google/wiki40b huggingface dataset:
Zita Belkutė

Zita Belkutė (g. 1953 m. birželio 1 d. Sidnėjuje, Australija) – pianistė ir chorvedė.

Biografija

Jau vaikystėje pasižymėjo muzikiniais sugebėjimais ir mokėsi skambinti fortepijonu. Būdama septynerių metų, laimėjo prizą vaikų pianistų konkurse, o paaugusi pelnė keletą prizų Australijos lietuvių jaunimo dainininkų ir pianistų konkursuose.
Nuo 14 metų dirigento B. Kiverio pakviesta pradėjo dainuoti Sidnėjaus lietuvių „Dainos" chore ir jam akompanuoti. Baigusi St. Felix Nazertho koledžą ir gavusi stipendiją, studijavo Sidnėjaus valstybinėje konservatorijoje – 1972 m. baigė vidurinės mokyklos kursą ir įgijo muzikos mokytojos diplomą.
1972 m. rudenį pradėjo vadovauti Sidnėjaus lietuvių „Dainos“ choro moterų grupei. 1972 m. lapkričio 11 d. su choru surengė pirmąjį viešą koncertą, 1973 m. koncertavo Sidnėjaus operos atidarymo iškilmėse, 1994 m. lapkričio 9 d. dalyvavo „Dainos“ choro 20-mečio jubiliejiniame koncerte. 1975–1978 m. buvo „Dainos" mišriojo choro meno vadovė ir dirigentė. Chorą išmokė nemaža lietuviškų dainų, surengė koncertų Sidnėjuje ir kituose Australijos miestuose. Organizavo ir jungtinius chorų koncertus. Reiškėsi kaip pianistė, režisierė ir dainininkė. 1973 m. per Lietuvių dienų iškilmes dirigavo jungtiniam moterų chorui Adelaidės miesto rotušėje, o 1976 m. dirigavo Australijos lietuvių dainų šventėje jungtiniam moterų chorui Adelaidėje. Sukūrusi šeimą ir apsigyvenusi Perto mieste, Vakarų Australijoje, iš chorinės veiklos pasitraukė.

Šaltinis

Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999. Informacijos publikavimui gautas žodinis autoriaus leidimas.
Neptūnas (irklavimo klubas)

Klaipėdos irklavimo klubas „Neptūnas“ (vok. Memeler Ruderenverein „Neptun“) – istorinis sportinio irklavimo klubas Klaipėdoje.

Istorija

XIX a. intensyvėjant ryšiams tarp Europos ir nepriklausomybę paskelbusių JAV, dalykinės medienos poreikis laivų statyboje išaugo. Krymo karo metais anglų kariniai laivai blokavo Baltijos ir Rusijos uostus, todėl prekyba mediena tuo metu Vokietijai priklausiusiame Klaipėdos uoste itin suintensyvėjo.
Uostamiestyje įsikūrę anglų medienos pirkliai ir juos atlydėję kartu atsivežė savo pomėgius ir įpročius. Pramogoms skirtomis valtimis jie irkluodavo Danės upe ir iškilose po Kuršių marias. 1885 m. spalio 1 d. tokio sporto mėgėjai įkūrė Buriavimo ir irklavimo klubą „Neptūnas“. Tarp pirmųjų narių buvo: laivų statyklos savininkas Emilis Fechtneris, taip pat Emilis Rupsonas, Artūras Braueris ir kt. miestiečiai. Pradžioje poreikiai buvo gana kuklūs: organizuoti kolektyvines išvykas po vietinius vandens telkinius, kartu irkluojant ir buriuojant nedidelius laivelius.
Pamažu sportiniai interesai persvėrė veiklą į savo naudą. 1887 m. pirmąkart surengta irklavimo regata, o 1888 m. įsigyta dviems irkluotojams ir vairininkui skirta pirmoji lenktyninė valtis: iš guobos medžio sukonstruota, ji buvo 36 pėdų ilgio ir trijų pėdų pločio (viduryje). Netrukus tokios valtys jau buvo šešios.
Galiausiai buvo nuspręsta atsiriboti nuo buriavimo, todėl 1901 m. spalio 10 d. pavadinimas buvo pakeistas į Irklavimo klubą „Neptūnas“. Treniruotasi ir lenktyniauta miesto teritorija tekančios Danės aštuonių kilometrų atkarpoje ir dvidešimties kilometrų ilgio Vilhelmo kanale (per jį klubo nariai taip pat keliaudavo paplaukioti į Nemuną ir Atmatą). Esant ramiam orui, irkluoti pavykdavo ir Kuršių mariose – išilgai kranto iki pat Drevernos.
1901 m. pradėtas statyti masyvus klubo pastatas su trimis patalpomis valtims sandėliuoti Klaipėdos pilies teritorijoje (išliko iki mūsų dienų). Pirmojo pasaulinio karo metais statyba buvo sustojusi, o į naujas patalpas neptūniečiai persikėlė 1923 m. balandžio 17 d.
Klaipėdos kraštą prijungus prie Lietuvos Respublikos, klubas į Lietuvos sporto lygą nestojo ir su ja mažai bendradarbiavo. Rungtyniaujama buvo daugiausiai Rytprūsiuose rengiamuose regatuose: Karaliaučiuje, Tilžėje, Elbinge ir Dancige, kartais Šilutėje. 1929 m. ir 1932 m. buvo organizuota išvyka į Rygos regatą. 1926 ir 1929 m. klubas pats surengė regatas Klaipėdoje, į kurias Kauno sportininkai pakviesti nebuvo.
Nuo 1934 m. „Neptūnas“ iš Lietuvos ir Klaipėdos krašto sportinio gyvenimo pasitraukė galutinai.
Mokesčių optimizavimas

