google/wiki40b huggingface dataset:
Zabičiūnai

Istorija

Rašytiniuose šaltiniuose kaimas pirmą kartą paminėtas didikų Radvilų valdų aprašyme 1594 m. Bagdanavo pavadinimu. Nuo 1667 m. Vasaknų dvaro valdų inventoriuje greta pavadinimo Bagdanavas jau rašoma Zabičiūnai.
Tuomet priklausė Breslaujos apskrities pastalininkui Jurgiui Vladislovui Daumantui-Siesickiui. Nuo 1724 m. Vasaknų dvaro valdos, tarp jų ir Zabičiūnų kaimas atiteko grafui Ferdinantui Pliateriui, nuo 1828 m. giminystės keliu perėjo grafui Jonui Mykolui Tiškevičiui, kurio palikuonys šią vietovę turėjo iki 1915 m.
Carinės priespaudos metais, kai 1864–1914 m. buvo uždraustas lietuviškas raštas ir knyga, kaime veikė slaptos „daraktorinės“ mokyklos, spaudą atnešdavo knygnešiai Juozas Baranauskas, Tamošius Stankūnas, Petras Galinis ir kiti. 1918–1935 m. kaime veikė pradinė mokykla. Mokytojais dirbo Angelė Navadničėnaitė – Miškinienė, Vladas Triponis, Povilas Banaitis, Aleksas Gruodis, Izabelė Ignatavičiūtė.
Zabičiūniškiai aktyviai dalyvavo 1905 m. anticariniame bruzdėjime, už tai trys iš jų – Benediktas Ančius (32 m.), Jonas Nenėnas (22 m.) ir Kazys Urbanas (21 m.) – pateko į žandarų rankas. 1907 m. vasario 27 d. Vilniaus apygardos karo teismas juos pasmerkė mirties bausme pakariant, kuri buvo pakeista kalėjimu iki gyvos galvos. Iš Sibiro į tėviškę 1918 m. grižo tik Kazys Urbanas, kiti du žuvo tremtyje.
1912–1915 m. kaimas išsiskirstė viensėdžiais. 1923 m. duomenimis, buvo 58 sodybos su 340 gyventojų. 1940–1951 m. nacistinės ir sovietinės okupacijos laikotarpiu kaimas prarado 58 gyventojus. 1949 m. gyventojai buvo suvaryti į kolūkį „Jaunoji gvardija“. Pirmąjį kolūkio pirmininką Antaną Pamakštį (1909–1950) nužudė Jono Abukausko „Audros“ būrio partizanai.
Iš Zabičiūnų kilę: kunigas Antanas Nenėnas (1862–1930), nuo 1927 m. – dekanas. Palaidotas Varnionių (Baltarusija) bažnyčios šventoriuje
Antanas Nevodničėnas (1888–1953), pirmasis 1919–1926 m. Zarasų apskrities viršininkas, vėliau Kėdainių, Utenos, Seinų apskričių viršininkas, nuo 1936 m. Ukmergės apygardos ligonių kasos direktorius. Palaidotas Ukmergėje.
Kazys Statulevičius (1903–1962), agronomas, politikas, 1936–1940 m. Lietuvos Seimo narys, 1940–1958 m. kalintas Komijoje ir Kazachstane. Palaidotas Palangoje.
Pagoda

Pagoda – daugiaaukštis, bokšto formos pastatas, kurio aukštus vieną nuo kito skiria išsikišę karnizai arba stogeliai. Paplitę Kinijoje, Japonijoje, Korėjoje, Nepale, Vietname ir kitose Azijos šalyse.
Daugelis pagodų buvo pastatytos religiniais tikslais, dėl to dažnai yra šventyklų kompleksų dalis arba netoli jų. Tokie pastatai buvo statomi ne tik religiniais tikslais, bet ir teritorijų apžvalgai, taip pat navigaciniams tikslams. Pirmosios kinų pagodos buvo medinės, tačiau kadangi ten laikyti vertingi budistiniai raštai, todėl netrukus jos pradėtos statyti iš akmens. Pirmame aukšte paprastai yra pagrindinis Budos atvaizdas, o kituose aukštuose statulėlių grupės arba centrinė kolona, į kurią yra įmūrytos relikvijos.

