google/wiki40b huggingface dataset:
Ostruda

Istorija

1270 m. įkurta kryžiuočių. 1329 m. gavo miesto teises. Iki 1945 m. priklausė Rytų Prūsijai, buvo Osterodės apskrities centras. 1945 m. užėmė Raudonoji armija. Po Potsdamo konferencijos atiteko Lenkijai.
Pavarėnis

Istorija

Sovietmečiu kaimas buvo Pavarėnio apylinkės centras.
Vincas Steponavičius

Biografija

Lietuvos savanoris, 1918 m. Gedimino kalne kartu su kitais iškėlė Lietuvos trispalvę. Baigė Voronežo lietuvių gimnaziją, studijas tęsė Rygoje, Prahoje, Vienoje. Kaip talentingas dramos aktorius dirbo įvairiuose teatruose Lietuvoje ir Estijoje. Domėjosi menais, buvo sukaupęs paveikslų kolekciją. 1951 m. nuteistas, paveikslų kolekcija konfiskuota. 1989 m. reabilituotas.
Drew Doughty

Karjera

Nuo 2005 m. žaidė Ontarijo ledo ritulio lygos Guelph Storm klube. 2008 m. NHL naujokų biržoje jis buvo pašauktas Los Andželo Kings antruoju šaukimu.
Debiutiniame sezone NHL jis įmušė 6 įvarčius ir atliko 21 rezultatyvų perdavimą. 2011-2012 m. ir 2013-14 m. sezonuose su „Kings“ laimėjo Stenlio taurę. 2015-16 m. sezono metu Dotis laimėjo „Norris“ trofėjų kaip geriausias NHL gynėjas.
Kartu Kanados ledo ritulio komanda laimėjo aukso medalius 2010 ir 2014 m. Olimpinėse žaidynėse, 2008, 2009, 2014 m. pasaulio čempionatuose.
Doleris

Doleris – oficiali kai kurių šalių valiuta, žymima $. JAV doleris yra plačiausiai pasaulyje cirkuliuojanti valiuta.

Istorija

Dolerio pavadinimas kilęs iš istorinių piniginių vienetų tolaras (Čekija), taleris (Vokietija) pavadinimų. „Talerio“ (thaler) pavadinimas istoriškai kilęs iš žodžio „Tal“, reiškiančio „slėnis“, siejamo su pinigų kalykla Joachimo slėnyje (Joachimsthal) Čekijoje (tuomet priklausiusiai Habsburgų imperijai).
Tikis

Tikis (maor. tiki, tait. tiʻi, hav. kiʻi) – polineziečių mitologijos pirmažmogis. Priklausomai nuo salyno Tikio sukūrimo legendos skiriasi – maorių mitologijoje Tikis yra dievo Tanės arba Tumatuengos tvarinys; jis vėliau tvenkinyje sutinka kaitros (Arohirohi) dukterį Marikoriko ir su ja pradeda žmoniją. Pasak kitų maorių legendų, Tikis moterį sukūrė pats iš savo atvaizdo ir dirvos. Havajuose Tikis taip pat laikomas dievo Tanės (Kanės) tvariniu, sukurtu iš jo seilių ir raudonos žemės. Markizo salose Tikio sutverėju dažniausiai laikomas oro erdvės dievas Atea.
Tikis yra svarbi kultinė figūra polineziečių mitologijoje. Daugelyje salų išlikę iš medžio išraižyti arba iš akmenų iškalti tikiai. Tikis laikomas vaisingumo, kūrybos, derlingumo simboliu, dažnai vaizduojamas su falu, papuoštas tatuiruotėmis, didelėmis akimis ir burna. Tikis taip pat susijęs su protėvių kultu ir mirusiųjų pasauliu – Rarotongoje Tikis laikomas pomirtinio dausų pasaulio Avaiki valdovu. Tikiais žymimos šventviečių, gentinių žemių ribos.
Kartais tikiais įvardijamos bet kokios polinezietiškos skulptūros, tame tarpe netgi rapanujų moai.
Ieva Adomavičiūtė

