google/wiki40b huggingface dataset:
Kai tau dvidešimt

Turinys

Dvi dvidešimtmetės merginos Lija ir Tina, susipažinusios paplūdimyje, kartu leidžiasi į kelionę per Italiją. Jos nerūpestingos, linksmos ir ieškančios nuotykių, norinčios ir imančios iš gyvenimo viską, ką tik pajėgia. Jos atsiduria vienoje iš Romos komunų, kur tikisi gerai  praleisti laiką, tačiau greitai nusivilia ir patraukia toliau, ieškodamos seksualinių nuotykių. Viename iš barų jos susiduria su agresyviai nusiteikusių vyrų gauja ir čia merginų kelionė baigiasi tragiškai...
Nemėžio Šv. Rapolo Kalinausko bažnyčia

Istorija

Pastatyti Nemėžyje bažnyčią 2002 m. sumanė kunigas Dariusz Stańczyk. Projektavimo ir kitus susijusius klausimus tvarkė Nemėžio seniūnas Vlodzimiež Sipovič, tuomet buvęs ir Nemėžio bendruomenės pirmininku. Bažnyčia kainavo apie 2 mln. lt. Statinys suprojektuotas pavyzdžiu pasirinkus netoli Gdansko (Lenkija) esančios šv. Tėvo Pijaus parapijos bažnyčią.
Statybos truko 2004–2011 m. Mišios Nemėžio bažnyčioje buvo aukojamos jau trejus metus dar neužbaigus visų darbų. Projektavimo darbus finansavo Nemėžio seniūnija ir Nemėžio bendruomenė. Vilniaus arkivyskupijos kurija savo lėšomis pastatė sienas, uždengė stogą. Vidaus apdailos darbus finansavo Vilniaus Šv. Teresės parapija, tačiau nemažai lėšų paaukojo ir vietos gyventojai.
Ignalinos valsčius

Ignalinos valsčius buvo rytų Lietuvoje. Centras – Ignalina.
Santjago de Keretaras

Architektūra

Miesto senamiestyje išlikę kolonijinės architektūros pastatai: barokiniai vyriausybės rūmai, bažnyčios, aikštės, parkai. Keretaro įžymybė – 74 arkų akviadukas, pastatytas XVIII a. Keretaro teatras turi svarbią istorinę reikšmę – jame pirmą kartą viešai atliktas Meksikos himnas; sušaudytas imperatorius Maksimilijanas I bei paskelbta dabartinė Meksikos konstitucija.
1996 m. Keretaro senamiestis įtrauktas į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą.

Istorija

Miestą 1532 m. įkūrė ispanų konkistadoras Hernán Pérez Bocanegra y Córdoba drauge su indėnų otomių vadu Koninu. Pasak legendos jie išvydę Šv. Jokūbo kryžių, todėl miestą pavadino Santjago de Keretaru („Keretaro Šv. Jokūbas“). 1726 m. pastatytas akviadukas tiekęs vandenį miestui iš apylinkių. Meksikos-JAV karo metu Keretaras tapo Meksikos Respublikos sostine.

Sportas

Mieste 1986 m. vyko XIII pasaulio futbolo čempionatas.
Didysis Airijos kanalas

Didysis Airijos kanalas (air. An Chanáil Mhór) – kanalas Airijoje, jungiantis Dubliną su Šanonu, Barou ir keletu kitų upių. Kanalas iškastas 1804 metais. Jo ilgis apie 130 km.
Vokietijos federalinio prezidento tarnyba

Vokietijos Federalinio Prezidento tarnyba (vok. Bundespräsidialamt) - valstybės įstaiga Vokietijoje, padedanti Vokietijos Federaliniam Prezidentui vykdyti savo pareigas. Sudaro 3 departamentai: Pagrindinių reikalų, Vidaus ir Užsienio. Per 150 darbuotojų.
Klėriškių I akmuo

