google/wiki40b huggingface dataset:
Reibelio kulkosvaidis

Konstrukcija

Reibelio kulkosvaidis pertaisomas dujų slėgiu, naudoja 7,5 mm MAS šovinius. Dėtuvė būgninė, talpinanti 150 šovinių. Fortifikacinis variantas turėjo vamzdžius su kitokiomis graižtvomis, pritaikytomis sunkiosioms kulkoms balle D.
Kai kurie šio tipo kulkosvaidžiai, naudoti po Antrojo pasaulinio karo, buvo pritaikyti naudoti kaip stoviniai kulkosvaidžiai, su šone tvirtinamomis 36 šovinių dėtuvėmis bei adapteriu kulkosvaidžiui tvirtinti prie amerikietiško trikojo M2 stovo.
Reibelio kulkosvaidžio šovimo mechanizmą varo parako dujų slėgis, jis šauna su atvira spyna, tik serijomis. Jis buvo sukonstruotas perdirbant prancūzišką kulkosvaidį FM 24/29 „Fusil-Mitrailleur“, kurio konstruktorius irgi buvo Reibelis. Ilgos eigos dujų stūmoklis yra po vamzdžiu, jis veikia vertikaliai pakreipdamas spynos bloką. Lauko sąlygomis pakeisti vamzdį neįmanoma.
Šoviniai tiekiami iš daugiasluoksnės diskinės dėtuvės, kurioje telpa 150 šovinių, sudedamų kulkomis į disko centrą. Dėtuvės tvirtinamos vertikaliai, prie kulkosvaidžio kairio arba dešinio šono (žiūrint koks variantas). Tūtelės išmetamos tiesiai žemyn, per trumpą kanalą, tvirtinamą prie uokso apačios. Ginklas valdomas pistoletine rankena (išlenkta atgal) ir šautuvišku nuleistuku. Paprastai turi petinę atramą, tvirtinamą prie uokso.
Bažnytinė apžvalga

Bažnytinė apžvalga – dvisavaitis dvasininkijos žurnalas, leistas 1913–1914 m. Kaune.

Istorija

Pirmasis numeris išėjo 1913 m. liepos 12 (25) d. 16 puslapių. Spausdino S. Banaičio spaustuvė Kaune. Išėjo 24 numeriai.
Leidinys nušvietė Bažnyčios istorijos klausimus, informavo apie permainas bažnyčios hierarchijoje, gvildeno visuomenės klausimus, rašė apie krikščionybės padėtį kitose šalyse.
Bendradarbiavo Adomas Dambrauskas-Jakštas, Justinas Staugaitis, Juozas Tumas-Vaižgantas, Mykolas Vaitkus ir kt.
Redaktorius ir leidėjas prelatas Juozapas Jonas Skvireckas.
Riežupės ola

Riežupės ola – turizmo objektas Latvijoje Kuldygos rajone, Ventos dešiniojo intako Riežupės kairiajame krante, 3 km į šiaurės rytus nuo Kuldygos (keliu apie 8 km).

Istorija

Ola iškasta rankomis, atradus čia devono kvarcinio smiltainio telkinį. 1880 m. „Lejaszveji“ ūkio savininkas Kimenis Krišas savo žemėje rado balto smiltainio su geležies oksidų priemaišomis sąnašas. Tuo susidomėjo Rendos dvarininkas Rekis, kuris smiltainį pradėjo pirkti savo stiklo fabrikėliui. Smiltainis laivu buvo vežamas į Ventspilį, toliau geležinkeliu į Ilgiuciemą prie Rygos. Po Pirmojo pasaulinio karo smiltainis pradėtas tiekti Ozolniekų ir kitiems Latvijos bei užsienio šalių stiklo fabrikams. Iš Riežupės smiltainio pagamintas stiklas yra melsvo atspalvio.
Iki 1939 m. olos labirintas pasiekė apie 2,5 km ilgio, tačiau Latviją okupavus TSRS ir nacionalizavus stiklo fabrikus, kasyklos eksploatavimas buvo nutrauktas. Apie 1958 m. įėjimas į olą buvo užkaltas. Dalis labirinto užgriuvo, ir 1988 m. vėl atidarius olą buvo išmatuota tik 150 m praeinamų koridorių. Latvijai vėl tapus nepriklausomai ir atstačius teisę į buvusią nuosavybę, Štofregenų šeima sumanė olas panaudoti turizmo poreikiams. Nuo 1999 m. olose gali lankytis ekskursijos.
Baiminantis griūčių gilesniuose koridoriuose, tik 450 m yra pritaikyta ekskursijoms. Giliausia vieta 10 m gylyje. Oloje vasarą ir žiemą būna 8 laipsnių temperatūra. Daugelis olos salių (pvz., Nuodėmių, Vilties, Lovos, Ragų ir kt.) išmoningų gidų susiejamos su įvairiais prietarais ir padavimais. Lankymas nutraukiamas tik žiemą, kai olose apsigyvena šikšnosparniai.
Lietuvos užsienio prekyba (metraštis)

