google/wiki40b huggingface dataset:
Baltic Railways Magazine

Redakcinė kolegija

Žurnalo redakcijos kolegijoje dirba tarptautinė komanda, į kurią įeina geležinkelių istorijos bei geležinkelių transporto specialistai iš Lietuvos, Latvijos, Estijos ir Jungtinės Karalystės. Žurnalas buvo kuriamas ir leidžiamas bendradarbiaujant su pastarosios šalies specializuotų geležinkelių žurnalų specialistais. Žurnalą leidžia UAB Zidex, buveinė įsikūrusi Dariaus ir Girėno g. 134, Tauragėje. Redaktorė – Egidija Lekavičienė.

Turinys

Žurnalas pasižymi įdomiais nesudėtingais tekstais, suprantamais įvairaus išsilavinimo ir amžiaus skaitytojams. Iliustracijos – specialiai fotografuotos žurnalui. Pagrindinės plėtojamos temos: Baltijos šalių geležinkelių aktualijos, kelių ūkis ir infrastruktūra, modernizavimas, eismo saugumas, šios ūkio šakos istorija, taip pat geležinkelių turizmo vystymas. Teikiamos reklamos paslaugos yra naudingos visų pirma geležinkelių pervežimų įmonėms, geležinkelio transporto technikos gamintojams ir paslaugų teikėjams, naujausių technologijų produktų – foto, elektronikos, informacinių technologijų platintojams, kelionių agentūroms dirbančioms geležinkelių turizmo srityje.

Platinimas

Žurnalas plačiai prieinamas tarptautinei auditorijai, nes yra leidžiamas lietuvių ir rusų kalbomis su turinio santrauka anglų ir vokiečių kalbomis. Leidinio formatas yra 170 mm x 250 mm, apimtis – per 50 psl. Skirtas geležinkelių bei šioje srityje dirbančių kompanijų darbuotojams, geležinkelio entuziastams. Žurnalą galima įsigyti jo platinimo vietose arba užsisakius gauti paštu. Dalis žurnalo tiražo platinama spaudos pardavimo vietose, dalis egzempliorių siunčiama pagrindinių Baltijos šalių geležinkelio srityje dirbančių kompanijų bei Rusijos susisiekimo ministerijos ir Baltarusijos geležinkelių vadovams.
Spaustuvininkas (laikraštis)

Spaustuvininkas – Lietuvos spaudos darbininkų profesinės sąjungos laikraštis, leistas 1923–1925 m. Kaune.

Istorija

Ėjo kartą per mėnesį, 1925 m. – kas du mėnesiai. Spausdino Raidės spaustuvė, Š. Levi spaustuvė, Varpo spaustuvė Kaune. Išėjo 16 numerių.
Svarstė spaudos leidyboje dirbančią žmonių ekonominius, darbo apsaugos, profesinio rengimo klausinius.
Bendradarbiavo M. Bučinskaitė, J. Kvederavičius, K. Markovas, Liuda Purėnienė, Pranas Remeikis, V. Tamoliūnas, T. Vaitiekaitis ir kt.
Redagavo Antanas Baltrušaitis (nuo 1924 m.) Kostas Stiklius.
Netaisyklingas sąkandis

Netaisyklingas sąkandis (netaisyklingas sukandimas) arba sąkandžio anomalija – nukrypimas nuo taisyklingo sąkandžio normų.

Skirtumas nuo taisyklingo sąkandžio

Kai sąkandis taisyklingas, viršutinis ir apatinis dantų lankai būna lygūs, viršutiniai dantys dengia apatinius, visi dantys kontaktuoja maksimaliai. Netaisyklingo sąkandžio atveju dantys gali būti susigrūdę, susiformavusi netaisyklinga atskirų dantų arba dantų grupių padėtis, netaisyklinga žandikaulių padėtis vienas kito arba kaukolės atžvilgiu.

