google/wiki40b huggingface dataset:
Antrąkart vedęs

Turinys

1787 m. Nikolia Filiberas, neturintis pinigų ir jokių dokumentų, atvyko į Ameriką. Jam teko keletą dienų praleisti kalėjime, po kurių atsidūrė laisvėje ir galėjo kurti savo gyvenimą. Per penkerius metus jis tapo turtingas ir įtakingas bei susiruošė vesti vieno turtingiausių šalies žmonių dukterį. Deja, vestuvių ceremonijos metu vienas iš būsimosios nuotakos atstumtų garbintojų pareiškia, kad Nikolia jau buvo vedęs Prancūzijoje ir pastorius nutraukia ceremoniją, pareikšdamas, kad šiam teks pirmiausia išsiskirti su buvusia žmoną. Būsimasis uošvis puola į neviltį, nes Prancūzijoje skyrybos uždraustos, tačiau netrukus sužino, kad šalyje neseniai įvyko revoliucija ir vienas pirmųjų priimtų įstatymų tapo skyrybų legalizavimas.
Po dviejų savaičių Nikolia vienu iš uošvio laivu išvyksta į Prancūziją turėdamas užduotį ne tik išsiskirti, bet ir parduoti gabenamą grūdų krovinį. Deja, gimtinėje Nikolia sužino, kad jo buvusi žmona Šarlotė, kuriai vaikystėje čigonė išpranašavo princesės likimą, tapo vieno markizo meiluže ir su juo pabėgo. Nikolia leidžiasi ieškoti savo buvusios žmonos...
Tyliai (Šiauliai)

Istorija

1950–1991 m. kaimo žemė priklausė Žadžiūnų kolūkiui, dalis už kelio į rytus – Pakruojo rajonui.

Aplinkinės gyvenvietės

Ilgoji Lova – 2,5 km
DEGUČIAI – 2,5 km
Šėkščiai – 6 km 
ŠIAULIAI – 16 km
Nadaukiai – 2 km
Eimučiai – 0,6 km
Beniuliai – 3,7 km
Žagarės dvaras

Istorija

Naujosios Žagarės dvaras minimas nuo XVI a. pirmosios pusės. LDK laikais dvaras priklausė Šiaulių ekonomijai, sudarė atskirą jos ūkinį-administracinį vienetą – tam tikrais periodais raktą, vaitystę, guberniją. XVII–XVIII a. inventoriuose minimi mediniai ekonomo rūmai, kiti ūkiniai pastatai.
1795 m. dvaras atiteko Platonui Zubovui. 1857 m. iš jo sūnėno Platono Zubovo dvarą nupirko Dmitrijus Naryškinas, pastatydinęs neoklasicistinius rūmus. 1914 m. Naryškinai dvarą perleido reikalų vykdytojui Jurgiui Gricevičiui.
Tarp 1858–1865 m. pastatyti nauji neoklasicistiniai rūmai, U raidės formos.
XX a. pradžioje pastatytas naujas neogotikinis žirgynas (restauruotas 1973 m.).
Žirgyno, maniežo ir ratinės kompleksas – labai ryškus dvaro sodybos akcentas, kuris pastatytas apie 1895–1900 m., tuomet, kai buvo plečiamas dvaro parkas. Žirgynas statytas iš geros kokybės medžiagų tam, kad būtų pabrėžiamos spalvos, faktūros, sienos mūrytos iš raudonų plytų. Žirgyno pastatų kompleksas yra istorizmo laikotarpio negotikinių formų su 1870 m. Londone „Iron Works” gamykloje gamintomis gardų tvorelėmis, klinkerio plytų grindimis, kurios nesusidėvėjo iki šiol, pirmine  vandentiekio bei kanalizacijos įranga. Šalia šiaurinio pastato stovi namelis, kuris buvo skirtas arklidžių sargui, o vėliau jis tapo ūkiniu trobesiu. Manoma, jog žirgų sportas Žagarėje buvo pradėtas Naryškinų laikais. Dvare formavosi raitelio paruošimo, išjodinėjimo menas. Naryškinai rūpinosi ir vietinių žirgų – žemaitukų veislės atgaivinimu.
Jena

