google/wiki40b huggingface dataset:
Vytautas Augustauskas (1884)

Vytautas Augustauskas (1884 m. rugpjūčio 26 d. Kaunas – 1944 m. rugpjūčio 24 d. ten pat) – Lietuvos karinis veikėjas, pulkininkas leitenantas.

Biografija

1915 m. mobilizuotas į Rusijos imperijos kariuomenę, kariuomenės valdininkas, 1919 m. rugsėjo 30 d. mobilizuotas į Lietuvos kariuomenę.
1919–1920 m. dirbo Generaliniame štabe. 1920 m. paskirtas Tiekimų valdybos ūkio dalies, 1922 m. Krašto apsaugos ministerijos ūkio dalies viršininku. Vienas Ekonominės karių bendrovės steigėjų. 1921 m. jo rūpesčiu ir pastangomis įsteigta pirmoji kariuomenėje ugniagesių komanda. 1926 m. pulkininkas leitenantas. 1933–1944 m. Kulautuvos kurorto direktorius. 1935–1940 m. žurnalo „Fiziškas auklėjimas“ redaktorius. Per Birželio sukilimą 1941 m. organizavo partizanų būrį, jam vadovavo. 1941 m. organizavo Vietinės apsaugos štabą, ėjo jo komendanto pareigas.
Mauricijaus darbininkų partija

Mauricijaus darbininkų (leiboristų) partija (MLP, pranc. Parti travailliste mauricien, angl. Mauritius Labour Party) – seniausia Mauricijaus politinė partija, nuosekliai laikosi demokratinio socializmo pozicijų.

Istorija

Įkurta 1936 m. vasario 23 d. Port Luiso Marso lauke. Iniciatorius ir pirmasis vadovas buvo dr. Hasendžis Džitu, taip pat dr. Morisas Kiurė, Samuelis Barbė, Mamodė Asenžis ir kiti darbininkų vadovai.
1937 m. liepos mėn. Mauricijaus darbininkai pirmą kartą pareiškė savo politinius reikalavimus. 1938 m. pirmą kartą paminėta Gegužės 1-oji. 1940 m. Sivusaguras Rangulamas buvo išrinktas į Įstatymų tarybą. 1945 m. iškovota visuotinė rinkimų teisė. 1946 m. gruodžio 29 d. partijos lyderiu išrinktas Gi Rozemontas.
1948 m. ir 1953 m. MLP laimėjo rinkimus, Gi Rozemontas tapo Valstybės kolonijų sekretoriumi. 1959 m. kovo 9 d. rinkimus laimėjus MLP ir Musulmonų veikimo komiteto koalicijai 1961 m. Londone buvo iškeltas šalies nepriklausomybės nuo Jungtinės Karalystės klausimas.
1963 m. spalio 21 d. MLP vėl laimėjo parlamento rinkimus, o 1967 m. rugpjūčio 7 d. rinkimuose nugalėjo Nepriklausomybės partija, kurią sudarė MLP, Nepriklausomų lyderių blokas ir Musulmonų veikimo komitetas. Dar kolonijos laikotarpiu MLP buvo valdžioje daugelyje savivaldybių.
1968 m. kovo 12 d. paskelbus Mauricijaus nepriklausomybę Ministru pirmininku tapo MLP lyderis Sevusaguras Ramgulamas, sudaręs 1958 m. įkurto Musulmonų veikimo komiteto, 1955 m. įkurtos Mauricijaus socialdemokratų partijos (MSDP) ir MLP koalicinę vyriausybę, kuri vykdė profsąjungoms palankią politiką.
Po 1976 m. rinkimų buvo sudaryta dvipartinė MLP ir MSDP Sivusaguro Ramgulamo vyriausybė. 1977–1984 m. partija dalyvavo koalicinėse vyriausybėse. 1984–1987 m. buvo opozicijoje. 1987 m. rinkimuose kartu su partneriais gavusi 49,5 % balsų ir 39 vietas 62 vietų parlamente, vėl dalyvavo vyriausybinėje koalicijoje, partijos lyderis S. Burelas buvo premjero pavaduotojas.
Nuo 1995 m. MLP pirmininkas Navinčandra Ramgulamas, 1995–2000 m. Mauricijaus Ministras pirmininkas. 2000 m. rinkimuose MLP dalyvavo koalicijoje su Ksavje Luko Diuvalio partija, bet laimėjo tik 8 vietas 70 vietų rūmuose. 2005 m. abi partijos sudarė Socialinę sąjungą, kuri rinkimuose gavo 42 parlamento vietas. Navinčandra Ramgulamas vėl tapo Ministru pirmininku.
Turi apie 30 000 narių. Partijoje veikia Moterų lyga. Socialistų Internacionalo narė nuo 1955 m.
Bartholomeus Spranger

