google/wiki40b huggingface dataset:
Subkultūra

Subkultūra – kultūros variantas, būdingas tam tikrai grupei žmonių, kurią vienija pasaulėžiūra, pomėgiai, socialinė padėtis, kiti ypatumai. Taip pat subkultūra vadinama žmonių visuma, kuri skiriasi nuo didžiosios kultūros, kuriai priklauso, tam tikrais elgsenos ypatumais, tikėjimais, nuostatomis, pomėgiais ir kt. Subkultūros nariai (nešėjai) paprastai atskiria vienas kitą pagal tam tikrus elgsenos, aprangos požymius, nors subkultūra gali neturėti jokių formalių (kaip draugijos, klubai, asociacijos ir kt.) ar neformalių (kaip gatvės gaujos ir pan.) struktūrų. Subkultūra, save priešpastatanti didžiajai ar oficialiajai kultūrai, vadinama kontrakultūra.
Subkultūros nariais tampama perimant subkultūros bruožus iš bendraamžių, tėvų, knygų, televizijos, interneto. Subkultūrai būdingi kultūriniai bruožai padeda jos nariams atpažinti vienas kitą, išskirti save iš bendrosios kultūros, atskirti nuo kitų subkultūrų, kelti statusą savo subkultūros viduje. Subkultūros kultūrinė informacija ir vertybės kartais vadinami subkultūriniu kapitalu (subcultural capital) arba simboliniu kapitalu (symbolic capital).
Subkultūra yra didžiosios kultūros dalis, daugiau ar mažiau integruota į ją, nors aiškiai iš jos išsiskirianti tam tikrais bruožais. Tuo tarpu kontrakultūra yra subkultūra, kuri jaučiasi ne šiaip skirtinga nuo likusios bendrosios kultūros, o priešinga jai, atvirai ardanti jos vertybes. Apie 1950 m. David Riesman rašė, kad dauguma pasyviai priima komerciškai tiekiamus stilius ir vertybes, o subkultūra aktyviai ieško mažumos stiliaus ir jį interpretuoja kaip ardančias vertybes.
Terminas subkultūra yra sociologijos, antropologijos, kultūrologijos terminas.
Subkultūros gali formuotis tam tikroje sąveikaujančių žmonių, susietų amžiaus grupės, rasės, tautybės, klasės, lyties pagrindu, visumoje. Subkultūra gali formuotis natūraliai, kaupiantis kultūriniams skirtumams, kol skirtumai pasidaro tokie ryškūs, kad subkultūros nariai ima jaustis skirtingais (kultūrinė divergencija). Priešingas variantas – vienas žmogus ar nedidelė grupė suformuoja tam tikrą elgesio, aprangos, tikėjimų ir kitokių kultūrinių elementų visumą, kurią pateikia ir išplatina visuomenėje, verbuodamas subkultūros narius. Subkultūrų skiriamieji bruožai gali būti estetiniai, religiniai, politiniai, seksualiniai ar jų kombinacija. Subkultūrų tyrimas dažnai susijęs su simbolizmo, atsispindinčio aprangoje, muzikoje, kalboje ir kituose stebimuose subkultūros narių elgesio elementuose.
Himalajinis rudasis lokys

Aprašas

Himalajiniai rudieji lokiai pasižymi lytiniu dimorfizmu. Patinų kūno ilgis – 1,5-2,2 m, patelių – 1,37-1,83 m. Kailio spalva smėlinė ar raudonrudė.

Paplitimas

Himalajiniai rudieji lokiai aptinkami Himalajų priekalnėse ir šiauriniame Pakistane, bet neperžengia Dačiamo nacionalinio parko ir Kašmyro. Deosajaus nacionaliniame parke yra 65 himalajiniai rudieji lokiai.

Elgsena ir ekologija

Šio porūšio lokiai žiemos miegu užmiega maždaug spalio mėn. ir atsikelia iš žiemos miego balandį ar gegužį. Lokiai paprastai miega savo guolyje ar urve.

Mityba

Himalajiniai rudieji lokiai yra visaėdžiai, ėda varpines žoles, šaknis, vabzdžius ir smulkius žinduolius. Jie medžioja ir stambius žinduolius, tokius kaip avys, naminės ožkos.