Kilmė

Šiuolaikinės pagodos evoliucionavo iš indiškų stūpų, pusapskritimio formos žemės kalvos, kur buvo laikomos ir garbinamos šventosios relikvijos. Kartu su budizmu stūpos paplito po visą Aziją, o jų struktūra keitėsi pagal vietines architektūrines tradicijas. Kinijoje ant stūpų pradėti statyti skėčio pavidalo antstatai, o iš čia tokio tipo pastatai paplito į Vietnamą, Japoniją ir Korėją.
Barteliai (Lazdijai)

Aplinkinės gyvenvietės

Barčiai – 1 km
Zarafšanas

Istorija

Pradėjo kurtis 1967 m., pradėjus eksploatuoti aukso baseiną. Miesto teisės suteiktos 1972 m.
Audronė Meškauskienė

Biografija

1984 m. baigė chorinis dirigavimą Klaipėdos Stasio Šimkaus aukštesniojoje muzikos mokykloje, 2005 m. edukologiją Klaipėdos universiteto, pedagogikos fakultete.
Skuodo meno mokyklos, Skuodo kaimo verslų, amatų ir paslaugų mokyklos vyr. muzikos mokytoja.
Partijos Naujoji sąjunga (socialliberalai) Skuodo rajono skyriaus narys. Nuo 2011 m. Skuodo rajono savivaldybės tarybos narys. 
Vaikai Mindaugas, Jonas.
Sevano nacionalinis parkas

Žinduoliai

Mokslinių žinių ne daug apie Sevano baseino žinduolius. Yra paminėti vilkai, šakalai, lapės, kiaunės, katės, kiškiai bei smulkus graužikai.

Paukščiai

Ežero apylinkėse yra daug paukščių rūšių. Seveno ežero baseine yra užregistruotos 267 paukščių rūšys, iš kurių 39 įtrauktos į Armėnijos raudonąją knygą. Taip pat yra endeminės rūšys, tokios kaip armėnų kiras (lot. Larus armenicus).
Asturijos karalystė

Istorija

Asturijos karalystę įkūrė Pelajus, vietinis didikas, grįžęs namo po  Gvadaletės mūšio ir kitų didikų išrinktas vadu. Iš pradžių ši karalystė buvo tik vėliava po kuria telkėsi atskiri partizanų būriai.
Musulmonai verždamiesi į Ispaniją lengvai užėmė svarbiausius miestus. Atėjūnams pietų ir centrinė Ispanija nekėlė problemų, nes jie pasinaudojo vestgotų administracine sistema. Tačiau šiaurėje svarbių centrų nebuvo, tad norint primesti valdžią reikėjo užimti vos ne kiekvieną slėnį. Musulmonai dažnai pasitenkindavo tik įkaitais, kad nuramintų naujai užimtas žemes.
Po to kai Tarikas užėmė Toledą 711 m., Musa bin Nusayr išplėtė kampaniją ir užėmė Saragosą, Meridą, Leridą ir kitus miestus. Karo pabaigoje jis pasiekė šiaurės vakarų Pirėnus, kur užėmė Lugo ir Chichono gyvenvietes. Pastarojoje vietoje buvo palikta Munuzo vadovaujama berberų įgula, kuriai buvo pavesta sutvirtinti musulmonų valdžią Asturijoje. Kaip garantą Asturijos didikai turėjo Kordobai duoti įkaitų.
Asturijos vadas, kurio kilmė diskutuojama, turėjo namus Brese ir Munuza pasiuntė Al-Kvamą su kariais pas jį. Sužinojęs apie musulmonų atvykimą Pelajus persikėlė per Piloños upę ir apsistojo siaurame Ausevos kalnų slėnyje, kur rado Kovadongos urvą. Musulmonų apgultis neužtruko dėl oro ir jie atsitraukė į pietus. Vietiniai juos užpuolė ir daug nužudė. Likę musulmonai pabėgo į Leono lygumą palikdami Asturijos kalnus silpnai ginamus. Kovadongos mūšis krikščionių tekstuose vaizduojamas epiniu, o musulmonų - nežymiu susirėmimu.
Pelajaus pergalė įžiebė sukilimą Galisijoje ir Asturijoje. Kai jis tapo krikščionių vadu, atakos prieš berberus padažnėjo. Munuza jautėsi izoliuotas priešiškame krašte, tad bandė pasitraukti iš Chichono ir patraukė į lygumą Mesos keliu. Tačiau vietiniai jam užkirto kelią ir nužudė Olalíes vietovėje. Išstūmęs maurus iš rytinių perėjų Pelajus užpuolė Leoną, svarbiausią šiaurės vakarų pusiasalio miestą, ir užtvėrė kelią musulmonams į šiaurę.
Nors Pelajus atkovojo Asturiją iš musulmonų, bet jis neprilygo vestgotų karaliams. Iš pradžių Asturijos valdovai save vadino kunigaikščiais, vėliau karaliais, bet pastarasis titulas įsitvirtino tik valdant Alfonsui II. Pirmais dešimtmečiais Asturijos karalių valdžia buvo silpna, tad ji buvo stiprinama vedybomis su galingomis vietinėmis šeimomis. Pelajus ištekino dukrą Ermesindą už Alfonso, Petro Kantabriečio, vis dar nepriklausomos Kantabrijos kunigaikščio. Jo sūnus Favilas vedė Froiliubą. Kitas sūnus Fruelas vedė Muniją, baskų princesę iš Alavos, o dukra Adosinda ištekėjo už Silo, Flavionavos didiko.
Po Pelajaus mirties 737 m. jo sūnus Favilas tapo karaliumi. Pasak kronikų, Favilą netikėtai nužudė lokys per drąsos išbandymą, kurio reikalavo to meto papročiai. Tai vienintelis žinomas mirties atvejis tarp monarchų, kurie užsiiminėjo šiuo sportu. Po Favilo mirties karaliumi tapo jo svainis Alfonsas.
Fefanas

