google/wiki40b huggingface dataset:
Tauragnų Šv. Jurgio bažnyčia

Istorija

Tauragnų valsčius 1387 m. dovanotas Vilniaus vyskupui. Jame 1387 m. pastatyta Tauragnų bažnyčia Taurapilyje – pirmoji šiaurės Lietuvoje, viena iš 7 pirmųjų Lietuvos bažnyčių. 1498 m. minima bažnyčia Tauragnuose. Klebonijai paskirtas Taurapilio palivarkas. Be jo, XVIII a. pabaigoje klebonijai dar priklausė Alžutėnų, Grašių, Padvariškių ir Žiezdrių kaimai. Ilgą laiką buvo 2 bažnyčios: miestelyje ir Taurapilyje (3,5 km į rytus nuo Tauragnų).
1796 m. minima 1735 m. vyskupo statyta Tauragnų bažnyčia ir 1728 m. klebono statyta Taurapilio bažnyčia. Pastaroji 1806 m. perkelta į parapijos kapines. Tauragnų bažnyčios statyba ir remontu iki XIX a. rūpinosi Vilniaus vyskupai. Nuo 1777 m. veikė parapinė mokykla.
Tauragnuose 1874 m. pastatyta nauja medinė bažnyčia. Jos statyba rūpinosi kunigas Feliksas Polikarpas Mazulevičius. 1886 m. į Tauragnus paskirtas vikaras Mykolas Šaikūnas organizavo lietuviškų knygų platinimą. Prieš Pirmąjį pasaulinį karą kunigavo rašytojas Juozas Šnapšys-Margalis (1877–1921 m.). 1907 m. įsikūrė „Saulės“ draugijos skyrius. Jo rūpesčiu tais metais įsteigta mergaičių mokykla ir biblioteka – skaitykla.
1908 m. balandžio 29 d. surengtas pirmas lietuviškas vakaras.
Per Pirmąjį pasaulinį karą iš medinės varpinės į Rusiją išvežti 3 varpai. 1929 m. įsigyti 2 nauji. 1919 m. įsikūrė pavasarininkų kuopa. Klebono Motiejaus Nako rūpesčiu 1936 m. pastatyta parapijos salė. 1941 m. birželio 25 d. sudegė klebonija ir ūkiniai pastatai. M. Nako iniciatyva ir parapijiečių lėšomis 1942–1943 m. suremontuota bažnyčia, dailininkas Br. Žiedas atnaujino paveikslus. 1943 m. kunigo Kazio Dulksnio rūpesčiu už parapijiečių suaukotus pinigus pastatyta nauja klebonija (Bronės Lukšaitės projektas). 1944 m. liepos 9 d. sudegė bažnyčia, varpinė. Parapijos salėje klebono K. Dulksnio iniciatyva įrengta laikina maldykla. Iš kapų koplyčios perkeltas altorius. Vėliau įrengti 2 altoriai.
1967 m. balandžio 30 d. parapijos salė sudegė. Tik po 2 metų valdžia leido nusipirkti Priepalės kaime namą ir, jo nepadidinus, pastatyti bažnyčią. 1969 m. rudenį pašventinta. 1990 m. vasarą parapijai grąžinti klebonijos tvartai, o vietoj parduotos klėties – mūrinis sandėlis su garažais ir skalbykla. Klebonijos tvartai, kuriuose buvo įsikūrusi Panevėžio „Autoserviso“ įmonė, 1991 m. liepos 9 d. sudegė.
Janas Tarnovskis

Biografija

Lenkijos bajorų Tarnovskių giminės atstovas, herbo „Rolia“ savininkas.
Iš pradžių Janas Tarnovskis buvo karaliaus Stepono Batoro sekretorius ir Zigmanto III Vazos patikėtinis. 1581 metais gavo Karūnos didžiojo referento pareigybę.
Poznanės nuo 1598 metų ir Kujavijos vyskupas nuo 1600 metų. 1604 m. birželio 5 d. įvyko Jano Tarnovskio įšventinimas į vyskupus Gniezno katedroje. Valdė Lovičiaus arkivyskupystę. Jis buvo vienu iš labiausiai ištikimų Lenkijos karaliaus Zigmanto III Vazos šalininkų. Kritikavo Karūnos kanclerio Jano Zamoiskio stovyklos politinę įtaką.
Mirė 1605 m. rugsėjo 14 d., buvo palaidotas Lovicko kolegiate.
Stefanija Tamošiūnienė

