo nutiesti siaurojo europinio geležinkelio bėgiai, pokario metais jie pakeisti platesniais 1520 mm vėžės standarto bėgiais.

Rekonstrukcija

Per beveik 140 eksploatavimo metų tiltas gerokai susidėvėjo, nebeatitiko reikalavimų atlaikant padidėjusias apkrovas. Rekonstrukcija vykdyta 2010–2011 m., išsaugant autentišką architektūrinę išvaizdą. Įgyvenant techninį sprendimą, naudotas „tilto tilte“ metodas. Kad vizualiai tiltas nepasikeistų, buvo sunumeruotas kiekvienas akmuo. Akmenų padėtys pažymėtos brėžinyje ir nuotraukoje. Buvo išardyta senoji geležinkelio bėgių konstrukcija, iškastas buvęs tilto užpilas. Specialiais inžektoriais pilant betoną, sustiprintos arkinės konstrukcijos, vėliau perdengtos šiuolaikinėmis hidroizoliacinėmis medžiagomis. Tilto viršuje sumontuotos naujos atramos, paties tilto gelžbetoninės sijos, įrengta vandens surinkimo sistema, deformaciniai pjūviai. Nors buvo panaudotos naujos šiuolaikinės konstrukcijos, ant kurių patiesti nauji bėgiai, užpilta skalda, tačiau tilto išorė išliko nepakitusi.
Sustiprintu senuoju tiltu šiuolaikiniai geležinkelio sąstatai saugiai gali riedėti teoriniu 160 km/h greičiu. Autentiškos apvalios angos virš arkų, kurios buvo naudingos apžiūrint tilto atraminius guolius ir hidroizoliaciją, sovietiniais laikais buvo užmūrytos, tačiau dabar rekonstruotos ir naudojamos tilto būklei tikrinti. Po šios rekonstrukcijos atsirado galimybė reikalui esant tiltu nutiesti dar vienas geležinkelio vėžes, arba pertvarkyti bėgius taip, kad jais galėtų riedėti europinės ir rusiškosios vėžės standarto vagonai.
Vsevolodas Jaroslavičius

Biografija

Jaroslavo Išmintingojo sūnus.

Valdymas

Drauge su broliais Sviatoslavu ir Iziaslavu sudarė vadinamąjį triumviratą, išleido įstatymų rinkinį „Jaroslavičių tiesa“, kovojo prieš polovcus, torkus. Jam valdant didžiojo kunigaikščio valdžia nusilpo.
Vsevolodas Jaroslavičius buvo poliglotas: mokėjo 5 kalbas: švedų, graikų, galbūt anglų ir polovcų.
Valento akvedukas

Akveduko bruožai

Šis viadukas yra 971 m ilgio. Tiesa, anksčiau jis buvo ilgesnis – apie 1 km, ir aukštesnis. Šis akvedukas buvo pastatytas maždaug 375 metais ir vandenį tiekė net iki XIX amžiaus vidurio.
Stadio San Filippo

Istorija

Stadionas atidarytas 2004 m. rugpjūčio 17 d. Atidarymo dieną vyko futbolo varžybos tarp Messina Peloro ir Juventus FC klubų. Svečiai laimėjo rungtynes rezultatu 0–1. Vienintelį rungtynių įvartį pelnė Emerson Ferreira da Rosa. Pirmosios oficialios varžybos įvyko po savaitės, rugpjūčio 22 d., Italijos futbolo taurėje tarp Messina ir Acireale Calcio. Šeimininkai laimėjo rungtynes 4–0.
Pakėvio dvaras

Pakėvio dvaras buvo Pakėvio kaime (Kelmės rajonas). Išlikę akmens mūro dvaro rūmai (sienos – tinkuoto plytų mūro), svirnas, tvartas, daržinė (mūryti iš akmenų, fasadai dekoruoti).

Istorija

Dvaras minimas nuo 1685 m. (Beržėnų dvaro aktuose).
8 km į šiaurės vakarus nuo Kelmės, Vaiguvos seniūnijoje, Pakėvio kaime, yra Pakėvio dvaras.
Pakėvio dvaras žinomas nuo XVII a. 1685 metais dvaras paminėtas Beržėnų valsčiaus aktuose. XIX a. Pakėvį išgarsino čia gimęs etnografas, tautosakininkas, literatūros istorikas Liudvikas Adomas Jucevičius (1813-1846), kuris pasirašinėjo Liudwik z Pokiewia slapyvardžiu.
Dvaras išsidėstęs Pakėvio kaimo rytinėje dalyje. Jis įsikūręs aukštumoje, kurią supa iškasti tvenkiniai.
Pakėvio dvaras žinomas nuo XVII a. 1685 m. jis paminėtas Beržėnų valsčiaus aktuose. Žinoma, kad šiame dvare gimė rašytojas ir tautotyrininkas Liudvikas Adomas Jucevičius (1813–1846). Tarybiniais metais dvaro pastatai buvo naudojami kolūkio reikmėms, rūmuose veikė mokykla.
Dvaro teritorija užima apie 40 ha plotą. Jo pastatai – centriniai rūmai, svirnas, ūkinis sandėlis ir arklidė – čia iškilo apie 1900 m. Rūmai buvę netaisyklingos T raidės formos plano. Juos sudarė dvi, kaip manoma, ne vienu metu statytos dalys: šiaurės vakarų karkasinė dalis kiek anksčiau, o prie jos vėliau prijungta mūrinė dalis.
2009 m. dvaras įsigytas iš buvusio savininko p. Naikausko. UAB „Pakėvio dvaras“ parengė Pakėvio dvaro gyvenamojo namo (buvusių dvaro rūmų) ir pagalbinių pastatų rekonstrukcijos ir pritaikymo turizmui techninį projektą. Ant išlikusių pamatų, remiantis ikonografine medžiaga, numatyta atkurti buvusią medinę šiaurės vakarų rūmų pastato dalį. Konsultuojantis su paveldosaugininkais sukurtas vientisas ir apgalvotas projektas. Taip pat suplanuota rekonstruoti buvusią arklidę, iš kurios telikę lauko akmenų mūro pamatai ir svirną.
2011 m., prieš darbų pradžią, dvaro teritorijoje buvo atlikti žvalgomieji archeologiniai tyrimai, surinkti 194 radiniai: kaimiška ir glazūruota keramika, plokštinių koklių fragmentai, fajanso šukės, kaltinės vinys, datuojami XVIII a. pab.–XX a. pr. radiniai perduoti Kelmės krašto muziejui.
Naujoji Lietuva (Rusija)