Netaisyklingo sąkandžio atsiradimo priežastys

Netaisyklingas sąkandis gali būti nulemtas genetiškai arba atsiradęs vaikystėje. Iki 40 proc. atvejų susiformavę dėl prastos pieninių dantų priežiūros ir (pasak naujų studijų) vaikystės įpročio nusiraminimui ką nors čiulpti (pvz., nykštį).

Netaisyklingo sąkandžio pasekmės

Kreivi dantys gali trukdyti kramtyti, valantis pasiekti dantų sieneles, aiškiai kalbėti ar atlikti žandikaulio funkcijas. Dėl nevienodai dantims paskirstytų apkrovų galimos ir komplikacijos, pvz., žandikaulio sąnario sutrikimai.

Mokslinės teorijos pradininkas

Netaisyklingo sąkandžio mokslinių tyrimų pagrindus padėjo amerikietis žandikaulių ortopedas Edwardas H. Angle (1855-1930 m.), kurio vardu pavadintos ir trys "Angle klasės", apibūdinančios skirtingus sąkandžio tipus.
Latvijos centrinė rinkimų komisija

Centrinė rinkimų komisija (latv. Centrālā vēlēšanu komisija) – Latvijos valstybinė institucija, atsakinga už rinkimų į Saeimą, Europos Parlamentą ir savivaldybes, taip pat referendumų organizavimą ir vykdymą. Centrinė rinkimų komisija yra nuolatinė Latvijos vyriausybės institucija, kurią sudaro 9 nariai. Šalies parlamentas skiria komisijos pirmininką ir 7 narius, be to, Aukščiausiasis Teismas išrenka dar vieną. Centrinė rinkimų komisija suformuoja regionines rinkimų komisijas. 2019 m. Komisijos vadove išrinkta Kristīne Bērziņa.

Istorija

Rinkimų komisija buvo įkurta 1922 m. liepos 20 d., rengiantis išrinkti pirmąjį šalies parlamentą 1922 m. Po Latvijos nepriklausomybės atkūrimo, 1992 m. gruodžio 8 d. buvo atkurta ir  Centrinė rinkimų komisija.
Jungtinių Tautų Stokholmo konvencija dėl patvariųjų organinių teršalų

Jungtinių Tautų Stokholmo konvencija dėl patvariųjų organinių teršalų (angl. Stockholm Convention on Persistent Organic Pollutants) – tarptautinė sutartis, kuria siekiama panaikinti arba apriboti patvariųjų organinių teršalų gamybą ir naudojimą, siekiant apsaugoti žmonių sveikatą ir aplinką. Ji buvo pasirašyta 2001 m. Stokholme ir įsigaliojo 2004 m. gegužę. 2012 m. pabaigoje konvencijai priklausė 178 šalys narės.

Istorija

Patvarieji organiniai teršalai (POT) yra ilgai aplinkoje išliekančios, sunkiai yrančios, plačiai sklindančios, gyvūnų riebaluose besikaupiančios ir neigiamą poveikį sveikatai ir aplinkai darančios cheminės medžiagos. Jos didesnio tarptautinio dėmesio sulaukė XX a. paskutiniame dešimtmetyje. 1998 m. Orhuse Tolimųjų tarpvalstybinių oro teršalų pernašų konvencijos narės priėmė, o 2009 m. papildė protokolą, ribojantį arba draudžiantį tam tikrų POT gamybą ir naudojimą.
Jungtinių Tautų Aplinkos apsaugos programa 1997 m. išplatino mandatą pradėti pasaulinio masto derybas, kuriomis būtų siekiama susitarti dėl POT naudojimo mažinimo arba visiško kai kurių medžiagų atsisakymo. Paruošiamieji susitikimai, kurių metu buvo rengiamas konvencijos tekstas, įvyko 1998 m. sausį ir buvo baigti 2000 m. gruodį. 2001 m. gegužę Stokholme vykusio susitikimo metu konvencija buvo pateikta pasirašymui.