Fefanas (arba Fefenas) – trečia pagal dydį gyvenama sala Čiuko lagūnoje, Karolinų salų salyne, Mikronezijos Federacinėse Valstijose. Plotas - 13,2 km². Gyventojų - 3096 (1980 m.). Šiaurinė salos dalis yra kalvota, aukščiausiame taške iškyla 298 m virš jūros lygio.
Saloje yra gimęs Mikronezijos Federacinių Valstijų prezidentas Manny Mori.
Pavlodaro sritis

Geografija

Didžioji srities dalis įeina į Vakarų Sibiro lygumą ir sudaro jos pietinį pakraštį – Irtyšiaus lygumą. Būdingas aukštis 110–200 m, gausu įdubų, lomų, kurios neretai užpildytos druskingais ežerais. Pietvakariuose siekia Kazachijos kalvyną bei Kyzyltau ir Bajanulų masyvus (aukščiausios viršūnės – Aulijė, 1055 m ir Akbetas, 1026 m). Yra akmens ir rusvųjų anglių, vario, ežeruose – valgomosios ir glauberio druskos.
Klimatas ryškiai žemyninis, su karšta ir sausa vasara, bei šalta ir nesnieginga žiema. Vidutinė liepos mėnesio temperatūra 20-22 °C, sausio mėnesio – nuo -17,5 iki -19,5 °C. Metinis kritulių kiekis 220–240 mm pietuose, 305 mm šiaurėje, 320 mm kalnuose. Būdingi stiprūs vėjai: žiemą – buranai, vasarą – sausvėjai.
Pagrindinė upė – Irtyšius. Jis tekėdamas sudaro daug senvagių, meandrų, pelkynų. Kalvyne prasideda Šiderty, Tundykas, Aščisu, Olenty upės, tačiau užsibaigia druskingose dubumose ir Irtyšiaus nepasiekia. Įrengtas Irtyšiaus-Karagandos kanalas su užtvankų sistema. Srityje daug ežerų, dauguma jų druskingi: Didysis Ažublatas, Seletytenizas, Kyzylkakas, Žalaulai, Šureksoras, Karasoras, Žamantuzas, Kalkamanas, Marlandai, Molidai ir kt.
Pavlodaro sritis yra stepių, miškastepių ir pusdykumių gamtinėse juostose. Upių slėniuose, prie ežerų auga vešlios pievos, nendrynai.
Viktoras Lebedžinskas