Klėriškių pirmasis akmuo – pirmasis iš dviejų masyvių riedulių, stūksančių Klėriškėse, Nemaitonių seniūnijoje, Kaišiadorių rajone. Savivaldybės saugomu geologiniu gamtos paveldo objektu paskelbtas 1992 m.
Akmuo randamas Klėriškių kaimo šiaurės rytiniame pakraštyje einančiame lauko kelyje, netoli Kaukinės miško. Pasiekiamas iš kelių  4716  Dzenkūniškės–Beižonys–Klėriškės  ir  1812  Žiežmariai–Nemaitonys–Stakliškės  sankryžos kaimo centre, pasukus šiaurės kryptimi, iki objekto važiuojant apie 1 km. Akmuo atvilktas iš laukų melioratorių, stūkso visu ūgiu. Akmens aukštis – 2,2 m, plotis – 2,4 m ilgis – 3,4 m. Jo kūno kristalai stambūs ir įvairiaformiai, rausvo atspalvio.
Ieva Stankevičiūtė

Biografija

Pirmoji krepšininkės trenerė – Emilija Žukauskienė. Nuo 2006 m. du sezonus rungtyniavo Lietuvos moterų krepšinio A lygoje Pakruojo sporto centro komandos gretose. 2007 m. debiutavo Lietuvos moterų krepšinio lygoje, pasirinkusi Kauno „Laisvės“ komandą. Nuo to laiko I. Stankevičiūtė LMKL žaidė septynis sezonus paeiliui – 147 rungtynės, 563 taškai. Vėliau vienam sezonui perėjo į Nacionalinę moterų krepšinio lygą (NMKL), po to grįžo atgal į LMKL. 2016–2017 m. sezoną rungtyniavo šalies antrojoje pagal pajėgumą – Akvilės moterų krepšinio lygoje, ir joje su LSU-Kauno komanda pateko į stipriausiųjų ketvertą.
Sausumos mina

Sausumos mina (rus. наземная мина; angl. land mine) – inžinerinis sprogmuo gyvajai jėgai ir karo technikai naikinti, sprogstamosioms minų užtvaroms (minų laukams) įrengti, įvairiems statiniams griauti, priešo judėjimui ir manevrui trukdyti. Minos dedamos grunte, ant grunto, įvairiuose daiktuose. Paprastai mina suveikia, kai žmogus ar mašina juda virš minos ar greta jos. Išimtis yra objektinės minos, kurios skirtos sunaikinti tam tikrą objektą (statinį, tiltą ar pan.). Paprasčiausia sausumos mina susideda iš sprogstamosios medžiagos užtaiso, sprogdiklio ir korpuso. Papildomi komponentai gali būti gatavi kaunamieji elementai, atotampos, jutikliai ir kt.
Paprastai minos yra gaminamos pramoniniu būdu. Dažnai minų tipo sprogstamieji įtaisai, kurių galingumas ir sprogimo kryptingumas parenkamas pagal naikinamą objektą, sumontuojami naudojant įprastines karines sprogdinimo priemones.

Minų tipo įtaisai, sumontuoti iš nekovinių komponentų, paprastai vadinami improvizuotaisiais sprogdinimo įtaisais (angl. improvised explosive devices, IED). taip pat priskiriami sausumos minoms. Juos paprastai gamina sukilėlių, partizanų pajėgos, teroristinės grupuotės, neturinčios galimybės apsirūpinti karinėmis medžiagomis.
La Rošelis

Istorija

Dabartinėje vietoje X a. įkurta gyvenvietė. XII a. ji gavo miesto teises. Šimtamečio karo metu buvo didžiausias Prancūzijos uostas prie Atlanto vandenyno, todėl daug kartų buvo užimtas abiejų kariavusių pusių. 1372 m. galutinai atiteko Prancūzijai. XVI a. plintant reformacijai, tapo viena svarbiausių hugenotų tvirtovių, kurią Rišeljė kariuomenė paėmė tik po 1627-1628 m. apsiausties. 1685 m., panaikinus Nanto ediktą daug gyventojų emigravo į Ameriką. Antrojo pasaulinio karo metais dėl labai gerai organizuotos Vokietijos kariuomenės gynybos, buvo paskutinis išvaduotas Prancūzijos miestas.

