google/wiki40b huggingface dataset:
Elena Pranckėnaitė

Elena Pranckėnaitė (1981 m. spalio 27 d. Utenoje) – Lietuvos archeologė, Klaipėdos universiteto, Humanitarinių mokslų fakulteto, Istorijos katedros, doktorantė.

Biografija

1999 m. baigė Molėtų gimnaziją. 2003 m. baigė Vilniaus universiteto Istorijos fakultetą (bakalauro studijos). 2004–2005 m. magistro studijos Nicolaus Copernicus universitete, Torūnėje (Lenkijoje), Archeologijos katedra, povandeninės archeologijos specializacija. 2006 m. Vilniaus universiteto Istorijos fakultete, Archeologijos katedroje įgijo magistro laipsnį. Nuo 2006 m. Klaipėdos universiteto Humanitarinių mokslų fakulteto Istorijos katedros doktorantė. Nuo 2005 m. dirba viešosios įstaigos „ Kultūros paveldo išsaugojimo pajėgos“ projektų koordinatore.

Archeologinių tyrimų interesai

Povandeninė archeologija, ežerų gyvenvietės, bronzos ir ankstyvųjų metalų laikotarpis.

Moksliniai darbai

1999 m. Platelių ežero povandeninių archeologinių tyrimų ekspedicijos dalyvė (vad. prof. V. Žulkus).
2002 m. „BSAAN“ konferencijoje Švedijoje (Visby), skaitytas pranešimas „New Discoveries in Lithuania: pile - dwellings“.
2002 m. IV tarptautinės archeologijos studentų konferencijos „Wiara, pamięć, archeologia“, Poznanėje (Lenkija) dalyvė.
2004 m. Žvalgomosios povandeninės archeologijos ekspedicijos Torūnės (Lenkija) apylinkėse dalyvė (vad. prof. A. Kola).
2005 m. „Oxford journal of archaeology“ straipsnio „The First Lake – dwellers of Lithuania:Late Bronze Age Pile Settlements on Lake Luokesas“ bendraautorė.
2006 m. Vilniaus Universitete apgintas magistrinis darbas „Rytų ir pietryčių Baltijos regiono ankstyvojo metalų laikotarpio ežerų gyvenvietės: tipai ir rekonstrukcijos galimybės“.
2001–2007 m. Luokesų ežero senovės gyvenviečių I ir II povandeninių archeologinių tyrimų dalyvė (vad. Z. Baubonis), straipsnių publikuotų „Archeologiniai tyrinėjimai Lietuvoje“ bendraautorė.
2001–2007 m. Naujų povandeninių archeologinių objektų žvalgomųjų ekspedicijų dalyvė (vad. Z. Baubonis, M. Kvedaravičius).
Andajus

Šaltiniai

Ipatijaus metraštyje 1258 m. minima, kad lietuvių kariai šaukėsi Andajaus ir Divirikso. 1261 m. pagal slavišką Joano Malalo chronologijos vertimą išvardijami dievai: Andajus, Perkūnas ir kiti. Nors pirmoji vieta turėtų liudyti apie Andajus kaip pirmojo dievo reikšmę, tačiau kiti šaltiniai į pirmą vietą iškelia Nunadievį, o Andajus minimas tik XIII amžiaus šaltiniuose.