Biografija

2011 m. Adomavičiūtė tapo Europos ir pasaulio jaunimo čempionė porinių valčių rungtyje. 2015 m. ir 2016 m. pasaulio iki 23 m. amžiaus čempionatų pavienių valčių čempionė.
2017 m. pasaulio akademinio irklavimo čempionate kartu su Milda Valčiukaite užėmė 4-ą vietą porinių valčių varžybose. 2018 m. Europos čempionato bronzos medalio laimėtoja. 2018 m. pasaulio čempionate Adomavičiūtė porinių dviviečių valčių rungtyje pirmą kartą tapo pasaulio čempione.
Kizil Kulė

Kizil Kulė (Raudonasis bokštas) (turk. Kızıl Kule) – vienas pagrindinių istorinių statinių Alanijoje, Antalijos provincijos Turkijos pietuose kurortiniame mieste. Bokštas yra miesto uosto teritorijoje, pastatyta XII a. ir yra miesto simbolis.

Istorija

Bokšto statyba buvo pradėta 1221 m., seldžiukų dinastijos sultono Aladino Keikubado I–jo (turk. I. Alâeddin Keykubad) valdymo pradžioje, o užbaigtas 1226 m. Sultonas, bokšto statybai iš Sirijos miesto Alepo, į Alaniją pakvietė architektą Ebuali Rehą el Ketanį (turk. Ebu Ali Rehç el Kettani).
Savo pavadinimą bokštas gavo dėl statyboms naudojamų raudonų plytų.
Daug amžių bokštas tarnavo ginant uostą ir laivų statyklą nuo priešų iš jūros pusės. Pastatas pastatytas labai kokybiškai ir iki šiol yra ryškiausiu senovės karo architektūros pavyzdžių. Jis yra geriausiai išsilaikęs pastatas pastatytas seldžiukų Alanijoje. 1979 m. bokštas atidarytas turistams.

Architektūra

Aštuonkampio formos raudonų plytų bokštas saugo arsenalą (Tersane), pastatyta 1221 m. Bokšto aukštis yra 33 m, skersmuo – 29 m, kiekvienos sienos ilgis – 12,5 m. Bokšte yra 5 aukštai ir iki jo viršaus veda aukšti akmeniniai laiptai (85 pakopos). Saulės šviesa pro penkto aukšto ertmę yra matoma pirmame aukšte. Bokšto viduryje yra įrengtas rezervuaras.

Muziejus

1979 m. miesto savivaldybė pirmame bokšto aukšte atidarė etnografinį muziejų, kurio ekspozicija pasakoja bokšto ir Alanijos istoriją, seldžiukų heraldiką. Bokštą galimą lankyti visą savaitę, išskyrus pirmadienį, nuo 8 – 12 val. ir 13.30 – 17.30 val. Įėjimas mokamas, bilietas kainuoja 3–5 liras (6–10 Lt).
Gojanija

Istorija

Kaip ir Brazilijos miestas ir Belo Horizontė, Gojanija yra planuotas miestas. Jis įkurtas 1933 m. spalio 24 d. Pirmiesiems pastatams (architektas – Atílio Correia Lima) būdingas dekoratyvinio meno stilius, vėliau imti statyti įvairaus stiliaus pastatai, turintys aukštą architektūrinę vertę.
ATR-Maskvos karai

ATR-Maskvos karai – serija karinių konfliktų tarp Abiejų Tautų Respublikos ir Maskvos Didžiosios Kunigaikštystės.

Livonijos karas

1558 m. Maskvos pradėtas Livonijos karas buvo nukreiptas ir prieš LDK. Jis paskatino LDK sudaryti Liublino uniją, po ko į karą įsijungė ir Lenkija. Karą 1582 m. užbaigė Jam Zapolės taikos sutartis.