Aplinkosauginė būsena

Indijos Laukinių gyvūnų apsaugos įstatymas draudžia tarptautinę prekybą šiais lokiais.
Druskininkų miesto apylinkės teismas

Druskininkų rajono apylinkės teismas – apylinkės teismas Pietų Lietuvoje. 3 teisėjai. Teritorija – Druskininkų miesto savivaldybė. 2-osios instancijos teismas – Vilniaus apygardos teismas.
Adresas: Druskininkų g. 43, Druskininkai, LT-66166.
Laukuva

Aplinkinės gyvenvietės

RIETAVAS – 22 km 
 Labardžiai – 14 km
TVERAI – 16 km 
 Juodainiai – 6 km
VARNIAI – 18 KM 
 Drobūkščiai – 10 km
Vabalai – 1 km
Žadeikiai – 13 km 
 KVĖDARNA – 18 km
Šiauduva – 6 km 
 ŠILALĖ – 17 km
Bilionys – 6 km 
 KALTINĖNAI – 17 km

Pavadinimo kilmė

Šio krašto tarmių žinovas, JAV lietuvių kalbininkas Petras Jonikas miestelio vardą kildina nuo bendrinio žodžio laukuva – „pieva prie ežero, paežerės pieva“. Tačiau šis daiktavardis iš kitų šaltinių nėra žinomas.
Jonas Zigmantas Zapojajis

Biografija

Kilęs iš Transilvanijos didikų Zapojajų dinastijos. Tėvas Jonas Zapojajis. Motina Izabelė Jogailaitė.

Valdymas

Tėvui 1540 m. mirus buvo kūdikis. Po nesėkmingų karų su Ferdinandu I Habsburgu motina regentė Izabelė, Žygimanto Senojo ir Bonos Sforcos duktė, 1544 m. su sūnumi apsigyveno Lenkijoje. 1554 m. vėl pakviestas Vengrijos seimo, atnaujino karą su Habsburgais. Ferdinandui 1556 m. tapus Šventosios Romos imperijos imperatoriumi, Jonas Zigmantas valdė Transilvaniją ir Vengrijos rytinę dalį. Rėmė reformaciją, 1555 m. Vengrijoje paskelbta tikėjimo laisvė.
Kostas Augustas

Biografija

1903 m. atvyko į JAV. Valparaiso universitete studijavo chemiją, Munico institute baigė gamtos mokslus, o Armouro institute ir Misurio universitete – chemijos mokslus. Vienas iš dienraščio „Naujienos“ steigėjų.
Būdamas 18 metų, pradėjo bendradarbiauti laikraščiuose „Lietuvos ūkininkas“ bei „Lietuvos žinios“. Valparaiso universitete redagavo laikraštį Moksleivių keliu, žurnale „Jaunoji Lietuva“ tvarkė moksleivių skyrių. Bendradarbiavo laikraščiuose „Vienybė lietuvninkų“, Moksleivių sparnai, „Kardas“. Nuo 1922 m. laikraščio „Naujienos“ redaktoriaus pavaduotojas, nuo 1969 m. – redaktorius.
Kazys Plingis

Biografija

1981 m. baigė Vilniaus inžinerinį statybos institutą, inžinierius kelininkas. VĮ „Šiaulių regiono keliai“ Akmenės kelių tarnybos viršininkas.
1991 m. Lietuvių tautininkų sąjungos narys. 2000–2003 m., ir 2003–2005 m. Akmenės rajono savivaldybės tarybos narys.
Sutuoktinė Nijolė, vaikai Svajūnas, Tomas.
1954 m. Lietuvos šachmatų čempionatas

1954 m. Lietuvos šachmatų čempionatas – tai 21-asis Lietuvos vyrų ir 7-asis Lietuvos moterų šachmatų čempionatai.
Balso mutacija

Balso mutacija – fiziologinis procesas, kuomet keičiasi paauglio balsas. Tai balso tembro pokytis, vykstantis lytinio brendimo periodu, kai, veikiant hormonams, balso stygos ilgėja.
Mikoyan-Gurevich MiG-23

