google/wiki40b huggingface dataset:
Bliūdsukiai (Kretinga)

Etimologija

Vietovardis asmenvardinės kilmės, kilęs iš pavardės „Bliūdsukis“ daugiskaitos formos. Vietos tarmės įtakoje XX a. 3–7 deš. naudota kita vietovardžio forma: „Bliūdsakiai (Bliūcakiai)“. 
Rašytiniuose šaltiniuose kaimas vadinamas: vok. Blutziken (1735 m., 1767–1787 m.), Bludsuki (1941 m.), lenk. Blucuki (1771 m.), Blucykie (1846 m.), Bludcuki (1934 m.), rus. Блюцуки (1865, 1868–1900 m.), Блioчуки (1870 m.), Блюцaкeй (1974 m.), liet. Bliucakiai (1923 m.), Bliūcakiai (~1935, 1944 m.), Bliūdsakiai (1959 m.), Bliūdsukiai (1974, 1986, 1993 m.), žem. Bliūdsokē, Bliūdsakē.

Aplinkinės gyvenvietės

KRETINGA – 3,5 km
DupulčiaiŽygaiBūbeliai
Kluonaliai – 1 km
Laumalės – 3 km
RAGUVIŠKIAI – 5,5 km
Toliai – 2,5 km
Skudžiai – 3,5 km
Petreikiai
La Unjonas (Čilė)

Istorija

La Unjonas įkurtas 1827 m., nors apylinkėse jau seniau veikė katalikų misijos. XIX a. vid. savo pramonę čia pradėjo vokiečiai – statė malūnus, alaus daryklas, pieninę, linų fabriką. 2007 m. La Unjonas tapo provincijos centru.
Simuliacija

Simuliacija (lot. simulatio 'apsimetimas') – apsimetimas sergančiu, siekiant žodžiais ar ligos simptomų imitavimu įtikinti kitus; žmogaus, kuris turi ir gali atlikti kokias nors pareigas, pastangos sudaryti įspūdį, kad jis negali jų atlikti dėl rimtų priežasčių. Pavyzdžiui, sveikas žmogus apsimeta turįs psichinių trūkumų, sergąs tam tikra somatine liga, negalavimą vaizduoja kaip sunkią ligą, nedidelį fizinį trūkumą – kaip luošumą.
Kita žodžio simuliacija reikšmė, retesnė lietuvių kalboje - 'modeliavimas', 'imitavimas'.
Crissy Moran

Karjera

Pornografijos karjerą pradėjo 1999 m., kaip fotomodelis. Pirmosios aktų nuotraukos buvo publikuojamos internete. 2000 m. pasirodė jos pirmosios pornografinės nuotraukos. 2001 m. nusifotografavo „Castrol“ ir „Lowrider Magazine“ kalendoriams. Tais pačiais metais atidarė mokamą tinklalapį pavadinimu „Club Crissy“.
Pradžioje K. Moran fotografavosi tik erotinėse fotosesijose, vėliau fotografavosi heteroseksualinėse, lesbietiškose ir fetišistinėse scenose, taip pat scenose su sekso žaislais. 2005 m. spalį, žurnalo „Putain“ nominuota kategorijoje „labiausiai atpažįstama pornografijos aktorė“. Tais pačiais metais pasirodė žurnale „High Society“.
2005 m. antrojoje pusėje, Krisi Moran pasididino krūtis. Dabar jos krūtinės dydis „90D“.
2006 m., po vidinių dvasios pokyčių, K. Moran paliko pornografijos pramonę. Savo tinklalapyje gerbėjams pranešė, kad daugiau niekada nesifilmuos ir nesifotografuos pornografijai.
2008 m. gegužę K. Moran nusifilmavo ne pornografiniame filme „Oversold“, kuriame atliko pagrindinį vaidmenį.
Gaižūnai

Istorija

Kaimas pirmą kartą paminėtas 1586 m.
Amerikos tarptautinės teisės žurnalas

Amerikos tarptautinės teisės žurnalas (angl. American Journal of International Law, AJIL) – dalykinis tarptautinės teisės bei tarptautinių santykių leidinys JAV. AJIL nuo 1907 m. leidžiamas 4 kartus per metus. Leidėjas - Amerikos tarptautinės teisės bendrija (American Society of International Law). ISSN: 0002-9300.
Karklėnų Šv. apaštalo Baltramiejaus bažnyčia

Istorija

Karklėnų dvarininkas Ignas Šiukšta 1767 m. pastatė bažnyčią. Ji buvo Pašilės parapijos filija. 1779 m. bažnyčia atnaujinta. Jai 1841 m. priklausė valakas ir 3 margai žemės.
1871 m. pastatyta dabartinė medinė bažnyčia. 1923 m. įkurta parapija.

