google/wiki40b huggingface dataset:
Mingo kalendorius

Istorija

Imperatoriškojoje Kinijoje metų skaičiavimas buvo siejamas su valdymo devizų periodais Nianhao: paskelbus naująjį valdymo devizą, metai vėl buvo skaičiuojami iš naujo. Kada XX a. pradžioje kinų revoliucionieriai ėmė kovoti už monarchijos nuvertimą ir respublikos įkūrimą, tai viena iš kovos priemonių su valdančiąja mandžiūrų Čingų dinastija buvo laikomas pasiūlymas įvesti fiksuotą metų skaičiavimo tvarką, pradedant skaičiuoti metus nuo pusiau mitinio Geltonojo imperatoriaus Huangdi valdymo. Išrinkus Sun Jatseną laikinuoju Kinijos Respublikos prezidentu, jis visų kinų provincijų vadovams išsiuntinėjo telegramas, paskelbdamas 4609–ųjų metų 11–tojo mėnesio 13–ąją dieną nuo Geltonojo imperatoriaus valdymo pradžios (1912 m. sausio 1 d. pagal europietišką kalendorių) Kinijos respublikos pirmųjų metų pradžia.
Tačiau buvo nuspręsta skaičiuoti metus nuo paskelbtos respublikos režimo pradžios. Kadangi tradiciniai kinų eros metai užrašomi dviem hieroglifais, todėl naujosios epochos metų skaičiavimui buvo paimti hieroglifai 民國 (Mínguó, „Respublika“), kurie buvo hieroglifų 中華民國 (Zhōnghuá Mínguó, „Kinijos Respublika“) sutrumpinimas. Daugiau viskas, išskyrus metų numeraciją, naujajame kalendoriuje atitiko vakarietišką Grigaliaus kalendorių. Tokiu būdu, 1912 m. tapo „pradiniais Kinijos Respublikos metais“ (民國元年), 1913 m. – „2–aisias Kinijos Respublikos metais“ (民國二年) ir t. t.
Vis tik 1920–aisias metais kalendoriaus statusas buvo neaiškus, nes Kinijos teritorijoje vyko pilietinis karas, vyravo karo vadų laikotarpis. Kai šalies pietiniuose rajonuose įsitvirtino nacionalistinės Guomindano partijos kontroliuojama vyriausybė, ji pripažino Grigaliaus kalendorių, skaičiuojant metus nuo Respublikos įkūrimo. Čiang Kai-ši vadovaujamo Šiaurės žygio metu Guomindano kovotojams pavykus įtvirtinti valdžią pagrindinėje šalies teritorijos dalyje, 1928 m. kovo 10 d. buvo oficialiai patvirtintas Grigaliaus kalendorius, įvedant jį nuo 1929 m. sausio 1 d. Metai buvo skaičiuojami nuo Kinijos Respublikos įkūrimo.

Šiuolaikinis kalendoriaus naudojimas

Po 1949 m., kai Guomindano vyriausybė pralaimėjo pilietinį karą, Respublikos kalendorius liko galioti tik Taivane. Pagal kinų nacionalinį standartą № 7648, metų numeracija gali būti vykdoma ir nuo Kinijos Respublikos įkūrimo, ir nuo Jėzaus gimimo. Pavyzdžiui, data 2004 m. gegužės 3 d. gali būti užrašoma dvejopai: „2004-05-03“ ar „93-05-03“. Mėnesių ir savaitės dienos rašomos pagal krikščionišką kalendorių.
Toks laiko skaičiavimas sutampa su Šiaurės Korėjoje veikiančiu Čučhės kalendoriumi, nes 1912 m. gimė šalies įkūrėjas Kim Ir Senas. Taip pat jį atitiko japonų Taišio laikotarpis (1912 m. liepos 30 d. – 1926 m. gruodžio 25 d.).
Be Mingo kalendoriaus, Taivano gyventojai naudoja ir saulės-mėnulio Kinų kalendorių, ypač pažymėdami tradicines šventes ir datas ar religinėje praktikoje. Yra įstatymų leidėjų, Taivano nepriklausomybės šalininkų, siūlančių panaikinti Respublikos kalendorių Grigaliaus kalendoriaus naudai.
Johannes Kepler

