google/wiki40b huggingface dataset:
Audronė Juzė Juodaitytė

Biografija

1961–1965 m. studijavo Šiaulių pedagoginiame institute, 1978 m. baigė Leningrado A. Gerceno pedagogikos institutą.
1978–1981 m. Leningrado A. Gerceno pedagogikos instituto, 1981–1991 m. Šiaulių pedagoginio instituto Klaipėdos ikimokyklinio auklėjimo fakulteto, 1991–2002 m. – Klaipėdos universiteto dėstytoja, 1991–2000 m. Vaikystės pedagogikos katedros vedėja, 1995–2002 m. Vaikystės studijų centro direktorė. Nuo 2003 m. Šiaulių universiteto dėstytoja, nuo 2003 m. Šiaulių universiteto Edukacinių tyrimų mokslinio centro direktorė; nuo 2002 m. profesorė.
Nuo 1995 m. Tarptautinio vaikų tyrimo instituto (International Institute of Child Study) ekspertų komisijos narė.

Mokslinė veikla

Mokslinių darbų pagrindinės sritys; vaikystės fenomeno edukaciniai tyrimai, socializacija ir ugdymas vaikystėje, vaikystės pedagogų universitetinis rengimas.
Vertėjas

Lietuva

Lietuvoje vertėjo (priešingai, nei gydytojo, advokato, auditoriaus ar kt.) profesinis vardas nėra įtvirtintas bei atitinkamai saugomas, ginamas įstatymo. Vertėjo praktikai užsiimti oficialiai nereikalingas koks nors egzaminas ar specialus išsilavinimas. Kai kuriose valstybėse tėra saugomi specifiniai vertėjo profesiniai vardai arba kvalifikacijos.
Lietuvos literatūros vertėjus yra subūrusi Lietuvos literatūros vertėjų sąjunga – meno kūrėjų organizacija, vienijanti apie 120 narių (2012 m.), besirūpinanti savo narių kūrybiniais, profesiniais ir socialiniais reikalais, organizuojanti įvairius renginius.

Specializacija

Vertėjai specialistai specializuojasi tam tikrose srityse. Pvz., teisės vertėjas (ES – teisininkas-lingvistas).
Galija (vienuolynas)

Galijos vienuolynas (gruz. ღალიის მონასტერი, gr. Γιαλιά μοναστήριον) − sugriautas XII a. gruzinų vienuolynas Kipro šiaurėje, Galijos kaime.
Pirmasis vienuolyną aptiko ir tyrinėjo gruzinų mokslininkas Vachtangas Džobadzė. Rimtesni tyrinėjimai prasidėjo 2006 m., kai Gruzijos ir Kipro valdžia pasirašė atitinkamas sutartis. Pradžioje buvo dvi cerkvės − ankstesnioji Dievo Motinos cerkvė, vėlesnioji − Šventojo Georgijaus cerkvė. Vienuolyno griuvėsiuose aptiktos XII−XIV a. gruziniškos freskos ir užrašai.
Raktų Rūmų spikeris

Raktų Rūmų spikeris (angl. Speaker of the House of Keys; men. Loayreyder yn Chiare as Feed) – vyriausias Raktų Rūmų (žemutiniai Meno salos parlamento Tinvaldo rūmai) pareigūnas. Spikerį išsirenka Raktų Rūmų nariai iš savo tarpo pirmo posėdžio po rinkimų metu.
Spikeris atsakingas už Raktų Rūmų procedūrų laikymąsi, už reglamento interpretavimą. Jis tvarko Rūmų reikalus ir rengia Rūmų darbotvarkę kiekvienam posėdžiui.
Spikeris yra nešališkas Rūmų narys, jis balsuoja tik tais atvejais, kai balsuojant balsai pasidalija po lygiai.
Visi spikeriai nuo 1750 iki 1898 m. buvo arba kilę iš Moore ar Taubman giminių arba tapę jų nariais per santuoką. Iki 1866 m. Raktų Rūmų nariai buvo nerenkami.
Dabartinis Raktų Rūmų spikeris yra Juan Watterson, išrinktas 2016 m.
Iki Raktų Rūmų rinkimų 1867 m. buvo priimta, kad spikerio pareigos yra iki gyvos galvos. Todėl Edward Moore Gawne, kuris atsistatydino 1867 m., buvo pirmasis spikeris, kuris nemirė eidamas šias pareigas.
Po jo visi spikeriai mirė eidami pareigas, nors buvo galimi kiti variantai – atsistatydinti ar būti neišrinktam. 1990 m. spikeris Charles Kerruish atsistatydino. Nuo tada nė vienas spikeris šias pareigas eidamas nemirė.
Purplių apylinkė (Mažeikiai)