Sumaištis

1605 m. prasidėję kariniai veiksmai 1609 m. oficialiai tapo įvardinti karu ir antrasis ATR-Maskvos karas truko iki 1618 m., kada sudarytos Deulino paliaubos.

Smolensko karas

1632 m. susitiprėjusi Maskva atnaujino karinius veiksmus ir pradėjo trumpąjį ATR-Maskvos karą, kuris 1634 m. ubžaigtas Polianovkos taika.

Tvanas

Ukrainos kazokų sukilimai buvo gera proga Maskvai išplėsti savo įtaką, todėl 1654 m. pradėti kariniai veiksmai trečiajame ATR-Maskvos kare, kurį 1656 m. porai metų laikinai sustabdė Vilniaus paliaubos, tačiau vėliau atsinaujinę kariniai veiksmai baigėsi tik 1667 m. sudarius Andrusovo paliaubų sutartį, kuri vėliau, 1686 m., virto Amžinosios taikos sutartimi.

Konfrontacija XVIII amžiuje

Maskva visą XVIII a. aktyviai kišosi į ATR vidaus reikalus – nuo Nebyliojo Seimo, karalių rinkimo iki konfederacijų rėmimo (Targovicos, Radomo ir kitų). Atvira karinė jėga malšino oponentus ir rėmė vietinius kolaborantus. Paskutinė oficiali kova - Tado Kosciuškos sukilimas.

Kariniai veiksmai XIX a.

ATR idėjos gyvavo ir XIX a., kai ATR pajėgos dalyvavo Napoleono Bonaparto žygyje į Maskvą, 1831 m. sukilime ir 1863 m. sukilime.
Tatjana Babuškinaitė

Tatjana Babuškinaitė-Vasiliauskienė (1912 m. vasario 9 d. Kazanė – 1990 m. lapkričio 26 d. Gilbertovnas, Alabamos valstija, palaidota Bostone) – lietuvių baleto artistė.

Biografija

1930 m. baigė Valstybės teatro baleto studiją. 1930–1944 m. Valstybės teatro baleto trupės solistė. 1944 m. pasitraukė į Vokietiją. Vėliau persikėlė į JAV. 1952–1953 m. Meno centro Plymute baleto vadovė. 1959–1967 m. dėstė Muzikos konservatorijoje Cape Code, buvo baleto studijos Sharone direktorė. Nuo 1968 m. dėstė baleto mokykloje Kembridže, vadovavo 1950 m. įsteigtai savo baleto studijai Bostone.
Chama-Koakės kultūra

Bruožai

Ši lokali kultūra susiformavo po Čoreros kultūros žlugimo, ir tikriausiai paveldėjo šiek tiek pastarosios bruožų. Tačiau kultūros artefaktuose jaučiama ypač didelė įtaka iš Mezoamerikos, ypač Oašakos. Nėra tiksliai žinoma, kiek kultūros atstovai buvo konsoliduoti politiškai, t. y. ar jie buvo sukūrę vieningą valstybę, tačiau greičiausiai gyveno nedidelėmis bendruomenėmis, apjungtomis religinių vadų.
Kultūra žinoma dėl savo ypač puikios keramikos, kurioje jaučiama stipri Mezoamerikos įtaka. Gali būti, kad ši įtaka regioną pasiekė jūros keliu. Rausvoka keramika labai išraiškinga savo formomis. Ji vaizduoja sumažintas šventyklas, įvairius objektus, žmonių skulptūras su smulkiausiomis drabužių ir papuošalų detalėmis. Ši keramika laikoma viena iš labiausiai išsivysčiusių ikikolumbinio Ekvadoro istorijoje.
Vanda Kavaliauskienė