Vardo etimologija

Lietuvių mitologijos tyrinėtojai Andajų vertina skirtingai. Pagal Eduardą Volterą, Andaj arba Andej galėjo kilti iš angis (iš lietuviško gyvatės pavadinimo arba keiksmažodžio). Mitologijos interpretatoriai teigia, kad Andajus buvo klaidingai palaikytas dievu, kai kariai keikėsi ir paminėjo gyvate kartu su Perkūnu.
Tokie aiškinimai buvo atmesti, kadangi XIII amžiaus pabaigoje Andajus imtas tapatinti su Nunadieviu, aukščiausiuoju lietuvių dievu iš kitų XIII a. šaltinių.
Archeologė F. Gurevič mano, kad Andajus reiškia Angiadievį. Rusų mokslininkas Vladimiras Toporovas Anadajų aiškina kaip „Ant–dievį“ – pirmąjį dievą ir linkęs laikyti vienu svarbesniųjų baltų dievų. Algirdas Julius Greimas dievo varde taip pat įžvelgė „Vandens dievą“ („Vandoją“). Pagal pastarąjį aiškinimą Andajus būtų pirmasis dievas, sukūręs pasaulį iš vandens chaoso. Tačiau ši hipotezė netapo visuotinai pripažįstama ir interpretatorių nuomonės išsiskyrė.
Dainius Razauskas siūlė aiškinti kaip andai buvusį, andainykštį, t. y., pirmapradį, praamžį dievą.
Rūšiavimo konteineriai

Rūšiavimo konteineriai naudojami atliekų rūšiavimui. Į skirtingų spalvų konteinerius metamos skirtingo tipo atliekos. Iš šių konteinerių surinktos medžiagos yra vežamos į rūšiavimo centrus. Konteineriai būna skirtingų dydžių ir formų, pritaikant juos naudoti namuose, darbuose ar lauke.
Ant kiekvieno konteinerio yra universalus perdirbimo simbolis, patys konteineriai būna skirtingų spalvų ir dažniausiai ant jų užrašoma kokias medžiagas į juos reikia mesti. Į atskirus konteinerius metama stiklo tara, metalas, plastmasė, popierius, maisto atliekos ir drabužiai.

Lietuvoje

2014 m. pradžioje daugiausiai rūšiavimo konteinerių buvo Vilniuje (apie 800), o iš viso šalyje buvo apie 6000 veikiančių rūšiavimo konteinerių.
Lietuva įsipareigojus iki 2015 m. užtikrinti, kad savivaldybėse būtų atskirai renkamos stiklo, popieriaus, plastiko ir metalo pakuočių atliekos panaudojant rūšiavimo konteinerius, o nuo 2020 m. atliekų atskiras rūšiuojamasis surinkimas sudarytų ne mažiau kaip 50 % nuo visų į rinką išleistų pakuočių kiekio. Pagal Valstybinio atliekų tvarkymo 2014–2020 m. plano projektą numatoma, kad iki 2020 m. rūšiavimo konteinerių infrastruktūra turės būti ne toliau kaip 100 m nuo tankiai apgyvendintų miestų namų.
XVIII amžiaus 3-as dešimtmetis

XVIII amžiaus trečiasis dešimtmetis prasidėjo 1721 metais ir baigėsi 1730 metais.
Tūkstantmečiai: 1 tūkstantmetis – 2 tūkstantmetis – 3 tūkstantmetis
Amžiai: XVII amžius – XVIII amžius – XIX amžius
Dešimtmečiai: 8-as 9-as 10-as 1-as 2-as - 3-as - 4-as 5-as 6-as 7-as 8-as
Metai: 1721 1722 1723 1724 1725 1726 1727 1728 1729 1730
Nenugalima jėga

Nenugalima jėga (dažnai pranc. force majeure, rečiau lot. vis major) – teisės principas, reiškiantis, kad negalima reikalauti to, kas neįmanoma (lot. ad impossibile nemo tenetur). Šis principas dažnai taikomas sutartyse, nurodant, kad esant išskirtinėms ir nei vienos iš sutarties šalių nekontroliuojamoms sąlygoms (pavyzdžiui, įvykus žemės drebėjimui, potvyniui, ugnikalnio išsiveržimui ar kitai stichinei nelaimei, kilus karui, įvykus perversmui, patyrus nusikaltimo žalą ar pan.) sutarties įsipareigojimai gali būti nevykdomi ir abi ar viena iš šalių atleidžiama nuo atsakomybės. Principas taikomas tiek atskirų šalių civilinėje, tiek ir tarp valstybių galiojančioje tarptautinėje teisėje.
Saturday Night's Alright for Fighting