Biografija

1980 m. baigė Vilniaus valstybinį pedagoginį institutą, istorikė.
Širvintų rajono savivaldybės kultūros centro Jauniūnų filialo vedėja.
Partijos Lietuvos lenkų rinkimų akcija narė. Nuo 2011 m. Širvintų rajono savivaldybės tarybos narė.
Outlast

Apie žaidimą

„Outlast“ buvo išleistas 2013 m. rugsėjo 4 d. „Steam“ tinkle personalinių kompiuterių „Windows“ sistemai. 2014 m. pasirodė leidimai „PlayStation 4“ ir Xbox One“, 2015 m. – „Mac OS X“ ir „Linux“,  sistemoms. 
Nuošalioje vietovėje, Mesivo kalne Kolorado valstijoje nuo seno buvo apleista psichiatrinė klinika, kurios veiklą 2009 m. atnaujino privati „Murkoff Corporation“ kompanija. Žaidimo veiksmas prasideda, kai reporteris-tyrėjas Miles Upshur nakties metu atvyksta į kliniką gavęs anoniminę žinutę, pranešusią apie joje besidedančius keistus ir baisius dalykus. Miles Upshur randa sargybos postą apleistą ir įsigavęs į klinikos pastatą  – daug ištaškyto kraujo, personalo lavonus ir kelis išlikusius gyvais psichinius ligonius. Vienas iš mirštančių perspėja reporterį, kad klinikoje siaučia „variantai“, nuo kurių reikia tik bėgti arba slėptis.
„Outlast“ yra vieno žaidėjo žaidžiamas žaidimas, kuriame iš pirmojo asmens perspektyvos valdomas reporteris Miles Upshur. Herojus turi rasti kelią išsigelbėti iš psichiatrinės klinikos, kurioje yra persekiojamas žmogžudžiais virtusių pamišėlių po eksperimentinių gydymų, kuriuos vykdė klinikos daktarai. Herojus neturi galimybės kovoti, vienintelės jo priemonės: pasislėpti arba pabėgti nuo pamišėlių. Žaidimo siužeto detalės atskleidžiamos randamuose dokumentuose ir herojaus užrašuose. Miles Upshur turi nešiojamą videokamerą, su kuria gali priartinti matomą vaizdą. Radęs baterijų jis ribotą laiką gali naudotis videokameros IR naktinio matymo galimybe tamsiuose kambarėliuose ir koridoriuose, kuriuose dažniausiai vyksta veiksmas. Nuo pamišėlių herojus gali slėptis po lova, spintose, atsikirsti durimis arba pralindęs pro siaurus plyšius. Žaidimą galima žaisti keturiais sunkumo lygiais. Sunkiausiame režime nors vieną kartą žuvus herojui, žaidimą tenka pradėti iš naujo.
2014 m. buvo išleistas plėtinys „Outlast: Whistleblower“, kuriame pasakojami priešistorės įvykiai iš programuotojo Waylon Park pozicijos, kuris buvo anoniminiu pranešėju žinutėje. Šiame plėtinyje taip pat atskleidžiama istorijos pabaiga, kuri nebuvo visai aiški pagrindinio žaidimo pabaigoje. Mesivo kalnas yra reali vietovė Uoliniuose kalnuose, tačiau psichiatrinė klinika jame yra pramanyta.
Laisvės partija

Istorija

Aušrinė Armonaitė ir Remigijus Šimašius pasitraukė iš Lietuvos Respublikos liberalų sąjudžio 2018 m. lapkričio mėn. pradžioje po nesusitarimų su vadovybe dėl Vilniaus skyriaus dalyvavimo savivaldybių rinkimuose. 2019 m. balandžio mėn. vidiniame steigėjų balsavime išrinko partijos pavadinimą „Laisvės partija“.
2019 m. birželio 1 d. įvyko steigiamasis partijos suvažiavimas, kuriame susirinko šimtai žmonių, kurie kartu su įgaliojimais sudarė daugiau nei 2500 steigėjų.