Istorija

Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Dargių apylinkės.
Aloizas Brenčas

Biografija

1953 m. baigė režisūros studijas Latvijos konservatorijoje, 1956 m. – aukštuosius kino režisūros kursus Maskvoje. Nuo 1954 m. dirbo Rygos kino studijoje. Iš pradžių kūrė dokumentinius filmus, 1957–1994 m. dar ir kinožurnalus „Padomju Latvija“, „Māksla“. 1965 m. debiutavo vaidybiniu filmu „Toli iki rudens“. Daugiausia kūrė detektyvus. Sukūrė pirmąjį latvių TV daugiaserijinį filmą „Ilga kelionė per kopas“. Jo filmuose vaidindavo daug lietuvių aktorių.
Kupidas (palydovas)

Pastabos apie pavadinimą

Vienas asteroidas vadinamas tuo pačiu vardu: 763 Kupidas.
Zita Marijona Juodeikienė

Biografija

1951–1954 m. mokėsi Romainių pradinėje mokykloje, 1962 m. baigė Kauno miesto Salomėjos Nėries vidurinę mokyklą. 1968 m. baigė Lietuvos žemės ūkio akademiją, įgijo mokslinio agronomo specialybę.
1963 m. Kauno rajono „Pergalės“ kolūkio apskaitininkė. 1968–1971 m. pagal paskyrimą dirbo Telšių rajono Luokės tarybinio ūkio vyriausiąja ekonomiste. 1972 m. Kaišiadorių rajono „Laisvės“ kolūkio vyriausioji ekonomistė. 1973–1993 m. M. Melnikaitės kolūkio vyriausioji ekonomistė, 1993 m. reorganizavus kolūkį į bendroves, Ginteikiškių ŽŪB vyriausioji buhalterė. Nuo 1994 m. Kaišiadorių žemės ūkio mokyklos įmonių ekonomikos ir rinkos mokslo bei vadybos mokslo dėstytoja. Nuo 1995 m. su vyru įregistravę 600 ha žemės sėklininkystės ūkį dar ir ūkininkauja.
Lietuvos valstiečių partijos, 2000 m. Lietuvos socialdemokratų partijos, 2002 m. Valstiečių ir Naujosios demokratijos partijų sąjungos 2006 m. Lietuvos valstiečių liaudininkų sąjungos Kaišiadorių rajono skyriaus narė. 2003–2007 m. ir nuo 2007 m. Kaišiadorių rajono savivaldybės tarybos narė.
Kaišiadorių raj. ūkininkų sąjungos pirmininkė. Sutuoktinis Romualdas, duktė Rasa.
Pamoka