Bartolomėjus Sprangeris (ol. Bartholomeus Spranger, vok. Bartholomäus Spranger, 1546 m. kovo 21 d., Antverpenas – 1611 m. rugpjūtis, Praha) – XVI a. flamandų tapytojas ir grafikas. Šiaurės manierizmo atstovas. Jo tapybos darbams būdingas nuogų figūrų sudėtingomis pozomis vaizdavimas. Paveikslai dažniausiai alegoriniai, antikiniais motyvais. Lietuvos dailės muziejaus rinkiniuose yra jo paveikslas „Šv. Uršulė su kankinėmis“ (nuolatinėje ekspozicijoje Radvilų rūmuose).

Biografija

Bartolomėjus Sprangeris gimė 1546 m. kovo 21 d., Antverpene. Iš pradžių mokėsi pas Antverpeno dailininkus Jan Mandijn (1557-1559) ir Cornelis van Dalem (1560-1564). Po to trumpai dirbo Paryžiuje ir Lione. Paryžiuje dirbo su Francesco Primaticcio ir Niccolo dell’Abbate. 1565 m. atvyko į Italiją. Dirbo Parmos S. Maria della Steccata bažnyčioje, kur jo stilius buvo lemiamai paveiktas Antonio da Correggio ir Parmigianino kūrybos. 1566 m. apsistojo Romoje, buvo Taddeo Zuccari pagalbininku. Jį protegavo Giulio Clovio. 1567 m. Sprangeris jau gaudavo užsakymų iš kardinolo Alessandro Farnese. 1570 m. popiežius Pijus V-asis priėmė jį į Vatikano dailininkus. 1575 m. Šv. Romos imperatorius Maksimilijonas II-asis išsikvietė Sprangerį į Vieną. Vėliau dailininkas persikraustė į Maksimilijono įpėdinio imperatoriaus Rudolfo II-ojo dvarą Prahoje, kur buvo paskirtas oficialiu dvaro dailininku 1581 m. 
Imperatorius labai mėgo Sprangerio kūryba. Sakoma, kad dailininko dirbtuvės buvo visai netoli Rudolfo II-ojo apartamentų. Sprangeris tapo viena dvaro įžymybių. Prahoje 1582 m. buvo apvesdintas su iš pasiturinčios giminės kilusia Christina Muller. Aegidius Sadeler ir Hendrik Goltzius graviūros pagal Sprangerio paveikslus išpopuliarino dailininką Europoje. 1602 m. jis lankėsi Nyderlanduose. Jo vėlyvojo manierizmo įtaka pasireiškė Harlemo ir Utrechto dailininkų kūryboje. Sprangeris mirė 1611 m. rugpjūtį Prahoje tuometinės politinės ir karų suirutės metu. Didžiausia Sprangerio darbų kolekcija sukaupta Vienos Meno istorijos muziejuje.
FK Dinamo Kaunas

