google/wiki40b huggingface dataset:
Čivčinai

Čivčinai, Čivčinų kalnai - kalnagūbris Ukrainos Karpatuose (Ivano Frankivsko sritis, Ukraina). Tai Maramarešo masyvo, esančio Rumunijos teritorijoje, tęsinys. Čivčinai ir Maramarešo masyvas Tetijos vandenyne sudarė vadinamąją Maramarešo salą.
Čivčinai - miškinga teritorija. Iki 1300 m aukščio auga buko miškai, iki 1500 m - eglynai. Išlikęs krūmokšnių kreivamiškis, yra subalpinių pievų.
Palenicos slėnis yra aukščiausias Ukrainos plokščiakalnis. Aukščiausias kalnas - Čivčinas (Чивчин), jame yra porfiritų atodangų. Išilgai kalnagūbrio eina valstybinė Ukrainos ir Ukrainos siena.
Nuoga mergina, nužudyta parke

Turinys

Vaikiškame atrakcione randamas negyvas verslininkas Johanas Valenbergas. Žūties vieta bei tai, kad prieš kelias valandas jis apdraudė gyvybę didele pinigų suma, sukelia įtarimų draudimo bendrovei, kuri nusamdo detektyvą Krisą Bajerį ištirti visas aplinkybes. Jis susipažįsta su viena iš velionio dukterų Ketrina, kuri prisipažįsta telefonu gaunanti grasinimus nužudyti. Apsilankęs jos namuose, Krisas susipažįsta su jos motina ir seserimi Barbara.
Likęs naktį namuose su trimis moterimis, Krisas susiduria su visų jų paslaptimis ir tampa Barbaros meilužiu. Kai ji parke randama nužudyta, pagrindine įtariamąja tampa motina, tačiau ši, naktį pamačiusi savo vyro „vėlę“, nukrinta nuo balkono ir užsimuša. Galiausiai išaiškėja, kad tikrasis žudikas – Krisas, o nužudytasis Valenbergas karo metu susprogdino jo motiną, bet jos sūnus išgyveno ir dabar nusprendė atkeršyti. Tam jis į pagalba pasitelkia savo žmoną Kristę, tačiau pastaroji su savo meilužiu taip pat turi planą atsikratyti Krisu…
Adamitai

Adamitai – krikščionių sektos, atsiradusios II a. Šiaurės Afrikoje. Neigė asketizmą, gynė pirmapradį žmogaus jausmų tyrumą, turto bendrumą.
XIV–XV a. taip pat besivadinančių sektų atsirado Bulgarijoje, Čekijoje, Moravijoje. Vykstant husitų karams priklausė kairiajam taboritų sparnui. Kovojo su išnaudojimu, prievarta, neigė dvasininkiją, ritualus, šeimą, privačią nuosavybę. Adamitų idėjas palaikė miesto ir kaimo varguomenė. Turtingieji taboritai išvarė adamitus iš Taboro, vėliau žiauriai su jais susidorojo.
Čiaudulys

Čiaudulys – nevalinga gyvūno nosiaryklės reakciją į dirgiklį nosies gleivinėje.
Čiaudulį sukeliantys dirgikliai yra dviejų tipų: alergenai ir svetimkūniai. Čiaudulio reflekso veikimo principas yra stipria oro srove pašalinti dirgiklį, jog organizmas galėtu ramiai kvėpuoti. Dėl to šis refleksas yra imuninės sistemos dalis. Čiaudulio metu į aplinką pasklinda šimtai tūkstančių mikroorganizmų, todėl čiaudulys gali pernešti infekcijas.
Čiaudulio metu išsiskiria iki 40 000 lašelių, kurių kiekviename yra daugybė mikroorganizmų.
Papurviai

Istorija

XX a. pr. buvo Papurvių kaimas ir okolica Šėtos valsčiuje. Valdas čia turėjo Kargaudai, Macianskiai ir Taujanskai.
Vobleris

