google/wiki40b huggingface dataset:
Louis-Michel Lepeletier

Biografija

1789 m. išrinktas bajorų deputatu į Generalinius luomus. Prancūzijos revoliucijos įvykių veikiamas prisijungė prie Trečiojo luomo deputatų. 1790 m. išrinktas Steigiamojo susirinkimo pirmininku balsavo už aristokratų titulų panaikinimą.
Nuo 1792 m. Konvento narys. 1793 m. balsavo už mirties bausmę Liudvikui XVI. Bausmės išvakarėse rojalistų nužudytas.

Veikla

Sudarė Nacionalinį švietimo planą, numatantį įvesti visuotinį nemokamą mokslą 5–12 m. berniukams ir 5–11 m. mergaitėms, įkurti valstybės išlaikomus nacionalinius ugdymo namus su internatais. Plane buvo pabrėžiamas pasaulietinis mokymo turinys, fizinio darbo reikšmė. Planą Prancūzijos revoliucijos veikėjas Maksimiljanas Robespjeras 1793 m. liepos 13 d. pateikė tvirtinti Konventui, bet šis jo nepriėmė. Lepeletjė švietimo reformos projektas turėjo įtakos demokratinės pedagoginės minties raidai.
Portugalijos futbolo varžybos 1929–1930 m.

Portugalijos futbolo varžybos 1929–1930 m.
Samotrakės Nikė

Apie skulptūrą

„Samotrakės Nikės“ skulptūra buvo iškasta 1863 m. Samotrakės salos krante prancūzų konsulo ir mėgėjo archeologo Charles Champoiseau. Tais pačiais metais persiųsta į Paryžių. 1939 m. statula sėkmingai buvo paslėpta su kitomis garsiausiomis Luvro statulomis nuo fašistų 2-ojo pasaulinio karo metu. Luvre ji eksponuojama Dariu laiptų viršuje, 2013 m. nuimta restauracijai.
Statula susideda iš dviejų dalių: sparnuotos deivės Nikės statulos (aukštis − 2,75 m), iškaltos iš Paro salos marmuro, pagrindo, vaizduojančio laivą (aukštis − 2,01 m) ir pjedestalo (aukštis − 36 cm). Pagrindas ir pjedestalas iškalti iš kitokios rūšies, tamsesnio, Rodo salos Larto skaldyklų marmuro. Statula stovėjo kalvos nišoje, iš kurios buvo vaizdas į dievų šventyklos teatrą Samotrakės saloje.
Statula tikriausiai buvo skirta pažymėti pergalei jūrų mūšyje. Galima spėti, kad ji buvo sukurta Rodo salos gyventojų paminėti pergalei 190 m. pr. m. e. prieš Sirijos valdovą Antiochą III. Kita versija, statula gali pažymėti paskutiniojo Makedonijos karaliaus Persėjo nugalėjimą ir sučiupimą Samotrakės saloje 166 m. pr. m. e. Statulą galėjo dedikuoti Pergamono valdovai, kurie buvo romėnų sąjungininkai, kai šie įveikė makedonus. Pirmą versiją palaiko Rodo salos marmuro panaudojimas, antrąją − stilistinės statulos ypatybės, kurios rodo Pergamono skulptorių mokyklos įtaką. Ant pačios statulos nėra jokių užrašų, antikiniuose šaltiniuose neminima. Gali būti, kad anksčiausiai statulą mini krikščionių rašytojas Nikostratas apie 500 m. Kitomis, mažiau paplitusiomis versijomis, statula galėjo simbolizuoti samotrakiečių jūrinį laivyną, galėjo būti pastatyta makedoniečių 323 m. pr. m. e. pažymint jų laivyno pergalę prieš atėniečius, Makedonijos karalius Demetrijus I galėjo ją užsakyti 306 m. pr. m. e., vėlgi, pažymint pergalę jūrų mūšyje. Bendru atveju laikoma, kad statula sukurta II a. pr. m. e. Statulos galva ir viena ranka neišliko. Kita ranka buvo sutrupėjusi ir iš dalies restauruota. Iš rankų padėties galima spėti, kad dešinę ranką Nikė buvo prisidėjusi prie burnos kviesdama pergalei.
Gintaras Domarkas