Istorija

1945 m. atkūrus sovietų valdžią Kauno „Dinamo“ buvo viena stipriausių Lietuvos komandų, 1946 m. ji kartu su Kauno „Spartaku“ sudarė LTSR rinktinės branduolį, kuris vėliau tapo Vilniaus „Žalgirio“ klubu.
Ignotas Jurgis Feliksas Potockis

Biografija

Lvovo kašteliono Juzefo Potockio sūnus, Petro Potockio brolis. 
Buvo Čartoriskių konfederacijos 1764 metais narys ir pasiuntiniu į Konvokacinį seimą nuo Haličo žemės. 1764 metais buvo Stanislovo Augusto Poniatovskio elektorius nuo Sandomiro vaivadijos. Radomo konfedracijos narys 1767 metais.  Buvo pasiuntinys nuo Rusios vaivadijos į Repnino seimą. Sanoko žemės maršalka Baro konfederacijoje 1769 metais.
Į gyvenimo pabaigą buvo Krokuvos zakoniku.
Akvilė Gargasaitė

Biografija

2010 m. baigė Vilniaus Gedimino technikos universitetą, pramonės inžinierė technologė.
UAB „Loro“ administratorė, personalo vadovė, UAB „Amber promotions“ pardavimų atstovė.
Partijos Tvarka ir teisingumas Šilalės rajono skyriaus narė.
Nuo 2011 m. Šilalės rajono savivaldybės tarybos narė.
Antanas Barisas

Antanas Barisas (1933 m. liepos 3 d. Panevėžys – 1986 m. spalio 15 d. Vilnius) – Lietuvos hidrologas, geografijos mokslų kandidatas.

Biografija

1957 m. baigė Leningrado hidrometeorologijos instituto Hidrologijos fakultetą. 1966 m. geografijos mokslų kandidatas.
1957 m. dirbo Kirgizijos hidrometeorologijos tarnybos valdyboje, 1958–1959 m. – Kauno respublikiniame vandens ūkio projektavimo institute. Nuo 1960 m. Vilniaus universiteto dėstytojas, 1973–1978 m. Hidrologijos ir klimatologijos katedros vedėjas, nuo 1978 m. docentas.

Mokslinė veikla

Lietuvos upių minimalaus nuotėkio detalių tyrimų pradininkas. Sukūrė hidrometrinės nuotraukos metodiką. Padarė Virintos, Skroblaus, Kirsnos, Siesarties, Tatulos, Rešketos, kitų upių hidrometrinių nuotraukų. Sudarė kelis Lietuvos metinio nuotėkio pasiskirstymo žemėlapius. Analizavo integralinių nuotėkio pasiskirstymo per metus kreivių pritaikymo nuotėkio tyrimui galimybes. Parašė >50 mokslinių straipsnių (daugiausiai: nuotėkio pasiskirstymo analizės, minimalaus nuotėkio tyrimų, hidrometrinių matavimų metodikos klausimais).
Galūnė (kalbotyra)

Galūnė – po kamieno einanti kintamoji žodžio pabaigos dalis. Galūnės būdingos fleksinėms kalboms.
Galūnė kinta linksniuojant, asmenuojant, keičiant giminę, skaičių, nuosaką ar laiką. Žodį kaitydami, gauname naują to paties žodžio formą. Iš galūnės matome žodžio giminę, skaičių, linksnį, asmenį, nuosaką, laiką. Kalboje esti nemažai žodžių ir be galūnių.

