google/wiki40b huggingface dataset:
Jurgis I

Biografija

Hanoverio kurfiursto Ernesto Augusto ir Anglijos karaliaus Jokūbo I vaikaitės Pfalco kunigaikštytės Sofijos sūnus. Paveldėjo D. Britanijos sostą pagal 1701 m. vad. Nuraminimo aktą, kuriuo siekta neleisti užimti sosto katalikams Stiuartams. Ministrais tvirtindavo tik vigus (daugiausia dėl bendro priešiškumo torių vyriausybės 1713 m. Utrechto taikai su Prancūzija). Jurgis I buvo nepopuliarus (menkai mokėjo anglų kalbą, per daug domėjosi Hanoverio reikalais), bet jo teisė į sostą nebuvo rimtai kvestionuojama; Stiuartų šalininkų jakobitų sukilimas (1715 m.) ir sąmokslas (1719 m.) tik sustiprino jo padėtį. Daugiausia Jurgis I rūpinosi kariuomene ir užsienio politika – 1718 m. padėjo suburti D. Britanijos, Rusijos, Prūsijos ir Austrijos sąjungą, vadinamąjį Keturių aljansą, nukreiptą prieš Prancūziją ir Ispaniją, kuri po 1701–1714 m. Ispanijos įpėdinystės karo siekė atgauti prarastas teritorijas.
Žygimantas Viktoras Denhofas

Biografija

Lenkų bajorų Denhofų giminės atstovas, „Vepris“ herbo savininkas. Veliunio ir Radomsko seniūno Stanislovo Denhofo (m. 1653 m.) ir Ano Efimijos Radvilaitės (1628–1663) sūnus, Dorpato vaivados Kasparo Dehofo (1588–1645) anūkas.
Nuo 1683 žinomas kaip Veliunio pakamaris, 1693 metais gavo Lietuvos dvaro paiždininkio pareigybę.
Placdarmas

Placdarmas (pranc. place d'armes – aikštė susirinkti kariuomenei) –  įtvirtintas rajonas, kur sutelkiama kariuomenė, rengiantis pulti priešą; teritorija, kurios nors valstybės panaudojama pulti kitai valstybei.
Placdarmas gali turėti strateginę arba operatyvinę reikšmę ginkluotųjų pajėgų panaudojime vykdant kovinius ar kitokius veiksmus. Juo gali būti vadinama ir nedidelė teritorija, užimta atakuojančių pajėgų, forsavus upę arba atsitraukiančio priešo ginamas plotas priešingame krante. Įtvirtintos gynybinės pozicijos apginti pakrantės placdarmą vadinamos prietilčio įtvirtinimais. Taktiniai placdarmai dažniausiai užimami iš karto priekinių puolančiųjų būrių, avangardo padalinių, oro ar jūrų desanto, po to išplečiami į operatyvinius, į mūšį įtraukiant kitas puolimo grandis, rezervą. Dideli placdarmai sukuriami planuojant stambias karines operacijas.

Pavyzdžiai

Kaip karinio ir politinio placdarmo pavyzdį galima paminėti Kubą. Ji buvo sovietų placdarmu šuoliui į JAV ir Lotynų Amerikos šalis. Diversinei, šnipinėjimo veiklai tarptautinėje arenoje TSRS teikė didelės reikšmės, kaip nė viena kita pasaulio valstybė. O jos pagrindinis priešas – JAV – labai lengvai pasiekiamas iš Kubos. Su šiuo sovietų placdarmu XX a. šeštojo dešimtmečio pabaigoje, septinto pradžioje susijęs vienas iš įtempčiausių šaltojo karo laikotarpių, rizikavęs peraugti į didelio masto karinius veiksmus su branduolinio ginklo panaudojimu per Karibų krizę.   
Placdarmo, kaip didžiulio įtvirtinto rajono su fortifikaciniais objektais, skirto išlaisvinti Prancūzijai ir kitoms okupuotoms šalims, pavyzdžiu gali būti Normandijos operacija. Tai buvo sąjungininkų Antrajame pasauliniame kare – JAV, Didžiosios Britanijos ir Kanados – kariuomenių išsilaipinimas Normandijoje. 1944 m. birželio 6 d. milžiniškas JAV, Anglijos ir Kanados desantas išsilaipino vakarinėje Prancūzijos pakrantėje. Operacijos metu per savaitę oro ir jūrų desanto daliniai susijungė į vieną 80 km ilgio ir 10-17 km pločio placdarmą vandenyno pakrantėje, kur buvo sutelkta dešimtys divizijų, paruoštų skverbimuisi į priešo teritorijos gilumą.
Vičitravyrja