Vobleris – dirbtinis masalas, skirtas gaudyti plėšriąsias žuvis. Dažniausiai gaminamas iš plastiko, kartais iš metalo. Masalas primena žuvelę, kurios priekyje būna įtvirtintas liežuvėlis. Nuo liežuvėlio dydžio, formos ir tvirtinimo kampo priklauso, kaip vobleris elgsis vandenyje – giliai ners, plauks paviršiumi, svyruos į šonus, agresyviai virpės ar bus „tingus“. Per šimto metų voblerio istoriją, viso pasaulio meškeriotojai ir įrankius gaminančios įmonės sukūrė begalę voblerių. Vieni išnyko, kiti nekeisdami formos ir spalvinimo gaminami iki šiol.
Hipnozė

Vertinimas

Amerikos medikų asociacija ir Amerikos psichologų asociacija prisiminimus, gautus hipnozės pagalba, traktuoja mažiau patikimais, nei atgamintus be jos. JAV teismuose hipnozę draudžiama naudoti, pateikiant parodymus ar tiriant nusikaltimus.
Masinėje (pop) kultūroje hipnozė suvokiama kaip procedūra, kurios metu asmuo panardinamas į transą, kuriame esą galima išgauti (sąmoningai neišgaunamą) informaciją, valdyti žmogų komandomis, „užprogramuoti“ tam tikriems veiksmams.

Istorija

Manoma, kad hipnozė naudota jau seniausiais laikais, pvz., gydomosiose šventyklose Indijoje. Panašių užuominų randame ir Senovės Egipte, kur gydyta hipnotine įtaiga.
Pirmasis Vakaruose žinomas domėjimasis hipnoze – daktaro Franso Mesmerio apie 1770 metus gydymui naudotas gyvūnų magnetizmas greičiausiai įtraukė ir hipnozę. XIX amžiaus pradžioje hipnozės reiškinį tyrė Abė Farija (Abbé Faria).
1842 metais Džeimsas Bredas pirmasis panaudojo terminą „hipnozė“. Jis atmetė F. Mesmerio idėją, kad magnetizmas sukelia hipnozę, ir teigė, kad mesmerinį transą sukuria ilgalaikis ryškaus judančio objekto stebėjimas. Jo manymu, akių judesiai nuvargina tam tikras smegenų dalis, sukeliant transą. Procedūrą jis pradžioje vadino neurohipnoze.
Vėliau jis atliko daugiau tyrimų, nustatydamas, kad transas veikiau nėra smegenų nuovargis, o tokią būsena sukelia monoideizmas – intensyvus, ilgalaikis dėmesio fokusavimas viena kryptimi.
Dž. Bredas mėgino hipnozę naudoti įvairioms fizinėms ir psichologinėms negalioms gydyti, tačiau nelabai sėkmingai. Kiti gydytojai hipnozę panaudojo sėkmingiau, ypač skausmui valdyti. Daktaras Džeimsas Esdelis atliko virš 300 operacijų, kuriose skausmui malšinti buvo naudojama hipnozė, tačiau greitai atrasti cheminiai anestetikai pakeitė hipnozę.
Žemyninėje Europoje XIX amžiaus 9-ajame dešimtmetyje kiti mokslininkai eksperimentavo su hipnoze – mėgino naudoti procesą isterijai gydyti. Taip pat šiuo metu pirmą kartą aprašyti pohipnotinės įtaigos efektas.
Kairo Šv. Mergelės Marijos bažnyčia

Šv. Mergelės Marijos koptų stačiatikių bažnyčia, dar žinoma kaip „Kabančioji bažnyčia“ (El Muallaqa) – koptų stačiatikių bažnyčia Egipto sostinėje Kaire, viena seniausių bažnyčių ne tik Egipte, bet ir visame pasaulyje. Ji pastatyta III a. Pavadinimas „kabančioji“ atsirado dėl jos padėties virš romėnų tvirtovės Babilono. Tiesa, per tą laiką žemės paviršius pakilo 6 m, todėl dabar tvirtovė yra praktiškai po žeme, o bažnyčia nebeatrodo esanti taip aukštai.
Kairo Šv. Mergelės Marijos bažnyčia yra svarbiausia koptų bažnyčia Kaire ir, ko gero, pati pirmoji, pastatyta bazilikos stiliumi. Ji greičiausiai pastatyta valdant koptų popiežiui Izaokui (689–692 m.), prieš tai buvusios III–IV a. bažnyčios vietoje. Tiesa, šaltiniuose bažnyčia minima tik nuo IX a. Vėliau bažnyčia ne kartą perstatyta, restauruota. Nors tradiciškai koptų popiežiaus būstinė buvo Aleksandrijoje, XI a. ji perkelta į šią bažnyčią Kaire.
Kairo Šv. Mergelės Marijos bažnyčioje yra ~110 ikonų, seniausios kurių yra iš VIII a. (tačiau dauguma – XVIII a.). Ikonostasas pagamintas iš juodmedžio, dekoruoto dramblio kaulu. Iš šių medžiagų pagamintas ir altorius su XII–XIII a. koptų kryžiumi.
Rumšiškės