Reikšmė

„Saturday Night's Alright for Fighting“ yra tikras grįžimas į ankstyvąjį rokenrolą su glamroko elementais. Dainoje pasakojama apie tai, kaip joje minimi veikėjai išeina į vakaro pobūvį, būdami kupini energijos. Tiesą sakant, tai daina apie Bernie jaunystę, kai jis eidavo į britiškus šokių klubus, kur muštynės buvo įprastas dalykas. Ši daina, priešingai negu dauguma, yra ne apie Eltono asmeninį gyvenimą, o apie Bernio.
Anot Bernio, tai jo pirmasis bandymas parašyti "britišką" rokenrolo dainą, kadangi iki tol dainos buvo kuriamos remiantis amerikietiška kultūra.
Miestietiškas valsčius

Miestietiškas valsčius (lenk. Gmina miejska) – Lenkijoje naudojamo administracinio tipo pobūdis, kai valsčių sudaro tik miestas.
Bunkeris

Statybos būdas

Bunkerių statybos principai buvo perimti iš XVIII-XIX a. tvirtovių statybos. Iš pradžių jiems statyti naudoti didžiuliai akmenys, iš kurių mūrytos metro storumo sienos. Karyboje pradėjus naudoti brizantinius sprogalus, greitai šaudančius pabūklus bei Pirmojo pasaulinio karo metu atsiradus bomabardavimui iš oro, XX a. pirmoje pusėje bunkerių statybai pradėtos naudoti tvirtesnės medžiagos. Idealia statybine medžiaga tam tapo tuomet dar naujove buvęs gelžbetonis. Naudojant gelžbetonį bunkerių sienos galėjo būti kompaktiškesnėmis, neprarandant saugančiųjų savybių.
Dažniausiai bunkeriai įrengiami po žeme, tačiau gali būti ir pusiau įkasti arba paviršiniai, jei to reikalauja gynybos sąlygos (dotai) arba statybos sąlygos (aukštai esantis gruntinis vanduo, ypač tvirta uoliena, neleidžianti greitai pastatyti statinio).

Istorija

Blokhauzai pradžioje statyti iš kietmedžio. Tokio tipo bunkeriai paprastai buvo laikini ir, skirtingai nuo kitų bunkerių tipų, jie nebuvo statomi taip, kad būtų ypač patvarūs. Tokie blokhauzai paprastai dar buvo sustipriniami smėlio maišais. Atsiradus gelžbetoniui, Pirmajame pasauliniame kare pradėti statyti dotai. Kaip ir blokhauzuose, juose buvo angos šaudymui, dėl to dotai ypač tiko kulkosvaidžių apsaugai. Tuo pačiu metu pradėti statyti ir apkasų bunkeriai.
Atsiradus stambaus kalibro artilerijai, didelio svorio aviacinėms bomboms karo inžinieriai buvo priversti toliau tobulinti apsaugines bunkerių savybes, o tai daugiausia pasireiškė jų įrengimu giliai po žeme.
Kariaujančios šalys bunkerius intensyviai naudojo Antrojo pasaulinio karo metu. Jie buvo skirti vadavietėms, ryšių mazgams, sandėliams ir kitiems svarbiems karinės paskirties objektams apsaugoti. Šaltojo karo metu statyti didžiuliai masyvūs bunkeriai, kuriuose buvo įrengiama kariuomenės ir valstybės valdymo infrastruktūra, taip siekiant apsaugoti vyriausybes branduolinio karo atveju. Garsūs JAV-Kanados oro gynybos sistemos NORAD bunkeriai įrengti po žeme Šajeno kalne. Bunkeriams didelę reikšmę teikė įvairūs diktatoriai, kurie jų įrengimui leido milžiniškas lėšas. Pagal istorinius duomenis Stalinas pasistatė septynis bunkerius. Hitleris su savo žmona Eva Braun paskutines savo dienas nuo 1945 m. sausio 16 iki 1945 m. balandžio 30 d. leido savo bunkeryje Berlyne.