Turinys

Konvencija POT suskirsto į tris grupes. Pirmuosius, išvardintus priede A, siekiama pašalinti iš gamybos ir naudojimo, ribojamas jų importas bei eksportas. Priedo B chemines medžiagas leidžiama naudoti tik nustatytais išskirtiniais atvejais (pavyzdžiui, DDT kovoje su maliarija). Galiausiai priede C išvardintos medžiagos nėra tikslingai gaminamos, jos į aplinka išsiskiria įvairių pramoninių procesų metu. Jas siekiama reguliuoti pagal tuo metu esamą geriausią praktiką. Konvencija taip pat įvardina būtinybę siekti, kad jau sukauptos POT atsargos būtų utilizuojamos nepakenkiant aplinkai.
Konvencija ir jos priedai gali būti pakeičiami kasmetinių šalių narių susitikimų metu.
Dvekvė

Istorija

2011 m. kovo 29 d., pilietinio karo metu, mieste įvyko aršios kovos, kuriose žuvo ~800 žmonių.
Porūšis

Porūšis – žemesnis ir konkretesnis klasifikacijos rangas nei rūšis. Pvz., Homo sapiens rūšis skirstoma į H. sapiens neandartalensis (jau išnykęs pimykščių žmonių porūšis) ir H. sapiens sapiens (dabartiniai žmonės) porūšius.
Tarp skirtingų porūšių mažiau skirtumų nei tarp rūšių. Savybės priskiriamos prie porūšių išsivystė pagal geografinį pasiskistymą ar izoliavimą.
Rat Pack

Rat Pack (liet. Žiurkių gauja arba šutvė) – aktorių grupė, kurios dėmesio centre iš pradžių buvo Hamfris Bogartas. XX a. 7-ojo dešimtmečio viduryje šis pavadinimas imtas naudoti spaudos ir visuomenės apibūdinti vėlesnę aktorių kartą po Bogarto mirties. Grupę sudarė Frenkas Sinatra, Dynas Martinas, Semis Deivisas jaunesnysis, Piteris Lofordas ir Džojus Bišopas. Grupės nariai save vadino klanu (the clan, the summit) ar pan. vardu. Jie kartu atlikdavo pasirodymus tiek scenoje tiek ir kino filmuose, kaip kad „Oušeno vienuoliktukas“ (1960 m.). Pagrindiniais grupės nariais laikyti Sinatra, Martinas ir Deivisas. Paprastai, kai vienas iš narių numatydavo surengti pasirodymą, improvizuotam šou pasirodydavo ir kiti grupės nariai.

Kilmė

Pavadinimas „The Rat Pack“ pirmą kartą panaudotas XX a. 6-ajame dešimtmetyje apibūdinti būrį draugų iš Niujorko. Yra kelios pavadinimo kilmės versijos. Viena iš jų, kad pavadinimą sugalvojo Bogarto žmona Lauren Bacall po to, kai pamatė iš Las Vegaso grįžtančius nusitašiusius jos vyrą su draugais. Kita, manoma, kilo nuo „Holmbi Hilso žiurkių irštvos“, Bogarto ir Bacall gyvenamosios vietos Los Andželo Holmbi Hilso rajone, kuri atstojo pagrindinę vakarėlių vietą. Tuomet pradiniais nariais laikyti: Sinatra, Judy Garland, Bacall, Sid Luft, Bogart, Swifty Lazar, Nathaniel Benchley, David Niven, Katharine Hepburn, Spencer Tracy, George Cukor, Cary Grant, Rex Harrison ir Jimmy Van Heusen.
XX a. 7-ajame dešimtmetyje be jau minėtų grupės nariu trumpam buvo ir Norman Fell. Šutvės „talismanais“ laikytos Marilyn Monroe, Angie Dickinson, Juliet Prowse ir Shirley MacLaine.
Klasicizmo architektūra

Klasicizmo architektūra – architektūros stilius,  atsiradęs iš neoklasicizmo judėjimo XVIII a. antroje pusėje, pasibaigus baroko ir rokoko stiliams. Remiasi senovės Graikijos ir Romos imperijos architektūra.