Biografija

1596 m. J. Kepleris išleido savo pirmąjį veikalą „Mysterium Cosmographicum“. Šiame veikale teigė, kad visos šešios tuo metu žinomos Saulės sistemos planetos (Saturnas, Jupiteris, Marsas, Žemė, Venera ir Merkurijus) išdėstytos pagal penkių tobulų briaunainių koncentrinę geometriją. Tai buvo Platono kūnai: kubas, tetraedras, dodekaedras, ikosaedras, oktaedras. Šitie briaunainiai buvo įdėti vienas į kitą, o planetų orbitos priklausė šių briaunainių apibrėžtoms ir įbrėžtoms sferoms: į Saturno sferą įbrėžtas kubas, į kubą įbrėžta Jupiterio sfera, į ją įbrėžtas tetraedras, į kurį įbrėžta Marso sfera, į ją įbrėžtas dodekaedras, į jį įbrėžta Žemės sfera, į ją įbrėžtas ikosaedras, į jį įbrėžta Veneros sfera, į ją įbrėžtas oktaedras, į kurį įbrėžta Merkurijaus sfera.
1600 m. Prahoje tapo Tycho Brahės padėjėju.
XVII a. dar nebuvo aiškios ribos tarp astrologijos ir astronomijos, tad Kepleris laikomas ir astrologu. Taip pat savo darbe naudojo ir religinius elementus.
Buvo dukart vedęs, susilaukė 12 vaikų.
Viekšnių Šv. Sergejaus Radonežiečio cerkvė

Istorija

1867 metais Viekšniuose stačiatikiai įkūrė cerkvę gyvenamajame name, tais pačiais metais įkurta Viekšnių Šv. Sergijaus Radonežiečio parapija. Vėliau pradėta statyti cerkvė, kurios statybos darbus prižiūrėjo šventikas Vasilijus Krukovskis. 1875 m. liepos 20 d. statybos baigtos ir akmeninė cerkvė pašventinta. Caro valdžia cerkvei perleido malūną ir 5 ha žemės. 1937 m. parapijoje buvo 1297 tikintieji. 1944 m. per karą pastatas stipriai nukentėjo, todėl pamaldos laikytos nuosavame name. 1947 m. cerkvė atstatyta, iškilmingai pašventinta ir oficialiai įregistruota.

Architektūra

1875 m. pastatyta cerkvė buvo prailginto kryžiaus formos, viduje išdažyta geltona spalva, papuošta baltais piliastrais ir karnizais.
Logotipas

Logotipų kūrimas

Logotipų kūrimui dažniausiai naudojamos programos: Adobe Illustrator, Corel Draw, Adobe PhotoShop.
Techniškai geras yra vektorinis (.ai, .eps, .svg, .cdr formatų) logotipas. Rastriniai (pikseliniai) logotipai dažniausiai būna skirti ne spaudai, o, pvz., talpinimui internete.
Smilkimo temperatūra

Smilkimo temperatūra (angl. smoke point) – temperatūra, kurioje riebalai ima skilti į glicerolį ir riebalų rūgštis ir kurioje ima susidaryti melsvi dūmai. Glicerolis skyla toliau iki akrilaldehido (akroleino), kuris ir yra šių dūmų sudedamoji dalis. Dėl akrilaldehido šie dūmai itin erzina akis ir kvėpavimo takus.
Pasiekta smilkimo temperatūra rodo, kad riebalai degraduoja tiek gardžio, tiek maistingumo požiūriu. Todėl labai svarbu maisto kepimui parinkti tokius riebalus, kad smilkimo temperatūra būtų aukštesnė, nei naudojama ruošiant maistą. Pavyzdžiui, verdant produktus riebaluose naudojama labai aukšta temperatūra, tas svarbu, kad riebalai neimtų smilkti.
Smilkimo temperatūra priklauso nuo riebalų kilmės ir išvalymo lygio. Riebalų smilkimo temperatūra tuo didesnė, kuo riebaluose mažiau laisvų riebalų rūgščių ir kuo labiau riebalai valyti (pvz., aliejus rafinuotas).
Kaitinant riebalus susidaro laisvosios riebalų rūgštys, todėl kuo ilgiau riebalai kaitinami, tuo daugiau laisvųjų riebalų rūgščių susidaro, tuo žemesnė smilkimo temperatūra. Dėl šios priežasties nerekomenduojama tame pačiame aliejuje kepti, pvz., traškučius ar spurgas, du kartus. Riebalų degradavimas būna stipresnis, jei jie kaitinami su pertraukomis, o ne nuolatos.
Riebalų pliūpsnio temperatūra (temperatūra, kurioje su oru besiliečiantys riebalai užsiliepsnoja) yra gerokai aukštesnė, nei smilkimo temperatūra.
Šachmatų pasaulyje