Istorija

Leido Finansų ministerijos Centralinis statistikos biuras. Dalis teksto spausdinta prancūzų kalba. Buvo pateikiami statistiniai duomenys apie Lietuvos prekybą su užsienio šalimis 1919–1923 m., 1924 m., 1929–1938 m. Išėjo 11 tomų.
Liepsnos

Liepsnos – Lietuvos mergaičių laikraštis, leistas 1937–1940 m. Marijampolėje, 1937 m. Kaune.

Istorija

Dvisavaitis katalikiškos orientacijos leidinys. Leido Pavasarininkių mergaičių sąjunga. Spausdino Šešupės spaustuvė Marijampolėje. Tiražas 14 500 egz. (1937 m.).
Svarstė švietimo, dorovės, auklėjimo katalikiška dvasia klausimus.
Bendradarbiavo Bernardas Brazdžionis, E. Butrimavičius, Vladas Dičiūnas, Paulius Drevinis, O. Gustaitė, Stasys Yla, S. Krasauskas, Stasys Raila, K. Skruzdytė, J. Steponaitis, Aloyzas Sušinskas, J. Švabaitė, Antanas Valaitis, Stasė Vanagaitė ir kt.
Leidėja-redaktorė Ona Labanauskaitė.
Kavos likeris

Kavos likeris – likeris, gaminamas kavos pagrindu.
Antanas Ričardas Druvė

Antanas Ričardas Druvė (pranc. Antoine Richard Drouvet, 1867 m. Pavirvyčio dvaras, Tryškių valsčius – 1919 m. vasario 17 d. ten pat) – Lietuvos karinis veikėjas, Rusijos imperijos kariuomenės generalinio štabo pulkininkas.

Biografija

Prancūzų kilmės. Gimė Pavirvyčio dvare, kurio savininkai buvo Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės didikai Šemetos. Po Napoleono žygio į Rusiją, dvare pasiliko prancūzų leitenantas Pjeras Druvė, Antuano Rišaro senelis. 1887–1889 m. mokėsi Nikolajaus kavalerijos karo mokykloje, vėliau baigė Sankt Peterburgo Generalinio štabo akademiją. Mokydamasis Kavalerijos mokykloje artimai draugavo su C. G. E. Manerheimu. Per Japonijos-Rusijos karą 1905 m. sunkiai sužeistas. Per Pirmąjį pasaulinį karą 1915 m. rudenį vadovavo Rusijos imperijos kariuomenės 43-ajam kavalerijos pulkui, pasižymėjo kovose su vokiečiais prie Dauguvos. Vėliau Šiaurės vakarų fronto štabo operacijų skyriaus karininkas.
P. Plechavičiaus paragintas 1919 m. sausio mėn. slapta atvyko i Lietuvą (Pavirvytį) ir padėjo jam Eigirdžiuose, Raudėnuose, Tryškiuose, Ubiškėje organizuoti partizanų būrius kovai su bolševikais. Apsilankęs savo dvare buvo raudonarmiečių užkluptas ir nukautas.
Valastės krioklys

