google/wiki40b huggingface dataset:
Gintaro kelias

Gintaro kelias yra senovinis prekybos kelias, kuriuo buvo gabenamas gintaras. Vandeniu ir svarbiausiais takais per daugelį amžių kelias vedė iš Europos į Aziją ir atgal, ir iš šiaurinės Afrikos į Viduržemio jūrą.
Gintaras buvo gabenamas iš Šiaurės ir Baltijos jūrų krantų Vyslos ir Dniepro upėmis į Italiją, Graikiją, Juodąją jūrą, ir Egiptą prieš tūkstančius metų ir vėliau.
Romos Imperijos laikais pagrindinis kelias vedė į pietus nuo Baltijos kranto Prūsijoje per Bojų žemę (dabar Čekijos Respublika ir Slovakija) į Adrijos jūrą. Garsus senovės Egiptiečių faraonas Tutanchamonas arba 'Tut' buvo palaidotas su brangenybėmis tarp kurių rasti ir dirbiniai iš baltiško gintaro. Taip pat gintaras buvo siunčiamas iš Šiaurės jūros į Apolono šventyklą Delfuose kaip auka. Nuo Juodosios jūros, prekyba galėjo būti tęsiama į Aziją kitu prekybos keliu – Šilko keliu.
Senieji prūsų miestai Viskiautai ir Drusuo buvo pradinis gintaro kelio į pietus taškas. Skandinavijoje gintaro kelias, kaip manoma padėjo pagrindus Šiaurinei Bronzos amžiaus kultūrai darydamas Viduržemio jūros įtaką labiausiai nutolusioms šiaurės Europos šalims.
Yamaha YZF R1

Yamaha YZF-R1 motociklas, pristatytas 1998, yra Yamahos trečiosios kartos litro – klasės Genesis motociklas. Po pristatymo jis buvo laikomas motociklu, kuris yra arčiausiai tikrų sportinių motociklų klasės – dėl neįtikėtinos akceleracijos, stabdymo ir daug platesnių valdymo galimybių.

Istorija

Pradedant modeliu FZR1000 1988 metais, Yamaha pristatė keletą motociklų, sukurtų pirmą kartą naudojant keturkampio formos aliumininį rėmą, naujausias įsiurbimo ir išmetimo technologijas, panaudojant ir 5 vožtuvų cilindre galvutę. Aliuminio rėmas labai lengvas ir stiprus lyginant su plieniniu, valdymas ir stabdymas smarkiai pagerėjo, lyginant su seno tipo plieniniais rėmais. Šie privalumai darė FZR1000 tikrai išskirtiniu, ir daugelis išbandžiusiųjų šį motociklą vadino „dešimtmečio motociklu“. Kitus ketverius metus Yamaha mėgavosi dideliais pardavimais ir sėkme lenktynėse.

1998

Yamaha išleidžia YZF-R1. Sutrumpinta ratų bazė leido staigiau valdyti motociklą ir optimizavo svorio centrą. Naujai išleistas modelis Yamaha YZF-R1 buvo gaminamas baltos, raudonos ir mėlynos spalvos. Europoje populiariausia buvo mėlyna motociklo spalva.

1999

'99 R1 versijoje buvo padaryti tiktai smulkūs pakeitimai, neskaitant išvaizdos.

2000

2000 metais Yamaha pristatė seriją pakeitimų, pagerinančių motociklą. R1 buvo puikus motociklas trumpiems nuotoliams, tačiau dėl savo staigaus valdymo buvo nelabai mėgiamas tolimų atstumų vairuotojų.

2001

2001 buvo pirmieji metai, kai R1 pateko tarp galingiausių motociklų, ir paskutinieji metai, kai Yamaha šiame modelyje naudojo variklį su karbiuratorium. Vėlesni modeliai turėjo kuro įpurškimo sistemas.

2004

Naujoji kuro įpurškimo sistema buvo pristatyta 2004 metais.

2007–2008

Visiškai naujas YZF-R1 2007 metų modelis buvo pristatytas 2006 metų spalio 9 d. Naujovė yra Yamaha mikroprocesoriaus valdomas įsiurbimas.