Vičitravyrja (skr. विचित्रवीर्यः = Vicitravīryaḥ) – Mahabharatoje minimas Hastinapuros valdovas. Buvo jaunesnysis Šantanu ir Satjavatės sūnus. Tapo valdovu, kai jo brolis Čitrangada žuvo kovoje su Gandharvanu.
Vičitravyrjai jo pusiau brolis Bhišma rado tris nuotakas (laimėjo Kašio karalystės svajamvaroje) – Ambą, Ambiką ir Ambaliką. Tačiau Vičitravyrja netrukus mirė, nesulaukęs palikuonių. Satjavatė prašė Bhišmos pratęsti giminę, tačiau atsisakė laužyti savo skaistybės įžadą. Tada giminę pratęsė nesantuokinis Satjavatės sūnus Vjasa – jam gimė sūnūs Pandus ir Dhritaraštra.
Nikolajus Vavilovas

Nikolajus Vavilovas (rus. Никола́й Ива́нович Вави́лов, 1887 m. lapkričio 25 d. Maskvoje – 1943 m. sausio 26 d. Saratove) – vienas žymiausių rusų mokslininkų – genetikas, botanikas, selekcininkas, geografas, SSRS Mokslų akademijos narys, Sąjunginės žemės ūkio mokslų akademijos (ВАСХНИЛ) prezidentas (1929–1935 m.), viceprezidentas (1935–1940), SSRS geografijos draugijos prezidentas (1931–1940 m.), Sąjunginio augalininkystės instituto įkūrėjas ir direktorius (1920–1940 m.), SSRS Mokslų akademijos Genetikos instituto direktorius (1930–1940 m.).
Brolis – garsus fizikas Sergejus Vavilovas.
Pavandenės valsčius

Pavandenės valsčius buvo Žemaitijoje. Centras – Pavandenė.
Dravidų mažoji rasė

Dravidų mažoji rasė (rus. дравидийская малая раса) – Pietų Indijoje aptinkama antropologinė mažoji rasė. Dar vadinama dravidų antropologiniu tipu arba Pietų Indijos mažoji rasė.
Yra tarpinė tarp Indijos – Viduržemio jūros bei vedoidų mažųjų rasių.

Arealas

Šio tipo žmonės gyvena Pietų Indijoje, pietinių europidų ir vedoidų sandūros zonoje.
Dravidų antropologinio tipo žmonės paplitę tarp tamilų, telugų.
Apolonija Nistelienė

Biografija

1944–1950 m. mokėsi Kauno Vytauto Didžiojo universiteto Architektūros fakultete, 1944–1948 m. Istorijos-filologijos fakultete, 1949–1951 m. Vilniaus universiteto Istorijos filologijos fakultete.
1950–1985 m. Komunalinio ūkio projektavimo instituto Šiaulių skyriaus architektė, vėliau dirbo kitose miesto įstaigose.
Lietuvos architektų sąjungos narė.

Kūryba

Sukūrė tipinius vidurinės mokyklos (1952 m.), vaikų darželio (1953 m.) projektus. Projektavo Šiaulių miesto Santuokų rūmus (su I. Laurušu, 1975 m.), įrengė parduotuvės „Vaikų pasaulis“, kino teatrų, 20-ties vaistinių Šiaulių regione interjerus. Prisidėjo prie Šiaulių parko, skverų, įstaigų teritorijų, kapinių Šiauliuose ir Šiaulių regione apželdinimo. Sukūrė mažosios architektūros formų (kioskų, vartų, tvorų ir kt.) bei sakralinės architektūros Šiaulių ir kitose Lietuvos bažnyčiose.
Paskelbė straipsnių architektūros klausimais respublikos ir Šiaulių miesto periodikoje.
Kalvarijos-Budzisko pasienio punktas