Architektūra

Bažnyčia stačiakampio plano, su bokšteliu. Yra 5 altoriai. Šventoriaus tvora akmenų mūro. Jame stovi medinė 3 tarpsnių varpinė.

Interjeras

Bažnyčios interjero puošybos elementai yra XVIII–XX a. pirmos pusės bažnytinės dailės paminklai.
Žiotys (anatomija)

Žiotys (lot. Fauces) - anga pro kurią burnos ertmė susisiekia su burnine ryklės dalimi. Jas riboja iš viršaus - minkštojo gomurio laisvojo galo užpakalinis kraštas su liežuvėliu, apačioje - liežuvio šaknis, šonuose - gomurinis ryklės ir gomurinis liežuvio lankai, bei tarp jų esanti migdolinė duobė, kurioje yra gomurio migdolas. Žiotys gali visiškai uždaryti burnos ertmės perėjimą į ryklę.
Cliftonville FC

Istorija

Klubo ištakos siekia 1879 m. Per ilgą klubo gyvavimo istoriją penkis kartus tapo šalies čempionais.
Andoros radijas ir televizija

Andoros radijas ir televizija (kat. Ràdio i Televisió d’Andorra) arba RTVA – Andoros nacionalinis radijo ir televizijos transliuotojas. Programos transliuojamos katalonų kalba. Transliuotojas priklauso Europos transliuotojų sąjungai.

Istorija

Įkurta 1989 m. spalio 26 d. Andoros generalinei tarybai nusprendus įsteigti nacionalinį transliuotoją. 1990 m. gruodžio mėn. pradėjo veikti radijo stotis RNA (Ràdio Nacional d’Andorra). Televizijos kanalas ATV (Andorra Televisió) pradėjo veikti 1995 m.
2002 m. tapo Europos transliuotojų sąjungos nare ir nuo 2004 m. iki 2009 m. dalyvavo Eurovizijoje. 2011 m. slegiama finansinių sunkumų RTVA pasitraukė iš Europos transliuotojų sąjungos.

Programa

ATV transliuoja įvairiais sporto, muzikos, filmų, vaikų laidų programas. Tris kartus per diena transliuojamos Andoros žinios „ATV Noticies“.
RNA transliuoja įvairių šalių muziką visą parą.
Policijos tarnautojas

Policijos tarnautojas - asmuo, dirbantis, einantis pareigas policijoje.

Lietuva

Policijos veiklos įstatymas policijos tarnautojo sąvokos neįtvirtina. Policijos tarnautojams priskirtinti tiek policijos pareigūnai, tiek kiti asmenys, dirbantys policijoje - valstybės tarnautojai (pvz., statutiniai valstybės tarnautojai), darbuotojai (t. y. policijoje dirbantys pagal darbo sutartis, pvz., įvairūs specialistai, vertėjai ir pan.).
Panoterių Šv. Kryžiaus Atradimo bažnyčia

