google/wiki40b huggingface dataset:
Užuguosčio Šv. apaštalų Petro ir Pauliaus bažnyčia

Istorija

Pirmąją medinę bažnyčią iki 1495 m. pastatė Jonas Daugirdavičius. 1522 m. Mykolo Daugirdavičiaus duktė Marija Zavišienė įsteigė altariją ir skyrė pajamų iš savo žemių. XVI a. antrojoje pusėje bažnyčia atiteko evangelikams reformatams.
1649 m. pastatyta nauja bažnyčia. Ji 1669 m. buvo filija, iki 1717 m. įkurta parapija, kuriai 1744 m. priklausė dvaras, miestelis, Gedinaičių koplyčia ir 30 gyvenviečių. 1747 m. Liudvikas Pacas pastatydino naują medinę bažnyčią. XVIII a. veikė parapinė mokykla (1794–1798 m. mokė klebonas). 1898 m. bažnyčia sudegė.
1899–1902 m. klebonas Kostas Gruzdys su parapijiečiais pastatė dabartinę akmenų ir plytų mūro bažnyčią, statybą prižiūrėjo inžinierius Bronislovas Malevskis.

Architektūra

Bažnyčia neogotikinė, turi baroko bruožų, stačiakampio plano, su 2 bokštais. Šventorių juosia akmenų mūro tvora su smailiaarkiais vartais.
Medžiojima

Medžiojima lietuvių mitologijoje - medžioklės deivė, kurią mini T. Narbutas. Ji apibūdinama kaip mergina milžinė, vyrišku veidu, apsigaubusi meškos kailiu, su lanku ant pečių. Autentiškumu abejojama, nors išvaizda tikėtina.
Makao vėliava

Makao specialiojo administracinio regiono vėliava buvo įteisinta 1999 m. gruodžio 20 d. Vėliava yra šviesiai žalios spalvos su joje pavaizduota balta lotoso gėle, po ja esančiu taip pat baltu stilizuotu gubernatoriaus Nobre de Carvalho tiltu bei viršuje lanko forma išdėliotomis penkiomis auksinėmis žvaigždėmis.
Vėliavoje lotoso gėlė buvo pasirinkta kaip Makao simbolis. Po ja vaizduojamas gubernatoriaus Nobre de Carvalho tiltas yra svarbus tiltas, jungiantis Makao pusiasalį su Taipos sala. Tiltas taip pat yra vienas labiausiai atpažįstamų orientyrų visame regione. Po lotosu ir tiltu esantis vanduo simbolizuoja Makao, kaip uosto, svarbą bei jo ryškų vaidmenį visoje teritorijoje. Penkios auksinės žvaigždės vėliavos viršuje imituoja Kinijos vėliavą, norint pabrėžti ypatingus Kinijos ir Makao santykius. Kinijos vėliavoje didžioji žvaigždė simbolizuoja Kinijos komunistų partiją, o likusios keturios žvaigždės – keturias klases: darbininkų, valstiečių, miestiečių ir patriotinių kapitalistų.
Papua (Indonezijos provincija)

Geografija

Provincijos centrinėje dalyje iškilę aukšti kalnai, iškylantys į 4884 m aukštį (Džajos kalnas). Paviršių dengia tropinės džiunglės, yra savanų ruožų, o pakrantėse – milžiniški mangrovių sąžalynai. Pagrindinė upė – Mamberamas. Yra įsteigtas Lorenco nacionalinis parkas (UNESCO pasaulio paveldas).
Vilniaus rytojus

Vilniaus rytojus – savaitinis politikos, visuomenės ir literatūros iliustruotas laikraštis, Vilniaus krašto lietuvių laikraštis, leistas 1928 m. gruodžio 1 d. iki 1937 m. spalio 26 d. Vilniuje.

