google/wiki40b huggingface dataset:
Unė Babickaitė

Veikla

Uršulė Babickaitė gimė Kupiškio valsčiuje, ūkininkų šeimoje, tėvas mirė anksti. Uršulė nuo vaikystės mėgo chorus, teatro vaidinimus ir muzikos ratelius. Artėjant Pirmam pasauliniam karui, Uršulė su broliais Petru, Kaziu ir Vytautu pasitraukė į Peterburgą.
Lietuvių pabėgėlių stovykloje virė intensyvus kultūrinis gyvenimas, ten ji sutiko draugą iš Panevėžio laikų, to laiko „hipį“ Balį Sruogą ir pamažu įsitraukė į kultūrinę, meninę veiklą.
Pirmas U. Babickaitės pasirodymas scenoje – 1914 m. „Lietuviškas pulkas“.
B. Sruogos pastangomis iš komiteto karo pabėgėliams šelpti buvo išrūpinta finansinė parama. Poetas Uršulę skatino siekti ne tik vaidybos mokslų, bet ir pakrikštijo nauju vardu „Unė“, privertė įstoti į Peterburgo Imperatoriškąją konservatoriją. Mokslai čia jai trūko nepilnus metus, bet paskatino Unę rimtai užsiimti teatro menais.
1918 m. sugrįžusi į Lietuvą prisistatė kaip režisierė-artistė. Gavo leidimą iš Kauno apskrities įsteigti artistų dramos kuopą. Vaidinimai sulaukė publikos palaikymo, bet buvo ir kritikuojami.
1919 m. gruodį išvyko į JAV. Unė manė, kad „didieji vyrai“ (Konstantinas Glinskis, Juozas Vaičkus ir Borisas Dauguvietis) neįsileis jos į valstybės teatro sceną ir ji liks tik artistų kuopos vadove.
Čikagoje įsitraukė į lietuvių išeivių veiklą. Unės globėja tapo tuo metu JAV gyvenusi Julija Žemaitė.
Subūrė lietuvių dramos kursus, pati statė pjeses ir vaidino jose. Vaidino (Niujorko, Vašingtono) teatruose. Susipažinusi su Paramount Pictures kino studijos režisieriumi, suvaidino trijuose begarsiuose kino filmuose. Paskutiniame – „Lapių medžioklė“ gavo pagrindinį vaidmenį, bet gana greitai pasitraukė iš filmavimo, nes filmo finansuotojai, atvykę į filmavimą, liko nepatenkinti, kad JAV prezidento mylimąją vaidina ne amerikietė, bet emigrantė. Unė buvo pakeista kita aktore.
Kaip ir daugelis lietuvių JAV, trumpino vardą ir pavardę – tapo Unė Baye.
1924 m. ištekėjo už savo pusbrolio Vytauto Andriaus Graičiūno. Inžinieriaus išsilavinimą turintis V. Graičiūnas buvo gabus vadybai ir susirado darbą Europoje, kur abu išvyko dirbti ir gyventi.
Unės teatrinėje veikloje įvyko didžiausios permainos, kai ji susipažino su vienu žymiausiu XX a. režisieriumi Teodoru Komisarževskiu ir ne mažiau įžymiu Nikolajumi Jevreinovu. Vaidino Paryžiaus ir Londono scenose.
Į Lietuvą grįžo 1936 m., vadovavo Šaulių sąjungos teatrui, dirbo Panevėžio teatre, pastatė tris spektaklius.
Po Antrojo pasaulinio karo V. Graičiūnas dėstė Kauno universiteto Statybos fakultete. Amerikietišką pasą turintis dėstytojas negalėjo būti palankus tuometinei valdžiai. Graičiūnai apkaltinami, kad namuose laiko Amerikos vėliavą. Vyras nuteistas 10 metų, o Unė – 5 metams tremties. Vyras tremtyje nusižudė, o Unė reabilituota ir į Lietuvą sugrįžo jau N. Chruščiovo laikais. Skaudžiai išgyveno vyro netektį, apsigyveno pas uošvius Kaune.
1961 m. mirė, pagal oficialią versiją nuo kraujo užkrėtimo įsidūrus į pirštą.
Vyresnioji Eda

Vyresnioji Eda (taip pat Poetinė Eda, Edos giesmės) – XIII amžiuje sukurtas Islandijos rankraštis su seniausiomis skandinavų giesmėmis apie dievus ir didvyrius. Vienas žymiausių skandinavų poetinės kultūros šedevrų įvardijamas keliais pavadinimais, norint atskirti jį nuo kitos islandiškos knygos, taip pat vadinamos „Eda“ (ją parašė poetas ir istorikas Snoris Sturlusonas (1178–1241); jos pavadinimas – „Prozinė“ arba „Jaunesnioji Eda“).