Galūnės lietuvių kalboje

1. Sudaromi žodžiai keisdami galūnę dažnai keičia ir šaknies balsį.
senas – senis, tankus – tankis, stalas – pastalė, stalčius;
drįsti – drąsa, gražus – grožis, spausti – įspūdis, sverti – svoris, tęsti – tąsa.
2. Dėl tarmių poveikio bendrinėje kalboje vartojamos ilgosios (ištisinės) ir trumposios vienaskaitos įnagininko ir vietininko, daugiskaitos naudininko ir įnagininko galūnės. Abi galūnių formos yra taisyklingos ir vartotinos, tik rašytinėje kalboje įprastinės yra ilgosios, o sakytinėje – trumposios.
akmenimi – akmenim, manimi – manim, sūnumi – sūnum, širdimi – širdim;
kelyje – kelyj, kely, mėlynoje – mėlynoj, pamiškėje – pamiškėj, šulinyje – šuliny;
draugams – draugam, šviesioms – šviesiom;
aplinkybėmis – aplinkybėm, jaukiomis – jaukiom, seserimis – seserim.
3. Kintant linksniavimo sistemai, atsiranda vienaskaitos vardininko, kilmininko, įnagininko, daugiskaitos vardininko gretutinių formų. Rašytinėje kalboje labiau tinka pirmosios, sakytinėje – visos.
mėnuo – mėnulis, mėnuo – mėnesis, šuo – šuva;
debesies – debesio, paties – pačio, rudens – rudenio, šuns – šunies, šunio, vagies – vagio;
akmenimi – akmeniu, sūnumi – sūnu, širdimi – širdžia;
pietūs – pietai, turgūs – turgai.
4. Kalboje vartojamos gretutinės paprastųjų veiksmažodžių bendraties ir 1 bei 2 asmens formos, sangrąžiniai veiksmažodžiai. Visos šios formos taisyklingos, tik ilgosios būdingesnės rašytinei kalbai, o trumposios – sakytinei. Turėtina omenyje, kad bendraties formantas -ti (-tis, -t) yra ne galūnė, o priesaga.
bėgti – bėgt, žymėti – žymėt;
puolame – puolam, valgykime – valgykim;
eikvokite – eikvokit, galvojome – galvojom;
sukuosi – sukuos, nešiesi – nešies.
Raseinių Viktoro Petkaus pagrindinė mokykla

Istorija

Raseinių gimnazija įkurta 1919 m. sausio 10 d. Gimnazija buvo atidaryta pačių raseiniškių organizacinio komiteto, kuriam vadovavo kunigas Petras Dočkus pastangomis, už raseiniškių suaukotas lėšas. Į gimnaziją priimti 68 mokiniai, juos mokė 7 mokytojai. Pirmaisiais mokyklos gyvavimo metais buvo mokoma pagal „Ryto“ draugijos gimnazijų programas. 1921 m. gimnazija suvalstybinta, o 1925 m. išleido pirmąją 18 abiturientų laidą. 1939 m. pastatytas dabartinis mokyklos pastatas Vilniaus gatvėje. Jį suprojektavo garsus tarpukario architektas, Raseinių gimnazijos antrosios laidos abiturientas Adolfas Lukošaitis.
1940 m. prasidėjusi sovietinė okupacija ir vėliau kilęs SSRS-Vokietijos karas nutraukė įprastą gimnazijos gyvenimą. Okupantai mokyklos pastatą naudojo kariuomenės reikmėms ir negailestingai jį niokojo. Karui baigiantis, dalis mokinių ir mokytojų pasitraukė į Vakarus, kiti atsidūrė tremtyje Rytuose, dar kiti įstojo į pasipriešinimo sovietinei okupacijai kovotojų gretas. Antisovietinės rezistencijos kovose žuvo 37 gimnazijos mokiniai ir mokytojai. Jų vardai įamžinti 2002 m. mokykloje atidengtoje Atminimo lentoje.
1950 m. gimnazija pertvarkyta į Raseinių vidurinę mokyklą. Ilgą laiką mokykla buvo miesto kultūros centras. 1963 m. pačių mokytojų bei mokinių jėgomis pastatytos mokomosios dirbtuvės. 1966 m. mokykla pradėta vadinti Raseinių 1-ąja vidurine mokykla, nes Raseiniuose tais metais įsikūrė dar viena, 2-oji vidurinė mokykla. 1977 m. pastatytas priestatas su sporto sale. 1987 m. įvestas sustiprintas biologijos, 1989 m. – sustiprintas dailės mokymas. Prasidėjus Atgimimo laikotarpiui 1989 m. įkurtas mokyklos istorijos muziejus.
Nuo 1994 m. Raseinių „Kalno“ vidurinė mokykla. 2000 m. mokykloje įvestas kryptingas meninis ugdymas ir ankstyvasis bei pagilintas anglų kalbos mokymas, 11-12 klasėse pradėtas profilinis mokymas. 2001 m. renovuotas mokyklos priestatas su sporto sale.
Optimizuojant mokyklų tinklą 2012 m. rugsėjo 1 d. tapo Viktoro Petkaus pagrindine mokykla.
2014 m. gruodžio 1 d. buvo užbaigtas renovuoti mokyklos trečiasis aukštas.
Dabar yra tik 10 klasių.
Piaggio P.111