Architektūra

La Rošelio uosto vartus žymi XIV a. įtvirtinti bokštai. Išliko XVI–XVII a. miesto Rotušė, Šv. Liudviko katedra. Šv. Mykolo, Šv. Išgelbėtojo bažnyčios.
Granadinis kiškis

Fizinės savybės

Granadinis kiškis panašus į kitus Europoje bei Šiaurės Amerikoje gyvenančius savo gentainius. Ausų ilgis – apie 10 cm. Kūno ilgis – nuo 60 iki 75 cm. Pilvas baltas, nugara ir kitos kūno dalys gali būti įvairių spalvų: rudos, rausvai rudos arba pilkos. Snukutis trumpas ir platus.

Buveinė

Įsikuria miškuose, krūmynuose, pievose bei ganyklose.
Granadiniai kiškiai dažni šiauriniuose Iberijos kalnų šlaituose, kur klimatas šiek tiek švelnesnis nei kitose aukštikalnių vietovėse. Pietinių Iberijos kalnų šlaituose šių kiškių irgi pasitaiko, bet nėra gausu. Greičiausiai žvėreliams sunku pakelti ilgas sausras ir atšiaurias žiemas. Be to, pietiniuose šlaituose sunkiau rasti dirbamų laukų, kuriuose lengviau prasimaitinti.

Dauginimasis

Dauginasi pavasarį. Kiškiukai gimsta jau apžėlę kailiu, nėra akli. Per sezoną patelė išveda bent keturias vadas, bet šis skaičius gali būti ir didesnis. Patelės nekasa urvų – jauniklius atsiveda tiesiog negiliose įdubose.

Mityba

Kaip ir kiti jų gentainiai, granadiniai kiškiai minta augaliniu maistu. Maitinasi pasėlių laukuose bei vynuogynuose. Skabo lapus, gėlių pumpurus, žiemą minta medžių žieve bei šakelėmis.

Priešai

Granadiniams kiškiams išnykimas negresia, nors kai kuriose regiono salose (pavyzdžiui, Maljorkoje) jų pastebimai mažėja. Šiuos kiškius medžioja kojotai, vilkai, lapės bei katės.
Uniqlo

Istorija

1949 m. atidaroma vyriškų drabužių parduotuvė „Ogori Shoji“ Ubės mieste Japonijoje, Jamagučio prekektūroje. 1963 m. kompanijos pajamos pasiekė 6 mln. jenų. Pirmoji „Uniqlo“ parduotuvė 1984 m. duris atvėrė Hirošimoje. 1991 m. kompanija savo vardą pakeitė iš „Ogori Shoji Co., Ltd“ į „Fast Retailing Co., Ltd“. 1996 m. kompanijos centrinė būstinė perkeliama į Tokiją, kad būtų lengviau planuoti kompanijos veiklą. 1998 m. po sėkmingų reklaminių kompanijų bendrovė sulaukė didelio dėmesio, tais pačiais metais atidaroma naujo tipo parduotuvė Tokijuje. 2000 m. atidaroma internetinė parduotuvė. 2001 m. žengtas pirmas žingsnis į tarptautinę plėtrą su parduotuve Londone. 2002 m. atidaroma parduotuvė Šanchajuje. Tais pačiai metais kompanija pradėjo prekiauti maistu, tačiau verslą paliko po kelerių metų.
2004 m. atidaroma itin didelio formato parduotuvė Osakoje. 2005 m. kompanija atidaro pirmąją parduotuvė Jungtinėse Valstijose bei Pietų Korėjoje, taip pat ir pirmą tik vaikų drabužiams skirtą parduotuvę. Metų pabaigoje kompanija pertvarkoma, įkuriamos dukterinės įmonės, kad būtų lengviau stiprinti „Uniqlo“ prekės ženklą ir atverti naujas verslo galimybes. 2007 m. „Uniqlo“ žengia į Prancūziją, 2009 m. – į Singapūrą. Kompanija savo 60-metį atšventė su ypač dideliu išpardavimu centrinio Tokijo parduotuvėje.
2010 m. atidaromos parduotuvės Rusijoje bei Malaizijoje, 2011 m. ir Tailande. 2012 m. kompanija įsigijo amerikiečių drabužių parduotuvių tinklą „J Brand“, įskūrusį Los Andžele.

