google/wiki40b huggingface dataset:
Rapalo taikos sutartis (1920)

Rapalo taikos sutartis – sutartis tarp Italijos ir Serbų, kroatų ir slovėnų karalystės, sudaryta sprendžiant ginčą dėl kai kurių teritorijų Slovėnijoje ir Kroatijoje. Sutartis pasirašyta 1920 m. lapkričio 12 d. Rapalo miestelyje netoli Genujos.
Įtampa tarp Italijos bei Serbų, kroatų ir slovėnų karalystės atsirado baigiantis Pirmajam pasauliniam karui, kai iširo Austrijos-Vengrijos imperija, o Italija norėjo išplėsti savo ribas pagal Londono paktą.
Pagal sutartį Zadaras buvo aneksuotas Italijos, Rijeka turėjo tapti nepriklausomu miestu.
Sutartis galiojo iki 1924 m., kai buvo pasirašyta nauja Romos taikos sutartis, pagal kurią Rijeka buvo atiduota Italijai, o Sušakas atiteko Serbų, kroatų ir slovėnų karalystei.
Botna

Hidrochemija

Botna prateka dviem skirtingomis fizikinėmis-geografinėmis sritimis – Kodrais ir Dniestro žemupio lyguma, todėl upės vanduo nėra vienodas pagal cheminę sudėtį, mineralizaciją ir kietį.
Priklausomai nuo tėkmės maitinimo tipo, susidariusio Korduose, upės dalyje esančioje tarp ištakų ir Rezenų kaimo, vanduo priskiriamas hidrokarbonatinei klasei: kalcio, kalio-magnio, magnio ar magnio-natrio grupės. Šių vandenų mineralizacija tik retsykiais viršija 1000 mg/l, vidutinė mineralizacija – 760 mg/l.
Ties Kaušanų miestu Botnos vanduo priskiriamas natrio-sulfatinei klasei, bendra druskos jonų koncentracija vidutiniškai išauga iki 1975 mg/l, o vandens kietis – iki 13,4 mmol/l.
Mary Roos

Biografija

Būdama 9-ių metų, įrašė pirmąją dainą „Ja die Dicken sind ja so gemütlich“. Atlikėja dalyvavo įvairiuose konkursuose, 1970 metais išleido sėkmės sulaukusį singlą „Arizona Man“, kurį prodiusavo Michael Holm. Tai buvo pirmasis hitas, kai buvo naudojamas sintezatorius. Tais pačiais metais atlikėja dalyvavo Vokietijos „Eurovizijos“ atrankoje su daina „Bei jedem Kuß“, tačiau užėmė 2 vietą, nusileisdama tik nugalėtojai Katja Ebstein.
1970-ųjų pradžioje Roos vedė nuosavą TV šou. Tuo pačiu metu ji pradėjo karjerą Prancūzijoje, kur ji atliko pagrindinį vaidmenį miuzikle „Un enfant dans la ville“.
1972 metais atlikėja laimėjo Vokietijos nacionalinę atranką su daina „Nur die Liebe läßt uns leben“ (liet. Tik meilė leidžia mums gyventi). 1972 m. „Eurovizijoje“ šis kūrinys užėmė trečią vietą. 1984 metais dar kartą buvo išrinkta atstovauti savo šaliai, bet tąkart jai ne taip sekėsi. Dainininkė iki šiol nepasitraukė iš muzikinio pasaulio.
Rimantas Butėnas

Biografija

1974 m. baigė Anykščių Jono Biliūno vidurinę mokyklą. 1979 m. baigė Kauno politechnikos institutą, radijo aparatūros konstravimo ir technologijos inžinierius.
1979–1982 m. Kauno politechnikos instituto darbuotojas. 1982–1984 m. tarnavo armijoje. 1984–1988 m. Anykščių rajono kooperatyvų sąjungos darbo saugos inžinierius, prekybos bazės direktoriaus pavaduotojas, Kavarsko vartotojų kooperatyvo valdybos pirmininkas. Nuo 1988 m. Anykščių Antano Vienuolio gimnazijos inžinierius.
Lietuvos liberalų demokratų partijos, partijos Tvarka ir teisingumas narys. 2003–2007 m. Anykščių rajono savivaldybės tarybos narys.
Merkinės pagrindinė mokykla