Piaggio P.111 – Italijos karalystės eksperimentinis, tyrimams dideliuose aukščiuose skirtas lėktuvas, sukurtas 1941 m. ir naudotas iki 1943 m. Lėktuvą Italijos karališkųjų oro pajėgų užsakymu kūrė Piaggio Aerospace bendrovė. Iš viso buvo pagamintas vienas lėktuvas.
P.111 kūrimas prasidėjo 1938 m., kuomet Italijos karališkosios oro pajėgos užsakė pagaminti naujo, dideliems aukščiams pritaikyto, triviečio dviejų variklių bombonešio prototipą. Specialiai dėl P.111, Piaggio sukūrė naują 745 kW galios aštuoniolikos cilindrų žvaigždinį variklį. Tačiau begaminant lėktuvą, Oro pajėgos pakeitė užsakymą, nusprendė, kad lėktuvas turės būti naudojamas moksliniams tyrimams, o ne kaip bombonešis.
P.111 pirmą kartą pakilo 1941 m. balandžio 9 d. Iš viso jis atliko 110 skrydžių, kol 1943 m. P.111 naudojimas buvo nutrauktas, o pats lėktuvas išardytas. Dauguma juo atliktų tyrimų susiję su oro slėgiu kabinoje, ir skirti sunkiojo bombonešio Piaggio P.108 tobulinimui.
Rygos naujienos

Rygos naujienos – Latvijos lietuvių visuomenės, literatūros, politikos ir ekonomikos laikraštis, leistas 1909–1915 m. Rygoje.

Istorija

Leido ir oficialiai redagavo Liudvikas Jakavičius. Spausdino L. Jakavičiaus spaustuvė Rygoje. Išėjo 195 numeriai. Leido priedus: „Botagas“, „Rygos naujienų literatūros priedas“, „Rygos naujienų priedas“.
Liberalinės krypties savaitraštis nušvietė Rygos lietuvių socialinį ir politinį gyvenimą, rašė apie tautiečius, gyvenančius kituose kraštuose, informavo apie Lietuvos ir užsienio šalių įvykius.
Bendradarbiavo Tadas Balanda, Zigmas Gaidamavičius-Gėlė, Konstantinas Jasiukaitis, Jonas Krikščiūnas-Jovaras, Ona Pleirytė-Puidienė, Kazys Puida, Artūras Regratis, Balys Sruoga ir kt.
Redagavo Jonas Pleirys, Juozas Petrulis, Kostas Stiklius, Domas Šidlauskas.
Proletaras (Argentina)

Proletaras – Argentinos lietuvių laikraštis, ėjęs 1920 m. Beriso mieste.

Istorija

Leido Lietuvių socialistų sąjunga. Redaktorius Tadas Žebrauskas. Išėjo 3 numeriai.
Babolis

Istorijs

Babolis pradėjo kurtis XVI a. ir vadintas Mamtiru („didysis Mitra“). Iki 1930 m. miestas vadintas Barforušu.
Juozas Kancleris

Juozas Kancleris (Kanclerius, Kanclierius, Kancerius, Kancležis) (1859 m. lapkričio 3 d. Iglaukoje – 1936 m. liepos 21 d. Kalvarijoje) – valstietis, knygnešys.