Įdomybės

Nuotykių ieškotojas Nick Sander pasirinko Yamaha R1 buv savo rekordui pasiekti. Šiuo motociklu jis apvažiavo aplink pasaulį.
Juozas Vaišnys

Biografija

1934 m. baigė Marijampolės gimnaziją ir įstojo į jėzuitus. 1937 m. išvyko į Austriją studijuoti filosofijos Insbruko universitete. Italijoje baigė filosofijos studijas, 1943 m. baigė Grigaliaus universiteto Romoje Teologijos fakultetą, įšventintas į kunigus.
Mokytojavo Genujos jėzuitų gimnazijoje. 1949 m. persikėlė į Čikagą, kur buvo Lietuvos skautų sąjungos vyriausiasis dvasios vadovas ir vadovavo įvairiems kursams bei suvažiavimams.
1950–2000 m. įsteigė religijos ir tautinės kultūros žurnalą „Laiškai lietuviams“, 1950–1963 m. ir 1969–2000 m. jo redaktorius. Lietuvių katalikų mokslo akademijos narys, 1971–1978 m. Lietuvių žurnalistų sąjungos pirmininkas. Vedė lietuvių kalbos pamokas per JAV lietuvių radiją. Jo archyvas perduotas Pasaulio lietuvių archyvui.
Apdovanotas Lietuvos skautų sąjungos Lelijos ordinu (1966 m.) ir Geležinio vilko ordinu (1972 m.).
Jo giminaičiai partizanai Juozas Vaišnys (1915–1945) ir Vytautas Vaišnys (1919–1945) žuvo Kalniškės mūšyje Lazdijų rajone.

Bibliografija

Vadovėliai „Dabartinė lietuvių kalbos rašyba“ (1982 m.) ir „Praktinė lietuvių kalbos vartosena“ (1985 m.).
Pingdongas

Istorija

Įkurtas XVIII a., po to kai imigrantai iš Fudziano įdirbo aplinkinę žemę. 1836 m. pastatytos miesto sienos ir keturiose vietose įrengti vartai. Valdant japonams miestas vadintas Heito pavadinimu. 1933 m. tapo didmiesčiu ir priklausė Takao (Gaosiongo) prefektūrai. Kinijos Respublikos gyvavimo laikotarpiu, nuo 1945 iki 1951 m., Pingdongas buvo apskrities lygmens miestas ir į Pingdongo apskritį įtrauktas tik 1950 m.
1954 m. įkurtas Pingdongo nacionalinis politechnikos institutas.
Limburgo kunigaikštystė

Istorija

Kunigaikštystė įkurta XI a. Žemutinės Lotaringijos sudėtyje. Pirmuoju kunigaikščiu laikomas Valeranas, Žemutinės Lotaringijos kunigaikščio Frederiko žentas, kuris iš pradžių titulavosi grafu, jo jo palikuonys gavo kunigaikščių titulą. 1214 m. Limburgo valdančioji dinastija užvaldė Liuksemburgo grafystę ir nuo tada žinoma kaip Liuksemburgų dinastija. Pačiame Limburge, tuo tarpu, 1283 m. prasidėjo įpėdinystės karas, po kurio kunigaikštystės soste 1288 m. įsigalėjo Brabanto kunigaikščiai. Taip Limburgo istorija pateko į Brabanto istorijos orbitą.
1404 m. Brabanto ir Limburgo soste įsigalėjo Burgundų Valua dinastija ir taip kunigaikštystė įjungta į Burgundijos Nyderlandus. Po 1477 m. Nansi mūšio, kurio metu Burgundijos kunigaikštystė atiteko Prancūzijai, Limburge įsigalėjo Habsburgai. Limburgą sujungus su daug mažesnių feodalinių valdų, suformuota viena iš Septyniolikos Provincijų. 1512 m. Limburgas priskirtas Šventosios Romos imperijos Burgundijos apskričiai.
Po Nyderlandų revoliucijos, 1648 m. Vestfalijos sutartimi kunigaikštystė padalinta: šiaurinė jos dalis atiteko Nyderlandams, o pietinė teritorija liko Pietinių Nyderlandų dalimi. 1713 m. pastarojoje įsitvirtino Austrijos Habsburgai. 1794 m. Pietinius Nyderlandus prijungus prie Prancūzijos, kunigaikštystė panaikinta. Ji buvo laikinai atkurta 1839–1867 m.
Vikrusis driežas

