google/wiki40b huggingface dataset:
Kazys Knizikevičius

Biografija

Mokėsi Pumpėnų pradžios mokykloje ir Pasvalio gimnazijoje. 1943 m. baigė paskutiniąją Vytauto Didžiojo universiteto Medicinos fakulteto laidą, kurią baigė 72 gydytojai, bet Lietuvoje liko tik 37.
1944 m. paskirtas Joniškio ligoninės ir ambulatorijos vedėju, atkūrė Antrasis pasaulinis karo sugriautą Joniškio rajono sveikatos apsaugos sistemą. 1946 m. paskirtas dar ir rajono sveikatos apsaugos skyriaus vedėju. 1950 m. Lietuvoje atlikus administracinę teritorinę reformą paskirtas Šiaulių srities sveikatos apsaugos skyriaus vedėju. Kartu pradėjo dirbti ir Šiaulių respublikinės ligoninės gydytoju rentgenologu. 1953 m. paskirtas Šiaulių respublikinės ligoninės vyriausiuoju gydytoju ir visą energiją skyrė jos įrengimui, aprūpinimui pažangiausia technika ir technologijomis, o vėliau – sveikatos apsaugos sistemos sukūrimui Šiauliuose. Šias pareigas ėjo 23 metus, buvo gerbiamas kolektyvo ir mylimas pacientų. Vadovaujant K. Knizikevičiui Šiauliuose buvo baigta naujos respublikinės ligoninės statyba (architektas Vytautas Landsbergis-Žemkalnis), iškilo nauji gydymo įstaigų pastatai, įsteigtos naujos specializuotos ligoninės ir dispanseriai, išsiplėtė poliklinikų ir ambulatorijų tinklas, išaugo nauja specialistų karta, pradėtas mokslinis tiriamasis darbas. Jo vadovaujami septyni gydytojai apgynė disertacijas ir gavo mokslinius vardus. Kartu K. Knizikevičius dirbo ir gydytoju rentgenologu, aktyviai dalyvavo Šiaulių krašto rentgenologų mokslinės draugijos darbe, ruošė leidinius ir organizavo mokslines konferencijas. Jo sukaupta patirtis ir profesionalumas leido išsaugoti gyvybę ir sveikatą daugeliui Šiaulių miesto ir krašto žmonių. Sulaukęs pensinio amžiaus nenutraukė darbinės veiklos, dar 23 metus dirbo rentgenologo darbą, ugdė jaunus specialistus. 40 metų rašė Šiaulių krašto sveikatos apsaugos istoriją.

Įvertinimas

K. Knizikevičiui suteiktos aukščiausioji gydytojo rentgenologo ir 1-oji sveikatos apsaugos organizatoriaus kategorijos, apdovanotas medaliais, garbės raštais ir kitokiais pagarbos ženklais. Gimimo 90-mečio proga suteiktas Nusipelniusio sveikatos apsaugos darbuotojo garbės vardas, įteiktas garbės ženklas „Už nuopelnus Šiaulių apskričiai“. 2006 m. rugsėjo 7 d. Šiaulių miesto savivaldybės tarybos sprendimu Nr. T-308 suteiktas Šiaulių miesto Garbės piliečio vardas.
Žmona Birutė Knizikevičienė, dukterys – gydytoja Jūratė Gedgaudienė, vertėja Rūta Knizikevičiūtė–Desterk, aktorė Rita Knizikevičiūtė,

Bibliografija

Kazimieras Knizikevičius. Šiaulių krašto medicinos istorija (XVI a.-XX a. vid.), Saulės delta, 2006 m.
Studentas

