google/wiki40b huggingface dataset:
Antrininkas (1971 filmas)

Turinys

Požeminėje automobilių stovėjimo aikštelėje Džovanis sutinka nepažįstamą barzdotą vyrą, kuris paleidžia į jį kelias kulkas. Tolimesnis filmas – tai mirštančiojo prisiminimai.
Jis turėjo merginą vardu Liucija, su kuria santykiai klostėsi itin audringai. Vieną dieną jis susipažino su jos motina Nora, kurią beregint įsimylėjo. Beprotiškai pavydėdamas jos meilužiui amerikiečiui Edžiui, Džovaniui galų gale pavyko ją suvedžioti. Nors jausmų proveržis buvo trumpalaikis, jis niekaip negalėjo užmiršti Noros, ieškodamas bet kokios dingsties su ja susitikti. Taip kartą jis atsidūrė šios bute, kur rado nušauto Edžio kūną – pastarasis norėjo ją palikti ir dėl to sulaukė kulkos. Džovanis sunaikino visus nusikaltimo pėdsakus, įsidėjo kūną į automobilio bagažinę ir išvežęs jį sudegino, tikėdamasis tokiu būdu apsaugoti ją nuo nemalonumų, tačiau galiausiai pats tapo auka...
Traukinys į Bulzibarą

„Traukinys į Bulzibarą“ – 1986 m. Lietuvos kino studijoje TSRS Centrinės televizijos užsakymu pagal G. Kuprevičiaus ir V. Palčinskaitės miuziklą „Aš tau siunčiu labų dienų“ sukurtas muzikinis filmas vaikams. Filmo trukmė – 64 min.

Siužetas

Miuziklas apie tai, kaip mokytojas pakvietė savo mokinius keliauti į nuotykių, dainų ir šokių kupiną fantastinę kelionę.
PLX

PLX (santrumpa iš Picatinny Liquid EXplosive ' Picatinny arsenalo skystasis sprogalas') – skysta binarinė sprogstamoji medžiaga, 95 % nitrometano (NM) ir 5 % etilendiamino (EDA). Etilendiaminas gali būti pakeistas kitais junginiais su amino grupėmis – trietilentetraminu ar etanolaminu. Paminėti aminai didina nitrometano jautrumą, bet etilenaminas yra efektyviausias.
Sumaišytas PLX yra skaidrus gelsvokas skystis. Tiek nitrometanas, tiek etilendiaminas yra labai lakūs, todėl juos laikant reikia labai hermetiškai uždaryti. Saugumo sumetimais abu komponentuųs perveža atskirai, o sumaišo naudojimo vietoje.

PLX detonacijos greitis yra 6000-7000 m/s, greitis priklauso nuo skysčio stulpelio pločio. Nors ir EDA įjautrintas PLX susprogdinamas galinga detonuojamąja kapsule ar net panaudojant užtaisą stiprintuvą.
PLX buvo sukurtas Antrojo pasaulinio karo metais Piketinio arsenale (Picatinny arsenal) Naujajame Džersyje. Pradžioje ši sprogstamoji medžiaga buvo skirta minų laukams valyti – išliejant ant minų lauko iš lėktuvo ar iš saugaus nuotolio, o vėliau detonuojant išlietąją SM.
PLX gali būti sudrebutinamas primaišius nitroceliuliozės, ETN ar kokio tirpiųjų nitroesterių mišinio ar standiklio. Tuomet į PLX gelį galima įmaišyti metalų miltelių (aliuminio, magnio), kurie lieka pakibę gelyje. Šie priedai mažina detonacijos greitį, bet didina karščio (šilumos) išeigą ir sudaro tolygesnę sprogimo bangą. PLX yra pakankamai galinga brizantinė sprogstamoji medžiaga, bet galingumu tik nežymiai viršija komercinį TNT.