Istorija

Pradėtas kurti 7 dešimtmečio viduryje, kaip MiG-21 naikintuvo įpėdinis. Siekiant pagerinti naikintuvo pakilimą ir tūpimą, nutarta naudoti keičiamo kampo sparnus (nuo 16° iki 72°). Pirmasis MiG-23 į orą pakilo 1967 m. gegužės 26 d. ir po dvejų metų buvo pradėta serijinė naikintuvo MiG-23S gamyba (gamykla (rus.) Знамя Труда). Pirmieji pagaminti modeliai turėjo trūkumų, todėl po kiek laiko buvo modernizuota elektronika, ginkluotė. Naujas MiG-23M modelis turėjo ir naujus galingesnius variklius, radijo įrangą, galimybę pakabinti papildomą kuro baką.
JAV sukūrus ir pagaminus ketvirtos kartos naikintuvus, 1974 m. MiG-23 dar kartą modernizuotas: palengvintas, padidinta variklių galia, sutrumpintas fiuzeliažas. Naujasis MiG-23ML 1976 iki 1981 m. gamintas tik Tarybų Sąjungos KOP ir iki 1985 m. eksportuotas į kitas šalis. Aštunto dešimtmečio pabaigoje buvo gaminamas moderniausias variantas – MiG-23MLD.
1989 m. Kurtrė mieste (Belgija) nukrito MiG-23 lėktuvas, kuris autopilotu ir nevaldomas žmogaus-piloto nuskrido ~1000 km.
Žlibinai

Istorija

XVII a. kaimas vadinosi Ryvėnais. 1773 m. pastatyta pirmoji Žlibinų bažnyčia. 1929 m. įsteigta parapija.
Vilniaus Kongresų rūmai

Istorija

XIX a. pab. būsimųjų rūmų vietoje stovėjo privatūs namai, kurie Antrojo pasaulinio karo metais naudoti kaip ligoninė. 1944–1963 m. pastatuose veikė Vilniaus 6-oji vidurinė mokykla, kurią iškėlus atsilaisvinose patalpose įkurtos Lietuvos TSR Švietimo ministerijos respublikinė neakivaizdinė vidurinė mokykla.
1982 m., nugriovus anksčiau šioje vietoje stovėjusius namus, buvo pastatyti LKP Centro Komiteto rūmai. 1984 m. buvo suprojektuota automobilių stovėjimo aikštelė ir Politinio švietimo namai prie LKP CK, kurie turėjo užimti likusį laisvą plotą. 1989 m. prasidėjo pastato statybos, bet Lietuvai atkūrus nepriklausomybę, jos sustojo.
1993 m. įkūrus Valstybinę Kongresų rūmų statybos direkciją ir gavus lėšų, darbai buvo atnaujinti. 1999 m. pabaigus statinį, šis perduotas Vilniaus universitetui ir Lietuvos valstybinio simfoninio orkestrui, bet vėliau Vilniaus universitetas perdavė savo patalpas Lietuvos muzikos akademijai. Savo pastatymus Kongresų rūmuose stato bei rodo Vilnius City Opera.
Hartfordas

Istorija

Hartfordas buvo įkurtas 1636 m.
Užpelkių piliakalnis

Piliakalnis

Piliakalnis įrengtas atskiroje kalvoje. Aikštelė ovali, pailga rytų – vakarų kryptimi, 33x11 m dydžio. Jos vakarinėje pusėje supiltas 0,3 m aukščio, 12 m pločio pylimas. Rytinėje pusėje irgi turėjęs būti pylimas, tačiau jo žymių nebėra. Šlaitai vidutinio statumo, 8 m aukščio.
Piliakalnis apardytas arimų, apaugęs retomis pušelėmis.
Pietinėje pašlaitėje rastas akmeninis kirvis nebaigta gręžti skyle.