Valastės krioklys (est. Valaste juga) – krioklys šiaurės rytų Estijoje, Rytų Viru apskrityje, į šiaurę nuo Kohtla Jervės, prie Valastės kaimo. Yra ant Baltijos glinto skardžio, prie Suomijos įlankos. Aukštis 26 m (aukščiausias Baltijos šalyse). Susidarė iškasus melioracijos griovį. Vandens srovė vasarą silpna, sustiprėja pavasarį, rudenį, po liūčių. Žiemą apšarmoja. Populiarus turistinis objektas.
Fanfiction

Istorija

Šiuolaikinio fanfiction ištakos tikriausiai yra XIX a. pab. rašytose Liuiso Kerolio „Alisos stebuklų šalyje“ parodijose ir interpretacijose. Taip pat yra keletas gerbėjų rašytų istorijų apie Šerloką Holmsą. XX a. 3–4 deš. Džeinės Ostin gerbėjai rašė pasakojimus, kuriose veikė jos sukurti veikėjai, ir leido juos fenzinuose.
Fanfictionas kaip fandomo užsiėmimas išplito „Star Trek“ fanų ir jų leidžiamų (7 deš.) fenzinų dėka. Pirmasis „Star Trek“ fenzinas „Spockanalia“ išleistas 1967 m. 1959 m. išradus kopijavimo aparatą, fanams galėjo daug lengviau dauginti ir platinti medžiagą.
1972 m. pasirodė pirmasis „Star Trek“ fenzinas „Grup“, skirtas suaugusiųjų fanfiction. 1973 m. Paula Smith parašė apsakymą-parodiją, kuriame veikė Mary Sue – nuo to laiko šis žodis tapo idealizuotų, išskirtinius sugebėjimus turinčių fanfiction herojų sinonimu. 1974 m. „Grup“ pasirodė pirmoji „slash“ istorija (nors spėjama, kad kita istorija D. Britanijoje paplito tarp „Star Trek“ fanų dar anksčiau).
8 deš. pabaigoje kūrėsi daugiau „Star Trek“ fenzinų, taip pat plėtojosi kitų fandomų kūryba: „The Man from U.N.C.L.E.“, „Kosmosas 1999“, „Žvaigždžių karai“. Japonijoje įvyko pirmasis fenzinų konventas. Australijoje susikūrė pirmieji „Star Trek“ fanklubai.
1980 m. atsiradus Listproc ir Usenet, gerbėjams buvo lengviau bendrauti ir platinti fanfiction.
1981 m. „Lucasfilms Ltd.“ parašė keliems fenzinams, primindami, kad visi „Žvaigždžių karų“ veikėjai yra apsaugoti autorinėmis teisėmis. Jie pageidavo, kad fenzinai nespausdintų jokios pornografijos. Tais pačiais metais fenzinams išsiųstos oficialios taisyklės: jų besilaikančius kūrinius „Lucasfilms“ leido spausdinti.
1991 m. atsiradusiame Gopher kuriami pirmieji fanfiction archyvai, tačiau juos greitai pakeitė World Wide Web.
1992 m. Henry Jenkins išleido knygą „Textual Poachers“ („Tekstų brakonieriai“), kurioje nagrinėjo fanų santykį su „kanoniniais“ šaltiniais ir fanfiction, slash, fandomų kultūros atsiradimą. Pasak Jenkinso, „Fanfiction – tai kultūros būdas atitaisyti žalą, padarytą sistemos, kurioje šiuolaikiniai mitai priklauso korporacijoms, o ne žmonėms.“ Jenkinso knyga padarė didelę įtaką akademiniams fanfiction tyrimams ir įvedė fandomo kaip žodinės liaudies tradicijos analogo sampratą.
Atsiradus WWW, fanfiction labai paplito. Atsirado daugybė archyvų, skirtų atskiriems fandomams ir specifiniams istorijų tipams. 1998 m. atsirado FanFiction.net, kur kiekvienas galėjo publikuoti bet kokį kūrinį – tiek fanfiction, tiek originalią kūrybą. FanFiction.net šiuo metų yra milijonai istorijų, tarp kurių daugiau nei 250 000 – apie Harį Poterį.
1999 m. atsirado LiveJournal. Fanai vis dažniau persikelia į „blogus“.
Valerijus Čekmonas

Valerijus Čekmonas (iki 1982 m. Čekmanas, 1937 m. spalio 25 d. Zavalia, Čerkasų sr., Ukraina – 2004 m. kovo 17 d. Vilnius) – Lietuvos kalbininkas, slavistas, habilituotas humanitarinių mokslų daktaras.