Biografija

1992 m. baigė Lietuvos kūno kultūros akademiją, mokytojas – treneris.
Plungės rajono savivaldybės administracijos Plungės miesto seniūnijos seniūnas.
Liberalų ir centro sąjungos Plungės rajono skyriaus narys. 2011 m. Plungės rajono savivaldybės tarybos narys, atsisakė mandato. 
Orientavimosi sporto klubo „Versmė“ pirmininkas.
Žmona Jolita, duktė Giedrė.
Indas (upė)

Pavadinimas

Upėvardis síndhu- gausiai minimas jau seniausiame indoarijų tekste – „Rigvedoje“. Tiesa, jis ten reiškia ne vien šią konkrečią upę, bet didelius plačius vandenis (didelę upę, jūrą) apskritai. Paties žodžio kilmė neaiški – kartais kildinamas iš šaknies sidh-/sédhati („ginti, varyti, atbaidyti“). Žodžiu sapta- sindhu- („septynios upės“) vadintas visas upingas karštas Pietų Azijos šiaurės vakaruose.
Iš supersinto upės pavadinimo (Hind) kilo Indijos vardas.
Ekseteris

Istorija

Miestą įkūrė keltai. Romėnų laikais miestas vadinosi Isca Dumnoniorum.
Vazario koridorius

Vazario koridorius (it. Corridoio vasariano) – apie 1 km ilgio pakelto tipo tiltas, perėjimas Florencijoje, jungiantis Vekjo rūmus su Piti rūmais, kerta Arno upę Ponte Vecchio (senuoju) tiltu. Dalis statinio priklauso Uficių galerijai. Koridoriaus lankymas yra ribotas (pora dešimčių lankytojų per parą).

Istorija

Statinys buvo pastatytas per 5 mėnesių laikotarpį 1564 m. pagal architekto Džordžo Vazario projektą (iš to ir jo pavadinimas). Koridorių užsakė Toskanos kunigaikštis Kozimas I Medičis, manoma, jo sūnaus Frančesko ir Joanos Austrijietės vestuvių proga. Kita vertus, juo kunigaikštis galėjo netrukdomas judėti tarp savo dviejų rezidencijų, Vekjo ir Piti rūmų.
1939 m. Benitas Musolinis liepė praplatinti koridoriaus langus tam, kad galėtų matyti geresnį vaizdą į Arno upę susitikimo su A. Hitleriu metu. 1973 m. Vazario koridorius buvo restauruotas ir atidarytas publikai. Šiuo metu dalis Vazario koridoriaus priklauso Uficių galerijai ir jame įrengta galerijai priklausanti žymių dailininkų autoportretų ekspozicija. Viso, su autoportretais, koridoriuje yra apie 1000 paveikslų. 1993 m. gegužės 26 d. šalia Uficių galerijos sprogus automobilyje padėtai bombai žuvo 5 žmonės, nukentėjo ir Vazario koridorius.
Zajasas

Istorija

Iki 1912 metų kaimas ir apylinkės buvo turkų valdžioje. Nuo 1912 metų priklausė Serbijai, po Antrojo pasaulinio karo – Jugoslavijai. Dabar kaimas yra Makedonijos teritorijoje.
EXT3

EXT3 yra rekomenduojama naudoti Linux failų sistema, pakeitusi EXT2. Sistema turi žurnalą, todėl jos atkūrimas po neplanuoto išjungimo paprastai tetrunka keletą sekundžių.
Esama metodų be vargo konvertuoti EXT2 į EXT3 ir atvirkščiai. Kai kada, siekiant didesnio našumo, vietoje EXT3 naudojamos ReiserFS ir XFS failų sistemos, o esant didesniems suderinamumo reikalavimams, vis dar naudojama EXT2.
Jaunimietis

Jaunimietis – neperiodinis laikraštis, ėjęs 1933 m. Šiauliuose. Redaktorius Petras Kežinaitis.
Cementas (dantis)

Cementas – mineralizuota, panaši į kaulą medžiaga, dengianti dentiną plonu sluoksniu danties šaknies srityje. Dažniausiai cementą dengia emalis, ir jeigu cementas nesiekia emalio, o dentinas siekiasi su burnos ertme, prasideda ėduonis. Histologijoje skiriamos dvi cemento rūšys: pirminis (neląstelinis, skaidulinis) ir antrinis (ląstelinis, osteocementas).