Aplinkiniai piliakalniai

Mosėdžio piliakalnis 17 kmMikytų piliakalnis 9 kmPūčkorių II piliakalnis 4,5 km
Pūčkorių I piliakalnis 4 kmLaivių piliakalnis 10 kmGegrėnų piliakalnis 7 km
Girkantų piliakalnis 1,8 kmGintališkės piliakalnis 7 km
Stirbaičių piliakalnis 6 kmGrigaičių piliakalnis 5 km
Surblių piliakalnis 9 kmGelindėnų piliakalnis 14 km
Alsėdžių piliakalnis 13 km
Kuršėnų politechnikos mokykla

Veikla

Mokykla vykdo profesinio (pirminio ir tęstinio) mokymo programas, kartu vykdoma ir vidurinio ugdymo programa, todėl įgyjama ne tik profesija, bet ir vidurinis išsilavinimas. Mokymo įstaiga turi licenciją įgyvendinti 29 pirminio profesinio mokymo programas, 48 darbo rinkos mokymo programas, 28 neformaliojo ugdymo programas. Nuo 2015 m. mokoma pagal 20 profesinio mokymo programų, kurių trukmė nuo 1 metų iki 3 metų.
Rengiami paslaugų sferos specialistai: virėjai, konditeriai, padavėjai ir barmenai, kirpėjai, prekybos įmonių vadybininko padėjėjai, pardavėjai, smulkiojo verslo organizatoriai, automobilių mechanikai, suvirintojai, staliai, baldžiai.
Mokykloje yra edukaciniai padaliniai: tolerancijos ugdymo centras, „B“ kategorijos vairuotojų rengimo mokykla, bibliotekos ir skaityklos informacinis centras, autoservisas, krepšinio klubas „Politechnika“.
2016 m. rugsėjo 1 d. mokykloje mokėsi 435 mokiniai, buvo suformuota 17 grupių. Dirbo 51 pedagogas: 22 bendrojo ugdymo ir 24 profesijos mokytojai, socialinis pedagogas, 2 psichologai, bendrabučio auklėtojas, vairavimo instruktorius.

Istorija

Mokykla pastatyta 1973 m. 2007 m. įregistruota viešoji įstaiga Kuršėnų politechnikos mokykla. 2008 m., pirmojoje iš Šiaulių apskrities profesinių mokyklų, akredituota vidurinio ugdymo programa, įsteigtas gimnazijos skyrius.
Fenomenas

Fenomenas (gr. φαινόμενον, „pasireiškiantis“) – nepaprastas reiškinys, įvykis, faktas. Fenomeno reiškiniai gali būti suprasti tam tikrais asmens pojūčiais bei protu. Imanuelis Kantas fenomeną pavadino reiškiniu, galinčiu įvykti panaudojus žmonių patirtį ir žinias. Būtent Kantas ir įvedė fenomeno sąvoką filosofijoje.

Fenomenai

Gemologijoje dažnas fenomenas yra neįprastas avantiurino, labratorito, mėnulio akmens ir kitų brangakmenių spalvų žaismas.
Fizikinis fenomenalumas – visų objektų stebėjimas. Fenomenas gali būti erdvėlaikio, medžiagos bei energijos savybe. Pavyzdžiui, Izaokas Niutonas tyrinėjo Mėnulio orbitos fenomeną, o Galilėjas Galilėjus su švytuokle vykstančius reiškinius.
Filosofijoje fenomenas yra prasminių žmogaus jausmų ir proto gairių suvokimas. Antonimas filosofijos fenomenui – noumenas.
Bilozirija

Istorija

Gyvenvietė pavadinimu žinoma nuo viduramžių. 1754 m. čia buvo pastatyta cerkvė.
Po Antrasis Abiejų Tautų Respublikos padalijimo 1793 m. gyvenvietė atiteko carinei Rusijai.

Sportas

Vietos futbolo komanda „Zoria“, žaidė mėgėjiškame lygmenyje.
Gyvenvietę garsino futbolo komanda „Čerkaščina-Akademija“, kuri čia įsikūrė 2018 m., tačiau po sezono (2019 m. vasarą) vėl išsikėlė į Čerkasus.
„Zoria“ futbolo stadionas, kurio talpa 1 000.
Kaasapos departamentas