Pamoka − tai mokiniams perteikiamos ir mokinių jau turimos žinios, mokinių ir mokytojo veikla (t. y. įgytų ar turimų žinių taikymas, įgūdžių formavimas ar lavinimas).
Šiuolaikinei pamokai keliama gana daug ir įvairių reikalavimų. Tai priklauso nuo daugelio veiksnių. Būtina kompetentingai parinkti pamokos medžiagą, derinti ją su mokinių amžiaus ir jų gyvenamosios aplinkos ypatumais (t. y. mokomoji medžiaga turi būti aktuali ir prieinama mokiniams, ją reikia pasirinkti atsižvelgiant į mokinių amžiaus ypatumus, žinias, gebėjimus, mokinių poreikius ir interesus). Ugdymo turinyje turi atsirasti filosofinis pradas, verčiantis mąstyti, tobulėti. Mokytojas turėtų ne tik suteikti žinių, bet ir pratinti moksleivį mąstyti apie žmogaus ir tautos egzistenciją, atrasti įvairius ryšius tarp faktų bei procesų, formuoti savo elgesį bei įpročius. Pamokoje turi būti siekiama aktyvaus ir sąmoningo kiekvieno mokinio darbo, siekiama kalbos mokymo ir įgūdžių sudarymo vienovės. Būtina neužmiršti, kad dėstymo metodus pasirenkama atsižvelgus į mokinių (mokinių grupės, klasės) ypatumus.
Nėra ir negali būti universalaus kiekvienam mokytojui ir mokiniui tinkančio metodo. Mokytojas pagal savo prigimtį ir jėgas renkasi tokius metodus, kurie jam padėtų geriausiai pasiekti ugdymo tikslus bei uždavinius. Jei jam pačiam patogus metodas nepadeda skleistis kiekvieno mokinio individualybei, derėtų ieškoti kito arba permąstyti tą patį metodą. Tyrimai rodo, kad įvairesni mokymo būdai sužadina mokinio susidomėjimą, neleidžia nuobodžiauti, turi įtakos mokymosi motyvams. Koks mokymo metodas yra geriausias galima pasakyti tik tada, kai tiksliai įvertinamos mokinių savybės (amžius, motyvai, ankstesnis mokymasis ir rezultatai) ir mokymo tikslai.
Vladimiras Holubovičius

Biografija

Žmona Helena Cehak-Holubovičova. 1928 m. Vilniaus universitete baigė etnografiją, 1947 m. Poznanės universitete – archeologiją; 1947 m. istorijos daktaras.
1932–1937 m. dirbo Vilniaus universiteto muziejuje. 1945 m. dalyvavo Minsko archeologijos kasinėjimuose. 1951–1962 m. Vroclavo universiteto Archeologijos katedros vedėjas; nuo 1952 m. profesorius.

Mokslinė veikla

1933–1938 m. su H. Cehak-Holubovičova Vilniaus ir Naugarduko vaivadijose ištyrė 27 archeologijos paminklus, kasinėjo Bekešo, Kreivosios pilies ir Aukštutinės pilies kalnus Vilniuje; rūpinosi paminklų apsauga. Šeštame dešimtmetyje tyrinėjo Vakarų Lenkijos archeologijos paminklus, tarp jų – Opolės senamiestį.
Ruthless Records

Eazy-E mirtis, Tomica Wright valdymas

1995 m. Eazy-E buvo diagnozuota AIDS; neseniai jis buvo pasirašęs sutarti su penkių žmonių grupe pavadinimu „Bone Thugs-n-Harmony“, kurių debiutinis 1994 m. EP albumas „Creepin on ah Come Up“ tapo labai populiarus. Kai jis prodiusavo jų pirmąjį pilną albumą, „E 1999 Eternal“, Eazy-E mirė nuo AIDS sukeltų komplikacijų dar prieš pasirodant albumui. Jų didžiulis singlas „Tha Crossroads“ buvo skirtas Eazy-E ir grupės draugams atminti. Albumas tapo labai sėkmingu ir net pardavė virš 5 milijonų kopijų. Po Eazy-E mirties įrašų kompanijos valdymą perėmė jo žmona Tomica Wright. Dėl tam tikrų finansinių ir rinkodaros priežasčių, įrašų kompaniją pradėjo palikinėti kiti dainininkai. 1996 m. tik MC Ren ir Bone Thugs-n-Harmony pasiliko, ir net gi po tam tikro laiko pagaliau ir jie pasitraukė iš šios įrašų kompanijos. „Ruthless Records“ dabar yra „Epic Records“ įrašų kompanijos padalinys.
Korijama

Istorija

Korijama iškilo Naros laikotarpiu kaip pasienio taškas. Edo laikotarpiu buvo svarbus prekybinis ir pašto centras. Oficialiai miestas įkurtas 1889 m., o 1924 m. gavo miesto statusą. XX a. 4-ajame dešimtmetyje tapo svarbiu ginkluotės gamybos centru, todėl per II pasaulinį karą miestas bombarduotas.
Jugoslavijos dinaras

Monetos ir banknotai

Dinaro banknotų ypatumas buvo tas, kad juose vaizduoti ne žymūs asmenys, kaip kad yra daugelio šalių banknotuose, o anoniminiai asmenys – darbininkai, valstiečiai arba daiktai, pvz., laivai ar paminklai. Ši tradicija buvo sulaužyta tik išleidus 5000 dinarų banknotus, kuriuose vaizduotas Tito.
Ant visų monetų vienoje pusėje vaizduota monetos vertė, o kitoje pusėje Jugoslavijos herbas.