Istorija

1441 m. dvarininkas Baltramiejus Urbonaitis dovanojo Siesikų Šv. apaštalo Baltramiejaus bažnyčiai Panoteriuose žemės sklypą ir įsipareigojo pastatyti koplyčią. 1584 m. ji atiteko evangelikams reformatams, 1700 m. sudeginta ir neatstatyta, nors bylinėtasi. Iki 1744 m. pastatyta nauja katalikų koplyčia, pagal kurią XVIII–XIX a. Panoteriai buvo vadinami Koplyčiomis.
Koplyčia buvo konsekruota Švč. Mergelės Dievos Motinos titulu, priklausė Siesikų bažnyčiai. Jos kunigas Ignotas Smilgevičius už pasisakymus prieš rusišką mokyklą 1863 m. ištremtas į Permės guberniją, o po amnestijos 1872 m. perkeltas į Kuršą.
1864 m. kunigo Juozapo Sakalausko ir parapijiečių lėšomis koplyčia atnaujinta ir padidinta, paversta filijine Ukmergės dekanato Siesikų parapijos bažnyčia, konsekruota Šv. Kryžiaus Atradimo titulu.
1936 m. Žeimių dekanato Panoterių parapijai priklausė 2702 katalikai. Per Antrąjį pasaulinį karą bažnyčia sudegė. 1946 m. maldos namai ir klebonija įrengti mediniame, vienaukščiame gyvenamajame name.
1994 m. klebono Vytauto Kazimiero Pesliako ir parapijiečių lėšomis pastatyta nauja, mūrinė bažnyčia.

Architektūra

Bažnyčia tinkuoto plytų mūro, modernios architektūros, vienanavė, dviejų bokštų, su bokšteliu virš presbiterijos. Vidaus apdaila ir pagrindinis altorius mediniai.
Šventorių juosia XX a. pr. statyta degto molio plytų mūro tvora, ties kurios šiaurinės dalies viduriu nuo gatvės pusės įrengti neogotikiniai vartai.
Rimgaudas Juozas Lebedžinskas

Biografija

1974 m. baigė Kauno medicinos institutą, gydytojas.
VšĮ Šakių greitosios medicinos pagalbos stoties direktorius.
1999–2001 m. ir nuo 2005 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Šakių rajono skyriaus pirmininkas, LSDP tarybos narys. 2002–2005 m. skyriaus pirmininko pavaduotojas, nuo 2005 m. Šakių skyriaus pirmininkas. Nuo 2002 m. LSDP Marijampolės apskrities tarybos narys.
2000–2003 m., 2003–2004 m., 2007 m. ir 2011 m. (mandato atsisakė) Šakių rajono savivaldybės tarybos narys. 
Sutuoktinė Rūta, vaikai Vilius, Greta.
Normundas Valteris

Normundas Valteris (1972 m. gruodžio 17 d. – 1996 m. balandžio 17 d.) – Lietuvos kariuomenės karininkas, Vyresnysis leitenantas. Žuvo vykdydamas užduotį netoli Maglajaus miestelio šiaurinėje Bosnijoje (Bosnija ir Hercegovina).

Biografija

1991 m. baigė Baisogalos (Radviliškio r.) vidurinę mokyklą. Tų pačių metų liepą, pradėjo tarnybą Krašto apsaugos Vilniaus motodesantiniame batalione. Tarnavo "Geležinio vilko“ Vilniaus batalione. Nuo 1992 m. mokėsi Lietuvos karo akademijoje ir buvo vienas pirmųjų ją baigusių šalies karininkų. 1994 m. N. Valteriui buvo suteiktas leitenanto laipsnis.
1996 m. vasario 19 d. Lietuvos taikos palaikymo būrio LITPLA 4 Danijos bataliono sudėtyje išvyko į NATO vadovaujamą taikos įtvirtinimo misiją Bosnijoje ir Hercegovinoje.
N. Valteris žuvo 1996 m. balandžio 17 d., vykdydamas užduotį netoli Maglajaus miestelio šiaurinėje Bosnijoje. Visureigis, kuriuo važiavo keturi Lietuvos ir Danijos kariai, kalnų kelyje užvažiavo ant prieštankinės minos. Per sprogimą žuvo N.Valteris ir Danijos karys.
Po mirties N. Valteris už pasiaukojimą ir narsą vykdant NATO taikos įgyvendinimo misiją buvusioje Jugoslavijoje buvo apdovanotas Vyčio Kryžiaus 2-ojo laipsnio ordinu ir NATO medaliu už tarnybą.
1998 m. sausį Vilniuje Tarnybos draugų iniciatyva N. Valteriui atidengtas paminklinis akmuo Generolo Jono Žemaičio Lietuvos karo akademijos kieme. Viborge (Danijoje) pastatytame paminkle taip pat įrašyta Lietuvos karininko pavardė.
N. Valteris palaidotas Ginkūnų kapinėse Šiauliuose.