Kalvarijos-Budzisko pasienio punktas (lenk. Przejście graniczne Budzisko-Kalvarija) - buvęs Lietuvos-Lenkijos valstybinės sienos pasienio punktas šalia Kalvarijos, Kalvarijos savivaldybėje, Marijampolės apskrityje iš Lietuvos pusės ir šalia Budzisko, Palenkės vaivadijoje, Suvalkų apskrityje, Šipliškės valsčiuje iš Lenkijos pusės. Per pasienio punktą eina kelias E67 (Via Baltica). Tai buvo didžiausias ir labiausiai apkrautas pasienio punktas tarp Lietuvos ir Lenkijos. Kol dar veikė sienos patikra per dieną pravažiuodavo apie 5000 automobilių ir apie 1000 sunkvežimių. 2007 m. gruodžio 21 d. įgyvendinant Šengeno sutartį pasienio patikra buvo panaikinta.
Dulkančioji krenklė

Literatūra

Lietuvos grybų atlasas, Vincentas Urbonas, Kaunas, Lututė, 2007, ISBN 978-9955-692-59-1, 166 psl.
Kauno Apreiškimo Švč. Dievo Motinai parapija

Istorija

1824 m. įsteigta Kauno stačiatikių parapija. 1937 m. parapijoje buvo 4560 tikinčiųjų, 2 šventikai. 1945 m. parapijoje buvo 580 tikinčiųjų. 1947 m. sovietų valdžia parapiją įregistravo kartu su Kristaus Prisikėlimo cerkve. 1957 m. soborui priklausė 2385 stačiatikiai. Nuo 1986 m. parapijai priskirta ir Užusalių Šv. Aleksandro Neviškio cerkvė.
Pašilė (Giedraičiai)

Istorija

Viensėdis minimas 1776 m. Giedraičių mirusiųjų metrikų knygoje.
Plėšriamusės

Aprašymas

Aptinkamos visoje Palearktikoje miškų bei miškastepių zonose. Tai gana stambios (15 – 25 mm), plaukuotos musės. Spalva paprastai būna juoda. Kartais, pamėgdžiojant bites, ant kūno turi kelias juostas geltonų, rusvų ar oranžinių plaukelių.
Maitinasi įvairiais vabzdžiais (tarp jų bitėm, vabalais, vapsvom, kartais ir kitom musėm plėšrūnėm). Lervos taip pat plėšrios, vystosi dažniausiai po spygliuočių medžių žieve bei medienoje, kur maitinasi ūsuočių, straubliukų, blizgiavabalių ar kitų vabalų lervomis.
Lexus LFA

Lexus LFA – egzotiškas sportinis automobilis gaminamas „Lexus“ bendrovės. Jis buvo pristatytas 2009 m. Tokijo automobilių parodoje. Pranešta, kad bus pagaminta tik 500 šio modelio vienetų. Lexus LFA turėtų kainuoti 375 000 eurų (1,3 mln. Lt). Lexus LFA pagrindiniai konkurentai yra Ferrari F430 ir Lamborghini Gallardo bei Lamborghini Murcielago ir Pagani Zonda.

Savybės

Lexus LFA varomas 4,8 l V10 motoro, išvystančio 560 AG prie 8 700 aps./min. ir pasiekiančio maksimalų 480 Nm sukimo momentą prie 6 800 aps./min. Su 6 pavarų sekvencine greičių dėže sujungtam varikliui leidžiama suktis iki 9 000 aps./min žymos. Lexus LFA 100 km/val. greitį pasiekia vos per 3,7 s. Didžiausias automobilio greitis – 325 km/val. Svoris – 1480 kg. Agregato vožtuvai, išmetimo dujų kolektorius ir kai kurios kitos dalys pagaminti iš titano, o stūmokliai – iš aliuminio. 65 procentams viso automobilio kėbulo panaudotas anglies pluoštas.
Terespolio valsčius