Geografija

Kaasapos departamentas yra išsidėstęs Paranenijos gamtinio regiono pietinėje dalyje. Šiaurėje ribojasi su Kaaguasu ir Gvairos departamentais, rytuose – su Aukštutinės Paranos departamentu, pietuose – su Itapujos departamentu, vakaruose – su Misioneso ir Paragvari departamentais.
Iš rytų į vakarus teritoriją kerta Ibitirusu Kordiljera (svarbiausios viršūnės – Maboti, Niu Kanji, Pakuri ir Moroti). Šiaurinėje ir vakarinėje departamento dalyse plyti žemumos su šlapynių plotais ir ganyklomis, o pietuose – banguota aukštuma, apaugusi miškais. Centrinėje dalyje paviršius lygus, išraižytas upių ir upelių.
Svarbiausios Kaasapos upės yra Tebikuari, Tebikuari Mi, Pirapo, Kapiibari ir Ipeti. Jos yra laivuojamos, tebenaudojamos medienos plukdymui. Vidutinė metinė oro temperatūra yra 27 °C tačiau metų bėgyje svyruoja vidutiniškai tarp 1 ir 37 °C. Per metus iškrenta apie 1830 mm kritulių. Tai vienas drėgniausių šalies departamentų.
Yra Kaaguasu nacionalinis parkas, Golondrinos privatus rezervatas, pranciškonų muziejus Kaasapoje, kolonijinis Masielio miestelis.

Gyventojai

Kaasapos departamente 2002 m. gyveno 139,5 tūkst. gyventojų, tai sudaro ~2 % šalies gyventojų. Vidutinis gyventojų tankumas 15 žm./km². Tankiau gyvenama centrinė teritorijos dalis, rečiau pietvakariai. Tik apie 17 % gyventojų gyvena miestuose. Vyrų yra daugiau nei moterų. Indėnų Kaasapoje yra virš dviejų tūkstančių (2635; 2002 m.), tai ačai ir mbijai. Didesnė dalis (77,4 %) ūkių turi elektrą, tačiau vandentiekį turi vos 19,4 %.

Ekonomika

Verčiamasi daugiausia žemės ūkiu, gyvulininkyste, paslaugomis. Svarbiausios auginamos kultūros: medvilnė (10,6 tūkst. t, 2002 m.), soja (209,3 tūkst.), kukurūzai (149 tūkst.), cukranendrės (114,7 tūkst.), kukurūzai (83,5 tūkst.). Auginamos kiaulės (110 tūkst. vnt.), galvijai (295 tūkst.). Vykdoma maisto pramonė, kertama mediena, vystoma bitininkystė.
Final Fantasy IV

Siužetas

Baron karalystės Red Wings karinio padalinio kapitonas Cecil su Baron karalystės karaliaus pavedimu užpuola burtininkų valstybę Mysidia ir pagrobia jų valdomą kristalą. Kapitonas Cecil perduoda kristalą karaliui, tačiau jam kyla klausimas dėl karaliaus tikslų užgrobti šį kristalą, nes jam teko nužudyti nesipriešinusius Mysidia valstybės gyventojus. Cecil suabejojus karaliaus sprendimo teisingumu, jis yra pašalinamas iš Red Wings kapitono pareigų. Tačiau įsiterpia Cecil draugas, kito karinio padalinio vadas Kain. Karalius nusprendžia atleisti Cecil, bet tik po to, kai jis išvaduos Mist kaimo gyventojus nuo juos persekiojančių pabaisų.
Karalius įduoda Cecil stebuklingą žiedą, kurį jis turi nugabenti į kaimą. Cecil kelionėje lydi jo draugas Kain. Įžengus į kaimą Cecil žiedas iš tikro neišgelbsti vietovės, o ją sunaikina kartu su jos gyventojais. Cecil prie kaimo degėsių pastebi verkiančią mergaitę, kurią turėtų nužudyti, nes toks iš tikro buvo tikrasis karaliaus noras − sunaikinti kaimą, bet Cecil pasipriešina karaliaus norui ...
Danilovgradas

Istorija

Vietoje, kur dabar yra Danilovgradas, anksčiau buvo gyvenvietė Gradina. Jame buvo palaidotas kunigaikštis Petaras Gojnikovičius. Rūmus buvo pastatęs kunigaikštis Mutimiras, irgi čia palaidotas (abu – iš Vlastimirovičių dinastijos).