Apdovanojimai

N. Valteris po mirties buvo apdovanotas Vyčio Kryžiaus 2-ojo laipsnio ordinu už pasiaukojimą ir narsą.
Antanas Sabaliauskas (1905)

Biografija

Italijoje, Turino universitete baigė filosofijos studijas, Grigaliaus universitete studijavo teologiją.
1933-1934 m. dirbo misionieriumi Indijoje. 1935-1938 m. klebonavo Šveicarijoje. Grįžęs į Lietuvą, 1940-1944 m. Muniškių prie Kauno klebonas. 1944 m. pasitraukė į Vokietiją. 1948 m. atvyko į Venesuelą, 1954 m. – į JAV.
1927 m. Turine įkūrė ir pirmus metus redagavo žurnalą „Saleziečių žinios“. Karakase 1949 m. įkūrė ir iki 1954 m. redagavo laikraštį „Tėvų kelias“. Čikagoje įsteigė ir leido laikraštį „Šiluvos balsas“, pasirodė 3 numeriai.
Doketizmas

Doketizmas (gr. δοκεῖν „rodytis“) – doktrina, daugiausia paplitusi ankstyvojoje krikščionybėje, neigianti Jėzaus Kristaus kūno tikroviškumą. Doketistai teigė, kad Jėzaus Kristaus kūnas, jo kūniškas gimimas, kančia ant kryžiaus, prisikėlimas ir įžengimas į dangų tariami, tik regimybė, o ne tikrovė.
Doketizmo sąvoką pirmą kartą pavartojo Antiochijos vyskupas Serapijonas (190–203 m.) savo laiške. Pasak Klemenso Aleksandriečio, doketizmo pradininku buvo Julijus Kasijonas. Doketizmo pagrindu laikomi Jono evangelijos eilutės „ir žodis tapo kūnu“ interpretacija, tačiau tai galėjo būti helenistinių nuostatų, gnostinių idėjų pritaikymas krikščionybei. Vieni doketistai teigė, kad Dievo Sūnus prisiėmė žmogaus Jėzaus kūną, nuo kurio atsiskyrė nukryžiuojant, kiti pripažino tik dvasinį kūną. Gnostikas Valentinas mokė, kad Jėzus Kristus gimė iš Švč. Mergelės Marijos, bet kūną gavo iš aukščiau. Aleksandrijos gnostikas Bazilidas (m. ~160 m.) teigė, kad ne tik Jėzaus Kristaus kūnas, bet ir jo daromi stebuklai tėra regimybė, o nukryžiuotas buvo Jėzaus Kristaus pavidalą įgavęs Simonas Kirėnietis. Doketistai neigė įsikūnijimo, atpirkimo doktrinas.
Doketizmo idėjos sukritikuotos Tertulijono traktate De Carne Christi („Apie Kristaus kūną“), o 325 m. Nikėjos susirinkimas doketizmą atmetė ir paskelbė erezija. Doketizmo idėjas tęsė manichėjai, paulikionai, katarai. Iš dalies doketistinę kristologiją taiko islamas, neigiantis Kristaus (Isos) nukryžiavimo tikrumą. Doketizmą iš dalies atgaivino teosofija bei Naujojo amžiaus religinės srovės.
Kremenecas