Nitrometano jautrinimas

Nitrometanui (CH₃NO₂) jautrumo suteikia amino grupės (NH₂). Manoma, kad aminai susilpnina C-N ryšius, todėl tokioms jungtims nutraukti nebereikia tiek daug energijos.
Momos ulusas

Geografija

Uluso teritorija yra daugiausia Čerskio kalnagūbryje, čia iškilusi aukščiausia Jakutijos vieta – Pergalės kalnas (3003 m). Svarbiausia upė – Indigirka (ir jos intakas Moma).
Kristina Šveikauskienė

Biografija

1955–1966 m. mokėsi Šilutės 1-oje vidurinėje mokykloje, 1966–1972 m. studijavo Vilniaus universitete. 2000-2002 m. studijavo Klaipėdos universiteto magistrantūroje.
1969–1971 m. Vilniaus universiteto vaistų sintezės mokslinės laboratorijos vyr. laborantė, 1972–1989 m. Šilutės baldų kombinato laborantė, laboratorijos viršininkė, 1990–1999 m. AB Šilutės baldai laboratorijos viršininkė. 1989–1999 m. įmonės profesinės sąjungos komiteto pirmininkė. Nuo 1999 m. Šilutės rajono savivaldybės Socialinės paramos skyriaus vedėja.
1995–2000 m. Šilutės rajono savivaldybės tarybos narė.
Kristina Tamulevičiūtė

Kristina Tamulevičiūtė (g. 1989 rugpjūčio 6 d. Šiauliuose) – eseistė, poetė, vertėja.

Biografija

Mokyklą baigė Šiauliuose. Vilniaus universitete studijavo lietuvių filologiją ir slovėnų kalbą. Stažavo Liublianos (Slovėnija) ir Sarajevo (Bosnija ir Hercegovina) universitetuose. 2014 metų Sarajevo ir Bolonijos (Italija) universitetuose baigė demokratijos ir žmogaus teisių magistrantūrą. Šiuo metu studijuoja Kauno Technologijos universiteto vertimo krypties magistrantūroje.
Pirmoji publikacija spaudoje – 2008 metais „Literatūroje ir mene“. Kūryba ir vertimai publikuoti „Šiaurės Atėnuose“, „Gintaro lašuose“, „Naujojoje Romuvoje“ bei kituose leidiniuose. 2013 metais Lietuvos rašytojų sąjungos leidyklos rengiamame pirmosios prozos knygos konkurse laimėjo pirmąją vietą. Tais pačiais metais buvo išleistas autorės esė rinkinys „Pasakojimas apie vieną miestą“. Verčia iš anglų, ispanų, slovėnų, kroatų, bosnių ir serbų kalbų. Nuo 2013 Lietuvos literatūros vertėjų sąjungos narė-kandidatė.
Daria Nicolodi

Biografija

Aktorės karjerą pradėjo teatre, vėliau – televizijos serialuose. Kine jos sėkmė didžiąja dalimi priklausė nuo režisieriaus Dario Argento, su kuriuo susitikinėjo dešimtmetį (1974-85), tačiau nebuvo vedę. Nikolodi vaidino 5 jo filmuose, taip pat parašė scenarijus 3 filmams.
1971-74 m. ji buvo ištekėjusi už skulptoriaus Mario Ceroli ir turėjo dukterį Aną (1973-94). Su Dario Argento ji susilaukė dukters Asia Argento (g. 1975), tapusios žinoma aktore ir režisiere.
Arnoldas Čaikovskis