Artilerijos

Stacionarūs artilerijos įrenginiai, ypač pakrančių apsaugos artilerija, tradiciškai buvo saugomi išplėtotos bunkerių sistemos. Bunkeriuose paprastai gyveno pabūklus aptarnaujantys kariai, juose nuo priešo ugnies buvo saugoma amunicija, kai kuriais atvejais buvo saugomi ir patys pabūklai, tačiau pačių pabūklų statymas bunkeriuose neigiamai veikia jų šaudymo perimetrą.
Visuomenė (žurnalas)

Visuomenė – mėnesinis visuomenės, mokslo ir literatūros žurnalas, ėjęs 1910–1911 m. Vilniuje.

Istorija

Leido Lietuvos socialdemokratų partija ir Alina-Ona Paulauskytė. Spausdino Vilniaus spaustuvė Vilniuje. Išėjo 20 numerių. Nuo 1912 m. vasario 10 d. vietoje „Visuomenės“ išėjo vienkartis leidinys „Žvilgsnis“.
Rašė apie visuomenės socialinius, kultūros reiškinius, ragino aktyviau dalyvauti visuomenės veikloje. Paskelbė straipsnių iš literatūros ir kritikos istorijos.
Aktyviausi bendradarbiai – Vaclovas Biržiška (oficialus žurnalo leidėjas), Vincas Čepinskis, Stasys Matulaitis.
Redagavo V. Liandsbergienė, faktiškai – Mykolas Biržiška ir Augustinas Janulaitis.
Opalas

Opalas – oksidų klasės mineralas. Amorfinis silicio diokcido hidratas. Cheminė formulė SiO₂×nH₂O.

Natūralūs opalai

Jame vandens būna nuo 0,4 iki 28 %. Tauriajam opalui būdinga spalvų žaismo – opalescencijos savybė. Trepelas ir diatomitas yra organinės kilmės opalas. Pasitaiko masyvūs žemėti agregatai, varvekliai. Neretos opalo pseudomorfozės pagal augalų ir gyvių liekanas. Baltos, gelsvos, pilkos, melsvos, rudos spalvos, balto brėžio, stiklinio, matinio blizgesio, netobulo skalumo, kriauklėto lūžio. Kietumas 5,5-6,5, tankis 1,9-2,3. Susidaro cheminio dūlėjimo, hidroterminiu, biogeniniu būdu. Opalas randamas visame pasaulyje, tačiau daugiausia jo iškasama Australijoje. Panaudojimas: termoizoliacijai, taurusis opalas yra brangakmenis.
Užicė

Senovė

Vieni seniausių Užicės regiono gyventojų buvo ilyrai, partinių ir autariatų gentys. Visame regione randami jų kapai. Vėliau regionas buvo užimtas Romos ir prijungtas prie Dalmatijos provincijos.

Viduramžiai ir Osmanų valdymas

Viduramžiais į regioną ėmė keltis slavų gentys, iš Baltosios Serbijos atsikėlė serbai. Miestas žinomas nuo XII a. 1463 m. Užicę užėmė Osmanų imperija ir miestas priklausė Belgrado pašalukui, kol 1807 m. buvo išvaduotas Serbijos armijos per Pirmąjį serbų sukilimą.

Užicės respublika

1941 m. Užicė buvo trumpai egzistavusios partizanų, kovojusių prieš nacius, sudartytos Užicės respublikos sostine.
Rubikių piliakalnis

Aplinkiniai piliakalniai

Lašinių piliakalnis (Anykščiai) 16 kmAluotų piliakalnis 19 kmVarniškių piliakalnis (Anykščiai) 11 kmŠeimyniškėlių piliakalnis 10 kmAknystėlių piliakalnis 8,5 kmLiudiškių piliakalnis 9 kmBijeikių piliakalnis 4 kmPiliakalnio piliakalnis (Anykščiai) 0,8 km
Pastaba:
Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną
Otakar Ševčík

Otakaras Ševčikas (ček. Otakar Ševčík, 1852 m. kovo 22 d. Horaždiovicė, tuometinė Austrija-Vengrija – 1934 m. sausio 18 d. Pisekas, Čekoslovakija) – čekų smuikininkas ir pedagogas.