Vadovybė

Partijos pirmininke išrinkta viena iš steigimo iniciatorių Seimo narė Aušrinė Armonaitė. Susirinkimo metu buvo išrinkta 20 vadovybės narių, tarp kurių visų laikų jauniausia Vilniaus miesto tarybos narė Deimantė Rimkutė, Vilniaus miesto mero pavaduotojas Vytautas Mitalas, Vilniaus miesto savivaldybės administracijos direktorius Povilas Poderskis, inovatyviausiu Lietuvos mokytoju išrinktas dr. Algis Bitautas bei Vilniaus tarybos narys Gediminas Jaunius. Vilniaus miesto meras Remigijus Šimašius tapo partijos pirmininkės pavaduotojas. Taip pat pavaduotojais tapo Vaida Žvikienė, Silva Lengvinienė, Šakių tarybos narys Mindaugas Tarnauskas ir Vilniaus miesto tarybos narys Vincas Jurgutis. Etikos ir skaidrumo komisiją sudaro 9 nariai.
Rapolas Mackonis

Biografija

Brolis Jonas Mackonis. 1924 m. baigė Vytauto Didžiojo gimnaziją Vilniuje, laisvojo klausytojo teisėmis studijavo humanitarinius mokslus Vilniaus universitete.
Bendradarbiavo leidiniuose 1925–1928 m. „Kelias“, nuo 1928 m. – „Vilniaus rytojus“, „Vilniaus aidas“, „Aidas“, „Jaunimo draugas“, „Menas ir literatūra“, „Vilniaus varpas“, „Lietuviškas baras“, „Lietuvos aidas“, „Naujoji Romuva“. 1939 m. spalio 28 d. – 1940 m. birželio mėn. dienraščio „Vilniaus balsas“, 1941–1943 m. „Naujoji Lietuva“ redaktorius. 1939–1940 m. – Vilniaus radiofono bendradarbis. Bendradarbiavo leidiniuose „Lietuviškas baras“, „Lietuvos aidas“, „Naujoji Romuva“, „Tėviškė“. Rašė slapyvardžiais Bronius Girinis, Galindų ainis ir kt.
Nuo 1939 m. buvo Lietuvos žurnalistų sąjungos narys. Lietuvių mokslo draugijos, Lietuvių rašytojų draugijos ir kitų lietuviškų draugijų narys. 
Kartu su kitais Lietuvos inteligentais 1943–1945 m. nacių kalintas Štuthofo koncentracijos stovykloje. Išėjęs į laisvę iki 1952 m. gyveno Lenkijoje, čia lenkų saugumo suimtas ir perduotas sovietiniam saugumui, nuteistas ir įkalintas sovietiniame lageryje, Kemerovo srityje. 1956 m. amnestuotas, grįžo į Vilnių. 1962–1982 m. dirbo Lietuvos dailės muziejuje.

Kūryba

Parašė istorinių apysakų apie spaudos draudimo laikotarpį, biografinių apybraižų, apysakų Vilniaus krašto lietuvių valstiečių ir inteligentų socialinėmis temomis, apie kalėjimą Štuthofo koncentracijos lageryje (1948 m.), prisiminimus apie B. Sruogą (1957 m.), esė, apybraižų, literatūrinių portretų eskizų.
Latvijos futbolo varžybos 2017 m.

Kuršas ir Žiemgala

2017 metų Antros lygos Kuršo ir Žiemgalos futbolo pirmenybėse dalyvavo 10 klubų. 
Bauskas BJSS/SC MĒMELE , JFC Dobele,  GROBIŅAS SC*, FK Karosta, FC NIKERS, FK ROJA / KOLKA,  SALDUS SS/BROCĒNU BJSS, FK SENČI, SK Super Nova, TALSI/FK LAIDZE,
Grenlandijos rigsdaleris

Istorija

Iki 1813 m. rigsdaler courant buvo lygus 96 skilingams (skilling). 1813 m. rigsdaler courant buvo pakeistas rigsbanksdaleriu (rigsbanksdaler). Keitė kursu 6 rigsdaler courant į rigsbanksdalerį, o rigsbanksdaleris buvo lygus 96 rigsbank skilling.
1854 m. buvo pakeisti pavadinimai: rigsbanksdaler į rigsdaler, o rigsbank skilling į skilling rigsmønt. 1874 m. buvo įvesta Grenlandijos krona, keitimo kursas 2 kronos = 1 rigsdaleriui.

