google/wiki40b huggingface dataset:
Friedrich von Adelung

Biografija

Jaunystėje nusprendė sekti savo dėdės – žinomo vokiečių mokslininko Johano Kristupo Adelungo, gyvenusio Leipcige, pėdomis. Užbaigęs šio miesto universitete teisės ir filosofijos studijas, keliavo po Europą. Kurį laiką Karaliaučiuje gilinosi į senąją vokiečių literatūrą. 1795–97 m. įsidarbino tarnautoju Rygoje ir Mitavoje, po to apsigyveno Sankt Peterburge ir užsiėmė komercine veikla. Nuo 1801 m. buvo miesto Vokiečių teatro direktoriumi, 1803 m. paskirtas didžiųjų kunigaikščių Nikolajaus ir Michailo Pavlovičių mentoriumi.
Nuo 1819 m. tarnavo Rusijos Užsienio reikalų ministerijoje, 1825 m. buvo patvirtintas Azijos departamento Rytų kalbų mokomojo skyriaus viršininku (vėliau šio skyriaus pagrindu susiformavo Rytų kalbų institutas). Prie skyriaus jis įkūrė muziejų, kuriam buvo perduodami Vidurinėje Azijoje ir kt. aptinkami senoviniai radiniai, monetos. Kolekcija greitai augo, jos rinkiniai davė pradžią Rumiancevo muziejui.
Kartu su valstybine tarnyba Frydrichas fon Adelungas derino ir mokslinę veiklą. Su Heinrichu Frydrichu fon Štorchu (rus. Андрей Карлович Шторх) išleido 1801–1806 m. rusų literatūros apžvalgą, tuo pačiu duodami pradžią Rusijos knygų statistikai.
1820 m. Sankt Peterburge Fr. fon Adelungas išleido knygą, kurioje suregistruotos visos žinomos kalbos ir jų dialektai. Europos slavų–germanų grupei buvo priskirtos baltų kalbos: senprūsių (su Sembos tarme); Prūsijos lietuvių (su Įsručio ir Nadruvos tarmėmis); žemaičių; latvių (su žiemgalių ir vidžemiečių tarmėmis). Šiai grupei Adelungas klaidingai taip pat priskyrė lužitėnų, Estijos Ruhnu salos gyventojų kalbas. 1837 m. jis išspausdino knygų sanskrito kalba bibliografiją Bibliotheca sanscrita.
Labai svarūs mokslininko istoriniai darbai apie Sigizmundo Herberšteino ir Augusto Majerbergo keliones į Rusiją, taip pat Novgorodo Šv. Sofijos soboro durų kilmę. Adelungas kolekcionavo europinę viduramžių grafiką, šis rinkinys vėliau buvo perduotas įsteigtam Charkovo meno muziejui.

Įvertinimas

Buvo išrinktas Maskvos, Charkovo, Dorpato, Kazanės ir Vilniaus universitetų garbės nariu, Niderlandų Karališkosios mokslų akademijos garbės nariu bei Sankt Peterburgo Mokslų akademijos nariu korespondentu. Apdovanotas Rusijos Šv. Onos 2 kl. ordinu ir Prūsijos Raudonojo erelio 3 kl. ordinu. Jo veikla Rusijoje 1845 m. įvertinta Demidovo premija.
Fiziškas auklėjimas

Fiziškas auklėjimas – iliustruotas pedagoginis mankštos, sporto ir sveikatos žurnalas, ėjęs 1931 m. birželio mėn. – 1940 m. liepos mėn. Kaune.