Biografija

Tėvai – valstiečiai. Kai Juozui Kancleriui buvo 3 m., mirė motina. Augo pas gimines Paulionius Santakoje (Marijampolės raj.). Skaityti, rašyti išmoko pats jau grįžęs iš kariuomenės.
Paulionio svainis J. Barkauskas apie 1887 m. supažindino su knygnešiu Petru Mikolainiu, kuris jo ūkyje Juodeliuose (Marijampolės raj.) buvo įsirengęs knygų slėptuvę. J. Kancleris padėjo P. Mikolainiui platinti spaudą. 1890 m. dėl žandarų persekiojimų P. Mikolainiui išvykus į Mažąją Lietuvą, pradėjo pats gabenti spaudą iš Tilžės. Dažniausiai nešdavo per sieną ties Slibinais (netoli Naumiesčio) ir paslėpdavo Šūkliuose (Vilkaviškio raj.) pas Jurgį Baliūną. Iš čia arkliais išvežiodavo spaudos platintojams.
Tapo knygnešiu profesionalu. Buvo nepaprastos valios, drąsos ir gabumų, pramintas Suvalkijos knygnešių karaliumi. Turėjo daug bendradarbių – knygnešių ir spaudos platintojų. Pas pažįstamus valstiečius buvo įsirengęs slėptuvių. Per metus vidutiniškai parsigabendavo apie 20 transportų (100–120 panešamų ryšulių už 10 000 rublių). Vienu kartu iš Tilžės imdavo už 500 rb. Nešdavo įvairaus turinio spaudinius. Mėgo pasaulietinius. Parsigabeno ir išplatino „Aušros“ likučius.
Pavyko iš Mažosios Lietuvos pargabenti ir spausdinimo mašinėlę, taip pat nemažai šrifto. Mašinėlė buvo nuvežta iki Dargužių k., už Valkininkų, o toliau atsidūrė už Vilniaus. Lietuviška spauda aprūpindavo daugelį pietinės Suvalkijos ir Vilnijos knygų platintojų, Vilniaus inteligentų. Nuveždavo už Nemuno į Gudakiemį ir Kaniūkus. Spaudinius pats pristatydavo Vincui Kudirkai, Adomui Grinevičiui, Kaziui Griniui, Stasiui Matulaičiui ir kt.
„Sietyno“ draugijoje buvo vienas pagrindinių knygnešių. Išaiškinus draugiją, buvo ieškomas žandarų, bet spėjo pasislėpti. Buvo ir „Artojų“ draugijos narys.
1899 m. lapkričio mėn. pasienio sargybinių sužeistas ir areštuotas, sugebėjo pabėgti. 1901 m. lapkričio 26 d. sulaikytas prie Rumokų (Vilkaviškio raj.). Per kratą rado drabužiuose paslėptus 25 spaudinius. Kardomasis areštas taikytas Vilkaviškyje, Marijampolėje, Kalvarijoje. Nuo 1901 m. gegužės mėn. Kalvarijos kalėjime ėmė vaidinti išprotėjusį. Išvežtas į Tvorkų psichiatrijos ligoninę netoli Varšuvos. Pripažintas nepagydomu ligoniu ir grąžintas į Suvalkus. 1902 m. gegužės 1 d. paleistas iš kalėjimo.
Dalyvavo 1905 m. revoliucijoje, į Lietuvą gabeno revoliucinę spaudą ir ginklus. Nuo 1931 m. gruodžio 1 d. paskirta 50 Lt knygnešio pensija. Kalvarijoje iš valstybės gavo pusę gyvenamojo namo (Dariaus ir Girėno g. 92).
Eustachijus Aukštikalnis