Biografija

Tėvas provizorius Stasys Jurevičius. 
Po Šiaulių mergaičių gimnazijos baigimo nuėjo dirbti į vaistinę mokine. Kaune baigė prie Vytauto Didžiojo universiteto rengtus farmacininkų kursus. 1951 m. baigė Kauno felčerių-akušerių mokyklos Farmacijos skyrių, 1958 m. Maskvos farmacijos institutą. 
Dirbo Šiaulių vaistinėse, vaistų sandėlyje, 1959–1989 m. Vyriausiosios farmacijos valdybos Šiaulių tarprajoninės kontoros valdytoja.
1957–1987 m. Šiaulių miesto tarybos deputatė.
Greta tiesioginio provizorės darbo, 1962 m. pradėjo kaupti kolekciją „Katinai“, rengė šios kolekcijos parodas. 1990 m. gegužės 17 d. Šiaulių jaunųjų gamtininkų stotyje įkūrė vienintelį Lietuvoje ir trečią Europoje Katinų muziejų, jo vadovė. 1995, 2000, 2005 m. organizavo jubiliejinius Katinų muziejaus renginius. Bendradarbiavo su Amsterdamo katinų muziejumi. 2010 m. daug metų kauptą kolekciją pado­vanojo Šiaulių miestui.
Lietuvos kraštotyros draugijos, Šiaulių krašto kultūros fondo narė.  Palaidota Ginkūnų kapinėse.
EDM Statyba-Sendvaris

Istorija

FK Sendvaris žinomas nuo 2008 m. Žaidė Klaipėdos apskrities pirmenybėse. 
Vėliau susijungė su "Statyba" ir dalyvavo pirmenybėse EDM Statybos-Sendvario pavadinimu.
2016 m. dalyvavo III lygos pirmenybėse, liko paskutinėje pozicijoje (penkti).
2017 m. III lygoje dalyvauja 9 komandos.
Morris Ginsberg

Biografija

Gimė 1889 m. gegužės 14 d. Kelmėje. Būdamas trylikos metų buvo išsiųstas mokytis į Telšių ješivą, o vėliau Vilijampolės ješivą, kur mokėsi Talmudo. M. Ginsbergo tėvas buvo emigravęs į Liverpulį ir įkūręs nedidelę tabako gamyklėlę. Būdamas 15 metų jis kartu su motina ir seserimis atvyko gyventi pas savo tėvą. Būdamas paauglys padėjo savo tėvui darbe, tačiau laisvu nuo darbo metu domėjosi pasaulietine literatūra.
1907 m. sausį išlaikė stojamuosius egzaminus į Londono universitetą, tačiau dėl didelio krūvio sustabdė mokslus. Įsidarbino drabužių gamykloje, vėliau inžinerijos parduotuvėje, o po kiek laiko gavo mokytojo darbą mažame Margeito miestelio koledže, kur dirbo iki 1910 m. Tais pačiais metais išsilaikė stojamuosius egzaminus į University College London ir įstojo į sociologijos studijas, kurias 1912 m. baigė. Per dvejus mokslo metus buvo geriausias studentas, laimėjo įvairių prizų, o jo dėstytojas Leonard Trelawny Hobhouse iš Londono ekonomikos ir politikos mokslų mokyklos pasiūlė jam tapti jo asistentu rengiant leidinį.
Dirbdamas Londono ekonomikos ir politikos mokslų mokykloje daug dėmesio skyrė sociologijai, filosofijai ir politikos mokslams. Tris kartus iš eilės laimėjo John Stuart Mill premiją. Papildomai mokėsi prancūzų, vokiečių kalbų, chemijos, biologijos ir fizikos. 1914 m. baigė magistro studijas, parašė disertaciją apie Nicolas Malebranche filosofiją. Tais pačiais metais buvo pakviestas dėstyti filosofijos ir sociologijos istorijos į University College London, o Londono ekonomikos ir politikos mokslų mokykloje dėstė politinės filosofijos istoriją.
1921 m. išleido knygą The Psychology of Society, kuri buvo daugybę kartų perleista ir išversta į populiariausias pasaulio kalbas. 1934 m. išleido knygą Sociology, kurią dienraštis The Guardian apibūdino kaip geriausią įžangą į sociologijos mokslus. XX a. trečiajame dešimtmetyje buvo leidinio The Sociological Review redaktorius. 1942-1943 m. Aristotelio draugijos prezidentas. 1950 m. dalyvavo rengiant UNESCO memoriandumą Rasių klausimu. 1951 m. įkūrė Britanijos sociologų asociaciją ir buvo jos pirmasis prezidentas. Mirė 1970 m. rugpjūčio 31 d. Londone.
Fenotipinė adaptacija