Biografija

1962–1965 m. laikraščio „Panevėžio tiesa“ korektorius, literatūrinis darbuotojas. 1964 m. baigė Vilniaus kultūros-švietimo technikumą, įgydamas bibliotekininko specialybę. 1965–1968 m. laikraščio „Komjaunimo tiesa“ literatūrinis darbuotojas. 1969–1972 m. žurnalo „Moksleivis“ redaktorius. 1972–1976 m. laikraščio „Komjaunimo tiesa“ skyriaus vedėjas, redakcinės kolegijos narys. 1976–1992 m. dienraščio „Tiesa“ literatūrinis darbuotojas, skyriaus vedėjas, redakcinės kolegijos narys. 1990–1991 m. dalyvavo atkuriant žurnalą „Karys“, jo redaktoriaus pavaduotojas, žurnalo tarybos narys. 1992 m. žurnalo „Aljansas“ atsakingasis sekretorius, skyriaus redaktorius. 1996–1999 m. savaitraščio „Mano verslas“ korespondentas. Vėliau žinybinio leidinio „Pilys“ redaktorius.
Daugiausia rašė turizmo, teisėtvarkos ir teisėsaugos bei karybos temomis. Sukūrė satyrinių kūrinių. Parašė scenarijų dokumentiniam filmui „Pusiaukelė“ (1984 m.).  Nuo 1963 m. Lietuvos žurnalistų sąjungos narys, kontrolės komisijos pirmininkas, Senjorų klubo pirmininko pavaduotojas, Žurnalistų sąjungos Tarybos narys. Palaidotas Kairėnų kapinėse.
Edvardas Malkevičius

Edvardas Malkevičius (g. 1957 m. sausio 2 d.) – buvęs Lietuvos futbolininkas, treneris.

Biografija

1978-1986 m. SSRS pirmenybėse atstovavo Vilniaus „Žalgiriui“ SSRS (161 rungtynės, 3 įvarčiai). 1987-1990 m. žaidė SRT Vilnius komandoje, su kuria tapo Lietuvos čempionu ir iškovojo šalies taurę. 1992-1994 m. atstovavo Vokietijos FSV Schwerin klubui.
Dirbo Tauragės „Tauro“ komandos vyr. treneriu, su kuriuo laimėjo šalies I lygos čempionatą, iškopė į A lygą ir pateko į LFF taurės finalą.
Šiuo metu treniruoja vaikų futbolo komandas. Edvardo Malkevičiaus treniruojamos Vilniaus Futbolo Mokyklos komandos 2005 m. ir 2006 m. tapo Vilniaus miesto futbolo čempionais ("Veikmės futbolo taurė") 2013 ir 2014 metais, 2005 m. gimę vaikai - Lietuvos čempionais 2015 m.
Lakštingalėlė

Lakštingalėlė – vaikų lopšelis-darželis Jonavos rajone. Įsikūręs Lakštingalų mikrorajone, šalia Varnutės upelio, netoli Jonavos poliklinikos, Jonavos ligoninės, Jonavos stadiono, kelio Jonava-Kėdainiai. 26 pedagogai (3 priešmokyklinio ugdymo pedagogai, 15 ikimokyklinio ugdymo pedagogų, 3 logopedės, 1 tiflopedagogė, 2 meninio ugdymo pedagogės).
Adresas – Varnutės g. 9, LT-55118, Jonava.
Relaksopedija

Mokymasis atsipalaidavus, relaksopedija – mokymosi metodika, pagrįsta fiziologinėmis mokymosi prielaidomis.
Yra žinoma, kad esant giliam atsipalaidavimui, gebėjimas suvokti (ypač abstrakčius dalykus) ir juos įsiminti yra nepaprastai didelis. Relaksopedija kaip metodų visuma apima atsipalaidavimo technikos įvaldymą, periodišką jos praktikavimą ir mokymosi turinių įsisavinimą, esant fiziologiniam atsipalaidavimui (žr. alfa ritmai).
Goldstono Deep Space radioteleskopas

Goldstono Deep Space radioteleskopas (GDSCC) yra komunikacijos radioteleskopas, Kalifornijoje, JAV. Jis priklauso ITT korporacijos Jet Propulsion laboratorijai ir naudojamas mokslinių misijų komunikacijoms. Goldstono Deep Space radioteleskopų kompleksas yra trečias pagal dydi pasaulyje, kitas toks panašus yra Madrido Deep Space komikacijos kompleksas ir Kamberos Deep Space komunikacijos kompleksas.