Istorija

Pagal kai kuriuos šaltinius, Kremeneco tvirtovė buvo pastatyta dar prieš mūsų erą, apie VII–IX a. Egzistuoja hipotezė, kad IX a. susikūrus Kijevo Rusios valstybei, Kremenecas įėjo į šios sudėtį. Be to, pirmieji Kremeneco paminėjimai yra 1064-ųjų lenkiškame enciklopediniame žodyne. Rašytiniuose slaviškuose šaltiniuose Kremenecas pirmąkart paminėtas Hipatijaus metraštyje kaip Haličo-Voluinės kunigaikštystės miestas.
1240-1241-ųjų metų žiemą prie miesto priartėjo chanas Batijus kartu su mongolų orda, tačiau, skirtingai nei kitų pilių, nesugebėjo užgrobti Kremeneco ir kitų Haličo tvirtovių, pastatytų kunigaikščio Danieliaus Haličiečio. 1254 m. prie miesto Danielius Haličietis sumušė totorių chano Kuremsio kariuomenę. Po penkerių metų, 1259-aisiais, Danieliaus broliui Vasylkai vykdant susitarimus teko pilį sugriauti. Ji buvo atstatyta XIII a. pabaigoje.
Nuo XIV a. Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės sudėtyje. Prie pilies statybos prisidėjo Lietuvos didžiojo kunigaikščio Gedimino sūnus Liubartas. 1431-aisiais Lietuvos didysis kunigaikštis Švitrigaila suteikė Kremenecui Magdeburgo teisę.
1533 m. mieste dirbo žymus LDK visuomenės veikėjas Pranciškus Skorina.
XVII a. Kremenece pastatytas Dievo Apvaizdos vienuolynas, kurio sudėtyje 1636-aisias įkurta mokykla.
1648-ųjų rudenį kazokų pulkai, vadovaujami pulkininko Maksimo Krivonoso, priartėjo prie miesto bei jį apsupo. Spalį, po šešias savaites trukusios apsupties, tvirtovė užimta, lenkų vadovybė pateko į nelaisvę. Kremenecas prarado savo gynybinę reikšmę, o tvirtovė buvo sugriauta. Yra išlikę pilies griūvėsiai.
1793-1917 metais įėjo į Rusijos imperijos sudėtį. 1818 m. Kremenece įkurtas Voluinės licėjus – aukščiausia mokymosi įstaiga, savo statusu prilygusi Vilniaus universitetui. Licėjuje buvo atitaryta didelė biblioteka, kurią sudarė apie 50 000 knygų.
1917-1921 m. Ukrainos Liaudies Respublikos sudėtyje.
Nuo 1921 m. priklausė Lenkijai, 1939-ųjų – Ukrainos TSR. Nuo 1991-ųjų nepriklausomos Ukrainos miestas.
Miesto diena švenčiama gegužės 20 d.
Drakas (simbolis)

Drakas (lot. draco) – Senovės Romos kavalerijos standartas, kurį nešdavo drakonarijus.
Manoma, kad drakai atsirado Sarmatijoje ar Dakijoje, o Romos kariuomenėje imti naudoti II a. pradžioje kartu su auksiliarijais sarmatais ir dakais.
Drako pagrindas būdavo išsižiojusio vilko galva iš lieto metalo, prie kurios pakaušinės dalies būdavo pritvirtinta audeklinė rankovė. Sparčiai jojant oras pro vilko nasrus verždavosi į rankovę ir ją išpūsdavo. Išsipūtusi rankovė plevėsuodavo it drakoniškas kūnas.

Spėjama, kad galva turėdavo kažkokį švilpuko principu veikiantį įtaisą, kadangi jojant į mūšį girdėdavosi staugiantis balsas.
Šiaulių miesto savivaldybės taryba 2011–2015 m.

Šiaulių miesto savivaldybės taryba – Lietuvos Respublikos Šiaulių miesto savivaldybės atstovaujamoji institucija, išrinkta ketveriems metams savivaldybių rinkimuose, vykusiuose 2011 m. vasario 27 d. 1994 m. liepos 7 d. Lietuvos Respublikos savivaldybių tarybų rinkimų įstatymo Nr. I-532 2010 m. liepos 20 d. redakcijos nustatyta tvarka daugiamandatėje rinkimų apygardoje, remiantis visuotine ir lygia rinkimų teise, slaptu balsavimu proporcine rinkimų sistema, pagal Lietuvos Respublikoje registruotų politinių partijų pateiktus kandidatų sąrašus bei iš išsikėlusių kandidatų, jeigu jų išsikėlimą parašais parėmė ne mažiau kaip dešimt procentų skaičiuojant vienam savivaldybės tarybos nario mandatui, bet ne mažiau kaip 100 tos savivaldybės rinkėjų.