Karališkoji knyga

Pagrindinis rankraštis, vadinamas Karališkąja knyga (Codex Regius), užrašytas apie 1270 m. Jame įdėta 11 giesmių apie dievus ir 20 giesmių apie herojus. Tačiau nėra žinomas tikras užrašytų giesmių skaičius, nes rankraščio viduryje trūksta lapų, todėl dabartiniuose  leidimuose kartais būna įtraukiama ir daugiau giesmių, išlikusių kituose rankraščiuose. Kai kurios giesmės tikrai yra gerokai senesnės, kurios, manoma, galėjo būti sukurtos Norvegijoje, Islandijoje, viena kita galbūt Grenlandijoje.

Giesmės

„Edos“ giesmės – mitologinės ir herojinės. Mitologinėse karaliauja dievai, milžinai jotunai, tursai, arba troliai, nykštukai dvergai, elfai, milžiniškas vilkas Fenris, visą pasaulį juosianti gyvatė Jormunganda, šuo Garmas, mergelės valkirijos, voverė Ratatoskas, gaidžiai Gulinkambis ir Fjalaras, vanagas Habrokas, paršas Sehrymnis, drakonas Nydhogas ir kiti. Herojinėse giesmėse pasakojama apie senovės didvyrius – Atlį (Atilą), Jormunreką (Ermanariką) ir kitus.
Žmonės mitologinėse „Poetinės Edos“ giesmėse vaidina menką vaidmenį. Minimi pirmieji žmonės Askas ir Embla, dievų sukurti iš medžio gabalų, jų palikuonys Lyva ir Lyftrasis. Tarp antgamtinių būtybių ir žmonių tarpinę padėtį užima kalvis Volundas dar vadinamas „elfų princu“, nors jis vargu ar buvo elfas. Volundas moka skraidyti ir pabėgti nuo priešų.
Moterys „Poetinėje Edoje“ vadinamos  raktų nešiotojomis, aukso asėmis. Viena tokių – Briunhilda, kuriai po mirties trolė taria: „Buvai tu, Briunhilda, Budlio dukra, laimei blogiausiai užgimus pasauly – Gjūkio vaikus tu pražudei ir prapuldei visą jų laimę“. Ši giesmė – viena labiau įkvepiančių: Briunhilda, pasakodama trolei apie savo gyvenimą ir šlovindama savo meilę Sigurdui, giesmės pabaigoje prisiekia niekada nebūsianti atskirta nuo mylimojo.
Giesmėse naudojama daugybė metaforų, vadinamų keningais: šakelių naikintoja vietoje „ugnis“, skruostų giria („barzda“), bangų kiaulė („laivas, valtis“), skydų liūdesys („kardas“), trolių virkdytojas („dievas Toras“), trolės žirgas („vilkas“) ir kt. Tokios metaforos dažnos skaldų poezijoje.

Lietuviškas leidimas

2009 m. „Poetinė Eda“ išleista lietuviškai. 400 puslapių apimties kūrinys suskirstytas į „Giesmes apie dievus“ (11), „Giesmes apie didvyrius“ (19) ir „Pridėtines giesmes“ (5).
Gyvūninė ląstelė

Gyvūninė ląstelė – eukariotinių organizmų ląstelė, būdinga gyvūnams.
Plepikiai

Aplinkinės gyvenvietės

BIRŽAI – 23 km
PAPILYS – 5,3 km
Kyliškiai – 2,9 km
Žvirbliai (Biržai) – 1,4 km
Šakiškis – 4,4 km
Kučgalys – 3,45 km
Apaščia (Biržai) – 2,7 km
Žadeikiai (Kupiškis) – 3 km
Miegonys (Biržai) – 1 km
Salaminas