Antena

Golstono antena yra naudojama kaip jautrus radioteleskopas mokslinėms paieškoms, juo buvo ieškoma kvazarų, radio galaktikų, sudarinėjami planetų žemėlapiai. Taip pat ieškoma kometų ir asteroidų. Golstono antena iš pradžių buvo naudojama sekti JAV palydovus. Itin plačiai buvo naudojama palaikyti Tolimojo kosmoso ryšį kosminių stočių Pioneer 10 ir Pioneer 11 programuose.
Bangl Banglo kalnai

Bangl Banglo kalnai yra Vakarų Australijoje, Kimberlio regione, Purnululu nacionaliniame parke.
Šie kalnai driekiasi bekraščiame, retai gyvenamame Kimberlio regione. Kalnų masyvas užima 450 km². Vasarą čia būna labai karšta − temperatūra pavėsyje siekia iki 40 °C. Ilgu sausuoju žiemos laikotarpiu čia beveik nelyja ir upės susitraukia į nusekusias vandens daubas. Tačiau drėgnuoju metų laiku (lapkritis−kovas) visas masyvas sužaliuoja, nes nuo Indijos vandenyno atėję ciklonai sukelia tokias liūtis, kad upės išsilieja iš krantų.

Istorija

Bangl Banglo kalnai susidarė prieš 400 milijonų metų, kai čia susiformavo didžiuliai klodai nuosėdinių uolienų, kurias paliko šiaurės kryptimi driekęsi, tačiau dabar jau išnykę kalnai. Vėliau nedidelės upės minkštose uolienose prasigraužė griovas ir tarpeklius; gairinami vėjo ir ardomi vandens srautų, jie vis gilėjo, jungėsi, kol ilgainiui susidarė atskiri, mūsų laikus pasiekę smiltainio bokštai. Vakarinėje ir šiaurinėje dalyse stūkso stačios 250 m aukščio uolų sienos, išraižytos kanjonų. Siaurus tarpeklius ir gilius plyšius dengia augalai − kietalapiai spinifeksai, akacijos ir vėduoklinės palmės. Visi jie tvirtai laikosi uolų įtrūkimuose, taip sudarydami kabančiuosius sodus. Taip pat Bangl Banglo kalnuose aptinkama medžiuose gyvenanti mangrinė boiga, dėl savo dryžių dar vadinama naktine tigre. Suaugusi boiga būna beveik 2 m ilgio. Grobio ji ieško naktimis, minta driežais ir kitais smulkiais gyvūnais. Šios gyvatės nuodai nėra mirtini žmogui: žmonių ji vengia ir gelia nebent užspeista į kampą arba išgąsdinta.
Kodėl kalnai pavadinti Bangl Banglo vardu yra nežinoma, nes aborigenai šiuos kalnus vadina Purnululu (jų kalba tai reiškia smiltainį). Aborigenai Kimberlio regione gyvena jau daugiau nei 24 tūkstančius metų ir Bangl Banglo kalnai − viena iš jų šventų vietų.
Voskoniai

Istorija

2009 m. sausį–rugsėjį buvo seniūnaitijos centras.
A. Naval 1º de Maio

Istorija

Pirmą kartą į I lygą (Liga de Honra) pateko 1988 metais, 2005 metais iškopė į aukščiausiąją lygą.
SV Ried

Istorija

Klubo ištakos siekia 1912 m. 
1919 m. trumpam komanda vadinosi SV Germania Ried.
Manvilius Kocius

Biografija

1975 m. baigė Kauno medicinos institutą. 1985 m. medicinos mokslų kandidatas.
1975–1979 m. dirbo Alytaus raj. centrinėje ligoninėje. 1979–1986 m. studijavo ir dirbo Rygoje. 1986–1990 m. Vilniaus I klinikinės ligoninės gydytojas, nuo 1990 m. Vilniaus universiteto Traumatologijos ir ortopedijos klinikos vadovas, nuo 1991 m. docentas.