Išvaizda

Išauga iki 25 cm ilgio. Kūnas storokas, kojos trumpos, galva palyginti stambi. Viršutinė pusė ruda su tamsia vidurio juosta ir šviesiomis dėmėmis tamsiais kraštais, išsidėsčiusiomis eilėmis. Patinų pilvas žalsvas, patelių – gelsvai balkšvas. Poravimosi metu patinų šonai tampa ryškiai žali.

Maistas ir mityba

Minta vabzdžiais, vorais, kitais smulkiais bestuburiais.
Oleronas

Oleronas (pranc. Île d'Oléron) − Prancūzijos sala Atlanto vandenyne, Biskajos įlankoje, į pietus nuo La Rošelio ir į šiaurę nuo Žirondos estuarijos.
Sala ištįsusi iš šiaurės vakarų iki pietryčių apie 30 km, o jos plotis apie 6 km. Olerono plotas 175 km². Jeigu neskaičiuotume Prancūzijos užjūrio teritorijų, tai Oleronas būtų antra pagal dydį Prancūzijos sala (po Korsikos).
Oleronas priklauso Pajūrio Šaranto departamentui. Pagal 2006 m. gyventojų surašymą, saloje gyvena 21 000 žmonių. Salą su žemynu jungia 2,8 km ilgio tiltas, pastatytas 1966 m. Vasaros mėnesiais Olerono sala labai populiari tarp poilsiautojų.
Ljiljana Petrovič

Biografija

Užaugo Novi Sade, šiaurės Serbijoje. 1960 m. įrašė EP „Sayonara“ Liublianos radijo studijoje, kuris buvo išleistas kitais metais. Tuo metu ji sutiko Slovėnijos kompozitorių Jože Privšek. Jis atlikėjai sukūrė dainą „Neke davne zvezde“ (liet. Keletas tolimų žvaigždžių) Jugoslavijos nacionalinei „Eurovizijos“ atrankai („Jugovizija“). Atranka buvo surengta 1961 m. vasario 16 d. Liublianoje. Nepaisant stiprios konkurencijos (jame dalyvavo žinomi atlikėjai Lola Novakovič ir Ivo Robić), galiausiai laimėjo Petrovič ir taip tapo pirmąja Jugoslavijos atstove „Eurovizijos“ dainų konkurse, kuris vyko Prancūzijos mieste Kanuose. Ten ji užėmė aštuntą vietą tarp 16-kos dalyvių. Kitąmet ji vėl dalyvavo „Jugovizija“ atrankoje su daina „Ko crne ruže cvijet“, tačiau pelnyti pergalės nepavyko.
Nuo 1989 m. kuria prozą Haiku stiliumi. Pirmoji jos eilėraščių knyga „Ljiljana“ išleista 1991 metais.
Bagotiškiai

Istorija

XIX a. pab. buvo palivarkas.
Ekologiškų gaminių ženklinimo reglamentas

Tarybos reglamentas dėl ekologinės žemės ūkio produktų gamybos ir nuorodų apie tokią gamybą ant žemės ūkio ir maisto produktų, (EEB, Nr. 2092/91) – 1991 m. birželio 24 d. priimtas ES Tarybos reglamentas, apibrėžiantis ekologiškų gaminių žymėjimą, ženklinimą etiketėmis. Reglamentas priimtas atsižvelgiant į IFOAM, vienijančios per 750 asociacijų iš 108 valstybių, standartus.
Reglamentas taikomas produktams, ant kurių yra arba ant kurių turėtų būti nuorodos apie ekologišką produktų gamybos būdą: neperdirbtiems augalininkystės produktams, taip pat gyvūnams ir neperdirbtiems gyvulininkystės produktams; žmonių maistui skirtiems produktams, kurių sudėtyje yra iš esmės vienas ar daugiau augalinės kilmės ingredientų; produktams, kurie yra skirti žmonių maistui ir kurių sudėtyje yra gyvūninės kilmės ingredientų.
Produktai etiketėse ir reklamoje gali būti ženklinami kaip ekologiški tik jeigu toks ženklinimas aiškiai parodo, kad produktas yra pagamintas laikantis ekologiškų produktų gamybos reikalavimų; jeigu produktas yra pagamintas nepažeidžiant nustatytų taisyklių arba jeigu produktas yra importuotas iš trečiosios šalies reglamente nustatyta tvarka; taip pat jeigu produktas yra pagamintas arba importuotas ūkio subjekto, kuriam taikomos tam tikros reglamente numatytos patikrinimo priemonės.
Algirdas Balčytis