Pavadinimas

Pavadinimas klasicizmas daugiausiai reiškia architektūros klasikinį stilių. Vokiečių kalboje naudojamas terminas (Klassizismus), Anglijoje ir Prancūzijoje – neoklasikinė architektūra. Termino neoklasikinė architektūra priskyrimas prie klasikinio stiliaus yra klaidingas, nes neoklasikinis menas prasidėjo nuo XIX a. pabaigos.

Istorija

Klasicizmas atsirado Prancūzijoje, kur pakeitė du šimtus metų vyravusį baroką. Klasikinė architektūra kilo iš dviejų šaltinių: baroko architektūros ir tuo metu egzistavusios racionalistinės tradicijos bei iš angliškojo dailės stiliaus (picturesque), siejamo su stiprėjančia Britanijos imperija.
Jau XVIII a. galima pastebėti europietiškoje architektūroje priešprieša baroko ir rokoko tendencijoms. Stipriausiai jis pasireiškė Britų salose paladianizme, kur barokas niekada nebuvo toks puošnus kaip kontinente. Klaudijaus Pero pastatyto Luvro sparnai, Berlyno rūmai, net Laterane šv. Jono Bazilika, suprojektuota (Alesandro Galilėjo), turi klasicizmo elementų.
Apie 1750 m. klasicizmas įsigalėjo architektūroje. Tam didelę įtaką turėjo miestų plėtimasis ir tokių visuomeninių statinių kaip teatrų, viešų vietų atsiradimas, kurie buvo kopijuoti iš agorų (Graikijoje) ir forumų (Romos imperijoje). XVIII a. 6–7 dešimtmečius klasikinė architektūra per kitas Europos valstybes, laikantis Graikiškos architektūros tradicijų reiškėsi ir vietinės mokyklos. Vokietijoje daugiau reiškėsi Karlo Frydricho Šinkelio mokykla, kuri laikėsi daugiau disciplinuotos ir lengvesnės struktūros.
Klasicizmas kai kuriuos kraštuose vėlyvajame egzistavimo laikotarpyje perėjo į ampyrą. Pasibaigus pagrindiniam klasicizmo laikotarpiui apie 1815 m. jis dar tęsėsi visą XIX a. XX a. klasicizmo tendencijos vadinamos neoklasicizmu.
Riešutinė

Išvaizda

Tai maždaug kuosos dydžio paukštis, kuris nesunkiai atpažįstamas iš dėmėto kūno bei balto uodegos galo. Kūno ilgis 32-35 cm, sparnų tarpugaliai 50-58 cm, kūno masė 120-190 gramų. Patino ir patelės viršugalvis, sparnai ir uodega juodi, likusi kūno dalis ruda, durpių spalvos, išmarginta baltomis dėmėmis.

Elgsena

Gyvena pušynuose, eglynuose, rečiau mišriuose miškuose. Riešutinė nėra labai vikri, kartais ilgą laiką nejudėdama tupi viršūnėje ar tarp tankių šakų. Balsas savotiškas „kerr-kerr-kerr", primenantis kuosos ir šarkos balsus. Monogamas. Lizdą krauna aukštai eglėse, prie kamieno, iš šakučių, vidų iškloja kerpėmis, supuvusia mediena. Kovo-balandžio mėn. deda 3-4 ovalius, šviesiai melsvus ir žalsvus, išmargintus rusvais taškeliais kiaušinius. Peri patelė 16-18 dienų, jaunikliai lizdą palieka 21-25 dienų amžiaus. Išveda vieną vadą.
Piotr Jaroszewicz