Istorija

Mokykla įsteigta 1960 m.
2016 m. reorganizuota – prijungta prie Merkinės Vinco Krėvės gimnazijos.
Mariner 9

Skrydis

„Mariner 9“ kartu su raketa – nešėja Atlas-Centaur SLV-3C (AC-23) paleistas 1971 m. gegužės 30 d. 22:23:00 UTC, nuo raketos kosminis aparatas atsiskyrė 22:36 UTC, praėjus 13 minučių nuo paleidimo momento. Keturios saulės baterijos išsiskleidė 22:40 UTC. Dar po 36 minučių, kai kosminis aparatas išskriejo iš Žemės šešėlio, Saulės jutikliai užfiksavo Saulės kryptį, o gegužės 31 d. 02:26 nustatyta Kanopus žvaigždės kryptis. Planuotas kurso manevras įvykdytas birželio 5 d.
1971 m. lapkričio 14 d., per 167 dienų skrydį įveikus 398 milijonus kilometrų, „Mariner 9“ priartėjo prie Marso. 15 min. 23 sekundes veikęs raketinis variklis perkėlė kosminį aparatą į Marso orbitą, „paversdamas“ „Mariner 9“ pirmuoju kosminiu aparatu skriejančiu orbita aplink kitą planetą. Pradinės kosminio aparato skriejimo aplink Marsą artimiausias planetai taškas buvo 1398 km, tolimiausias – 17915 km, apskriejimo aplink planetą periodas – 12 val. 34 min. Po dviejų dienų, lapkričio 16 d., raketinių variklių pagalba, jiems veikiant 6 sekundes, „Mariner 9“ orbita buvo pakoreguota: artimiausias taškas – 1387 km, tolimiausias taškas – 17094 km, apskriejimo periodas 11 val. 58 sek. Gruodžio 30 d. dar kartą buvo pakeista kosminio aparato orbita: artimiausias taškas – 1650 km, tolimiausias taškas – 16860 km, periodas 11 val. 59 min. 28 sek.
Marso paviršiaus fotografavimo pradžia buvo atidėta dėl dulkių audros, prasidėjusios 1971 m. rugsėjo 22 d. Noačio regione. Ši prasidėjusi audra sparčiai plito ir tapo didžiausia Marse stebima globalia audra. Nuo momento, kai „Mariner 9“ atskriejo į Marso orbitą, nebuvo matyti jokios Marso paviršiaus detalės, išskyrus Olimpo kalno viršūnę ir tris Tarsio ugnikalnius.
Lapkričio – gruodžio mėnesio audrai aprimus, buvo pradėta fotografuoti Marso paviršių. Kosminis aparatas rinko duomenis apie atmosferos sudėtį, tankumą, slėgį ir temperatūra, taip pat apie paviršiaus sudėtį, temperatūrą, gravitaciją ir Marso topografiją.
1972 m. spalio 27 d. išeikvojus dujas, skirtas manevravimui, kosminis aparatas išjungtas. „Mariner 9“ paliktas skrieti orbitoje, kurioje neturėtų suirti bent 50 metų. Vėliau kosminis aparatas turėtų įskrieti į Marso atmosferą.

Misijos tikslai

„Mariner 9“ pritaikytas tęsti atmosferos tyrimus, pradėtus „Mariner 6“ ir „Mariner 7“ misijų metu. Kosminio aparato skrydžio aplink Marsą orbita numatyta tokia, kad jis galėtų nufotografuoti virš 70 % Marso paviršiaus iš mažiausio atstumo (apie 1500 km virš Marso paviršiaus) didžiausia raiška (1000–100 m į pikselį) nei prieš tai vykusiomis misijomis. Infraraudonųjų spindulių radiometru numatyta aptikti tokius šilumos šaltinius, kaip ugnikalnių aktyvumas.