Veikla

Pirmasis Tarybos posėdis įvyko 2011 m. balandžio 5 d. Savivaldybės meru 22 balsais išrinktas Justinas Sartauskas, jo siūlymu mero pavaduotojomis paskirtos Daiva Matonienė (už 17 balsų) ir Danguolė Martinkienė (už 17 balsų), administracijos direktoriumi – Vladas Damulevičius. Gegužės 13 d. administracijos direktoriaus pavaduotojais paskirti Vaclovas Vingras ir Viktoras Strups.
Edmundstonas

Istorija

Anksčiau čia gyveno mikmakai. Paskui šias žemes kolonizavo prancūzai. Po karų su Anglija teritorija atiteko britų karūnai ir kėlėsi škotai, airiai ir anglai.
Įdomus istorinis įvykis yra Madavaskos respublikos (pranc. République du Madawaska) įkūrimas 1827 m.
Fenoskandija

Fenoskandija – geografinis ir geologinis terminas, nusakantis teritoriją, apimančią Skandinavijos ir Kolos pusiasalius, Suomiją ir dalį Karelijos. Geologijoje priimta, kad terminas apima Fenoskandijos skydą, slūgsantį Norvegijoje, Švedijoje, Suomijoje ir šiaurinėje Danijoje ir yra dalis Baltijos skydo, kuris apima didžiąją dalį Europos. Fenoskandijos skydui yra daugiau kaip 3,1 milijardo metų. Kultūriniu atžvilgiu, Fenoskandija apima istoriškai artimai kontaktuojančias samių, suomių, švedų, norvegų ir rusų tautas bei kultūras. Skirtingai nuo termino „Skandinavijos šalys“, Fenoskandija neapima Danijos, Islandijos, Grenlandijos ar kitų geografiškai nesusisiekiančių teritorijų.
Baltosios ir Baltijos jūrų kanalas skiria Fenoskandiją ir Rusijos masyvą.
Pomai

Istorija

Manoma, kad pomai pradžioje gyvenę aplink Skaidriavandenį ežerą, bet vėliau vakarinė jų dalis (kašajų, pietų, vidurio ir šiaurės pomų protėviai) persikėlė į Rusų upės baseiną ir Ramiojo vandenyno pakrantę. Iki sandūros su europiečiais skaitlingumas galėjo būti 8–21 tūkst. žmonių. Buvo apgyvendinę tankius sekvojų miškus prie Ramiojo vandenyno nuo Dankano kyšulio (į pietus nuo Rusų upės žiočių) iki dabartinio Fort Brago miesto, taip pat Rusų upės baseiną iki Skaidriavandenio ežero rytuose. Šiaurės rytų pomai sudarė atskirą glaudžią bendruomenę Akmenų upės aukštupyje. Nepaisant kalbinių skirtumų, pomai suvokė savo kultūrinę bendrybę. Nuo XIX a. pr. susidūrė su rusais, ispanais. Fort Roso gyvenvietė buvo svarbus tautų maišymosi taškas – daug pomų (kašajų) sudarė mišrias šeimas su rusais, inuitais, priėmė stačiatikybę. Į kašajų kalbą pateko ~30 rusiškų skolinių. Pietiniai pomai suvaryti į katalikiškas misijas arba paimti vergijon į meksikiečių ūkius. XIX a. antroje pusėje pomų skaičius pradėjo sparčiai mažėti dėl ligų, besikraustantys amerikiečiai pomus išstūmė iš gimtųjų žemių. XIX a. pab. gyveno baltųjų ūkiuose, tapo pigia darbo jėga. Tuo metu sudarytos rezervacijos, nors ~1960 m. daug jų išparduotos.