Biografija

1929 m. baigė mokytojų seminariją, dirbo mokytoju, mokyklos direktoriumi. Okupavus Lenkiją, 1939 m. persikėlė į TSRS teritoriją, pradėjo dirbti Pinsko mokyklos direktroiumi, tačiau netrukus su šeima ištremtas į Archangelsko sritį.
1943 m. įstojo į TSRS gilumoje formuotą generolo Z.Berlingo vadovaujamą lenkų armiją. 1944 m. įstojo į Lenkijos darbininkų partiją. Karą baigė būdamas 1-osios lenkų armijos vado pavaduotoju politiniam darbui. 1945–1950 m. buvo Lenkijos kariuomenės Vyriausiosios politinės valdybos viršininkas, Gynybos ministro pavaduotojas.
1950‒1952 m. buvo Valstybinės ekonominio planavimo komisijos pirmininko pavaduotojas, 1952‒1970 m. – LLR Ministrų tarybos pirmininko pavaduotojas, 1954‒1956 m. tuo pat metu ir Kalnakasybos ministras. Kurį laiką buvo LLR atstovu Ekonominio tarpusavio bendradarbiavimo taryboje.
Nuo 1970 m. gruodžio mėn. iki 1980 m. vasario mėn. – LLR Ministrų tarybos pirmininkas.
Kartu su E.Gereku vykdė skolinimusi paremtą ekonominę politiką, kuri laikinai pakėlė lenkų pragyvenimo lygį, tačiau netrukus sukėlė ekonominę krizę ir neramumus šalyje 1976 ir 1980 m.
Nuo pat Lenkijos jungtinės darbininkų partijos įsteigimo 1948 m. buvo partijos CK narys, nuo 1964 m. – kandidatas į CK Politinio biuro narius, 1970–1980 m. – Politinio biuro narys. 1947–1981 m. buvo Seimo deputatas. 
1981 m. generolui V.Jaruzelskiui Lenkijoje įvedus karinę padėtį apkaltintas ekonominėmis klaidomis, pašalintas iš LJDP ir kurį laiką buvo internuotas.
Vėliau politinėje veikloje nebedalyvavo. 1992 m. rugsėjo 1 d. nužudytas kartu su antraja žmona savo namuose Varšuvos priemiestyje. Nusikaltimas iki šiol neišaiškintas.
Mityba

Angliavandenių šaltiniai

Angliavandeniai yra svarbus energijos šaltinis organizmui. Daug angliavandenių yra duonoje, bulvėse, grūdinėse kultūrose, makaronuose. Mažiau apdirbti produktai maistine prasme yra vertingesni.

Baltymų šaltiniai

Pagrindiniai baltymų šaltiniai yra mėsa ir žuvis. Paukštiena laikoma sveikesnė už gyvulių mėsą, nes joje yra mažiau riebalų. Kiaušiniai, vaisiai, riešutai, pupelės, žirniai ir pan. Taip pat yra baltymų šaltiniai, jie yra ypatingai svarbi vegetarų ar veganų maisto dalis.

Riebalų šaltiniai

Riebalai, kaip ir baltymai yra būtini žmogaus funkcionavimui. Jie taip pat yra energijos šaltinis bei „statybinė medžiaga“ ląstelėms. Vyrauja klaidinga nuomonė, teigianti, kad sotieji riebalai sukelia daugelį ligų. Svarbiausia yra vengti hidratuotų riebalų (dažniausiai pasitaiko keptuose produktuose). Riebalų yra daug „raudonoje“ mėsoje, svieste, kai kuriuose sūriuose, kai kuriuose leduose, daugelyje konditerijos gaminių. Pienas ir jo produktai gali taip pat turėti didelį riebalų kiekį, taip pat jie yra ir vitaminų bei mineralinių medžiagų šaltinis.

Vitaminai ir mineralinės medžiagos

Šių maistinių medžiagų organizmas gauna iš šviežių vaisių ir daržovių, riešutų, pupų, mėsos, žuvies. Subalansuotas maistas teikia visus organizmui reikalingus vitaminus bei mineralines medžiagas, tačiau kai kuriais atvejais (pvz., nėštumo metu) gali prireikti papildomų vitaminų ar maisto papildų.