Istorija

Išėjo sujungus „Vilniaus aidą“, „Dirvą“ ir „Kelią“. Leido laikinasis Vilniaus lietuvių komitetas. Leidėjas ir redaktorius Julius Navikas (1854–1938 m.). 1928 m. – savaitraštis, o nuo 1929 m. spalio 16 d. (Nr. 45) – du kartus per savaitę su priedais: nuo 1923 m. ėjusio – „Mūsų artojas“ – ūkininkams, nuo 1932 m. – „Aušrelė“ – vaikams. 1928–1929 m. leistas 8 puslapių apimties. 1930 m. laikraštis sumažėjo iki 4 puslapių.  Spausdino spaustuvė „Ruch“ Vilniuje. Leido priedus „Vilniaus rytojus“, „Iliustruotas Velykų priedas“. Nuo 1938 m. balandžio 29 d. vietoje „Vilniaus rytojaus“ pradėjo eiti „Aidas“.
Ragino lietuvius saugoti kultūrą, tautiškumą, ginti savo teises, informavo apie Nepriklausomos Lietuvos gyvenimą, užsienio įvykius ir kt. Leidinį lenkų valdžia konfiskuodavo, sustabdydavo. Nuo 1937 m. lapkričio 14 d. iki 1938 m. balandžio 22 d. vietoje „Vilniaus rytojaus“ ėjo vienkarčiai leidiniai skirtingais pavadinimais: „Atbalsiai“, „Atgarsiai“, „Gyvenimas“, „Kelias“, „Lietuvis“, „Mūsų balsas“, „Mūsų buitis“, „Mūsų dienos“, „Mūsų kelias“, „Mūsų likimas“, „Mūsų mintys“, „Mūsų žinios“, „Naujienos“, „Paskutinės žinios“, „Pastangos“, „Reikalai“, „Sąlygos“, „Šis tas naujo“, „Šventadienis“, „Takas“, „Tautietis“, „Tautos kelias“, „Viltis“.
Laikraščio redakcinį kolektyvą sudarė Vincas Budrevičius, Rapolas Mackonis (Mackevičius), Antanas Juknevičius, Silvestras Urbonavičius.
Bendradarbiavo P. Kunavičius, Matas Untulis, R. Vitkauskas, Juozas Zubrys ir kt.
Faktiškasis redaktorius Vincas Budrevičius.
Teisės privatizacija

Lietuvoje

Lietuvoje teisines funkcijas vykdo šie privačiai veikiantys asmenys - advokatai, notarai, teismo antstoliai. Apsaugos policija tapo atgyvena - visoje respublikoje veikia privačios saugos tarnybos. Teisinę registraciją iš dalies vykdo nevalstybinės įstaigos - viešosios įstaigos (kaip Registrų centras ar kt.).

Literatūra

Leisner, Walter. "Privatisierung" des Öffentlichen Rechts. Von der "Hoheitsgewalt" zum gleichordnenden Privatrecht. 170 S. 2007. ISBN 978-3-428-12518-0.
Dalvičo paveikslų galerija

Dalvičo paveikslų galerija (angl. Dulwich Picture Gallery) – meno muziejus Londono pakraštyje. Pagrindinę ekspozicijos dalį sudaro Europos XVII ir XVIII a. tapyba. Galerijoje yra keletas kapitalinių Guido Reni ir Bartolomé Esteban Murillo darbų.

Istorija

Paveikslų kolekcijos pradžia tapo Lenkijos karaliaus ir LDK didžiojo kunigaikščio Stanislovo Augusto Poniatovskio užsakyti pirkti dailės darbai Londono meno dileriams Noël Desenfans ir Francis Bourgeois RA. Kolekcija turėjo tapti karališkąja ATR meno kolekcija, nes prieš tai buvusieji karaliai, Saksonijos kurfiurstai, paveikslus rinko ir kolekcionavo Dresdene. 1795 m. buvo panaikinta ATR valstybė nespėjus suformuoti ir perduoti kolekcijos. Tokiu būdu kolekcija liko be savininkų. Po nenusisekusių bandymų parduoti visus darbus Europos meno rinkoje, paveikslai buvo padovanoti 1811 m. Dalvičo, kaimo šalia Londono, koledžui su sąlyga, kad paveikslai bus viešai prieinami visuomenei. Kartu Francis Bourgeois iškėlė sąlygą, kad galerijos pastatą pastatytų jo draugas architektas John Soane. Galerija tapo pirmąja pasaulyje, specialiai pastatyta eksponuoti paveikslus. Atidaryta 1814 m. Vėliau pastatas buvo praplėstas ir kai kurios dalys perstatytos po to, kai pastatas nukentėjo 2-ojo pasaulinio karo bombardavimų metu. Vėliau įterpta modernių stiklinių konstrukcijų.