Biografija

1964 m. baigė Rostovo prie Dono universitetą. 1982 m. filologijos mokslų daktaras.
1965–1979 m. dirbo Baltarusijos TSR mokslų akademijos Jakubo Kolaso kalbotyros institute. Nuo 1979 m. Vilniaus universiteto dėstytojas, 1988–1999 m. Slavų filologijos katedros vedėjas, nuo 1985 m. profesorius. Nuo 1995 m. redagavo žurnalą „Slavistica Vilnensis“, nuo 2000 m. Kultūrinių bendrijų studijų centro direktorius. Tyrė kalbų sąveiką, slavų tautų ir kalbų istoriją, lietuvių ir baltarusių kalbų ryšius.
Mykolas Ceraskis

Mykolas Ceraskis (Cerauskas, 1753 m. rugpjūčio 5 d. Juostaviečiuose, Biržų r. – 1823 m. lapkričio 11 d. Biržuose) – bažnytinių raštų rengėjas.
Studijavo Berlyne, Marburge. 1778 m. grįžęs į Lietuvą, padėjo atkurti reformatų mokyklą Kėdainiuose; evangelikų reformatų kunigas Slucke, Kėdainiuose, Zabludove, nuo 1784 m. Biržuose, 1811 m. išrinktas Žemaičių senjoru.
1818 m. Vilniaus katalikų konsistorijoje iškėlė bylą poetui Antanui Strazdui už reformatų įžeidimą eilėraštyje Pagrabas Palšio.
Spėjama, kad yra parengęs pagrindines XVIII a. evangelikų reformatų psalmių bei giesmių, maldų ir pamokslų knygas, kurios 1781 m. Karaliaučiuje buvo išspausdintos viename rinkinyje (Kancionolas…, Maldos krikščioniškos…, Suma, arba trumpas išguldymas evangelijų šventų). Knygos paremtos 1653 m. Kėdainiuose išleistomis evangelikų reformatų analogiškomis bažnytinių tekstų knygomis (Knyga nobažnystės krikščioniškos), tačiau giesmynas ir maldynas gerokai išplėstas naujomis giesmėmis bei maldomis.
1803 m. Mintaujoje išleido Kozonį padėkavonės ir Seną katekizmą, arba pamokslus vaikeliams.
Petras Šalčius