Istorija

Valiuta 1966 m. sausio 1 d. buvo devalvuota 1:100.
XX a. 7-ame ir 8-ame dešimtmetyje valiuta buvo gana stabili. Buvo palaikomas stabilus keitimo kursas 7:1 su Vokietijos marke.
XX a. 9-ame dešimtmetyje dinaro vertė vėl gerokai smuko dėl didelės infliacijos, ypač po Tito mirties.
Po Jugoslavijos iširimo dinaras naudotas tik Serbijoje ir Juodkalnijoje. Dėl hiperinfliacijos ne kartą bandyta reformomis sustabdyti valiutos vertės kritimą.
Buvusios Jugoslavijos respublikos Slovėnija ir Kroatija po trumpo pereinamojo periodo vietoje dinaro įsivedė Slovėnijos tolarą (talerį) ir Kroatijos kuną. Nuo 2003 m. Serbijoje dinaras pakeistas Serbijos dinaru, o Juodkalnijoje naudojamas euras.
Šiaulių kraštas

Šiaulių kraštas – Šiaulių apskrities laikraštis, einantis nuo 1990 m. lapkričio 20 d. Šiauliuose, P. Višinskio g. 26.

Istorija

Iki 1995 m. buvo krašto laikraštis. Leidžia 6 kartus per savaitę UAB „Šiaulių kraštas“, nuo 2000 m. „Respublikos leidinių grupės“ dalis. Tiražas 1990 m. – 9000 egz., 1997 m. – 25 000 egz.  Leido priedą „Reklamos laikraštis“, filialai: „Biržiečių žodis“, „Kelmės kraštas“, „Mūsų kraštas“, „Pakruojo kraštas“, „Sidabrė“, „Žemaitis“.
Rašo apie Šiaulių miesto bei rajono ir aplinkinių rajonų gyvenimo aktualijas, nagrinėja politines, socialines ir ūkines problemas.

Redakcija

Redakcijoje dirbo Antanas Adomaitis, Rūta Jankuvienė, Laima Aganauskienė, Petras Balčiūnas, Giedrius Baranauskas, Dalia Bičienė, Jadvyga Buivydienė, Algimantas Brikas, Algirdas Dankisas, Petras Dargis, Mykolas Deikus, Gražina Dunauskienė, Vytautas Gaižauskas, Linas Garbenis, Marius Glinskas, Rūta Jankuvienė, Reda Janulytė, Saulius Juškevičius, Dalia Karpavičienė, Vytautas Kirkutis, Virginija Kirnienė, Živilė Kavaliauskaitė, Loreta Klicner, Natalija Kondrotienė, Zenonas Kučinskas, Arūnas Limantas, Elona Limantienė, Vladas Mikalauskas, Angelė Mockutė, Vita Morkūnienė, Regina Musneckienė, Aloyzas Pintveris, Jonas Ruminas, Loreta Ripskytė, Vytautas Ruškys, Nijolė Saimininkienė, Aldona Sireikienė, Antanas Staponkus, Sigitas Stasaitis, Adolfas Strakšys, Janina Šaparnienė, Jolanta Šiurkuvienė, Jonas Tamulis, Janina Vansauskienė, Nijolė Veršinskienė, Stanislava Vičaitė, Rita Žadeikytė ir kiti.
Vyriausiasis redaktorius Vladas Vertelis.
Jüri Raidla

Biografija

1980 m. Tartu universitete baigė teisę, 1992 m. stažavosi Lundo universitete (Švedija). 1987 m. Sankt Peterburgo universitete (Rusija) apgynė disertaciją, teisės mokslų kandidatas (daktaras).
1981-1988 m. kolūkių, žemės ūkio įmonių teisininkas, 1992-1993 m. Estijos bankų asociacijos vadovaujantysis direktorius, 1990-1992 m. Estijos teisingumo ministras, nuo 1993 m. advokatas, kontoros „Raidla Lejins & Norcous“ vadovaujantysis partneris.
Alberto kanalas