Aplinkinės gyvenvietės

KAUNAS – 20 km 
 Grabučiškės – 6 km
PRAVIENIŠKĖS II – 6 km 
 PRAVIENIŠKĖS I – 4 km
Kapitoniškės – 3 km 
 DOVAINONYS – 5 km
ŽIEŽMARIAI – 16 km 
 KAIŠIADORYS – 20 km

Pavadinimo kilmė

Miestelio vardas kilęs nuo pavardės Rumša (ar Rumšas, Rumšys), pridėjus vietovardžiams būdingą priesagą -iškės. XX a. tarpukariu vartota vienaskaitinė forma Rumšiškė arba Rumšiškis.
Baliutas

Baliutas (angl. ballute, iš balloon 'balionas' + parachute 'parašiutas') – parašiuto tipo stabdymo įtaisas, pritaikytas naudoti dideliuose aukščiuose ir skrendant viršgarsiniais greičiais. Įtaisą 1958 m. išrado Goodyear kompanijos specialistai.
Pirmasis baliutas buvo kūgio formos balionas su toro pavidalo stabdine „užtvara“ plačiausioje vietoje. Baliutą pripučia dujų generatorius arba pro specialias angas įsiveržiantis oras.
Kitas galimas baliutų pavidalas - toras (riestainis).

Naudojimas

Baliutus naudoja kaip laisvakričių bombų lėtintuvus. Gemini kosminiuose laivuose baliutai buvo dalis gelbėjimo įrangos, skirtos stabdymui.
Lieknasis švylys

Biologija

Daugiametis, plonu šliaužiančiu šakniastiebiu, 10-45 cm aukščio žolinis augalas. Žydi gegužės-birželio mėn. Ant stiebo susiformuoja pūkuotas žiedynas. Augalas auga pavieniui ir kolonijomis, plinta sėklomis, kurias išnešioja vėjas, bei vegetatyviniu būdu.
Auga tarpinėse pelkėse ir liūnuose, rečiau – šarmingose ir šaltiniuotose žemapelkėse. Išnešiotos augalo sėklos geriausiai sudygsta ir sutvirtėja jauni augalai praardytoje samanų dangoje. Tokių buveinių poreikis sąlygoja rūšies retumą.

Populiacija Lietuvoje

Lietuvoje lieknasis švylys nuo 1962 m. įrašytas į Saugomų augalų rūšių sąrašus.
Didesnės augavietės žinomos šiose pelkėse: Siberijos (Plungės raj.), Debesnų (Telšių raj.), Smalvykščio ir Raisto (Zarasų raj.), Žuvinto (Alytaus raj.) ir Liubelio (Lazdijų raj.) apyežerėse. Rūšis nyksta sausinant ir eksploatuojant pelkes, rūgštėjant buveinėms (dėl globalinės taršos).
Albinas Bagdonas

Biografija

1960 baigė Šilalės vidurinę mokyklą, 1960–1963 m. studijavo Vilniaus universitete, 1963–1966 m. Maskvos M. Lomonosovo universitete, 1966–1969 m. Maskvos vystymosi biologijos instituto aspirantūroje. 1970 m. apgynė disertaciją „Sensorinių neuronų dinaminės savybės“, biologijos mokslų kandidatas, biomedicinos daktaras. 2006 m. habilituotas socialinių mokslų daktaras.
Nuo 1969 m. Vilniaus universiteto vyr. dėstytojas, 1974 m. docentas, 1973 m. specialiosios psichologijos mokslinio tyrimo laboratorijos vedėjas, 1996 m. VU Socialinio darbo katedros vedėjas, habilituotas daktaras, 2002 m. profesorius.