Biografija

1913 m. baigė Marijampolės gimnaziją, 1918 m. baigęs Maskvos universitetą ir Aukštuosius kooperacijos kursus prie Šaniavskio liaudies universiteto. 1916 m. dirbo prof. Prokopovičiaus ir F. Totomianco seminaruose.
1918 m. grįžo į Lietuvą ir pasišventė kooperacijos idėjos įgyvendinimui. Apsigyveno Kaune. 1919 m. Prekybos ir pramonės ministerijoje įsteigė Kooperacijos departamentą, kūrė kooperatyvus bei kooperacijos sąjungas, rengė metodiką. Jo parengtas „Kooperacijos bendrovių ir jų sąjungų įstatymas“, priimtas 1919 m., veikė iki 1940 m.
Spaudoje pradėjo bendradarbiauti 1910 m. 1919–1940 m. redagavo kooperatininkų žurnalą „Talka“. Rašė į leidinius „Lietuvių balsas“, „Lietuvos ūkininkas“, „Viltis“, „Lietuvos aidas“, „Bendras darbas“, „Darbo balsas“, „Naujoji sodyba“, „Santara“, „Tautos ūkis“, „Verslas“, „Vilniaus aidas“ ir kt. 1939 m. priimtas į Lietuvos žurnalistų sąjungą. 
1919–1925 m. Lietuvos kooperacijos bendrovių sąjungos valdybos pirmininkas, Lietuvos kooperatyvų tarybos, Lietuvos kooperatininkų draugijos steigėjas ir ilgametis pirmininkas, Prekybos, pramonės ir amatų rūmų narys, Kooperacijos banko valdybos narys, Lietuvių-švedų draugijos pirmininkas. 1931 m. tapo Tarptautinio kooperacijos instituto nariu.
Nuo 1922 m. buvo LU Teisių fakulteto Ekonomikos katedros docentas, nuo 1935 m. – profesorius. 1939 m. jam suteiktas mokslinis daktaro laipsnis. 1940 m. tapo Kauno universiteto prorektoriumi, 1942 m. – LMA akademiku. Paskelbė apie 600 originalių ir verstų publikacijų, apie 20 liko nespausdinta. Jo kūrybinis palikimas saugomas Vilniaus universiteto ir Kauno apskrities viešojoje bibliotekoje, bei LMA centriniame archyve.
Nuo 1940 m. dirbo Vilniuje. Iki vokiečių okupacijos pabaigos ėjo Lietuvos teisės ir ūkio istorijos instituto direktoriaus pareigas. 1946 m. išrinktas Ekonomikos instituto vyr. moksliniu bendradarbiu. 1945–1950 m. dirbo Kauno valstybiniame universitete, o vėliau buvo apkaltintas ir atleistas iš darbo, nes kritikavo kolūkinę santvarką.
Lietuvos regbio federacija

Struktūra

Lietuvos regbio federaciją valdymo organai: Prezidentas, Prezidiumas, Trenerių taryba, Teisėjų komisija ir Federacijos revizijos komisija.
Šiuo metu federacijos nariais yra Šiaulių „Vairas„, Šiaulių „BaltRex“, RK Šiauliai, Vilniaus regbio akademija, Vilniaus „Geležinis vilkas„, Panevėžio „Ryšių statyba“, Marijampolės „Sūduvis„, Jurbarko „Lūšis“, Kauno „Ąžuolas„, Klaipėdos „Kuršiai“, Bukonių „Tauras„, Plungės „Perkūnas“ ir RK Alytus.
Vytautas Skripka

Biografija

Mokėsi Alantos vidurinėje mokykloje, 1962 m. baigė Vilniaus miškų technikumą, dirbo miškininku. Vėliau Vilniaus universitete studijavo žurnalistiką, dirbo „Literatūroje ir mene“. Palaidotas Karveliškių kapinėse.
Pirmieji eilėraščiai spaudoje pasirodė 1960 m. Nuo 1976 m. – Lietuvos rašytojų sąjungos narys. Parašė ir išleido virš dvidešimties eilėraščių knygų suaugusiems ir vaikams.
Andreas Thorkildsen