Gradina buvo žymus centras Nemaničių valdymo laikais. Manoma, jame gimė kunigaikštis Rastko, vėliau tapęs šv. Sava, Serbų stačiatikių bažnyčios įkūrėju.
Danilovgradas buvo įkurtas tam, kad būtų Juodkalnijos sostine. Suplanuotam miestui pamatus 1870 m. padėjo Juodkalnijos karalius Nikola I, tada dar kunigaikštis. Miestas pavadintas pagal Nikolos pirmtaką Danilą.
Išvadavus Nikšičių ir Podgoricą jo reikšmė smuko.

Transportas

Danilovgradas yra apytiksliai pusiaukelėje tarp dviejų didžiausių Juodkalnijos miestų (Podgoricos ir Nikšičiaus), ant juos jungiančio kelio.
Podgoricos oro uostas yra už 30 km, iš jo reguliariais skraido į Belgradą, Budapeštą, Barį, Zagrebą, Skopję, Ciurichą, Frankfurtą, Liublianą, Paryžių, Romą ir Vieną.
Tinaminiai

Sistematika

Pagal morfologinius ir molekulinius-genetinius duomenis tinaminiai paukščiai yra artimi strutiniams paukščiams. Anksčiau jie buvo priskirti vištiniams paukščiams, kadangi į juos panašūs savo išvaizda. Dabar tinaminiai paukščiai išskirti į atskirą savarankišką būrį, kuriame yra tik viena tinaminių šeima.
Pagal gyvenamą vietą tinaminių šeima skirstoma į du pošeimius: miškiniai tinamai ir stepiniai tinamai. Pirmieji gyvena tropiniuose miškuose, o antrieji atvirose vietovėse. Atskirti šiuos pošeimius galima pagal šnervių padėtį. Stepinių tinamų šnervės yra prie snapo pagrindo, o miškinių ties snapo viduriu.
Giedrė Švedienė

Biografija

1986–1991 m. studijavo Vilniaus universitete, Ekonomikos fakultete, įgijo ekonomisto analitiko specialybę. 1991–1992 m. studijavo Centrinės Europos universitete Prahoje, Čekijoje, įgijo ekonomikos mokslų magistro laipsnį.
1992–1996 m. – „ComputerLand“ generalinio direktoriaus asistentė, vėliau – parduotuvės vedėja. 1996–1999 m. – LR užsienio reikalų ministerija, Lietuvos Respublikos nuolatinė misija prie Jungtinių Tautų Ženevoje, Kanceliarijos vedėja. 1999–2000 m. – Lietuvos bankininkystės, draudimo ir finansų institutas, vadybininkė viešiesiems ryšiams. 2000–2004 m. – LR finansų ministerija, finansų ministro padėjėja, vėliau: Tarptautinio departamento Ryšių su užsieniu skyriaus vedėja, Finansinės paramos departamento ES paramos koordinavimo skyriaus vedėja. 2001 m. – „Giordano dell’Amore Foundation“, Milanas, Italija, įgytas bankininkystės ir finansų magistro laipsnis. 2004–2006 m. – Struktūrinės politikos atašė Lietuvos Respublikos nuolatinėje atstovybėje ES Briuselyje. 2006–2009 m. – LR vidaus reikalų ministerija, ministerijos sekretorė. 2009–2010 m. – Valstybės kontrolės 3-iojo audito departamento direktorė. 2010–2015 m. – Lietuvos Respublikos Valstybės kontrolierė. Po darbo VK dirbo mentore Švedijos aukščiausioje audito institucijoje, konsultavo Botsvanos auditorius . 2016 m. rugpjūčio 24 d. tapo Lietuvos pramonininkų konfederacijos administracijos vadove.