Biografija

1985 m. baigė Kauno medicijos institutą, gydytojas, 2005 m. baigė Kauno medicinos universitetą visuomenės sveikatos vadybininkas.
Kudirkos Naumiesčio slaugos ligoninės vyr. gydytojas, 2003 m. Kudirkos Naumiesčio Pirminės sveikatos priežiūros centro vyr. gydytojas, 2008 m. Šakių rajono savivaldybės visuomenės sveikatos biuro direktorius.
Nuo 1997 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Šakių rajono skyriaus narys.
2003–2004 m. ir 2007 m. (mandato atsisakė) Šakių rajono savivaldybės tarybos narys.
Lietuvos gydytojų sąjungos narys, Šakių rajono neįgaliųjų draugijos narys. Sutuoktinė Kristina, duktė Ula, sūnus Joris, duktė Ilzė
Tandilis

Istorija

Tandilio pavadinimas mapučių kalba reiškia „krentanti uola“. Gyvenvietė įkurta 1823 m. balandžio 4 d. Martino Rodrigeso ir pavadinta Fuerte Independencia („galiga nepriklausomybė“). Nuo pat įkurimo iki 1875 m. vietiniai indėnai priešinosi jų žemių kolonizavimui. „Dykumos užkariavimo“ plano metu daugelis indėnų išžudyta arba išvaryta iš derlingų Tandilio žemių. XIX a. į miestą atvyko daug imigrantų iš Italijos, Prancūzijos (Baskijos), Danijos. XX a. Tandilis tapo turistų iš Buenos Airių traukos centru, kurie poilsiavo Tandilio kalnuose. Turistus taip pat viliojo ant uolos krašto balansuojantis Tandilo akmuo, tačiau 1912 m. jis nukrito.

Ekonomika

Tandilis – maisto pramonės centras. Sūrių, dešrų (saliami), kitų mėsos produktų gamyba. Metalo apdirbimo pramonė. Svarbus žemės ūkio (ypač gyvulininkystės) centras. Tandilyje yra Nacionalinis Centro universitetas.

Susisiekimas

Svarbus transporto, ypač geležinkelių mazgas. Geležinkeliai į Las Floresą, Maipu, Tres Arojosą, Nekočėją. Per miestą eina Peucho-Mar del Platos kelias.
Daržinė aguona

Augalų morfologija

Vienmetis žolinis 60–120 cm aukščio augalas. Lapai stambiai pjūkliškais pakraščiais, apkabinantys stiebą. Žiedai gali būti įvairių spalvų: raudoni, balti, violetiniai ir kt. Žydi liepos mėnesį, o sėklos prinoksta rugpjūčio mėnesį. Vaisius – dėžutė, pripildyta pilkų ar juodų sėklų. Augalas išvagotas daugybe pientakių, kuriais teka baltos, greitai tirštėjančios sultys.
Rudiškių pradinė mokykla

Istorija

Rudiškiuose veikė parapijinė mokykla. Žinoma, kad 1853 m. ją lankė 35 mokiniai. Pradinė mokykla įkurta 1918 m. 1949 m. ji tapo septynmetė, 1962 m. aštuonmetė, 1986 m. nepilna vidurinė (devynmetė), nuo 2002 m. pagrindinė (dešimtmetė), nuo 2011 m. pradinė.
Rudiškių mokyklos mikrorajone veikė trys pradinės mokyklos, nelikus mokinių uždarytos: Šilmikių mokykla – 1971 m., Jankūnų – 1999 m., Beržėnų – 2001 m.
2008 m. kovo 18 d. pradinė mokykla išregistruota.
Ferdinandas Fabijonas Pliateris