Alberto kanalas (ol. Albertkanaal, pranc. Canal Albert) – kanalas Belgijoje, jungiantis Lježo (prie Maso) ir Antverpeno (prie Šeldės) miestus. Ilgis – 129,5 m. Kanalo statybos darbai vyko 1930–1939 m., pradėtas naudoti nuo 1940 m., tačiau oficialiai atidarytas tik po karo – 1946 m.
Gylis – 3,4 m. Po 1997 m. Alberto kanalu gali plaukti didesnės nei 9000 tonų pakrovos laivai (IV klasė). Įrengti 6 šliuzai, aukščių skirtumas – 56 m.
Vladimiras Tarasovas

Biografija

V. Tarasovas pradėjo groti džiazą nuo 14 metų Archangelske, vietiniame jūreivių klube. 1961 – 1966 m. mokėsi Archangelsko aukštesniojoje muzikos mokykloje. 1966 m. pradėjo studijuoti Leningrado konservatorijoje, tačiau dėl džiazo propagavimo tais pačiais metais buvo pašalintas iš mokslų .
Būdamas 20 metų, 1967 m. persikėlė į Vilnių. Ėmė groti džiazą populiarioje „Neringos“ kavinėje kartu su Viačeslavu Ganelinu ir kontrabosininku Grigorijumi Talasu. Dirbo Lietuvos nacionalinės filharmonijos simfoniniame orkestre, valstybiniame pučiamųjų orkestre "Trimitas". Nuo 1984 m. – Valstybinės filharmonijos solistas.
Nuo 1970 m. drauge su V. Ganelinu dirbo Vilniaus statybininkų kultūros namuose, grojo duetu „Gintarinės triūbos“ festivalyje Kaune, taip pat džiazo festivaliuose Gorkyje (1970 m.), Donecke (1971 m.). Sverdlovske susipažino su saksofonininku Vladimiru Čekasinu. Netrukus, po V. Čekasino persikėlimo 1971 m. į Vilnių, gimė žymusis trio Ganelinas – Tarasovas – Čekasinas, arba GTČ. Apie šį kolektyvą V. Tarasovas parašė autobiografinę knygą "Trio" ("Baltos lankos", 1998 m.). Kartu su šiuo trio V. Tarasovas grojo daugelyje TSRS bei užsienio festivalių, leido įrašus.
V. Tarasovas buvo renkamas geriausiu TSRS būgnininku (1980 – 1987 m.) ir metų džiazo muzikantu Nr.2 (1987 m.), Europos būgnininku Nr.2 (1986 m.). 1991 m. subūrė Lietuvos akademinės muzikos ir džiazo muzikantų orkestrą "Lithuanian Art Orchestra".
V. Tarasovas komponuoja muziką kino filmams, dramos spektakliams, šokio pastatymams, taip pat kuria ir vizualųjį meną, rengia personalines bei grupines parodas kartu su kitais menininkais. Nuo 1999 m. iki 2003 m. – Lietuvos Rusų dramos teatro meninis vadovas. Šio teatro scenoje režisavo spektaklio „Maskva – Petuški“ (aut. Venediktas Jerofejevas) pastatymą. 2009 m. gavo „Triumfo“ premiją.
Bogdan Klich

Biografija

1986 m. baigė Krokuvos Medicinos akademiją. 1987 m. baigė Krokuvos Jogailos universiteto Filosofijos ir istorijos fakultetą.
1987–1988 m. Krokuvos Psichiatrijos ligoninės gydytojas. 1988–1990 m. žurnalo "Tumult" vyriausiasis redaktorius. 1990–1992 m. Lenkijos televizijos Krokuvos centro Informacijos skyriaus direktorius. 1992–1993 m. Krokuvos Ludwiko Rydygiero ligoninės, 1993–1995 m. Krokuvos Psichiatrijos ligoninės gydytojas. 1993–2001 m. Krokuvos Demokratijos plėtros tarptautinio centro ir Strateginių studijų instituto prezidentas 1999–2000 m. gynybos viceministras.
Nuo 1977 m. Studentų solidarumo komiteto bendradarbis. Nuo 1980 m. Nepriklausomos studentų sąjungos veikėjas.
Nuo 1991 m. Demokratinės sąjungos ir Laisvės sąjungos narys. Nuo 2001 m. Pilietinės platformos veikėjas. 2001–2004 m. Lenkijos seimo narys. 2004–2007 m. Europos Parlamento narys.
2007 m. lapkričio 15 d. paskirtas Nacionalinės gynybos ministru D.Tusko vyriausybėje. Prisiimdamas atsakomybę dėl aviakatastrofos, kurioje žuvo Lenkijos prezidentas Lechas Kačinskis, 2011 m. liepos 29 d. atsistatydino iš pareigų.
Kompasas