Geografija

2011 m. duomenimis, saloje gyveno 39,3 tūkst. gyventojų (iš jų 25,8 tūkst. – salos sostinėje Salamino mieste). Sala priklauso Atikos periferijai. Ji yra populiari Atėnų gyventojų atostogų ir savaitgalių poilsio vieta. 
Salaminas yra uolėtas ir kalnuotas, didžiausias aukštis saloje - 404 m (Mavrovouni kalnas). Klimatas subtropinis jūrinis. Pietinėje salos dalyje yra pušynas, kuris yra neįprastas vakarų Atikoje. Salos gyventojai daugiausia dirba žemės ūkio sektoriuje (vystoma sodininkystė), taip pat jūrų pramonėje – (žvejyba, keltai į žemyninę Graikiją, laivų įmonės saloje) arba vyksta dirbti į Atėnus. Saloje įsikūrusi Graikijos karinio jūrų laivyno pagrindinė bazė.

Istorija

VII–VI a. pr. m. e. dėl salos vyko kovos tarp Atėnų ir Megaros.
480 m. pr. m. e. Salamine vyko vienas iš žymiausių Antikos mūšių, kuriame graikai, vadovaujami Temistoklio, nugalėjo Persijos laivyną.
Salaminas taip pat žinomas kaip Ajakso - Homero herojaus, kuris vadovavo salaminiečiams Trojos karo metu - sala.
Heklberio Fino nuotykiai

„Heklberio Fino nuotykiai“ (angl. Adventures of Huckleberry Finn) – JAV rašytojo Marko Tveno 1884 metais išleista knyga, apsakymo „Tomo Sojerio nuotykiai“, tęsinys.
Knygoje pasakojama, kaip Finas, pasprukęs nuo pikčiurnos auklės ir girtuoklio tėvo, leidžiasi į kelionę Misisipės upe, o jį lydi ištikimas draugas – juodaodis, pabėgęs iš vergijos. Nuotykių ieškotojai traukia į savo svajonių valstiją, kur nėra prievartos, bet kelias tikslo link pilnas pavojų.
Aleksandrs Starkovs

Futbolininko karjera

Starkovas futbolą žaisti pradėjo būdamas 10 metų amžiaus gimtojoje Maduonoje, o būdamas 20-ties 1975 m. debiutavo tuo metu stipriausiame Latvijos klube FK Daugava Rīga. 1977 m. įmušęs 26 įvarčius, Starkovas tapo TSRS čempionato II lygos rezultatyviausiu žaidėju, todėl jį pastebėjo geriausi TSRS klubai ir jis perėjo į Maskvos Dinamo. Starkovas nepateko į komandos pagrindinę sudėtį ir kitais metais grįžo į FK Daugava Rīga, kur žaidė iki savo futbolininko karjeros pabaigos 1989 m.
Starkovas TSRS čempionate su FK Daugava Rīga praleido 303 rungtynes ir pelnė 110 įvarčių.