Fenotipinė adaptacija – prisitaikymo procesas, vykstantis kiekviename individe per visą jo gyvenimą, kurio dėka organizmas įgyja atsparumą išorinės aplinkos veiksniams ir tokiu būdu gali gyventi sąlygomis, kuriose anksčiau negalėjo gyventi, spręsti tuos savo gyvybinės veiklos uždavinius, kokių anksčiau negalėjo išspręsti.
Tai adaptyvaus modifikacinio kintamumo pasireiškimas.

Sportininkų organizmo fenotipinė adaptacija

Fenotipinė adaptacija skirstoma į greitą ir ilgalaikę organizmo adaptaciją.
Universitas Vilnensis

Universitas Vilnensis – Vilniaus universiteto mėnesinis laikraštis, einantis nuo 1950 m. balandžio 15 d.

Istorija

Iki 1989 m. vadinosi „Tarybinis studentas“ ir ėjo kaip savaitraštis. Tiražas 1950 m. – 1000 egz., 1968 m. – 2300 egz., 1981 m. – 4500 egz., 1991 m. – 4600 egz., 1997 m. – 1000 egz.
1989–1991 m. buvo leidžiamas atskiras priedas „Žygeivis“.
Rašo įvairiais dėstytojų ir studentų gyvenimo klausimais, nagrinėja mokymo ir mokslino darbo problemas, spausdina studentų kūrybą.
Paalkių piliakalnis

Aplinkiniai piliakalniai

Latvių piliakalnis 3,5 kmKernavės piliakalniai 3,5 km
Kriveikiškio piliakalnis 3 kmMaišiagalos piliakalnis 8,5 kmŽaslių piliakalnis 17 kmVeršiobalio piliakalnis 13 kmPipiriškių piliakalnis 16 kmBražuolės piliakalnis 18 kmBielazariškių piliakalnis 3,5 km
Pastaba:
Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną
Siauražnyplis vėžys

Išvaizda, gyvenimo būdas

Gali užaugti iki 30 cm ilgio, tačiau dažniausiai randami apie 15 cm ilgio. Kūno viršus šiurkštus, varijuoja nuo šviesiai geltonos iki šviesiai žalios spalvos. Apačia labai šviesi ar net balta. Žnyplės siauros, šiurkščios, su daug mažų iškilumų.
Gyvena įvairiuose gėlo ar apysūrio vandens telkiniuose.

Paplitimas

Natūraliai gyvena Rusijoje ir Viduriniuosiuose Rytuose.
Į Europą vėžiai introdukuoti iš Volgos Baseino, Kaspijos jūros regiono. Mažiau reiklūs aplinkos sąlygom už vietinį Europoje plačiažnyplį vėžį, todėl vandens telkiniuose dažnai jį nukonkuruoja.
Lietuvoje vėžiai introdukuoti XIX a. pabaigoje iš Baltarusijos ir Latvijos.
Final Fantasy XIII-2