Biografija

Sportininkas tarptautinę karjerą pradėjo 1999 m. sudalyvaudamas Rygoje vykusiame Europos jaunimo čempionate. Savo amžiaus grupei pritaikytą įrankį metikas nusviedė 72,11 m ir užėmė septintą vietą. Po metų Thorkildsen žymiai sėkmingiau sekėsi pasaulio jaunimo čempionate. Čilėje vykusiame čempionate sportininkas ietį numetė daugiau nei keturiais metrais toliau nei Europos jaunimo pirmenybėse ir pelnė sidabrą. Nuo 2001 m. Thorkildsen pradėjo varžytis suaugusiųjų lygio varžybose. 2001 m. Pasaulio lengvosios atletikos čempionatas ir 2002 m. Europos lengvosios atletikos čempionatas nebuvo sportininkui palankūs. Abiejose varžybose jis nepateko į finalinį etapą. Sen Deni vykusiame 2003 m. pasaulio čempionate jis pateko į finalą, kuriame ietį numetęs 77,75 m liko vienuoliktas. 2004 m. sezono metu metikas įveikė olimpinė normatyvą ir debiutavo 2004 m. vasaros olimpinėse žaidynėse. Ietį nusviedęs net 86,50 m jis tapo olimpiniu čempionu. 2005 m pasaulio čempionate jis pelnė sidabrą. 2006 m. lengvaatletis pirmą kartą sudalyvavo Europos čempionate. Finaliniame etape įveikęs Tero Pitkämäki ir Jan Železný iškovojo aukso medalį. Thorkildsen dar kartą pakartojo savo rezultatą 2007 m. pasaulio čempionate ir vėl iškovojo sidabrą. Po metų sportininkas itin sėkmingai pasirodė 2008 m. vasaros olimpinėse žaidynėse. Finaliniame etape metikui pavyko įrankį numesti 90,57 m ir iškovoti aukso medalį. Dėl sėkmingo sezono Thorkildsen buvo išrinktas Europos metų lengvaatlečiu. Sportininkas tapo pirmuoju šalies vyru pelniusiu šį titulą (2000 m. moterų kategorijoje laimėjo Trine Hattestad). 2009 m. pasaulio čempionate lengvaatletis iškovojo pirmąjį aukso medalį ir tapo pirmuoju ieties metiku vyru tapusiu Europos, pasaulio ir olimpiniu čempionu. 2010 m. Thorkildsen antrą kartą dalyvavo Barselonoje vykusiame 2010 m. Europos čempionate ir vėl laimėjo aukso medalį.
Pamedė

Pamedė (prūs. Pameddi, vok. Pomesanien) – istorinė žemė Pietų Prūsijoje, kurioje gyveno prūsų gentis pamedėnai. Tai labiausiai vakaruose buvusi prūsų žemė, tarp Vyslos, Nogato, Zirgūnos ir Osos upių. Dabar tai žemės aplink Malborką ir Elbingą. 
Lietuviškas žemės pavadinimas Pamedė yra rekonstruotas Kazimiero Būgos.
Valdant Vokiečių ordinui svarbiausias to regiono miestas buvo Marienburgas. Vokišku šios žemės pavadinimu Pomezanija vėliau vadinta vyskupystė.

Istorija

Pamedė buvo viena iš 12 prūsų žemių. Toliausiai vakaruose buvusi pamedėnų gentis buvo pirmoji nukariauta Vokiečių ordino, kuris pradėjo savo kryžiaus žygius iš Kulmo žemės. 1233 Ordinas įsiveržė į Pamedę ir pastatė ten Marienverderį. 1238 m. buvo užimtas Christburgas ir Dzierzgonis, o 1250 m. - Marienburgas. 
Per Pirmąjį prūsų sukilimą 1242 m. pamedėnai buvo vieni aktyviausių sukilimo dalyvių, užėmę kelias kryžiuočių pilis. Tačiau 1249 m. Dzierzgonio taika jie įsipareigojo priimti krikščionybę. Kai vyko Didysis prūsų sukilimas, jie iš pradžių laikėsi neutraliai, vėliau padėjo kryžiuočiams. Savo kalbą ir papročius pamedėnai išlaikė iki XVI a., kai 1561 m. pasirodė katekizmas prūsų kalba „Prūsų Enchiridionas“. Dėl germanizacijos ir asimiliacijos pamedėnai XVII a. išnyko.
Kryžiuočių ordino kolonizuotos prūsų genties visuomeninį gyvenimą reguliavo 1340 metų Pamedės teisynas - seniausias (žinomas) rašytinis baltų genčių teisės šaltinis.

Pomezanijos vyskupystė

Dėl nesutarimų tarp Ordino ir pirmojo Prūsijos vyskupo (nuo 1209 m.) Christian von Oliva popiežiaus legatas Vilhelmas Modenietis 1243 m. Vokiečių ordiną padalino į keturias vyskupystes. Taip šalia Sambijos vyskupystės, Varmijos vyskupystės ir Kulmo žemės atsirado ir Pomezanijos vyskupystė - be prūsiškosios Pamedės ji apėmė ir šiaurinę Pagudės dalį. Vyskupo, kurio pasaulietinės valdos apėmė apie trečdalį diocezijos, rezidencija buvo Prabutai, o kapitulos, kuri nuo 1285 m. buvo įtraukta į Vokiečių Ordiną ir valdė apie trečdalį vyskupystės teritorijos, - Marienverderis.