Galerijos eksponatai

Galerijoje dominuoja XVII ir XVIII a. Europos dailės meistrų kūryba (tarp jų – Rembranto, Antonio van Deiko, Muriljo, Puseno, Vato, Geinsboro, Rubenso, Tiepolo, Kanaleto). Nuolatinėje ekspozicijoje yra apie 350 paveikslų.
Mįslė

Mįslė – alegorinis posakis, kurio reikšmę reikia įminti, įspėti. Priklauso trumpiesiems posakiams. Pagal funkciją yra kaip uždavinys. Mįslės tradiciškai gyvavo kaip varžymosi forma (varžybos)
Svarbiausi mįslių požymiai, išskiriantys jas iš kitų žanrų, yra dvinarė struktūra ir būtinybė pateikti atsakymą į pirmojoje dalyje iškeltą klausimą. Tradicinėje vartosenoje šio žanro atlikimui reikalingas aktyvus dialogas.
Trakų žemė

Trakų žemė – Rytų Lietuvos mėnraštis, leistas nuo 1988 m. spalio 19 d. iki 1995 m. Trakuose.
Trakų žemė – Trakų rajono laikraštis, leidžiamas nuo 1995 m. Rengėjas (leidėjas) UAB "Trakų žemė", direktorius-vyr. redaktorius Juozas Vercinkevičius.

Istorija

1988–1990 m. ėjo kaip Lietuvos Persitvarkymo Sąjūdžio Trakų rajono tarybos leidinys, iki 1992 m. – kaip nepriklausomas Trakų rajono laikraštis. Nuo 1992 m. – laikraščio steigėjas Juozas Vercinkevičius, leidėja – leidykla „Voruta“. Tiražas 1989 m. – 5000 egz., 1995 m. – 1000 egz.
Nušvietė Rytų Lietuvos istoriją, dabartinį visuomeninį gyvenimą ir kultūrą.
Saveikiai

Aplinkinės gyvenvietės

Bučiūnai (Šiauliai) – 1,5 km
Vaišnoriai (Joniškis) – 2,8 km
Piktuižiai – 3,3 km
Gurbai (Šiauliai) – 3,7 km
KURŠĖNAI – 24 km
Dargaičiai (Šiauliai) – 2,3 km 
 ŠIAULIAI – 25 km
Nartkala

Gyventojai

2010 m. 65,5 % Nartkalos gyventojų buvo kabardinai, 23,5 % – rusai, 3,9 % – turkai meschetinai, 1,7 % – osetinai.

Istorija

1913 m. nutiesus geležinkelio atšaką į Nalčiką, pastatyta Dokšukino stotis. Nuo 1917 m. apie ją ėmė kurtis gyvenvietė. 1944 m. Dokšukinas tapo rajono centru. 1955 m. suteiktas miesto statusas. 1967 m. Dokšukinas pervadintas į Nartkalą („nartų miestą“).
Masiai (Šiauliai)

Istorija

Nuo 1920 m. kaimas priklausė Kruopių valsčiui, nuo 1950 m. – Žarėnų apylinkės kaimas. 1950–1990 m. kaimas priklausė Žarėnų–Latvelių tarybiniam ūkiui.

Aplinkinės gyvenvietės

Kinkiai I – 2,7 km
Mažaičiai – 2,3 km
Žarėnai-Latveliai – 4,7 km
Klaišiai – 3 km
Raudondvaris (Šiauliai) – 3,2 km
Tautgailiai I – 1,6 km
Kušleikiai (Šiauliai) – 5,2 km 
 KURŠĖNAI – 19 km
Auksučiai – 4,2 km
 ŠIAULIAI – 32 km
Viktorija Čmilytė-Nielsen

Biografija

Žaisti šachmatais pradėjo būdama šešerių. 2000 metais baigė Šiaulių Didždvario gimnaziją. 2001 metais studijavo anglų filologiją Šiaulių universitete, 2002–2007 m. Rygos universiteto Filologijos fakultete.
Pirmasis treneris – Gintautas Jurgis Plungė (g. 1938 m.). Kiti treneriai – Gediminas Rastenis, tėvas Viktoras Čmilis.
FIDE Elo reitingas – 2534 balai (2015 m.).