Biografija

Baigė Klaipėdos politechnikumą ir 1984 m. Vilniaus inžinerinį statybos institutą, inžinierius statybininkas.
1984 m. Šilutės kaimo mechanizuotos kolonos darbų vykdytojas, Šilutės žemės ūkio valdybos vyriausiasis inžinierius statybai, Šilutės rajono statybinės organizacijos viršininkas. 1990–1991 m. Šilutės rajono savivaldybės valdytojo pavaduotojas statybai. 1991–1995 m. Šilutės rajono savivaldybės valdytojas ir valdybos narys. 1995–2000 m. ir nuo 2001 m. verslininkas, UAB „Grabupėliai“ valdybos pirmininkas. 2000–2001 m. Šilutės rajono savivaldybės meras. Nuo 2012 m. rajono vicemeras.
2000–2016 m. Šilutės rajono savivaldybės tarybos narys. 
Nuo 1999 m. Naujosios sąjungos (socialliberalai) narys.
1995 m. išrinktas populiariausiu rajono žmogumi, 2001 m. išrinktas populiariausiu Pamario krašto žmogumi. Šilutės aeroklubo prezidentas.
Žmona Elvyra, vaikai Varūnas, Loreta ir Eglė.
Aleksandras Belgardas

Biografija

Gimė 1902 m. spalio 4 d. Lentvaryje. Prasidėjus I pasauliniam karui su tėvais pasitraukė į Jekaterinoslavą. 1920 m. baigė mokyklą, 1927 m. baigė biologijos studijas Dniepropetrovsko universitete. Baigęs mokslus dirbo dėstytoju Dniepropetrovsko žemės ūkio mokykloje. 1932 m. suorganizavo biologinės stoties statybas ant Samaros upės. 1935-1936 m. Dniepropetrovsko universiteto biologijos fakulteto dekanas. Nuo 1941 m. rugpjūčio iki 1944 m. balandžio evakuotas į Krasnodaro kraštą, kur dirbo biologijos mokytoju. 1947-1949 m. vėl buvo biologijos fakulteto dekanas. 1947 m. tapo mokslų daktaru, o 1948 m. profesoriumi. Vykdė įvairius mokslinius tyrimus, parašė nemažai mokslinių straipsnių. Padarė didelį indėlį į apželdinimo mokslą. Sukūrė dirbtinio miško stepių zonose tipologiją, kuri naudojama visoje stepių zonos Ukrainos dalyje. Mirė 1992 m. Dniepropetrovske.
Aleksandras Fiodorovičius Čartoriskis

Biografija

Kilęs iš Lietuvos didikų Čartoriskių giminės. Tėvas Teodoras Čartoriskis, motina Sofija Sanguškaitė, brolis Jonas Fiodorovičius Čartoriskis.

Valstybės tarnyba

Voluinės Čartorisko kunigaikštis. Voluinės vaivada. 
Dalyvavo kartu su tėvu Voluinės gynime nuo totorių antpuolių.
Birutė Kalėdienė

Biografija

1952 m. baigė Vilkaviškio raj. Pilviškių vidurinę mokyklą, 1957 m. – Lietuvos žemės ūkio akademiją. Nuo 1966 m. trenerė Kaune. Kauno lengvosios atletikos senjorų klubo prezidentė, Kauno „Ąžuolyno“ sporto klubo valdybos narė.
Insektariumas (Palanga)

Insektariumas – vienintelis Lietuvoje specializuotas (nariuotakojų) zoologijos sodas (insektariumas), esantis Palangoje. Jame eksponuojami vorai paukštėdos, tarantulai, šimtakojai, skorpionai, vabalai, maldininkai ir gyvalazdės. Lankytojai supažindinami su gyvūnais ir jų aplinka.
Palangos „Insektariumo“ įkūrėjai – Mindaugas Maurukas ir Edgaras Čepulkovskis. Insektariumo direktorius Mindaugas Maurukas.
Adresas: Malūno g. 4, LT-00126, Palanga.