Istorija

Viduramžiais studentų buvo labai nedaug. Ir visi buvo tik vyrai, iš kurių daugiausia buvo privilegijuotų klasių atstovai. Vėliau studentų padaugėjo. Šis procesas paspartėjo atsiradus kapitalistiniams santykiams, išaugus aukštojo mokslo, kvalifikuotų specialistų vaidmeniui gamyboje ir visuomenės dvasiniame gyvenime. Pradėjo atsirasti ir studenčių moterų, atsirado studentų iš įvairesnių socialinių sluoksnių.
Labai sparčiai studentų skaičius ir jų procentinė dalis palyginti su visais gyventojais didėja XX a., vykstant mokslinei technikos revoliucijai. Nuo 1955 m. iki 1966 m. pasaulyje studentų padaugėjo net 3,2 karto. 1913 metais Europos šalyse 10 000 gyventojų teko 7–11 studentų, o 1934 m. jau 11–30 studentų.
XIX–XX a. išaugo studentų visuomeninis kultūrinis ir politinis aktyvumas. Įkurta daugybę įvairių organizacijų. Visose šalyse pastoviai didėjo moterų studenčių skaičius
XX a. aukštasis mokslas buvo sunkiai prieinamas darbininkų ir valstiečių vaikams. Studijų aukštosiose mokyklose brangumas, nepakankamas stipendijų skaičius ir dydis išsivysčiusiose Europos šalyse kelia tam tikrų studentų sluoksnių, nepasitenkinimo bangą, protestus. Atsiranda įvairūs studentų judėjimai. Po tokių judėjimų atsiradimo, situacija pradėjo keistis į gerąją pusę: sudaromos realios galimybės studijuoti aukštosiose mokyklose visų socialinių sluoksnių šeimų vaikams. Ypatingas dėmesys skiriamas gabiems vaikams. Jiems skiriamos lengvatinės sąlygos įstoti į aukštąją mokyklą, organizuojami parengiamieji kursai. Nuolat didinami stipendijų fondai ir kitais būdais gerinamos materialinės studentų gyvenimo sąlygos, rūpinamasi baigusių mokslą studentų įsidarbinimu.

Lietuvos studentų istorija

Pirmieji studentai iš Lietuvos apie 1380 metus studijavo Prahos universitete. 1579 m. įsteigus Vilniaus universitetą, beveik 3 šimtmečius dauguma Lietuvos jaunimo studijavo Vilniuje. XIX a. viduryje Vilniaus universitetui nustojus veikti iki 1922 m. susikuriant Lietuvos universitetui Kaune, lietuvių studentai studijavo Maskvos, Peterburgo, Varšuvos aukštosiose mokyklose. 1939 m. Vytauto Didžiojo universitete ir dar šešiose aukštosiose mokyklose studijavo 3990 studentų.
Clemens Westerhof

Clemens Westerhof (g. 1940 m. kovo 3 d. Beke) – olandų futbolo treneris, treniravęs įvairias Nyderlandų ir Afrikos šalių komandas. Didžiausias pasiekimas – dalyvavimas pasaulio čempionate su Nigerijos rinktine bei 1994 m. Afrikos Tautų taurės laimėjimas.
Pietų Kinijos jūra

Pietų Kinijos jūra – vakarinė Ramiojo vandenyno dalis, maždaug 2,59 mln. km², tarp pietrytinės Azijos pakrantės ir Taivano, Filipinų ir Borneo. Jungiasi su Rytų Kinijos jūra Taivano sąsiauriu. Pagrindinės įlankos – Tonkino ir Tailando. Pietvakarinė jūros dalis, nuo Tailando įlankos iki Javos salos driekiasi Sundos platforma. Jūra yra gana sekli (daug kur mažiau nei 60 m), nors šiaurės rytinė jūros dalis yra gana gili – iki 5 km gylio ir daugiau.
Didžiausios įtekančios upės – Mekongas, Chao Phraya ir kt. Jūroje nereti taifūnai.
Didžiosios Lenkijos provincija

Istorija

Didžiosios Lenkijos provincija sudaryta 1347 m. pagal Lenkijos karaliaus Kazimiero Didžiojo Višlicos-Piotrkovo statutus. Provincija buvo padalyta į vaivadijas ir pavietus. Į provincijos sudėtį nuo 1529 m. įėjo Mazovija ir 1466-1772 m. Prūsijos karalystė. Didžiosios Lenkijos provincija padalyta po Pirmojo Abiejų Tautų Respublikos padalijimo 1772 m., o panaikinta po Trečiojo Abiejų Tautų Respublikos padalijimo 1795 m.
Vincas Andrulis