Istorija

Leido Fiziško auklėjimo draugija, nuo 1935 m. – Kūno kultūros rūmai. Ėjo 4 kartus per metus, nuo 1938 m. – kartą per mėnesį. Spausdino Spindulio spaustuvė bei Gaibo spaustuvė Kaune. Tiražas 1000 egz. (1935 m.)
Rašė apie kūno kultūros, sporto ir fizinio auklėjimo svarbą, svarstė fizinio auklėjimo sąsajas su kitomis visuomenės gyvenimo sferomis, informavo apie įvairių sporto šakų pasiekimus, skelbė užsienio sporto spaudos apžvalgas.
Bendradarbiavo Valerijonas Balčiūnas, M. Baronaitė, Karolis Dineika, Kazys Grinius, Jonas Narbutas, Vosylius Sezemanas, Jonas Gudaitis-Vabalas, Juozas Žukauskas ir kt.
FK Zeta Golubovci

Istorija

Iki 1962 metų klubo komanda žaidė Titogrado (dab. Podgorica) miesto lygoje, vėliau žaidė tuo metu regioninėje Juodkalnijos lygoje. 1996 metais pateko į antrąją federacijos lygą. 2000 m. klubo komanda pirmą kartą pateko į aukščiausią Jugoslavijos FR lygą.
2004-2005 m. sezone „Zeta“ Serbijos ir Juodkalnijos aukščiausioje lygoje užėmė trečią vietą ir tapo pirmu Juodkalnijos klubu, žaidžiančiu UEFA taurės varžybose. UEFA taurėje kovą pradėjo nuo antrojo atrankinio etapo, kur bendru rezultatu 2:5 pralošė Široki Brijego NK komandai.
2007-2008 m. sezone klubo komanda tapo pirmąja Juodkalniją UEFA Čempionų lygoje atstovaujančia komanda. Pirmame atrankiniame etape komanda susitiko su FBK Kauno klubo komanda, kurią įveikė bendru rezultatu 5:4. Antrajame etape pralaimėjo Glazgo „Rangers“ komandai.
Lietuvos gubernija

Istorija

Gubernija caro Pavelo I įsaku įkurta 1796 m. gruodžio mėn. 12 (23) d. Gubernija buvo sudaryta vietoje panaikintų Vilniaus ir Slanimo gubernijų. 1801 m. rugsėjo mėn. 9 (21) d. caro Aleksandro I įsaku Lietuvos gubernija padalinta į Lietuvos Vilniaus ir Lietuvos Gardino gubernijas.
Darbo arbitražas

Darbo arbitražas – kolektyvinių darbo ginčų sprendimo institucija (kitos - Trečiųjų teismas, teismas). Darbo arbitražas sudaromas prie apylinkės teismo, kurio aptarnaujamoje teritorijoje yra įmonės arba kolektyvinio ginčo reikalavimus gavusio subjekto buveinė.

Sudėtis, veikla

Darbo arbitražo sudėtį, ginčo nagrinėjimo ir priimto sprendimo vykdymo tvarką nustato LR Vyriausybės patvirtinti darbo arbitražo nuostatai (LR darbo kodeksas, 75 str. 1 d.).
Darbo arbitražas turi per 14 dienų išnagrinėti jiems perduotą kolektyvinį ginčą. Darbo arbitražo sprendimai ginčo šalims yra privalomi (LR DK 75 str. 3 d.).
Ultravioletiniai spinduliai

Ultravioletiniai spinduliai (sutr. UV) – tai elektromagnetinių bangų spektro dalis, prasidedanti nuo bangos ilgio 200 nm ir siekianti violetinės matomos šviesos bangų ilgį (400 nm).
Ultravioletiniams spinduliams būdingas didelis biologinis ir cheminis aktyvumas. Mažas jų kiekis veikia teigiamai: skatina augimą, stiprina organizmą, naikina ligas sukeliančias bakterijas, todėl šie spinduliai taikomi kai kurioms ligoms gydyti. Tačiau jie ardo akies tinklainę, didelis jų kiekis skatina odos vėžio atsiradimą, gali sukelti saulės smūgį.