Biografija

Ferdinandas Fabijonas Pliateris buvo Jono Adrejaus ir Liudvikos Marijos Grotus sūnus. 1739 m. kovo 31 d. tapo Lietuvos dvaro maršalka. Vedė Jadvygą Elžbietą (m. 1754), su kuria vaikų neturėjo.
Livonijos vaivadijos pakamaris 1713, 1723 metais, Vilkmergės pavieto pakamaris 1718 metais. 1734 buvo Varšuvo konfederacijos kancleriu nuo Vilkmergės, susijusios su Augusto III Sakso gynyba.
Pasiuntinys į 1735 metų seimą nuo Vilniaus vaivadijos.
Rė sala

Rė sala (pranc. Île de Ré) − Prancūzijos sala Atlanto vandenyne, Biskajos įlankoje, Antiošo sąsiauryje, prie Šarantos upės žiočių, netoli La Rošelio miesto.
Rė sala dar nuo viduramžių garsėja kaip baltojo aukso − druskos kasykla.
Rė sala yra 30 km ilgio ir 5 km pločio. Plotas apie 85 km². Rė sala priklauso Pajūrio Šaranto departamentui. 2006 m. surašymo duomenimis saloje gyvena 17 600 gyventojų.
Sen Marten de Rė miestelyje yra Ernesto Cognacqo (Ernest Cognacq) (žinomo prancūzų prekybininko) muziejus, o Ars en Rė miestelis yra įtrauktas į Prancūzijos gražiausiųjų miestelių sąrašą.
Salą su žemynu jungia 2926,5 m ilgio tiltas, pastatytas 1988 m. gegužės 19 d.
Vasaros mėnesiais Rė sala labai populiari tarp poilsiautojų.
Aldona Daugilytė

Biografija

1949–1961 m. mokėsi Debeikių vidurinėje mokykloje, 1969 m. baigė Šiaulių pedagoginį institutą, mokytoja. 1993 m. baigė Panevėžio vyskupijos katechetikos centro kursus ir įgijo tikybos mokytojos kvalifikaciją. 1995 m. baigė Respublikinio mokytojų tobulinimosi instituto kvalifikacinius kursus vyr. mokytojo ir metodininko kategorijoms įgyti. Nuolat tobulinasi profesijos, partinių ir visuomeninių organizacijų veikėjams organizuojamuose kursuose, seminaruose.
1961–1970 m. Debeikių vidurinės mokyklos laborantė, mokytoja. 1970–1975 m. Anykščių rajono švietimo skyriaus metodininkė. 1975–1994 m. Jono Biliūno vidurinės mokyklos mokytoja, 1994–1998 m. Antano Vienuolio vidurinės mokyklos katalikiškos klasės mokytoja, 1998–2000 m. darželio – mokyklos „Žilvitis“ mokytoja. Nuo 2000 m. Katlėrių buvo pradinės mokyklos prie Jono Biliūno gimnazijos mokytoja.
Lietuvos krikščionių demokratų partijos narė, 1996–2000 m. Anykščių skyriaus pirmininkė, nuo 2003 m. partijos Lietuvos krikščionys demokratai narė, Anykščių skyriaus pirmininkė, nuo 2008 m. partijos Tėvynės sąjunga - Lietuvos krikščionys demokratai narė.
1995–1997 m. (ėjo į rinkimus su konservatorių sąrašu), 1997–2000 m., 2007–2011 m. ir nuo 2011 m. Anykščių rajono savivaldybės tarybos narė.
Nuo 1992 m. Lietuvos Sąjūdžio Seimo narė, Tėvynės Santaros Anykščiuose pirmininkė, nuo 2000 m. Debeikių bendrijos pirmininkė.
Selenge Press FC

Istorija

Klubas įkurtas 2002 m. Dalyvauja Premier Lygos pirmenybėse. 
2008 m. užėmė ketvirtą vietą.
Proskyna

Proskyna – siaura tiesi iškirsto miško juosta. Proskynos ariamos tiesiomis linijomis, vienodais atstumais lygiagrečiai ir statmenai, dažnai neatsižvelgiant į reljefo sudėtingumą. Proskynų linijos mišką suskirsto į kvartalus. Proskyna dar vadinama kvartaline linija. Topografiniuose ir sportiniuose žemėlapiuose žymima ilga punktyrine linija.
Kontrolės lokusas