Kultūra

Tradicinė kultūra panaši į kitų Kalifornijos indėnų. Vertėsi rankiojimu, medžiokle, žvejyba, kasė druską (pakrančių pomai – iš jūros vandens, šiaurės rytų pomai – rinko susikristalizavusią ant dirvos paviršiaus). Taip pat kasė obsidianą, raudonąjį molį, magnezitą. Pakrančių pomai gyvendavo kūgiškuose vienos šeimos namuose, pastatytuose iš sekvojos žievių, vandenyno pakrantėse statydavosi laikinas stovyklavietes iš jūros išplukdytų rąstų. Vidinių sričių pomai gyveno bendruose namuose (bet kiekviena šeima turėjo savo židinį ir išėjimą), dengtuose šakaliais, žole ar nendrėmis. Gyvenę prie Skaidriavandenio ežero iš nendrių gaminosi valtis. Taip pat statė pusiau žemines – vyrų namus-pirtis ir sueigų namus. Rūbai iš plaušų, nendrių, odų. Ypač išplėtoję krepšių pynimo amatą. Dabar dirba žemės ūkyje, miškų ruošoje, visuomeniniame bare.
Pomų šeima mažoji arba didžioji, giminė vedama per abejų tėvų linijas. Tauta skirstėsi į 34 bendruomenes (traibletus), su savomis tarybomis, sudarytomis iš genčių vadų. Būta ir apeiginių vadų taip pat vadovių moterų (podraug su vadais vyrais – jų seserys arba dukterys), kurios ruošdavo apeiginį maistą. Kai kurie traibletai jungdavosi į konfederacijas ir išsirinkdavo karo vadus. Buvo visuomeniniai luomai – pagal turtą, kilmę. Mainydavosi prekėmis, kaip mainų matą ir savo visuomeninės padėties ženklą naudodavo magnezito rutuliukus ir kriauklių vėrinius. Esant gyventojų pertekliui, pomai ribodavo gimstamumą (taikė abortus, kūdikių žudymą).
Tradicinei tikybai būdingas šamanizmas, derlumo apeigos. Būta vyrų sąjungų, tarp jų – ir slaptųjų (Kuksu).
Vilniaus Mstislavo Dobužinskio vidurinė mokykla

Istorija

1954 m. rugpjūčio 21 d. įsakymu Nr. 1309 atidaryta Vilniaus miesto vidurinė mokykla Nr. 17. Vilniaus miesto tarybos pirmininko 1994 m. lapkričio 16 d. potvarkiu Nr. 122 vidurinei mokyklai Nr. 17 suteiktas Mstislavo Dobužinskio vardas. 2001 m. buvo sujungtos Vilniaus Naugarduko, Vilniaus Paupio (33-ioji vidurinė) ir Vilniaus Mstislavo Dobužinskio vidurinės mokyklos. 2012-08-31 mokykla reorganizuota. Sujungus Vilniaus Mstislavo Dobužinksio ir Vilniaus Lukiškių vidurines mokyklas 2012-09-01 savo veiklą pradėjo Vilniaus centro vidurinė mokykla adresu Lukiškių skg. 5, Vilnius.
Clinton Joseph Davisson

Biografija

1908 m. baigė Čikagos universitetą, o 1911 m. Prinstono universitetą. 1911–1917 m. dirbo Karnegio technologijos institute, 1917–1946 m. „Bell Telephone“ laboratorijose, 1946–1954 m. dėstė Virdžinijos universitete.
Nuo 1928 m. JAV nacionalinės mokslų akademijos narys.

Veikla

Tyrė termoelektroninę ir termojoninę emisijas, domėjosi elektroninės mikroskopijos, kristalų fizikos, kvantinės teorijos problemomis. 1927 m. su Lesteriu Germeriu atrado elektronų difrakciją nikelio kristale. Eksperimentais patvirtino bangos ir dalelės dualumą. Sukūrė elektronų fokusuotės metodą.

Įvertinimas

1937 m. jo veikla kartu su Džordžu Tomsonu įvertinta Nobelio fizikos premija.
Redingotas

Redingotas (pranc. redingote, iš angl. riding coat 'jodinėjimo paltas') - palto tipo viršutinis drabužis, kuris skirtingais laikotarpiais atrodė skirtingai.

Moteriški redingotai

Pirmi moteriški redingotai atsirado XVIII a. pradžioje, juos naudojo keliaujant raitomis. To meto redingotai būdavo griozdiški, grynai praktinės paskirties.

Paskutinius du XVIII a. dešimtmečius redingotai tapo madingu drabužiu. Moterys ėmė dėvėti puikiai pasiūtus redingotus, kurių stilius buvo perimtas iš vyriškų redingotų. Redingotus perėmė ir italų mada, kurioje jie tapo labiau formaliu drabužiu.
Redingotai à la Hussar būdavo papuošti lygiagrečiai prisiūtomis gulsčiomis galiono juostomis kaip husarų uniformos.
Redingotų fasonas vystėsi ir XIX a. antroje pusėje. Naujausiems redingotams būdingas prigludimas ties krūtine ir juosmeniu bei varpo pavidalo platėjimas link žemės.