Banknotai

1803 m. Karališkasis Grenlandijos prekybos departamentas (Kongel. Grønlandske Handel) apyvarton įvedė šių nominalų banknotus: 12 ir 24 skilingų, ½ ir 1 rigsdaler courant. Kitais metais banknotų leidimą perėmė Handelsstederne i Grønland ir išleido 6 ir 12 skilingų, ¼, ½, 1 ir 5 rigsdaler courant banknotus.
1819 m. atlikta pinigų reforma, įvesti 6, 12 ir 24 skilingų bei 1 rigsbankdalerio nominalų banknotai. 1856 m. juos pakeitė tokių pačių nominalų banknotai, bet jau vadinti skilling rigsmønt ir rigsdaler.
Raipstinis kiškis

Fizinės savybės

Raipstinis kiškis paprastai sveria apie 3 kilogramus. Kūnas ir ausys trumpesni nei pilkojo kiškio bei granadinio kiškio. Raipstinio kiškio kaukolė taip pat šiek tiek neįprasta. Kailio spalvos panašios į kitų šiaurės Ispanijoje gyvenančių gentainių, tačiau raipstiniam kiškiui labiau būdinga rusvai gelsva kailio spalva.

Buveinė

Gyvena 1,3–1,9 km aukštyje. Žiemą nusileidžia į 1 km aukštį, kas išvengtų sniego. Įsikuria tarp šilinių viržių, erikinių augalų, prožirnių, kadagių. Pastebimi mišriuose miškuose.

Mityba

Minta augaliniu maistu. Mėgsta šniukštinėti neseniai degusiose vietovėse bei nedideliuose kirtimuose. Skabo lapus, nevengia medžių žievės, šakelių, augalų pumpurų.

Priešai

Raipstinis kiškis – dažna mėsėdžių auka. Šiuos kiškius gaudo lapės, vilpišiai, vilkai, ereliai, pelėdos. Raipstinius kiškius medžioja ir žmogus.
Farso provincija

Geografija

Didžiąją provincijos dalį užima Zagroso kalnai. Vietomis yra derlingų tarpukalnių oazių. Centrinėje dalyje telkšo keletas druskingų ežerų – Maharlu, Taškas, Bachteganas ir kt. Klimatas sausringas, žiemos vėsios, vasaros karštos. Įkurti keli nacionaliniai parkai ir draustiniai.
Albertas Jauniškis

Biografija

Gimnaziją baigė 1883 metais, toliau studijavo mediciną Dorpato universitete. Priklausė studentiškai korporacijai Konventas Polonia. Su gydytojo diplomu 1892 m. atvyko į Molėtus, kur praleido likusį savo gyvenimą. 1896 m. vedė molėtiškę Juzefą Kondrackaitę, gimė duktė Vanda. 1928 m. miestelyje įkūrus Gaisrininkų draugiją, A.Jauniškis buvo paskirtas valdybos pirmininku.
Dirbdamas laisvai praktikuojančiu gydytoju pelnė pacijentų pagarbą kaip kompetetingas specialistas. Už suteiktas medicinines paslaugas jam buvo gerai atlyginama, Molėtuose Albertas Jauniškis pasistatė dailų dviaukštį mūrinį namą. Lietuvos TSR laikais pastatas buvo nacionalizuotas, jame įsikūrė rajono administracinės įstaigos. XX a. pab. stovėjo apleistas, vėliau Molėtų krašto muziejaus ir dailės galerijos iniaciatyva A.Jauniškio name pradėtos rengti dailininkų parodos.
Darius Velička

Biografija

Baigė Švenčionių Zigmo Žemaičio gimnaziją, Vilniaus universitetą.
Nuo 2011 m. (išsikėlė savarankiškai) Švenčionių rajono savivaldybės tarybos narys.
Jungasas