Apibūdinimas

Žmonės su vidiniu kontrolės lokusu (toliau „internalai“) jaučiasi galintys kontroliuoti ar įtakoti įvykius savo gyvenime, o žmonės su išoriniu kontrolės lokusu (toliau „eksternalai“) priskiria įvykius išorinėms aplinkybėms ir nesijaučia turintys jiems įtakos. Pastarieji žmonės yra labiau linkę į stresą bei depresiją.
Pirmą kartą panaši sąvoka buvo nagrinėta 6 dešimtmečio psichologiniame tyrime, susijusiame su ekspektacijomis (lūkesčiais), tačiau paprastai yra siejama su Džiuljenu Roteriu (Julian B. Rotter), kurio 1966 m. atspausdintame darbe pateikiama ir klasikinė kontrolės lokuso skalė.
Pagal Roterį internalai pasižymi dviejomis pagrindinėmis savybėmis: jų siekimo motyvacija yra stipri ir orientacija į išorę (aplinką) silpna. 1974 m. B. Weiner pasiūlė įvertinti papildomus atribucijos aspektus – priežasčių stabilumą, tokiu būdu praplečiant klasifikaciją į sugebėjimus (vidinė, stabili priežastis), pastangas (vidinė, nestabili priežastis), užduoties sunkumą (išorinė, stabili priežastis) ir sėkmę (išorinė, nestabili priežastis).

Skirtumai

Pavyzdžiui, studentai su stipriu vidiniu kontrolės lokusu tiki, kad jų atsiskaitymų įvertinimai priklauso nuo jų sugebėjimų bei pastangų. Tokių studentų mąstymas yra „Kuo daugiau mokysiuosi, tuo geresni bus įvertinimai“. Todėl, susidūrę su kliūtimi, atradę savo trūkumus, jie keičia mokymosi strategijas.
Studentai su išoriniu kontrolės lokusu, priešingai, tiki, kad jų atsiskaitymų įvertinimai labiau priklauso nuo sėkmės, todėl yra linkę mažiau įdėti pastangų į mokymąsi.
Kontrolės lokuso tipas gali turėti didelę įtaką žmogaus siekimo motyvacijai.
Kontrolės lokuso raida siejama su žmogaus šeimos tipu ir ištekliais, kultūriniu stabilumu bei dydžiu tokios patirties, kai pastangos veda prie atpildo. Dauguma žmonių su vidiniu kontrolės lokusu užauga šeimose, kuriose taikomos atitinkamos vidinio kontrolės lokuso pažiūrų sistemos. Tokiose šeimose akcentuojama pastangų, išsilavinimo, atsakomybės ir mąstymo svarba, bei tėvai paprastai atlygina vaikams, laikydamiesi atitinkamų pažadų.
Žmonės su išoriniu kontrolės lokusu dažnai siejami su prastesniu socioekonominiu statusu, nes neturtingų žmonių galimybės kontroliuoti savo gyvenimą yra mažesnės. Socialiai neramiose visuomenėse žmonės labiau jaučiasi negalintys įtakoti įvykių, todėl tokių visuomenių žmonės linkę būti labiau eksternalai.
Augdami vaikai įgyja daugiau įgūdžių, kurie leidžia labiau įtakoti aplinką. Psichologiniai tyrimai parodė, kad vyresni vaikai paprastai turi daugiau vidinio kontrolės lokuso.
Archimedo kūnas

Pavadinimo kilmė

Šie briaunainiai pavadinti Archimedo vardu, kuris aprašė juos savo dabar jau prarastame veikale. Bet šį veikalą cituoja Papus Aleksandriškis, kuris teigia, kad Archimedas nurodė 13 briaunainių. Renesanso periodu menininkai ir matematikai labai vertino grynas formas ir jas tyrinėjo bei atrado iš naujo. Šias paieškas beveik galutinai užbaigė Johanas Kepleris, kuris apibrėžė prizmes, antiprizmes ir neiškilius briaunainius vėliau imtus vadinti Keplerio-Puanso biriaunainiais.
Kepleris, tikėtina, atrado ir prailgintą kvadratinį girobikupolą (pseudorombinį kuboktaedrą): bent vieną kartą jis tikrai paminėjo, kad yra 14 Archimedo briaunainių. Deja, jo pateiktuose sąrašuose yra tik 13 tolygių briaunainių, o pirmą aikvaizdų liudijimą apie pseudorombinį kuboktaedrą sutinkame 1905 metais, Dunkano Somervilio (Duncan Sommerville) darbe.