Mityba ir sveikata

Žmogaus sveikata yra glaudžiai susijusi su jo mityba. Netinkama mityba gali sukelti ar įtakoti trumpalaikius sutrikimus, ilgalaikius susirgimus, kai kuriais atvejais užsibaigiančiais pirmalaike mirtimi.
Dėl nesubalansuotos mitybos kyla įvairūs virškinamojo trakto sutrikimai, pvz., hemorojus, vidurių užkietėjimas. Sveika mityba laikoma vėžinių susirgimų profilaktine priemone.
Tam tikrų maistinių medžiagų trūkumas organizme gali sukelti įvairias ligas (pvz., vitamino C trūkumas – skorbutą, geležies trūkumas – mažakraujystę). Kai kurių vitaminų perdozavimas, galimas vartojant vitaminus papildomai, gali sukelti laikinus virškinimo sutrikimus. Vitamino A ypač daug turinčios baltųjų lokių ir ruonių kepenys yra nuodingos, nes jas valgant apsinuodijama vitaminu A, yra pasitaikę ir mirtinų apsinuodijimų.
Pusiausvyros nebuvimas tarp organizmo su maistu įgyjamos ir veikloje sunaudojamos energijos yra žalingas organizmui. Maistinių medžiagų trūkumas (badaujant arba valgant neįvairų maistą) gali baigtis sunkiomis ligomis. Maistinių medžiagų perteklius kaupiamas organizme riebalų pavidale ir sukelia nutukimą. Nutukimo sukeltos komplikacijos kai kuriose ekonomiškai išsivysčiusiose šalyse yra viena iš dažniausių mirties priežasčių (pvz., JAV yra antroji mirties priežastis po rūkymo sukeltų ligų).
Eras (Škotija)

Istorija

1197 m. Ero upės pakrantėje pastatyta pilis, aplink ją pradėjo kurtis gyvenvietė. Miesto teisės suteiktos 1202 m. Nuo XIII a. mieste įsikūrė dominikonai. XVII–XIX a. buvo svarbus pramoninis centras.
Jonas Zokaitis

Biografija

1994 m. Paluobių žemės ūkio bendrovės valdybos pirmininkas.
Nuo 1990 m. Lietuvos demokratinės darbo partijos, nuo 2001 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Šakių rajono skyriaus narys.
1995–1997 m. Šakių rajono savivaldybės tarybos narys (LDDP sąraše).
CNN

Cable News Network (trumpiau CNN) – JAV televizijos transliuotojas, įsteigtas 1980 m. Tedo Turnerio iniciatyva. Tai populiariausias Amerikos žinių kanalas, matomas daugiau kaip 212 pasaulio šalių ir prieinamas kas penktam pasaulio gyventojui.
CNN buvo pirmasis, kuris pradėjo transliuoti žinias 24 valandas per parą.
Dauguma programų yra transliuojama iš CNN centro Atlantoje ir Niujorko, Vašingtono, Londono, Honkongo ir Abu Dabio studijų. Amerikietiška CNN versija yra taip pat matoma ir Kanadoje. Kitoms šalims yra transliuojama CNN International.
Latveliškių-Agailių miškai

Latveliškių-Agailių miškai – miškai Akmenės raj. ir Šiaulių raj. savivaldybių teritorijose, 9 km į pietryčius nuo Akmenės.

Geografija

Plotas 6400 ha, mišku apaugę 5610 ha. 13 miškų; didesnieji: Agailių, Gamėnų, Klaišių, Latveliškių, Pusbaublių, Rekčių, Šventupių miškai. 59 % miškų yra valstybės reikšmės, priklauso Kuršėnų ir Mažeikių miškų urėdijoms.
Masyvo pakraščiai labai vingiuoti, yra įsiterpusių kaimų (Baubliai, Beržėnai, Draginiai, Zabikai). Miškų pietvakarinę dalį kerta geležinkelis Šiauliai-Mažeikiai. Netoli masyvo pietvakarinio pakraščio teka Venta, per akademijos intakai Suldupis ir Eglesys, per šiaurinę dalį – Dabikinės intakai Pragalvys ir Šventupis. Paviršius vos banguotas.