Misijos rezultatai

„Mariner 9“ tapo pirmuoju kosminiu aparatu skriejančiu orbita aplink kitą planetą. Iš viso į Žemę perduota 54 milijardai bitų mokslinės informacijos, 7329 paviršiaus nuotraukos, aprėpiančios daugiau nei 80 % planetos paviršiaus. Nuotraukose matomos upių vagos, krateriai, didžiuliai užgesę ugnikalniai, kanjonai, poliarinė kepurė, akivaizdžiai pastebima vėjo ir vandens sukelta erozija tam tikruose objektuose, oro masės, rūkai ir kita. Buvo nufotografuoti ir Marso mažieji palydovai Fobas ir Deimas.
Kerkyra

Kerkyra (gr. Κέρκυρα = Kérkyra, senovės graikų: Κέρκυρα arba Κόρκυρα; lot. Corcyra, it. Corfù) yra Graikijos sala Jonijos jūroje. Tai antra pagal dydį Jonijos sala. Plotas 592,9 km². Gyventojų skaičius – 107,9 tūkst. (2001 m.). Sala kalnuota, aukščiausia vieta – Pandokratoro kalnas (906 m).
Svarbiausias miestas irgi vadinamas Kerkyra. Čia įsikūręs Jonijos universitetas.
Kerkyra labai stipriai susijusi su Graikijos istorija ir mitologija. Kerkyros pavadinimas susijęs su dviem stipriais vandens simboliais: Poseidonu, jūrų dievu, ir Asopu, svarbia Graikijos žemyninės dalies upe. Pagal mitą, Poseidonas įsimylėjo Korkyrą, Asopo ir upių nimfos Metopės dukrą ir pagrobė ją kaip buvo įprasta tarp to meto dievų (pats Dzeusas irgi buvo serijinis grobikas). Poseidonas nugabeno ją į bevardę salą ir ja pasimėgavęs pavadino salą Korkyros vardu, kuris po kurio laiko pavirto į Kerkyrą. Jie susilaukė vaiko Fajakso, kurio vardu pavadinti salos gyventojai. Sala patyrė daugybę mūšių ir užkariavimų, kol 1864 m. buvo prijungta prie Graikijos karalystės. Šių kovų palikimas yra pilys, pastatytos strateginėse salos vietose. Dvi tokios pilys supa sostinę, kuri yra vienintelis Graikijos miestas, apsuptas tokiu būdu. Tad Kerkyros miestas buvo Graikijos vyriausybės paskelbtas Kastropolis (Pilių miestu). 2007 m. Senamiestis buvo įtrauktas į Pasaulio paveldo sąrašą po ICOMOS rekomendacijos.

Ekonomika

Kerkyra apsodinta alyvuogių giraitėmis ir vynuogynais, iš kurių nuo Antikos laikų gaunamos alyvuogės ir vynas. Pagrindinės Kerkyros vynuogių rūšys, naudojamos vynui, yra vietinės baltos Kakotrýgēs ir raudonos Petrokóritho, Kefalonijos baltos Robóla, Egėjo Moscháto (baltasis muskatas), Achajos Mavrodáphnē ir kitos.
Kerkyroje taip pat gaminami gyvulinės kilmės produktai Corfiote graviéra ir Kerkyros sūris, „Kerkyros sviestas“ (Boútyro Kerkýras), prieskoningas kepimo ir virimo sviestas, pagamintas iš avies pieno, ir noúmboulo salamis iš kiaulienos ir lydytų kiaulės taukų, pagardintas apelsinų žievelėmis, raudonėliu, čiobreliu ir kitomis aromatingomis žolelėmis, taip pat naudojamomis rūkant dešras.
Kerkyra tapo užsukamu uostu ir turi gan didelę prekybą alyvuogių aliejumi. Anksčiau sala eksportuodavo daug vietinių citronų.
Bukolika