Mokslinė veikla

Skirtingų socialinės rizikos grupių ir socialinių paslaugų teikėjų tyrimai. Socialinės politikos invalidumo srityje analizė, negalių asmenų nuostatų tyrimas.

Visuomeninė veikla

1974–1988 m. dėl politinių priežasčių buvo pašalintas iš pareigų. 1989 m. Lietuvos socialdemokratų partijos atkūrimo iniciatyvinės grupės narys, 1989–1991 m. LSDP tarybos ir Prezidiumo narys. Jo siūlymu socialdemokratai vienas kitą pradėjo vadinti bičiuliais.
1989–1992 m. Lietuvos psichologų sąjungos prezidentas, 1991-2001 m. Tarybos narys. 1992–1998 m. Invalidų reikalų tarybos prie LR Vyriausybės narys. 1993–1995 m. Pedagogų atestavimo aukščiausiosios komisijos narys. Nuo 1996 m. Švietimo ir mokslo ministerijos Bendrojo ugdymo tarybos narys. Nuo 2001 m. periodinio leidinio „STEPP: Socialinė teorija, empirija, politika ir praktika“ vyr. redaktorius, nuo 2002 m. leidinio „Psichologija“ redkolegijos narys. Nuo 2006 m. žurnalo „Specialusis ugdymas“ redkolegijos narys
1962 m. ir 1972 m. Lietuvos savigynos imtynių čempionatų bronzos medalių laimėtojas.
Pėžaičių pagrindinė mokykla

Istorija

Mokyklą remia Almos Adamkienės labdaros ir paramos fondas.
E.U.R. kvartalas (Roma)

E.U.R. kvartalas (it. Esposizione Universale Roma) yra Italijos sostinės Romos dalis. Šiuo metu tai didelis gyvenamasis ir verslo centras.
1935 m. idėja pastatyti šį atskirą Romos kvartalą kilo tuometiniam Italijos premjerui Benito Mussolini. Šis kvartalas turėjo būti skirtas 1942 m. pasaulinei parodai, kuri dėl II pasaulinio karo neįvyko.
Pompastiška šio kvartalo pastatų konstrukcija atspindi fašistinio laikmečio stilių. Žymesni šio rajono statiniai yra Kongresų rūmai, Civilizacijos ir darbo rūmai (vadinami „kvadratiniu Koliziejumi“), Sporto rūmai.
Simaniai

Aplinkinės gyvenvietės

Parovėja – 15 km
Gražiškiai – 3,4 km
Jurginiškis – 2,4 km
Gricgalė – 3,7 km
BIRŽAI – 21 km
Pilskalnė – 6 km
Skrebiškis (Parovėja) – 2,4 km
Latvygala – 3,7 km
Rimšiai (Biržai) – 3,1 km
Magyar Nagylexikon

Magyar Nagylexikon – vengriška visuotinė enciklopedija, pradėta kurti 1993 Vengrijos mokslų akademijos. Baigta leisti 1997–2004.
Sudaro 18 tomų, 150 000 straipsnių, 1 000 iliustracijų.
Albertas Lukša

Biografija

1958 m. Vilniaus universitete baigė žurnalistiką.
Dirbo laikraščio Tiesa redakcijos korektoriumi, feljetonistu. Nuo 1960 m. žurnalo, nuo 1995 m. laikraščio „Šluota“ redakcijos literatūrinis darbuotojas, skyriaus vedėjas, atsakingasis sekretorius, 1991–1994 m. ir 1995–1998 m. – vyriausiasis redaktorius. Satyros ir humoro kūrinius spausdino ir kituose šalies laikraščiuose ir žurnaluose, rinkiniuose. Sudarinėjo ir redagavo UAB „Šluota“ leistą „Šluotos knygų lentynėlę“ bei kasmetinį „Šluotos kalendorių“.
Jonas Kajetonas Jablonovskis