Kompaso naudojimas

Paprasčiausias būdas naudotis kompasu – tiesiog žinoti, jog šiaurės rodyklė visada rodo beveik tiksliai į šiaurę, kuri žemėlapyje paprastai būna viršuje. Vien tai jau apsaugo nuo gana dažnos klaidos eiti kita ar net priešinga kryptimi nei manoma – plokščioje vietovėje, miške ar tankiame rūke.
Tikslesnei navigacijai reikia žinoti savo dabartinę vietą ir turėti žemėlapį. Kompasas dedamas ant žemėlapio taip, jog briauna jungtų dabartinę keliautojo vietą ir pasirinktą tikslą (pavyzdyje aiškumo tikslais pasirinktas didelis kalnas). Tuomet kompaso skalė pasukama taip, jog skalės „šiaurė“ sutaptų su paprastai viršuje esančia žemėlapio šiaure. Vėliau, pasukus kompasą taip, jog šiaurės rodyklė sutaptų su skalės „šiaure“, kompaso korpusas rodo daugmaž į pasirinktą objektą.
Kadangi Žemės geografinis ir magnetinis šiaurės poliai arti, bet nesutampa, tiksliai orientacijai skalę reikia papildomai šiek tiek pasukti kompensuojant vietos magnetinę deklinaciją. Tiksli šios kompensacijos reikšmė ir pasukimo kryptis priklauso nuo vietos. Ją galima rasti nurodytą ant žemėlapio arba, jei ten nėra, sužinoti kokiame nors vietiniame žygeivių klube. Lietuvos apylinkėse magnetinė deklinacija yra apie 5,8° ir pamažu kinta apie 0,12° per metus.
Omė (Tokijas)

Istorija

Miestas įkurtas 1951 m. balandžio 1 d., sujungus tris kaimus.

Geografija

Omė šiaurėje ribojasi su Hanu, pietuose – su Hinode ir Akirunu, pietryčiuose – su Hamura, rytuose – su Iruma bei vakaruose – su Okutama.

Simboliai

Oficiali miesto gėlė – japoninis abrikosas, medis – japoninė kriptomerija (Cryptomeria japonica), paukštis – japoninė četija (Cettia diphone).
Tererė

Tererė (isp. Tereré) – gėrimas, matės variantas, populiarus Paragvajuje, taip pat Brazilijos pietuose ir šiaurės Argentinoje. Nuo matės skiriasi tuo, kad užpilama ne karštu, bet šaltu vandeniu. Be to, į tereré, be yerba mate, dar dedama kitų augalų: mėtų, citrinžolių. Kai kuriuose regionuose vietoje šalto vandens dedamos citrinų, ananasų, apelsinų sultys („rusiška tererė“ – tereré rusa). Toks pavadinimas kilo dėl to, jog su sultimis tereré geria slavų kilmės imigrantai, tačiau gvaranų kilmės gyventojai geria tereré tik su šaltu vandeniu. Tereré, priešingai nei matė, geriama ne iš kalabasos, bet iš guampos, kuri gaminama iš jaučio ragų.
Tererė Paragvajuje labai populiarus gėrimas. Ja gaivinamasi karštomis vasaros dienomis, darbovietėse daromos tereré pertraukos.
Kazys Morkūnas (1929)