Administracinis suskirstymas

Bohukalai, Dobratiče Kolonija, Kobilanai, Kolpin Ogrodnikai, Koroščinas, Kukurikai, Kužavka, Lebiedzevas, Lechuti Dužė, Lechuti Malė, Lengai, Lobačev Dužai, Lobačev Malai, Malaševičė, Malaševiče Dužė, Malaševiče Malė, Michalkuvas, Muraviecas, Neplė, Podolanka, Polatičė, Samovičė, Stažinka, Zastavekas ir Žukai.
Vandens malūnas

Vandens malūnas – energijos rūšies keitimo įtaisas, variklis, vandens kinetinę ar potencinę energiją verčiantis mechanine − sukimo momentu. Naudojamas vandens ratas ar vandens turbina.
Šie įrenginiai naudoti miltams malti, metalo apdirbimo, tekstilės pramonėje. Vandens malūnas, sujungtas su elektros generatoriumi, paprastai vadinamas hidroelektrine.
Pirmosios užuominos apie vandens energijos panaudojimą mechaniniam darbui randamos Mesopotamijos civilizacijos laikotarpiu, tačiau tikri vandens malūnai pradėti naudoti senovės graikų ir romėnų. Ši technologija taip pat buvo naudojama senovės Indijoje, Kinijoje, Arabų šalyse.
Rutulių sportas

Rutulių sportas (arba žolės kamuolys) – taiklumo reikalaujanti sporto šaka, kurios tikslas nuridenti savo rutulį kuo arčiau įskaitinio rutulio. Dažniausiai žaidžiama didelėse aikštėse ant žalios vejos arba dirbtinės dangos.
Rudy Rucker

Biografija

Rukeris gimė Luisvilyje, Kentukio valstijoje. Jis lankė Šv. Ksaviero vidurinę mokyklą, Svortmoro koledže 1969 m. gavo matematikos bakalauro diplomą, o 1973 m. Rutgerso universitete įgijo daktaro laipsnį.
Nuo 1972 iki 1978 m. Rukeris dėstė Niujorko valstijos universitete Dženesou (Geneseo) miestelyje. Gavęs subsidiją iš Aleksanderio fon Humbolto fondo, 1978–1980 m. dėstė Heidelbergo universitete. Vėliau, 1980–1982 m., dėstė Randolfo Makono moterų koledže Linčburgo mieste, Virdžinijoje. Vėliau ketverius metus rašė kūrinius. Įkvėptas interviu su Stefenu Volframu, Rukeris 1986 m. patapo informatikos profesoriumi San Chosė valstybiniame universitete ir dėstė iki 2004 m.
Rukeris suformavo transrealizmo stilių, kurį apibrėžė savo 1983 m. esėje „The Transrealist Manifesto“: tai mokslinė fantastika, paremta paties autoriaus gyvenimu ir tiesioginiu suvokimu, sumaišyta su fantastikos elementais, kurie simbolizuoja psichologinę kaitą. Šios idėjos pritaikytos daugumoje Rukerio romanų ir apsakymų. Vienas tokių pavyzdžių yra romanas „Saucer Wisdom“, kuriame pagrindinis veikėjas pagrobiamas ateivių. Savo pirmąjį transrealizmo romaną „White Light“ Rukeris parašė būdamas Heidelberge.

Iškeltos idėjos

Rukeris savo romanuose dažnai tyrinėja mokslines ir matematines idėjas; „White Light“ jis apžvelgia begalybės sąvoką, tuo tarpu kūrinyje „Ware Tetralogy“ paaiškinamas natūraliosios atrankos panaudojimas programinės įrangos kūrime (taip pat aptarta ir 1994 m. kūrinyje „The Hacker and the Ants“). Jo romanuose taip pat iškeliamos mistinės filosofijos idėjos, kurias jis su trupučiu ironijos apibendrino savo darbe „The Central Teachings of Mysticism“ (įtrauktame į „Seek!“, 1999 m.).
Jo negrožinės literatūros kūrinyje „The Lifebox, the Seashell, and the Soul: What Gnarly Computation Taught Me About Ultimate Reality, the Meaning Of Life, and How To Be Happy“ apibendrinamos įvairios filosofijos, kurių jis laikėsi daugelį metų. Kūrinys pasibaigia eksperimentine išvada, kad mes galbūt pelningai pasaulį suvokiame kaip skaičiavimų sistemą, paskutinėje pastaboje teigiama, kad „galbūt ši visata yra tobula“.
Bibčių Bobelis

Šaltiniai

Bibčių Bobelį (Bibcziu Bobelis) mini Jokūbas Brodovskis ir palygina su graikų faliniu dievu Priapu.