Biografija

Lenkijos magnatų Jablonovskių giminės atstovas, herbo „Prus“ savininkas. Rusios vaivados ir Karūnos didžiojo kanclerio Jono Stanislovo Jablonovskio (1669–1731) ir Žanos de Betiun (m. 1744) sūnus. Broliai – Stanislovas Vincentas Jablonovskis ir Dimitrijus Aleksandras Janas Jablonovskis.
1733 metais Jonas Kajetonas Jablonovskis buvo išrinktas pasiuntiniu į konvokacinį seimą. Politinė veiklos pradžioje palaikė Stanislovą Leščinskį, bet pacifikaciniame seime susitaikė su Lenkijos karaulimi Augustu III. 1740-ais metais bendradarbiavo su Prūsijos karaliaus rūmais. 1746 metais buvo išrinktas pasiuntiniu nuo Haličo žemės į seimą.
1754 metais Jonas Kajetonas Jablonovskis gavo Braclavo vaivados pareigybę ir buvo priartintas prie karaliaus rūmų. Buvo Čartoriskių partijos ir Rusijos priešininkas, palaikė Karūnos didžiojo etmono Jano Klemenso Branickio partiją.
1744 metais Jonas Kajetonas Jablonovskis gavo nuo Vokietijos imperatoriaus Karolio VII Vitelsbacho Šventosios Romos imperijos kuniogaikščio titulą.
1737 metais pastatė naują katalikų bažnyčią Marijupolyje.
Būdamas Stanislovo Leščinskio pusbroliu, o per jį surištu su Prancūzijos karaliaus rūmais, Jonas Kajetonas Jablonovskis skaitė save lygiu Lenkijos monarchui ir titulavo save kunigaikščiu Ostrogiškiu.

Šeima

Buvo vedęs du kartus. 1730 metais vedė Terezą Vielhorską (m. 1749), o 1750 metais antrą kartą vedė Aną Pauliną Sapiegaitę (1728–1800), Bresto vaivados Leono Kazimiero Sapiegos (1697–1738) ir Terezės Karolinos Radvilaitės (1707–1765) dukterį. Abi santuokos buvo bevaikės.
Paradoksas

Paradoksas – teiginys, kuris iš pirmo žvilgsnio gali atrodyti suprantamas ir teisingas, tačiau priveda prie prieštaravimų ar nesuderinamumų. Paprastai tai paaiškinama tuo, kad: arba šie teiginiai klausime nereiškia tiesioginio prieštaravimo, arba keista jų loginė išvada iš tikrųjų nėra prieštara, arba tiesiog pačios prielaidos nėra teisingos (ar negali būti visos teisingos tuo pačiu metu). Šių dviprasmybių ir neapibendrintų teiginių išaiškinimas, kuriais buvo grindžiami visi paradoksai, dažnai turėjo didelę įtaką nemenkiems atradimams psichologijoje, filosofijoje, matematikoje ir kitose mokslo srityse.
Žodis „paradoksas“ dažnai naudojamas vietoj žodžio „prieštara“ ir atvirkščiai, tačiau skirtumas yra gana didelis, nes „prieštara“ pati savaime reiškia paneigimą, o dauguma paradoksų dažnai leidžia daryti dviprasmiškas išvadas, kurios gali būti teisingos su kai kuriomis išimtimis.
Abramavičių rūmai