Apydantis

Dantų šaknys prie žandikaulių alveolių sienų prisitvirtina jungiamojo audinio skaidulų pluoštais. Šie pluoštai ir kiti jungiamojo audinio elementai tarp alveolės ir cemento vadinami apydančiu (lot. periodontium).
Chinotega

Istorija

Chinotega nuo seno buvo indėnų kaimas. Ispanai čia kurtis pradėjo XVIII a. Chinotegoje XX a. vyko nuožmūs pilietinio karo mūšiai.
Liudvikas Stulpinas

Biografija

Gimė ir augo pasiturinčių ūkininkų šeimoje. Būdamas 14 metų liko našlaitis. 15 metų nuvyko į Liepojos uostą, kur jaunesniojo jūreivio (jungos) pareigose įsitaisė latvių burlaivyje. Jūreivystės praktikos įgijo latvių ir estų burlaiviuose, 5 metus tarnavo ledlaužyje „Ledokol II“, dalyvavo su juo ekspedicijoje į Šiaurės ašigalį. Būdamas bocmanu, 1900–1903 m. mokėsi Liepojos navigacijos mokykloje, kurioje gavo tolimojo plaukiojimo šturmano diplomą. Pasižymėjo didele drąsa ir išmoningumu.
1907 m. „Rusijos Rytų Azijos laivininkystės bendrovei“ įsteigus nuolatinį susisiekimą tarp Liepojos ir Niujorko (JAV), tarnavo jaunesniuoju šturmanu keleiviniame-krovininiame garlaivyje „Livonia“, vėliau vyriausiojo šturmano pareigose plaukiojo tos pačios linijos laive „Estonia“. 1908 m. paskirtas laivo „Lithuania“ kapitonu.
1909–1913 m. „Birmos“, vieno didžiausių ir geriausių to meto laivų, plaukiojusių tarp Rusijos ir Šiaurės Amerikos, kapitonas. 1912 m. balandžio mėn. Liudviko Stulpino vadovaujamas laivas „Birma“ dalyvavo gelbėjant skęstantį „Titaniką“.  1913–1918 m. vadovavo didžiausiam kompanijos laivui „Russia“, kuriuo 1918 m. gegužės-birželio mėn. lietuviai karo pabėgėliai per Liepojos uostą grįžo iš Suomijos į Lietuvą.
1918 m. tapo Lietuvos Respublikos konsulu Liepojoje. 1923 m. Lietuvai atgavus Klaipėdos kraštą, persikėlė į Klaipėdą, buvo pirmasis Klaipėdos uosto viršininkas, uosto kapitonas ir šias pareigas ėjo iki mirties. Pasižymėjo aktyvia veikla propaguojant jūrinius reikalus, siūlė ne vieną Lietuvos jūrų laivyno steigimo planą. Vienas iš Lietuvos jūrininkų sąjungos kūrėjų, 1923 m. išrinktas šios sąjungos garbės pirmininku. 1929 m. apdovanotas Ldk Gedimino IV laipsnio ordinu. Palaidotas Kopgalyje.
Jokūbas Potockis (1671)