Moklsinė veikla

Mokslinio darbo svarbiausios kryptys – kaulų ir sąnarių ligos, kelio ir klubo sąnarių endoprotezavimas. 2 išradimų autorius.
1992–1996 m. Lietuvos traumatologų ir ortopedų draugijos prezidentas.
Lenkijos futbolo lygos taurė

Lenkijos futbolo lygos taurė – taurės turnyras, oficiailiai vykstantis nuo 2000 metų. Dalyvauja stipriausių šalies lygų klubai.
Francisco López de Gómara

Fransiskas Lopesas de Gomara (Francisco López de Gómara; 1511?-1566? m.) – ispanų istorikas iš Sevilijos. Aprašė XVI a. pirmos pusės konkistadorų žygius Amerikoje, tame tarpe Ernano Korteso Meksikos užkariavimą. Pats Naujajame Pasaulyje niekad nebuvo, tačiau asmeniškai pažinojo daugelį konkistadorų, buvo Ernano Korteso dvasininkas.

Biografija

Fransiskas Lopesas de Gomara gimė apie 1510–1511 m., baigė Alkalos universitetą. Tapo dvasininku, 1540 m. aplankė Romą. Grįžęs tapo Korteso dvasininku, lydėjo jį žygyje į Alžyrą. Konkistadorui mirus, Gomara tarnavo kunigu Valjadolide. 1557 m. atleistas, grįžo į Seviliją ir ten po keleto metų mirė.
Gomara parašė keletą istorinių veikalų, iš kurių svarbiausias – Primera y segunda parte de la Historia General de las Indias con todo el descubrimiento y cosas notables que han acaecido dende que se ganaron hasta el año de 1551. Con la conquista de México de la Nueva España. Šis istorinis veikalas paprastai vadinamas „Visuotine Indijų istorija“. Kūrinys 1552 m. išleistas Saragosoje ir susilaukė didelio populiarumo; netrukus išverstas į italų ir prancūzų kalbas, XVII a. – į nahuatlių. Traktatą sudarė dvi dalys – pirmoji, pašvęsta karaliui Karoliui V, kurioje aprašomi ispanų atradimai, Antilų, Peru, Čilės užkariavimai, Magelano kelionė; antroji dalis pašvęsta Ernano Korteso sūnui Martinui ir aprašo Meksikos užkariavimą.
Šis Gomaros veikalas yra vienas svarbiausių šaltinių apie Amerikos užkariavimus. Tiesa, dar esant gyvam, autorius susilaukė nemažai kritikos, tame tarpe iš vyskupo Bartolomė de las Kaso. Gomara buvo peikiamas už Korteso panegiriką, jo žygių išaukštinimą, perdėtą mūšių statistiką. Kaip atsaką į Gomaros istoriją, mūšių liudininkas, karys Bernalis Diasas parašė savo istorijos versiją, kurioje stengėsi neutraliau, tikroviškiau aprašyti Amerikos užkariavimus, kuriuose pats dalyvavo.
Vosylius Čartoriskis

Biografija

Kilęs iš Lietuvos didžiojo kunigaikščio Algirdo giminės. Tėvas Konstantinas Algirdaitis, motina Ona (Hanna), broliai Glebas Čartoriskis, Grigalius Čartoriskis.
Čartoriskių giminės pradininkas.

Šeima

Žmona Ona. Sūnūs Aleksandras Čartoriskis, Mykolas Čartoriskis.
Voluinės Čartorisko kunigaikštis. Išplėtė kunigaikštystės valdas Voluinėje.
Ąžuolo ir pušies draugystė

Ąžuolo ir pušies draugystė – botaninis gamtos paveldo objektas, 1995 metais Kauno miesto savivaldybės paskelbtas saugomu. Auga Kaune, Panemunėje, Panemunės šile. Ąžuolo ir pušies draugystė – tai kamienais suaugę du medžiai – paprastasis ąžuolas (Quercus robur L.) ir paprastoji pušis (Pinus sylvestris L.). Šiuo metu pušis jau nudžiūvusi.
Mariner programa