Šeima

Ištekėjusi, augina sūnų
Meldiškiai (Anykščiai)

Istorija

1930 m. kaimas išskirstytas vienkiemiais, iki 1933 m. vadintas Marinava I.
Lietuvos didžiųjų kunigaikščių metraštis

Lietuvos didžiųjų kunigaikščių metraštis (ЛЂтопись великых князей литовских) – XIV a. pab. – XV a. pirmosios pusės istoriografinis kūrinys, kuriame aprašyta Lietuvos kunigaikščių Kęstučio ir Jogailos 1381–1382 m. kova dėl didžiojo kunigaikščio sosto ir Vytauto valdymas iki 1396 m. Tai seniausias Lietuvos metraštis.
Lietuvos didžiųjų kunigaikščių metraštis parašytas Lietuvos Didžiosios kunigaikštystės kanceliarine slavų – senąja baltarusių, arba gudų kalba. Žinomas iš Lietuvos metraščių „Trumpojo sąvado“, į jį įtrauktas apie 1446 m. Perredaguotas ir papildytas įeina į „Lietuvos ir Žemaičių didžiosios kunigaikštystės kroniką“ ir Bychovco kroniką (abi XVI a.). Kai kuriuose rusų metraščių rinkiniuose išliko perdirbtų metraščio nuorašų, pavadintų „Lietuvių giminės pradžia“, arba „Lietuvos didžiųjų kunigaikščių kilmė“.

Turinys

Pradžia – Lietuvos kunigaikščių Jogailos ir Vytauto kilmė (lot. Origo regis Jagyelo et Witholdi ducum Lithuaniae) – prasideda Gedimino sūnų vardijimu. Vienas pirmųjų ir svarbiausių metraščio šaltinių buvo Vytauto skundas prieš Lietuvos didįjį kunigaikštį Jogailą ir kunigaikštį Skirgailą, parašytas 1390 m. Vytautui būnant Prūsijoje pas kryžiuočius. Manoma, kad metraštis yra sujungtas iš 2 ar daugiau dalių, kurias įvairūs autoriai parašę tarp 1382 ir 1392 m. Vilniuje ir apie 1429–1430 m. – Smolenske.
Kai kurių tyrinėtojų nuomone, Lietuvos didžiųjų kunigaikščių metraštis – vientisas kūrinys, kurį apie 1429–1430 m. parašęs Smolensko stačiatikių vyskupo Gerasimo raštininkas Timofejus. Metraščio tikslas – padėti Lietuvos didžiajam kunigaikščiui Vytautui tapti Lietuvos karaliumi. Prie metraščio buvęs pridėtas ir „Pasakojimas apie Podolę“, sukurtas apie 1431–1435 m.
Visbičas

Istorija

Archeologiniai tyrinėjimai rodo, kad Visbičo apylinkėse žmonės gyveno nuo Geležies amžiaus. Po anglosaksų invazijos regione Visbičo apylinkės ilgą laiką priklausė Rytų Anglijos Karalystei.
1072 m. Visbiče pastatyta Visbičo pilis. 1086 m. Visbičo dvaro apylinkėse gyveno 65-70 šeimų (300-350 žmonių). XVI a. Visbičo pilis tapo bažnytiniu kalėjimu, kuriame buvo kalinami katalikai. XVII a., o vėliau ir 1816 m. pilis perstatyta. Dabartinė Visbičo pilis yra išskirtinai mažo tūrio dviaukštis pastatas, kuris veikia kaip pokylių salė ir vietos muziejus.
1979 m. rugsėjo 21 d. virš Visbičo susidūrė du mokomieji kariniai lėktuvai.

Lietuvių bendruomenė

Miestelyje didelė imigrantų iš Lietuvos bendruomenė. Valstybinėse ir medicinos įstaigose pateikiami vertimai lietuvių kalba. Veikia daug lietuviško maisto parduotuvių ir smulkiųjų verslų. 2014 m. įvairiais skaičiavimais miestelyje gyveno apie 5000 lietuvių kas sudarė 18 % viso Visbičo gyventojų. Veikia du lietuvių krepšinio klubai, kurie žaidžia BLKL: Wisbech Wizards ir Wisbech Bullets.
Meldoniumas

Meldoniumas (arba mildronatas) – struktūrinis karnitino pirmtako – gamabutirobetaino (GBB) analogas, kuris yra skirtas papildomam lengvo lėtinio širdies nepakankamumo gydymui. Meldoniumą 1970 m. Rygoje sukūrė latvių daktaras Ivars Kalviņš. Šiuo metu preparato platinimo teisės priklauso Latvijos farmacijos kompanijai „Grindeks“. Vienas labiausiai eksportuojamų Latvijos produktų.