Medynai

Miško augavietės laikinai įmirkusios derlingos. 91 % miškų – ūkiniai IV grupės, 6 % – apsauginiai III grupės, 3 % – ekosistemų apsaugos. Kultūrinės kilmės medynų 9 %, beržynų yra 48 %, eglynų 25 %, drebulynų ir baltalksnynų po 8 %, pušynų 6 %, juodalksnynų 4 %, uosynų 1 %. Jaunuolynai sudaro 19 %, pusamžiai medynai 39 %, bręstantys 20 %, brandūs 22 %. Medynų vidutinis amžius 50 m., bonitetas 1,8, skalsumas 0,70, tūris 192 m³/ha. Miškuose gausu kanopinių žvėrių.

Istorija

1945–1958 m. Latveliškių-Agailių miškuose veikė Žemaičių Alkos rinktinės ir Prisikėlimo Atžalyno ir Kunigaikščio Žvelgaičio rinktinių apygardų Lietuvos partizanai.
Vegerių valsčius

Vegerių valsčius buvo pietvakarių Lietuvoje. Centras – Vegeriai.
Dugnablakės

Lietuvoje

Lietuvoje gyvena tik viena rūšis – besparnė dugnablakė ('Aphelocheirus aestivalis') (Fabricius, 1794).
Baltoji knyga Lenkija–ES

Baltoji knyga Lenkija–ES – Europos Komisijos ekspertų 1993–1996 m. sukurtas dokumentas. Kanuose 1995 m. birželio mėn. Europos Vadovų Taryba patvirtino Lenkijos Baltąją knygą. Joje buvo apibrėžta Lenkijos teisės aktų adaptacija ir jų rengimas, kad jie atitiktų Europos Sąjungos reikalavimus. Baltojoje knygoje buvo daugiausia kalbama apie vidaus rinkos reguliavimą. Lenkijos Vyriausybė pasirašė Baltąją knygą ir todėl 1997 m. sausio mėn. priėmė Nacionalinę integracijos strategiją.
Baltojoje knygoje buvo kalbama apie teisę, ekonomiką, mokslą ir technologijas. Ši knyga turėjo daugiau nei 70 tomų. Visos derybų sritys aprašytos Baltojoje knygoje buvo pabaigtos 2002 m. gruodžio 13 d. Kopenhagos aukščiausiojo lygio susitikime ir tai reiškė, kad Lenkija tą dieną pabaigė derybas dėl ES narystės.
Panevėžio valsčius

Panevėžio valsčius (anksčiau Panevėžio-Velžio valsčius, Velžio valsčius) buvo Aukštaitijoje. Centras – Velžys, vėliau – Panevėžys.
Dimitravo kapinynas

Kapinynas

Kapinynas įrengtas pakilioje vietoje, apaugęs mišku, apardytas kasant žvyrą ir bulviarūsius, 2009 m. nuniokotas „juodųjų archeologų“. Skersai teritorijos praeina kvartalinė linija ir miško keliukas.
Nuo 1972 m. respublikinės reikšmės archeologijos paminklas (AR488). 1992 m. įrašytas į Lietuvos Respublikos istorijos ir kultūros paminklų sąrašą, 1997 m. registruotas kultūros vertybių registro archeologinių vietų sąraše (A434), 1998 m. paskelbtas kultūros paminklu (A434P), 2005 m. pripažintas valstybės saugomu kultūros paveldo objektu.
Teritorijos plotas – 0,7 ha.

Tyrimai

1868 m. Konstantinas Grevinkas ištyrė dvigubą nedegintų ir tris sudegintų mirusiųjų kapus.
1941 m. Vytauto Didžiojo kultūros muziejus (tyrimų vadovas Pranas Baleniūnas) ištyrė 10 nedegintų ir 6 sudegintų mirusiųjų kapus. Rado X–XII a. geležinių dalgių miniatiūrų, ietigalių, žalvarinių vytinių kilpiniais galais antkaklių, įvijinę apyrankę, kryžinį smeigtuką, lankinių, kiauraraščių ir pasaginių segių, būdingų kuršiams.
1959 m. žvalgė Juozas Mickevičius, 1982 m. – Mokslinė metodinė kultūros paminklų apsaugos taryba (ekspedicijos vadovas Romas Olišauskas), 1992 ir 2009 m. – Kultūros paveldo centras.
1868 m. radinius saugo Estijos istorijos institutas, 1941 m. – Vytauto Didžiojo karo muziejus.
Sudeikių pagrindinė mokykla