Savybės

Archimedo kūnų viršūnių skaičius apskaičiuojamas 720° dalijant iš viršūnės kampo defekto.
Kuboktaedras ir ikosidodekaedas yra izotoksai (turi viebodas briaunas) ir priskiriami kvazitaisyklingiams briaunainiams.
Archimedo kūnų dualai yra vadinami Katalano kūnais. Kartu su bipiramidėmis ir trapecoedrais, jie yra tokie izoedrai, kurie turi taisyklingas viršūnes.

Chirališkumas

Nusklembtas (angl. snub) kubas ir nusklembtas dodekaedras yra chirališki, nes jie būna kairinės ir dešininės formos, todėl kūno trimatis pavidalas nesutampa su jo veidrodiniu atspindžiu. Kūno savybė turėti kairinę ir dešininę formą vadinama enantiomorfizmu, o patys kūnai gali būti vadinami enantiomorfais. Taigi minėtos dvi figūros (nusklembtas kubas ir nusklembtas dodekaedras) yra enantiomorfinės, arba tiesiog, enantiomorfai.
Eravano krioklys

Eravano krioklys (taj. lน้ำตกเอราวัณ) – krioklys Eravano nacionaliniame parke, Tailande, Kančanaburio provincijoje.

Teritorija

Krioklys yra 700 m į pietus nuo parko administracijos. Lankytojų patogumui šalia krioklio įrengtas apžvalginis takas, o vietose, kur jis kerta upės vagą – mediniai tiltai. Krioklio pakopos skaičiuojamos iš apačios į viršų. Pirmosios dvi pakopos Lukunlungo (Lu Kun Lung) ir Vungmača (Wung Macha) mėgstamos vietos gyventojų. Čia jie mėgsta praleisti savaitgalius. Aukščiau neštis maistą ir gėrimus (išskyrus butelį vandens) draudžiama. Trečias Fanumtoko (Pha Num Tok) kaskadas turi dideli vandens baseiną. Ketvirta Okenangfeseaho (Oke Nang Phe Seah), penkta Buamelongo (Bua Mae Long) ir šešta Dongproucksa (Dong Prouck Sa) pakopos išsidėsčiusios tankiame miške ir neturi šalutinių vandens srautų, tad vanduo krenta vientisa srove. Link paskutinės Pufaeravano (Phu Pha Erawan) pakopos, uolos viršuje, veda bambukais apaugęs takas.
Nuo 15 val draudžiama lipti aukščiau ketvirtos krioklio pakopos.
Nacionalinė policija (Prancūzija)

Ginklai

1935 m. Prancūzijos policija naudojo įvairius asmeninius ginklus, tiek revolverius, tiek savitaisius pistoletus. Žinomiausi buvo revolveriai MAS 1873 revolver ir MAS 1892, pistoletai FN M1900 ir „Ruby“, daug kitų privačiai pirktų ginklų.
Išsyk po Antrojo pasaulinio karo buvo naudojama daug karinių ginklų, dažnai trofėjinių, tokių kaip pistoletai Mauser HSc ir Walther P38, šautuvai Karabiner 98k.
1951 m. imta standartizuoti policijos ginklus, pereita prie 7,65 mm pistoletų RR 51 ir pistoletų kulkosvaidžių MAS-38 ir MAT-49. Nuo 1953 m. dėl dažniau pasitaikančių prievartos aktų ir Alžyro karo Respublikinės saugumo kuopos perginkluotos 9 mm pistoletais MAC Mle 1950.
Nuo maždaug 1960 m. imta naudoti stambaus kalibro revolverius, pvz., Manurhin MR 73 ir Ruger SP-101. Po dvidešimties metų imta standartizuoti naudojamus revolverius. 8-tąjį dešimtmetį į ginkluotę įtraukti šturmo šautuvai SIG SG 543, skirti naudoti kovoje su gerai ginkluotais organizuoto nusikalstamumo nariais bei teroristais.
Po 2000 m. imta pereidinėti prie savitaisų pistoletų ir 9 mm kalibro. Keletą metų standartiniu Nacionalinės policijos ir Nacionalinės žandarmerijos pistoletu buvo Beretta 92FS. 2003 m. abi institucijos sudarė didžiausią po Antrojo pasaulinio karo laikų pistoletų pirkimo kontraktą ir nupirko apie 250 tūkst. SIG SP 2022 pistoletų. Manoma, kad šie ginklai liks ginkluotėje iki 2022 m.