Šachmatų pasaulyje – Lietuvos šachmatų federacijos leidinys, leistas 1991–1993 m. ir 1995 m. Vilniuje.

Istorija

1991–1993 m. ėjo kaip žurnalas, nuo 1995 m. – laikraštis. Leido spaudos bendrovė „Delta“ bei UAB „Šachmatai“, nuo 1995 m. – Lino Jučo leidybos ir informacijos centras. Tiražas 1991 m. – 5000 egz., 1993 m. – 3000 egz., 1995 m. – 1000 egz.
Rašė apie Lietuvoje vykstančius turnyrus, lietuvių išeivijos šachmatininkus, bridžo žaidimą, Lietuvos šachmatų istoriją.
Jehovos liudytojai

Jehovos liudytojai (angl. Jehovah's Witnesses, pagal žydų ir krikščionių dievo Jahvės vieną iš vardo formų) – religinė organizacija, sukurta 1870 m. JAV, Pensilvanijoje. Jos įkūrėjas yra Charles Taze Russell, vadovavęs Pitsburgo (Pensilvanija) Biblijos mokymo grupei „Biblijos tyrinėtojai“. 1917 m. Joseph Franklin Rutherford’as tapo šios organizacijos prezidentu. 1925 m. Rutherfordas nustatė klaidingą Pasaulio pabaigą arba kitaip dar vadinamą Armagedoną. Tačiau pasaulio pabaigai neįvykus, jis pakeitė savo kryptį ir 1931 metais įregistravo naują religinį judėjimą, pavadintą „Jehovos liudytojai“ (Jehovah’s Witnesses). Po Rutherfordo mirties prezidentu tapo Nathan Knorras, kuris 1975 m. klaidingai išpranašavo naujausią Armagedoną, tačiau ir šiam neįvykus Jehovos liudytojams pradėjo vadovauti Vadovaujančioji korporacija (angl. Governing Body), pagrindinė patyrusių vyresniųjų grupė, dabar esanti Brukline, (Niujorkas). Jehovos liudytojai turi per 100 filialų visame pasaulyje.
Jehovos liudytojai sueigas rengia du kartus per savaitę „Karalystės salėse“. Dažniausiai – tai paprasti pastatai, pastatyti Jehovos Liudytojų savanorių. „Karalystės salėje“ paprastai nėra jokių religinių atvaizdų, Kristaus skulptūrų arba kitokios religinės simbolikos. Sueigos pradedamos ir baigiamos giesme ir malda. Kiekvienoje bendruomenėje yra vyresnieji, arba prižiūrėtojai, kurie vadovauja mokymui susirinkime. Jiems padeda padėjėjai. Jehovos liudytojai kiekvienais metais rengia dideles asamblėjas ir kongresus. Tomis progomis bendruomenės iš skirtingų vietovių susirenka kartu išklausyti specialią biblinio mokymo programą. Naujų mokinių krikštas visada būna kiekvienos asamblėjos ar kongreso programos dalis.

Lietuvoje

2011 m. gyventojų surašyme 3,5 tūkst. gyventojų (0,1 %) deklaravo, kad save laiko Jehovos liudytojais.
Nirn

Artimiausi kosminiai kūnai

Nirn planeta turi du palydovus: Masser ir Secunda. Manoma, kad kiti kosminiai kūnai iš tikrųjų yra Daedra sferos, o saulė ir žvaigždės priklauso Oblivion planetai, kurios apšviečia ir Mundus planetą. Didžiausias žvaigždynas yra Sithis, kuris vingiuoja per Nirn dangų.