Istorija

XIX a. pradžioje Sudeikiuose veikė parapijinė mokykla. 1864 m. Sudeikiuose, buvusio valsčiaus patalpose, įkurta valdinė pradinė mokykla. Šis pastatas stovėjo iki 1936 m. Mokykla veikė iki Pirmojo pasaulinio karo. Čia dirbo mokytojai A. Gavrilovas ir Šamaturovas. Šamaturovas buvo humanistinių pažiūrų, mėgiamas vietos gyventojų. Mokyklos pastato gale buvo mokytojo butas, viduryje – veranda ir priemenė, kurioje stovėjusi plūkto molio krosnis, šalia jos gultai, skirti toliau gyvenantiems mokiniams pernakvoti. Kitame pastato gale maždaug 6x8 m² dydžio klasė su šešiaviečiais ir keturviečiais suolais. Mokslas truko trejus metus. Apie 1901 m. atvyko Stockis, kuris buvęs griežtas, baudęs už kalbėjimą lietuviškai. Dėl sunkių gyvenimo sąlygų tik maža dalis mokinių sugebėdavo baigti Sudeikių mokyklą. 1901 m. iš pradėjusių mokytis 26 mokinių 1903 m. ją baigė tik 7. Visi besimokę šioje mokykloje mokiniai egzaminus privalėjo laikyti Utenoje. Vėliau dirbo Raznickas, kuris prasidėjus Pirmajam pasauliniam karui, pasitraukė. Karo metu dirbo iš Šiaulių atvykęs vokietis, vadintas Žolyno pravarde. Jis mėgdavęs išgerti, mokė blogai.
Pirmojo pasaulinio karo metais mokykla neveikė, tačiau 1918 m. gavo lietuviškus vadovėlius ir vėl buvo atidaryta. Apie 1921-1922 m. mokytoju dirbo Jonas Gelaževičius. 1925 m. jau buvo dvi mokinių klasės. Viena iš jų mokėsi koridoriuje. 1928 m. čia atkeltas mokytojas Petras Adomonis, veiklus, valingas žmogus turėjo įtaką apskrityje, buvo tautininkų partijos narys. Jis 1933 m. su mokinių tėvų delegacija, padedant viršaičiui sudeikiečiui Antanui Mičeliui, kreipėsi į apskrities viršininką su prašymu dėl mokyklos Sudeikiuose statybos. 1934 m. leidimas gautas, ir 1935 m. pradėta statyti nauja mokykla. 1937 m. padedant tėvams pastatytas naujas mokyklos pastatas.
1940 m. rudenį įsteigtas penktasis mokyklos skyrius. 1941 m. mokytoju dirbo Razmas. 1948 m. mokykla tapo šešių skyrių pradine mokykla, 1949 m. mokykla – septymnetė, 1960 m. – aštuonmetė, nuo 1968 m. – pagrindinė. 1950 m. pastatytas papildomas pastatas, nes mokiniai nesutilpo. 1961 m. iškilo mokomosios dirbtuvės, 1964 m. – 4 butų namas mokytojams. 1965 m. mokykla persikėlė į naują pastatą. 1987 m. baigtas statyti didelis mūrinis naujos mokyklos pastatas. Senajame pastate mokytojos Onos Pūslienės iniciatyva įkurtas etnografinis muziejus, kuriame per 1000 buities rakandų. Kitas muziejaus kambarys skirtas kraštiečiams. 1997-1998 m. mokėsi 89 mokiniai, dirbo 14 mokytojų. Mokykloje veikia ikimokyklinio ugdymo prailgintos darbo grupės. Vasarą organizuojamos stovyklos.