Bukolika (gr. bukolikos – piemenų, piemeniškas) – antikinės poezijos žanras, trumpas lyrinis epinis dialogų arba dainos formos kūrinys, kuriame vaizduojamas niekieno nedrumsčiamas piemenų, žemdirbių gyvenimas, jų meilė, gamta.
Bukolika buvo paplitusi senovės Graikijoje ir Romoje, italų Renesanso poezijoje. Žanro pradininkas – graikų poetas Teokritas. Su bukoline poezija susiję pastoralės, idilės, eklogės žanrai.
Špagalaužis

Špagalaužis (angl. sword breaker 'kalavijų laužytuvas') – durklas labai tvirta geležte, kurios vienoje pusė primena grubias šukas. Tarpu tarp dantų galima sugauti priešininko špagos ar kitokio kalavijo geležtę ir ją sukaustyti ir tada atakuoti kokiu nors tinkamu būdu. Špagalaužį dažnai naudodavo kaip pariravimo durklą – t. y., juo atremdavo priešininko ataką ir tuo pat metu sukaustydavo priešininko špagą, o tada atakuodavo pagrindinės rankos ginklu.
Nėra aišku, ar špagalaužiais buvo galima sulaužyti špagos ar juo labiau kitokio kalavijo geležtę, kaip kad teigia kai kurie šaltiniai. Tai abejotina todėl, kad kalavijų geležtės daromos taip, kad kautynių metu atlaikytų dideles apkrovas, todėl abejotina, ar špagalaužiu galima sukurti tokią situaciją, kad nulaužtum priešininko ginklo geležtę (juo labiau, kad špagalaužį laikydavo kaire ranka). Fechtavimo knygose yra iliustracijų, kur rodoma, kaip kalavijo geležtė atlaiko bandymą sulenkti (ar sulaužyti?) ją lenkiant abiem rankomis. Tai galėdavo būti kalavijo geležtės kokybės išbandymas.

Tiesa, vėlyvojo Renesanso laikų rapyros ir rūmų špagos buvo mažiau tvirtos už ankstesnių laikų kertamuosius kalavijus, ir žinoma, kad pasitaikydavo atvejų, kai jų geležtės lūždavo. Gali būti, kad špagalaužiais iš tiesų galėdavo sulaužyti kai kuriuos tipiškus to meto civilinius ginklus.

Kiti panašūs ginklai

Be špagalaužių yra ir kitų ginklų, pritaikytų priešininko kalavijui sukaustyti. Tai gali būti įprastinis kalavijas su specialios formos garda, tinkama geležtei užspausti arba specialuotas ginklas (pvz., džitė).
Angelė Pranaitytė

Biografija

Mokėsi Glitėnų pradinėje mokykloje, 1969 m. baigė Krekenavos vidurinę mokyklą, 1974 m. baigė Kauno politechnikos instituto Radioelektronikos fakultetą, įgijo radijo inžinieriaus specialybę.
1974 m. Vilniaus radijo matavimų prietaisų gamyklos inžinierė konstruktorė, 1977 m. Vilniaus konstravimo biuro „Venta“ vyresnioji inžinierė, 1981 m. grįžo į Krekenavą, Panevėžio eksploatacinio techninio ryšių mazgo ryšių inžinierė, įmonę reorganizavus – AB „Lietuvos telekomas“, nuo 2005 m. AB „TEO LT“ tinklo inžinierė.
Lietuvos krikščionių demokratų partijos, partijos Lietuvos krikščionys demokratai Panevėžio skyriaus narė, Panevėžio skyriaus pirmininkė.
1995–1997 m., 1997–2000 m., 2000–2003 m., 2003–2007 m. ir nuo 2007 m. Panevėžio rajono savivaldybės tarybos narė.
Eksperimentinės ir klinikinės medicinos institutas

Eksperimentinės ir klinikinės medicinos institutas – Lietuvos mokslo tyrimo įstaiga, veikusi 1946–2009 m. Vilniuje.