Biografija

Karūnos didžiojo etmono Mikalojaus Potockio sūnus, brolis: Karaliaus dvaro paiždininkio Dominyko, Nyžinsko seniūno Stefano, Braclavo vaivados Petro ir Podolės žemės generolo Mikalojaus. 
1664 metais gavo Karūnos didžiojo raštininko pareigybę. Taip pat buo Tlumačo, Chmelniko ir Krasnopolsko seniūnas.
Švedijos tvano metu vadovavo raitelių pulkui (apie 500-600 arklių) Stefano Čarneckio divizijoje – dalyvavo Varkos ir Klecko mūšiuose. 
Po Jono Kazimieros Vazos abdikacijos 1668 metais rėmė į Lenkijos karaliaus sostą Prancūzjos kunigaikštį Liudviką Burboną. Buvo Mykolo Kaributo Višnioveckio elektorius 1669 metais nuo Haličo žemės.
Mirė 1671 metų balandžio 27 d. Varšuvoje. Buvo palaidotas 1672 metais dominikonų bažnyčioje, Ezupolėje.
Vedęs nebuvo. Jo turtą tarpusavyje pasidalijo btoliai Mikalojus (Ezupolis) ir Dominykas (Tismenica).
Blind Guardian

Muzikos stilius

Pirmieji du Blind Guardian albumai, Battalions of Fear ir Follow the Blind, buvo daugiau Speed metal stiliaus negu jų vėlesni darbai. Pradedant trečiuoju albumu Tales from the Twilight World grupė pradėjo groti solidesnę muziką, kartu su chorais ir orkestrais. Daug įtakos jiems padarė anglų grupė Queen.
Valė Šukelienė

Biografija

1968 m. baigė Lietuvos žemės ūkio akademiją, agronomė. Ignalinos rajono savivaldybės Dūkšto seniūnijos specialistė.
Lietuvos valstiečių liaudininkų partijos narys. 1995–1997 m., 1997–2000 m., 2000–2003 m., 2003–2007 m. ir nuo 2007 m. Ignalinos rajono savivaldybės tarybos narė.
Sutuoktinis Antanas, vaikai Dalia, Laima, Daiva.
Darius Bražiūnas

Darius Bražiūnas (g. 1970 m. kovo 7 d. Vilniuje) – Lietuvos skulptorius.

Biografija

1994 m. baigė Vilniaus dailės akademiją. 2000–2001 m. Lietuvos dailininkų sąjungos liejyklos „Bronzos amžius“ direktorius.
Lietuvos dailininkų sąjungos narys. Lietuvos Respublikos liberalų sąjūdžio narys. Turi dukrą Dominiką.

Kūryba

Sukūrė religinės, mitologinės, istorinės tematikos smulkiosios skulptūros kompozicijų (bronzinių statulėlių, medalių): „Judita“, „Šv. Kazimieras“, „Aukojimas“, „Choralas“ (1994–1996 m.), „Eglė“ (1997 m.), „Laivas“ (1998 m.), „Debesų laivas“, „Gyvenimo kelias“ (abu 2000 m.); portretinį medalioną ir memorialinę lentą smuikininko K. Guntnerio paminklui Grosbreitenbache (Vokietija, 2000 m.).
Kūriniai simbolinės, filosofinės prasmės, pasižymintys kompozicijos, plastikos ir raiškos priemonių įvairove, nuo uždaro silueto, kompaktiškų, aptakių iki ažūriškų, komplikuotų formų.
Antiseksualizmas

Antiseksualizmas arba antiseksualumas – terminas, apibrėžiantis asmenines pažiūras arba judėjimą, nukreiptą prieš seksualumą. Antiseksualumas nebūtinai susijęs su religinėmis pažiūromis bei aseksualumu. Pasak antiseksualų, seksualumas yra daugelio pasaulio problemų priežastis.