Mokesčių optimizavimas (angl. tax avoidance) – tai verslo struktūros modelio sukūrimas (koregavimas) ar sandorio sudarymas siekiant sumažinti mokestinę naštą. Mokesčių optimizavimo būdai: mokesčių atskaitymų naudojimas, mokestinio statuso keitimas keičiant pilietybę, įsteigiant ofšorinę įmonę šalyje, kurioje mažesni mokesčiai, ir kt.
1992 m. Lietuvos šachmatų čempionatas

1992 m. Lietuvos šachmatų čempionatas – tai 59-asis Lietuvos vyrų ir 45-asis Lietuvos moterų šachmatų čempionatai.

Lietuvos vyrų šachmatų čempionatas

59-asis Lietuvos vyrų šachmatų čempionatas vyko Vilniuje, 1992 m. kovo 8 – kovo 16 d. 86 šachmatininkai susirinko į atvirąjį Lietuvos šachmatų čempionatą, kuris vyko, naudojant šveicariškąją sistemą.
Tarp dalyvių buvo: visi 1991 m. čempionato prizininkai, 5 tarptautiniai, 9 nacionaliniai meistrai, 57 kandidatai į meistrus ir 15 pirmaatskyrininkių. Čempionatas buvo kartu ir atrankos turnyras į Lietuvos vyrų olimpinę rinktinę: buvo kovojama dėl dviejų dar likusių laisvų vietų. Kiti keturi komandos nariai jau buvo žinomi.

Varžybų pradžia

Čempionato pradžia buvo kiek netikėta – du trečdaliai turnyro dalyvių, kurių pavardžių nebuvo FIDE tarptautiniame reitingų sąraše, užprotestavo naujus Lietuvos šachmatų federacijos nuostatus, pagal kuriuos nereitinginiai žaidėjai atrankos turnyrą turėjo sužaisti per dvi dienas su sumažinta laiko kontrole. Kandidatai į meistrus ir pirmaatskyrininkiai reikalavo visiems vienodų sąlygų. Šachmatų federacijos prezidiumas šį jų protestą patenkino. Kol buvo derinami organizaciniai klausimai, čempionato dalyviai ilgiau nei parą ilsėjosi.
Varžybų pradžia buvo sunki meistrams: kaunietis Algimantas Butnorius po ilgos ir atkaklios kovos pirmąją partiją baigė lygiosiomis su Aliumi Mikėnu, o antrojoje, žaisdamas su V. Pavlovičiumi, pereikvojo žaidimui skirtą laiką. Jo dažnai pristigdavo ir kitiems meistrams: G. Piešina, A. Bandza ceitnotuose išbarstė ne vieną brangų pustaškį, ar tašką. Tuo metu armėnas A. Anastasianas, nevaržomas atrankos, žaidė lengvai ir skynė viena po kitos pergales. Turnyrui įpusėjus, jis buvo surinkęs 4,5 taško ir kartu su vilniečiu R. Survila pirmavo.