Nirn atsiradimo legenda

Dievas vardu Nir pamilo dievaitę Anu, ir ji jam pagimdė sūnų, kurį pavadino Creation. Laiminga dievų šeima ramiai gyveno, bet staiga atvyko dievas Padomay, užpuolė Nir vaiką ir stipriai jį sužeidė. Tada Anu įkalino Padomay kitoje laiko dimensijoje ir pradėjo gaivinti savo sūnų… Ji surinko 12 skirtingų planetų dalis, jas sukombinavo su Creation siela ir sukūrė 12 pasaulių planetą Nirn. Savo sūnaus Anu neišgelbėjo, bet jo siela išliko Nirn planetoje.
Kriminalistikos technika

Kriminalistikos technika – kriminalistikos šaka, techninių priemonių ir būdų, naudojamų įrodymams surasti, įtvirtinti, paimti ir ištirti teorija bei praktika.
Tūbausių Šv. apaštalo Andriejaus bažnyčia

Istorija

Kretingos vienuoliai pranciškonai 1928 m. pastatė medinę bažnyčią. Jie patys ją aptarnavo ir tvarkė. 1942 m. pagal inžinieriaus J. Zubkaus projektą pastatyta dabartinė mūrinė bažnyčia. Konsekruota 1942 m. spalio 11 d. Tūbausių klebonas Antanas Petronaitis (1905–1989) 1949 m. areštuotas ir ištremtas, į Lietuvą grįžo 1956 m. 1946 m. už ryšius su Lietuvos laisvės armija suimtas klebonas Petras Jasas, nuteistas 10 m. pataisos darbų.
Arūnas Keserauskas

Biografija

1982 m. baigė Kauno politechnikos institutą, ekonomistas. 1995 m. BĮ Terra Optima direktorius, 1998 m. SP UAB „Kauno vandenys“ valdybos pirmininkas. 2000 m. AB „Lietuvos energija“ generalinis direktorius.
1993 m. Tėvynės sąjungos (Lietuvos konservatorių) narys, 2007 m. vykdomasis sekretorius. 1997–2000 m. Kauno miesto savivaldybės tarybos narys. Nuo 2006 m. vasario 13 d. Kauno miesto savivaldybės administracijos direktorius. 2007 m. balandžio 19 d. miesto mero Andriaus Kupčinsko siūlymu vėl išrinktas Kauno miesto savivaldybės administracijos direktoriumi. Tais pat metais turėjo trauktis iš posto dėl pareikšto bendrapartiečių nepasitikėjimo, buvo kaltinamas asmeninės naudos siekimu. Nuo 2009 m. lapkričio – AB „Vilniaus šilumos tinklai“ direktorius.
Vaikai Vytis, Adas, Arnas, Lina, Emilis ir Nora.
Dabartinė grynoji vertė

Dabartinė grynoji vertė (ang. NPV, net present value) – pagrindinis ir svarbiausias investicijų vertinimo instrumentas. Specialioje literatūroje ir skaičiavimuose dabartinė grynoji vertė žymima santrumpa NPV. Tai yra skirtumas tarp investicijos dabartinės vertės rinkoje ir jos kaštų.

NPV apskaičiavimas ir NPV taisyklė

Skaičiavimuose investicijos kaštai žymimi su minuso ženklu. NPV parodo, kokia vertė yra sukurta (arba gali būti prarasta) investavus. NPV apskaičiuojama diskontuojant visus pinigų srautus atitinkamais periodais atgal ir iš jų atėmus investiciją. Pagal NPV taisyklę investicija yra priimtina, kai NPV teigiama. Nepriimtina, kai neigiama.

Pavyzdys

Investuojame 30000 litų, o visus kitus septynerius metus gauname 6000 litų grynojo pelno. Ar verta investuoti į šį projektą, kai palūkanų norma (diskonto norma - r) lygi 15 %?
NPV=\frac{6000}{(1+0,15)^1}+\frac{6000}{(1+0,15)^2}+\frac{6000}{(1+0,15)^3}+\frac{6000}{(1+0,15)^4}
+\frac{6000}{(1+0,15)^5}+\frac{6000}{(1+0,15)^6}+\frac{6000}{(1+0,15)^7}
-30000=-5200 (litų)
Vadinasi, jei remsimės NPV taisykle, investiciją atmesime, nes gavome minusinę vertę. Tai reiškia nuostolius.