Istorija

Pirmą kartą šio sklypo pastatai minimi 1697 m. dokumente. Jame nurodyta, jog čia stovėjo mūrinis 2 aukštų Kristupui Staškevičiui priklausantis namas, kuriame buvo gyvenamieji kambariai, rūsiai, bravoras.
XVIII a. II p. pastatus įsigijo Starodubo seniūnas Andrius Abramavičius. Teritorijoje buvo pradėti sudėtingi rekonstrukcijos darbai. Naujasis pastatas 1790 m. jau vadinamas rūmais. Spėjama, kad darbams vadovavo architektas Augustinas Kosakauskas.
1844 m. rūmai atiteko Lietuvos stačiatikių dvasinei konsistorijai. 1854–1857 m.  pastatas  pagal architekto Tomo Tišeckio projektą buvo rekonstruotas. Rūmų rekonstrukcijos darbus 1858–1860 m. tęsė ir Vilniaus gubernijos architektas Afanasijus Ranvydas. Skulptorius Osipas Kozlovskis pagal architekto pateiktus eskizus iš alebastro ir cemento rūmų fasadui nulipdė emblemą su herbo skydu, taip pat sukūrė architravo ir karnizo puošybą, piliastrų kapitelius.
Šiame name 1914–1915 m. rezidavo Lietuvos stačiatikių arkivyskupas Tichonas (Vasilijus Belavinas). Jis 1917 m. išrinktas Maskvos ir visos Rusijos stačiatikių bažnyčios patriarchu. Mirė 1925 m.
Pirmojo pasaulinio karo metais konsistorija iš rūmų buvo evakuota. 1916–1922 m. pastate miestiečiams įrengti butai. Vėliau pastatas priklausė jėzuitams – čia veikė Vilniaus jėzuitų gimnazijos mokinių bendrabutis. Po Antrojo pasaulinio karo rūmuose įsikūrė Juozo Tallat-Kelpšos aukštesnioji muzikos mokykla, kuri 2004 m. reorganizuota į konservatoriją.
Rūmai sudaryti iš įvairių dydžių korpusų. Jie pastatyti apie uždarą stačiakampį kiemą, į kurį yra du įvažiavimai: pagrindinis – iš Didžiosios gatvės ir ūkinis – iš Šv. Kazimiero gatvės. Prie Didžiosios gatvės esančiam vakariniam korpusui būdingos ankstyvojo klasicizmo formos.
Angelė Jokubynienė

Biografija

1988 m. baigė Lietuvos veterinarijos akademiją, zooinžinierius.
Darbo partijos Ukmergės rajono skyriaus narė. Seimo narės padėjėja-sekretorė.
2008–2011 m. ir nuo 2011 m. Ukmergės rajono savivaldybės tarybos narys. 
Valų kaimo bendruomenės pirmininkė, UKBS pirmininkė, VVG pirmininkės pavaduotoja.
Sutuoktinis Virginijus, vaikai Lina, Kęstutis.
Vida Stasiulionienė

Biografija

1960–1971 m. mokėsi Kauno Salomėjos Nėries vidurinėje mokykloje, 1972–1979 m. studijavo Kauno politechnikos institute, 1996–1998 m. Kauno technologijos universiteto magistrantė.
1979–1985 m. Utenos politechnikumo dėstytoja, 1985–1989 m. skyriaus vedėja, 1989–1993 m. direktoriaus pavaduotoja, 1993–2000 m. Utenos aukštesniosios verslo mokyklos, nuo 2000 m. Utenos kolegijos direktorė.
Nuo 1990 m. Lietuvos demokratinės darbo partijos, nuo 2001 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Utenos rajono skyriaus narė.
1995–1997 m. (LDDP sąraše) ir nuo 2003 m. (LSDP) Utenos rajono savivaldybės tarybos narė.
Utenos apskrities profesinio mokymo tarybos pirmininkė. Kolegijų direktorių konfederacijos prezidiumo narė. SIMULIT praktinio mokymo firmų asociacijos prezidentė. Lietuvos kokybės vadybos asociacijos narė.
Vyras Leonas, vaikai Renata, Nerijus.
Kalvių ežeras

Geografija

Plotas 184,8 ha. Ilgis vakarų-rytų kryptimi 2,82 km, plotis iki 1,36 km. Kranto linija labai vingiuota. Paviršiaus altitudė 88,5 m. didžiausias gylis 7,0 m, vidutinis gylis 4,0 m. Baseino plotas 58,4 km². Ežeru prateka Nemuno intakas Lapainia, ežero pratakumas 162%.  Būdingi statūs, krūmais ir medžiais apaugę krantai, tik vakarinis galas lėkštas ir pelkėtas.  Aplinkui daugiausia plyti pievos, auga miškeliai. Iš pietų prieina Kalvių miškas.
Greta Kalvių ežero įsikūrę kaimai: Kalviai, Basonys II, Kriaučiškės, Šventininkai, Būtkiemis, Būtkiemis II. Kalvių kaime, pietrytinėje pakrantėje 2015 m. įrengtas paplūdimys su žaidimų aikštelėmis. Rytine pakrante eina kelias  1811  Šventininkai–Kalviai–Stakliškės .
Black Marsh