Interpretacijos

Norbertas Vėlius Bibčių Bobelį gretina su Jono Lasickio minimais Babilu ir Bičbirbiu. Anot Gintaro Beresnevičiaus, Bibčių Bobelyje galima įžvelgti vėlyvą sodo dievybę, kurios asmenyje sujungta ir vaisingu­mo, ir visko, kas yra sode, taigi – ir avilių, bičių globa.
Leonas Čereška

Biografija

Iki 1908 m., tarnaudamas su tėvais, keliavo per dvarus. 1908–1912 m. mokėsi Biržų mokykloje. 1915–1918 m. mokytojavo Savučių ir Daunorių mokyklose Vabalninko valsčiuje.
Nuo 1919 m. – Lietuvos socialdemokratinio jaunimo sąjungos narys. 1919–1921 m. tarnavo Lietuvos kariuomenėje. 1920 m. įstojo į Aukštuosius kursus, 1922 m. vasario 16 d. – į Lietuvos universiteto Matematikos-gamtos fakultetą. 1921–1924 m. dirbo Valstybės kontrolėje revizoriaus padėjėju.
1923 m. – „Žiežirbos“ organizatorius, 1925 m. – Fondo socialdemokratinei moksleivijai remti steigėjas, studentų atstovybės narys. Bendradarbiavo žurnale „Žaizdras“, kitoje socialdemokratinėje spaudoje.
Nuo 1926 m. – Lietuvos universiteto zoologijos ir lyginamosios anatomijos laborantas. Už agitaciją prieš 1926 m. gruodžio 17 d. įvykdytą valstybės perversmą 1927 m. kovo 5 d. suimtas Ukmergėje, bet, pritrūkus įrodymų, paleistas. 1929 m. balandžio mėn. vėl keliems mėnesiams suimtas Kaune. 1929 m. liepos 12 d. vadinamojoje atentato į A. Voldemarą byloje nuteistas 4 m. sunkiųjų darbų kalėjimo.
1930 m. vasario 16 d. iš kalėjimo paleistas ir nuo spalio 16 d. vėl dirbo universitete jaunesniuoju asistentu, nuo 1933 m. sausio 1 d. – vyr. asistentu hidrobiologu.
1923 m. stažavosi Roskofo zoologijos stotyje, 1931 m. Austrijoje. 1934 m. balandžio 9 d. Graco universitete baigė daktaro disertaciją, bet, grįžęs į Kauną, mirė nuo vėžio.
Sodėmun-gu

Sodėmun-gu (kor. 서대문구) yra vienas iš 25 Seulo rajonų. Jis yra šiaurės vakarinėje miesto dalyje. Plotas – 17,61 km², gyventojų skaičius – 348 500.

Suskirstymas

Rajonas yra padalintas į 14 mažesnių vienetų, vadinamų dong.

Žymios vietos

Sodėmun garsus Bongvon šventykla (봉원사), seniausia Seule Sinčon traukinių stotimi, Nepriklausomybės parku, Sodėmun gamtos ir Sodėmun kalėjimo muziejais (서대문 형무소). Rajone yra dvi didesnės kalvos: Ansan ir Bėngnjonsan. Sodėmun įsikūrę ir 8 universitetai, tarp kurių labiausiai žinomi Jonsei (연세대학교) ir Ihva Moterų (이화여자대학교).
Vašingtono aikštė

Vilniaus Vašingtono aikštė (Vašingtono skveras) yra Vilniaus miesto centre, šalia Lukiškių aikštės ir Baltojo tilto. Šis pavadinimas suteiktas 1996 m. Lietuvoje apsilankius JAV valstybės sekretorei Madeleine Albright. Ta proga prie aikštės fontano (vieno seniausių Vilniuje) buvo pastatytas Lietuvos ir Amerikos draugystės atminimo akmuo.
2010 m. aikštėje atidengta atminimo lenta, kurioje lietuvių ir anglų kalbomis iškaltas laikinai valstybės sekretoriaus pareigas ėjusio Sumner Welles 1940 m. liepos 23 d. oficialus Valstybės departamento pareiškimas.
Dalis vietos gyventojų, anksčiau gyvenę Tumo–Vaižganto gatvėje, buvo pasipiktinę vienašališku Vilniaus savivaldybės sprendimu dėl šio pavadinimo suteikimo kai kuriems lietuvių klasiko vardu vadintiems adresatams.