Šaltiniai

1.↑Чудакова, Алиса (July 7, 2008). Против секса (in Russian). Interfax. Retrieved 2013-02-20.
Smitsonitas

Smitsonitas – karbonatų klasės mineralas, cinko karbonatas, ZnCO₃. Pavadintas britų chemiko ir mineralogo Džeimso Smitsono (James Smithson, 1765–1829) garbei.
Naudojamas kaip cinko rūda. Kietumas pagal Moso skalę 4,5. Spalva balta, geltona, žalia, mėlyna, purpurinė.
Ratingenas

Istorija

Pirmą kartą paminėtas 849 m. Viduramžiuose, gyvenvietė su apylinkėm priklausė Bergo kunigaikščiams. 1276 m. gruodžio 11 d. suteiktos miesto teisės. Viduramžiuose buvo klestintis miestas. 1783 m. atidaryta pirmoji gamykla. 1815 m. tapo Prūsijos karalystės dalimi.
Dreiko lygtis

Dreiko lygtis yra 1960 m. astronomo ir astrofiziko Franko Dreiko sukurta formulė, kuria bandoma apskaičiuoti nežemiškų civilizacijų, su kuriomis galėtume užmegzti kontaktą, skaičių mūsų galaktikoje.

R* faktorius

Originali Dreiko lygtis gali būti paverčiama į kiek realistiškesnę, jei lygtis naudoja ne dabar per metus susiformuojančių žvaigždžių skaičių, o tokį, koks jis buvo prieš kelis milijardus metų. Alternatyvi forma yra lengviau suprantama ir lengviau paaiškinama, bet ji daro aklą prielaidą, kad per metus susiformuojančių žvaigždžių skaičius yra konstanta per visą galaktikos gyvavimo trukmę.

Kritika

Fundamentali lygties problema yra ta, kad paskutiniai keturi nariai (gyvybę turinčių planetų dalis, gyvybės tapimo protinga tikimybė, protingos gyvybės noro ir sugebėjimo bendrauti tikimybė ir tokių civilizacijų egzistavimo trukmė) yra visiškai nežinomi. Mes turime tik vieną pavyzdį (save), todėl galime tik spėlioti, kaip dažnai kiekvienas iš šių įvykių nutinka. Be to, lygtis padaro prielaidą, kad civilizacijos atsiranda ir miršta savo originalios saulės sistemos ribose, atmesdama tarpžvaigždinės kolonizacijos galimybę. 2003 m. mokslinės fantastikos autorius Džonas Maiklas Kraitonas pareiškė:
Problema, žinoma, yra kad nei vienas iš parametrų negali būti žinomas, o daugelis negali būti net apytiksliai apskaičiuoti. Vienintelis būdas naudoti šią lygtį yra pripildyti ją spėjimų. […] Todėl Dreiko lygties rezultatas gali būti nuo „milijardų milijardai“ iki 0. Lygtis, kuri gali reikšti bet ką, nereiškia nieko.
Baltic Pride

Istorija

Pirmosios LGBT eitynės Baltijos šalyse įvyko 2004 m. Taline, Estijai prisijungus prie ES. 2005 m. buvo surengtos pirmosios LGBT bendruomenės eitynės Rygoje, kurios 2006 m. išaugo į „Riga Pride and Friendship Days“ festivalį, vykusį 2007 ir 2008 m. Pirmasis Baltic Pride festivalis įvyko 2009 m. Rygoje, o 2011 m. buvo surengtas Taline.
Po ilgamečių bandymų valdžios institucijų leidimą organizuoti eitynes 2010 m. gavo ir Lietuvos LGBT bendruomenė. 2010 m. Baltic Pride tapo esminiu lūžiu Lietuvos LGBT istorijoje, pademonstravusiu pamažu šylantį politinį ir socialinį klimatą homoseksualių, biseksualių bei translyčių asmenų atžvilgiu. 2013 m. Baltic Pride buvo surengtas sėkmingai įveikus tuometinio Vilniaus mero ketinimus iškelti eitynes iš miesto centro.
Pirmosios LGBT bendruomenės eitynės bei Baltic Pride festivaliai Baltijos šalių sostinėse susilaukė aktyvaus pasipriešinimo iš radikalių visuomenės grupių. Tačiau kasmet Baltic Pride vis sėkmingiau įveikia šalių vyriausybių bei bažnytinių institucijų skepticizmą ir sulaukia daugiau visuomenės palaikymo bei tarptautinės bendruomenės paramos. 2015 m. į Rygą persikėlė Europride – didžiausias Europoje LGBT festivalis. Tai buvo pirmasis Europride renginys, surengtas posovietinėje valstybėje.