Istorija

Japoniškai jenos ('en') pavadinimas reiškia „apvali“. Jena pradėta naudoti 1870 m., Meidži laikotarpiu, kai pakeitė Edo laikotarpiu naudotą painią piniginę sistemą. 1871 m. išleistas Naujosios valiutos įsakas įtvirtino dešimtainę skaičiavimo sistemą, pagrindinę valiutą jeną, smulkesnius seną (1/100 jenos) ir riną (1/1000 jenos). Tuo metu, Vakarų pavyzdžiu, pradėtos kalti ir apvalios monetos. Jena nustatyta esanti lygi 0,8667 trojos uncijų (26,956 g) sidabro. Senų ir rinų atsisakyta 1954 m.
Sporto psichologija

Tipai

Išskiriami du šio mokslo tipai: teoriniai ir klinikiniai.

Teorinė psichologija

Teorinė sporto psichologija vystoma Lietuvoje. Šio tipo psichologai pajėgūs treniruoti atletų psichologinius įgūdžius, mokyti sportininką atsipalaidavimo, tinkamo nusiteikimo varžyboms.

Klinikinė psichologija

Klinikiniai sporto psichologai naudojasi teorinės psichologijos principais, bei dirba sportininkui paskirdami atitinkamus medikamentus, padedančius išlaikyti tinkamą sportinę psichologiją.

Istorija

Pirmieji sportinės psichologijos tyrinėjimai prasidėjo 1890 m. Jungtinėse Amerikos Valstijose. Šios mokslo šakos vienų iš pradininkų laikomas Normanas Tripletas, kuris tyrinėjo dviratininkų rezultatus. Jis pastebėjo, jog kai kurie dviratininkai dalyvaudami masiniuose komandiniuose važiavimuose distancijose pasiekia geresnius rezultatus, nei važiuodami po viena. Tai buvo įrodymas, jog psichologija daro įtaką sportininko pasiekimams. Sportinei psichologijai svarbus tarpsnis buvo Šaltojo karo pabaiga. Tuo metu pradėta skirti didesnis finansavimas įvairesnėms šakoms, tarp jų sporto mokslo tyrinėjimams ir sporto psichologijai.
Vesna Pisarović

Biografija

Vesna gimė Brčke, Bosnijoje ir Hercegovinoje, tačiau užaugo Požegos mieste, Kroatijoje. Vaikystėje lankė muzikos mokyklą, kur ji grojo fleita, dainavo choruose ir dalyvavo įvairiuose muzikos konkursuose.
Dešimtojo dešimtojo viduryje persikėlė Zagrebą, kur baigė humanitarinių ir socialinių mokslų fakultetą. 1997 metais dalyvaudama Kroatijos festivalyje Zadarfest susitiko Milana Vlaović, kuri nuo to laiko pradėjo rašyti Vesnai dainas.
2002 metais Vesna laimėjo metinį muzikos renginį Dora, kurio nugalėtojas turi teisę atstovauti Kroatijai „Eurovizijoje“. Su kūriniu „Everything I Want“ 2002 m. „Eurovizijos“ dainų konkurse užėmė 11 vietą. Ji parašė 2004 m. „Eurovizijoje“ Bosnijai ir Hercegovinai atstovavusį kūrinį „In the Disco“, kurį atliko dainininkas Deen (tikr. vardas Fuad Backović).
Kužnicos žydų kapinės

Kužnicos žydų kapinės (lenk. Cmentarz żydowski w Kuźnicy Białostockiej) – žydų kapinės, įkurtos XVIII a. Kužnicos kaime, Podlipskiej gatvėje. Kapinės užima 1,1 ha plotą, antkapių neišlikę.
Onutė

„Onutė“, vėliau „Susipažinkite: Onutė & Jonis“ – iliustruotas laikraštis moterims, ėjęs 1993–2002 m. Vilniuje.