Biografija

Baigė Stakliškių pradinę mokyklą. 1911 m. atvyko į JAV. Dirbo anglių kasyklose, gumos fabrike. 1916–1918 m. studijavo Valparaiso universitete (Indianos valstija). Su kitais 1919 m. įkūrė Lietuvių komunistų sąjungą. 1919–1920 m. bendradarbiavo laikraštyje „Kova“, redagavo laikraštį „Žarija“. 1920 m. su kitais Čikagoje įsteigė laikraštį „Vilnis“ ir iki 1972 m. buvo jo vyriausiasis redaktorius. 
Iš rusų kalbos 1929 m. su P. Krakaičiu išvertė M. Gorkio romaną „Motina“.
Logistika

Logistikos vystymosi veiksniai

Domėjimasis logistikos plėtros problemoms išsivysčiusiose šalyse visų pirma buvo susietas su ekonominio pobūdžio priežastimis. Gamybos apimčių augimas ir vidinių nacionalinių bei pasaulio ūkinių ryšių plėtra skatino didinti apyvartos išlaidas, taigi verslininkų dėmesys susikoncentravo ties naujų rinkos veiklos formų optimizavimu ir šios sferos išlaidų mažinimu.
Suintensyvėjo kai kurių pavienių prekių judėjimo optimizavimo darbai. Pradėtos spręsti tinkamiausios sandėlių išdėstymo, optimalaus prekių partijų dydžio tiekimo, geriausių gabenimo maršrutų ir kitos problemos. Norint supaprastinti sudėtingėjančių prekių srautų judėjimą bei minimalizuoti arba pašalinti įvairius veiksnius, buvo priimtos tarptautinio prekių judėjimo reguliavimo taisyklės.
Logistikos plėtrą daugiausiai lemia šie veiksniai - rinkos santykių sistemos sudėtingumas, reikalavimų kokybinėms paskirstymo proceso charakteristikoms padidėjimas, šiuolaikinės kompiuterinės technikos ir technologijų bei mokslo ir komunikacijų diegimas į įmonių ūkinę praktiką, prekių tiekimo taisyklių ir normų unifikavimas išorinėje ekonominėje veikloje, įvairaus tipo importo ir eksporto apribojimų šalinimas keliuose ir žinoma susisiekimo kelių, transporto ir krovos priemonių standartizavimas pasaulio šalyse, kurios plėtoja intensyvius ūkinius tarpusavio ryšius.
Asenai

Istorija

Kilusi iš Tyrnovo didikų giminės. Pradininkas Ivanas Asenas I – vienas 1185-1187 m. sukilimo prieš Bizantiją vadovų, vadinamosios antrosios Bulgarijos valstybės įkūrėjų. Valdant Kalojanui Bulgariją 1202 m. pripažino Bizantija. Valdant Ivanui Asenui II Bulgarija suklestėjo. Vėliau šalyje didėjo feodalinis susiskaldymas, centrinė valdžia nusilpo. Ivanui Asenui III pabėgus į Bizantiją dinastija baigėsi.
Funšalis

Istorija

Miestas įkurtas 1421 m. keliautojo João Gonçalves Zarco. Funšalis tapo svarbiu pakelės uostu kelionėse į Indiją, Ameriką, Afriką. 1508 m. karalius Manuelis II suteikė miesto statusą.

Žymūs žmonės

Iš Funšalio kilęs portugalų futbolininkas Cristiano Ronaldo, kompozitorius Pedro Camacho, dizainerė Fátima Lopes, dainininkė Vania Fernandes.
Klaipėdos spartesnioji mokykla

Klaipėdos spartesnioji mokykla – Klaipėdos krašto švietimo įstaiga, veikusi 1925–1939 m. Klaipėdoje.

