Volkswagen Typ 4 (411/412)

Istorija

Pirmaisiais dešimtmečiais Volkswagen bendrovė plėsdama savo automobilių gamą konstrukciniu pagrindu laikė VW Vabalą ir kuriant naujus modelius nenutoldavo nuo įprastų Vabalo techninių sprendimų. Pakaba, variklis, kėbulo konstrukcija dažniausiai būdavo nusistovėjusios konstrukcijos. Tačiau modelis Typ 4 sukurtas ir pradėtas gaminti 1968 metais jau buvo visiškai nutolęs nuo Vabalo techninių sprendimų. Typ 4 modelyje vabališko nebeliko nieko, išskyrus variklį, kuris tebeliko opozicinis ir oru aušinamas, tačiau ir šis patobulinta Typ 3 variklio versija, nes buvo aušinamas ventiliatoriumi ne iš viršaus, o iš galo horizontaliai.
Automobilis Typ 4 skirstomas į du periodus, tai VW 411 (1968–1972) ir patobulintas VW 412 (1972–1974). Jų gama susidėjo iš šių modelių: 411/412 E, 411/412 LE ir 412 LS (vok. E-Einspritzer, L-Luxusausführung, S-Sport).
Typ 4 ilgesnis už VW Typ 3 automobilį, taip pat turėjo ir galingesnį variklį – 1,7 litro (68 AG) ir 1,8 litro (85 AG), išvystydavo atitinkamai nuo 145 km/val. iki 158 km/val. Typ 4 varikliai gaminti vieno karbiuratoriaus, dviejų karbiuratorių ir su įpurškimu (Bosch D-Jetronic). Automobiliai Typ 4 kartu su Typ 3 įėjo į istoriją, kaip vieni pirmųjų automobilių gamintų su elektronine įpurškimo sistema.
Typ 4 kėbulas sukonstruotas monolitinis ir nebuvo dalomas į dvi dalis, kaip Vabalo ar kitų VW modelių. Priekinė ir galinė pakabos taip pat jau nebebuvo torsioninės, kaip įprasta, o spyruoklinės. Priekinė pakaba MacPherson tipo, galinė pakaba su skersine svirtimi ir trikampėmis svirtimis. Pavarų dėžė turėjo hidraulinę sankabą. Šie automobiliai kaip ir Typ 3 gaminti su rankinėmis ir su automatinėmis pavarų dėžėmis (nuo 1969 m.). Typ 4 automobiliams gale montuoti papildomi benzininiai šilumokaičiai, akumuliatorius sumontuotas po vairuotojo sėdyne. Typ 4 automobiliams pritaikius MacPherson pakabą, po dviejų metų ji buvo panaudota jau ir Vabalo modelyje 1302, o vėliau Vabalo modelyje 1303.
Deja, Typ 4 automobilis neturėjo tokio didelio pasisekimo kaip Vabalas, Typ 3 ar kiti VW automobiliai. Per šešis gamybos metus pagaminta palyginus nedaug Typ 4 automobilių – viso 367 728 vnt. Tuo metu Europoje Typ 4 negalėjo konkuruoti su kitų gamintojų plačiai paplitusiais tokios pačios klasės automobiliais. 1973 ir 1974 metais pasirodžius naujiems vandeniu aušinamiems automobiliams VW Passat ir VW Golf, modelio Typ 4 gamyba VW gamyklose nutraukta. Be to, 1970 metais VW gamykloje pradėtas gaminti vandeniu aušinamas automobilis VW K70 (1970–1975), paveldėtas iš NSU gamintojo, Volkswagenui įsigijus NSU bendrovę. VW K70 sudarė savotišką konkurenciją lygiai tokios pačios klasės automobiliams, kaip VW Typ 4.
Typ 4 varikliai 1969 metais pradėti montuoti į VW Porsche 914 (1969–1976) automobilius, o 1972 metais į VW T2 Transporterius. 1979 metais nutraukus T2 autobusėlių gamybą, Typ 4 varikliai montuoti jau ir T3 Transporteriams. Šių variklių gamyba nutraukta 1983 metais, kai galutinai juos pakeitė tokie patys opoziciniai, tačiau vandeniu aušinami varikliai.
1974 metų vasaryje keturių durų modelis 412 L Vokietijoje kainavo 10 995 Vokietijos markių (DM), o VW 412 LS kainavo 11 145 Vokietijos markių.
Vokietijoje 1968 metais pradėjus gaminti automobilius Typ 4, naujai pavadintam modeliui 411 juokais buvo pritaikytas ironiškas posakis Vier Türen elf Jahre zu spät, išvertus „keturios durys vienuolika metų pavėlavus“. Tuo norėta pasakyti, kad Typ 4 tapo pirmuoju VW automobiliu, kuris pagaliau turėjo 4 duris.
2001 metų Vokietijos automobilių registracijos duomenimis Vokietijoje buvo 550 vnt. Typ 4 automobilių, iš jų 299 universalai, 113 dviejų durų ir 138 keturių durų.
2010 metais Vokietijoje oficialiai užregistruoti 388 vnt., tai tik 0,1 % nuo kadaise pagamintų 367 728 Typ 4 automobilių.