Istorija

Skirtas patarimams, pramogai. Įsteigė ir leido UAB „Joruta“, nuo 1994 m. – UAB „Rutonis“. Leistas kartą per mėnesį: tik 1994 m. Nr. 1-6 ėjo 2 kartus per mėnesį. Tiražas 1993 m. – 15 000-20 000 egz., 1997 m. – 4600 egz.
Redaktorė Joana Baušytė.
Japonijos teisė

Japonijos teisė - Azijos regiono teisė, susiformavusi Japonijoje, įtakota Kinijos teisės, privatinėje srityje - Vokietijos BGB.
Kantaksantinas

Kantaksantinas žuvyse

Kantaksantinas neaptinkamas laukinėse atlantinėse lašišose, bet yra retasis karotinoidas Ramiojo vandenyno lašišose. Kantaksantinas naudojamas upėtakių auginime. Kantoksantino ir astaksantino mišinys naudojamas kai kuriuose lašišų pašaruose.
Vakarų Indijos kalnagūbris

Vakarų Indijos kalnagūbris – povandeninis kalnagūbris pietvakarinėje Indijos vandenyno dalyje. Nusidriekęs per 4000 km, plotis 200–300 km. Aukštis siekia 250 m žemiau vandenyno paviršiaus. Indijos vandenyno vidurio kalnagūbrio dalis (drauge su Centriniu Indijos, Arabijos-Indijos, Afrikos-Antarktidos kalnagūbriais).
Severodvinskas

Istorija

Įkurtas XX a. 1-ojoje pusėje prie laivų gamyklos kaip Sudostrojus (rus. судострой – „laivų statyba“). 1938 m. suteiktos miesto teisės ir Molotovsko vardas (V. Molotovo garbei). 1957 m. pervadintas Severodvinsku (rus. Северная Двина – Šiaurės Dvina, pro miestą tekanti upė).
Jonas Januška (1935)

Biografija

Mokėsi Raudonės progimnazijoje, baigė Lietuvos žemės ūkio akademiją. Baigęs mokslus dirbo kolūkio pirmininku, žemės ūkio valdybos inspektoriumi. Svajonę būti lietuvių kalbos ir literatūros mokytoju iš dalies įgyvendino, kai 1963 m. atvyko į Kretingą. Kretingos žemės ūkio technikumo dėstytoju ir direktoriaus pavaduotoju išdirbo 15 metų. Daug asmeniškai prisidėjo prie žiemos sodo rekonstrukcijos darbų bei šalia esančių tvenkinių valymo. Vėliau Kretingos vietinio radijo laidų vedėjas ir rengėjas, daugiau nei 10 metų dirbo rajono partijos komitete, vėliau – „Kauko“ televizijos laidų redaktorius ir vedėjas, UAB „Kretingos kabelinė televizija“ direktorius.
Nuo 1990 m. Lietuvos demokratinės darbo partijos, nuo 2001 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Kretingos rajono skyriaus narys, nuo 2003 m. atsakingasis sekretorius.
Surinktas anekdotų, 400 keramikinių medalių, senų maldaknygių, giesmynų, žurnalų „Kregždutė“, „Žvaigždutė“, „Karys“ kolekcijas padovanojo Kretingos muziejui.
Lielaucės valsčius

Geografija

Lielaucės valsčius siejasi su Saldaus savivaldybės Zvardės, Bruocenų savivaldybės Bruocenų, Duobelės savivaldybės Zebrenės, Aucės savivaldybės Ylės, Aucės, Vytinių valsčiais. Valsčiaus teritorija 8047,1 ha, iš jų 2884,5 ha žemės ūkio paskirties, 3495 ha miškai, 510 ha pelkės, 452,9 ha vandens telkiniai.
Yra Lielaucės pagrindinė mokykla, Lielaucės klubas.
Didžiausios gyvenvietės: Kiegelceplis, Lielaucė, Ražuotajai.
Upės: Aucė, Beržė, Lyčupė.
Vandens telkiniai: Lielaucės ežeras.