Išimtys

Minusinė NPV nereiškia, kad investicija nieko neuždirba. Ji yra tiesiog prastesnė už alternatyvas. Neigiamas NPV (-NPV) parodo, kad neverta priimti tokio sprendimo dėl alternatyvaus geresnio, o ne kad tai apskritai prastas sprendimas.
Tarptautinė telekomunikacijų sąjunga

TTS padaliniai

Radijo-komunikacijos padalinys (ITU-R): reguliuoja tarptautinį radijo dažnių spektrą ir satelitų orbitas.
Standartizacijos padalinys (ITU-T): TTS padalinys, kurio pagrindinė užduotis vienodų standartų išlaikymas šalyse narėse.
Vystymosi padalinys (ITU-D): įkurtas padėti sukurti nešališką, tvarų ir prieinamą priėjimą prie informacijos bei komunikacinių technologijų.
Generalinis Sekretoriatas, kuriam vadovauja generalinis sekretorius, atlieka kasdienius TTS ir jos padalinių sprendimus.

Vadovybė

TTS yra valdoma generalinio sekretoriaus, kurį šalys narės renka ketverių metų kadencijai.
2006 metais Antalijoje, Turkijoje, TTS šalys narės išrinko dr. Hamadoun Touré iš Malio naujuoju sąjungos generaliniu sekretoriumi.

Narystė

TTS nare gali tapti bet kuri de jure pripažinta valstybė. Organizacijos veikloje taip pat gali dalyvauti ir privačios bendrovės, tokios kaip: ryšio tiekėjai, komunikacijų įrangos gamintojai, privatūs investuotojai, tyrimų organizacijos, tarptautinės ir regioninės telekomunikacijų organizacijos.
J. Basanavičiaus 36

J. Basanavičiaus 36 – Kėdainių rajono savivaldybės dvisavaitis laikraštis, ėjęs nuo 1996 m. sausio iki 1997 m. gegužės Kėdainiuose.

Istorija

Pakeitė 1992–1995 m. leistą tokio pat pavadinimo biuletenį. Redaktorius (vadovas) A. Matulevičius. Tiražas 200 egz.
Raimundas Kirvaitis

Biografija

Brolis Gražvydas Kirvaitis. 1959 m. sidabro medaliu baigė Vilniaus Salomėjos Nėries vidurinę mokyklą. 1959–1964 m. studijavo Kauno politechnikos instituto (KPI) Vilniaus filiale.
1961–1963 m. KPI Matematikos katedros laborantas. 1963–1964 m. KPI Radiotechnikos katedros asistentas. 1964–1966 m. KPI Vilniaus filialo Radijo aparatūros technologijos katedros asistentas. 1966–1969 m. KPI Vilniaus filialo Radijo aparatūros technologijos katedros aspirantūroje. 1972 m. technikos mokslų kandidatas. 
1970–1973 m. VISI Radijo aparatūros technologijos katedros vyresnysis dėstytojas. 1988–2001 m. Elektronikos fakulteto prodekanas. 1991–1996 m. VGTU Radioelektronikos katedros docentas. 1995 m. habilituotas technologijos mokslų daktaras. Nuo 1996 m. VGTU Radioelektronikos katedros profesorius. 2001–2002 m. Elektronikos fakulteto dekanas, nuo 2002 m. mokslo prorektorius.

Mokslinė veikla

Mokslinių tyrimų svarbiausios sritys: greitaveikių elektrodinaminių vėlinimo sistemų teorija, kompiuterinis modeliavimas, eksperimentinis tyrimas ir taikymas sparčiose ir tiksliose informacijos apdorojimo sistemose.
Jaroslav Seifert