Istorija

Įsteigta vietoj Klaipėdos preperandumo, 1913 m. prijungto prie Klaipėdos mokytojų seminarijos. Mokslas truko 2 m., baigusieji galėjo toliau mokytis gimnazijoje ar mokytojų seminarijoje, pastarąją 1931 m. baigusių lietuvininkų grupė sudarė Klaipėdos krašto lietuviškos orientacijos pedagogų branduolį.
Provokiškai Klaipėdos direktorijai nuo 1933 m. pavasario neleidus į Klaipėdos spartesniąją mokyklą priimti naujų mokinių, Klaipėdos mokytojų draugija įsteigė privačią mokyklą, kuri darbą pradėjo 1933 m. rugpjūčio mėn. Baigę antrą kursą moksleiviai galėjo toliau mokytis gimnazijos 5 klasėje. Mokslas mokykloje buvo nemokamas, geriau besimokantiems ir visiems laukininkų vaikams buvo skiriamos stipendijos. Mokyta lietuvių kalba, vokiečių kalba, anglų kalba, matematika, biologija.
1925 m. mokėsi 40, 1930 m. – apie 100, 1939 m. pradžioje 4 pagrindinėse ir vienoje parengiamojoje klasėje – daugiau, kaip 130 Klaipėdos krašto vaikų.
Kraštą užėmę naciai 1939 m. mokyklą uždarė.
Užuguosčio apylinkė

Istorija

1954 m. prijungtos Vaitkūnų apylinkė ir Intuponių apylinkė. 1963 m. sausio 12 d. Užuguosčio apylinkė prijungta prie Lielionių apylinkės.
Karosa B 832

Karosa B 832 – Čekijos gamyklos „Karosa“ 1997–1999 m. gamintas miesto autobusų modelis. Pakeitė iki tol gamintą Karosa B 732. Pagaminti 102 vienetai.
Karosa B 832 yra 3 durų („vartų“ tipo, sudarytos iš 2 dalių, priekinės siauresnės už kitas), 11,0 m ilgio, 2,5 m pločio, 3,165 m aukščio, sveria 9,5 t. Vairuotojo kabina visiškai atskirta nuo salono.
Autobusą varo dyzelinis 6 cilindrų variklis LIAZ ML 636 N, kurio galia – 175 kW. Greičių dėžė mechaninė, 5 pavarų, galiniai varomieji ratai.
Karosa B 832 gaminta daugiausia buvusios TSRS rinkai, nors keletas autobusų liko Čekijoje ir Slovakijoje. 28 Karosa B 832 autobusai atsidūrė Vilniuje (2016 m. tebevažinėjo 2).
Halštato kultūra

Arealas

Halštato kultūra 750 m. pr. m. e. – 450 m. pr. m. e. buvo paplitusi Vidurio ir Vakarų Europoje bei Balkanų pusiasalyje. Priskiriama keltams. Halštato kultūra susiklostė dab. Aukštutinėje Austrijoje ir Bavarijoje, vėliau paplito Šveicarijoje, Prancūzijoje, Reino srityje ir Anglijos pietvakarinėje dalyje.

Kultūra

Halštato kapinyne rasta apie 2500 kapų, dauguma jų 1846–1899 m. ištirta; rasta urnų ir brangių dirbinių (papuošalų, ginklų, indų). Rasta druskos kasyklų šachtų ir jų įrenginių. Jos naudotos laidojimo apeigoms – rastos pakylos, ant kurių buvo kremuojami mirusieji. Išliko druskoje užsikonservavusių organinių medžiagų liekanų.
Žmonės gyveno taisyklingo plano kaimuose, apjuostuose žemės pylimais, vėliau medinėmis ir akmeninėmis sienomis, pusiau žeminiuose pastatuose ir ant polių statytuose namuose. Vertėsi žemdirbyste ir gyvulininkyste, amatais, prekyba, kasyba. Mokėjo apdirbti geležį. Naudoti žalvariniai ir geležiniai kalavijai, durklai, kirviai, peiliai, variniais ir geležiniais antgaliais ietys, žalvariniai indai, kūgio formos žalvariniai šalmai, gaminti stikliniai, keraminiai, žalvariniai papuošalai.
Plito meno dirbiniai – molinės ir žalvarinės žmonių ir gyvūnų skulptūrėlės, bronziniai indai, puošti skulptūrinėmis grupėmis, ornamentuoti ginklai ir žirgų kamanos. Halštato kultūros menui būdinga bronzos amžiaus tradicija – moliniai indai, žalvariniai diržai puošti ornamentais ir piešiniais, vaizduojančiais karo, medžioklės, buities scenas, puotas, religines apeigas, bet atsirado ir naujų puošybos elementų – dirbinius pradėta dekoruoti, dažniausiai raižyti, simetriškai besikartojančiais geometriniais raštais.
Halštato kultūrą apie 450 m. pr. m. e. pakeitė Lateno kultūra.
Diego García