Trenerio karjera

Baigęs futbolininko karjerą 1990 m. Starkovas išvyko į Maskvą, kur pabaigė trenerio kursus. Trenerio karjerą Starkovas pradėjo klube FK Daugava kaip trenerio Janio Skredelio padėjėjas. 1992 m. Starkovas tapo Latvijos U-21 futbolo rinktinės treneriu, kuriai vadovavo nuo 1992 iki 1994 m. 1993 m. Aleksandras Starkovas tapo Skonto FC vyriausiuoju treneriu ir su klubu iškovojo 11 Latvijos čempionų titulų, bei 6 Latvijos taures. Nuo 1995 iki 2001 m. Starkovas buvo Latvijos vyrų futbolo rinktinės vyriausiųjų trenerių Janio Gilio, Revazo Dzodzuašvili ir Gario Džonsono padėjėjas.
2001 m. pavasarį Starkovas tapo Latvijos rinktinės vyriausiuoju treneriu. Kaip vyriausiasis treneris Starkovas daugiausia pasiekė 2004 m. Europos čempionato kvalifikaciniame cikle, grupės turnyre nugalėjo Švedijos, Lenkijos ir Vengrijos rinktines, bei atkrintamosiose rungtynėse susumavus 2 varžybų rezultatus 3:2 įveikė Turkijos rinktinę. Latvijos rinktinė pirmą kartą istorijoje pateko į Europos čempionato finalinį turnyrą. 2004 m. birželį Starkovas vadovavo Latvijos rinktinei Portugalijoje vykstančiame Europos čempionate, kuri pralaimėjo Čekijos (1:2) ir Nyderlandų (0:3) rinktinėms, bei lygiosiomis (0:0) sužaidė su Vokietija. 2004 m. pabaigoje po skandalingų varžybų su Portugalijos rinktine, kuriose Starkovą dėl abejojimo teisėjo sprendimu diskvalifikavo kelioms varžyboms. Jo vietą užėmė Jurijus Andrejevas.
2004 m. pabaigoje Starkovs tapo Rusijos klubo Maskvos Spartak vyriausiuoju treneriu. Su klube 2005 m. jis laimėjo Rusijos vicečempiono titulą. 2006 m. pavasarį Starkovas pasitraukė iš pareigų dėl nesutarimų su kai kuriais žaidėjais. 2006 m. birželį Starkovas tapo Skonto FC sporto direktoriu. Šiose pareigose dar nepraleidęs metų Aleksandras Starkovas vėl buvo paskirtas Latvijos rinktinės vyriausiuoju treneriu, kai iš pareigų pasitraukė Jurijus Andrejevas.
Virgaudas Juocevičius

Išsilavinimas

1977 m. Virgaudas Juocevičius baigė Vilniaus inžinerinis statybos institutą (VISI), įgijo statybos inžinieriaus specialybę.
1982–1985 m. Gelžbetoninių konstrukcijų katedros aspirantas (VISI),
1989 m. apgynė technikos mokslų kandidato disertaciją (VISI), įgijo mokslų kandidato laipsnį, kuris 1994 m. buvo nostrifikuotas į daktaro laipsnį (technikos mokslai).
Nuo 2002 m. Virgaudas Juocevičius yra Gelžbetoninių ir mūrinių konstrukcijų katedros lektorius (VGTU).

Profesinė veikla

1977–1982 Virgaudas Juocevičius buvo inžinierius Radijo aparatūros technologijos katedros laboratorijoje.
1997–2002 m. Gelžbetoninių konstrukcijų katedros vyr. asistentas (VTU, VGTU).
1985–1992 m. Gelžbetoninių ir mūrinių konstrukcijų katedros darbuotojas (VTU, VGTU).
1995 m. UAB „Skanska statyba“ patarėjas technikos klausimais, 1996–2000 m. – technikos direktorius, 2000–2003 m. prezidentas.
Kačaičių kapinynas

Kapinynas

Įrengtas aukštumos pakraštyje, aukštesnėje vietoje. Teritorija dirvonuoja.
Kultūros vertybių registre neregistruotas.
Teritorijos plotas – 0,5 ha.

Istorija

Kapinyno teritorijoje XVI – XVIII a. veikė Gudų (Gudgalio) kaimo kapinės. Nuo XIX a. II pusės teritoriją ariant, o nuo XX a. vidurio iš kalvos kasant žvyrą, buvo randama įvairių archeologinių radinių: geležinių ietigalių, žalvarinių vytinių ir kt. antkaklių, apyrankių, žiedų ir pan. Radiniai pateko į privačias kolekcijas arba neišliko.
Kapinyną 1956 m. išaiškino ir žvalgė kraštotyrininkas Vladas Šaulys ir muziejininkas Juozas Mickevičius.
Radiniai datuojami IX – XIII a.
Konstantinauka (Seinai)

Istorija

Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Kaime XIX a. apsigyveno Rusijos sentikiai, 1900 m. atsidarė cerkvės mokykla, turėjusi tris dešimtines žemės. Mokėsi dvidešimt penki mokiniai, tarp jų penkios merginos. Mokytoju dirbo Jonas Škredkovskis.  Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. Pagal 1921 m. lenkų valdžios atliktą gyventojų surašymą kaime buvo 59 gyventojai, iš kurių 53 lenkai ir 6 lietuviai. Iki 1976 m. liepos 1 d. kaimas priklausė Suvalkų vaivadijos Berznyko valsčiui.  1975–1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.
Romualdas Franckaitis