Torunės taika ir Reformacija

Po 1466 m. Torunės taikos senosios Pamedės pietinė dalis liko Ordinui, o Marienburgas ir Pagudė, taip pat Varmė ir Kulmo žemė atiteko Lenkijai. 1525 m. Ordino valstybei perėjus į liuteronybę paskutinis Pomezanijos katalikų vyskupas taip pat perėjo į liuteronybę, atsisakė pasaulietinės valdžios ir savo valdomą teritoriją perdavė naujai susikūrusiai Prūsijos kunigaikštystei. Pirmuoju liuteronų Pomezanijos vyskupu 1523 m. tapo Georg von Polenz. Lenkijai atitekusi ir katalikiška išlikusi vyskupystės dalis buvo priskirta Kulmo vyskupystei.

Dabartis

Šiuo metu Pamedė priklauso Lenkijos Varmijos Mozūrų vaivadijai, didžiausi miestai, pastatyti jų pilių vietoje: Malborkas, Kvidzynas, Kulmas, Ylava.
Antanas Braždys

Antanas Braždys (g. 1939 m. balandžio 6 d. Vašuokėnai, Panevėžio apskr.) – lietuvių kilmės Didžiosios Britanijos skulptorius.

Biografija

1944 m. su tėvais pasitraukė į Vakarus. Mirus tėvams, jų palaikai po Nepriklausomybės paskelbimo urnose buvo pargabenti iš JAV ir palaidoti Umėnų koplyčioje (Anykščių rajonas).
1956 m. studijavo dailę Oksfordo menų akademijoje Didžiojoje Britanijoje, vėliau Čikagos meno institute, kurį baigė 1962 m. 1962–1964 m. studijas tęsė Karališkajame dailės koledže Londone.
1964–1973 m. dėstė skulptūrą Londono aukštosiose dailės mokyklose. Nuo 1960 m. dalyvauja parodose.

Kūryba

Sukūrė monumentaliųjų („Ritualas“ Londono centre, 1969 m.; Didžiosios Britanijos paviljono Pasaulinėje parodoje Osakoje skulptūrą, 1970 m.; „Echo Harlow“, 1972 m.), kamerinių skulptūrų (skulptūra „Vedybos“ 1965 m., „Iliuzinė plokštė“ apie 1968 m., „Piruetas“ 1971 m.). Kūriniai iš nerūdijančio plieno, medžio, akmens; jų formos – nuo stilizuotų realistinių iki abstrakčių. Skulptūros dažnai asimetriškos, dinamiškos kompozicijos, šiek tiek asketiškos, elegantiškos raiškos.
Maseliškės

Istorija

Maseliškių sentikių parapija buvo įkurta XIX a. viduryje.
Striošiai

Aplinkinės gyvenvietės

BIRŽAI – 13 kmNeciūnai – 1,3 kmSemeniškiai (Biržai) – 2,3 kmBeržiniai (Biržai) – 2,6 kmGaršviai (Biržai) – 2,5 kmKrikščiai – 2,6 kmGalintiškis – 2,6 kmKubiliai (Biržai) – 2,2 km
Skydas

Lengvieji skydai

Tai vieni senoviškiausių skydų. Dažniausiai jie būdavo pinti iš vytelių ir aptraukti oda. Jie buvo pigūs ir lengvi, nors dideliu tvirtumu nepasižymėjo. Neblogai sulaikydavo strėlių ir aksčių plačiais antgaliais smūgius, kažkiek saugojo nuo plačiaašmenių ginklų smūgių, bet greitai subirdavo.
Dideli skydai būdavo beveik žmogaus ūgio ir saugodavo karį nuo kelių iki smakro. Dažniausiai tokių skydų skersmuo būdavo iki 60 cm, o masė – iki 1 kg. Tokio skydo pavyzdžiu gali būti gr. pelta.