Diego García (gimė 1983 m. vasario 8 d.) – argentiniečių aktorius. Yra suvaidinęs populiariuosiuose Argentinos serialuose „Rebelde way“ ir „Chiquititas“.
Kaišiadorių rajono savivaldybės taryba

Kaišiadorių rajono savivaldybės taryba – Kaišiadorių rajono savivaldybės bendruomenės atstovaujamoji savivaldos institucija, atsakinga už savivaldos teisės, savo funkcijų ir bendruomenės iškeltų uždavinių įgyvendinimą bendruomenės interesais savivaldybės teritorijoje. Taryba renkama ketveriems metams visuotiniuose, slaptuose, laisvuose ir lygiuose rinkimuose pagal Lietuvos Respublikoje registruotų politinių partijų pateiktus kandidatų sąrašus. Rinkėjai – savivaldybės teritorijos gyventojai, gali keisti kandidatų eilę sąraše, penkiems kandidatams suteikdami pirmumo balsus.
Tarybą sudaro 25 tarybos nariai. Naujai išrinktos tarybos nario įgaliojimai prasideda, o ankstesnės kadencijos tarybos nario įgaliojimai baigiasi nuo tos dienos, kurią naujai išrinkta taryba susirenka į pirmąjį posėdį.
Per du mėnesius nuo pirmojo naujai išrinktos savivaldybės tarybos posėdžio sušaukimo dienos turi būti išrinktas savivaldybės meras, paskirti mero pavaduotojas ir savivaldybės administracijos direktorius, sudaryti tarybos komitetai ir tarybos kolegija. Savivaldybės tarybos veiklos tvarką ir formas nustato Vietos savivaldos įstatymas ir savivaldybės tarybos veiklos reglamentas.
Savivaldybės taryba savo įgaliojimus įgyvendina kolegialiai savivaldybės tarybos posėdžiuose. Tarybos posėdžiams klausimus rengia komitetai bei komisijos savo posėdžiuose, tarybos narių frakcijos bei savivaldybės administracija. Taryba svarstomais klausimais priima sprendimus ir kontroliuoja jų įgyvendinimą.
Savivaldybė yra Lietuvos savivaldybių asociacijos narė.
Ust Janos ulusas

Geografija

Iš šiaurės ulusą skalauja Janos įlanką sudaranti Laptevų jūra, joje yra keletas salų (Jarokas, Makaras, Šelonės salos). Didžiąją dalį teritorijos užima pelkėta Janos-Indigirkos žemuma. Toliau pietuose iškilę Čerskio kalnagūbrio ir Janos-Oimiakono kalnyno gūbriai. Pagrindinės upės – Jana, Ujandina, Čondonas, Selenjachas, Omolojus, Buor Jurjachas ir kt. Gausu ežerų.
Vidutinė sausio mėnesio temperatūra yra -32–40 °C, liepos mėnesio +4–12 °C. Vidutinis metinis kritulių kiekis – nuo 150–200 mm šiaurėje iki 250–300 mm pietuose.
Rasa Gustienė