Biografija

1953 m. baigė Panevėžio dramos teatro studiją, 1966 m. – Maskvos Kinematografijos institutą.
Vaidino 1951–1954 m. Panevėžio dramos teatre, Lietuvos kino studijos filmuose, 1958–1978 m. dirbo savaitraščio „Literatūra ir menas“ redakcijoje.
Mielaičių apylinkė

Istorija

Apylinkė įsteigta po 1940 m. lapkričio 12 d., LKP CK patvirtinus Lietuvos TSR Aukščiausiosios Tarybos Prezidiumo įsaką dėl vykdomųjų komitetų sudarymo. Iki 1941 m. birželio 22 d. dirbo laikinasis vykdomasis komitetas. 1945 m. sausio 26 d. Lietuvos TSR Aukščiausiosios Tarybos Prezidiumo įsaku „Dėl sudarymo vietinių valstybės valdžios organų Lietuvos TSR apskrityse, miestuose, valsčiuose, miesteliuose ir apylinkėse“ apylinkės vykdomojo komiteto veikla atkurta. Pirmieji surežisuoti rinkimai į apylinkės deputatų tarybą įvyko 1948 m. sausio 18 d. Septynių deputatų tarybai, renkamai kas pustrečių metų, vadovavo apylinkės vykdomojo komiteto pirmininkas.
Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. Lietuvos TSR Aukščiausiosios Tarybos Prezidiumo įsaku  prijungiant prie Kepalių apylinkės ir Kirnaičių apylinkės.
Devalvacija

Devalvacija (pranc. devaluation < de- + lot. valeo – turiu vertę, kainuoju) – mažesnės šalies valiutos vertės užsienio valiutų atžvilgiu nustatymas valstybėse, naudojančiose fiksuotą valiutos kursą. Dažnai painiojama su nuvertėjimu – laipsnišku valiutos vertės sumažėjimu šalyse su svyruojančiu (dar vadinamu plaukiojančiu) valiutos kursu. Devalvacija vykdoma oficialiu šalies valdžios sprendimu, nustatant žemesnį šalies valiutos kursą užsienio valiutos (ar valiutų, jei šalies valiuta susieta su valiutų krepšeliu) atžvilgiu. Priešingas devalvacijai procesas – aukštesnio valiutos kurso nustatymas, vadinamas revalvacija.
Devalvacija (panašiai kaip valiutos susilpnėjimas dėl nuvertėjimo) gali turėti teigiamų padarinių šalies ekonomikai, nes sumažina eksportuojamų prekių kainą (vertinant užsienio valiuta), todėl pagyvina eksportą. Ir priešingai, importuotos iš užsienio prekės brangsta bei darosi sunkiau įperkamos šalies gyventojams, todėl šalims, kurių užsienio prekybos balansas neigiamas, devalvacija gali būti skausminga.
Taip pat devalvacija kartais taikoma siekiant sumažinti valstybės skolą, jei vyriausybė skolinosi šalies valiuta.
Akomoklitizmas

Akomoklitizmas – polinkis šalinti gaktos plaukus, taip pat mėgavimasis jų nebuvimu. Gaktos plaukų gali nebūti dėl depiliacijos (skutimo) arba dėl medicininių priežasčių. Nors kartais tai gali būti fetišizmo objektas, tačiau dažniausiai juo nelaikomas.
Iki atsirandant lytinei brandai, gaktos plaukų nebuvimas nėra susijęs su patrauklumu ir neturi su lytiškumu susijusios reikšmės. Nors gaktos plaukų atsiradimas vertinamas kaip antrinis lytinis požymis, tačiau kai kurios moterys juos šalina, šitaip norėdamos pabrėžti savo jaunatviškumą, ypač tos, kurios šalina pažastų ir kojų plaukelius. Kai kuriuos žmones gaktos plaukų nebuvimas labiau jaudina, be to, manoma, kad seksas tarp akomoklitikų suteikia papildomų malonių pojūčių, kadangi yra didesnis odos sąlytis tarp partnerių. Kai kuriems vyrams labai patinka matyti moters lytinius organus nepridengtus plaukų, ypač lytines lūpas.
Gaktos plaukai šalinami taip pat dėl higienos sumetimų, priklausomai nuo apatinio trikotažo (pvz., nešiojant siauručius pridengiama labai nedidelė dalis intymių vietų, todėl kyšantys plaukai atrodo neestetiškai). Manoma, kad akomoklitizmo paplitimui turėjo įtakos pornografija; kai kurios moterys nuskusdamos gaktos plaukus nori pabrėžti savo dirbtinę nekaltybę.