Vyriški redingotai

XVIII a. ir XIX a. pradžioje vyriški redingotai buvo paltai, kilę iš frokų - kaimiškų drabužių su plačia plokščia apykakle. Prancūzų kalboje redingotas yra įprastas pavadinimas prigludusiam frokui. Vyriški redingotai būna vienos iš dviejų formų - glaudžiai prigludę surdutai ar erdvesni palaidos milinės tipo, turintys pelerinas ar apykakles.
Šukupis

Etimologija

Upėvardis kilo iš žodžio šukė. Rašytiniuose šaltiniuose rašomas Szukupis, Sukupis, Шукописъ, Шукупис, Šukupis. Vietos gyventojų kartais vadinamas senuoju trumpiniu – Šukės upeliu. Iš upelio vardo kilo Šukės gyvenvietės pavadinimas.

Geografija

Ištakos yra Kūlupėnų kaimo žemių šiauriniame pakraštyje, Birštalo miške, ties riba su Tinteliais, 10,2 km į pietvakarius nuo Salantų. Teka pietvakarių kryptimi, Pipirų kaime daro lankstą į šiaurės vakarus, perkirtęs Kūlupėnų mišką, Vaineikių Medsėdžiuose pasuka į vakarus, o netoli žiočių Žiogelių kaime pasisuka į šiaurę. Nuo versmių iki Šukės vaga sureguliuota, paversta melioracijos kanalu. Toliau upelis teka eroziniu slėniu, apaugusiu medžiais ir krūmais. Į Akmeną įteka Žiogelių kaime, 0,84 km į pietvakarius nuo Kašučių tilto per Akmeną kelyje Darbėnai–Kūlupėnai, 45,6 km nuo jos žiočių.
Šukės kaime įrengtas tvenkinys.
Dešiniajame krante yra Vaineikių Medsėdžių senosios kapinės, kairiajame – Kūlupėnų paminklas partizanams, Šukės senosios kapinės, Genčų dvarvietė.
Gyvenvietės: Kūlupėnai, Pipirai, Vaineikių Medsėdžiai, Šukė, Žiogeliai.
Alina Orlova

Biografija

Alina, gimusi kaip Alina Orlovskaja, vaikystę praleido Visagine. Alinos tėvas yra lenkas, o mama gimusi Voroneže. Atlikėjos tėvai susitiko Kazachstane ir šeimyninį gyvenimą tęsė Lietuvoje, kur ir gimė Alina.

Muzikinė veikla

Alina kuria dainų tekstus pati, atlieka „koverius“. Dainuoja 3 kalbomis: lietuvių, rusų, anglų.
2008 m. sausio 22 d. Vilniaus Šv. Kotrynos bažnyčioje ir 2008 m. sausio 30 d. Kauno valstybiniame dramos teatre pristatė debiutinį albumą „Laukinis šuo Dingo“. Albumą išleido kompanija „MetroMusic“. Albume yra 16 Alinos Orlovos atliekamų dainų. Daina iš albumo pavadinimu "Nesvarbu" „Pravdos“ naujokų apdovanojimuose pelnė Geriausia dainos titulą. 
2008 m. gegužę debiutinį albumą dainininkė pristatė Rusijos publikai, vėliau surengė koncertus Liverpulyje, Londone, Lenkijoje ir Airijoje. Dalyvavo „Europavox“ festivalyje Prancūzijoje bei kitur.
2010 m. albumas „Laukinis šuo dingo“ prancūzų leidybinės kompanijos „Fargo records“ išleistas Vakarų Europos ir Skandinavijos šalyse.
Škotijos grupės Travis vokalistas Francis Healy pastebėjęs Alinos dainą „Vaiduokliai“, įtraukė ją į septynių dainų EP pavadinimu „Play. Stop. Rewind“, kurį išleido įrašų kompanija LIPA Records. Taip pat šią dainą („Vaiduokliai“) kylanti britų atlikėja sujungė su Snoop Dogg daina „Drop It Like Its Hot“
2010 m. liepos 1 d. dainininkė pristatė 2-ąjį albumą „Mutabor“, kurią išleido „Monako produkcija“. 2010 m. gruodžio 17 d. rusų žurnalas „Kommersant Weekend“ išrinko Alinos dainą „Лихорадка“ įsimintiniausia besibaigiančių metų rusiška daina.