Biografija

1991 m. baigė Lietuvos veterinarijos akademiją, zooinžinierė, 2004 m. Kauno technologijos universitete baigė viešąją vadybą ir administravimą.
AB „Mastis“ darbuotoja, 1997 m. Ryškėnų seniūnijos vyr. specialistė globai ir rūpybai, 2003 m. Telšių socialinių paslaugų centro direktorė.
1995 m. Lietuvos krikščionių demokratų partijos, 2002 m. Liberalų demokratų partijos, 2006 m. partijos Tvarka ir teisingumas (liberalai demokratai) Telšių rajono skyriaus narė.
2007 m. ir 2011 m. (mandato atsisakė) Telšių rajono savivaldybės tarybos narė. 
Sutuoktinis Eugenijus, vaikai Paulina, Aurelija
Hakusensha

Istorija

„Hakusensha“ buvo įkurta 1973 m. gruodžio 1 d. kaip „Shueisha“ padalinys, bet dabar yra atskira kompanija ir viena pagrindinių Hitotsubashi keiretsu narė.
Praėjus penkiems mėnesiams po leidyklos įsteigimo, ji išleido pirmą shōjo manga mėnesinį žurnalą, pavadinimu „Hana to Yume“ (花とゆめ). 1975 m. leidykla žurnalą ėmė leisti kas puse mėnesio ir tų pačių metų kovą atspausdino pirmą istorijų rinkinį „Hana to Yume Comics“ (花とゆめコミックス). 1976 m. liepą išleido antrą žurnalą, pavadinimu „Hana to Yume LaLa“ (花とゆめ LaLa).
Pranas Gudelis

Pranas Gudelis (1923 m. balandžio 14 d. Palėvenėlė, Kupiškio valsčius – 1995 m. kovo 24 d. Panevėžys) – Lietuvos agronomas, biomedicinos mokslų daktaras.

Biografija

1948 m. baigė Lietuvos žemės ūkio akademiją. 1968 m. žemės ūkio mokslų kandidatas
1948–1952 m. Vilkaviškio raj. Karklinių žemės ūkio mokyklos direktorius. 1952–1957 m. Jurbarko raj. Seredžiaus mašinų ir traktorių stoties vyr. agronomas. 1957–1961 m. Kauno raj. Panevėžiuko tarybinio ūkio direktorius. Nuo 1961 m. dirbo Žemdirbystės instituto Upytės bandymų stotyje.
Laurikočos urvas

Laurikočos urvas (isp. Cuevas de Lauricocha) – urvas Peru, Huanuko departamente, Andų aukštikalnėse, 3900 m aukštyje, šalia Laurikočos ežero. Šis urvas garsus seniausiais Peru rastais žmonių palaikais. Pagal šį urvą pavadinta akmens amžiaus Laurikočos kultūra.
Laurikočos urve žmonės gyveno maždaug prieš 9500 metų. Archeologas Augusto Cárdich 1958 m. šiame rado 11 žmonių palaikus, taip pat ir vaikų. Vieno iš numirėlių kaukolė buvo dirbtinai deformuota. Rasta įkapių – maisto, akmenų. Vienas iš palaidotųjų buvo su turkio vėriniu. Taip pat nustatyta, kad vienas iš vaikų buvo palaidotas ne iš karto, o tik tada, kai iš jo buvo likę tik griaučiai. Buvo iškelta hipotezė, kad Laurikočos žmonės galbūt praktikavę kanibalizmą, nors gali būti, kad toks buvęs laidojimo paprotys ar aplinkybės.
Urve taip pat rasta akmeninių įrankių, elnių ir guanakų kaulų, uolų tapybos.
Žuvienė

Žuvienė (rus. Уха) – sriuba, tradicinis patiekalas rusų virtuvėje. Taip pat plačiai naudojama baltarusių ir ukrainiečių virtuvėse.
Sriuba pagaminama iš įvairių rūšių žuvų, tokių kaip karšis, paprastasis šamas, arba net pūgžlys. Taip pat paprastai dedami šakniavaisiai, petražolių šaknys, porai, bulvės, lauro lapai, krapai, peletrūnai ir petražolės, o paskaninimui naudojami juodieji pipirai, šafranas, muskato riešutas ir pankolio sėklos. Žuvys, pavyzdžiui, ešeriai, lynai, šamai ir vėgėlės kartais naudojamas pridėti skonio sriubai.
Konradas Šulcas

