Guy Hamilton

Biografija

Hamiltonas gimė britų šeimoje, tuo metu gyvenusioje Prancūzijos sostinėje Paryžiuje. Su kinu jis susipažino 1938 m., kuomet įsidarbino Nicoje esančioje kino studijoje „Victorine Studios“. Čia jis buvo režisieriaus Julien Duviver asistentu ir net atliko epizodinį vaidmenį viename jo filmų.
1939 m. Hamiltonas persikėlė gyventi į Londoną, kur taip pat dirbo susijusį su kinu darbą. Prasidėjus Antrajam pasauliniam karui, jis įstojo į karo tarnybą, o šiam pasibaigus vėl grįžo į kiną.
Hamiltonas įsidarbino pas režisierių Carol Reed ir kaip jo asistentas dalyvavo kuriant 2 filmus – „Fallen Idol“ 1948 m. ir „The Third Man“ 1949 m., kuriame jis keliuose epizoduose buvo aktoriaus Orsono Velso dubleriu.
Reedo padedamas, 1952 m. Hamiltonas gavo galimybę režisuoti savo pirmąjį filmą – „The Ringer“ pagal Edgar Wallace romaną.
Karjeros pradžioje jis kūrė daugiausia karinius filmus: „The Intruder“ (1953) ir „The Colditz Story“ (1955). 1956 m. Hamiltonas sukūrė mažiau sėkmingą muzikinę komediją „Charley Moon“, 1957 m. – „Manuela“. Pirmuoju didelio biudžeto filmu tapo 1959 m. juosta „The Devil‘s Discipe“ su Kirk Douglas, Burt Lancaster ir Laurence Olivier. Šį filmą turėjo režisuoti Alexander Mackendrick, tačiau jis buvo atleistas ir kino studija pasamdė Hamiltoną.
Įrodęs, kad gali sėkmingai kurti didelio biudžeto filmus, režisierius netruko sulaukti kitų pasiūlymų. 1961 m. garsus italų kilmės prodiuseris Dino de Laurentiis jam patikėjo režisuoti karinę komediją „The Best of Enemies“. Juostoje, nominuotoje 3 Auksiniams gaubliams ir 2 BAFTA apdovanojimams, atsiskleidė Hamiltono talentas kurti veiksmo scenas.
1962 m. režisierius sulaukė kvietimo režisuoti pirmąjį filmą apie agentą 007 Džeimsą Bondą „Daktaras Ne“, tačiau dėl asmeninių priežasčių jo atsisakė. Vietoje to, Hamiltonas 1963 m. sukūrė filmą „The Party‘s Over“, kuris nebuvo išleistas iki pat 1965 m. Juosta buvo smarkiai cenzūruota ir galiausiai režisierius protestuodamas pareikalavo išbraukti iš titrų savo pavardę.
1964 m. Hamiltonui vėl buvo pasiūlyta kurti filmą apie Džeimsą Bondą. „Auksapirštis“ tapo ketvirtuoju serijos filmu ir pirmuoju iš keturių, kuriuos per savo karjerą sukūrė Hamiltonas. Be to, pradėjęs bendrauti su Bondo filmų prodiuseriu Harry Saltzmanu, jie sukūrė dar du sėkmingus filmus: „Furneral in Berlin“ su Michael Caine (1966 m.) ir karinį epą „Mūšis dėl Britanijos“ (1969 m.).
Po šių juostų Hamiltonas nufilmavo iš eilės 3 Bondo serijos filmus: „Deimantai amžiams“, „Gyventi ir leisk numirti“ bei „Žmogus su auksiniu pistoletu“. Pirmojoje juostoje pagrindinį vaidmenį atliko Šonas Koneris, o kituose dviejuose – Rodžeris Mūras.
Po bondiados laikotarpio sekė ne itin sėkmingas bandymas ekranizuoti 1961 m. režisieriaus J. Lee Thompsono juostos „The Guns of Navarone“ tęsinį „Force 10 from Navarone“ (1978 m.) ir Agatha Christie romaną „The Mirror Crack“ (1980 m.). Negana to, 1978 m. Hamiltonas buvo pasirinktas kurti juostą „Superman: The Movie“, tačiau nusprendus filmavimo vieta pasirinkti Didžiojoje Britanijoje esančią „Pinewood“ studiją (pradinė vieta buvo numatyta Italija), režisierius susidūrė su sunkumais, nes dėl savo mokesčių mokėtojo statuso galėjo būti šalyje tik 30 dienų. Galiausiai buvo nuspręsta filmo režisūrą patikėti Richard Donner, o Hamiltonui buvo sumokėta visa sutarta suma.
1981 m. jis režisavo dar vieną filmą pagal Agatha Christie kūrybą – „Evil Under the Sun“, kuris buvo įvertintas kur kas geriau nei „The Mirror Crack“. Vėliau Hamiltonass sukūrė dar 2 filmus ir 1989 m. nutraukė aktyvią veiklą.

Asmeninis gyvenimas

Režisierius buvo vedęs aktorę Naomi Chance, kuri mirė 2003 m.