Panašūs pavadinimai Vilniuje

Šis skveras nebe pirmas Lietuvos sostinėje, kuriam suteiktas Jungtinių Amerikos Valstijų vietovių vardas. Pašilaičių mikrorajone, tarp Gabijos gatvės ir Laisvės prospekto, alėjai yra suteiktas Čikagos pavadinimas. 2013 m. lapkričio mėn. buvo numatyta pavadinti vietą ties Antakalnio ir L. Sapiegos gatvių sankirta, Antakalnio seniūnijoje, Pensilvanijos skveru, tačiau vietos bendruomenė tokiam sprendimui nepritarė.
Konstantinas Romualdas Dobrovolskis

Biografija

Mokėsi Telšių Žemaitės vidurinėje mokykloje. Ją baigė 1957 m. Tais pačiais metais įstojo į Vilniaus universiteto Medicinos fakultetą. Jį baigė 1963 m. ir įgijo gydytojo radiologo specialybę. Šioje srityje dirba iki šiol.
1964–1976 m. dirbo gydytoju rentgenologu ir Raudonojo Kryžiaus draugijos Centro komitete skyriaus vedėju, vėliau – pirmininko pavaduotoju. 1976 m. pradėjo dirbti Vilniaus Raudonojo Kryžiaus ligoninės Rentgenodiagnostikos skyriaus vedėju. 1990 m. suteikta gydytojo rentgenologo aukščiausia kategorija.
1992 m. apgynė medicinos mokslų daktaro disertaciją. 1993–2005 m. Vilniaus universiteto ligoninės Santariškių klinikų Radiologijos centro vedėjas direktorius. Nuo 2005 m. dirba Vilniaus universiteto ligoninės Santariškių klinikų Radiologijos centro gydytoju konsultantu ir klinikoje „Tomografija“. 
2001–2003 m. ėjo LR sveikatos apsaugos ministro pareigas.
Dniepropetrovsko sritis

Plotas

Srities plotas 31914 km², kas sudaro 5,28 % Ukrainos teritorijos.

Vandens telkiniai

Didžiausios upės – Dniepras, jo intakai Orilė, Samara, Inhulecas. Kiti vandens telkiniai – Dniepro, Kamianskės tvenkiniai, Dniepro-Kryvyj Riho kanalas.

Reljefas

Reljefas – lygumos. Srities vakaruose yra Padnieprės aukštuma, vidurinėje dalyje Padnieprės žemuma, pietryčiuose Paazovės aukštumų šakos (didžiausias aukštis 211 m).

Klimatas

Vidutinių platumų žemyninis klimatas. Sausio vidutinė temperatūra nuo -5 (srities šiaurės vakaruose) iki -7 °C (šiaurės rytuose), liepos atitinkamai 24 ir 22 °C. Per metus iškrinta nuo 400 (šiaurėje) iki 450 mm (pietuose) kritulių.

Ekonomika

Kasamos rūdos: geležis (90 % Ukrainos geležies rudos gavybos), manganas (100 %) rūdos, akmens anglis (14 %) ir rusvoji anglis; yra titano, urano, nikelio rūdų, boksito telkinių. Išplėtota juodoji metalurgija (apie 40 % Ukrainos juodosios metalurgijos pramoninės produkcijos) ir spalvotoji metalurgija, mašinų gamyba, chemijos (naftos chemijos, kokso chemijos, lakų, dažų, sprogstamųjų medžiagų, amoniako, gumos), siuvimo, trikotažo, avalynės, statybinių medžiagų, medžio apdirbimo, plaušienos ir popieriaus, baldų, maisto pramonė.
Srityje auginami kviečiai, miežiai, kukurūzai, soros, grikiai, cukriniai runkeliai, saulėgrąžos, kanapės, bulvės, daržovės. Išplėtota sodininkystė ir vynuogininkystė. Veisiami galvijai, kiaulės. Verčiamasi žvejyba.
Balneologijos ir purvo kurortas – Solonyj Limanas.
Šlapimo pūslė

Šlapimo pūslė (lot. vesica urinaria) – neporinis, tuščiaviduris, lengvai išsitempiantis vidaus organas, gulintis mažajame dubenyje, atliekantis laikinos inkstuose išsiskyrusio šlapimo talpyklos funkciją.