Black Marsh – provincija Tamriel žemyno pietryčiuose, kurios teritorijoje vyksta The Elder Scrolls serijos žaidimų veiksmas. Ji ribojasi su Cyrodiil ir Morrowind provincijomis. Beveik visą provincijos teritoriją užima pelkės. Black Marsh apgyvendinta argonių rasės atstovais ir judančiais medžiais Hist.

Istorija

Black Marsh tamsiųjų pelkių kupina provincija, daugelis Tamriel žemyno istorikų ją vadina dvokiančia ir pilna driežų žeme, tačiau ir ši žemė turi savo istoriją…
Pirmieji provincijoje gyveno tik protingieji medžiai Hist, kurie mokėjo judėti ir jausti jausmus, tačiau dėl karo Ehlnofey didelė jų dalis buvo išnaikinta. Ankstyvosios eros laikotarpiu į Black Marsh atvyko gyventi argonių rasė, provinciją pradėjo vadinti Argonijos vardu.
Pirmosios eros 2811 m. įvyko konfliktas su Tamriel imperiją, argonių gentys užpuolė imperijos provinciją Cyrodiil, mūšiuose nukentėjo tik argoniai. Kilo hipotezė dėl Morrowind provincijos archyvuose rastos informacijos, kad argonius pirmieji puolė imperijos pakalikai, nes Black Marsh gentys trukdė visapusiškai imperijos plėtrai.
Pirmosios eros 2837 m. Black Marsh provincija geranoriškai tapo imperijos dalimi, tačiau Morrowind archyvų teiginiais Black Marsh buvo užgrobta, į provinciją pradėjo plūsti kitos rasės ir imperijos valdininkai. Dėl imperijos įsiveržimo, Black Marsh provincijos žemėse kategoriškai pasikeitė ekonomikos lygis, kadangi maži valstiečių ūkiai buvo pakeisti į masinius javų ūkius, prasidėjo prekyba vergais ir tradicinės prekių transportavimo formos tapo užsienietiškomis.
Antrosios eros 560 m. provincijoje kilo baisi Khahaten liga, kuri Black Marsh teritorijoje sukėlė sąmyšį. Dėl ligos žuvo daug argonių, todėl prasidėjo emigracija iš Black Marsh provincijos. Liga tapo gydoma tik po 40 metų.
Trečiosios eros laikotarpiu argonių kariuomenė užpuolė Morrowind provinciją, prasidėjo kruvinas karas tarp argonių ir dunmerų. Argoniai karą pralaimėjo, bet jie sugebėjo nužudyti įtakingą dunmerų prekiautoją Roris, Rorio mirtis dunmerams užiebė ilgą neapykantą argoniams.
Trečiosios eros pabaigoje prekyba vergais uždraudė ir argonių gyvenimas tapo lengvesnis, tačiau daug Black Marsh provincijos gyventojų jau buvo išvežta į kitas provincijas…

Geografija

Black Marsh provincijoje didelę teritoriją užima tamsiosios pelkės, tačiau jose gausu augalijos ir gyvūnijos. Provincijos vakaruose Topal jūra, o rytuose Padomaic. Black Marsh daug švarių upių ir kitų vandens šaltinių. Provincijos miškuose laksto pavojingi ir nuodingi žvėrys.

Politinė sistema

Black Marsh provincijoje monarchinė politinė sistema. Daugelis provincijos gyventojų jos nemėgsta.