Renginiai ir kultūra

Nuo 2009 m. Baltic Pride išaugo į kultūrinių, švietėjiškų ir pramoginių renginių savaitę, kasmet suburiančią vis platesnį menininkų, politikų bei visuomenės aktyvistų ratą. Koncertai, parodos, kino bei literatūros renginiai, kūrybinės dirbtuvės ir konferencijos kviečia susipažinti su LGBT kultūra, megzti dialogą diskriminacijos klausimais bei skatinti bendruomeniškumo jausmą.
2010 m. Baltic Pride programos dalimi tapo pirmasis Lietuvoje LGBT filmų festivalis. 2013 m. Baltic Pride savaitės metu vyko pirmoji paroda apie LGBT bendruomenės meno įvykius Lietuvoje „Nuo sutemų iki aušros – 20 LGBT laisvės metų Lietuvoje“. 2016 m. prie Vilniuje organizuojamo Baltic Pride festivalio prisijungia lietuviškas LGBT festivalis „Kreivės“.

Organizacija ir tarptautinė parama

Baltic Pride organizuoja trys pagrindinės Baltijos šalių LGBT organizacijos – Lietuvos asociacija LGL, Latvijos organizacija „Mozaīka“ ir Estijos LGBT organizacija. Vieni reikšmingiausių festivalio rėmėjų – asociacija ILGA-Europe, Švedų RFSL federacija bei Amnesty International.

Baltic Pride 2016: „Mes esame žmonės, ne propaganda!“

2016 m. Baltic Pride festivalis surengtas Vilniuje birželio 13–19 d. Tai pirmieji metai, kuomet buvo išvengta teisinių kliūčių dėl eitynių „Už lygybę“ organizavimo miesto centre. Festivaliu siekiama pasidžiaugti stabiliai gerėjančia LGBT asmenų situacija Baltijos šalyse bei paskatinti diskusiją apie Lietuvoje galiojančius LGBT bendruomenę diskriminuojančius įstatymus.
Baltic Pride savaitėje – renginys „Pride Balsai“, kuriame žinomi LGBT asmenys dalinosi savo istorijomis, žmogaus teisių konferencija, gala vakarienė bei daugelis kitų renginių, tarp kurių – ir turtinga festivalio „Kreivės“ programa. Trečiosios Lietuvos istorijoje Baltic pride eitynės, kuriose žygiavo iki 3000 dalyvių, įvyko birželio 18 d. Vilniuje.
Lietuvos valstiečių partija