Atradimas

Ultravioletinis reiškia už violeto (lot. ultra – anapus, už), taigi ultravioletinių spindulių dažnis yra didesnis nei  violetinės spalvos.
UV spindulius 1801 m. atrado vokiečių fizikas Johanas Vilhelmas Riteris (1776–1810). Jis pastebėjo, kad šie nematomi spinduliai patamsino sidabro chloride išmirkytą popierių greičiau negu pati violetinė spalva. J.V.Riteris  šiuos spindulius iš pat pradžių pavadino „oksiduojančiais spinduliais“ -  taip pabrėžė jų cheminį aktyvumą ir  atskyrė nuo „šilumos spindulių“ (infraraudonųjų spindulių), kuriuos kiek anksčiau, 1800 m., atrado astronomas Viljamas Heršelis.

Natūralūs

Saulė,  kaip ir kitos žvaigždės,  spinduliuoja ultravioletinius spindulius. Žemės ozono sluoksnis blokuoja 97-99% šių spindulių. Tie, kurie pasiekia žemės paviršių,  daugiausia yra  UVA spinduliai, o UVB bei UVC spindulių jau būna daug mažiau.

Žemo slėgio dujų išlydžio lempos

Lempų konstrukcija tokia pat kaip ir liuminiscencinių lempų, tik be liuminiforo, o stiklas praleidžia ultavioletinius spindulius. Ultavioletinius spindulius skleidžia gyvsidabrio garai.
Tokios skaidrios lempos naudojamos dezinfekcijai, nes jos spinduliuoja daug UVC spindulių.
Mėlyno stiklo lempos  papildytos  liuminiforu arba  specialiu Vudo stiklu, kuris, konvertuodamas bei blokuodamas UVC,  generuoja UVB ar UVA spindulius. Tokios lempos dažnai naudojamos fotoliuminescencijos efektams sukelti.

Didelio intensyvumo dujų išlydžio lempos

Tai lempos, kuriose išlydis ir plazma vyksta dideliame slėgyje. Šios lempos sukuria didesnį šviesos srautą ir šviesos šaltinis būna labiau sukoncentruotas viename taške. Šiose lempose ultravioletinę šviesą dažniausiai generuoja gyvsidabrio garai. Šių lempų ultravioletinė šviesa dažniausiai naudojama fotolitografijoje, gaminant ofseto klišes.

Dujų išlydžio lempos

Dujų išlydžio yra ir labiau specializuotos vandenilio ir deuterio lempos. Šios lempos generuoja labai siauro diapazono ultravioletinę šviesą ir naudojamos moksliniuose prietaisuose.

Ultravioletiniai šviesos diodai

Tai šviesos diodai šviečiantys ultravioletiniam diapazone. Šviesos diodų galia nėra didelė, o efektyvumas siekia apytiksliai 5-8%. Tokie diodai dažnai naudojami automatikoje kai reikia atpažinti liuminiscencines žymes (bankomatai), vizualiai stebėti liuminiscencija (banknotų tikrinimas, ultravioletinių žymų nuskaitymas).

Ultravioletiniai lazeriai

Šie lazeriai naudojami medicinoje, pramonėje (lazerinis graviravimas, 3D spausdinimas).
Klaipėdos jūrų krovinių kompanija

Klaipėdos jūrų krovinių kompanija (KLASCO) – didžiausia Klaipėdos uosto krovos bendrovė, lietuviško kapitalo koncerno „Achemos grupė“ įmonė. Privatizuota 1999 m. birželio mėn.

Veikla

KLASCO užsiima dokumentų tvarkymu, keleivių vežimu, krovinių gabenimu, laivų frachtavimu, laivų aprūpinimu, krovinių sandėliavimu uoste ir kitomis veiklomis.
Prabangos prekės

Prabangos prekės – prekės, kurios yra brangesnės, prašmatnesnės, puošnesnės, komfortabilesnės negu kitos tokios pačios rūšies prekės.