Rezultatai

1992 m. Lietuvos šachmatų čempionu tapo vilnietis Virginijus Dambrauskas, surinkęs 7,5 taško iš 9 galimų. Jis užėmė pirmą vietą ir turnyre ir Lietuvos čempionate. Antrą vietą turnyre (7 tšk.) užėmęs, Armėnijos atstovas A. Anastasianas žaidė be komnkurencijos, todėl Lietuvos šachmatų čempionato sidabro medalis atiteko vilniečiui Dariui Ruželei (7 tšk.). Toliau sekė 5 dalyviai, surinkę po 6,5 taško. Dėl geresnių papildomų rodiklių trečioji vieta atiteko praėjusių metų čempionui kauniečiui Šarūnui Šulskiui.

Lietuvos moterų šachmatų čempionatas

45-asis Lietuvos moterų šachmatų čempionatas vyko Panevėžyje, 1992 m. vasario 14 – vasario 23 d. Iš 1991 m. moterų čempionate nedalyvavo pernai antrą vietą užėmusi M. Kurkul.
Apeliacija (vynininkystė)

Apeliacija (prancūziškai appelation) – tai geografinė nuoroda, nurodanti, kurioje vietovėje buvo išaugintos vynuogės ir pagamintas vynas. Šios geografinės nuorodos suteikimą ir vartojimą reglamentuoja valstybių nustatytos taisyklės.

Istorija

1730 m. Vengrijoje gaminamas tokajus tapo pirmuoju vynu, kuriam pradėtas taikyti valstybinis geografinis reglamentavimas: visi Tokajaus regiono vyndarystės ūkiai buvo suskirstyti į 3 klases, atsižvelgiant į dirvą, saulėtumą ir užsikrėtimą grybeliu Botrytis cinerea. 1757 m. karališkuoju dekretu Tokajuje sukurtas uždaras vyno gamybos regionas.
1756 m. Portugalijoje buvo sukurta antroji pasaulyje saugoma apeliacija portveinui, gaminamam šiaurės Portugalijos Douro upės slėnyje, kontroliuoti.
1925 m. Ispanijoje kilmės nuoroda apsaugotas Rioja, o 1933 m. – cheresas.
1935 m. Prancūzijos žemės ūkio ministerija sukūrė Nacionalinį kilmės nuorodų institutą (Institut National des Appellations d'Origine), kuriam pavesta administruoti Prancūzijos vynų geografinį žymėjimą. Iki to laiko tik šampanas naudojosi teisine geografinės nuorodos apsauga.
Nuo 1980 m. valstybės saugomos geografinės nuorodos pradėtos taikyti JAV vyndarystės regionuose.
Kolymos įlanka

Kolymos įlanka (rus. Колымский залив) – Rytų Sibiro jūros įlanka, įsiterpusi tarp Kolymos deltos ir Krestovajaus kyšulio. Iš šiaurės ir šiaurės rytų apribota Lokių salomis. Gylis – 4–9 m. Plotis ties išėjimu į jūrą 106 km. Didžiąją metų dalį Kolymos įlanką dengia ledas. Įteka Kolymos, Konkovajos upės. Potvyniai vyksta kas pusė paros, jų aukštis iki 0,2 m. Rytinėje įlankos dalyje yra Ambarčiko užutėkis prie kurio įsikūręs Ambarčikas.
Bronius Krištanavičius

Bronius Krištanavičius (1910 m. sausio 28 d. Truskava – 1977 m. vasario 11 d. Čikaga) – SJ, Lietuvos kunigas, jėzuitas, filosofijos ir socialinių mokslų daktaras.