Konradas Šulcas (Šultcas) (vok. Conrad Schul(t)z, latv. Konrāds Šulcs; 1731 m. sausio 1 d. Jelgavoje – 1802 m. sausio 23 d. Žeimelyje) – iš Baltijos vokiečių kilęs Latvijos ir Lietuvos evangelikų liuteronų kunigas, religinės bendruomenės veikėjas.

Biografija

Gimė ir augo amatininko šeimoje. Mokėsi namuose ir Jelgavos mokykloje, nuo 1744 m. buvo Duobelės vargonininko padejėju. Gavęs Jelgavos miesto stipendiją, nuo 1751 m. Karaliaučiaus universitete studijavo teologiją. 1755 m. dirbo namų mokytoju Duolėje (prie Rygos). 1759 m. paskirtas kunigu į Žeimelio evangelikų liuteronų bažnyčią, tuo metu priklaususią Kuršo konsistorijos Bauskės diecezijai. Šiame miestelyje 1786 m. vietoj medinės pradėjo statyti neogotikinę akmens mūro bažnyčią. 1793 m. rugsėjo 29 d. naujoji šventovė buvo konsekruota.
1761 m. vedė Katariną Magdaleną Rosenberger, 1772 m. jiems gimė sūnus Lybegotas Otto Konradas – būsimasis Latvijos ir Lietuvos evangelikų liuteronų kunigas, latvių literatas. 
Kun. Konradas Šulcas paruošė Lietuvai skirtos atskiros Konsistorijos projektą ir 1783 m. Collegium Synodale repraesentativum vardu ji buvo įsteigta. Už tai K.Šulcui suteiktas Lietuvos generalinio senjoro laipsnis. Paruošė jis ir parapijos įstatus (1782 m.), ir miestelio mokyklos mokymo planus (1790 m.). Lietuvos evangeliškų parapijų kunigams 1795 m. K.Šulcas latviškai parašė parankinę knygą „Lettisches Pastoral–Hand–Buch”. 1772 m. kartu su kitais įsteigė Bauskės kunigų našlių kasą ir nuo 1784 m. buvo jos asesoriumi. 
Palaidotas Žeimelio bažnyčioje, ant sakyklos stovo pritvirtinta atminimo lenta su vokišku užrašu.
Brihaspatis

Brihaspatis (skr. बृहस्पति = Br̥haspati) arba Brahmanaspatis (skr. ब्रह्मणस्पति = Brahmaṇaspati) – senovės vedų religijos maldų ir aukojimų viešpats. Rigvedoje jam skirta 11 himnų, dar dviejuose garbinamas drauge su Indra. Iš viso Rigvedoje Brihaspatis/Brahmanaspatis minimas ~170 kartų. Apibūdinamas kaip švytintis, tyras, ryškus, aukso spalvos. Turi 7 lankus, 100 sparnų, puikų balsą. Pasak Vedų, Brihaspačiui priklauso perkūno vėzdas, lankas, strėlės, auksinis kirvukas, geležinis kirvis ir įstatymo važiuoklė. Jis nukovė demonus, rado šviesą, atnešė Saulę, trenksmu perkirto tamsą, suskaldė akmenis, padarė kelius ir priėmė visus pavidalus. Tvaštaras jį sukūrė kaip būties pradą. Jis laikytas karališkuoju žyniu, atnašautojų ir maldininkų globėju. Vienas jo epitetų – vācaspati („kalbos viešpats“).
Vėlesniuose tekstuose Brihaspatis tapatinamas su Jupiterio planeta. Pasakojamos istorijos, kaip Brihaspatis balsu suskaldė uolą, kur buvo suslėptos Valos pagrobtos karvės, atrado Agnį ir Ušasę bei sukūrė angirasus, kurie grąžino karves. Puranose taip pat pasakojama apie tai, kaip Brihaspatis susigrūmė su Soma dėl Taros.
Kauno Šv. Sergijaus Radonežiečio cerkvė