Las Jungasas arba Junga (isp. Las Yungas, Yunga) – rytinė Andų kalnų dalis (500-2500 m aukštyje), išsidėsčiusi daugiausia Bolivijoje, taip pat Argentinoje, Peru ir Ekvadore. Vakaruose kyla į Puną, pietuose leidžiasi į Gran Čiaką. Skiriamos Peru Yunga, Bolivijos Yunga ir Argentinos Yunga.
Oras lietingas, šiltas ir drėgnas dėl rytinių vėjų. Dėl dažno lietaus susiformuoja rūkas, vadinamas baritu. Vyrauja džiunglių augalija (vadinamieji rūko miškai), tankūs sąžalynai. Svarbiausios auginamos kultūros yra kava, citrusai, koka, cukranendrės, bananai, papajos, moliūgai, burnočiai, bromelijos, kukurūzai. Yungoje didelė augalų ir gyvūnų įvairovė, daug endeminių rūšių. Kalnų šlaitais teka daug vandeningų upių ir upelių, sudarančių krioklius.
Yungoje gyvena nemažai afrikietiškos kilmės gyventojų (kolonijiniais laikais dirbo Jungos kasyklose), taip pat indėnų. Viena svarbiausių gyventojų veiklų – kokos auginimas.
Bolivijoje, Jungaso regione driekiasi vienas pavojingiausių pasaulyje kelių Camino de las Yungas.
Danijos futbolo varžybos 1919–1920 m.

1919–1920 m. Pirmenybės

Danijos futbolo pirmenybės (dan.  Danmarksmesterskabsturneringen) -pirmos pakopos pirmenybės.
Arvydas Dapšys

Arvydas Dapšys (g. 1960 m. balandžio 12 d. Vilniuje) – lietuvių aktorius ir režisierius.
Baigė Vilniaus 41-ąją vidurinę mokyklą (dabar – Vilniaus Karoliniškių gimnazija. 1978–1982 m. mokėsi LTSR valstybinėje konservatorijoje, H. Vancevičiaus, R. Tumino, I. Bučienės ir V. Čibiro kurse.
1982–1990 m. vaidino LTSR valstybiniame akademiniame dramos teatre, nuo 1990 m. dirba Valstybiniame Vilniaus mažajame teatre, dėsto Lietuvos muzikos akademijoje.
Jonas Čepulis (1939)

Biografija

1947–1948 m. mokėsi Vaškų pradinėje mokykloje.  1948 m. su tėvais ištremtas į Buriatijos-Mongolijos ASSR. 1957 m. grįžo į Lietuvą. 1957–1958 m. Šiaulių remonto kontoros krovėjas. 1958–1961 m. tarnavo sovietinėje armijoje. 1961–1965 m. Šiaulių statybinių medžiagų kombinato šaltkalvis. 1965–1970 m. sporto draugijos „Žalgiris“ instruktorius. 1967 m. baigė Kauno politechnikumą. 1970–1994 m. Kauno „Pergalės“ gamyklos, nuo 1994 m. UAB „Samsonas“ šaltkalvis. 
Boksininko karjerą pradėjo 1957 m Šiauliuose, pas trenerį Vaclovą Peleckį. Po dešimtmečio persikėlė į Kauną ir treniravosi pas Algirdą Šociką. Boksavosi sunkaus svorio kategorijoje. Ringe kovėsi 230 kartų, laimėjo 203 kovas. 
Palaidotas Petrašiūnų kapinėse.
Udziejekas

Istorija

Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. 1975-1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.

Pavadinimo kilmė

Švedų mokslininkas, Suvalkijos vietovardžių ir vandenvardžių tyrinėtojas Knut Olof Falk teigia, kad kaimo pavadinimas yra jotvingių kilmės ir anksčiau prieš jį sulenkinant vadinosi Audenis. 1569 m. šis pavadinimas turėjo formą Awdzieniec. Pakeitus priesagą – o, su kaimų pavadinimais taip labai dažnai atsitikdavo – XVIII a., dokumentuose yra užrašyti šio kaimo tokie variantai: Ołdziuk, Owdziuk, Udzieyko. Dabar šis kaimas vadinamas Udziejek, o žemėlapiuose ir laikraščiuose kartais iškreiptai rašomas Uzdziejek.
Nasiras ad Din Alkasiras Mahometas ibn Achmadas