Efektas

Meldoniumas plečia kraujagysles, aktyvina anaerobinę glikolizę, stimuliuoja ATP gamybą ir transportą, atstato pusiausvyrą tarp deguonies patekimo į ląstelę ir jo sunaudojimo ir tokiu būdu apsaugo ląsteles nuo pažeidimų. Preparatas pasižymi širdį apsaugančiu poveikiu. Esant lėtiniam staziniam širdies veiklos nepakankamumui vaistas padidina miokardo kontraktiliškumą, padeda organizmui išlaikyti fizinį krūvį bei padeda greitai pasiruošti naujiems krūviams.
Mikalojus III

Biografija

1244 m. kardinolas, popiežiaus patarėjas, jo atstovas sprendžiant gvelfų ir gibelinų konfliktą Florencijoje. Nuo 1262 m. generalinis inkvizitorius, nuo 1263 m. pranciškonų ordino globėjas. Stiprino ir plėtė Popiežiaus valstybę, prijungdamas prie jos Ravenos egzarchato teritoriją, siekė Apaštalų Sostą padaryti nepriklausomą nuo imperatoriaus valdžios bei Neapolio ir Sicilijos karaliaus Karolio I Anžu įtakos, privertė jį atsisakyti Romos senatoriaus titulo ir valdžios Toskanoje. Rūpinosi vienuolijomis, Laterane pastatydino popiežiškąją koplyčią Sancta Sanctorum, restauravo Laterano rūmus ir Šv. Petro baziliką, įkūrė Vatikano sodus.
CE ženklinimas

CE ženklinimas, anksčiau EC ženklinimas – privalomas atitikties ženklinimas tam tikriems gaminiams, kuriais prekiaujama Europos ekonominėje erdvėje (EEE) nuo 1985 m. CE ženklas taip pat dedamas ant gaminių, kuriais prekiaujama už EEE ribų, nors jie buvo pagaminti EEE teritorijoje ir pirmiausiai buvo skirti prekybai EEE viduje. Tai daro CE ženklą atpažįstamu visame pasaulyje, net žmonėms, kurie nėra susipažinę su Europos ekonomine erdve.
Ženklą sudaro CE logotipas ir, jei taikoma, notifikuotosios įstaigos, dalyvavusios atitikties įvertinimo procedūroje, keturių skaitmenų identifikacinis numeris. CE ženklinimas yra gamintojo pareiškimas, kad produktas atitinka taikomus Europos Komisijos direktyvų reikalavimus. Raidės „CE“ yra prancūzų kalbos frazės Conformité Européene (liet. Europos patvirtinimas) santrumpa. Dabar sąvoka CE ženklinimas naudojama visuose oficialiuose Europos Sąjungos dokumentuose. CE ženklas yra laisvos prekybos Europos ekonominėje erdvėje (vidaus rinka) simbolis.

Netinkamas panaudojimas

Europos Komisijai žinoma, kad CE ženklas, kaip ir bet kuris kitas ženklas yra naudojamas neteisingai. CE ženklu kartais pažymimi produktai, kurie neatitinka reikalavimų ir sąlygų dėl ženklinimo šiuo ženklu, arba produktai, kurių ženklinti šiuo ženklu nėra reikalaujama.

China Export

Labai panašus CE ženklinimas naudojamas gaminiams, eksportuojamiems iš Kinijos, mat kai kurie Kinijos gamintojai juo ženklina savo produktus. Tačiau Europos Komisija teigia, jog tai yra klaidinga. Šis klausimas buvo iškeltas Europos Parlamente 2008 m. Komisija atsakė, jog nežinojo, apie bet kokį China Export ('Kinijos eskportas') ženklinimo egzistavimą ir tai, kad jų nuomone, neteisingai taikomas CE ženklinimas produktams buvo nesusijęs su neteisingu simbolio vaizdavimu, nors buvo taikomi abu metodai. EK inicijavo procedūrą, kuria siekta užregistruoti CE ženklinimą kaip Bendrijos kolektyvinį prekinį ženklą, taip pat tartasi su Kinijos valdžios institucijomis, siekiant užtikrinti, kad Kinijos eksporto gaminiai atitiktų Europos teisės aktus.