Biografija

Jaroslav Seifert gimė tuometinės Austrijoje-Vengrijoje Prahos priemiestyje Žižkove, o pirmas poezijos rinkinys buvo išleistas 1921 m. Jis buvo komunistų partijos narys, įvairių komunistinių laikraščių (Rovnost, Srsatec ir Reflektor) redaktorius, komunistų spaustuvės darbuotojas.
XX a. trečiame dešimtmetyje jis buvo laikomas svarbiausiu Čekoslovakijos meno avangardo atstovu. Jaroslav Seifert buvo vienas iš žurnalo Devětsil įkūrėjų. 1929 m. kovą jis ir kiti šeši svarbūs komunistai paliko Čekoslovakijos Komunistų partiją dėl stiprėjančių bolševikinių tendencijų joje. Kitus du dešimtmečius jis dirbo socialdemokratų ir profsąjungų spaudoje žurnalistu.
1949 m. Jaroslav Seifert atsidėjo tik literatūrai. Jo poezija pelnė prizus 1936, 1955 ir 1968 m., o 1967 m. jis buvo paskelbtas tautos menininku. Jis buvo Čekoslovakijos rašytojų sąjungos pirmininku (1968–1970 m.). 1977 m. protestuodamas prieš režimo represijas, Jaroslav Seifert su kitais pasirašė Chartiją 77.
1984 m. Jaroslav Seifert laimėjo Nobelio literatūros premiją, bet dėl blogos sveikatos nedalyvavo premijos įteikimo ceremonijoje, tad jo vardu premiją atsiėmė duktė. Nors tai buvo svarbus įvykis, valstybės kontroliuojama žiniasklaida apie tai užsiminė lakoniškai. Jis mirė 1986 m. ir buvo palaidotas Kralupy nad Vltavou, iš kur kilę seneliai iš motinos pusės, kapinėse. Jo laidotuvėse dalyvavo daug slaptosios policijos atstovų.
Pakora

Pakora (hindi पकोड़ा  = pakoṛā) – Pietų Azijoje paplitęs patiekalas, vienas įprasčiausių Indijos virtuvės patiekalų. Jį sudaro įvairios daržovės (pvz., svogūnai, baklažanai, bulvės, špinatai, bananai, žiediniai kopūstai, pomidorai, čili pipirai), taip pat gali būti dedama mėsos (ypač vištienos), panyro sūrio, duonos. Sudaryta masė suskirstoma į gabalėlius, apvoliojama avinžirnių miltuose ir kepama aliejuje. Populiariausi pakoros variantai yra palak pakora (iš špinatų), paneer pakora (iš panyro), pyaz pakora (iš svogūnų) ir aloo pakora (iš bulvių). Pakora dažnai patiekiama su basmati ryžiais, daržovėmis, kario padažu.
Pakora yra populiarus greitas maistas Indijoje, Pakistane, Afganistane, taip pat Anglijoje.
Kalemijė

Istorija

Gyvenvietė įkurta 1892 m. belgų ir pavadinta Alberviliu (Albertville) tuometinio Belgijos princo Alberto garbei. 1968 m. miestas pervadintas į Kalemiję.
Palangos piliakalnis

Piliakalnis

Birutės kalnas – vienas žymiausių ir plačiausiai tyrinėtų IX a.-XV a. Lietuvos pajūrio archeologinių paminklų. Manoma, kad tai buvo dangaus šviesuliams stebėti skirtų stulpų ir kartu šventyklos vieta. Su šiuo laikotarpiu siejama ir vietos religinės reikšmės kilmė, kuri vietos gyventojų tarpe buvo gyva iki pat XX a. Legendinė tradicija kalną sieja su šventosios ugnies kurstytoja, vėliau kunigaikštiene Birute.
Onos Jogailaitės įsakymu 1506 m. Birutės kalno viršūnėje buvo pastatyta katalikų koplyčia. Tuo būdu vietos gyventojus norėta atpratinti nuo prisiminimų, susijusių su Birutės vardu iš pagoniškų laikų. Medinei koplyčiai supuvus, 1753 m. perkelta kita iš Šventosios uosto. Ji XVIII a. pabaigoje Vilniaus vyskupo Masalskio įsakymu buvo nugriauta. 1869 m. architekto K. Majerio projektu Palangos klebonas K. Steponavičius pastatė čia naują, mūro koplyčią. Vėliau kun. J. Šarkauskis kalną sutvarkė ir apsodino. 1896 m. šiauriniame Birutės kalno šone įrengta Lurdo grota su Dievo motinos statula. 
Naglio kalnas – spėjamas 1425 m. minimas piliakalnis, kurį norėjo gauti kryžiuočiai ir jame statytis pilį. Tačiau kalnas ilgą laiką, iki apželdinant kopas, buvo pustomas vėjo, todėl piliakalnio požymių jame nepastebėta.
Dar viena galima Palangos piliakalnio vieta - dabar apleistas, sąvartynu paverstas pušimis apaugęs kalniukas 65 m į pietus nuo dabartinės Ronžės vagos, jos posūkio į šiaurę ir 35 m nuo Basanavičiaus g. Jo aikštelėje buvusi įrengta pavėsinė. Iki susiformuojant dabartiniam kopagūbriui šis kalniukas buvo prie jūros kranto ir galėjo būti naudojamas gynybai nuo pakrantės plėšikų.