Istorija

Pastatyta Kauno tvirtovės komendantūros iniciatyva artilerijos pulko įgulai, kaip manoma, katalikų koplyčios vietoje. Šv. apaštalų Petro ir Povilo katedros (Kauno soboras) filija.
Cerkvė pašventinta 1891 m. lapkričio 8 d., talpino apie 200 maldininkų.  Šalia cerkvės esančiose kapinėse palaidotas pirmasis Kauno tvirtovės komendantas generolas Oskaras Klemas, išlikę statybų metu mirusių stačiatikių, per Pirmąjį pasaulinį karą žuvusių rusų bei vokiečių kareivių kapai. Vėliau čia laidoti ir civiliai.
Po Pirmojo pasaulinio karo buvo nenaudojama. 1919 m. į cerkvę pretendavo besikuriančios Aleksoto katalikų parapijos komitetas. Vėliau pastatas iš stačiatikių bendruomenės išpirktas, paverstas sodininkystės-daržininkystės mokyklos ir karo aviacijos pulko bažnyčia.
1948 m. nacionalizuota, uždaryta, apleista – nugriuvo varpinės ir kupolo viršūnės. Apie 6-tąjį dešimtmetį pradėta naudoti Sodininkystės-daržininkystės technikumo ūkio reikmėms, vėliau – kaip sporto salė. 1982 m. remontuota, perdengtas stogas. Rengtas projektas restauruoti ir pritaikyti botanikos muziejui. 2003 m. planuota perduoti armėnų religinei bendruomenei. 
2001 m. kovo 20 d. pastatas įrašytas į LR nekilnojamųjų kultūros vertybių registrą.

Cerkvės privatizacija

2013 m. Šv. Sergijaus Radonežiečio cerkvę iš bažnyčios atstovų (Vilkaviškio vyskupijos) yra nupirkęs privatus asmuo. Pasak naujojo savininko, pastatas konservuojamas, ruošiami dokumentai renovacijos darbams. Numatomas pastato paskirtis neatskleidžiama. KPD Kauno skyrius neturi duomenų apie cerkvės naudojimo planus.
2015 m. duomenimis, laikinai sutvarkytas apleistos cerkvės stogas (užtemptas brezentu).

Architektūra

Pastato architektūra, dekoras yra stipriai sunykę. Pseudobizantinės architektūros statinys yra centriško kvadratinio plano tūrio, perdengtas masyviu kupolu. Jis išorėje akcentuojamas aštuoniomis kylinėmis arkomis, kurių kiekvienos viduryje komponuojamas apskritimas su graikišku kryžiumi. Prie pagrindinio tūrio vakaruose glaudžiasi varpinės bokštas, pastato vertikalioji dominantė. Jį su pagrindine statinio erdve jungia nedidelis prieangis, o rytuose – apsidė. Neišlikęs stogas, cerkvės varpinės bokštelio šalmas, kuris, manoma, buvo „svogūno“ formos. Sienų apdailoje derinami klasicistinės ir bizantinės architektūros elementai. Pastato cokolis – aukštas, padailintas imituojant rustiką. Sienas skaido sudvigubinti rustikuoti piliastrai, dėstomi pusapskritės arkos langų tarpulangėse. Vertikalų skaidymą statiniui suteikia ir išraiškingas dantukų ornamentu puoštas karnizas, esantis virš piliastrų.
Savitumu išsiskyrė cerkvės eksterjero polichrominis sprendimas. Jis buvo paremtas oranžinio atspalvio ochrinės ir baltos spalvos deriniu. Fasadų plokštumos buvo nudažytos ochrine spalva, o išsikišusios architektūrinės detalės – karnizai, lipdiniai, kapiteliai – balta.