Biografija

Valkenburgo (Olandija) kolegijoje studijavo filosofiją ir teologiją. 1932–1936 m. mokytojavo Kauno jėzuitų gimnazijoje, įsteigė moksleivių socialinės veiklos būrelį. 1937–1941 m. Insbruko universitete ir Romoje studijavo socialinius mokslus. 1939 m. įšventintas kunigu. 1941 m. filosofijos ir socialinių mokslų daktaras. Nuo 1941 m. dirbo Popiežiškojoje šalpos komisijoje Romoje, vienas jos direktorių. Rūpinosi Pietų Italijos neturtingųjų ir našlaičių šalpa, atstatė ir steigė prieglaudas, globojo karo pabėgėlius lietuvius, rėmė jų kuriamą Popiežiškąją lietuvių Šv. Kazimiero kolegiją Romoje. Nuo 1952 m. gyveno Čikagoje. 1952–1961 m. JAV lietuvių jėzuitų vyresnysis. Rūpinosi Čikagos, Monrealio ir Montevidėjo jėzuitų namų bei Čikagos lietuvių jaunimo centro statybomis.
Nuo 1932 m. bendradarbiavo žurnaluose „Misijos“, „Tiesos kelias“, „Žvaigždutė“. 1952–1963 m. redagavo žurnalą „Žvaigždė“. Vienas „Mišiolo“ (1968 m.) vertėjų.
Bendros paskirties sausakrūvis laivas

Bendros paskirties sausakrūviai laivai perveža generalinius krovinius. Jų vidutinė keliamoji galia – 4000–6000 tonų, tačiau yra laivų, kurių keliamoji galia siekia 16000–20000 tonų. Vidutinis greitis – 14-16, o atskirų laivų – 20–22 mazgai. Pagrindinę korpuso dalį sausakrūviuose laivuose užima krovinių triumai, kurių liukai uždaromi ir atidaromi mechanizmų pagalba, labai išvystyta krovinių įranga.
Specializuotų sausakrūvių laivų tipas priklauso nuo konkrečios laivo paskirties.
Rebetzin

Rebetzin (jidiš k. Rebbetzin) arba Rabanit (hebr. Rabbanit) – titulas, kurį ištekėdama gauna Rebe žmona.
Kadangi judėjų moterys mandagiai šalinasi judėjų mokytojo Rebe dėl didelio jo autoriteto, moterų reikalais daugiausiai rūpinasi Rebetzin. Rebetzin yra pagrindinė judėjų bendruomenės moteris.
Morkūno spaustuvė

Morkūno spaustuvė – lietuviškų knygų spaustuvė, veikusi 1951–1992 m. Čikagoje. Steigėjas ir savininkas Mykolas Morkūnas.

Veikla

Spaustuvė spausdino lietuviškas knygas, leidinius „Akiračiai“, „Lituanus“, „Medicina“, „Metmenys“, „Technikos žodis“, plakatus, kitus spaudinius. 1993 m. spaustuvės įrangą M. Morkūnas perkėlė į Kauną, su kitais įkūrė filialą, tapusį savarankišku – spaustuvę „Morkūnas ir Ko“.
Spaustuvėje dirbo Marija Paškevičienė, Henrieta Vepštienė, Stasė Vaškelienė, Danutė Bindokienė, Ramunė Kviklytė, Aloyzas Pakalniškis.
BOM

BOM (angl. Byte Order Marker) – žinomos reikšmės kelis baitus užimantis skaičius, skirtas baitų sekai žodyje nustatyti. Jei skaičiaus seka žinoma iš anksto, to pakanka nustatyti baitų sekai. Unicode naudojamas skaičius yra 65279 (šešioliktainėje sistemoje FEFF). Jei pasirinkta atvirkščia baitų seka, tada bus perskaityta 65534 (FFFE). Tai nurodytų būtinybę „apversti“ baitų seką visuose skaitomuose žodžiuose.
P.U.N.K.S. (filmas)