Histologija

Šlapimo pūslės sienelė stora, ypač storas jos raumeninis sluoksnis. Jos vidinis paviršius labai raukšlėtas, jį dengia daugiasluoksnis pereinamasis epitelis iš 6-8 ląstelių eilių. Sienelei įsitempus epitelis pavirsta dvieiliu. Po epiteliu eina storas jungiamojo audinio sluoksnis. Raumeninis sluoksnis sudarytas iš trijų lygiųjų raumenų sluoksnių: vidinio ir išorinio išilginių ir vidurinio žiedinio. Pūslės dugne vidinis išilginis raumenų sluoksnis sustorėja, o iš žiedinio sluoksnio šlapimo pūslės atsivėrimo į šlaplę srityje susidaro sfinkteris. Šlapimo pūslės sienelėje yra tankūs kraujagyslių ir limfagyslių tinklai bei juntamųjų nervų skaidulų.

Pūslės talpa

Gyvo žmogaus šlapimo pūslė niekada nebūna visiškai tuščia ir net nusišlapinus jos ertmėje tarp gleivinės raukšlių lieka nedidelis šlapimo kiekis. Suaugusio žmogaus pūslėje vidutiniškai telpa 300–500 ml šlapimo. Moters šlapimo pūslės talpa yra didesnė, ji guli dubenyje žemiau nei vyro pūslė.

Pūslės forma

Pūslės forma priklauso nuo joje esančio šlapimo kiekio ir žmogaus amžiaus. Tuščia naujagimių ir vaikų pūslė yra pailga, labiau vertikaliai suplokštėjusi negu suaugusiųjų, beveik visa jos užpakalinė siena susiliečia su priekine pūslės siena. Ji dažniau randama pilvo nei dubens ertmėje. Moters pūslė yra plokštesnė nei vyro dėl už pūslės gulinčios gimdos slėgio. Moters pūslės skersinis matmuo didesnis negu vyro pūslės, o pūslės šoninėse dalyse susidaro nedidelės išgaubos. Nepilna pūslė neiškyla virš gaktinės sąvaržos viršutinio krašto, yra kiaušinio formos, smailasis galas krypsta į priekį ir šiek tiek aukštyn, o bukasis – atgal ir žemyn. Vertikalusis matmuo – 10 – 12 cm, skersinis matmuo 7 – 8 cm.

Anatomija

Pilnoje pūslėje skiriama viršūnė (lot. apex vesicae), kūnas (lot. corpus vesicae) ir dugnas (lot. fundus vesicae). Žemiausia, nepaslanki dugno dalis nusitęsia į pūslės kaklą (lot. cervix vesicae). Priekinė, aukštyn smailėjanti viršutinė pūslės dalis krypstanti gaktinės sąvaržos ir priekinės pilvo sienos link, vadinama pūslės viršūne (lot. apex vesicae). Nuo pūslės viršūnės palei priekinės pilvo sienos vidinį paviršių bambos link eina skaidulinio audinio juosta, vidurinis bambinis raištis (lot. ligamentum umbilicale medianum). Pūslės viršūnė pereina į platėjančią pagrindinę jos dalį – kūną (lot. corpus vesicae). Pilnos pūslės kūne galima skirti priekinį, viršutinį, du šoninius ir užpakalinį paviršių. Pūslės trikampis (lot. trigonum vesicae) matomas pūslės kakle tarp šlapimtakių angų (lot. ostium ureteris) viršuje ir šlaplės vidinės angos (lot. ostium urethrae internum) apačioje. Tuščioje pūslėje atstumas tarp šlapimtakio angų sumažėja, o pilnoje – padidėja.