Parduotuvės

2013 m. pasaulyje veikė 1299 „Uniqlo“ parduotuvės, iš kurių 853 buvo Japonijoje ir 446 – kitose šalyse. Ypač sparti parduotuvių plėtra vykdoma Jungtinėse Valstijose, kur atidaroma 20–30 parduotuvių kasmet. 2014 m. pavasarį atidarytos parduotuvės Vokietijoje ir Australijoje.
Pajamos siekė 934,4 mlrd. jenų. Pardavimai Japonijoje sudarė 59,8 % visų „Fast Retailing“ pajamų (683,3 mlrd. jenų), tarptautiniai pardavimai „Uniqlo“ parduotuvėse siekė 250,1 mlrd. jenų (22 % kompanijos pajamų). Pasaulyje grynosios pajamos 2013 m. didėjo 66,8%, tačiau Japonijoje sumažėjo 5,4%. „Uniqlo“ yra vienas didžiausių drabužių parduotuvių tinklų visame pasaulyje; pagrindiniai tinklo varžovai yra „Zara“, „Gap“ bei „H&M“.
Šalys, kuriose veikia parduotuvės „Uniqlo“:  Japonija,  Pietų Korėja,  Jungtinė Karalystė,  JAV,  Taivanas,  Kinija,  Honkongas,  Prancūzija,  Rusija,  Singapūras,  Malaizija,  Tailandas,  Filipinai,  Indonezija,  Vokietija,  Australija.
Voljeras

Voljeras - atitverta aikštelė, kurios dalis dažnai pridengta stogu, sujungta su greta esančiais narvais, būdomis ar nameliais, skirta  gyvūnams (šunims, triušiams, kailiniams žvėreliams ir kt.) laikyti. Voljerai naudojami žvėrininkystės ūkiuose, zoologijos soduose, gyvūnų parodose. Paukščiams laikyti skirti voljerai būna tinklu uždengti iš viršaus. Voljerai su gyvūnais naudojami ir kaip parkų elementas. 
Voljerai neleidžia gyvūnams pabėgti, bet apima pakankamai didelį plotą, kuriame gyvūnai gali judėti. Pastogė apsaugo juos nuo nepalankaus oro (lietus, sniegas, vėjas, saulėkaita, šaltis). Voljerai paprastai taip įrengiami, kad į jų vidų galėtų lengvai įeiti prižiūrintys žmonės ir saugiai juos valyti, šerti gyvūnus.
Mirabilitas

Mirabilitas – sulfatų mineralas, gamtinė Glauberio druska. Tai vienas iš lengviausių mineralų (tankis 1,49 g/cm³). Pavadinimas išvertus reiškia „nuostabi druska“; taip pavadinta, kadangi Kara Bogaz Golo įlankos (Turkmėnija) vandenyje ištirpusių Glauberio druskų nuosėdos tai pasirodo (iškrenta 5 laipsnių Celsijaus temperatūroje), tai vėl išnyksta (ištirpsta, atšilus orams).
FIFA (žaidimų serija)

FIFA (taip pat žinoma kaip FIFA Football ir FIFA Soccer) – futbolo kompiuterinių žaidimų serija, nuo 1993 m. leidžiama „Electronic Arts“ padalinio „EA Sports“. FIFA serija buvo pirmoji pilnai ir oficialiai licencijuota žaidimų serija. Ją licencijavo FIFA. Paskutiniuose žaidimuose yra visos populiariausios pasaulio futbolo lygos, komandos, stadionai bei žaidėjai. Taip pat žaidimuose yra pagrindiniai futbolo čempionatai – FIFA pasaulio čempionatas, UEFA Europos futbolo čempionatas ir UEFA Čempionų lyga.
Ant kiekvieno žaidimo pakuotės būna populiaraus žaidėjo atvaizdas. Nuo 2006 iki 2012 metų ant viršelių buvo Wayne Rooney, o kitus dvejus metus – Lionel Messi.
FIFA žaidimų serija yra viena perkamiausių pasaulyje – 2010 m. pasaulyje buvo parduota daugiau nei 100 milijonų kopijų. Taip pat FIFA 12 buvo greičiausiai išpirktas sporto žaidimas pasaulyje – per pirmąją išleidimo savaitę buvo nupirkta 3,3 milijono kopijų.
Paskutinis šios serijos leidinys yra FIFA 17, pasirodęs 2016 m.