Istorija

Įkurtas 1946 m. kaip Eksperimentinės medicinos ir onkologijos institutas. 1946–1964 m. institutas veikė Lietuvos TSR Mokslų akademijoje. 1957 m. atsiradus Onkologijos institutui, pakeista veiklos kryptis.
1964 m. institutas priskirtas Lietuvos TSR sveikatos apsaugos ministerijai, o 1994 m. – Lietuvos Respublikos švietimo ir mokslo ministerijai. 2002 m. institutas perduotas Vilniaus universitetui. 2009 m. sujungus VU Imunologijos institutą su Eksperimentinės ir klinikinės medicinos institutu įkurtas Inovatyvios medicinos centras.

Veikla

Svarbiausios mokslinio tyrimo sritys: reumatinių ligų patogenezė, regeneracinė medicina, kamieninių ląstelių biologija.
Subačiaus naftos terminalas

Subačiaus naftos terminalas – AB  „Klaipėdos nafta" valdomas naftos terminalas, kuriame sandėliojami šviesieji naftos produktai. Kuro bazė užima 33 ha plotą, joje įrengti 42 rezervuarai, atvesta geležinkelio estakada, leidžianti vienu metu pumpuoti 28 cisternas kuro. Subačiaus kuro bazė yra „Klaipėdos nafta“ padalinys, teikiantis kuro saugojimo ir tvarkymo, biodegalų įpylimo į kurą, kuro kokybės rodiklių patikrinimo paslaugas. Kuro bazėje laikomos valstybės nuosavybėje esančios Lietuvos naftos produktų atsargos.

Istorija

Kuro bazė įsteigta 1964 m. Kupiškio rajone, Kunčių kaime, šalia Subačiaus miesto. Sovietmečiu buvo įslaptinta įmonė. 1991 m. kuro bazę perėmė „Lietuvos kuras“. 1997 m. pertvarkant šią įmonę, buvo įkurta įmonė „Subačiaus kuro bazė“. 2001 m. pastaroji sujungta Vilniaus mazuto saugykla į Lietuvos naftos produktų agentūrą. 2012 m. kuro bazė perduota „Klaipėdos naftai“, pervadinta Subačiaus naftos terminalu.
Valčiūnai

Istorija

Tarybiniais metais Valčiūnuose veikė karinė bazė.
Taidongo apskritis

Istorija

Iš dalies dėl regiono atokumo ir kalnų izoliacijos nuo pagrindinių Taivano populiacijos centrų Taidongas buvo paskutinė salos dalis, kurią XIX a. kolonizavo iš žemyninės Kinijos atsikėlę haniai. Taidongas atokiu išliko visą XX a., tad beveik išvengė urbanizacijos ir taršos, kuri užklupo salos žemumų sritis.

Geografija

Vakarinėje dalyje driekiasi Vidurio Taivano kalnagūbris. Ten yra šiaurės vakarinė Jušano nacionalinio parko, kuriame stūkso Guanšanas (aukščiausia viršukalnė apskrityje; 3686 m) dalis. Šiaurėje Huantungo grabenas apskritį skiria nuo vidurio kalnagūbrio, kurio viršukalnės iškyla į daugiau kaip 1600 m aukštį virš jūros lygio. Rytuose plyti pakrantės lyguma. Jūros kranto ruožo ilgis siekia 231 km. Į apskrities teritoriją patenka dvi pagrindinės salos Ramiajame vandenyne – Liu Dao ir Lan Ju, atitinkamai nutolusios nuo apskrities krantų per 30 ir 60 km. Liu Dao buvo įkurta liūdnai pagarsėjusi pataisos kolonija, naudota politiniams kaliniams kalinti Kinų nacionalistų (KMT) „Baltojo teroro“ laikotarpiu (nuo 1947 m. iki karo padėties panaikinimo 1987 m.). Lanju sala, kurioje gyvena tao genties žmonės (Taivano aborigenai, giminingi šiaurės Filipinų žmonėms), yra populiari tarp turistų, nepaisant to, jog čia saugomos valstybinės įmonės „Taiwan Power Company“ branduolinės atliekos.