Biografija

1967 m. baigė Kauno politechnikos institutą, inžinierius, 2002 m. baigė Lietuvos kūno kultūros akademijos Tęstinių studijų centrą, sporto treneris, 2006 m. baigė Šiaulių universiteto Tęstinių studijų instituto pedagoginių – psichologinių žinių kursus.
Joniškio sporto mokyklos stalo teniso treneris, 2005 m. Seimo nario V. Žiemelio padėjėjas – sekretorius, Žemės ūkio mokyklos būrelio vadovas.
Partijos Tėvynės sąjunga - Lietuvos krikščionys demokratai narys. 2000–2003 m., 2003–2007 m., 2007–2011 m. ir nuo 2011 m. Joniškio rajono savivaldybės tarybos narys. 
Lietuvos stalo teniso asociacijos vykdomojo komiteto narys; Teisėjų kolegijos pirmininkas; Literatų klubo „Audruvė“ narys, dainininkas. Sutuoktinė Natalija, vaikai Inesa, Mantas, Romualdas.
Lapworth geologijos muziejus

Lapworth geologijos muziejus – geologijos muziejus Birmingamo universitete (JK, Birmingamas, Edžbastonas). Įsikūręs Aston Webb pastate, nuo 1880 m. Pavadintas anglų geologo Charles Lapworth garbei. Muziejuje saugoma ~25 tūkst. eksponatų (geologinių, paleontologinių radinių, žemėlapių, nuotraukų, maketų, dokumentų).
Didelė eksponatų dalis yra iš Midlandso, taip pat kitų Anglijos, Europos, pasaulio vietovių. Žuvų, laumžirgių, krabų, vėžiagyvių, pterozaurų fosilijos, trilobitai, paleobotanikos kolekcijos, įvairios mineralų atmainos, dinozaurų griaučių maketai.
2008 m. spalio mėn. muziejui suteiktas Nacionalinės bei tarptautinės reikšmės kolekcijos statusas.
Dangaus polius

Šiaurės ir pietų dangaus poliai yra du įsivaizduojami taškai, kuriuose iki begalybės pratęsta Žemės sukimosi ašis kerta dangaus sferą. Šiaurės ir pietų poliai yra tiesiai virš galvos stebėtojui, esančiam Žemės šiauriniame arba pietiniame poliuje.
Naktį žvaigždės lėtai slenka aplink dangaus polių iš rytų į vakarus, pilną ratą apeidamos per 24 žvaigždines valandas (žinoma, toks pat judėjimas vyksta ir dieną, tik žvaigždės tuo metu nematomos dėl Saulės ryškios šviesos.) Šis regimasis judėjimas vyksta dėl Žemės sukimosi aplink savo ašį. Žemei sukantis, dangaus poliai lieka toje pačioje dangaus vietoje, o visi kiti taškai atrodo besisukantys apie juos.
Dangaus poliai taip pat yra dangaus pusiaujinės koordinačių sistemos poliai. Jų deklinacijos yra +90 ir -90 laipsnių (šiaurės ir pietų poliams atitinkamai).

Šiaurinio dangaus poliaus radimas

Šiaurinis polius šiuo metu beveik sutampa su Mažųjų Grįžulo ratų žvaigžde, vadinama Šiaurine. Šiaurinė žvaigždė naudinga navigacijai šiauriniame pusrutulyje: ji ne tik visada yra virš šiaurinio horizonto taško, bet taip pat jos aukštis beveik lygus stebėtojo geografinei platumai.
Ieškant šiaurinės žvaigždės, reikia atsisukti į šiaurę ir surasti Didžiuosius Grįžulo ratus ir Mažuosius Grįžulo ratus. Žiūrint į keturkampę Didžiųjų Grįžulo ratų dalį, per dvi išorines keturkampio žvaigždes, reikia vesti tiesę aukštyn. Ši tiesė rodo į žvaigždę, esančią Mažųjų Grįžulo ratų "rankenoje". Tai ir yra Šiaurinė žvaigždė.