Ekonomika

Valsčiaus pagrindinė ūkio šaka – žemės ūkis, veikia pienininkystės ūkiai „Baltiņi“, „Ezeriņi“, malūnas SIA „Auces Dzirnas“, taip pat lentpjūvė „Ezeriņu koks“, prekybos ir turizmo bendrovė SIA „Lielauces Kliņģeris“.
Stasys Vaitekūnas

Biografija

1948–1959 m. mokėsi Skaistgirio vidurinėje mokykloje. 1959–1960 m. dirbo Skaistgirio bibliotekos vedėju. 1960–1965 m. studijavo Vilniaus pedagoginiame institute, geografijos ir istorijos mokytojas. 1965–1968 m. LSSR MA Geografijos skyriaus jaunesnysis mokslinis bendradarbis. 1968–1986 m. Vilniaus universiteto Ekonominės istorijos ir geografijos katedros vyr. dėstytojas, 1974 m. docentas. 1986–1993 m. VU Ekonominės ir politinės geografijos katedros vedėjas, 1987 m. profesorius. 1987 m. Leningrado valstybiniame Andrejaus Ždanovo universitete apgynė disertaciją „Lietuvos TSR kaimo gyvenviečių sisteminio tyrimo problemos“, geografijos mokslų daktaras. 
1993-2002 m. Klaipėdos universiteto rektorius (dvi kadencijas). Inicijavo naujų studijų programų, fakultetų ir katedrų kūrimą. 1994–1996 m. ir 2001–2006 m. KU Socialinės geografijos (iki 2003 m. Geografijos) katedros įkūrėjas ir vedėjas. 2003–2007 m. Klaipėdos universiteto Senato pirmininkas. Kvalifikaciją kėlė Rusijos, JAV, Kanados, Prancūzijos, Nyderlandų, Čekijos, Lenkijos, Vengrijos, Vokietijos ir kt. šalių mokslo institucijose.
Palaidotas Skaistgirio kapinėse.

Mokslinė ir visuomeninė veikla

Mokslinių interesų sritis: gyventojų geografija ir demografija, politinė geografija ir geopolitika, regionų geografija, Europos Sąjungos geografija.
1989–1995 m. Lietuvos geografų draugijos prezidentas. 1993–1995 m. parašė pirmuosius socialinės geografijos vadovėlius vidurinei mokyklai (IX ir X klasėms). 1995–1996 m. Klaipėdos miesto savivaldybės tarybos narys (LDDP sąraše). Nuo 1996 m. žurnalo „Tiltai. Humanitariniai ir socialiniai mokslai“ vyriausiasis redaktorius. Nuo 1997 m. Baltijos Asamblėjos nacionalinės žiuri meno, literatūros ir mokslo premijoms teikti pirmininkas. Nuo 1999 m. Tarptautinės informatikos akademijos, nuo 2006 m. Lietuvių katalikų mokslo akademijos narys. 2001–2015 m. Visuotinės lietuvių enciklopedijos Mokslinės redakcinės tarybos narys, 2007–2015 m. jos pirmininkas. Nuo 2011 m. žurnalo „Andragogika“ vyr. redaktorius. Žemaičių vyskupystės muziejaus tarybos narys, Lietuvos mokslo tarybos ekspertas, LMT socialinių mokslų nostrifikavimo komisijos pirmininkas. Lietuvos ir užsienio mokslinių žurnalų redakcinių komisijų narys. Lietuvoje ir užsienyje paskelbė per 200 mokslinių publikacijų, iš jų apie 20 monografijų ir knygų.
Julius Lenčiauskas

Biografija

1965 m. baigė Kapsuko gyvulininkystės technikumą, 1979 m. Vilniaus universitete – žurnalistiką.
Nuo 1967 m. Vilkaviškio rajono laikraščio „Pergalė“ redakcijos literatūrinis darbuotojas, redaktoriaus pavaduotojas. 1979–1991 m. Jonavos rajono laikraščio „Jonavos balsas“ redaktorius, 1991–1996 m. dienraščio „Respublika“ korespondentas, nuo 1996 m. Kauno regiono dienraščio „Kauno diena“ korespondentas. 
Lietuvos žurnalistų sąjungos narys.
Obispo Santistevano provincija

Istorija

Provincija buvo įkurta 1941 gruodžio 2 d. ir pavadinta Santa Kruso katedros statybos remėjo vyskupo Santistevano (1843–1931) garbei.