Priskyrimas prabangos prekių kategorijai

Ne visada lengva atskirti prabangos prekes nuo normalių prekių. Pavyzdžiui, ikrai Lietuvoje yra prabangus maistas, bet Sachalino saloje jie yra palyginti nebrangūs. Tą patį galima pasakyti ir apie kilimus. Klajoklių gentyse tai įprastas daiktas, tuo tarpu Lietuvoje kilimai – prabangos prekė. Prekių skirstymą į prabangias ir neprabangias apsunkina ir skirtingi šalių pragyvenimo lygiai. Skurdesnėse valstybėse nupirktas naujas automobilis parodo, kad žmogus yra turtingesnis, gali daugiau sau leisti išleisti pinigų, bet turtingose valstybėse tai normalus reiškinys. Ten laikoma, kad tik brangesnis automobilis yra prabangos prekė.
Prabangioms prekėms galima priskirti tas prekes, kurių egzistuojantys pakaitalai yra žymiai pigesni.

Prabangos prekių vartojimas

Prabangių prekių vartojimas skiriasi nuo normalių prekių vartojimo. Augant jų kainai paklausa tarp turtingų žmonių auga dar greičiau (Vebleno efektas), bet smunkant turtingesnių asmenų pajamoms paklausa dar labiau smunka. Taip pat jų kainai mažėjant, jų paklausa tarp turtingų žmonių mažėja dar labiau, o gali visai nukristi (Snobo efektas).

Prabangos prekių apmokestinimas

Vyriausybės, siekdamos surinkti daugiau mokesčių, kartais apmokestina prabangos prekes.

Prabangių prekių gamyba ir pardavimas

Prabangos prekės dažnai turi savo prekinį ženklą. Dažnai jų gamintojai už parduotą prekę gauna daug didesnį pelną negu tokios pačios rūšies normalių prekių gamintojai. Prekės pardavinėjamos atskirose prabangiai įrengtose parduotuvėse, daug dėmesio skiriama pirkėjų aptarnavimui. Dažnai gaminami riboti prabangos prekių kiekiai, taip pabrėžiant jų „elitiškumą“.
Stanislovas Algimantas Balčiūnas

Biografija

1962 m. baigė Užpalių vidurinę mokyklą, 1967 m. – Vilniaus pedagoginiame institute biologijos–chemijos specialybę. 1965–1967 m. šio instituto savaitraščio „Tarybinis pedagogas“ atsakingasis sekretorius.
1967–1968 m. Molėtų rajono Suginčių vidurinės mokyklos mokytojas, direktoriaus pavaduotojas, 1969–1971 m. – Ambraziškių 8–metės mokyklos direktorius, 1971–1973 m. – „Lietuvos buitinės chemijos“ Projektavimo konstravimo biuro vyresnysis inžinierius. 1973–1979 m. laikraščio „Komjaunimo tiesa“ literatūrinis darbuotojas, mokyklų skyriaus vedėjas. Nuo 1979 m. – žurnalo „Švyturys“ Politikos ir mokslo skyriaus redaktorius. Parašė per 300 straipsnių mokslo, švietimo, ekologijos, teisės, politikos temomis. Nuo 1996 m. – UAB „Sodra–press“ direktorius,  nuo 2000 m. firmos „Baltijos pranešimai“ leidybos direktorius, UAB „Balstas“ direktorius.
Buvo Lietuvos žurnalistų sąjungos kontrolės komiteto pirmininko pavaduotojas. Nepriklausomos periodinės spaudos rėmimo „Žurnalistikos“ fondo valdybos pirmininkas. Keletą kartų – „Komjaunimo tiesos“ ir šešis kartus žurnalo „Švyturio“ publicistinių rašinių konkursų prizininkas ir laureatas.
Nantalis