Gyventojai

Be kinų imigrantų hanių palikuonių, apskrityje taip pat gyvena šios tautinės grupės: bununai, paivanai, rukajai, amiai, beinanai, tau ir gamalanai.
Borussia VfL Mönchengladbach

Istorija

Klubas pradėjo burtis 1899 metais, formaliai įkurtas 1900 metų rugpjūčio 1 dieną.
Pirmas aukštas laimėjimas – 1960 metais iškovoja Vokietijos taurė. 1965 metais pateko į Bundeslygą, 1970 metais laimėjo čempionų titulą, o 1971 metais tapo pirmąja komanda, laimėjusia čempionatą du kartus iš eilės. 1973 metais vėl laimėta Vokietijos taurė, 1975-1977 metais laimėti trys čempionatai, 1975 ir 1979 metais laimėta UEFA taurė. 1977 metais Borussia komanda pateko į UEFA Čempionų lygos finalą, kur pralaimėjo Liverpool FC klubui. Vėliau komanda žymiai susilpnėjo, per sekančius dešimtmečius laimėdama tik vieną aukštą apdovanojimą – Vokietijos taurę (1995 m.).

Sudėtis

<...>
Dievas sukūrė viską, išskyrus kilimą

Siužetas

Jaunos, charizmatiškos filmo herojės – vaikų darželyje dirbanti Aida (30 m.) ir farmacininkė Roberta (25 m.) gyvena įprastą gyvenimą. Iš kitų jas išskiria vienintelė aplinkybė – jos serga retomis onkologinėmis ligomis. Tačiau, balansuodamos ant būties ir nebūties ribos, herojės apie savo ligą kalba netikėtai: Roberta ją vadina dovana, o Aida saviškę, kaip ir sūnelio Pijaus mirtį nuo vėžio, vadina atradimu. Likimo paženklintos herojės netikėtai pastebi tokias gyvenimo puses, kurių anksčiau nematė ar nė neįtarė esant.
Heckler & Koch

Istorija

HK 1949 m. įkūrė inžinieriai Edmundas Hekleris (Edmund Heckler), Teodoras Kochas (Theodor Koch) ir Aleksas Saidelis (Alex Seidel) iš Mauser kompanijos likučių. Kompanija buvo užregistruota 1950 m. Pradžioje kompanija gamino stakles, siuvimo mašinų dalis, matuoklius ir kitus precizinius gaminius. Viskas pasikeitė 1956 m., kai kompanija pasiūlė G3 automatinį šautuvą Bundesverui. Nuo tada HK sukonstravo ir gamino daugiau kaip šimtą skirtingų šaulių ginklų modelių bei jų reikmenų įvairių šalių kariuomenėms bei tvarkos priežiūros institucijoms.
1991 m., nutraukus G41 ir G11 šautuvų projektus HK kompaniją nupirko kompanijos British Aerospace skyrius Royal Ordnance. Kol priklausė šiems savininkams, HK turėjo kontraktą modifikuoti nelabai patikimus D. Britanijos armijai SA80 serijos šautuvus. Be to, H&K sukūrė lengvą anglies pluoštu sutvirtino polimero turintį G36 šturmo šautuvą. Dabar tai Bundesvero automatinis šautuvas), naudojamas ir daug kitų šalių kariuomenėse ar policijos pajėgose.
2002 m. BAE Systems, kurios dalimi tapo British Aerospace, pardavė HK grupei privačių investuotojų, kurie sukūrė vokišką holdingo kompaniją (HK Beteiligungs-GmbH).
Paulius Kiuberis

Biografija

1941–1944 m. dirbo sąskaitininku Panevėžyje. 1950 m. baigė Vilniaus universiteto Ekonomikos mokslų fakultetą. 1969 m. ekonomikos mokslų kandidatas.
1950–1989 m. Vilniaus universiteto dėstytojas, 1971–1981 m. Pramonės ekonomikos katedros vedėjas, 1976–1979 m. Pramonės ekonomikos fakulteto dekanas, nuo 1970 m. docentas.
1957–1962 m. dar ir LSSR plano komisijos perspektyvinio planavimo skyriaus viršininko pavaduotojas. 1962–1971 m. liaudies ūkio plano skyriaus viršininkas. 1965 m. LSSR nusipelnęs ekonomistas.