Istorija

2013 metais Mindaugas Maurukas ir Edgaras Čepulkovskis pradėjo dirbti drauge. Jie įkūrė egzotinių nariuotakojų elektroninę parduotuvę „Staktos voras“.
2013 metų rudenį gamtininkai pradėjo projektą „Nariuotakojai mokykloje“. Su ekspozicija jie važinėjo po Klaipėdos, Telšių ir Tauragės apskričių mokyklas, pasakodami mokiniams apie vabzdžius.
2014 metų birželį Mindaugas Maurukas ir Edgaras Čepulkovskis Palangoje įkūrė pirmąjį insektariumą Lietuvoje.
Stasys Paberžis

Stasys Paberžis (g. 1918 m. kovo 23 d. Valgoje, Estija) – futbolininkas, Lietuvos sporto veikėjas, futbolo žurnalistas ir statistikas.

Biografija

Gimė geležinkelininko ir namų šeimininkės šeimoje. 1932 m. išvyko gyventi į Klaipėdą, kur jau gyveno vyresnysis brolis, vėliau kunigas Ignas Paberžis (1912–1999 m.). Mokėsi Klaipėdos Vytauto Didžiojo gimnazijoje. Brolis futbolininkas pakvietė į Klaipėdos sporto sąjungos (KSS) klubo jaunių komandą. Debiutas 1933 m. kovo mėnesį buvo sėkmingas. KSS nugalėjo „Spielvereinigung“ futbolininkus 6:2, o S. Paberžis įmušė net tris įvarčius.
1935 m. mokslus tęsė Šiaulių gimnazijoje, ją 1936 m. baigęs mokėsi Klaipėdos prekybos institute. Šiauliuose dvejus metus žaidė „Žiežirbos“ komandoje, po to perėjo į „Sakalą“ ir jam atstovavo dvejus metus. Besimokydamas institute vėl tapo KSS žaidėju ir su šia komanda 1937 m. bei 1938 m. tapo Lietuvos futbolo čempionu, o 1938 m. iškovojo I Lietuvos tautinės olimpiados aukso medalį.
1937 m. liepos 8 d. pirmą kartą pakviestas į Lietuvos futbolo rinktinę, kuri žaidė draugiškas rungtynes su Rumunijos rinktine ir pralaimėjo 0:2. Rungtyniu metu Paberžio spirtas kamuolys pataikė į rumunų vartų skersinį. Tais pačiais metais KSS uostamiestyje per draugiškas rungtynes įveikė Amsterdamo „Ajax“ klubą. Vėliau olandai klaipėdiečius pasikvietė pas save ir atsirevanšavo.
1939 m. Klaipėdą aneksavo hitlerinė Vokietija, todėl Paberžis persikėlė į Kauną ir gynė Kauno LFLS garbę. 1940 m. Lietuvą užėmus SSRS kariuomenei, žaidė Pabaltijo karinės apygardos rinktinėje, kuri Rygoje rezultatu 3:2 nugalėjo Maskvos karinės apygardos rinktinę.
1947–1951 m. Vilniaus „Dinamo“, vėliau „Spartako“ meistrų komandos žaidėjas, sužaidė 97 rungtynes ir įmušė 5 įvarčius. Devyniolika kartų gynė Lietuvos rinktinės garbę. 1949 m. Paberžiui vienam pirmųjų mūsų šalies futbolininkų buvo suteiktas SSRS sporto meistro vardas.
Baigęs aktyviai sportuoti treniravo Vilniaus „Spartako“, „Žalgirio“ ir „Saliuto“ komandas. 1956 m. Lietuvos futbolo rinktinės treneris. Vėliau užėmė atsakingas pareigas Lietuvos futbolo federacijoje (LFF) ir respublikinėje „Žalgirio“ taryboje. Nuo 1965 m. organizuoja geriausio Lietuvos futbolininko rinkimus. 1968 m. suteiktas Lietuvos nusipelniusio trenerio vardas. Laikraščio „Sportas“ priedo „Futbolas: 7 dienos“ kuratorius. 2004 m. už nuopelnus Lietuvos futbolui apdovanotas LFF ordinu.
Gintaras Bružas