Apie žaidimą

Žaidime pasakojami įvykiai po „Final Fantasy XIII“ pabaigos. Žaidime valdomi tik 2 herojai, kurie pradeda kelionės laiku misiją, nesusijusią su įvykiais ankstesniame žaidime. „Final Fantasy XIII-2“ turi du perėjimo sunkumo lygius: normalų ir lengvą. Abu lygiai pasiekiami pradžioje ir gali būti perjungti žaidimo metu. Žaidimo erdvėje herojai gali rasti 160 fragmentų − trofėjų. Persikėlimas iš vienos žaidimo vietovės į kitą vykdomas per laiko vartus, kuriuos jungia laiko kryžkelė Historia Crux. Norint atidaryti laiko vartus, reikia surasti artefaktus − objektus, kurie pakliuvo iš vieno laikmečio į jiems nepriklausantį laikmetį per laiko iškreipimus, vadinamus paradoksais. Keliaudami laiku herojai ištaiso paradoksus ir atstato laiko istorijos tėkmę, kokia ji būtų be iškreipimų.
Žaidime, be pagrindinės baigties, įmanomos bent 8 papildomos baigtys, kuriose parodomas ateities likimas nebaigus pagrindinės misijos. Papildomos baigtys aktyvuojamos bandant išvengti paradokso sprendimo arba vykdant veiksmus, prieštaraujančius misijų logikai. Žaidime įvesti dialogai tarp veikėjų, kurių seką galima pasirinkti iš pateikiamų variantų. Kai kurie variantai yra parinkti sąmoningai, kad vestų į jumoristines situacijas, atsakymus. Žaidimo eigą galima suskirstyti į tris elementus: 3D virtualų pasaulį, kuriame juda herojai, kovos scenas su monstrais ir vaizdo intarpus, kuriuose pasakojami siužeto vingiai. Žaidime nebūtina kovoti su visais sutinkamais priešininkais − dažnai kovos galima išvengti pabėgant nuo jų.

Pagrindiniai veikėjai

Žaidimo eigoje valdomi tik 2 herojai, tačiau, kaip ir „Final Fantasy XIII“ žaidime, kovos metu paprastai dalyvauja trys. Trečiuoju galima pasirinkti kurį nors nugalėtą ir suvaldytą kristale monstrą. Monstrų savybes, kaip ir herojų, galima patobulinti Crystarium sistemos pagalba.

Žaidimo siužetas

Žaidimo siužeto gija tęsiama praėjus 3 metams po „Final Fantasy XIII“ pabaigos įvykių. Vanille ir Fang liko pavirtusios kristalais kolonoje, laikančioje Kokūno pasaulį ant Pulso pasaulio. Lightning dingo. Tikima, kad ji taip pat kolonoje virtusi kristalu. Prieš dingimą ją prisimena tik jos sesuo Serah Farron. Ja tiki tik jos sužadėtinis Snow, kuris išvyksta ieškoti Lightning. Serah ramiai gyvena New Bodhum miestelyje Pulso pasaulyje, į kurį persikėlė buvusio Bodhum miesto gyventojai iš Kokūno pasaulio. Vieną dieną iš dangaus, įvykus paradokso efektui, atsivėrė laiko vartai, per kuriuos į New Bodhum pateko Noel Kreiss, kuris yra paskutinis, likęs iš žmonių maždaug 700 metų vėliau, ateityje.
Noel perduoda Serah, kad jis pasiųstas iš ateities Lightning, kuri kovoja kitos dimensijos ir kito laiko pasaulyje Valhalla dėl pasaulio išgelbėjimo. Lightning reikalinga jos pagalba ir ji atsiuntė Serah kovos ginklą – Mogą. Per laiko ir erdvės iškreipimus, kurie susidarė per pasaulio istorijos laikotarpius, vadinamus paradoksais – Pulso ir Kokūno pasauliuose atsivėrė vartai, per kuriuos galima keliauti laiku. Noel ir Serah pradeda kelione į ateitį, siekdami surasti Lightning ir pakeisti žmonijos istoriją, kad ji neišnyktų su paskutiniuoju žmogumi, kuris ateityje yra Noel …
Aleksandras Makejevas