Mokslinė veikla

Su kitais sudarė LSSR rajoninio planavimo schemą (LSSR valstybinė premija, 1967 m., su kitais). Planinės ekonomikos požiūriu rašė gamybinių jėgų išdėstymo, planavimo tobulinimo klausimais.
Dainius Šimkus

Dainius Šimkus (g. 1974 m. rugsėjo 13 d.) – Lietuvos futbolininkas.

Biografija

Žaidė Tauras Tauragė (1990–1993, 1996–1999, 2001–2005), Kareda Šiauliai (1997; Lietuvos čempionas), Inkaras Kaunas (2002), FK Pagėgiai (2003) klubuose.
2009 m. Turkijos Grand Prix

Penktadienio treniruotės

Pirmose penktadienio treniruočių dalyje greičiausias buvo Nico Rosbergas iš Williams (1:28.952 min.). Jis aplenkė Lewisą Hamiltoną su McLaren (1:29.263) ir Jarno Trulli su Toyota (1:29.271).
Antrojoje dalyje greičiausią ratą nuvažiavo suomis Heikki Kovalainenas (1:28.841). Antras liko ispanas Fernando Alonso (1:28.847), kuris aplenkė Robertą Kubicą (1:29.056).

Šeštadienio treniruotės

Šeštadienį greičiausias visų treniruočių metu buvo brazilas Felipe Massa iš Ferrari (1:27.983). Antras buvo J. Trulli (1:28.022), trečias jo ekipos draugas Timo Glockas (1:28.094).
Aron hakodešas

Aron hakodešas (hebr. ארון הקודש – šventoji skrynia) – spinta (kartais niša), kurioje laikomi Toros ritiniai. Tai vienas svarbiausių sinagogos įrenginių, kilęs iš Biblijoje minimos Sandoros skrynios, kurioje buvo laikomos lentelės su 10 Dievo įsakymų.
Aron hakodešas įrengiamas į Jeruzalės pusę atgręžtoje maldų salės sienoje. Yra pakyloje, nuo kurios kohenai laimina besimeldžiančiuosius, o rabinas arba pamokslininkas (magidas) sako pamokslą. Aron hakodešo dureles dengia šilko ar aksomo užuolaida. Žydų aškenazių sinagogose aron hakodešo viršuje dega amžinoji ugnis, kuri simbolizuoja Toros amžinumą ir menorą.
Paschos, Sukoto (Palapinių), Jom Kipuro (Permaldavimo) švenčių dienomis, skaitant tam tikras maldas, aron hakodešo durelės atidaromos. Besimeldžiantieji tuo metu stovi.
Atsiradus sinagogoms jose buvo paskirta Sandoros skrynią simbolizavusi vieta. Iš pradžių tai būta įdubos sienoje. Talmude minima Toros ritinių skrynia bei niša, skirta laikyti arba skryniai, arba pačiai Torai. XII a. sinagogose jau buvo speciali spinta, kurioje aškenaziai Toros ritinius laikė vertikaliai, o sefardai, Jemeno žydai ir Indijos žydai – horizontaliai. Renesanso epochoje aron hakodešo niša dažniausiai panaši į portalą: iš abiejų jos pusių – piliastrai arba kolonėlės, viršuje – aukštas kelių tarpsnių frontonas. Baroko, klasicizmo laikotarpių aron hakodešai puošnesni, primena bažnyčių altorius (ypač mediniai drožinėti).
Čulmanas

Istorija

1926 m. prie Čulmano upės įkurta Utiosno (Утёсный) gyvenvietė. Išaugo pradėjus anglių gavybą bei nutiesus Lenos plentą. 1941 m. suteiktas miesto tipo gyvenvietės statusas.
Svidžiai

Aplinkinės gyvenvietės

Germaniškis – 3 km
Aleksandravas

Istorija

Kaimo pavadinimas kilęs nuo asmenvardžio Aleksandras. Kaime yra senkapių. 1930 m. atidaryta pradinė mokykla, 1949–1993 m. septynmetė, aštuonmetė, devynmetė, vėliau pagrindinė. 1952 m. atidaryta biblioteka, nuo 1956 m. veikė kultūros namai. 1949–1993 m. kolūkio centrinė gyvenvietė.
Antanas Montvydas