Biografija

1990 m. baigė Šilutės žemės ūkio mokyklą, mechanikas.
UAB „Energijos versmė“ vadybininkas.
Partijos Tvarka ir teisingumas Šilutės rajono skyriaus narys. Nuo 2011 m. Šilutės rajono savivaldybės tarybos narys. 
Žmona Rita, duktė Ieva.
Kavarskas (viensėdis)

Istorija

Viensėdžio gyvenvietė susiformavo XX a. antrojoje pusėje, už Kavarsko miesto ribos į vakarus kuriantis sodyboms, vietos gyventojams pasinaudojus įstatymo suteikta galimybe kaimo vietovėje gauti didesnį namų valdos žemės sklypą.
Island Records

„Island Records“ pradžia

„Island Records“ buvo įkurta Jamaikoje 1959 m. Šią įrašų kompaniją įkūrė Chris Blackwell ir Graeme Goodall. Pavadinimas „Island“ yra kilęs iš 1955 metų rašytojo Alec Waugh romano „Island in the Sun“ pavadinimo. Taip pat tokiu pavadinimu yra sukurtas filmas (1957 m.) ir daina, kurią atlieka Harry Belafonte. Kompanija persikėlė į Jungtinę Karalystę 1962 metų gegužę. Kol dar Blackwell buvo nepardavęs įrašų kompanijos „PolyGram“ 1989 metais, „Island“ buvo didžiausia indie muzikos įrašų kompanija istorijoje. 1970-ųjų vidurį „Island“ valdė savo nuosavą įrašų gaminimo studiją, bet turėjo problemų su kokybės kontrole; daug įrašų buvo su defektais ir turėjo būti grąžinti. „Island“ (Jungtinės Karalystės) sudarė sutartį su „EMI“, kad ji gamintų ir paskirstytų jų darbus, nuo 1972 iki 1977 m., kai aukštesnės vinilo kainos privertė „Island“ sudaryti sutartį su žemesnės kokybės gamintoju. „EMI“ atgavo pareigą 1987 m.

„PolyGram Island“ įsigijimas

1989 metų liepą Blackwell pardavė „Island Records“ ir „Island Music“ „PolyGram UK Group“ grupei grupei už £272 milijonus. Nuo to laiko „Island“ daugiau nebebuvo privati kompanija. Nors „Poligram“ tęsė pardavinėti „Island“ prekės ženklą, Blackwell taip ir liko „Poligram Island Entertainment“ skyriaus vadovaujantis pareigūnas. „Poligram“ nedelsiant pradėjo pakartotinai išleisti didžiąją dalį „Island“ katalogų kompaktinėmis plokštelėmis ir išplėtė „Island“ pasiekiamumą per savo globalinę gamybą ir kompiuterių tinklą, bet etiketė buvo palyginti nesutelkta 1990-aisiais. „4th & Broadway“ („Island“ skyrius), veikdamas nuo 1980-ųjų vidurio, pasiekė nemažą pasisekimą prekiaujant alternatyvų hiphopą ir dance-pop muziką. 1997 m. lapkritį Blackwell atsistatydino iš savo pareigų kompanijoje „Island Entertainment“ (kai kurie šaltiniai sako, kad jis buvo atleistas iš darbo) ir kitais metais pradėjo formuoti „Palm Pictures“. Tada 1998 m. visas „Poligram“ ir susijusios įrašų kompanijos buvo nupirktos „Universal-Vivendi“.
Marijonas Misiukonis