Siužetas

Mokykloje Driu yra nuolat skriaudžiamas kitų mokinių. Jo tėvas dirba laboratorijoje, kurioje kuriamas specialus kostiumas, suteikiantis antgamtines jėgas ji apsivilkusiam žmogui. Driu ir keturi jo draugai nutaria pagrobti kostiumą ir atkeršyti mokyklos skriaudikams. Bet paaiškėja, kad šį kostiumą užsakė kriminalinė gauja, kuri ketino kostiumą panaudoti savo nešvariems darbams. Jaunuoliai tampa gangsteriu taikiniu…
The National

Biografija

Vidurinės mokyklos grupėje Matt Berninger grojo trimitu, vėliau studijavo koledže grafinį dizainą, o ten susipažino su Scott Devendorff, Mike Brewer, Casey Reas ir Jeff Salem. Penkiukė įkūrė penkerius metus gyvavusią lo-fi garage grupę „Nancy“ ir išleido albumą „Ruther 3429“. Po to Berninger, Devendorf, Reas ir Salem persikraustė į Niujorką.
Čia pusės narių keliai išsiskyrė: prie Berninger ir Scott Devendorff prisijungė pastarojo dvynys brolis Bryan bei dar viena dvynių pora – Aaron ir Bryce Dessneriai. Taip 1999 metais prasidėjo „The National“ istorija, kuri laikoma viena svarbiausių šiuolaikinių indie roko grupių. Jos dainų tekstai, kuriuos rašo vokalistas Matt Berninger, apibūdinami kaip „niūrūs, melancholiški ir sunkiai suprantami“.
Debiutinis grupės albumas „The National“ pasirodė 2001 m. Nuo tada grupė maždaug kas dvejus metus išleidžia po naują. 6-asis amerikiečių albumas „Trouble Will Find Me“ pasirodė 2013 m. gegužės 20 d. Jis tapo aukščiausiai iki šiol topuose pasiekusiu grupės albumu (3-oji vieta ir JAV, ir Jungtinėje Karalystėje) ir buvo nominuotas „Grammy“ kaip Geriausias alternatyvios muzikos albumas.
Michailas Jaroslavičius Šventasis

Biografija

Tėvas Jaroslavas Jaroslavičius, motina Ksenija. Žmona Ana Kašina, vaikai: Fedora, Dmitrijus Michailovičius Tveriškis, Aleksandras Michailovičius, Vasilijus Michailovičius Kašinskis, Konstantinas Michailovičius Tveriškis

Valdymas

1286 m. kariavo su Tverę puolančiais lietuviais. 1304 m. iš Aukso ordos chano gavo jarlyką būti Vladimiro didžiuoju kunigaikščiu – nominaliu Rusios valdovu. Pirmasis iš rusų kunigaikščiu pradėjo tituluotis Rusios didžiuoju kunigaikščiu. Nuo 1304 m. kovojo su Maskva. 1317 m. chanas Uzbekas didžiojo kunigaikščio jarlyką davė Maskvos kunigaikščiui Jurijui Danilovičiui, kuris buvo vedęs chano seserį. 1317 m. gruodžio mėn. Michailas Jaroslavičius sumušė pastarojo kariuomenę, dėl to buvo iškviestas į ordą teisman, kur buvo nužudytas Jurijaus Danilovičiaus tarnų. Stačiatikių bažnyčios 1549 m. kanonizuotas, Tverės globėjas.
Edita Vaitkūnienė

Biografija

1978–1989 m. mokėsi Laukuvos vidurinėje mokykloje, 1995–1999 m. Kauno aukštesniojoje ekonomikos mokykloje.
1990–1992 m. Kauno onkologijos dispanserio ESM operatorė, 1992–1996 m. UAB „Verslininkų prekybos namai“ buhalterė, 1998 m. UAB „Resmeta“ vyr. finansininkė, 1999 m. UAB „Virgada“ finansininkė. Nuo 2005 m. Vidaus vandens kelių direkcijos Vidaus audito tarnybos viršininkė
Nuo 1996 m. Lietuvos socialdemokratų partijos (LSDP) Kauno rajono skyriaus narė, nuo 2005 m. skyriaus iždininkė. Lietuvos socialdemokratinio jaunimo sąjungos narė. Nuo 2001 m. sausio mėn. LSDP tarybos narė.
Vidaus auditorių asociacijos narė.
1998–2000 m. Kauno rajono savivaldybės tarybos narė.
Salantų herbas

Aprašas

Sidabriniame skydo lauke ant žalios papėdę sudarančios kalvos žengiantis raudonas gaidys auksiniais snapu ir kojomis, iškištu raudonu liežuviu.