Aleksandras Makejevas (g. 1976 m. liepos 13 d. Trakuose) – Lietuvos pop roko atlikėjas, parašęs dainą, suvaidinęs lietuviškame seriale „Nekviesta meilė“, taip pat vaidinęs Trakų karališkajame rūmų teatre, rašytojas.  
Dainų tekstuose dominuoja įvairios ironiškai ir kartais aštriai pateikiamos temos: meilė, mirtis, karas, narkotikai, kriminalai.
Pagrindinis atlikėjo muzikinis instrumentas – gitara. Dainas A. Makejevas atlieka lietuvių kalba, tačiau kelios dainos yra įrašytos ir rusų kalba, pvz.,: „Moj bolšoj gorod“, „Iskat svoju liubov`“, „Ne ždi“.

Biografija

Aleksandro  tėvai išsiskyrė, kai jam buvo ketveri. A. Makejevas baigė vidurinę mokyklą. Muzikos mokykloje nesimokė. Jo šeimoje muzikantų nebuvo, vyrai – tėvas, dėdės ir seneliai – dirbo jėgos struktūrose. Bet A. Makejevas kariuomenėje netarnavo. Atlikėjo senelio pavardė – Čaikovskis, tai yra vienintelė „sąsaja“ su muzika. Gyvena Trakuose, nuosavame name netoli Lukos ežero.
Vedęs. Žmona Jurgita (mergautinė pavardė Radžiūnaitė), menininkė, keramikė. Ji yra vieneriais metais jaunesnė. Susipažino dar mokydamiesi vienoje mokykloje, dvyliktoje klasėje ėmė draugauti. Pora oficialiai susituokė 2005 metais. Šeima augina dukrelę Neringą gimusią 2007 metų lapkričio 7 d ir sūnų Leoną. 
A. Makejevo laisvalaikio pomėgiai – žvejyba, literatūra.
Vilniaus greitosios medicinos pagalbos stotis

Vilniaus greitosios medicinos pagalbos stotis (Vilniaus GMP stotis) - greitosios medicinos pagalbos stotis Vilniuje. Nuveža pacientus į artimiausią ligoninę Vilniuje. Siekiama, kad ligonių paskirstymas būtų proporcingas turimoms lovoms. GMP pastatas parduotas 2006 m. lapkričio mėn. bendrovei UAB "Eika", patalpos nuomojamos. 2005 m. vyko nesutarimai tarp GMP darbuotojų profesinės sąjungos ir vadovybės. Darbuotojai vieni kitus kaltino aferomis.
Adresas - Justiniškių g. 14, LT-01001, Vilnius.
Daugirdai (Raseiniai)

Istorija

1775 m. inžinierius ir Žemaičių tijūnas Stanislovas Daugirdas (lenk. Stanisław Dowgird Ciwun Żmudzki) už uždirbtus pinigus iš kelio Kaunas-Raseiniai statybos įsigijo žemės Kėdainių apskrityje, Ariogalos valsčiuje. Stanislovo sūnus Mykolas Steponas Daugirdas (g. 1807 - m. 1869) buvo inžinierius-karininkas, tarnavo Rusų Imperijos kariuomenėje, daugelį metų projektavo ir statė kelius ir geležinkelius Kaukaze. Už uždirbtus pinigus 1848 m. pagal savo projektą pastatė Daugirdavos dvarą.
Po antro pasaulinio karo Daugirdavos dvaras ir žemė buvo Sovietų valdžios nacionalizuoti. 1950 m. gruodžio mėn. dvaras sudegė. Dabartinė gyvenvietė pavadinta pagal Daugirdavos dvaro sąvininkų pavardę.
Nintendo DS