Istorija

Lietuvos Valstiečių sąjunga buvo atkurta steigiamajame suvažiavime 1990 m. rugpjūčio 18 d., Teisingumo ministerijoje įregistruota 1990 m. spalio 10 d. Sąjungos pirmininku išrinktas prof. Petras Bėčius. 1992 m. Seimo rinkimuose Lietuvos valstiečių sąjunga nedalyvavo kaip savarankiškas sąrašas, tik keli jos atstovai – P. Bėčius, S. Liučvaitis – buvo Liberalų sąjungos sąraše, o vienmandatėse apygardose jie buvo pristatomi kaip Liberalų ir valstiečių sąjungų koalicijos kandidatai. Seimo rinkimai buvo nesėkmingi nei LVS, nei LLS, nes jų sąrašas surinko vos 1,5 procento balsų. Tačiau LVS neliko be savo atstovo Seime. Juo tapo rinkimuose kaip nepriklausomas kandidatas dalyvavęs Albinas Vaižmužis, laimėjęs Seimo nario mandatą Biržų – Kupiškio apygardoje.
1994 m. balandžio 16 d. įvyko II Valstiečių sąjungos suvažiavimas, kuriame buvo patvirtinti nauji partijos įstatai ir programa, o partijos pirmininku išrinktas Albinas Vaižmužis. Lietuvos valstiečių sąjunga pervadinta į Lietuvos valstiečių partiją (LVP). 1994 m. birželio 23 dieną LVS buvo perregistruota nauju pavadinimu (kodas 190657630).
1995 m. partija turėjo apie 5000 narių, o jos skyriai veikė 41-ame rajone ir dviejuose miestuose – Klaipėdoje ir Marijampolėje. 1995 m. gruodžio 16 d. įvykusiame suvažiavime buvo įkurta LVP jaunimo organizacija „Varpas“.
1994–1995 metais įvyko ir ideologinė LVP slinktis iš centro dešinės į centro kairės pozicijas. 1995 m. liepos 21 d., priėmus Lietuvos Respublikos savivaldybių tarybų rinkimų įstatymo pakeitimo įstatymą, o 1996 m. gruodžio 23 d. – naują to paties įstatymo redakciją, buvo nustatyta, kad savivaldybių rinkimuose kandidatus gali iškelti tik politinės partijos.
1998 m. lapkričio 28 d. Vilniuje įvyko III-asis Lietuvos valstiečių partijos suvažiavimas. Naujuoju organizacijos pirmininku išrinktas Seimo narys Ramūnas Karbauskis.
2001 m. gruodžio 15 d. bendrame Valstiečių ir Naujosios demokratijos partijų suvažiavime buvo pasirašyta jungimosi sutartis. Naujosios partijos pirmininke išrinkta prof. Kazimiera Prunskienė, pirmininkės pirmuoju pavaduotoju – Ramūnas Karbauskis.
Valstiečių ir Naujosios demokratijos partijų susivienijimas buvo pradėtas po Lietuvos valstiečių partijai skaudžių 2000 m. į Seimo rinkimų rezultatų. Nors 2000 m. kovo 19 d. vykusiuose savivaldybių tarybų rinkimuose Lietuvos valstiečių partija iš viso gavo net 209 mandatus (daugiau gavo tik Naujoji sąjunga – 270), Seimo rinkimuose partija nesugebėjo susitarti su krikščionimis demokratais ir nepateko į Seimą pagal partijų sąrašus. Susijungiant Naujosios demokratijos ir Lietuvos valstiečių partijoms buvo siekta užsitikrinti daugiau galimybių būsimuosiuose rinkimuose ir tapti parlamentine partija. Kitaip Valstiečių partija būtų rizikavusi likti tik regionine partija, turinčia įtakos tik rajonų savivaldybių tarybose.
2004 m. Europarlamento rinkimai įrodė, kad partijų susijungimas pasiteisino – VNDS gavo 7,14 proc. balsų ir vieną mandatą. 2004 m. Seimo rinkimuose susijungusi Valstiečių ir Naujosios demokratijos partijų sąjunga laimėjo 10 mandatų ir kartu su Lietuvos lenkų rinkimų akcija sudarė 12 narių frakciją.
Regina Tamulaitienė

Biografija

Baigė Vilniaus pedagoginį institutą. 1983 m. humanitarinių mokslų daktarė. Disertacija: „Lietuvos KP veikla vystant kūno kultūrą ir sportą respublikoje 1944-1959 m.“
Trumpai dirbo Šiaulių alaus darykloje „Gubernija“. Nuo 1973 m. Šiaulių pedagoginio instituto (nuo 1996 m. Šiaulių universitetas) dėstytoja. Nuo 1999 m. Šiaulių universiteto Istorijos katedros docentė.

Mokslinė veikla

XX a. Lietuvos sporto istorija, Istorijos didaktika. Dėstomi dalykai: Kultūros istorija, Sportas – verslas ir politika, Istorijos didaktika, Vokietijos istorija, Geografijos istorija, Antikomunistinės revoliucijos Vidurio ir Rytų Europoje.
Adamarina

Istorija

Anksčiau kaimas vadintas Suvalkėliais. Manoma, kad dabartinis pavadinimas (Ada Marina) gali būti susijęs su Napoleono kariuomenės apsilankymu šioje vietovėje.
Perlo ir Hermeso atolas

Istorija

Atrastas 1822 m., kai anglų bandinių gaudytojų laivai - "Pearl" ir "Hermes" - užplaukė ant rifo. 1854 m. salą aneksavo Havajų karalius Kamehameha IV. 1927 m. kapitonas Viljamas Andersonas (Williams Greig Anderson), gaudydamas tunus, lagūnoje aptiko didelius perlų išteklius. Bet po kelerių metų Havajų vyriausybė, siekdama saugoti paukščių išteklius, uždraudė pramoninę perlų gavybą.