Biografija

Gimė ir augo bažnyčios chorvedžio šeimoje. Mokėsi gimnazijoje Prahoje, 1866–1870 m. studijavo šio miesto konservatorijos smuiko klasėje. Po baigimo, 1870–1873 m., dirbo koncertmeisteriu Zalcburgo Mocarteum muzikos mokykloje, gyveno Vienoje ir Lenkijoje. Daug koncertavo kaip solistas, o taip pat ir su kitais muzikantais, tame tarpe su žinomu belgų smuikininku Eugène Ysaÿe. Susirgęs akių liga koncertinę veiklą nutraukė. Vėliau persikėlė į Ukrainą, dėstė tenykštėse muzikos mokyklose: 1874–1875 m. Charkove, 1875–1892 Kijeve.
Po to grįžo į Prahą, keturiolika metų dėstė Konservatorijoje, nuo 1909 m. devynis metus dirbo pedagoginį darbą Vienos Muzikos akademijoje. Įsikūrus nepriklausomai Čekoslovakijai buvo pakviestas smuiko profesoriaus pareigoms į Prahos konservatoriją. Tris kartus buvo kviečiamas muzikinei pedagoginei veiklai į JAV, darbavosi Bostone, Čikagoje ir Niujorke. Jau būdamas garbingo 81 metų amžiaus, vedė aukštojo meistriškumo pamokas Didžiojoje Britanijoje.
Otakaras Ševčikas įvardijamas kaip originalios smuiko pedagogikos kūrėjas, čekų muzikinės metodikos pradininkas. Jo XX a. pr. išleisti smuikininkų ruošimo vadovėliai iki šiol tebelieka paklausūs. Tarp profesoriaus mokinių yra tokie smuiko virtuozai kai Janas Kubelikas ir Jaroslavas Kocianas. O.Ševčiko klasėje mokėsi ir žinomas JAV lietuvių smuikininkas Antanas Židanavičius (1881–1952).
Prystovų Čerauninko kūlis

Akmuo

Netaisyklingos formos, pailgas šiaurės rytų – pietvakarių kryptimi, 2,5 m ilgio, nuo 1,2 iki 2,3 m pločio ir nuo 70 iki 110 cm aukščio. Šiaurės rytinis, apie 90 cm pločio akmens kraštas ištrupėjęs, tarsi atskeltas. Paviršius plokščias, lygus. Jo pietrytinėje dalyje yra 6 cm skersmens ir 2 cm gylio duobutė, vadinama Velnio pėda.
Teritorijos plotas – 100 m².
1,4 km yra Prystovų akmuo su dubeniu, 0,52 km į pietvakarius yra akmuo, vadinamas Didžiuoju kūliu.

Istorija

Akmuo vietos gyventojų žinomas nuo seno, vadinamas Čerauninko kūliu (liet. Burtininko akmeniu). Šiaurės rytinį akmens kraštą, anot padavimų, atskėlęs perkūnas, o pėdą įminęs velnias.
Pasakojama, kad kartą šventą dieną ant akmens atsisėdęs žmogus pradėjo keikti kaimyną. Besikeikdamas prilipo prie akmens ir taip išbuvo visą parą. Tik iškėlęs rankas į dangų ir prisiekęs daugiau gyvenime nebesikeikti, atlipo nuo to akmens.
1994 m. įrašytas į laikinąją istorijos ir kultūros paminklų apskaitą (l. a. 377/3), 2000 m. registruotas kultūros vertybių registro mitologinių objektų sąraše (registro kodas M156), 2005 m. pripažintas valstybės saugomu kultūros paveldo objektu.