Pietinio dangaus poliaus radimas

Pietinis dangaus polius matomas tik pietiniame Žemės pusrutulyje. Jis yra blankiame Oktanto žvaigždyne. Oktanto sigma, vadinama pietų poliaus žvaigžde, yra maždaug laipsnio atstumu nuo pietinio dangaus poliaus. Deja, dėl savo palyginti nedidelio 5,5 ryškio, ji vos matoma giedrą naktį.
Pietinį dangaus polių galima rasti pasinaudojant Pietų Kryžiaus žvaigždynu ir dviem Kentauro žvaigždėmis - Tolimanu (Kentauro alfa) ir Hadaru (Kentauro beta). Reikia brėžti įsivaizduojamą tiesę nuo γ Crucis (Pietų kryžiaus gama) link α Crucis (Pietų kryžiaus alfa) (šios žvaigždės yra ilgosis kryžiaus ašies galuose). Šią liniją pratęsti toliau danguje. Taip pat reikia sujungti dvi "rodyklines" Kentauro žvaigždes - Kentauro alfa ir beta, jungiančią liniją padalinti į dvi dalis ir per tašką, dalijantį liniją, statmenai išvesti tiesę. Ši tiesė ir tiesė, išvesta per Pietų kryžiaus žvaigždyną susikerta Pietų poliuje.
Autoritarizmas

Autoritarizmas kaip ideologija

Istoriškai autoritarizmas kaip ideologija siejamas su Napoleono Bonaparto valdymo periodu. Napoleonas rėmėsi tautos suvienijimo idėja, tvirtindamas, kad geriausiai ją gebąs įgyvendinti ne parlamentas, bet vienvaldis vadovas.
Stanislovas Šemeta

Biografija

Stanislovo Šemetos ir Onos KęsgaiLaitės sūnus, Žemaitijos kašteliono Melchioro Šmetos brolis.
Pajūrio tijūnas 1567 m., Liwetuvos didysis prievaizas 1576–1589.
Juozas Mikuckis (1891)

Biografija

1915 m. mobilizuotas į Rusijos imperijos kariuomenę, 1916 m. baigė Gatčinos karo mokyklą, dalyvavo Pirmajame pasauliniame kare. 1918 m. Valkoje su kitais suorganizavo Lietuvių dragūnų divizioną ir jam vadovavo. Su divizionu pateko į vokiečių nelaisvę.
Grįžęs į Lietuvą, nuo 1918 m. gruodžio 30 d. Lietuvos kariuomenės savanoris, paskirtas 2-ojo pėstininkų pulko ūkio viršininku. 1919 m. sausio 5 d. – 1920 m. rugsėjo mėn. Kauno miesto ir apskrities karo komendantas, antrasis Kauno apskrities viršininkas.  1919 m. rugpjūčio mėn. padėjo likviduoti Lenkų karinės organizacijos (POW) Kaune rengtą perversmą. 1919 m. kapitonas.
1920 m. spalio 14 d. – 1921 m. kovo mėn. Ketvirtosios pėstininkų divizijos štabo viršininkas. 1921–1922 m. tarnavo Generaliniame štabe. Už kriminalinį nusikaltimą (iš pavydo nušovė karo valdininką A. Dirsę) pašalintas iš kariuomenės atimant karinį laipsnį. 1921 m. balandžio mėn. nubaustas 4 m. tvirtovės kalėjimo, prezidento Aleksandro Stulginskio iki 2 m. sušvelninta bausmė atidėta.
1921 m. rugpjūčio 11 d. paskirtas Generalinio štabo žvalgybos skyriaus XI žvalgų punkto vyr. žvalgu. 1922 m. pradžioje perkeltas į Šaulių sąjungos konspiracinį skyrių. 1922–1924 m. tarnavo VRM žinyboje bei organizavo pasienio policijos dalinius neutraliose Širvintų ir Giedraičių apylinkėse, paskirtas šių apylinkių policijos vadu. 1923 m. birželio 1 d. Kaišiadoryse įsteigė pasienio policijos mokyklą, jos viršininkas. 
1924 m. liepos mėn. – 1927 m. gegužės mėn. Kauno sunkiųjų darbų kalėjimo viršininkas. Nuo 1928 m. birželio mėn. Kauno apskrities policijos vadas. 1929 m. prezidentas Antanas Smetona grąžino karininko laipsnį. 1932 m. išėjo į pensiją, gyveno savo ūkyje Zauniškiuose. 1939 m. mobilizuotas ir paskirtas Vilkaviškio intendantu.
1928 m. apdovanotas Nepriklausomybės, 1932 m. Savanorių medaliais.
Sovietams okupavus Lietuvą, 1940 m. liepos 30 d. NKVD suimtas, kalėjime Aleksandras Gudaitis-Guzevičius jį užverbavo, tapo KGB agentu (agentūrinis slapyvardis Tuvimas). Po dviejų mėnesių čekistų patartas nutraukė santuoką ir fiktyviai susituokė su vokiečių kilmės piliete. 1941 m. kovo 25 d. kaip repatriantas išvyko į Vokietiją, apsigyveno Braunšveige.
Po karo tapo Vyriausiojo Lietuvos išlaisvinimo komiteto (VLIK) Vykdomosios tarybos įgaliotiniu anglų okupacinėje zonoje Vakarų Vokietijoje, vykdė KGB užduotis. Jam vadovaujant turėjo būti likviduoti Povilas Plechavičius ir kiti Lietuvos karininkai. 
1949 m. čekistų padedamas emigravo į JAV. 1953–1959 m. Baltimorėje sekė lietuvių išeivių veiklą, teikė žinias sovietų ambasadai. 1968 m. grįžo į okupuotą Lietuvą ir tapo poetu.