Istorija

Herbas patvirtintas 1996 m. liepos 2 d. LR prezidento dekretu Nr. 984.
Pandžabai

Istorija

Apie II tūkstm. pr. m. e. iš Vidurinės Azijos į Pandžabą („penkių upių kraštą“) atsikėlė arijų tautos, kurios palaipsniui persimaišė su vietinėmis tautomis. Nuo I tūkstm. pr. m. e. Pandžabe kūrėsi persai, graikai, sakai ir kt., o nuo VIII a. ėmė plisti islamas, ėmė keltis arabai, tiurkai, afganai, mongolai, persai, tadžikai ir kiti. Susidarė 3 gimininės grupės: džatai (jų kalba – pandžabų kalbos pagrindas), gudžarai ir radžputai (radžasthaniečių protėviai). Visos šios trys grupės dalyvavo pandžabų etnogenezėje. Kaip tauta ėmė ryškėti susikūrus sikhizmui.

Kultūra

Tradiciniai verslai – sėjamoji žemdirbystė (auginami kviečiai, soros, kukurūzai, garstyčios, medvilnė, cukranendrės), amatai (drobių, šalių, kilimų dirbimas, indų, papuošalų gamyba, medžio, dramblio kaulo, akmens raižyba). Dirba pramonėje, smulkiajame versle, paslaugų, administracinėje sferoje. Didelė dalis pandažbiečių dirba policijoje, valstybinėse įstaigose.
Tradicinis pandžabų būstas mieste – vienaukštis ar dviaukštis namas plokščiu stogu, dengta veranda; kaime – plūkto molio vienaukštis dievas. Tradicinė vyrų apranga – dhoti, lungi, palaidos kelnės su marškiniais, liemenė, turbanas; moterų – ilgas platus sijonas, ilga kofta ar šarovarai su marškiniais, galva ir pečiai dengiami šaliu. Miestuose vyrai taip pat rengiasi vakarietiškai, moterys – sariu.
Pandžabai turi gausią tautosaką, muzikinę tradiciją, spalvingas šventes, vestuvių apeigas.
Luteolinas

Luteolinas yra flavonoidas, o tiksliau – vienas iš labiau paplitusių gamtoje flavonų. Manoma, kad jis ląstelėje atlieka svarbų antioksidacinį vaidmenį, būdamas laisvųjų radikalų eliminuotoju, uždegimo slopintoju, karbohidratų apykaitos skatintoju ir imuninės sistemos moduliatoriumi. Šios liuteolino charakteristikos leidžia jį laikyti svarbiu vėžio profilaktikoje. Daugybė eksperimentų rodo, kad luteolinas gali stipriai slopinti uždegimą.  ir, netgi, septinio šoko pasekmes.
Luteolino dažniausiai pasitaiko lapuose, tačiau jis aptiktas ir brokoliuose, salieruose, čiobreliuose, pienėse, žievėse, lupenose, dobilų žieduose ir ambrozijų žiedadulkėse.  Jis buvo išskirtas iš Salvia tomentosa. Dietoje luteolino būna salieruose, žaliuose pipiruose, čiobreliuose, periloje, ramunėlių arbatoje, morkose, alyvų aliejuje, pipirmėtėse, kvapiajame rozmarine ir paprastajame raudonėlyje.