Naujoji Lietuva – Lietuvos revoliucinės socialistų liaudininkų partijos laikraštis, leistas 1915 m. sausio 4 d. – 1918 m. lapkričio 15 d. Petrograde, nuo 1918 m. Nr. 15 Maskvoje.

Istorija

Ėjo kartą per savaitę. Spausdino D. P. Vaisbruto spaustuvė Petrograde. Išėjo 20 numerių.
Spausdino politines apžvalgas, propagavo socialistų liaudininkų idėjas.
Redagavo P. Balys, A. Čerškus, Albinas Iešmanta, Mykolas Januškevičius, Antanas Sugintas.
Tuamotu-Gambjė salos

Tuamotu-Gambjė salos (pranc. Îles Tuamotu-Gambier arba Archipels des Tuamotu et des Gambier) – politinis ir geografinis darinys Prancūzijos Polinezijoje. Geografiškai sudarytas iš geografiškai ir kultūriškai artimų Tuamotu ir Gambjė salynų. Sudaro vieną iš 5 Prancūzijos Polinezijos geografinių padalinių. Tuamotu-Gambjė padalinį sudaro 17 komunų, iš kurių 16 yra Tuamotu salose.
FK Kuršiai Klaipėda

Istorija

Klaipėdos „Švyturio“ komanda žinoma nuo XX a. 4-ojo dešimtmečio. 1937-1939 m. komanda dalyvavo trijuose Lietuvos čempionatuose. Po karo klubas iširo. 1956-1957 m. Klaipėdos „Švyturio“ pavadinimu žaidė komanda, kuri dažnai keitė pavadinimus, vėliau tapo „Baltija“.
2003 m. kovo 3 d. Neringoje įkurtas „Kuršių“ klubas,  žaidęs Juodkrantės stadione, tačiau dėl pastarojo nepalankios padėties klubas persikėlė į Klaipėdą ir 2006 m. buvo pervadintas „Švyturiu“. 2010 m. jis vėl pavadintas „Kuršiais“.
Altamura

Istorija

Vietovė gyvenama nuo žilos senovės. Apylinkėse rasti 400 tūkst. metų senumo Altamuros žmogaus palaikai (Homo heidelbergensis rūšis). Bronzos amžiuje čia jau buvo didelė gyvenvietė. Senovėje miestas vadintas Altilia. Apylinkėse rasta apie 50 VI-III a. pr. m. e. pilkapių, įtvirtintų akmeninėmis sienomis.
Dabartinis Altamuros miestas įkurtas XIII a. imperatoriaus Frydricho II. 1232 m. pastatyta katedra tapo vienu svarbiausių Apulijos religinių centrų.
Toreso sąsiaurio vietiniai gyventojai

Gyventojų skaičius

Pačiose Toreso sąsiaurio salose gyvena apie 6800 vietinių gyventojų, tuo tarpu 42000 gyvena kituose regionuose, daugiausiai Kvinslendo šiaurinėje dalyje, ypač Taunsvilyje bei Kernse.  Tai sudaro apie 6 % visų Australijos vietinių gyventojų.

Kultūra ir gyvenimo būdas

Toreso sąsiaurio salų gyventojų kultūra yra išsiskirianti, sąlygota įtakos salų, kuriose jie gyvena bei istorijos. Jie plaukioja jūra bei prekiauja su Papua Naujosios Gvinėjos tautomis.
Skirtingai nei Australijos žemyno vietiniai gyventojai, Toreso sąsiaurio salų tauta nebuvo klajokliai ir kultivavo žemės ūkį, papildydami maisto atsargas taip pat medžiodami bei rinkdami. Augino įvairias javų kultūras, įskaitant cukranendres, tarus, batatus, taip pat veisė kiaules ir kazuarus. Kaip ir kai kurios Australijos aborigenų bendruomenės, Toreso sąsiaurio salų gyventojai buvo prisijaukinę dingus kaip kompanionus, padėjėjus medžioklėje bei dėl šilumos šaltomis naktimis.

Kalbos

Vakarinėse, šiaurinėse ir centrinėse salose vartojamos Kalaw Lagaw Ya, Kalau Kawau Ya, Kulkalgau Ya ir Kawalgau Ya, kurios yra viena kitos dialektai. Šios kalbos susijusios su Australijos aborigenų kalbomis. Rytinėse salose vartojama su Papua kalbomis susijusi Meriam Mir kalba.