Politinė veikla

Nuo 2015 m. LR Seimo narė. 
2019 m. rugsėjo 21 d. išrinkta Lietuvos Respublikos liberalų sąjūdžio pirmininke.

Šeima

Tėvas – Viktoras Čmilis, sportininkas, KGB rezervo karininkas (vyr. leitenantas).
Ištekėjusi (2013 m. gruodžio mėn.). Vyras – danų šachmatininkas didmeistris Peter Heine Nielsen (g. 1973 m.).
Pirmas vyras (2001–2007 m.) – Ispanijos pilietybę turintis Latvijos šachmatininkas Aleksejus Širovas (g. 1972 m.).  Augina tris sūnus: iš pirmos santuokos – Dmitrijų (g. 2002 m.) ir Aleksandrą (g. 2004 m.), iš antros – Marių (g. 2014 m.).
Zigmo Gėlės literatūrinė premija

Istorija

Poetas Zigmas Gaidamavičius-Gėlė (1894–1912) gimė ir augo Naisių dvare. Iš dvaro sodybos ansamblio pastatų išlikę dvaro rūmai, kiti pastatai. 1987 m. poeto Z. Gėlės gimtajame name įsikūrė Literatūros muziejus. Naisiuose tuo metu jau vyko Knygos šventės, o nuo 1977 m. kolūkis „Už taiką“, vadovaujamas Česlovo Karbauskio, buvo įsteigęs Zigmo Gėlės premiją už sėkmingiausią metų poezijos debiutą. Pasikeitus laikams premija išliko, ir dabar teikiama per „Poezijos pavasario“ festivalį. Nuo 1992 m. Zigmo Gėlės premiją skiria Šiaulių rajono savivaldybė.
Dalius Daškevičius

Biografija

AB „Lietuvos draudimas“ Molėtų filialo agentas.
1995 m. Lietuvos centro sąjungos, 2003 m. Liberalų ir centro sąjungos Molėtų rajono skyriaus narys, skyriaus pirmininko pavaduotojas, 2008 m. Lietuvos Respublikos liberalų sąjūdžio narys.
1990–1995 m. Molėtų rajono tarybos deputatas, 2000 m., 2003–2007 m., 2007–2011 m. ir nuo 2011 m. Molėtų rajono savivaldybės tarybos narys. 
Sutuoktinė Regina Daškevičienė, duktė Dalia.
Liepava

Istorija

Pagados kaimas 1990 m. LR AT nutarimu pavadintas Liepava.
Gali Atari

Avigail „Gali“ Atari (g. 1953 m. gruodžio 29 d. Rehovote, Izraelyje) yra Izraelio aktorė ir dainininkė. Tarptautinėje scenoje pirmą kartą pasirodė 1971 metais, kai atstovavo Izraeliui World Popular Song Festival konkurse Japonijoje su dainomis „All free“ ir „Give love away“. Atari šiame konkurse antrą kartą dalyvavo 1976 metais, su daina „The Same Old Game“. 1979 metais su grupe Milk and Honey laimėjo Eurovizijos dainų konkursą su daina „Hallelujah“.
Didžioji kopa

Didžioji kopa (arba Sklandytojų kopa) – ilgą laiką buvusi pati aukščiausia kopa Kuršių nerijoje. Jos aukštis siekė 70 metrų. Tačiau per XX amžiaus paskutinį dešimtmetį kopos aukštis gerokai sumažėjo ir šiai dienai vos besiekia 50 metrų. Taip atsitiko Neringoje padaugėjus poilsiautojų, kai pasienio zonoje buvo galima laisvai vaikščioti bei praktiškai nebuvo jokių draudimų vaikščioti kopomis bei leistis nuo jų. Žiūrint nuo Saulės laikrodžio, Didžiosios kopos viduryje matosi Lietuvos bei Rusijos Kaliningrado srities teritorijos sieną žymintis pasienio kuolelis.