Biografija

Mokydamasis Liepojos gimnazijoje dalyvavo slaptoje lietuvių moksleivių veikloje, priklausė socialdemokratų rateliui. Bendradarbiavo laikraščiuose „Vilniaus žinios“, „Lietuvių laikraštis“, „Žarija“. Vėliau mokėsi gimnazijoje Sankt Peterburge. Už laikraštyje „Novaja žizn“ išspausdintą straipsnį, raginantį nuversti caro valdžią, suimtas ir įkalintas. Už užstatą išleistas, pasikeitė pavardę į Antonovo ir 1908 m. atvyko į JAV. 1919 m. baigė Lojolos universitetą (Čikaga).
JAV lietuvių kolonijose sakė revoliucines kalbas. Redagavo laikraščius „Pirmyn“ (1909 m.), „Keleivis“ (1910–1912 m.), „Pažanga“, „Laisvė“ (pirmasis redaktorius), „Vaidila“, „Naujienos“. 1914 m. Čikagoje leido laisvamanių mokslo žurnalą „Galvočius“.  1919–1920 m. ir 1946 m. Amerikos lietuvių darbininkų draugijos pirmininkas. Susivienijimo lietuvių Amerikoje veikėjas, 1930 m. švietimo komisijos narys, 1942–1952 m. įstatų komisijos narys; suorganizavo Čikagoje 6-tą kuopą, jos pirmininkas. Čikagos lietuvių draugijos veikėjas, pirmininkas ir daktaras-kvotėjas. 1921 m. redagavo žurnalą „Gydytojas“. 1922 m. įkūrė „Vaidilų broliją“ kovai su komunistais. Vienas Amerikos lietuvių tarybos organizatorių, veikėjas. 1957–1961 m. pirmasis Amerikos lietuvių gydytojų sąjungos pirmininkas. Pasirašinėjo slapyvardžiais: A. Barsius, A. Paukštis, Antanovas.
Octave Mirbeau

Biografija

Mirbeau gimė 1848 m. vasario 16 d. Trevjere, Prancūzijos šiaurėje. Jis mokėsi jėzuitų koledže Vannes mieste (Bretagne). Po 1870 m. prancūzų-vokiečių karo jis nuvyko į Paryžių ir pradėjo žurnalisto karjerą. Išgarsėjęs kaip žurnalistas, Mirbeau pradėjo rašyti politinėmis temomis.
1886 m. buvo išleista jo autobiografinis romanasKalvarija ir išsyk tapo bestseleriu. 1887 m, jis vedė aktorę Alice Regnault.
Žymiausi jo romanai yra Le Jardin des supplices (Kančių sodas, 1899) ir Le Journal d’une femme de chambre (Kambarinės dienoraštis, 1900). Didelio pasisekimo sulaukė komedija Les affaires sont les affaires (Verslas yra verslas) (1903).
Mirbeau, meno kritikas, vertino Claude Monet, Auguste Rodin, Camille Pissarro, Paul Cézanne ir Camille Claudel.
Aktyvus anarchistinės dvasios intelektualas aktyviai dalyvavo Dreifuso byloje.
Mirbeau mirė 1917 m. vasarį Paryžiuje, įsiplieskiant Pirmajam pasauliniam karui.
Įkvėptas Auguste’o Rodino ir Claude’o Monet gyvenimo bei darbų menininkas stengėsi revoliucionalizuoti savo amžininkų požiūrį į pasaulį, atverti jiems akis ir priversti pamatyti vertybes bei institucijas tokias, kokios jos iš tikrųjų yra, o ne tokias, kokias šio pasaulio galingieji mums jas norėtų parodyti.
Amlwch Town FC

Istorija

Įkurtas 1897 m. Yra žaidę Cymru Alliance lygoje, tačiau neįsitvirtino. Dabar dėmesį skiria vaikų ir jaunimo ugdymui.