Biografija

1958 m. baigė Raguvos vidurinę mokyklą (Panevėžio r.)
1962 m. baigė Vilniaus universitetą.
1962–1970 m. LTSR KGB operatyvinis įgaliotinis Anykščių rajone, Vilniuje. Anykščių poskyrio operatyvinis įgaliotinis jaunesnysis leitenantas M. Misiukonis 1965 m. kovo 17 d. dalyvavo operacijoje, kurios metu Papiškių kaime (Utenos rajonas) apsuptas nepasidavė gyvas ir nusišovė paskutinis Aukštaitijoje besislapstęs partizanas Antanas Kraujelis-„Siaubūnas“. M. Misiukonis oficialiai atpažino žuvusį partizaną ir pasirašė jo atpažinimo aktą.
1970–1973 m. LTSR KGB vyresnysis operatyvinis įgaliotinis. 1973–1984 m. LTSR KGB 2-osios valdybos skyriaus viršininko pavaduotojas, viršininkas, 6-ojo skyriaus, atsakingo už pramonės saugumą, viršininkas, pulkininkas. 1984–1987 m. LTSR vidaus reikalų ministro pavaduotojas, 1987–1989 m. – pirmasis pavaduotojas, 1989 m. liepos – 1990 m. kovo mėn. LTSR vidaus reikalų ministras. 1989 m. generolas majoras.

Nuo 1990 m.

1990 m. kovo 17 d. – 1991 m. sausio 13 d. pirmosios Lietuvos Respublikos Vyriausybės vidaus reikalų ministras. Vadovaudamas Lietuvos Respublikos VRM nusipelnė saugodamas Lietuvos Respublikos teritorinį vientisumą, pasiekė, kad beveik visi VRM padaliniai liktų ištikimi Lietuvos Respublikai. Nuo 1991 m. sausio iki rugpjūčio 1 d. laikinai ėjo vidaus reikalų ministro pareigas trečiojoje Vyriausybėje, iš jų pasitraukė savo iniciatyva. Nuo 1991 m. rugpjūčio dirbo privačiose verslo struktūrose, Vilniaus banko Apsaugos departamento direktorius, kol išėjo į pensiją.
Nuo 2007 m. Lietuvos generalinio policijos komisaro Vytauto Grigaravičiaus sudarytos Visuomeninės policijos tarybos narys.
2009 m. Panevėžio apygardos prokuratūra teismui perdavė baudžiamąją bylą, kurioje M. Misiukonis kaltinamas genocidu – dalyvavimu operacijoje, kurios tikslas tariamai buvo fiziškai sunaikinti paskutinįjį Aukštaitijos partizaną Antaną Kraujelį-„Siaubūną“ 2016 m. vasario mėn. Aukščiausiasis Teismas galutinai išteisino M. Misiukonį dėl genocido už jo vaidmenį sulaikant A. Kraujelį–„Siaubūną“. Aukščiausiasis Teismas nustatė, kad „nėra pagrindo teigti, kad M. Misiukonis, atlikdamas veiksmus, suvokė, jog dalyvauja sulaikant būtent A. Kraujelį, kaip partizaną“.
Dalia Jurginienė

Biografija

1952–1963 m. mokėsi Vilniaus S. Nėries vidurinėje mokykloje. 1963–1968 m. studijavo LSSR dailės instituto Tekstilės katedroje.
1963–1965 m. Vilniaus modelių namų piešėja, 1968–1970 m. dailininkė modeliuotoja, 1970–1986 m. vyr. dailininkė, 1986–1994 m. vyriausioji meno vadovė. Bendradarbiavo žurnaluose „Banga“ ir „Tarybinė moteris“. 1995–1997 m. LR pramonės ir prekybos ministerijos Užsienio prekybos departamento vyr. specialistė. 1997–1999 m. AB „Rožė“ dizainerė ir modeliavimo baro viršininkė. 1999–2000 m. AB „Vilniaus kailiai“ dizainerė. 2000–2001 m. firmos „Nijolė“ dizainerė. Nuo 2001 m. bendrovės „Lelija“ dizainerė. 2006–2013 m. Vilniaus dizaino kolegijos dėstytoja.