Istorija

Pats pirmasis serijos žaidimas „FIFA International Soccer“ buvo išleistas 1993 m. Vienas pirmųjų žaidimų FIFA 95 neturėjo didelių galimybių, tiesiog leido žaisti rungtynes su klubų komandomis. Kitų metų žaidimas praplėtė ribas – pirmą kartą žaidimų istorijoje žaidėjai buvo licencijuoti, taip pat sukurti 3D stadionai. Vienas didžiausių patobulinimų įvyko „FIFA: Road to World Cup 98“ žaidime – buvo žymiai pagerinta visos aplinkos ir žaidėjų grafika, įtraukta visa čempionato sistema bei peržiūrėta žaidimo eiga. „FIFA World Cup 98“ buvo pirmasis oficialiai licencijuotas turnyro žaidimas.
Dažnai FIFA yra kritikuojama už tai, jog kasmet padaro tik kosmetinius pakeitimus. Pagrindinė žaidimo konkurentė yra japonų gaminama „Pro Evolution Soccer“. Abi serijos sulaukia daug dėmesio, tačiau sėkmingesnė yra FIFA, auganti kasmet po 23 procentus. Tai yra labiausiai auganti ir pelningiausia žaidimų serija EA kompanijoje.
2012 m. „EA Sports“ pasirašė licencijavimo sutartį su L. Messi, tokiu būdu atitraukiant žaidėją iš „Pro Evolution Soccer“ serijos.
Juozas Kuckailis

Biografija

1956 m. baigė Leipalingio vidurinę mokyklą. Mokėsi |Klaipėdos jūreivystės mokykloje, 1963 m. baigė Kauno 2-ąją technikos mokyklą.
Dirbo Kauno F. Dzeržinskio staklių gamykloje. 1964 m. įstojo į tais metais Kaune atidarytą Vilniaus universiteto Humanitarinį fakultetą studijuoti žurnalistikos. 1966–1969 m. kaip neetatinis korespondentas bendradarbiavo laikraštyje „Kauno tiesa“. Rašė kultūros, pramonės temomis, spausdino literatūrinius bandymus, priklausė prie laikraščio „Kauno tiesa“ veikusiai Jaunųjų rašytojų sekcijai.
1966–1969 m. Kauno literatūros muziejaus mokslinis bendradarbis. 1969–1995 m. savaitraščio „Gimtasis kraštas“ redakcijos kultūros skyriaus vedėjas, 1973–1992 m. atsakingasis sekretorius, 1992–1995 m. vyriausiojo redaktoriaus pavaduotojas, kultūros skyriaus vedėjas. 1981 m. Vilniaus universiteto Istorijos fakultete baigė žurnalistikos specialybę. 1996–2001 m. Lietuvos blaivybės draugijos laikraščio „Baltų ainiai“ redaktorius. Dirbdamas savaitraštyje „Gimtasis kraštas“ daugiausia rašė kultūros, Vakarų išeivijos, Rytuose gyvenančių lietuvių (tremtinių ir kt.) socialiniais, politikos klausimais.
Joe Hisaishi