Istorija

Gyvenvietė įsikūrė apie viduramžių Brigitos ordino Vallis gratiae vienuolyną. Miesto statusą gyvenvietei 1443 m. suteikė Švedijos karalius Kristupas III Bavarietis. Tuo laikotarpiu miestas buvo svarbi piligrimų kelionės atkarpa.
XVI a. katalikybės reikšmė sumenko, jos vietą kaip pagrindinė Suomijos religija užėmė protestantizmas, vienuolynas buvo uždarytas ir miestą apniko sunkūs laikai. Jie tęsėsi iki XVIII a. vid., kai mieste buvo įkurta muitinė. Prieš du ekonominio sąstingio šimtmečius miestelis buvo žinomas dėl pėdkelnių trikotažo pramonės.
1863 m. Kalevanniemi kyšulyje buvo įkurtas mineralinių vandenų kurortas ir miestelis tapo plačiai žinoma poilsio vieta. 1917 m. Suomijai atgavus nepriklausomybę, 1922 m. Kultarantos dvare, esančiame Luonnonmaa saloje, buvo įkurta oficiali Suomijos Respublikos prezidento vasarinė rezidencija.
2009 m. sausio 1 d. Merimasku, Rymättylä ir Velkua savivaldybės buvo prijungtos prie Nantalio.
Jurgita Štreimikytė-Virbickienė

Jurgita Štreimikytė-Virbickienė (g. 1972 m. gegužės 14 d. Alytuje) – viena geriausių Lietuvos krepšininkių.
2010 m. sausio 29 d. tapo Vilniaus "TEO" komandos vyr. trenerio Manto Šerniaus asistente.
Vengrai

Kultūra

Vengrai tradiciškai verčiasi gyvulininkyste, žemdirbyste, vynuogininkyste, žvejyba (vidaus vandenyse). Amatai: kilimų audimas, meninis metalo apdirbimas, siuvinėjimas, keramika. Gyvena tiek dideliuose kaimuose, tiek viensėdžiuose, būstas primena ukrainiečių.
Moterų tautiniai drabužiai: plačių rankovių palaidinė, sijonas, prijuostė. Vyrų: siauri drobiniai plačių rankovių marškiniai, baltos kelnės.
II Vatikano susirinkimas

II Vatikano susirinkimas – paskutinis Visuotinis Bažnyčios susirinkimas, vykęs Vatikane 1962–1965 metais. 1962 m. spalį Jį atidarė popiežius Jonas XXIII, o uždarė popiežius Paulius VI. Dalyvavo būsimieji popiežiai Jonas Paulius I ir Jonas Paulius II, tuo metu turėdami vyskupų rangą. Kaip teologinis konsultantas dalyvavo 35 metų kunigas Joseph Ratzinger - būsimasis popiežius Benediktas XVI.
Žemės gelmių informacijos centras

Istorija

1926 m. Vilniaus universiteto Didžiojoje auloje įkurtas Gamtos muziejus, kuris, be kitų, turėjo ir Geologijos – mineralogijos skyrių. 1929 m. Kaune įkurtas Mineralogijos muziejus. 1939 m. įkurtas Geologijos muziejus su Paleontologijos, Petrografijos, Istorinės geologijos ir Lietuvos geologijos skyriais. 1940 m. šis muziejus perkeltas į Vilniaus universitetą. Antrojo pasaulinio karo metais žuvo 75 % muziejaus geologijos – mineralogijos kolekcijų. Po karo kolekcija buvo pradėta rinkti iš naujo.
Geologijos instituto muziejui pradžią padarė neįprasta Sverdlovsko (dab. Jekaterinburgas) mokslinių mineraloginių dirbtuvių ilgamečio direktoriaus Alfonso Žukelio (1899–1977 m.) dovana – 1965 m. Lietuvai dovanota 2 100 vnt. mineralų, uolienų bei dirbinių kolekcija iš buvusios TSRS, Mianmaro, Šri Lankos, Brazilijos ir kitų pasaulio vietų. Vilniaus ekspozicija pradėjo veikti 1968 m. 1980 m. Vievyje pastatytoje Kerno saugykloje pradėtos rengti muziejinės ekspozicijos. Iki 1989 m. Kerno saugykla buvo Geologijos instituto padalinys, 1992 m. sujungta Kerno saugykla ir Vilniaus ekspozicija, naujai įkurtas Geologijos muziejus. 2000 m. jam suteiktas savarankiškos organizacijos – Lietuvos geologijos muziejaus statusas. 2015 m. muziejus pertvarkytas ir sujungtas su Lietuvos geologijos tarnyba. Nuo 2015 m. veikia kaip Žemės gelmių informacijos centras (Lietuvos geologijos tarnybos padalinys).