Ryšys su aplinkiniais organais

Su aplinkiniais organais pūslė susijungusi fascijomis, raiščiais, lygiųjų raumenų pluoštais. Ji suaugusi su tarpvietės raumenimis, priešine liauka, šlaplės pradžia, šlapimtakiais.
Gazalkentas

Istorija

Gazalkentas įkurtas 1932 m., statant Gazalkento vandens mazgą bei Čirčiko–Bozsu vandens jėgainių kaskadą. Miestas nuo 1964 m.
Otto Kuusinen

Biografija

Gimė siuvėjo šeimoje. 1905 m. baigė Helsinkio universiteto istorijos-filosofijos fakultetą. Nuo 1904 m. aktyviai veikė Suomijos socialdemokratų partijoje. 1908–1917 buvo Suomijos seimo narys. 1918 m. po nepavykusio komunistinio perversmo pasitraukė į Rusiją, buvo vienas Komunistinio internacionalo ideologų, laikėsi pasaulinės proletariato diktatūros pozicijos. 1921-1939 m. buvo Kominterno prezidiumo narys, Vykdomojo komiteto sekretorius. Visuomet palaikydavo Staliną, todėl buvo tarp nedaugelio Kominterno veikėjų, išvengusių represijų.
Prasidėjus TSRS-Suomijos karui iškart buvo paskirtas marionetinės Suomijos demokratinės respublikos vyriausybės vadovu (dėl to vadintas Suomijos Kvyslingu). Sukūrus Karelijos-Suomijos TSR buvo šios sąjunginės respublikos Aukščiausiosios Tarybos prezidiumo pirmininkas.
Nuo 1941 m. buvo TSKP CK narys, 1952-1953 m. ir 1957-1964 m. – TSKP CK Prezidiumo narys. Nuo 1957 m. iki mirties buvo TSKP CK sekretorius (vyriausias amžiumi). 1958 m. tapo TSRS Mokslų akademijos akademiku.
TSRS Aukščiausiosios Tarybos 1-6 šaukimų deputatas, Socialistinio darbo didvyris (1961 m.), apdovanotas keturiais Lenino ordinais. Palaidotas Kremliaus sienoje Maskvoje.
Uberaba

Istorija

Vietovės pavadinimas tupių kalba reiškia „žvilgantis vanduo“ (Y-beraba). Uberaba įkurta 1809 m., o miesto statusą įgijo 1836 m.
Užlandžiai

Istorija

Užlandžiai įkurti XIX a. vid. buvusiame Bieliūnų palivarke kaip sentikių kaimas (vadinti Вылазы, Wyłazy). Tačiau XXI a. pr. sentikių jau buvo likę vos keli.

Aplinkinės gyvenvietės

BieliūnaiSmigliai – 1 km
Prievolių įvykdymo užtikrinimas

Prievolių įvykdymo užtikrinimas – įstatymu, sutartimi ar teismo nustatyta papildoma prievolė prie pagrindinės, kaip skolininko civilinė turtinė atsakomybė už pagrindinės prievolės nevykdymą arba netinkamą vykdymą.
Prievolių įvykdymo užtikrinimo esmę sudaro tai, kad skolininkui neįvykdžius arba netinkamai įvykdžius prievolę, kreditoriui atsiranda papildoma turtinio pobūdžio priemonė paveikti skolininką, kad jis tinkamai įvykdytų savo pareigą.
Visais prievolių įvykdymo užtikrinimo būdais siekiama išvengti arba pašalinti tas neigiamas pasekmes, kurios gali atsirasti kreditoriui, kai prievolė neįvykdoma arba netinkamai įvykdoma.
Tačiau reikia pažymėti, kad ne dėl visų prievolių nevykdymo ar netinkamo vykdymo kreditorius patiria nuostolių. Tokios situacijos atveju iškyla būtinybė imtis papildomų priemonių, kurių taikymas ne tik skatintų skolininką tinkamai įvykdyti prievolę, bet ir apsaugotų bei patenkintų kreditoriaus interesus. Taigi, sandorio tarp šalių sudarymo momentu jo įvykdymą galima užtikrinti specialiomis įstatymo numatytomis priemonėmis, kurios civilinėje teisėje vadinamos prievolių įvykdymo užtikrinimo būdais.