Biografija

Būdamas penkerių pradėjo mokytis groti smuiku ir atrado potraukį muzikai. Todėl 1969 m. įstojo į Kunitači muzikos koledžą, kad įgautų muzikos kompozitoriaus specialybę. Hisaiši bendradarbiavo su minimalistinės muzikos atlikėjais, linotipu kurdamas jiems eiles ir taip semdamasis patirties muzikos pasaulyje. Jis buvo patenkintas savo pirmuoju darbu 1974 m. animaciniame televizijos seriale „Gyatoruzu“. Šis ir keletas kitų ankstesniųjų darbų buvo pasirašyti juo tikruoju vardu. Tuo laikotarpiu jis parašė muziką anime televizijos serialams „Sasuga no Sarutobi“ (liet. Nindzių akademija) ir „Futari Taka“ (liet. Visu greičiu).
XX a. 8-ajame dešimtmetyje iškilo populiarioji japonų, elektroninė bei Naujojo Amžiaus muzika. Šie žanrai kartu su Yellow Magic Orchestra (japonų elektroninės muzikos grupė, gyvavusi 1978–1983 m.) įtakojo Hisaišio kūrybą ir jis ėmė krypti prie orkestrinės muzikos. Apie 1975 m. jis pirmą kartą atliko sceninį pasirodymą, taip išgarsindamas savo vardą. Jo pirmasis albumas „MKWAJU“ buvo išleistas 1981 m., o antrasis – „Information“, išleistas po metų. Pirmieji svarbesni jo sukurti garso takeliai buvo anime serialuose „Hajime Ningen Gyatoruz“ (1974 m.) ir „Robokko Beeton“ (1976 m.). Jo kūriniams tapus plačiai žinomiems, įkvėptas afroamerikiečio muziko ir prodiuserio Quincy Jones, Hisaiši susigalvojo sau slapyvardį. „Quincy Jones“ atvirkščiai išvertus į japonų kalbą būtų „Joe Hisaishi“ („Quincy“, japoniškai tariamas kaip „Kuinshi“, gali būtų užrašytas kaip „Hisaishi“ naudojant tuos pačius kandži rašmenis; „Joe“ kilo iš „Jones“.).
1983 m. Hisaiši, jau pasikeitęs savo vardą, įrašų kompanijos buvo rekomenduotas sukurti albumą anime filmui „Nausikaja iš Vėjų slėnio“. Taip Hisaiši su režisieriumi Hajao Mijadzakiu tapo gerais draugais ir kartu dirbo prie daugelio projektų. Hisaiši reputacijai sparčiai augus, jo kūriniai (8 kino filmai bei 1 OAV) greitai tapo vienais geriausių 9-ojo ir 10-ojo dešimtmečių kokybės ženklų. Jis taip pat aranžavo pagrindines ir sukūrė įžangines melodijas keletui kitų anime filmų bei serialų, kaip kad „Hello! Sandybell“ (1981 m.), „Ai Shite Knight“ (1983 m.), „Creamy Mami, the Magic Angel: Curtain Call“ (1986 m.) ir „Kimagure Orange Road: The Movie“ (1988 m.).
Vėliau pradėjo solo karjerą, įkūrė savo įrašų kompaniją „Wonder Land Inc.“ ir ėmė leisti muziką. Po metų Niujorke kompanija išleido jo pirmąjį albumą „Pretender“. Septynis kartus (1992–1994 m., 1999–2000 m., 2009 m. ir 2011 m.) Japonų Akademijos apdovanojimuose pelnė apdovanojimą už geriausią muziką. Parašė garso takelį 1998 m. žiemos parolimpinėms žaidynėms.
2006 m. išleido studijinį albumą „Asian X.T.C.“, kuriame skamba eklektinė ir šiuolaikinė rytietiško stiliaus muzika. 2009 m. Japonijos vyriausybė jam įteikė garbės medalį su purpuriniu kaspinu.
Krūvos rikiavimo algoritmas

Krūvos sudarymas

Tarkim, turime duomenų masyvą:
Pirmiausia sukeiskime jo elementus vietomis, kad gautume:
 kur  ir 
Grafiškai tai atrodys kaip dvejetainis medis, kurio kiekvienos viršūnės sūnūs yra ne didesni už tėvus.
Tarkime, turime pradinius duomenis . Masyvo elementų skaičius . Pradėsime nuo pradinio elemento .
Elementų perkėlimas bus vykdomas taip:

6 4 8 7 3 9 1 2
      ^       ^

6 4 8 7 3 9 1 2
    ^     ^ ^
    |     |
    <-----> 
6 4 9 7 3 8 1 2

6 4 9 7 3 8 1 2
  ^   ^ ^
  |   |
  <--->
6 7 9 4 3 8 1 2 

6 7 9 4 3 8 1 2
^ ^ ^
|   |
<--->
9 7 6 4 3 8 1 2
    ^     ^ ^
    |     |
    <----->
9 7 8 4 3 6 1 2
Taigi gavome . Šiame masyve jau tenkinama mūsų minėta sąlyga.
Tokia duomenų struktūra vadinama Krūva. Pirma algoritmo dalis būtent ir buvo krūvos sudarymas.
Antroji algoritmo dalis yra pats rikiavimas. Eilinėje iteracijoje imama krūvos viršūnė ir sukeičiama vietomis su paskutiniu masyvo elementu. Kadangi krūvos viršūnėje visada bus didžiausias elementas, tai jį sukeitę vietomis su paskutiniu masyvo elementu, žinosime, kad didžiausias masyvo elementas yra jo paskutinėje pozicijoje. Taip sukeitę elementus vietomis, turime atkurti krūvą. Tai padaryti paprasta, nes vietą pakeitęs būna tik vienas elementas (jis atsiduria viršūnėje). Šį elementą, jei jis nėra didžiausias, reikia perstumti keletu lygių žemiau, kol vėl gausime krūvą. Tai atlikę, pradedame naująją iteraciją, tik šį kartą jau nagrinėsime vienetu trumpesnį masyvą, nes didžiausias elementas, kuris anksčiau buvo viršūnėje, jau atsidūrė savo vietoje ir jo nagrinėti nereikia. Tokių iteracijų skaičius yra .
Krūvos aukštis gali būti rastas formule .

Algoritmo savybės

Šis rikiavimo algoritmas nėra stabilus. Pirmoje algoritmo dalyje nereikės atlikti daugiau nei  palyginimų, taigi pirmosios dalies sudėtingumas tiesinis. Antrojoje dalyje pirmasis medžio elementas sukeičiamas su paskutiniu vietomis ir atkuriama krūva. Atkuriant krūvą, elementą blogiausiu atveju gali tekti perkelti iš viršūnės į apatinį lygį, o, kaip minėta, medžio lygių skaičius randamas  (arba , jei tartume kad viršūnė yra  lygyje). Taigi antroji lemiama algoritmo dalis yra  sudėtingumo. Būtent tokio sudėtingumo ir yra algoritmas. Joks rikiavimo algoritmas, naudojantis palyginimus, negali turėti mažesnio sudėtingumo, tačiau bendru atveju už jį greitesnis yra greitasis rikiavimo algoritmas. Priešingai nei rikiavimo suliejimu, kurio sudėtingumas taip pat toks pats, šiam metodui nereikia papildomos atminties.
Rikiavimo medis gali būti naudojamas kaip prioritetų eilė.
Pailgosios smegenys

Pailgosios smegenys (lot. myelencephalon) – centrinės nervų sistemos dalis, kuri apatinėje dalyje jungiasi su nugaros smegenimis, o viršutinėje – su tiltu (pons). Iš abiejų pusių nuo pailgųjų smegenų yra smegenėlių pusrutuliai. Išsivysto iš rombinės pūslelės apatinės dalies.
Pailgosios smegenys yra nukirsto kūgio formos, apie 2,15 cm ilgio. Skiriamas apatinis, arba ventralinis ir viršutinis, arba dorsalinis, bei du šoniniai paviršiai.
Pailgosiose smegenyse yra gyvybiškai svarbių branduolių, tvarkančių širdies ir kraujagyslių, kvėpavimo ir kitų vidaus organų darbą.
Travertinas

Travertinas – nuosėdinė uoliena.
Vardą gavo nuo Tivolio miesto Italijoje, šalia kurio yra dideli šios uolienos klodai. Tivolis senovės Romos laikais buvo vadinamas Tibur, o akmuo – lapis tiburtinus (Tiburo akmuo). Laikui bėgant žodis buvo iškraipytas ir tapo travertinu.
Kartais travertinas vandens telkiniuose suformuoja užtvankas, sukurdamas nuostabaus grožio ežerus ir krioklių kaskadas. Šio reiškinio suformuotą kraštovaizdį galima pamatyti Plitvicų ežerų nacionaliniam parke, Pamukalėje, Huanglonge.
Galileo (erdvėlaivis)