Tyrimai

1993 m. žvalgė Vykintas Vaitkevičius, 1999 ir 2014 m. – Julius Kanarskas.
Melaka United

Istorija

Klubo ištakos siekia 1924 m., kai buvo įkurta Malakos Junaited futbolo asociacija.

Sudėtis (2018)

Atnaujinta: 2018 m. lapkričio 23 d.
Rimantas Morkvėnas

Rimantas Morkvėnas (g. 1949 m. rugsėjo 28 d. Salose, Rokiškio raj.) – lietuvių mokslininkas, diplomatas

Biografija

1967 m. baigė Panevėžio 1-ąją vidurinę mokyklą, 1972 m. – Vilniaus universiteto Matematikos fakultetą. 1972–1975 m. mokėsi Lietuvos mokslų akademijos Matematikos instituto aspirantūroje. Matematikos mokslų daktaras.
1976–1977 m. buvo Fizikos ir matematikos instituto Matematinės statistikos skyriaus jaunesnysis mokslo darbuotojas, 1977–1990 m. – vyr. mokslo darbuotojas.
1990–1991 m. R.Morkvėnas buvo Lietuvos informacijos biuro Briuselyje vadovas, 1991–1992 m. – Lietuvos laikinasis reikalų patikėtinis ir ambasados patarėjas Belgijoje, 1992–1995 m. – Lietuvos laikinasis reikalų patikėtinis ir ambasados patarėjas Italijoje.
1995–1999 m. vadovavo URM Politikos planavimo skyriui. 1999–2005 m. – Lietuvos generalinis konsulas Niujorke (JAV). 2005–2009 m. buvo URM Politikos planavimo departamento patarėjas išeivijos klausimais. Šiuo metu yra URM Administracinio departamento patarėjas.
Apsigynė disertaciją atsitiktinių procesų teorijos klausimais. Paskelbė virš 30 mokslinių straipsnių. Genujos universitete skaitė tikimybių teorijos kursą. Apdovanotas ordino „Už nuopelnus Lietuvai“ Riterio kryžiumi. Rūpinosi diplomatų Lozoraičių archyvo sugrąžinimu į Lietuvą.
Papildinys

Papildinys yra sintaksės mokslo, kalbos dalių kategorija. Jis yra antrininkė sakinio dalis, kuri atsako į klausimus ko? kam? ką? kuo? Šiuos klausimus keliame iš tarinio. Pavyzdžiai:
1.Negirk pradžios, girk pabaigą.
Ko negirk? – pradžios.
Ką girk? – pabaigą.
2.Lepinamam vaikui ragai dygsta.
Kam ragai dygsta? – vaikui.
3.Tėvo žodžiai mus džiugina.
Ką džiugina? – mus.
4.Paskui šalia išgirdau bekalbant.
Ką išgirdau? – bekalbant.
5.Šaukštu proto neįkrėsi.
Kuo neįkrėsi? – šaukštu.
Ko neįkrėsi? – proto.
6. Dėstytojas užsiminė apie bausmę.
Apie ką dėstytojas užsiminė?- bausmę
Papildinys reiškiamas tomis pačiomis kalbos dalimis kaip ir veiksnys – dažniausiai daiktavardžiu ir įvardžiu, taip pat daiktavardiškai vartojamu būdvardžiu ir dalyviu, veiksmažodžio bendratimi ir padalyviu.