Tyrimai

Palangos piliakalnius 1928 m. aprašė Petras Tarasenka. Žvalgomuosius archeologinius tyrimus atliko Lietuvos istorijos institutas. Birutės kalną 1997 m. tyrė Vladas Žulkus.
Birutės kalno šiaurės vakarų papėdėje rasta senovės gyvenvietė. Birutės kalne 1997 m. rasti 4 kapai. Kapai 1 ir 2 datuojami XVIII a.–XIX a., kapas 3 pagal rastus papuošalus datuojamas XVII a. antrąja puse – pabaiga, kapas 4 – suardytas.

Aplinkiniai piliakalniai

Senosios Įpilties piliakalnis 26 kmNagarbos piliakalnis 10 km
Joskaudų piliakalnis 12 kmKurmaičių piliakalnis 13 kmEketės piliakalnis 17 kmAndulių piliakalnis 11 km
Svirplių apylinkė

Istorija

Apylinkė įsteigta po 1940 m. lapkričio 12 d., LKP CK patvirtinus Lietuvos TSR Aukščiausiosios Tarybos Prezidiumo įsaką dėl vykdomųjų komitetų sudarymo. Iki 1941 m. birželio 22 d. dirbo laikinasis vykdomasis komitetas. 1945 m. sausio 26 d. Lietuvos TSR Aukščiausiosios Tarybos Prezidiumo įsaku „Dėl sudarymo vietinių valstybės valdžios organų Lietuvos TSR apskrityse, miestuose, valsčiuose, miesteliuose ir apylinkėse“ apylinkės vykdomojo komiteto veikla atkurta. Pirmieji surežisuoti rinkimai į apylinkės deputatų tarybą įvyko 1948 m. sausio 18 d. Septynių deputatų tarybai, renkamai kas pustrečių metų, vadovavo apylinkės vykdomojo komiteto pirmininkas.
1954 m. prijungta Daunoravos apylinkė, dalis Žadvainių apylinkės ir dalis Paudruvės apylinkės, o dalis Svirplių apylinkės prijungta prie Gudaičių apylinkės. 1963 m. sausio 12 d. Lietuvos TSR Aukščiausiosios Tarybos Prezidiumo įsaku „Dėl Lietuvos TSR apylinkių sustambinimo“ Svirplių apylinkė prijungta prie Daunoravos apylinkės.
Bibliotekos ąžuolas

Bibliotekos ąžuolas – Klaipėdos savivaldybės saugomas botaninis gamtos paveldo objektas. Medis paskelbtas saugomu 2006 m. vasario 23 d., siekiant išsaugoti įspūdingų matmenų paprastąjį ąžuolą (Quercus robur L.). Bibliotekos ąžuolas auga Klaipėdoje, H. Manto g. 25, šalia Klaipėdos apskrities viešosios I. Simonaitytės bibliotekos.
Rusnė