Galileo – NASA pasiųstas kosminis zondas, kuris tyrė Jupiterį ir jo palydovus. Pavadintas žymaus astronomo Galilėjo Galilėjaus vardu. 1,3 mlrd. dolerių kainavusią 2719 kg masės kosminę stotį „Galileo“ į kosminę erdvę iškėlė iš Atlančio bagažo skyriaus 1989 m. spalio 18 d. Skrydžiui reikalingą greitį „Galileo“ įgyjo po gravitacinių manevrų Veneros (1990 vasario 10 d.) ir Žemės (1990 gruodžio 8 d. ir 1992 gruodžio 8 d.) planetų apylinkėse. Erdvėlaivis asteroidų žiede iš arti nufotografavo asteroidus 951 Gasprą (1991 spalio 29 d.) ir Idą (1993 rugpjūčio 28 d.). 1994 m. liepos mėnesį „Galileo“ iš 238 mln. km atstumo stebėjo Shoemaker-Levy kometos nuolaužų kritimą į Jupiterį.

Misija

Kadangi misijos tyrimai buvo sėkmingi, „Galileo“ misija buvo pratęsta du kartus. Pirmasis pratęsimas buvo iki 1999 m. gruodžio 31 d. buvo skirtas Europai (Galileo Europa Mission), antrasis – visai Jupiterio sistemai (Galileo Millenium Mission). Kosminis zondas „Galileo“ Jupiterį apskriejo 35 kartus ir perdavė į Žemę daugiau kaip 30 GB duomenų, iš jų - 15000 nuotraukų.
1977 m. spalio mėnesį kilo pirmojo dirbtinio Jupiterio palydovo idėja. Misija turėjo prasidėti 1982 m. ir buvo vadinama „Jupiter Orbiter Probe“. Tačiau tam trukdė finansinės ir techninės problemos, ir 1986 m. sausio 28 d. įvykusi „Challenger“ katastrofa ir po to dvejiems metams sustabdyti kosminių erdvėlaivių skrydžiai.
Didžiausias „Galileo“ priešas buvo radiacija Jupiterį gaubiančioje erdvėje: dar 1999 m. dėl jos sugedo pirmieji du iš 11 mokslinių „Galileo“ prietaisų. „Galileo“ gavo keturiskart didesnę, negu kaip buvo planuota, radiacijos dozę ir zondo darbas tapo visiškai nestabilus, dėl to jautrius prietaisus, tarp jų ir vaizdo kamerą buvo nuspręsta išjungti. 2002 m. lapkričio 5 d. lėkdama vos 160 km atstumu pro vidinį Jupiterio palydovą Amaltėją, ir jos nuotraukų „Galileo“ jau nebegalėjo perduoti.

Gedimas

Iš misijos aplink Jupiterį buvo tikėtasi kur kas daugiau informacijos, tačiau sutrukdė pagrindinės 4,8 m skersmens radijo ryšio antenos gedimas: 1991 m. balandžio 11 d. užstrigus trims iš 18 parabolę formuojančių strypų, ji neišsiskleidė, todėl teko naudoti mažesnę anteną.

Misijos pabaiga

Kosminis zondas „Galileo“ prieš startą nebuvo labai kruopščiai sterilizuotas. Būtent dėl to buvo baiminamasi jos smūgio į Jupiterio palydovą Europą: išlikusios jo žemiškų bakterijų sporos galėtų užteršti poledinį jos vandenyną ir sujaukti tolesnius astrobiologų planus. Baigiantis degalų atsargoms, zondas buvo nukreiptas į Jupiterį. Zondas paniro į debesis netoli pusiaujo, tik dar didesniu – 48,2 km/s greičiu. Paskutinis jo signalas į Žemę skriejo 52 min. ir 18 s.
Nacharas

Nacharas (čeč. Naxar) – planuotas nepripažintos buvusios Ičkerijos čečėnų respublikos piniginis vienetas, kuris taip ir nebuvo paleistas į apyvartą. Numatytas nacharo kursas buvo 1 nacharas = 1 JAV doleris.

Istorija

1994 m. D. Britanijoje buvo atspausdinti 1, 3, 5, 10, 20, 50, 100, 500 ir 1000 nacharų banknotai, datuoti 1995 metais. Kiti teigia, kad banknotai spausdinti Miunchene (Vokietija).
Atspausdinti banknotai taip ir nebuvo panaudoti, o juos beveik visus, kaip buvo pranešta, Grozno šturmo metu sunaikino Rusijos kariuomenės.