Papildinio reiškimas

2. Veiksmažodžio bendratimi. Mergaitei atnešė valgyti.
3. Padalyviu. Niekas negirdėjo šaudant.
Papildinys gali būti reiškiamas ir ne vienu žodžiu:
Mus visus įkurdino mokyklos bendrabutyje.
Ar tu matei kada žydint kaštoną? 
Kai kalbama apie objekto dalį, vartojamas ne galininkas, o kilmininkas:
Martynai, duok cukraus (ne cukrų).
Jonas daro klaidų (ne klaidas).
Įpilk pieno (ne pieną).
Įsidėmėtina, kad teigiamojo sakinio vardininkas neigiamajame sakinyje virsta papildinio kilmininku.
Plg.: ‘‘Yra vežimas šienui vežti. Nėra vežimo šienui vežti.
Buvo čia ir auklėtoja. Nebuvo čia ir auklėtojos.
Buvo matyti dūmai. Nebuvo matyti dūmų.‘‘
Galininkiniai veiksmažodžiai, gavę neiginį, valdo kilmininką.
Plg.: ‘‘Mindaugas skaito žurnalą. Mindaugas neskaito žurnalo.
Mes piešiame saulę. Mes nepiešiame saulės.‘‘
Po žodžių ‘‘kreiptis, skolintis, prašyti, klausti‘‘ nevartojami papildiniai su prielinksniu pas. Todėl reikia sakyti ir rašyti: ‘‘Aš kreipiausi į mokytoją (o ne Aš kreipiausi pas mokytoją); Rašalo pasiskolink iš draugo (o ne pas draugą); Vaikai prašė trenerio surengti varžybas arba …prašė trenerį… (o ne pas trenerį); Jei nesupranti, klausk mokytojo arba …klausk mokytoją (o ne pas mokytoją).‘‘
Pastaba. Jei bendratis reiškia kito veikėjo veiksmą, ji eis papildiniu: ‘‘Pirmininkas įsakė pasilikti,‘‘ o jei bendratis reiškia to paties veikėjo kitą veiksmą, tai bendratis eis tikslo aplinkybe: ‘‘Išėjo sutikti svečių,‘‘ tačiau jei du veiksmažodžiai reiškia vieną to paties veikėjo veiksmą, jie abu sudaro suvestinį tarinį: ‘‘Jis nieko nemokėjo atsakyti savo draugui.‘‘

Papildinio žymėjimas

Nagrinėjant žodžius sintaksiškai papildinys braukiamas punktyrine linija. (- – - – – – -)
Kimči

Kimči (kor. 김치) yra tradicinis, paprastai  aštraus skonio, korėjietiškas valgis, gaminamas iš fermentuotų daržovių ir įvairių prieskonių.
Yra daugybė kimči rūšių, besiskiriančių naudojamomis sudėtinėmis dalimis. Populiariausia jų gaminama iš Pekininio kopūsto ir čili pipirų.
Kimči korėjietiškoje virtuvėje yra itin dažnas prie pagrindinio patiekalo patiekiamas užkandis (bančan), būna kai kurių valgių sudėtyje (pavyzdžiui, kimči džigė (김치찌개), kimči guk (김칫국) ir kt.)

Sudėtinės dalys

Kimči susideda iš dviejų pagrindinių dalių: daržovių ir prieskonių. Iš daržovių naudojami Pekino kopūstai, ridikai, svogūnų laiškai, agurkai ir kita. Populiariausi prieskoniai yra druska, čili pipirai, imbieras, česnakas, sūdytos krevetės, fermentuota žuvis.
Kimči sudedamosios dalys gali skirtis priklausomai nuo regiono, metų laiko.
Hans-Georg Reimann

Biografija

Gimė 1941 m. rugpjūčio 24 d. Stariškėje prie Kairių. Karjerą pradėjo SC Dynamo Berlin klube. 1962 m. Europos čempionate 20 km ėjimo rungtyje Belgrade laimėjo sidabro medalį. 1972 m. vasaros olimpinėse žaidynėse 20 km ėjimo rungtyje laimėjo bronzos medalį. 1976 m. vasaros olimpinėse žaidynėse 20 km ėjimo rungtyje laimėjo sidabro medalį, šiose žaidynėse per atidarymo ceremoniją nešė Rytų Vokietijos vėliavą. 1970 m. ir 1973 m. pasaulio čempionatuose laimėjo aukso medalius.
Reumatas