Kūryba

Poezijoje vyrauja gamtos, meilės, socialinė protesto motyvai, plėtojamas romanso žanras, žymu simbolizmo poveikis. Po mirties be šeimos žinios išleista atsiminimų knyga „Šioje ir anoje pusėje“ apie jo, kaip sovietinio žvalgo, veiklą Vakaruose 1945–1968 m.
Bač Kiškūnas

Geografija

Medė yra Didžiojoje Vengrijos lygumoje, kurios aukštis neviršija 80 m. Rytiniu pakraščiu teka Tisa, vakariniu – Dunojus. Yra daug nedidelių druskingų ežerų (Selidas, Vadkertas ir kt.). Įkurtas Kiškūnšago nacionalinis parkas.
Pasaulinė antidopingo agentūra

Pasaulinis antidopingo kodeksas

Pasaulinis antidopingo kodeksas pirmą kartą buvo patvirtintas 2003 m. WADA agentūros. 2005 m. priimta Tarptautinė konvencija prieš dopingo vartojimą sporte UNESCO organizacijos, kurios nuostatai priverčia jo reikalavimų laikytis.
Kodeksas yra pagrindinis visuotinis dokumentas, kuriuo paremta Pasaulinė antidopingo programa sporte. Jo paskirtis – skatinti kovą su dopingo vartojimu visuotinai suderinant pagrindinius antidopingo elementus. Kodeksas parengtas atsižvelgiant į proporcingumo ir žmogaus teisių principus.
Algis Bolys

Biografija

1983 m. baigė Vilniaus pedagoginį institutą, rusų kalbos mokytojas, vėliau įgijo dar ir istorijos mokytojo kvalifikaciją.
1987 m. Kabelių 8-metės mokyklos direktorius, 1989 m. Viečiūnų pagrindinės mokyklos direktorius. 2003–2004 m. Druskininkų savivaldybės mero padėjėjas, vėliau Druskininkų Senamiesčio vidurinė mokyklos direktorius, nuo 2008 m. Druskininkų „Saulės“ pagrindinės mokyklos direktoriaus pavaduotojas ugdymui.
1995–2001 m. Lietuvos centro sąjungos, 2001–2016 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Druskininkų skyriaus, nuo 2016 m. nepartinio judėjimo „Už Druskininkus“ narys.
2000–2004 m. ir nuo 2011 m. Druskininkų savivaldybės tarybos narys.
Fuhinrongklano nacionalinis parkas

Vieta

Parkas užima 307,00 km² ir apima Dansajo (Dan Sai) Loejo ir Nakhonthajo (Nakhon Thai) Fitsanuloko apylinkes, 65 km į šiaurės rytus nuo provincijos centro Fitsanuloko.