Šalutiniai efektai

Luteolinas yra PDE4 inhibitorius Fosfodiesterazės inhibitorius-4 
Gastrointestiniai efektai – vėmimas, viduriavimas ir skrandžio hipersekrecija turi būti atidžiai kontroliuojami, kai luteolinas skiriamas gydyti alergijoms, astmai ar chroniškai obstrukcinei plaučių ligai.
Virginija Vingrienė

Biografija

1989 m. baigė Druskininkų Druskininkų 4-ąją vidurinę mokyklą. 1995 m. baigė Lietuvos žemės ūkio akademijoje agronomijos studijas.
1995–1997 m. studijavo ekonomiką ir ekologiją magistrantūroje Vokietijoje, Halės-Vitenbergo Martino Liuterio universitete, kur susidomėjo žaliosiomis idėjomis, įsitraukė į vietinių studentų ekologinių ir aplinkosauginių grupių veiklą.
1997 m. įstojo į Aleksandro Stulginskio universiteto doktorantūrą. 2001 m. atsisakė mokslininkės karjeros ir pasuko valstybės tarnybos keliu. Dirba LR žemės ūkio ministerijoje vyr. specialiste. Darbo tvarka derina svarbius Lietuvai sprendimus su Europos Sąjungos institucijomis Briuselyje, yra ministerijos darbuotojų profesinės sąjungos pirmininkė, Valstybės tarnautojų viešųjų ir biudžetinių įstaigų darbuotojų profesinės sąjungos narė. Lietuvos agronomų sąjungos narė. Viena iš žaliųjų organizacijos – susivienijimo „Žali.lt“ iniciatorių, steigėjų ir vadovų.
Išsituokusi. Turi sūnų Liutaurą ir dukterį Rusnę. Moka vokiečių, rusų, anglų kalbas. Pomėgiai: gamtosauga, kraštovaizdžio formavimas, filosofija, psichologija, knygos, praktikuoja karatė ir jogą, augina orchidėjas – Lietuvos orchidėjininkų draugijos narė.
Šiaulių rajono savivaldybės taryba 1997–2000 m.

Veikla

Rajono meru išrinktas Alfredas Jonuška, jo pavaduotoju Rolandas Medžiūnas. Savivaldybės administratoriumi paskirtas Vidmantas Šulčius.
Architektūrinis stilius

Architektūrinis stilius yra architektūros klasifikavimas remiantis forma, statybos technika, medžiagomis, laikotarpiu, regionu ir kitais kriterijais. Architektūrinis stilius yra architektūros istorijos mokslo objektas.
Vokietijos žalmargiai galvijai

Savybės ir eksterjeras

Vokietijos žalmargių veislės karvių kūno spalva mišri: ruda ir balta. Specifinis jų bruožas - dėmėtumas. Suaugusių bulių aukštis ties gogu yra 157 cm, o karvių – 147 cm. Kūno svoris analogiškai 1150 kg ir 750 kg.
Lekemė

Istorija

Žinoma nuo viduramžių (priklausė Keklio žemei).
Pranas Norvilas

Biografija

1983 m. baigė Klaipėdos žemės ūkio technikumą, veterinarijos technikas, 2008 m. baigė verslo vadybą Klaipėdos universitete.
UAB „Nortomas“ direktorius.
Partijos Tvarka ir teisingumas Klaipėdos rajono skyriaus narys. Nuo 2011 m. Klaipėdos rajono savivaldybės tarybos narys. 
Žmona Laima, vaikai Tomas, Giedrė
Išvesties įrenginys

Kompiuterio išvesties įrenginys – prietaisas, kuris naudojamas informacijai iš kompiuterio pateikti žmonėms ar kitiems įrenginiams.
Vankaremas

Istorija

Čiukčiai šią eskimų gyvenvietę, kuri, matyt, dėl epidemijos buvo apleista, pasiekė XVIII–XIX a. 1934 m. žiemą čia evakuota garlaivio „Čeliuskinas“ ekspedicija. Tais pačiais metais įkurta jūrinė hidrometeorologinė stotis.
Namonuito atolas

Namonuito atolas – didžiausias atolinis darinys Karolinų salose, priklausantis Mikronezijos Federacinėms Valstijoms, Čiuko valstijai. Driekiasi 170 km į šiaurės rytus nuo Čiuko lagūnos. Bendras plotas 2267 km², iš jo sausuma sudaro 4,5 km². Atolo žiedas trikampio formos, sudarytas iš 12 salelių. Didžioji rifo dalis yra po vandeniu, 0,9-18,3 m gylyje. Yra formavimosi stadijoje. Salose veši kokospalmės.
Namonuito atole gyvena 1341 gyventojas (2000 m.). Gyvenamos salelės: Ululas, Pisarasas, Onaris, Ono, Maguras. Ulule yra lėktuvų nusileidimo takas.
Liubomiras Gradauskas

Liubomiras Gradauskas (1929 m. birželio 10 d. Butkūnuose, Jonavos valsčius) – Lietuvos gydytojas radiologas, biomedicinos mokslų daktaras.