Geografija

Šiaurėje Obispo Santistevano ribojasi su Gvarajoso provincija, šiaurės vakaruose su Ičilo provincija, vakaruose su Saros provincija, pietryčiuose su Ignasijaus Varneso provincija, rytuose su Njuflo de Čaveso provincija.
Vyraujantis provincijos reljefas – lygumos ir kalvos, kurių aukštis iki 400 m virš jūros lygio. Didžiausios upės – Grandė, sudaranti provincijos rytinę sieną, Yapacani, sudaranti šiaurės vakarinę sieną. Šiaurinėję dalyje yra keletas lagūnų: Tejas, Tarara, El Piray.
Provincijai būdingas šiltas klimatas. Vidutinė metinė temperatūra 23,4 °C, vidutinis metinis kritulių kiekis 1226 mm.
Čvrsnica

Čvrsnica (serb. Чврсница, bosn. Čvrsnica) – kalnų masyvas Dinaruose, Bosnijos ir Hercegovinos pietvakariuose, tarp Neretvos upės rytuose, Dugo lauko ir Blidinjės ežero šiaurės vakaruose, Doljankos slėnio šiaurėje ir Drežankos slėnio pietuose. Aukščiausia masyvo vieta – Pločno viršukalnė (2228 m). Iš viso yra virš 10 viršūnių, viršijančių 2000 m aukštį. Črvsnicoje yra 6,2 km ilgio Diva Grabovicos kanjonas.
Iki 1200 m aukščio kalnai apaugę spygliuočių miškais, aukščiau auga žolės ir kadagiai. Sutinkamos gemzės.
Brašovas

Istorija

Minimas nuo 1234 m. kaip Korona. XV–XVI a. buvo svarbiausias Transilvanijos miestas. 1950–1960 m. vadintas Orașul Stalin (Stalino miestu).
Ingibjörg Stefánsdóttir

Biografija

Ingibjörg dainuoti pradėjo nuo dvylikos metų. Operos solistės karjerą pradėjo 1992 metais, tuo pat metu buvo dueto „Peace of Cake“ narė. 1993 metais atlikėja tapo nacionalinės atrankos Söngvakeppni Sjónvarpsins 1993 į 1993 m. „Euroviziją“ nugalėtoja. Tarptautiniame konkurse pasirodžiusi su kūriniu „Þá veistu svarið“ (liet. Tada sužinosi atsakymą), atlikėja užėmė 13 vietą su 42 taškais.
Gimtojoje šalyje Inga gerai žinoma kaip kino aktorė. Jame pirmą kartą pasirodė 1992 m. istoriniame filme „Veggfóður: Erótísk ástarsaga“, atlikusi epizodinį vaidmenį. Vėliau Inga filmavosi vietiniuose filmuose ir televizijos serialuose. Filme „Maður eins og ég“ Inga atliko vieną pagrindinių vaidmenų.
Bombosvaidis

Bombosvaidis (rus. бомбомёт; angl. anti-submarine mortar) – karo laivo įtaisas, šaudantis giluminėmis bombomis, skirtas kovai su povandeniniais laivais, taip pat – su torpedomis. Bombosvaidžiai sukurti Pirmojo pasaulinio karo metais.
Bombosvaidžiai būna dujasraučiai (rus. газодинамические) ir reaktyviniai.
Po Antrojo pasaulinio karo daugiausia naudojami daugiavamzdžiai reaktyviniai bombosvaidžiai, pvz., norvegų 203 mm Terne ir švedų 375 mm Bofors, kurie turi 2, 4 arba 6 vamzdžius, šaudymo nuotolis 300–3600 m.