Architektūra

Rusnėje gausu architektūros ir technikos paminklų: senieji žvejų kaimai, žvejo laukininko etnografinė sodyba-muziejus, Rusnės evangelikų liuteronų bažnyčia. 
Rusnės miestelio istorinė dalis nuo 1992 m. įtraukta į Kultūros paveldo registrą (unik. kodas 2933). Čia vyrauja susiformavusi radialinio plano struktūra su pagrindinėmis Neringos, Šilutės, Nemuno, Taikos gatvėmis ir trikampe turgaus aikšte miestelio centre. Dominuoja vakarų–rytų kryptimi per miestelį nusidriekusi Neringos gatvė bei į ją ir turgaus aikštę sueinančios gatvės. Miestelio centro dominantės - evangelikų liuteronų bažnyčios bei buvusių teismo rūmų pastatai. Centrinėje dalyje vyrauja XIX a. II p. - XX a. 8 deš. perimetriniam užstatymui būdingas namų statymas sklype prie gatvės linijos ir ūkinės dalies formavimas palei sklypų ribas. Teritorijos pakraščiuose susiformavęs to paties laikotarpio sodybinio užstatymo tipas su būdingais gyvenamosios ir ūkinės paskirties pastatais.

Pavadinimo kilmė

Gyvenvietės pavadinimas susidarė nuo Rusnės upės (Nemuno atšaka nuo Gilijos iki Atmatos). Upėvardis kilęs nuo žodžio rusnoti – „lėtai tekėti“.
Kalbininkas Vilius Kalvaitis (1848–1914) vietovardį rašė Rusnis, vokiečiai – Ruß.
Staviskai

Istorija

Nuo V a. pr. m. e. iki XIII a. šiose vietovėse gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. Miestas įkurtas apie 1407-1411 metus. Nuo 1569 m. iki 1795 m. kaimas priklausė Abiejų Tautų respublikai. 1688 m. gyvenvietė gavo miesto teises. Tais pačiais metais mieste apsigyveno pranciškonų vienuoliai. 1739 m. mieste pastatyta mūrinė Staviskų miesto Didžioji sinagoga, kuri 1942 m. buvo nugriauta. Šiuo metu sinagogos vietoje yra kino teatras ir gaisrinė. 1788 m. prasidėjo bažnyčios statybos, kurios truko iki 1813-1818 metų. 1822 m. bažnyčia atvėrė duris tikintiesiems. 1791 m. buvo pastatytas pranciškonų vienuolynas. 1903 m. įkurta Staviskų Šv. Antano Paduviečio parapija. 1870 m. iš gyvenvietės buvo atimtos miesto teisės, kurios buvo gražintos 1921 metais. 1932 m. mieste buvo apie 50% žydų, apie 2000 žmonių.
SETI

SETI (angl. Search for Extra-Terrestrial Intelligence – nežemiško intelekto paieška) – bendras pavadinimas įvairiems nežemiško intelekto paieškos projektams. Bendras jų bruožas paprastai yra nežemiškos kilmės signalų (radijo ir pan.) ieškojimas, kaip pagrindinis metodas.
Pirmąjį šiuolaikinį SETI eksperimentą 1960 m. įvykdė Frenkas Dreikas, Dreiko lygties autorius, ir pavadino jį Ozmos projektu (Project Ozma). Jis naudojo 25 m. diametro radioteleskopą, kuriuo tyrė Banginio Tau ir Eridano Epsilon žvaigždes.
1980 m. Karlo Sagano iniciatyva buvo įkurta nevalstybinė organizacija „Planetinė bendruomenė“ (Planetary Society), kurios vienas iš pagrindinių tikslų buvo nežemiškos gyvybės paieška.
Vėliau buvo vykdoma daug įvairių panašių projektų, tarp jų ir 1999 m. pradėtas „SETI namuose“ (SETI@home), kur kiekvienas norintis galėdavo iš interneto parsisiųsti specialią programą ir ji automatiškai analizuodavo dalį duomenų bei analizės ataskaitas siųsdavo į centrą. Viso jame dalyvavo virš 5 milijonų kompiuterių iš daugiau, nei 200 šalių. SETI@home taip pat rėmė Planetinė bendruomenė.
Nors dauguma SETI programų signalų ieškodavo radijo spektre, kai kurios bandė tai daryti ir optiniame. Buvo imta prielaida, kad nežemiškos protingos būtybės gali siųsti signalus lazerio pagalba. Ši idėja pirmą kartą publikuota britų žurnale Nature, o pirmasis paieškos projektas neilgą laiką vykdytas 1980 m. Tarybų Sąjungoje.