Kūryba

Kūrė kostiumus televizijos, dramos (Eženas Labišas. Šiaudinė skrybėlaitė, 1975 m., rež. Juozas Miltinis, Panevėžio dramos teatras; Viljamas Šekspyras. Audra, 1978 m., rež. Vaclovas Blėdis, Panevėžio dramos teatras), Kauno muzikinio teatro spektakliams, vaidybiniams filmams (Visa teisybė apie Kolumbą, 1970 m., rež. Vytautas Žalakevičius). Sukūrė apie 5000 drabužių modelių pramoninei gamybai. Nuo 1969 m. dalyvavo parodose Lietuvoje ir užsienyje (Vakarų Europos šalyse, JAV, Japonijoje). Lietuvos dailininkų sąjungos ir Lietuvos dizainerių sąjungos narė.
Čatnis

Čatnis (angl. Chutney, hindi चटनी  = caṭnī) – garnyras, plačiai naudojamas Indiškose virtuvėse, paduodamas kaip papildomas maistas prie kitų patiekalų arba kaip savarankiškas tarpinis valgis pabaigus pagrindinius patiekalus, prieš desertą.
Lyduokių pagrindinė mokykla

Istorija

Apie Lyduokiuose veikusią mokyklą yra žinių, kad 1781 m. joje mokėsi 15, 1782 m. – 24 mokiniai (4 šlėktos, 8 miestiečiai ir 12 valstiečių), 1798 m. – 6. Spaudos draudimo laikais atokesniuose apylinkės kaimuose kūrėsi vadinamos daraktorių mokyklos.
Dabartinę Lyduokių mokyklą 1911 m. kovo mėn. įkūrė grafas Kosakovskis. Prie mokyklos buvo mažas klojimas ir tvartelis. 1931 m. mokykla persikėlė į Lyduokių dvaro rūmus. Senas medinis pastatas jau nebetiko, tapo avariniu. Dvaras iki 1934 m. priklausė valstybei, o 1934 m. jį nupirko latvis inžinierius Karolis Reisonas. Tais pačiais metais pradėta statyti dabartinė mūrinė mokykla, o iš dvaro patalpų mokykla perkelta į Adolfo Motuzo privatų namą. Šia patalpa mokykla naudojosi dvejus metus. Mokyklos patalpos buvo medinės, sporto aikštelės nebuvo. Iš viso tuo metu mokykloje mokėsi apie 100 mokinių. Mokykla turėjo apie 4 ha žemės sklypą.
1936 m. pastatyta nauja mūrinė Lyduokių mokykla. Įrengta aikštė, kiemas, pastatytas pagalbinis ūkinis pastatas. 1937 m. pradinėje mokykloje jau dirbo 5 mokytojai, buvo 4 klasės, kuriose mokėsi virš 100 mokinių. 1944 m. šalia pradinės mokyklos įsisteigė progimnazija.
1952 m. mokykla tapo vidurine, tačiau dėl vaikų nedidelio skaičiaus perorganizuota į aštuonmetę. 1981 metais pastatytas naujas mokyklos priestatas. 1986 m. mokykla pavadinta nepilnąja vidurine, 1989 m. devynmete, o 1994 m. – pagrindine. 2005 m. mokykloje mokėsi 92 mokiniai.
Žudikas nužudys ir vėl

Turinys

Džordžijas Meinardis vėlai naktį tampa liudininku kaip žudikas atsikrato automobilio su jame esančiu kūnu. Supratęs, kad yra pastebėtas, Džordijas pasiūlo sandėrį: šis už pinigus tokiu pat būdu nužudys jo žmoną Normą. Vyras pasirūpina alibi, žudikas taip pat atlieka savo darbą, tačiau nutinka neplanuotas įvykis: šiam nunešus kūną į automobilį ir grįžus sunaikinti įkalčių, mašiną pavagia paauglių pora, svajojanti nuvykti prie jūros...
SK Šipka Sofiâ

Istorija

Klubas iširo komandą prijungus kartu su AS-23 Sofia ir Car Boris III komandomis į naują – Čavdar Sofiâ komandą.