Istorija

Kova su povandeniniais laivai neatrodė labai svarbi iki Pirmojo pasaulinio karo pradžios, kai Vokietija ėmė povandeniniais laivais smaugti D. Britanijos prekybą Atlanto vandenyne ir kitur. Pirmasis ginklas prieš povandeninius laivus buvo giluminės bombos – paprastai didelės statinės su sprogstamosiomis medžiagomis, kurias iš laivo ritindavo į vandenį ir kurios, nuskendusios į tam tikrą užduotą gylį, sprogdavo nuo hidrostatinio sprogdiklio. Pirmnojo pasaulinio karo metais giluminės bombos buvo geras ginklas, bet su savais trūkumais. Laivas su giluminėmis bombobomis turėdavo praplaukti virš povandeninio laivo, kad išmestos gilumines bombos galėtų sprogti ties povandeniniu laivu. Bombas tada išmesdavo linija paskui plaukiantį laivą, o ne efektyvesniais „lopais“. Laivas turėjo būti pakankamai greitas, kad spėtų nuplaukti iš vietos, kur ką tik išmetė netrukus sprogsiančias gilumines bombas. Tik labai arti sprogusios giluminės bombos galėjo išsyk nuskandinti povandeninį laivą, sprogusios kiek toliau – tik jį apgadinti. Kadangi bombomis pataikyti į povandeninį laivą būdavo sunku, tad povandeninius laivus dažnai tik pažeisdavo.

Ankstyvieji priešpovandeniniai bombų svaidytuvai

Po pirmojo pasaulinio karo buvo kuriami giluminių bombų svaidytuvai, kurie nusviesdavo bombas apie 30 m nuo laivo. Tai buvo gerokai efektyviau nei senoji sistema, jas naudodamas laivas galėdavo išsviesti svaidytuvu ir išridenti laivugalio bėgiais iki 10 giluminių bombų, kurios padengdavo tam tikrą jūros plotą. Tačiau tokia giluminių bombų svaidymo sistema reikalaudavo arti priplaukti prie povandeninio laivo, o prisiartinus dingdavo sonaro hidroakustinis kontaktas su povandeniniu laivu, Povandeniniai laivai tuo „akluoju“ tarpsniu pasinaudodavo ir atlikdavo išsisukimo manevrą.

Antrojo pasaulinio karo laikų bombosvaidžiai

Antrojo pasaulinio karo metais buvo sukurti pirmieji priešpovandeniniai bombosvaidžiai. Visi jie turėjo bendrą savybę – iššaudavo gilumines bombas į vandenį priešais povandeninį laivą atakuojantį laivą, kol sonaras su šiuo dar palaikydavo akustinį kontaktą. Garsusis Hedgehog (angl. 'ežys') turėdavo 24 mažas 18 cm skersmens apie 28 kg sveriančias gilumines bombas su maždaug 15 kg užtaisais.
Žandikaulis

Žandikauliai - kaukolės veidinės dalies kaulai, kurių duobelėse įsitvirtina dantys.

Viršutinis žandikaulis

Viršutinis žandikaulis (lot. maxilla) – porinis tuščiaviduris kaulas. Tai netaisyklingo kubo formą primenentis kaulas, kurį sudaro tuščiaviduris kūnas ir keturios ataugos – kaktinė, skruostinė, dantinė ir gomurinė.

Apatinis žandikaulis

Apatinis žandikaulis (lot. mandibula) – stambus, neporinis, neorinis kaulas. Jį sudaro kūnas ir dvi šakos. Kiekvienos šakos viršuje yra vainikinė ir sąnarinė ataugos. Sąnarinę ataugą sudaro apatinio žandikaulio galva bei kaklas. Kūno viršutiniame krašte yra šešiolika dantinių duobelių, kur įsitvirtina apatiniai dantys.
Knygnešių šaltinis

Aplinka

Vilkų kaimas žinomas ir senesniu pavadinimu – Alkai. Toks kaimo pavadinimas neatsiejamas nuo kaime buvusio senovės baltų šventvietės komplekso (Vilkų alkakalnis, Knygnešių šaltinis, Alkupio ir Blindupio upelis). Remiantis istoriko Vykinto Vaitkevičiaus tyrimais šį kompleksą sudarė alkas (šventvietė), vandens telkinys (upė, upelis, ežeras) ir šaltinis.