Apie Nintendo DS

Nintendo DS yra įrenginys su integruotais dviem LCD ekranais, iš kurių apatinis yra jutiklinis. Nintendo DS turi ekranų atlenkimo funkciją, panašią į Game Boy Advance SP. Konsolėje taip pat yra integruotas mikrofonas ir bevielio ryšio IEEE 802.11 (Wi-Fi) palaikymas, leidžiantis vartotojams bendrauti tarpusavyje nedideliu atstumu (10−30 m, priklausomai nuo sąlygų) arba internete naudojantis Nintendo Wi-Fi Connection paslauga. Tai buvo pirmoji „Nintendo“ konsolė, kuri pirmiau pasirodė Š. Amerikoje nei Japonijoje.
Iš pradžių įrenginio kodinis pavadinimas buvo „Nitro“, kas atsispindi modelio numeryje (NTR-001). Konsolės pavadinimas oficialiai reiškia „Kūrėjų sistema“ (angl. Developers' System) arba „Dvigubas ekranas“ (angl. Dual Screen), norint pabrėžti labiausiai akivaizdžią ir individualią savybę.
2006 m. kovo 2 d. „Nintendo“ išleido Nintendo DS Lite − plonesnę, mažesnę ir šviesesnės spalvos Nintendo DS versiją; ji taip pat turi ryškesnius ekranus. 2008 m. spalio 2 d. „Nintendo“ pranešė apie Nintendo DSi − kitą, patobulintą NDS versiją „Nintendo Fall Media“ konferencijoje. Ji pasirodė 2008 m. lapkričio 1 d. Japonijoje. DSi kodinis pav. buvo pakeistas į „TWL“, kadangi tai jau buvo žymus įrangos patobulinimas, su integruotu greitesniu procesoriumi ir daugiau atminties.
2015 m. duomenimis Nintendo DS (ir jos versijos) parduota 154,01 mln. vienetų tiražu. Jai parduota 947,52 mln. vnt. žaidimų. 2014 m. gegužės 20 d. „Nintendo“ nutraukė Wi-Fi tinklo palaikymą Nintendo DS konsolei.
Salsa (padažas)

Šaltiniai

Gaspadine.lt
Medingėnų–Milašaičių miškai

Medingėnų-Milašaičių miškai – miškai Plungės rajono savivaldybės teritorijoje, 6 km į pietryčius nuo Plungės.

Geografija

Plotas 3600 ha, mišku apaugę 3050 ha. Susideda iš Jerubaičių, Lekemės, Medingėnų, Milašaičių, Šarkių miškų. 70 % miškų valstybinės reikšmės, priklauso Telšių miškų urėdijai. Netoli Medingėnų-Milašaičių miškų pietrytinio pakraščio, vietomis juos siekdama, teka Minija. Per masyvą teka jos intakai: Briedupis, Viešdauba ir Sausdravas su intakais Šilupiu ir Kapupiu. Paviršius banguotas. Pietiniame pakraštyje yra apie 85 ha Vainaičių aukštapelkė. Minijos ir jos intakų pakraščių miškai priklauso Minijos ichtiologiniam draustiniui. Masyve yra 8 miško buveinės, užimančios 51 ha.

Medynai

Miško augavietės vidutinio derlingumo laikinai įmirkusios ir nederlingos normalaus drėgnumo. 5 % miškų yra ekosistemų apsaugos, 3 rekreaciniai, 9 % vandens apsauginiai ir 83 % ūkiniai. Kultūrinės kilmės medynų 15 %, eglynų – 40 %, pušynų 38 %, beržynų 17 %, baltalksnynų 4 %, juodalksnynų 1 %. Jaunuolynai sudaro 29 %, pusamžiai medynai 41 %, bręstantys 21 %, brandūs 9 %. Medynų vidutinis amžius 52 m., bonitetas 11,1, skalsumas 0,70, tūris 199 m³/ha.

Istorija

1944–1954 m. Medingėnų-Milašaičių miškuose veikė Žemaičių apygardos Šatrijos rinktinės Lietuvos partizanai. Nedidelis partizanų būrys šiuose miškuose kovojo iki 1954 m.