Nasiras ad Din Alkasiras Mahometas ibn Achmadas (naṣir ad - dīn al - qāṣrī muḥammad ben aḥmad, arab. ناصر الدين القاصري محمد بن أحمد, g. nežinoma – m. 1547 m.) – nuo 1545 – 1547 m. Vatasidų dinastijos Maroko sultonas valdęs Fesą.
Mahometas Alkasiras buvo Achmado sūnus.
Mahometas Alkasiras valdė Fesą, kol tėvas Achmadas buvo Sadi nelaisvėje Marakeše. 1545 m. sultonui teko atiduoti Meknesą, kad išlaisvintų tėvą. Mahometas Alkasiras mirė 1547 m. ir sostą vėl perėmė tėvas Abu Alabas Achmadas ibn Mahometas.
Čiobiškio Šv. Jono Krikštytojo bažnyčia

Istorija

Čiobiškio dvare buvo koplyčia. Dvarininkai Šveikauskiai pastatė bažnyčią kitoje vietoje. 1717 m. ji buvo Musninkų filija. 1782 m. įkurta parapija. XVIII a. buvo parapinė mokykla. XVIII a. pabaigoje bažnyčia sudegė.
Šveikauskiai, 1794 m. parduodami dvarą Pilsudskiams, įpareigojo juos pastatyti naują bažnyčią. Nauja mūrinė bažnyčia pastatyta 1810–1816 m. (manoma, kad ją projektavo Laurynas Gucevičius, tačiau jo autorystė dokumentiškai nepatvirtinta). Vilniaus vyskupas Eduardas Ropas 1907 m. bažnyčią konsekravo. Lietuviškas pamaldas pradėjo laikyti kunigas Stanislovas Šlamas. Jis per knygnešius tikinčiuosius aprūpino lietuviškomis maldaknygėmis.
1912–1914 m. veikė Lietuvių katalikų blaivybės draugijos skyrius. Klebonas Liudvikas Puzonas (1911–1988) 1946 m. nuteistas 15 m. kalėti už tai, kad klausė partizanų išpažinčių.
1984 m. bažnyčia apiplėšta.

Architektūra

Bažnyčia klasicistinė, stačiakampio plano, bebokštė. Vidus 3 navų, skliautai buriniai, grindys iš mozaikos juostų. Bažnyčioje yra fundatoriaus Jono Krizostomo Pilsudskio portretas (1810 m.). Šventorių juosia akmenų mūro tvora su koplytėlėmis. Jame stovi klasicistinė mūrinė varpinė.
FC Gagra

Istorija

Klubas įkurtas 2004 m. Po Rusijos–Gruzijos karo persikėlė į Tbilisį.
Rokiškio rajono taryba 1990–1995 m.

Rokiškio rajono taryba – Rokiškio rajono savivaldybės atstovaujamoji institucija, išrinkta 1990 m. kovo 24 d., pakartotinis balsavimas (II turas) – balandžio 7 d. Pilnas pavadinimas – Rokiškio rajono Liaudies deputatų taryba, nuo 1990 m. balandžio mėn. Rokiškio rajono taryba.

Teisinis pagrindas

Vietos savivaldos pagrindų įstatymu, priimtu 1990 m. vasario 12 d., savivaldybės suskirstytos į žemesniosios pakopos savivaldybes – apylinkės, gyvenvietės (valsčiai), rajono (apskrities) miestai ir aukštesniosios pakopos savivaldybes – rajonai, apskritys, respublikos miestai. Rokiškio rajonui priskirtas aukštesniosios pakopos savivaldybės statusas. Savivaldybių teises kiek suvaržė 1993 m. spalio 12 d. Seimo priimtos įstatymo pataisos.
Rinkimai, vadovaujantis Lietuvos TRS Aukščiausiosios Tarybos 1989 m. gruodžio 7 d. priimtu „Lietuvos Tarybų Socialistinės Respublikos Vietinių liaudies deputatų tarybų rinkimų įstatymu“ vyko pagal mažoritarinę sistemą. Kandidatus kelti galėjo renkamos tarybos teritorijoje esančių visuomeninių, politinių organizacijų, visuomeninių judėjimų rajonų ir miestų organai, taip pat ne mažiau, kaip 50 darbo ar gyvenamosios vietos piliečių susirinkimas. Tai buvo pirmieji laisvi ir demokratiški rinkimai po 1925 m. savivaldybių tarybų rinkimų.
Dečanai