Geologija

Atolas yra suirusio ugnikalnio, priklausančio Havajų – Imperatoriaus kalnagūbriui, viršūnė. Jis susiformavo tektoninei Ramiojo vandenyno plokštei 9-10 cm per metus greičiu slenkant į šiaurę - šiaurės vakarus virš karštojo taško, dabar esančio po povandeniniu Loihi ugnikalniu. Tada vulkaninė veikla iškėlė ugnikalnį, kuris po tam tikro geologinio laikotarpio užgeso, milžiniškas lavos svoris įlenkė Žemės plutą, ir ugnikalnis ėmė grimzti, apiro dėl erozijos poveikio, o jo pakraščiai apaugo koralais.

Fauna ir flora

Augmenija visiškai skurdi, auga tik druskai atsparios 20 rūšių žolės, iš kurių 7 - atvežtinės. Tačiau saloje labai gausu paukščių – šiuo metu čia gyvena 22 rūšių paukščiai (iš viso ~160 000), tarp kurių paminėtini juodakojai albatrosai (Phoebastria nigripes), audrašaukliai (Oceanodroma tristrami), mažosios žuvėdros (Sternula albifrons).
Saloje 1967 m. buvo įveistos Havajų gėlinukės (Telespiza cantans), siekiant išsaugoti „atsarginę“ populiaciją, jeigu vienintelė pasaulyje populiacija Laisano saloje išnyktų dėl nepalankios aplinkos (triušiai, žiurkės, ligos).
Atole gyvena Havajų žalieji vėžliai (Chelonia Mydas), Havajų ruoniai vienuoliai (Monachus schauinslandi), ilgasnukiai prodelfinai (Stenella longirostris). Koralinis rifas pasižymi didžiausia žuvų įvairove visame Šiaurės Vakarų Havajų salyne, aptikta iki šios mokslui nežinotų pinčių. Perluočių populiacija, uždraudus perlų gavybą 1929 m., vėl atsigavo.
Kadangi atole ar šalia jo nevykdoma jokia veikla, jis palyginti mažai nukentėjęs, išskyrus mechaninius koralų pažeidimus laivų avarijų metu (mažiausiai šeši sudužę laivai), bet stiprios vandenyno srovės čia atplukdo daug šiukšlių. 2003 m. nuo rifų buvo surinkta ir išvežta virš 90 tonų šiukšlių.
Atolas priklauso Papahanaumokuakea gamtos draustiniui.
Kajahai

Karen-Ni

Karen-Ni, tai buvusi kajahų valstybė, mažų, Mianmarui vasališkų, valstybėlių darinys. Valstybės šiaurėje ribojosi su Šanų , Mong-Pai, Hsatung ir Mawkmai kraštais, rytuose su Tailandu, pietuose su Papun apygarda pietų Mianmare, vakaruose su kalnuotąja Mianmaro dalimi, apgyvendinta Bre ir kitų mažesnių genčių. Britų kolinijiniais laikais, valstybėlės buvo saugomos karinės policijos, kuri rezidavo Loiko kaime (dabartinė Kajahų valstijos, Mianmare sostinė) .
Brian Johnson

Brian Johnson (g. 1947 m. spalio 5 d. Dunstone, Anglijoje) – australų hard rock grupės AC/DC trečiasis vokalistas.
Į grupę jis pateko 1980 metais po Bon Scott mirties. Brian Johnson grupėje dainuoja iki šiol. Kol kas paskutinis grupės AC/DC su juo yra išleidusi Stiff upper lip ir Black Ice albumus.