Kultūra ir religija

Pastebėta, kad ankstyvosios kultūros ir civilizacijos buvo linkusios vaizduoti žmogų be gaktos plaukų. Jau senovės Egipte, Mesopotamijoje rašoma apie gaktos plaukų šalinimą. Net ir šiandien daugelis nuogų moterų statulų vaizduojamos be gaktos plaukų, nors galvos plaukai visada yra. Vyrų statulos gaktos plaukus vaizduoja dažniau. Musulmonai ir judėjai tiki, kad asmens švarai palaikyti reikia šalinti visus kūno plaukus, įskaitant ir gaktos. Dar ir dabar akomoklitizmas kai kuriose rytų kultūrose laikomas estetinio ir erotinio grožio išraiška.
Vulka (Lenkijos gyvenvietės tipas)

Vulka (lenk. Wólka) - tai Lenkijos gyvenvietės tipas, kai į tuščią vietovę atsikelia naujakuriai, kartais dar vadinama palivarku, kolonija ar tiesiog kaimu. Lenkijoje priskaičiuojama labai daug tokio tipo gyvenviečių. Kartais priskiriama ir Volniznoms, kitam gyvenviečių tipui.
Bržeclavas

Istorija

Miesto teritorijoje buvo aptikta keletas priešistorinių gyvenviečių. Žinomiausia ir svarbiausia iš jų – Pohansko, esanti į pietryčius nuo miesto. X a. buvo apleista. Dabar tai archeologinė kapavietė.
XI a. pastatyta Bržeclavo pilis. Vėliau buvo perstatyta renesanso stiliumi. XIX a. tapo apleista. Gyvenvietė šalia pilies buvo sunaikinta XV a. Perstatyta arčiau pilies, kuri dabar yra miestelio centras.
Gyventojų skaičius žymiai išaugo po 1839 m., geležinkeliu sujungus Vieną su Brno. 1872 m. Bržeclavui suteiktas miesto statusas.
1988 m. Formulės 1 sezonas

Sezono apžvalga

Visą sezoną dominavo McLaren ekipa, naudojusi Honda variklius. Iš 16 etapų ekipos lenktynininkai nugalėjo net 15-oje. Vienintelę pergalę šventė italų Ferrari ekipa, triumfavusi namų Italijos GP.
McLaren ekipai atstovavo prancūzas Alainas Prostas ir brazilas Ayrtonas Senna. Jie abu visose lenktynėse kovojo tarpusavyje ir sezono pabaigoje juos skyrė vos 3 taškai (čempionu tapo brazilas). 8 pergales pelnė A. Senna, 7 - A. Prostas, 1 - Gerhardas Bergeris. McLaren ekipa galutinėje įskaitoje artimiausią varžovę aplenkė net 134 taškais.
Stasys Pečiūra

Biografija

1995 m. Ignalinos žemės ūkio valdybos melioracijos tarnybos viršininkas, 1998 m. UAB „Dagesta“ direktorius.
1994 m. Lietuvos socialdemokratų partijos narys, 1997–2000 m. Ignalinos rajono skyriaus pirmininkas, LSDP tarybos narys.
1997–2000 m. Ignalinos rajono savivaldybės tarybos narys.
Žmona Janina, sūnus Vilmantas.