Veikla

Lietuvos geologijos muziejus renka, kaupia, tiria muziejines geologijos vertybes, pristato visuomenei gausią geologijos medžiagą apie Žemės gelmes, geologijos mokslo laimėjimus. Muziejuje pradėta kurti vientisa Lietuvos geologijos ekspozicija, kurioje chronologine tvarka būtų atskleista Žemės gelmių sandaros ir sudėties raida, senųjų geologijos laikotarpių paleogeografinės sąlygos, naudingųjų iškasenų susidarymas.
Veikia J. Dalinkevičiaus memorialinė, lauko riedulių ekspozicijos, kerno ir kolekcijų fondai. J. Dalinkevičiaus ekspozicijoje be asmeninių daiktų (baldų, knygų, dokumentų ir kt.), eksponuojami jo sukaupti įvairių geologijos laikotarpių uolienų rinkiniai, fosilijų kolekcijos iš atodangų prie Ventos, Nemuno, Jiesios, Šventosios ir kt. upių. Kaupiamas ir kitų žymių Lietuvos geologų (Valerija Čepulytė, Jurgis Kisnėrius, Vytautas Vonsavičius, Stasys Žeiba ir kt.) dokumentų, kolekcijų, darbo priemonių archyvas.
Lauko riedulių ekspozicija išdėstyta 4 ha plote. Grupėmis išdėliota daugiau kaip 550 iki 5–6 m³ tūrio riedulių, suvežtų iš įvairių Lietuvos vietovių – visi jie kontinentinių ledynų atplėšti ir atvilkti prieš 24 000-13 000 m. iš Fenoskandijos, Baltijos jūros dugno, Estijos ir Latvijos paviršiaus.
Kerno fonde saugomas 1953–2000 išgręžtų vertingiausių 1096 gręžinių kernas (bendras ilgis 144, 28 km), tarp jų kernas iš 386 gręžinių, pasiekusių planetos kristalinį pamatą, t. p. ir vieno giliausių Lietuvoje Vydmantų gręžinio (Kretingos rajono savivaldybės teritorija; gylis 2564 m).
Geologijos kolekcijų fondą sudaro uolienų, mineralų, fosilijų, laboratorinių mėginių ir jų dublikatų rinkiniai. Saugomos ir eksponuojamos kolekcijos, kurias surinko A. Žukelis, J. Dalinkevičius, J. Kisnėrius ir kiti geologai.
Virgilijus Pruskas

Biografija

1983 m. baigė Lietuvos veterinarijos akademiją, veterinarijos gydytojas, 2004 m. Vytauto Didžiojo universitete baigė aplinkosaugos organizavimą.
Aplinkos ministerijos Vilniaus RAAD Elektrėnų savivaldybės agentūros vedėjas.
Liberalų ir centro sąjungos narys. Nuo 2011 m. Elektrėnų savivaldybės tarybos narys. 
Žmona Giedrė, vaikai Brigita, Jokūbas.
Jama'at-ud-Da'wah

Jama'at-ud-Da'wah (JUD) – islamiška organizacija, įkurta Pakistane 1985 m.
JUD yra labai populiari Pakistane, nes ji suteikia nemokamą medicinį gydymą ir moko neturtingus žmones. Organizacijoje dirba daug savanorių, padedančių nelaimingų atsitikimų atveju.
JUD vadovas yra Hafiz Muhammad Saeed, kuris taip pat yra ir Islamo studijų proferorius Lahoro Technologijų ir Inžinerijos universitete.
Vlada Mikštaitė