Reumatas – bakterijų sukeliama alerginė uždegiminė liga, dažniausiai pažeidžianti širdį bei sąnarius.
Simptomai: sąnarių skausmas ir patinimas, širdies ritmo permušimas, dusulys.
Šia liga dažniau serga jauni žmonės. Moterys ja serga tris kartus dažniau nei vyrai. Ligoniai, susirgę reumatu, būtinai turi gulėti lovoje. Gydymo trukmė priklauso nuo ligos sunkumo ir trunka nuo 2 savaičių iki 2 metų.
Ruhrstadion

Koncertai

Stadione 1983 m. birželio 15 d., Serious Moonlight Tour turo metu, koncertavo anglų dainininkas David Bowie.
Bendrieji teisės principai

Bendri teisės principai – teisės principai, galiojantys visai teisinei sistemai, teisės šakoms; vienas iš teisės šaltinių, teisinės technikos taisyklės.
Bendrieji teisės principai tarptautinėje teisėje - tokie principai, kuriuos pripažįsta civilizuotos tautos; dažnai susiformavę tam tikros tarptautinės teisenos, procesinės tvarkos metu, todėl gali būti paprasčiau identifikuojami bei pripažįstami. Materialinės teisės bendrieji principai labiau priimtini tada, kai nusistovėjusi praktika leidžia juos taikyti, todėl jie iš esmės tampa tarptautiniais papročiais. Yra lengviau įrodyti procesinių principų taikymą tarptautinėje teisėje, nes jie dažniausiai išplaukia iš procesinių veiksmų logikos.
Žmogaus akies anatomija

Akies priediniai organai

Akies priediniai organai, organa oculi accessoria, sudaryti iš akį apsaugančių ir judinamųjų įtaisų. Apsauginius įtaisus sudaro: vokai, antakiai, blakstienos, junginė ir ašarų aparatas,
Vokai, palpebrae, yra du: viršutinis ir apatinis. Vokus sudaro plona, švelni oda. Vokai apsaugo akį nuo intensyvios šviesos, išorinio mechaninio poveikio.
Junginė, tunica conjunctiva, yra plona skaidri jungiamojo audinio plėvelė. (2)
Blakstienos, cilia (išsidėsčiusios aplink akies obuolį, ant odos raukšlių; viršutinės blakstienos tankesnės už apatines), ir antakiai, supercilia (2 paveiksle nepavaizduoti), saugo akies obuolį nuo dulkių, kakta žemyn bėgančių skysčių.
Ašarų aparatas, apparatus lacrimalis, svarbus akies drėkinimui. (1,3,4)
Ašarų liauka, glandula lacrimalis, gamina skaidrų, sūraus skonio skystį – ašaras. Jos drėkina akies obuolį. (1)

Akies akomodacija

Akies prisitaikymas aiškiai matyti skirtingai nutolusius daiktus vadinamas akomodacija. Žiūrint į arti esančius daiktus, lęšis išsigaubia ir jo laužiamoji geba padidėja. Artimo daikto vaizdas fokusuojasi tinklainės centrinėje duobutėje. Žiūrint į tolimus daiktus, lęšis suplokštėja, jo laužiamoji geba tampa maža.

Regos sensorinės sistemos fiziologija

Regos sistema, kuriai priklauso akys ir jų neuroniniai ryšiai, suteikia aplinkos erdvinį suvokimą. Tinklainės fotoreceptoriai šviesos dirgiklius paverčia elektriniais impulsais. Matomos šviesos elektromagnetinių bangų ilgis yra nuo 400 iki 700nm. Akies gaunama optinė informacija yra labai gausi, todėl regos sistema turi išskirti svarbiausią vaizdinę informaciją ir ją apdoroti. Vaizdinės informacijos apdorojimas prasideda jau tinklainėje, kur išsidėstę akies fotoreceptoriai – lazdelės ir kolbelės (stiebeliai ir kūgeliai). Lazdelės išsidėsčiusios tinklainės periferijoje. Jos sąlygoja formų matymą prieblandoje. Kolbelės aktyvios ryškioje šviesoje. Jos išsidėsčiusios geltonojoje dėmėje. Yra trys kolbelių tipai: mėlynosios, žaliosios ir raudonosios kolbelės.