Argumentas (logika)

Standartiniai tipai

Logikoje yra kelios rūšys argumentų, iš kurių žinomiausias yra "dedukciniai" ir "induktyvūs." Dedukciniai argumentai kartais vadina "tiesą saugančiais" argumentais, todėl tiesos išvados duoda šitas prielaidas. Dedukcinis argumentas tvirtina, kad tiesos išvada yra logiška prielaidų reikšmė. Induktyvus argumentas, iš kitos pusės, tvirtina, kad išvados tiesa yra kitaip palaikyta prielaidomis. Kiekviena prielaida ir išvada yra tiesos nėšeja ar "tiesos kandidatai", gali būti arba teisingais arba neteisingais (bet ne abu). Tuo metu, kai tvirtinimai argumentuose remiasi teisingu ar neteisingu, argumentai gali būti galiojantis ar negaliojantis (žr. logišką tiesą). Dedukcinis argumentas yra galiojantis, jeigu išvados tiesa sukelia (yra logiška pasekmė) prielaidomis, atitinkamos sąlygos tai yra logiška tiesa. Garsinis argumentas yra galiojantis argumentas su teisingomis prielaidomis; galiojantis argumentas gali turėti neteisingas prielaidas po duotų interpretacijų, tačiau, išvados tiesos vertė negali būti nustatyta nepagrįsto argumento.

Paneigimas

Argumentas yra panaikinamas, kai papildoma informacija (tokia kaip naujos kontrpriežastys) gali turėti įrodymus, kad tai daugiau nepateisina savo išvados. Trukmė "paneigimas" nueina teisėtam teoretikui H.L.A. Hart, nors jis akcentuoja sąvokomis vietoj argumentų. Stephen' o Toulmin' o įtakingo argumento modelis apima galimybę kontrpriežasčių, kurios yra būdingos panaikinamiems argumentams, bet jis neaptarė paneigimų argumentų įvertinimo. Panaikinami argumentai sukelia samprotavimo paneigimą.

Analogija

Argumentą pagal analogiją galima suprasti kaip argumentas iš tam tikros detalės į tam tikrą detalę. Argumentas pagal analogiją gali panaudoti tam tikrą tiesą prielaidoje, kurią panaudoja ginčuose, į panašią tam tikrą tiesą išvadoje. Pavyzdžiui, jeigu A. Platonas buvo mirtingas, ir B. Sokratas buvo panašus į Platono kitoje pagarboje, tai tvirtinimas, kad C. Sokratas buvo mirtingas ir tai yra pavyzdys: argumento pagal analogiją, todėl samprotavimas kuri panaudojo prieš tai, kyla iš tam tikros tiesos prielaidoje (Platonas buvo mirtingas) į panašią tam tikrą tiesą išvadoje, būtent kad Sokratas buvo mirtingas.

Pereinamasis

Epistemologijoje, pereinamieji argumentai bando parodyti, kad tam tikras paaiškinimas yra geresnis negu kitas todėl, galima suprasti perėjimą nuo seno į naują. Tai yra, jei paaiškinimas b gali sudaryti problemas, kurios egzistavo su paaiškinimu a, bet ne atvirkščiai, tada b vertinamas protingesniu paaiškinimu. Bendras pavyzdys mokslo istorijoje yra perėjimas nuo iki Galilėjietiško į Galilėjos fizinio judėjimo susitarimus.

Kitos rūšys

Kitos argumentų rūšys gali turėti skirtingus ar papildomus galiojimo standartus ar teisinamumus. Pavyzdžiui, Charles Taylor rašo, kad vadinamieji nepaprasti argumentai yra sudaryti iš "būtinų reikalavimų grandinės", kurios bando parodyti, kodėl kažkas yra būtinai teisinga pagrįstas jo ryšiu su mūsų patirtimi, tuo metu, kai Nikolas Kompridis manė, kad yra du "klystančių" argumentų tipai: vienas pagrįstas tiesos reikalavimais, ir kitas pagrįstas atsiliepiančiu laiku galimybės atskleidimu (žr. pasaulinį atskleidimą). Vėliau sakoma, kad miręs Prancūzijos filosofas Michel Foucault buvo žinomas šios paskutinės filosofinio argumento formos gynėjas.