Vandens fizinės ir cheminės savybės

2012 m. rugpjūčio 29 d. Lietuvos geologijos tarnyba atliko šaltinio vandens fizinių ir cheminių savybių tyrimą. Vanduo švarus, skaidrus ir bekvapis. Vandens temperatūra 8,3 °C. Vanduo silpnai šarminis (pH – 7,56). Savitasis elektros laidis (SEL – 437 mS/cm), vandens oksidacinis ir redukcinis potencialas (Eh=+25mV), deguonies kiekis (O2=,7 mg/l). Nėra geležies nuosėdų.
Šaltinio vanduo gėlas, turi mažai mineralinių medžiagų. Ištirpusių mineralinių medžiagų koncentracija 411 mg/l. Jis santykinai kietas, pasižymintis nedideliu karbonatiniu (5,14 mg-ekv/l), virinant lengvai pašalinamu, kietumu. Vandenyje aptikti nedidelis kiekis nitrato (3 mg/l) ir chlorido (11 mg/l) kiekis, nedaug organinės medžiagos (permanganato skaičius 2,2 mg/l). Ištirpusios vandenyje geležies koncentracija 0,0 mg/l.
Šaltinio vanduo priskiriamas kalcio, magnio hidrokarbonatiniam tipui.

Pavadinimo kilmė

Senasis šaltinio pavadinimas nežinomas. Knygnešių šaltinio pavadinimą lėmė glaudus ryšys su unikaliu istoriniu-kultūriniu reiškiniu – knygnešyste. Šis šaltinis buvo knygnešių, einančių su draudžiamomis knygomis iš Rytų Prūsijos (Karaliaučiaus kr.) į Alsėdžius arba Žemaičių Kalvariją, sustojimo, poilsio vieta bei ženklas, kad gretimoje Bernotų sodyboje galima prisiglausti poilsiui, paslėpti knygas. Šį šaltinį ir gretimą knygnešių globėjų Bernotų sodybą mini žinomas knygnešys Jurgis Gudas.

Pasakojimai ir tikėjimai

Greta šaltinio stovi 1983 m. plungiškių Emilijos ir Algirdo Mikulskių pastangomis paslapčia pastatytas koplytstulpis bei 2014 m. Žemaitijos nacionalinio parko pastangomis įrengtas informacinis stendas.
Pasakojama, kad važiuojantys į Žemaičių Kalvarijos atlaidus, einančios ten eisenos nuo Plungės pusės visada šioje vietoje sustodavo pailsėti, pietaudavo o kunigai organizuodavo pamaldas.
Pasak I. Končiaus – „vieta stebuklinga“. Sakoma, kad šio šaltinio vanduo turi gydomųjų savybių regėjimo negalias turintiems. Ir dabar prie šaltinio apsilanko jo gydomosiomis galiomis tikintys žmones. Kad vieta buvo saugoma parodo ir pagal vietinių gyventojų pasakojimus prie šaltinio augusios didžiulės eglės, „kad net du žmones neapglėbs“.
Vietiniai gyventojai prisimena, kad „vasaros sausrų metu į šį šaltinį semtis vandens atvykdavo net iš Alsėdžių apylinkių“ (V. Vilnaitė. Vilkų km.).
Truchiljas (valstija)

Geografija

Vyrauja kalnų atogrąžų klimatas. Temperatūra svyruoja nuo 20° iki 10 °C. Reljefas nelygus, didelę valstijų dalį užima Andų kalnai, tačiau yra ir lygumų, esančių netoli Marakaibo ežero.
Valstijos simbolis – raudūnė (Erythrina fusca).
Aleksandras Kerenskis