Bendras aprašymas

Visi „Mariner“ serijos kosminiai aparatai pagaminti aštuonkampio korpuso pagrindu, kuriame buvo sumontuota visa elektroninė įranga, o prie jo išorėje buvo prijungti kiti komponentai (antenos, kameros, varikliai, saulės elementai ir pan.). Visi „Mariner“ aparatai, paleisti vėliau nei „Mariner 4“ turėjo po 4 saulės elementų baterijų blokus, išskytus „Mariner 10“, kuris turėjo 2. Visi „Mariner“, išskyrus „Mariner 2“ ir „Mariner 5“, turėjo TV kameras.
Pirmieji 5 „Mariner“ aparatai buvo išvesti į orbitą naudojant „Atlas-Agena“ raketas nešėjas, likusieji 5 – „Atlas-Centaur“ raketas nešėjas. Vėlesni „Mariner“ pagrindu pagaminti kosminiai aparatai į orbitą pakelti naudojant „Titan IIIE“ ir „Titan IV“ nepilotuojamas raketas arba „Space Shuttle“ serijos pilotuojamas daugkartinio naudojimo erdvėlaiviais su papildoma įranga.
Giljotina

Giljotina (pranc. La guillotine arba louisette) − mirties bausmės instrumentas, simbolizavęs revoliucinį terorą XVIII a. pabaigos Prancūzijoje.
Pirmieji giljotinos tipo įrenginiai galvos nukirsdinimui atsirado Italijoje, Vokietijoje, Škotijoje ir daugelyje Europos valstybių dar XIV−XV a. Dar anksčiau analogiški mechanizmai buvo naudojami senovės Persijoje.
Tačiau giljotina išgarsėjo ir gavo vardą gydytojo Žozefo Igno Giljoteno (Joseph Ignace Guillotin) dėka. Jis 1789 m. spalio 10 d. Prancūzijos nacionalinės konstitucinės asamblėjos posėdyje pasiūlė nuteistųjų nužudymui naudoti specialų įrenginį. 1791 m. spalio 6 d. buvo priimtas įstatymas, draudžiantis kankinimus tardymo metu ir nurodantis, kad kiekvienam nuteistajam mirties bausmė bus vykdoma nukertant galvą. Pirmaisiais metais giljotina buvo vadinama daktaro Lui vardu „luizeta“, ir tik vėliau prigijo Giljoteno vardas.
Kiek galvų nukirsta giljotinomis, niekas niekada neskaičiavo. Yra žinoma, kad paskutinė vieša mirties bausmė įvyko 1939 m., kai buvo nukirsta galva žudikui−maniakui Alenui Vaidmanui.
Paskutinį kartą giljotinos peilis nukirto nusikaltėlio galvą 1977 m. rugsėjo 10 d.
Optinis rezonatorius

Optinis rezonatorius – esminė lazerio sudedamoji dalis. Optinį rezonatorių sudaro tam tikra veidrodžių sistema, supanti aktyviąją terpę.
Optiniai rezonatoriai yra skirstomi į stabilius ir nestabilius. Stabiliame optiniame rezonatoriuje veidrodžių išdėstymas yra parenkamas toks, kad optinio rezonatoriaus viduje susidarytų stovinti banga bei susikurtų grįžtamas ryšis. Nestabiliame optiniame rezonatoriuje stovinti banga nesusidaro ir šviesos energija yra prarandama dėl destruktyvios interferencijos.
Irmantas Norkus

