Reda Griškaitė

Reda Griškaitė (g. 1961 m. birželio 14 d., Marijampolė) – Lietuvos istorikė, humanitarinių mokslų daktarė.

Biografija

1979 m. baigė Marijampolės Jono Jablonskio vidurinę mokyklą (dabar – Marijampolės Rygiškių Jono gimnazija). 1979–1984 m. studijavo Vilniaus universiteto Istorijos fakultete. 1984–1987 m. dirbo Vilniaus universiteto Istorijos fakultete, o 1987–1989 m. – Vilniaus universiteto Mokslo muziejuje. 1989 m. tapo Lietuvos istorijos instituto Mokslo ir technikos istorijos (vėliau – Kultūros istorijos, dabar – XIX amžiaus istorijos) mokslo darbuotoja, o 1996 m. Vytauto Didžiojo universitete apgynė daktaro disertaciją tema „Pastangos publikuoti Lietuvos istorijos šaltinius XIX amžiaus viduryje“.
Vyras – politologas, socialinių mokslų daktaras, profesorius Gediminas Vitkus, dukros – Evelina Agota ir Joana.

Moksliniai interesai

Nuo 1984 m., kuomet apgynė diplominį darbą „Vilniaus universiteto tarybos veikla 1803–1832 metais“, svarbiausiu R. Griškaitės tyrimų objektu tapo XIX a. Lietuvos visuomenės, kultūros, mokslo ir švietimo problematika. Ypač svarbią vietą mokslininkės tyrimuose užima ir Lietuvos romantinė istoriografija, intelektinės Lietuvos bajorijos (dvarininkijos) veiklos tyrimai. Didelį dėmesį R. Griškaitė skiria iškilių, o dažnai ir itin kontroversiškų XIX amžiaus asmenybių, tokių kaip Teodoras Narbutas, Simonas Daukantas, Adomas Mickevičius, Jonas Čečiotas, Stanislovas Moravskis, Dominykas Cezarijus Chodzka, Mikalojus Malinovskis, Mykolas Balinskis, Eustachijus Tiškevičius, Konstantinas Tiškevičius, Vasilijus von Rotkirchas, Carlas von Schmithas, Ignacijus Domeika, Mikalojus Akelaitis, Ivanas Loboika, Rapolas Slizenis, Emilija Beniovskytė-Vrublevskienė, Aleksandra Volfgangaitė istorinio portreto rekonstrukcijai. Pastaruoju metu didelę vietą šios tyrėjos mokslinėje veikloje užėmė Lietuvos albumistikos tyrimai.
Per šį laikotarpį istorikė išspausdino 4 mokslines studijas, kelias dešimtis mokslinių straipsnių, spaudai parengė daugiau nei dešimt šaltinių publikacijų. Nuo 1992 m. R. Griškaitė kuruoja daugiatomės Teodoro Narbuto „Lietuvių tautos istorijos“ leidimą (šiuo metu išspausdinti penki šio veikalo tomai, spaudai įteiktas ir šeštasis). Taip pat istorikė paskelbė penkis istorinės ir memuarinės tematikos knygų vertimus iš lenkų kalbos, mokslo recenzijų, daug mokslo populiarinimo rašinių.
Ypatingą dėmesį mokslininkė skiria ir viešosioms paskaitoms, ypač – Lietuvos provincijoje, mokslo sklaidai per žiniasklaidos priemones. R. Griškaitė dalyvavo tokiose radijo ir televizijos laidose, kaip „Vizijos ir tikrovė“, „Laiko ženklai“. „Kultūros namai“, „Požiūris“, „Pėdos“, „Atodangos“, „Ryto allegro“, „Rusų gatvė“ („Русская улица“), „Ką man skaityti“, „Istorija gyvai“, „Įdomioji biblioteka“ ir kt. 2002 m. mokslininkė padėjo parengti dokumentinio filmo „Domeikos sindromas“ (LRT, 2002) scenarijų, buvo šio filmo konsultantė.
R. Griškaitė yra ir kelių parodų autorė. 2002 m. ji buvo viena iš tarptautinės parodos „Ignacijus Domeika (1802–1889) – dviejų pasaulių pilietis“ UNESCO būstinėje Paryžiuje organizatorių. 2004 m. mokslininkė padėjo surengti parodą „Lietuviško žodžio kelias istorijos kryžkelėse“, skirtą lietuviškosios spaudos lotyniškais rašmenimis atgavimo 100-mečiui paminėti, kuri taip pat buvo atidaryta UNESCO būstinėje Paryžiuje. 
1999 m. už studiją Adomas Mickevičius – Teodoras Narbutas: trys sąlyčio taškai R. Griškaitei buvo paskirta Paryžiaus lenkų–lietuvių draugijos premija. 2010 m. mokslininkė nominuota „Lietuvos metų moteris 2010“ apdovanojimui kategorijoje „Metų nematomas darbas (už tylų triūsą dėl kitų)“.