Biografija

Gimė gausioje rusų kalbos pedagogo šeimoje. Žymiausiu tėvo – Fiodoro Kerenskio – mokiniu buvo Vladimiras Leninas. 1889 m. Kerenskių šeima persikraustė į Taškentą, kuriame aukso medaliu baigė gimnaziją ir 1899 m. įstojo į Sankt Peterburgo universitetą, kurį 1904 m. baigė. Dirbo advokatu. Tuo pat metu įsijungė į kairiosios politinės partijos – socialistų revoliucionierių veiklą. 1905 m. pabaigoje sulaikytas, kalintas iki 1906 m. balandžio, tačiau nesurinkus įkalčių buvo išsiųstas į Taškentą. 1906 m. spalį grįžo į Sankt Peterburgą. Kaip gynėjas dalyvavo daugelyje politinių teismų procesų. 1912 m. išrinktas į ketvirtąją Rusijos Valstybės dūmą. Joje buvo laikomas vienu geriausių kairiųjų pažiūrų oratoriumi. 1917 m. Rusijoje įvykus Vasario Revoliucijai, nuo kovo mėnesio tapo Laikinosios vyriausybės teisingumo, o nuo gegužės mėnesio – karo ir karo laivyno ministru. Nuo 1917 m. liepos 21 d. – Laikinosios vyriausybės ministras pirmininkas. 1917 m. rugpjūtį numalšino Rusijos generalinio štabo vado L. Kornilovo maištą. 1917 m. rugsėjo 12 d. tapo ir Rusijos kariuomenės vadu, o rugsėjo 13 d. paskelbė Rusiją respublika. Nesipriešino, kai lapkričio 7 d. bolševikai įvykdė Spalio perversmą, po kurio, nesėkmingai su generolo P. Krasnovo vadovaujamomis pajėgomis, bandė užimti bolševikų valdomą Petrogradą. 1918 m. sausio pradžioje nesėkmingai bandė pasisakyti Rusijos Steigiamajame susirinkime. Netrukus išvyko į Suomiją, tų pačių metų liepą apsigyveno Paryžiuje. Dirbo rusų emigrantų laikraščio redaktoriumi, dalyvavo politinėje veikloje. 1940 m. Vokietijai užėmus Prancūziją, emigravo į JAV. Dėstė Stanfordo universitete. Parašė atsiminimus, parengė daug dokumentų publikacijų. Palaidotas Londono kapinėse.
Druskininkų miesto taryba 1990–1995 m.

Teisinis pagrindas

Vietos savivaldos pagrindų įstatymu, priimtu 1990 m. vasario 12 d., savivaldybės suskirstytos į žemesniosios pakopos savivaldybes – apylinkės, gyvenvietės (valsčiai), rajono (apskrities) miestai ir aukštesniosios pakopos savivaldybes – rajonai, apskritys, respublikos miestai. Druskininkai priskirti aukštesniosios pakopos savivaldybėms.
Rinkimai, vadovaujantis Lietuvos TRS Aukščiausiosios Tarybos 1989 m. gruodžio 7 d. priimtu „Lietuvos Tarybų Socialistinės Respublikos Vietinių liaudies deputatų tarybų rinkimų įstatymu“ vyko pagal mažoritarinę sistemą. Kandidatus kelti galėjo renkamos tarybos teritorijoje esančių visuomeninių, politinių organizacijų, visuomeninių judėjimų rajonų ir miestų organai, taip pat ne mažiau, kaip 50 darbo ar gyvenamosios vietos piliečių susirinkimas.

Veikla

Druskininkų miesto tarybos pirmininku išrinktas Zenonas Streikus.
Deir ez Zoras

Istorija

Miestas įkurtas 1867 m. osmanų. 1915 m. čia veikė didžiausia armėnų koncentracijos stovykla. 1946 m. prijungtas prie Sirijos.
Pranglis

Pranglis (est. Prangli) – Estijai priklausanti sala Baltijos jūroje, Suomių įlankoje, nutolusi apie 10 km nuo Vimsio pusiasalio, esančio šalies žemyninėje dalyje. Plotas – 6,44 km², ilgis – 6 km, plotis – 3,5 km. Aukščiausia vieta virš jūros lygio – Kullamägi (10 m). Administraciškai priskiriama Vimsio valsčiui, o šis savo ruožtu priskiriamas Harju apskričiai.
Sala iš jūros iškilo maždaug prieš 3500 metų. Pirmą kartą paminėta 1387 m., tuomet vadinta Rango vardu. Pirmieji gyventojai atsikraustė iš Švedijos. Estų kultūra paplito XVII a.
Sala apaugusi krūmynais, rytinėje dalyje plyti kėnių plotai, vakarinėje dalyje gausu riedulių.
Saloje gyvena apie 80 gyventojų (vasarą apie 151). Yra trys gyvenvietės: Leneotsa, Idaotsa ir Kelnasė. Kelnasėje yra prieplauka, keltų linijomis jungianti su Lepenemės kaimu žemyninėje dalyje. Verčiamasi žvejyba, turizmu. Yra 1923 m. pastatytas švyturys, aprūpinamas saulės energija.