Biografija

Nuo 1991 m. iki 1996 m. Vilniaus universiteto (VU) Teisės fakultete baigė vienpakopes vientisąsias teisės studijas, įgijo teisininko kvalifikaciją. 2001 m. balandžio 5 d. VU Teisės fakultete baigė teisės krypties doktorantūrą, apgynė disertaciją tema „Draudžiami susitarimai pagal Europos Bendrijos konkurencijos teisę“ (doktorantūros komiteto pirmininkas ir darbo vadovas – prof. Vilenas Vadapalas), socialinių mokslų (teisės krypties) daktaras.
1993 m. studijavo John Marshall teisės mokykloje (Čikaga, JAV) bei 1997 m. Leeds universiteto Verslo mokykloje (Didžioji Britanija). Nuo 1999 m. VU Teisės fakulteto Tarptautinės ir Europos Sąjungos teisės katedros lektorius.
Nuo 1992 iki 1994 m. Baltijos prekių biržos teisininkas, nuo 1994 m. iki 1995 m. LR teisingumo ministerijos Tarptautinės teisės departamento valstybės tarnautojas, nuo 1995 m. iki 2001 m. advokatų kontoros (verslo teisės grupės) „Foresta“ asocijuotas teisininkas, 1998 m. Londono teisės firmos „Cameron McKenna“ praktikantas, nuo 1999 m. advokatas (iki 2001 m. lapkričio mėn. 1 d. advokatų V. Smilgevičienės, J. R. Smilgevičiaus ir partnerių kontora verslo teisės grupės „Foresta“ advokatas); nuo 2001 m. advokato Irmanto Norkaus, „Norcous“, vėliau – advokato Irmanto Norkaus ir partnerių kontoros „Raidla Lejins & Norcous" – „RoschierRaidla“ aljanso (nuo 2010 m. – „RR Alliance“) narės advokatas, seniūnas ir partneris.
Praktikos sritys – įmonių susiliejimai ir įsigijimai, privatizavimas, Europos Sąjungos ir konkurencijos teisė, bankininkystė ir projektų finansavimas.
Tarptautinės advokatų asociacijos (IBA) narys.
Moka anglų bei rusų kalbas.
Juozas Mažeikis

Biografija

1973 m. Vilniaus universiteto Istorijos fakultete baigė žurnalistikos specialybę.
1969–1972 m. dirbo laikraštyje „Tarybinis studentas“, 1973–1982 m. savaitraščio „Kalba Vilnius“ redakcijos skyriaus vedėjas, atsakingasis sekretorius, vyriausiojo redaktoriaus pavaduotojas. 1982–1985 m. – Lietuvos televizijos informacijos redakcijos, rengusios „Panoramą“, „Žinias“, „Savaitės panoramą“, „Keliai. Mašinos. Žmonės“ ir kitas laidas, vyriausiasis redaktorius. 1985–1989 m. Valstybinio televizijos ir radijo komiteto pirmininko pirmasis pavaduotojas, 1989–1993 m. dienraščio „Echo Litvy“ atsakingasis sekretorius. 1993–1995 m. savaitraščio „Vilniaus tribūna“ vyriausiasis redaktorius. 1995–2001 m. savaitraščio „Autoekspresas“ vyriausiasis redaktorius. Daugiausia rašė ir rašo sporto, televizijos ir radijo, automobilizmo temomis.  Vėliau leidinių „Lietuvos rytas“, „Keturi ratai“, „15 min“ žurnalistas.
Verčia grožinę literatūrą, detektyvus.
Mir

Įranga

Visi orbitinės stoties moduliai, išskyrus susijungimo, buvo nugabenti raketa-nešėja „Proton“.

Bazinis blokas

Buvo surinktas 1985 m. balandžio mėn., o nuo 1985 m. gegužės 12 d. buvo bandomas montažiniame stende. Po bandymų, bloko įranga, ypač kabelių sistema buvo patobulinta. Į orbitą paleistas 1986 m. vasario 19 d. 21:28 UTC iš Baikonuro kosmodromo (raketa-nešėja „Proton 8K82K“). Jo pradinės orbitos perigėjus buvo 375 km, apogėjus – 395 km, orbitos posvyris 56,1º, apskriejimo periodas – 92,4 min.
Bloko viduje įrengtos dvi individualios kajutės, hermetinis darbo skyrius su centriniu valdymo ir ryšių centru, išorėje – 3 saulės elementų plokštės. Taip pat baziniame bloke buvo įrengti 6 susijungimo su papildomais moduliais ir krovininiais erdvėlaiviais liukai.