Biografija

Brolis Jonas Gradauskas. 1952 m. baigė Kauno medicinos institutą. 1968 m. medicinos mokslų kandidatas.
1952–1955 m. Romainių tuberkuliozinės sanatorijos gydytojas. 1955–1961 m. Respublikinės Kauno klinikinės ligoninės chirurgas, 1964–1967 m. gydytojas rentgenologas. 1967–2001 m. Kauno medicinos instituto dėstytojas, 1977–1983 m. Rentgenologijos ir radiologijos katedros vedėjas, 1983–1989 m. Anesteziologijos, reanimatologijos ir radiologijos katedros Radiologijos sektoriaus vadovas, 1991–1994 m. Radiologijos klinikos vadovas. Nuo 1990 m. profesorius. Nuo 1993 m. Europos raumenų ir griaučių radiologų draugijos narys.
Mokslinio darbo svarbiausia kryptis – griaučių radiologiniai tyrimai, kaulų ir sąnarių ligų diagnostika.
Trojanas (Bulgarija)

Istorija

Trojanui tapus regiono amatų centru, 1868 m. jam suteiktas miesto statusas. Pastatyti elektros įrangos ir tekstilės fabrikai.
1948 m. sujungtas geležinkelio linija Lovečas–Levskis–Svištovas.
Rezervatas

Rezervatas (lot. reservatum) − teritorija, kur gamtos turtų apsaugos ir didinimo, mokslo tikslais saugomas visas gamtos kompleksas, draudžiama bet kokia žmogaus ūkinė veikla.
Rezervatų teritorijos steigiamos siekiant sudaryti visapusiškas sąlygas natūraliai gamtinių procesų eigai arba kultūros paveldo teritorinių kompleksų ir objektų (vertybių) autentiškumui palaikyti. Rezervatuose saugomi tipiški arba unikalūs gamtiniai bei kultūriniai kraštovaizdžiai, juose esantys paveldo objektai, vertingos natūralios ekosistemos, buveinės, laukinių augalų, gyvūnų ir grybų genofondai.
Pagal saugomų vertybių pobūdį rezervatai skirstomi į gamtinius, skirtus vertingiems gamtinio kraštovaizdžio kompleksams išsaugoti, ir kultūrinius (rezervatus−muziejus), kuriuose saugomi vertingi kultūrinio kraštovaizdžio kompleksai; pagal steigimo ir organizavimo ypatumus skirstomi į valstybinius rezervatus ir rezervatus, esančius valstybiniuose parkuose, taip pat rezervatines apyrubes.
Šiuo metu Lietuvoje yra 5 valstybiniai rezervatai: Čepkelių, Kamanų, Viešvilės, Žuvinto ir Kernavės kultūrinis.
Valstybiniuose gamtiniuose rezervatuose draudžiama imtis ūkinės veiklos, lankytis be atitinkamo leidimo. Čia tiriami ir stebimi gamtiniai procesai, gali būti atkuriamos žmogaus veiklos pažeistos ekosistemos ir objektai.
Nacionaliniuose ir regioniniuose parkuose bei Žuvinto biosferos rezervate taikomas toks pat režimas kaip ir valstybiniuose rezervatuose.
Kultūriniuose rezervatuose leidžiama vykdyti tyrimo ir muziejinius darbus, atkurti pažeistus kultūrinio kraštovaizdžio kompleksus, pritaikyti juos lankymui bei eksponavimui.
Lietuvoje yra vienintelis archeologijos ir istorijos muziejus−rezervatas Kernavėje.
Pordenonė

Istorija

Pordenonė buvo įkurta viduramžiais pavadinimu Portus Naonis.