Geografija

Savivaldybė išsidėsčiusi Prokletijės kalnų regione.
Sabaria FC

Istorija

Klubas įkurtas 1912 m. 1949 m. susijungė su kitais klubais ir nustojo gyvuoti kaip savarankiškas klubas.
Vladas Napoleonas Selenis

Biografija

1922 m. iš Rusijos grįžo į Lietuvą. Mokėsi Kretingos ir Klaipėdos Vytauto Didžiojo gimnazijose, 1946–1948 m. Miunchene studijavo ekonomiką, 1949 m. Augsburge baigė dantų technikos mokyklą. 1953–1960 m. JAV universitetuose baigė verslo administracijos mokslus.
Lietuvoje bendradarbiavo laikraščiuose „Žemaitis“, „Lietuvos keleivis“, „Dienos naujienos“, „Kuntaplis“. Nuo 1938 m. „Lietuvos aidas“, „Kūno kultūra ir sveikata“ nuolatinis korespondentas. Gyvendamas Detroite, rašė į „Naujienas“, nuo 1964 m. – nuolatinis „Draugo“ bendradarbis.
Priklausė Lietuvos žurnalistų sąjungai, gyvendamas JAV – Lietuvių žurnalistų sąjungai.
Ministerija

Ministerija – ministro vadovaujama valstybės įstaiga, paprastai skirta bendram administracijos šakos valdymui. Ministerijos turi biurokratinę struktūrą.
Ministerijų skaičius skirtingose valstybėse skiriasi. Brokhauzo ir Jefrono enciklopedinis žodynas teigia, kad visose valstybėse būna vidaus reikalų ministerija, užsienio reikalų ministerija, karo ministerija (gali būti skiriama sausumos pajėgoms ir karo laivynui), teisingumo ministerija bei finansų ministerija. Be to, dažna švietimo ministerija.
Kai kuriose valstybėse naudojami kitokie pavadinimai. Pavyzdžiui, JAV, Šveicarijoje ir Filipinuose ministerijos vadinamos departamentais, TSRS iki 1946 m. – liaudies komisariatais, Honkonge – biurais.
Mindaugas Sabutis

Mindaugas Sabutis (g. 1975 m. rugpjūčio 26 d. Tauragėje) – Lietuvos Evangelikų Liuteronų bažnyčios vyskupas.

Biografija

1993 m. baigė Tauragės antrąją vidurinę mokyklą. Tais pačiais metais įstojo į Klaipėdos universiteto Humanitarinių mokslų fakulteto Evangeliškosios teologijos katedrą. 1996 m. sausio mėn. Jurbarke, besimokant trečiame kurse, įvestas į diakonus. Tų pačių metų birželio mėn. ordinuotas kunigu diakonu.
1997 m. baigė teologijos studijas ir gavo bakalauro laipsnį. Apsigyveno Jurbarke ir tarnavo klebonu keturiose parapijose: Jurbarko, Skirsnemunės, Smalininkų ir Vilkyškių.
1998 m. liepos 4 d. Skirsnemunėje ordinuotas kunigu, suteikiant sidabrinį tarnybinį kryžių. Tų pačių metų gruodžio 5 d. Vilniaus evangelikų liuteronų parapijos visuotinis narių susirinkimas vienbalsiai pašaukė Vilniaus parapijos klebonu. 1999 m. birželio mėn. Vilniaus universiteto Religijų studijų ir tyrimų centre pradėjo magistrantūros studijas, kurias baigė 2001 m.
Nuo 2000 m. yra Lietuvos evangelikų liuteronų bažnyčios Konsistorijos narys. 2001 m. vasario mėn. deleguotas Evangelikų Liuteronų bažnyčios atstovu Biblijos draugijos Direktorių taryboje. 2005 m. išrinktas šios tarybos viceprezidentu.
Nuo 2001 m. gruodžio 8 d. iki 2004 m. liepos buvo LELB Jaunimo centro valdybos pirmininkas.
2004 m. balandžio 24 d. išrinktas, o birželio 19 d. konsekruotas Lietuvos Evangelikų Liuteronų Bažnyčios vyskupu. 2005 m. laikraščio „Lietuvos evangelikų kelias“ redaktorius.
Dirba Klaipėdos universiteto Teologijos katedros dėstytoju. Pasaulio Liuteronų Sąjungos (PLS) Rytų ir Centrinės Europos Bratislavos biuro koordinatorius bei laikinosios PLS Santuokos ir lytiškumo klausimų komisijos narys.
Nuo 2005 m. ne tik dėsto, bet ir pats tęsią doktorantūros studijas Klaipėdos universitete.
2009 m. gegužės 22 d. Misūrio Sinodo Konkordijos teologinėje seminarijoje (Fort Wayne, Indiana, JAV) suteiktas garbės daktaro vardas.
Vedęs Lietuvos Biblijos draugijos darbuotoją Vilmą. Vaikai: Jonas ir Elzė.
Seinų miesto herbas