Modulis „Kvant-2“

Į orbitą išvestas 1989 m. lapkričio 26 d., prie orbitinės stoties prijungtas 1989 m. gruodžio 6 d. Modulyje buvo moksliniai įrenginiai ir ekipažo dušai. Taip pat jame buvo giroskopas, sumontuotas modulio išorėje, ir nauja gyvybės palaikymo sistema su vandens perdirbimu ir deguonies generavimu. Bloko išorėje taip buvo sumontuotos dvi pasukamos saulės baterijos.

Modulis „Kristalas“

Į orbitą išvestas 1990 m. birželio 10 d., prie orbitinės stoties prijungtas liepos 10 d. Jame įrengtos technologijų, medžiagų gamybos, geofizikos ir astrofizikos laboratorijos. Taip pat modulyje buvo susijungimo šliuzas su tarybiniais „Buran“ tipo erdvėlaiviais.
Modulis turėjo technologinę elektrinę krosnį „Crater-V“, kuri buvo skirta išgauti aukštos kokybės galio arsenido ir cinko oksido kristalams. „Svetlanos“ eksperimentui vykdyti buvo įrenga nedidelė „ferma“ augalams auginti. Eksperimentinės laboratorijos „Buket“, „Marina“ ir „Glazar“ skirtos ultravioletiniams astronominiams stebėjimams.

Modulis „Spektr“

Prijungtas prie orbitinės stoties 1995 m. birželio 1 d. Tai – geofizinis modulis. Jame vykdomas Žemės atmosferos, vandenyno, žemės paviršiaus monitoringas, medicininiai-biologiniai tyrimai.
„Spektr“ modulyje gyveno ir dirbo JAV astronautai.

Susijungimo modulis

Prie orbitinės stoties prijungtas 1995 m. lapkričio 15 d. Šį modulį pristatė JAV erdvėlaivis „Atlantis“. Modulio paskirtis – galimybė prie „Mir“ stoties prisijungti JAV „Shuttle“ programos erdvėlaiviams.

Modulis „Priroda“

Į orbitą išvestas 1996 m. balandžio 23 d., prie stoties prijungtas balandžio 26 d. Jame sumontuota įranga Žemės paviršiaus stebėjimui, taip pat žmogaus ilgalaikio buvimo kosmose tyrimams.
Spalinė

Vystymosi ciklas

Patelė tarpvietėje padeda apie 10-15 tūkst. kiaušinių ir po to žūva. Šliaužiodama oda ji sukelia stiprų niežulį. Sergantieji enterobioze miegodami kaso niežinčias vietas, todėl kiaušinėliai lengvai patenka ant pirštų, ypač į panages. Sergatysis neramiai miega, todėl atsiranda bloga savijauta, mažėja darbingumas, gali pasireikšti nerviniai sutrikimai.
Nesilaikant higienos reikalavimų, kiaušinėliai gali patekti į burną, taip pat ant patalynės ir aplinkinių daiktų. Vėliau plonojoje žarnoje įvyksta apvaisinimas ir patelė su subrendusiais bei apvasintais kiaušinėliais migruoja prie analinės angos, ir naktį, kai susilpnėja analinės angos sfinkterio tonusai, iššliaužia į išorę. Ir ciklas vėl prasideda iš naujo. Spalinės gyvena apie 1 mėn. Jei per tą laiką iš naujo neapsikrečiama, tai pagyjama ir be specialaus gydymo.

Profilaktika

Didžiausią dėmesį reikia skirti higienos laikymuisi. Lengviausia apsikrečia vaikai, todėl būtina tikrinti jų rankas, panages, pratinti, kad jie jas plautųsi su vandeniu ir muilu. Keisti, skalbti ir karštu lygintuvu lyginti apatines kelnaites, nuolat valyti patalpas.
Tolimos departamentas

Geografija

Per departamentą nusidriekusi Centrinė ir Rytų Kordiljeros, atskirtos Magdalenos upės slėnio.

Ekonomika

Svarbus ryžių auginimo regionas. Taip pat auginama kava, medvilnė. Gyvulininkystė. Žvejyba. Miškininkystė.