Kumštiniai skydai

Nedidelio (iki 35 cm) skersmens apvalūs skydai, laikomi už rankenos kumštyje. Paprastai labai
tvirti – visiškai metaliniai arba iš metalu šarvuoto medžio. Jais nukreipdavo šonan kalavijų, buožių smūgius, ir jais pačiais galėdavo smogti priešininkui.

Apvalieji skydai

Tai palyginti lengvi (1-2,5 kg masės) didoki (40-70 cm skersmens) skydai, kurie labai tiko naudoti kirstynėse. Dažniausiai jie būdavo apvalūs. Jais gindavosi ir nuo strėlių, ir nuo kirstynių ginklų.
Šiuos skydus paprastai darydavo iš tvirto medžio lentų, aptraukdavo oda, o šonus apkaldavo metalu. Centre dažnai būdavo antskydis, kuris kartais būdavo spygliuotas. Šiuos skydus laikydavo plaštaka suėmę rankeną ir įkišę ranką į odinės kilpas (viena ties riešu, kita – ties alkūne).

Falangos skydai

Šiai grupei priskiriami sunkūs skydai, tinkantys ne tik atremti smūgius, bet suremtais skydais sudaryti skydų sieną, kuri saugojo nuo priešo atakų ir kuria galėjo spausti priešininkų falangą.
Tokie skydai būdavo daromi iš lentų, odos ir metalo, kartais net vientisai metaliniai, labai tvirti, sverdavo iki 10 kg. Dažnai turėjo antskydžius. Turėjo ne tik rankeną, kurią suimdavo plaštaka, bet ir plačias kilpas riešui bei dilbiui, diržą, kurį galėdavo permesti per petį. Kirstynėse tokie skydai buvo nepatogūs, kadangi dėl svorio jais buvo sunku manipuliuoti, atremti smūgius iš visų pusių.
Šiai grupei priklauso romėnų legionierių scutum'ai, graikų hoplitų sunkieji skydai.
Paciento patikėtinis

Veiklos principai

Paciento patikėtinio pagrindinis veiklos principas yra palaikyti paciento poziciją jo santykiuose su personalu. Gydymo įstaigos personalas negali daryti jokios įtakos paciento patikėtinio veiklai. Paciento patikėtinis atlikdamas pareigas gerbia kliento privatumą, laikosi konfidencialumo.

Lietuvoje

Oficialiai paciento patikėtinio pareigybė Lietuvoje dar neįteisinta, paciento patikėtiniai joje dirba nuo 2006 metų birželio mėnesio. 2006 metais dirbo viena paciento patikėtinė, šiais metais patikėtinių − 3. Paciento patikėtiniai dirba Vilniaus klinikinėje Vasaros ligoninėje, Antakalnio bei Karoliniškių poliklinikose. Tikimasi išplėsti šios pareigybės tinklą visoje Lietuvoje.
Paciento patikėtinio pareigybės poreikis Lietuvoje iškilo po to kai nepriklausomi ekspertai prastą žmogaus teisių padėtį psichikos sveikatos įstaigoje. Paaiškėjo, kad paciento kova už savo teises gydytojų ne retai palaikytos jo ligos požymiu, arba paprasčiausiai ignoruojamos. Ypač paciento patikėtinio palaikymas reikalingas tokiu atveju, kai asmuo pripažintas neveiksniu, nes jis net neturi teisės kreiptis į teismą ir ginti save.
Lietuvoje paciento patikėtiniai dažniausiai susiduria su probleminiais globos reguliavimo, diagnozės patikslinimo, gydymo skyrimo, veiksnumo klausimais.
David McWilliams

David McWilliams (g. 1968 m.) – Airijos ekonomistas, dirbęs Central Bank of Ireland, UBS bank, ir Banque Nationale de Paris. Pastaruoju metu išgarsėjo dokumentinėmis ir analitinėmis laidomis apie ekonomiką.
Jo laidos rodomos Airijoje per televizijos kanalus TV3 ir RTÉ.