Biografija

Mokėsi Kulniškių ir Gelvonų mokykloje, nuo 1942 m. Ukmergės gimnazijoje. 1949–1954 m. Vilniaus universitete studijavo lietuvių kalbą ir literatūrą. 1962 m. filologijos mokslų kandidatas. 
1954–2001 m. dirbo Lietuvių kalbos institute, nuo 1966 m. Lietuvių kalbos istorijos ir dialektologijos skyriaus vadovas, 1990–2000 m. direktoriaus pavaduotojas. 1995–2000 m. tęstinio leidinio „Lietuvių kalbotyros klausimai“ redaktorius.
Alejaus rajonas

Demografija

Alejus pasižymi išskirtine religijų įvairove. Didžiąją dalį sudaro drūzai, toliau seka maronitai bei stačiatikiai. Taip pat yra keletas šiitų ir sunitų bendruomenių. Prieš pilietinį karą, daugiausia gyventojų buvo krikščionys.
Dietkauščizna

Žymūs žmonės

Šiame kaime gimė lietuviškos spaudos lenkų okupacijos metais platintojas, lietuvybės puoselėtojas, kraštotyrininkas Antanas Bielinis (1918–).

Aplinkinės gyvenvietės

Tverečius – 8 km
Nove Raciborai

Istorija

Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei. 1827 m. kaime buvo 4 namai ir 19 gyventojų. 1921 m. kaime buvo 28 namai ir 193 gyventojai, iš kurių 89 vyrai ir 104 moterys.
Lietuvių ir žemaičių labdaringoji draugija

Petrapilio labdaringoji lietuvių ir žemaičių draugystė arba Lietuvių ir žemaičių labdaringoji draugija – labdaros ir paramos organizacija, 1892–1918 m. veikusi Rusijos Imperijos tuometinėje sostinėje Sankt Peterburge. Istoriografijoje patogumo dėlei Draugija dažnai vadinama Labdariais.

Istorija

Susikūrusi 1892 m., ji kurį laiką buvo vienintelė legali lietuviška organizacija visoje carinėje Rusijoje. Leidimą viešai veikti išrūpino Jonas Jašmantas. Tarp aktyvių narių buvo Silvestras Baltramaitis, J.Mačiulis–Maironis, Justinas Zubrickas (sekretorius), Antanas Vilkutaitis, J.Gegužinskis ir kt. Įsikūrimo pradžioje jungė 60, o 1917 m. – 300 narių. Pirmininkai: Petras Vileišis (1892–95 m.), Vincas Matulaitis (1895–1917 m.), Blažiejus Česnys (1917 m.), Adomas Spurga (1917 m.), Gustavas Feterauskas (1918 m.).
Draugijos garbės nariais buvo išrinkti Imperijoje žinomi asmenys: prelatas Jonas Jašmantas (garbės pirmininkas), Žemaičių vyskupas Mečislovas Paliulionis, Lucko–Žitomiro vyskupas Karolis Niedzelkovskis, Dvasinės akademijos prof. Ignotas Baltrušis, tos pačios mokymo įstaigos inspektorius kun. Jonas Maciulevičius, prelatas ir popiežiaus protonotaras Konstantinas Maciulevičius, Mogiliavo metropolijos sekretorius Kazimieras Prapuolenis, inžinierius Petras Vileišis, Lietuvių teatro vadovas Lionginas Vinkleris, pirkliai Edmundas Novickis ir Mikalojus Kulvietis.
Veiklos pradžioje organizacinė veikla apsiribojo tautiškų vakarų rengimu. 1893 m. surengti net du šokių vakarai, sutraukę 400 persikėlelių iš Lietuvos. 1894 m. prieš šokių pokylį surengtas ir pirmasis koncertas. Savų artistų buvo nedaug, tad koncertavo rusų dainininkai ir muzikantai. 1895 m. scenoje jau dainavo mišrus choras (vad. K.Jakštas), vėliau choristams vadovavo Juozas Zauka, Česlovas Sasnauskas, Petras Juozas Pranaitis. Tais pačiais metais peterburgiečiams buvo parodytas pirmasis teatro mėgėjų vaidinimas – Juzefo Blizinskio komedija „Žentas dėl parodos“. Vakarai turėjo pasisekimą, jų pabaigoje pagiriamąjį žodį lietuviškai tardavo ir grafas Mykolas Oginskis.
Kasmetinis nario mokestis buvo 6 rubliai, dalį narių nuo jo atleisdavo. 1893–1902 m. veiklos laikotarpyje į draugijos kasą buvo surinkti 25 000 rub., tame tarpe įskaičiuoti ir už bilietus į organizuotus vakarus sumokėti pinigai bei savanoriški įnašai. Draugija teikė pašalpas ir paskolas, daugiausiai moksleiviams.
Palanki peterburgiečių visuomenės nuomonė dar iki 1904 m. paskelbto Spaudos draudimo panaikinimo leido spausdinti renginių programėles lietuviškai. Vėliau pradėtas leisti savaitraštis „Lietuvių laikraštis“ – pirmasis lietuviškas periodinis leidinys tuometinėje Rusijoje. Draugijos pastangų dėka buvo išspausdinti ir keliolika lietuviškų kalendorių. 1902 m. miesto Šv.Stanislovo bažnyčioje minint draugijos gyvavimo dešimtmečio sukaktį kun. Kazimieras Prapuolenis pasakė pirmąjį pamokslą lietuviškai. Po to šioje šventovėje buvo įvestos ir pamaldos lietuvių kalba.
Po 1917 m. Spalio perversmo Labdarių veikla prigeso, pasibaigus Pirmajam pasauliniam karui dauguma tautiečių grįžo į Lietuvą.
R&F (Honkongas)