Biografija

1949 m. baigė Vilniaus konservatorijos O. Karvelienės dainavimo klasę. 1950–1955 m. studijavo Maskvos konservatorijos aspirantūroje, 1961–1966 m. Leningrado konservatorijoje operos režisūrą.
1948 m. debiutavo Lietuvos operos ir baleto teatre (Olga – Piotras Čaikovskis. opera „Eugenijus Oneginas“). 1950–1960 m. Lietuvos operos ir baleto teatro solistė, 1964–1969 m. ir 1975–1990 m. šio teatro, 1969–1974 m. Kauno muzikinio teatro režisierė, 1955–1961 m. ir nuo 1966 m. Lietuvos konservatorijos (nuo 1992 m. – Lietuvos muzikos akademijos) dėstytoja; nuo 1990 m. profesorė.
Lietuvos operos ir baleto teatre pastatė 35 operas, parašė libretų ir pastatė lietuvių kompozitorių sceninių veikalų, išvertė į lietuvių kalbą 17 užsienio autorių kūrinių libretų (Paulis Hindemitas, muzikinis skečas „Ten ir atgal“, Domenikas Čimaroza, „Kapelmeisteris“). Parašė straipsnių apie vokalinį meną ir muzikos teatrą, N. Vaccai rinkiniui „Dainavimo pratimai“ (1989 m.) pritaikė lietuvių liaudies patarles ir priežodžius. Vaidino lietuviškame kino filme „Adomas nori būti žmogumi“.
Mokinės: Sabina Martinaitytė, Regina Šilinskaitė, Nomeda Vilkanauskaitė, Ilona Orentaitė, Asta Zubaitė, Aušra Liutkutė, Renata Skarelytė, Violeta Urmanavičiūtė-Urmana.
Panevėžio Minties gimnazija

Istorija

Mokykla pastatyta 1989 m. rugsėjo 1 d. pagal netipinį naujausią miesto mokyklos projektą. Projekto vyr. architektas Sigitas Kuncevičius, vyr. inžinierius A. Blažys. Mokyklą statė Panevėžio statybos trestas. Pagal šį projektą pastatytos mokyklos Alytuje, Kaune, Vilniuje. Nuo 2001 m. mokykloje nebekomplektuotos pradinės klasės, mokykla siekė gimnazijos statuso.
2004 m. gegužės 6 d. organizuoti mokyklos vardo rinkimai. 2004 m. liepos 8 d. Panevėžio miesto savivaldybės tarybos sprendimu Panevėžio 18-ajai vidurinei mokyklai suteiktas „Minties“ vardas. 2007 m. liepos mėn. mokykla išleido 16-ąją abiturientų laidą, įteikta 114 brandos atestatų. 2008 m. sausio 8 d. patvirtintas įsakymas dėl Panevėžio „Minties“ vidurinės mokyklos ugdymo programos akreditacijos. Nuo 2008 m. rugsėjo 1 d. mokykla tapo keturmete gimnazija.
Ežero regionas (Čadas)

Geografija

Regiono teritorijoje yra Čadui priklausanti Čado ežero dalis.

Gyventojai

Apie 2/3 krašto gyventojų sudaro kanembai, 18 % – budumai.
Liaudies respublikonų partija