Ekonomika

Black Marsh provincija yra turtinga savo gamtiniais ištekliais ir maisto produktų eksportu (grūdai, mėsa).
Perseo Miranda

Perseo Miranda (Angelo Spaggiari; g. 1970 m. liepos 15 d. Genujoje, Italija) – dainininkas, grupės „Perseo Miranda“ frontmenas ir vokalistas. 1980 m. pradėjo ir solo karjerą.
MFK Kremin Kremenčuk

Istorija

Klubas įkurtas 1959 m. Vėliau (1970 m.) likviduotas. 
1985 m. vėl atkurtas. 1999 m. klubas išformuotas.
2003 m. klubas atkurtas antrą kartą. 
2016/2017 m. Antroje lygoje užėmė trečiąją vietą ir pateko į Pirmą lygą. Debiutavo Pirmoje lygoje.
Respublikinė Šiaulių ligoninė

Respublikinė Šiaulių ligoninė – didžiausia ir moderniausia ligoninė Šiaurės Lietuvoje.

Istorija

Šiaulių ligoninė buvo įkurta 1843 m. Vokiečių okupacijos metu ji buvo uždaryta ir evakuota į Kazanės sritį. 1918 m. ligoninė buvo atkurta, o po kelerių metų joje buvo įsteigta Odos ir venerinių ligų ambulatorija.
1944–1950 m. ligoninė vadinta Šiaulių miesto ligonine, 1950–1953 m. – Šiaulių srities ligonine, 1953–1988 m. – Respublikine Šiaulių ligonine.
Pagrindinį ligoninės pastatą 1953 m. suprojektavo V. G. Landsbergis-Žemkalnis.
1988 m. ligoninė tapo Šiaulių miesto centrine ligonine ir egzistavo iki 1991 m., kol ji buvo vėl pavadinta Respublikine Šiaulių ligonine. 1993 m. prie ligoninės prijungti Šiaulių gimdymo namai.
1997 m. ligoninė tapo Šiaulių ligonine, kuri paversta apskrities ligonine. 2001 m. prie šios ligoninės prijungtos Šaulių onkologijos ir Šiaulių odos ir veneros ligų ligoninės, kurios tapo klinikomis. 2006 m. ligoninė pervadinta į Šiaulių apskrities ligoninę.
2010 m. prijungtos Šiaulių apskrities tuberkuliozės ir plaučių, Šiaulių apskrities psichiatrijos, Šaukėnų psichiatrijos ligoninės. 2011 m. ligoninė pervadinta Šiaulių ligonine, 2012 m. – Respublikine Šiaulių ligonine.
Televizorius

Lietuvoje

Lietuvos gyventojų namuose pirmieji televizoriai pasirodė 1955 m., pradėjus veikti Rygos televizijos centrui, o 1957 m. transliuoti pradėjo Lietuvos televizija.
Pirmasis lietuviškas televizorius „TEMP-6“ Lietuvoje buvo pagamintas 1963 m.
Zala (medė)

Geografija

Vyrauja kalvotas reljefas. Rytuose siekia Balatono ežero pakraštį. Pagrindinės upės – Mura ir Zala.
Vilniaus miesto savivaldybės taryba 2000–2003 m.

Vilniaus miesto savivaldybės taryba – Vilniaus miesto savivaldybės atstovaujamoji institucija, išrinkta 2000 m. kovo 19 d.
Meno kuopa

Meno kuopa – Lietuvos moksleivių literatų būrelis, 1922–1944 m. veikęs Panevėžyje.

Istorija

Įsteigė Matas Grigonis, Gabrielė Petkevičaitė-Bitė, Leonas Kuodys ir kiti. Intensyviausiai Meno kuopa veikė 1922–1934 m., kai jai vadovavo Julijonas Lindė-Dobilas. Vėliau globojo būrelį Salomėja Nėris, Petras Juodelis, Petras Rapšys ir kiti mokytojai. Nariai buvo Panevėžio gimnazijų (dab. Panevėžio Vytauto Žemkalnio gimnazija ir Panevėžio Juozo Balčikonio gimnazija) bei Panevėžio mokytojų seminarijos aukštesniųjų klasių moksleiviai. Kai kurie jų (Jonas Graičiūnas, Kazys Inčiūra, Benediktas Rutkauskas, Rapolas Šaltenis) dalyvavo būrelio veikloje ir studijuodami Lietuvos universitete (nuo 1930 m. Vytauto Didžiojo universitetas). Meno kuopa nagrinėjo savo narių kūrybą, rengė naujų knygų, aplankytų spektaklių aptarimus, literatūros vakarus.