Automobiliai

Daugelis Nacionalinės policijos automobilių yra prancūziškų markių (daugiausia Renault, Citroen ir Peugeot), tačiau dalis automobilių yra Ford ir Opel. Neuniformuoti policininkai iš specialiųjų policijos dalinių naudoja pačių įvairiausių gamintojų automobilius.
Traukinys

Bėginiame transporte traukinys yra serija bėginių transporto priemonių, kurios juda bėgiais, kad vežtų krovinius ar keleivius iš vienos vietos kitą. Kelias paprastai susideda iš tradicinių dviejų bėgių, bet gali taip pat būti vienbėgis geležinkelis ar magnetinis pakėlimas. Traukinį traukia atskiras garvežys, ar individualūs varikliai. Dauguma traukinių yra varomi dyzeliniais varikliais ar elektra, tiekiama geležinkelio elektros sistema. Istoriškai garo variklis buvo dominuojanti garvežio forma 20-ojo šimtmečio viduryje, bet kiti šaltiniai (tokie kaip arklys, virvė, laidas, trauka, pneumatika ar dujų turbina) taip pat buvo galimi.

Traukinių tipai

Yra įvairių traukinių tipų, suprojektuotų tam tikrais tikslais. Traukinys gali susidėti iš vieno ar daugiau garvežių ir vagonų kombinacijos, ar savaeigio lokomotyvo. Traukiniai taip pat gali būti tempiami arklių, sutvirtintų virvėmis. Ypatinga traukinių rūšis, važiuojanti ant atitinkamų ypatingų bėgių, yra kūrenami traukiniai, vienbėgiai traukiniai, greitieji traukiniai ir kiti. Keleivinis traukinys gali susidėti iš vieno ar kelių garvežių, ir vieno ar daugiau vagonų. Daugelyje pasaulio šalių, ypatingai Japonijoje ir Europoje, greitieji traukiniai yra naudojami ekstensyviai keleivinei kelionei.
Traukiniai gali taip pat būti sumaišyti, apimant ir keleivinę ir krovininę dalis. Tokie sumaišyti traukiniai būna ten, kur paslaugos yra nedažnos ir maža kaina. Tačiau, besiskiriantys keleivių ir krovinių poreikiai paprastai reiškia, kad reikia vengti kartu vežti krovinius ir keleivius.
Pirmasis elektrinis traukinys Lietuvoje pajudėjo 1975 m. gruodžio 29 d. (Vilnius–Kaunas).
Makas

Istorija

Nuo XVII a. Makas buvo Vengrijos karalystės Čanado komitato sostinė. 1821 m. miestas nukentėjo nuo potvynio.
1847 m. Make gimė amerikiečių laikraščių leidėjas Džozefas Puliceris.
Markus Villig

Markus Villing – Estijos verslininkas, pavežėjimo bendrovės „Taxify“ įkūrėjas. Vienas turtingiausių Estijos piliečių. 2018 m. jo turtas įvertintas 202,6 mln. eurų.
„Taxify“ savo veiklą pradėjo 2013 m. Taline – tuo metu devyniolikmetis Markus Villig pasiskolino iš savo tėvų pinigų, skirtų mokslui universitete, ir sukūręs pirmą programėlės versiją pats įtikino prie platformos prisijungti pirmuosius vairuotojus. 2018 m. bendrovės vertė siekė 1 mlrd. JAV dolerių.