Aprašas

Raudoname lauke juoda nukirsta buliaus galva dūrimo pozoje sidabriniais ragais, galva kryžmai perverta ietimi lapišku antgaliu iš apatinio heraldiškai kairiojo kampo ir kalaviju iš apatinio heraldiškai dešiniojo kampo.
Septyni brūkšniai ant kardo rankenos simbolizuoja septynias Seinų apskrities istorines bendruomenes.

Istorija

Herbas buvo sukurtas 1963 m. švenčiant 400-ąsias miesto pavadinimo paminėjimo metines. Herbą sukūrė Bohdan Wróblewski iš Varšuvos. Jam padėjo Lenkijos heraldikos specialistas Stefan Krzysztof Kuczyński.
Aloyzas Domeika

Aloyzas Domeika (1927 m. sausio 23 d. Kaunas – 2008 m. balandžio 6 d. Kaunas, palaidotas Petrašiūnų kapinėse) – Lietuvos dainininkas, lyrinis tenoras.

Biografija

Gimė antras šešių vaikų šeimoje, kurioje muzika visados buvo labai svarbi. Pirmuoju jo vokalo pedagogu Vilniuje buvo žinomas praeityje dainininkas Juozas Babravičius. 1954 m. baigė Vilniaus Tallat Kelpšos muzikos mokyklą, dainuoti mokėsi privačiai pas O. Karvelienę.
1947–1956 m. ansamblio „Lietuva“ šokėjas, choro artistas, solistas, 1956–1960 m. ir 1962–1989 m. Kauno muzikinio teatro, 1960–1961 m. Lietuvos filharmonijos solistas. Koncertavo Armėnijoje, Gruzijoje, Kazachijoje, Uzbekijoje, Turkmėnijoje, Ukrainoje, Baltarusijoje, Latvijoje. Dainininko kūryba vien teatru neapsiribojo, jis vadovavo chorui, ansambliams, dramos būreliams, garsėjo pasirodymais drauge su dainininku Vytautu Blažiu, jų duetas buvo ypač populiarus, solistų balsais gėrėjosi klausytojai visuose Lietuvos kampeliuose.
Žmona Filomena Viržonytė, sūnus Marius Domeika.
Ljanosas

Ljanosas (isp. Llanos, Llanos del Orinoco; „lygumos“) – gamtinė sritis Kolumbijoje ir Venesueloje, kairiojoje Orinoko baseino pusėje, tarp Andų (Rytų Kordiljeros), Gvianos plokščiakalnio ir Guavjarės upės. Vyrauja lygumų reljefas, neiškylantis aukščiau 200 m. Klimatas subekvatorinis; karštas. Būdinga drėgna vasara ir sausa žiema. Per metus iškrinta apie 1000-1600 mm kritulių. Vyrauja savanų augalija. Ekstensyvi gyvulininkystė (galvijų auginimas). Auginami kukurūzai, ryžiai, medvilnė.
Regiono gyventojai vadinami llaneros.