Flora ir fauna

Fuhinrongklano nacionaliniame parke vyrauja lapuočių, drėgni visžaliai ir mišrūs miškai. Iš retų augalų parke sutinkama: puošnioji šorėja (Shorea roxburghii), rudoji šorėja, shorea siamensis, bukalapis sparnenis (Dipterocarpus obtusifolius), gumbuotasis sparnenis (Dipterocarpus tuberculatus) ir kt.
Parke gyvena: Indokininis tigras, Indijos muntjakas, šernas, bankivinė višta, Javinis elniukas, dvispalvė ratufa (Ratufa bicolor) ir kt., sutinkama daugiau paukščių, roplių.
Mažeikių Sodų pagrindinė mokykla

Istorija

Mažeikių 3-oji vidurinė mokykla įkurta 1975 m. Mokykloje dirbo 47 mokytojai, mokėsi 813 mokinių. 1977 m. mokyklą baigė pirmoji 46 abiturientų laida. 1993 m. suteiktas „Sodų“ vardas. 1997 m. sukurta mokyklos vėliava, ženklas ir himnas.
Garliavos evangelikų liuteronų bažnyčia

Istorija

1818 m. Garliavoje buvo įsteigta liuteronų parapija ir pastatyta pirmoji medinė bažnyčia. Mūrinė bažnyčia pastatyta apie 1860-1870 m. Bažnyčia buvusi su bokštu, kuriame kabojo du variniai didžiuliai varpai. Vidaus interjerą puošė didelis ir prabangus šviestuvas, patogūs suolai, altoriaus įranga. Pirmojo pasaulinio karo metais bažnyčia nukentėjo. Buvo sunaikinti bokštas, stogas, langai, durys. 1937 m. inžinierius Antanas Gruodis parengė bažnyčios bokšto atstatymo projektą. Pagrindinio fasado ašyje smaile užbaigtas keturkampis bokštas, kurio aukštis apie 25 m. Tarpukario metais bažnyčia buvo atstatyta, čia vyko sakralinė veikla.
Po Antrojo pasaulinio karo bažnyčia buvo išdraskyta, išgrobstyta. Sovietiniais metais maldos namai buvo paversti kailių ir odų apdirbimo dirbtuvėmis. Atgavus Nepriklausomybę, smarkiai apleista bažnyčia buvo grąžinta evangelikų liuteronų bendruomenei, tačiau sakralinė veikla joje neatsigavo. Tąkart ekspertai suskaičiavo, kad pastato rekonstrukcijai reikėtų maždaug 3 mln. litų. Liuteronams tokia pinigų suma pasirodė neįkandama, todėl jie nusprendė bažnyčią parduoti. Kulto pastatas atsidūrė verslininkų rankose. Be kitų planų, buvo numatyta čia įkurti naktinį klubą, piceriją. Bažnyčia pakeitė visą eilę savininkų, buvo tapusi anstolių kontoros taikiniu. Nors ir buvo pradėta remontuoti, ilgainiui ji liko paramstyta senais pastoliais, apsupta šiukšlynų.

Paveldo objektas

2005 m. balandžio 18 d. objektas buvo įregistruotas į Nekilnojamųjų kultūros vertybių registrą (unik. kodas 30618). Nors bažnyčia pripažinta kultūros vertybe, pastato paskirtis yra komercinė, ir paveldo saugotojai nėra nustatę didelių veiklos apribojimų. Saugotini yra: pastato tūris, bokštas, šlaitinis stogas, medinės gegnės, arkinės nišos, piliastrai, karnizai, betoninė fasado apdaila. Anot paminklosaugininkų, pastatas gali būti naudojamas įvairioms paskirtims, svarbiausia, kad šventovėje būtų išsaugota jos erdvė.

Architektūra

Bažnyčios pastatas yra daugiakampio formos plano, vieno aukšto su bokštu. Pastato tūrį formuoja vienanavė, stačiakampio plano bažnyčios erdvė, kiek žemesnė penkiasienė presbiterija ir keturkampio plano bokštas. Pagrindinis įėjimas iš rytinės pusės (nuo Vytauto g.), šalutinis - iš vakarinės.