Liaudies respublikonų partija, (CHP, turk.: Cumhuriyet Halk Partisi) – viena pagrindinių Turkijos politinių partijų.
Įkurta 1985 m., susijungus 1923 m. Mustafos Kemalio (K. Atatiurko) įkurtai Liaudies respublikonų partijai (LRP) ir Socialinės demokratijos partijai (SDP).
Liaudies respublikonų partija buvo valdžioje nuo Osmanų imperijos žlugimo iki Turkijos respublikos sukūrimo. 1920–1923 M. Kemalis vadovavo Turkijos parlamentui, kuris paskelbė šalies nepriklausomybę. 1923–1938 valstybei vadovavo M. Kemalis (nuo 1934 m. Atatiurkas), po jo mirties – 1938 – 1950 šalies prezidentas ir partijos lyderis buvo Ismetas Inenius, 1923–1937 buvęs premjeru. Jis taip pat vadovavo vyriausybei po 1960 m. valstybės perversmo 1961–1965 m. 1946 m. partija pralaimėjo pirmuosius daugiapartinius rinkimus, bet 1950 m. atsikovojo pozicijas.
1971–1973 buvo sudaryta koalicinė N. Erimo vyriausybė. 1973–1975 koaliciniam kabinetui bei 1975–1980 keliems trumpalaikiams kabinetams vadovavo partijos lyderis B. Edževitas. 1977 m. rinkimuose LRP buvo gavusi 41 1 % balsų. 1978 m. LRP tapo tikruoju SI nariu.
1980 m. rugsėjo 12 d. įvykus kariniam perversmui, B. Edževitas buvo suimtas, partija, tuo metu turėjusi 600 000 narių, uždrausta.
1983 m. LRP atnaujino veiklą, tačiau iš partijos išėjo dalis kairiųjų su B. Edževitu. Po susijungimo ir Turkijos respublikos liaudies partijos įkūrimo narių skaičius išaugo, tačiau 1987 m. rinkimuose ji gavo 24,8 % balsų ir 99 parlamento mandatus.
2002 m. rinkimuose buvo laimėjusi 178 vietas, 2005 m. gavo 154 vietas 550 vietų parlamente ir liko opozicijoje.
1986 m. SI konsultacinis, 1989 m. tikrasis narys.
Station to Station

Dainų sąrašas

Visas dainas parašė David Bowie, išskyrus kur pažymėta.
Swedbank

Istorija

„Hansabank“ grupė Lietuvoje pradėjo veiklą 1996 m., įkūrus čia „Hansa lizingo" bendrovę. 1999 m. Vilniuje atsidarė pirmasis „Hansabanko“ skyrius. 2000 m. „Hansabank“ grupė pradėjo derybas su Valstybės turto fondu dėl Lietuvos taupomojo banko privatizavimo. Sandoris buvo baigtas 2001 m., kai „Hansabank“ įsigijo 90,73 % Lietuvos taupomojo banko (LTB) akcijų.
2001 m. pabaigoje LTB buvo reorganizuotas, sujungtas su „Hansabanku“, o naujasis bankas pavadintas „Hansa-LTB“. 2003 metais banko pavadinimas pakeistas į „Hansabanką“.
2005 metais smulkieji „Hansabank“ grupės akcininkai perleido savo akcijas strateginiam banko investuotojui „Swedbank“.
Lietuvoje „Swedbank“ vardas pradėtas naudoti 2008 m. rudenį, kuomet „Hansabankas“ kartu su kitais „Hansabank“ grupės bankais Estijoje ir Latvijoje pradėjo pavadinimo keitimo procesą. 2009 m. kovo 17 d. Lietuvoje AB bankas „Hansabankas“ pakeitė pavadinimą į „Swedbank“, AB. Kartu su banku pavadinimus pakeitė ir dukterinės įmonės. 2016 m. Švedijos bankininkystės grupė „Swedbank“ Vilniuje atidarė nefinansinių paslaugų filialą, kuriame iki 2018 m. žada įdarbinti apie 400 žmonių

Incidentas su banko klientų dokumentais

2007 m. liepos 12 d. prie Vilniuje esančio „Hansabanko” skyriaus, lauke sudėtuose šiukšlių maišuose buvo išmesti banko klientų paso ir asmens tapatybės kortelių kopijos, elektroninės bankininkystės paslaugų teikimo sutartys, finansinių operacijų išklotinės ir kiti banko sąskaitų ir asmens tapatybės duomenis atskleidžiantys dokumentai. Banko atstovai apie šį įvykį sužinojo iš žurnalistų. Jų teigimu, toks incidentas – pirmas „Hansabanko“ istorijoje. „Hansabanko“ darbuotojams už pažeidimus buvo surašyti administracinio teisės pažeidimo protokolai.