Istorija

Klubas įkurtas 2016 m.
Žiogaičiai (Kėdainiai)

Istorija

1940–1941 ir 1944–1950 m. kaimas buvo Žiogaičių apylinkės centras.

Aplinkinės gyvenvietės

Pėdžiai – 2 km
Pamėkliai – 4 km
Kuigaliai – 5 km
Saviečiai – 1 km
Melkys

Etimologija

Neaišku, ar kaimo vardas kilo nuo ežero, ar atvirkščiai. Pavadinimas neaiškios kilmės. Gali būti, kad ankstesnė lytis buvo *Mielkys. Galbūt sietinas su latv. milka („kresna moteris, stambus šuo; sukčius, apgavikas, mulkis“) ar latv. milkāss („didelis, stambus žmogus“).
Klaipėdos Vitės progimnazija

Istorija

1953 m. septynmetės mokyklos bazėje įkurta 5-oji Klaipėdos vidurinė mokykla. 1963 m. mokykla išsikelia į naujai pstatytą (dabartinį) pastatą. 1995 m. mokyklai suteiktas Vitės vidurinės mokyklos vardas. 2000/2001 m. m. reorganizuota į Vitės pagrindinę mokyklą. Nuo 2018 m. Vitės progimnazija.
Albertas Kublickas

Albertas Kublickas (1911 m. gruodžio 6 d. Ryga – 2006 m. gruodžio 2 d. Vilnius) – Lietuvos zoologas ichtiologas, biomedicinos mokslų daktaras.

Biografija

Žmona Ona Kublickienė. 1946 baigė Vilniaus universitetą. 1957 m. biologijos mokslų kandidatas.
1944–1950 m. dėstė Kauno universitete (iki 1946 m. Vytauto Didžiojo universitetas). 1951–1959 m. dirbo Biologijos institute, 1959–1962 m. Zoologijos ir parazitologijos institute. 1963–1990 m. Vilniaus universiteto dėstytojas; nuo 1966 m. docentas.

Mokslinė veikla

Mokslinių tyrimų sritis: Kuršių marių ir kitų vandens telkinių bentofaginių žuvų mityba, jų mėsos biocheminė sudėtis.
FC Montceau Bourgogne

Istorija

Klubas įkurtas 1948 sujungus Sporting Clube Montcellien ir US Blanzy komandas.
Kališas

Pavadinimo kilmė

Manoma, jog pavadinimas Kalisz kilo iš keltų kalbos termino cal, kuris reiškia upelį, arba iš slavų kalbos termino kal, kuris reiškia pelkę.
Janina Pivorienė

Biografija

2000 m. Kalpokų žemės ūkio bendrovės vyr. zootechnikė.
1990 m. Lietuvos demokratinės darbo partijos, 2001 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Pakruojo rajono skyriaus narė.
2004–2007 m. Pakruojo rajono savivaldybės tarybos narė.
Vaikas Lina.