Istorija

1932 m. Lietuvos aeroklubas Nidoje buvo įkūręs sklandymo mokyklą, kuri buvo pagrindinė Lietuvos sklandytojų vasaros stovyklavietė, o nuo šios kopos besimokantys sklandytojai kildavo į dangų.
Viršutinis centrinis kandis

Viršutiniai centriniai kandžiai yra dantys žmogaus viršutiniame žandikaulyje. Pakėlus lūpas – labiausiai matomi dantys. Šių dantų vainikas, priklausomai nuo individo, gali būti stačiakampio, rečiau trikampio ar trapecijos formos. Vainikas siauriausias ties danties kakleliu ir platėja link kandamojo krašto. Vainiko aukštis matuojant iš prieanginio paviršiaus 9-12 mm. Plotis ties kandamuoju kraštu 8-9 mm. Dantis turi vieną 11,5-15 mm ilgio šaknį.
Mars Global Surveyor

Vanduo Marse

2006 m. gruodžio 6 d. NASA paskelbė Mars Global Surveyor darytas dviejų kraterių (Terra Sirenum ir Centauri Montes) nuotraukas, kuriose matomas galimas vandens buvimas Marse.
Utenos apskritis

Istorija

Kadaise dabartinės apskrities teritorijoje gyveno sėliai – viena iš baltų genčių. Jie nepaliko jokių rašto paminklų. Išliko tik kalbos liekanų, kurios yra lietuvių ir latvių kalbose. Dalis Lietuvos teritorijoje gyvenusių sėlių ilgų kovų su kalavijuočiais metu buvo išnaikinta, kiti gyvendami mišriai su lietuviais – sulietuvėjo, o šiauriniai sėliai – sulatgalėjo arba sulatvėjo. Archeologiniai tyrimai leidžia tvirtinti, kad sėliai vertėsi žemdirbyste ir gyvulių auginimu.
Kuriantis Lietuvos valstybei Utena ar bent jos apylinkių dalis tikriausiai priklausė Nalšios žemei, kurios paskutinis kunigaikštis Daumantas (1240–1299) 1263 m. vidaus karo metu pabėgo į Pskovą. Po to Nalšia atiteko didžiajam Lietuvos kunigaikščiui. Jai valdyti buvo skiriami seniūnai (tiksliai žinomi tik nuo XV a. pabaigos).
Po 1564–1566 m. teismų ir administracinės reforms didesnė dabartinės apskrities dalis atiteko Vilniaus vaivadijos Vilkmergės apskričiai, o šiaurinis kampas – Breslaujos apskričiai. Rusijos imperijos laikotarpiu šioje teritorijoje buvo Utenos ir kiti valsčiai, priklausę Utenos ir Zarasų (tuometinio Novoaleksandrovsko) apskritims.
Rathajatra

Rathajatra (skr. रथयात्रा = Rathayātrā- „ratų kelionė“) – hinduistinė šventė, kurios metu dievybių atvaizdai (mūrčiai) iškilminga procesija gabenami gatvėmis. Atvaizdai gabenami tam tyčia suręstais puošniais vežimais (ratha- „ratais“) ir yra traukiami maldininkų.
Rathajatros tradicija visų pirma susijusi su vaišnavimu, ypač Džaganathos kultu Orisoje ir kitur rytų Indijoje. Žymiausia yra Purio rathajatra, vykstanti vidurvasarį (ašadhos mėnesį). Procesijoje traukiamas ne tik Džaghanatho mūrčio vežimas, bet ir jo palydovų – brolio Balabhadros ir sesers Subhadros. Kita žymi rathajatra vyksta Bengalijoje, Šryrampuro kvartale Maheše. Ji taip pat skirta Džaganatho garbei. Mažesnesnės Džaganatho rathajatros vyksta daug kur kitur Orisoje, Vakarų Bengalijoje, Bangladeše. Panašios rathajatros vietomis rengiamos Šivos, džanų tyrthankarų, nepalių dievybių garbei.
Kadangi Džaganatha laikomas vienu iš Krišnos pavidalų, jo rathajatros tradiciją yra perėmusi Tarptautinė Krišnos sąmonės organizacija. Krišnaitai įvairiuose pasaulio miestuose rengia rathajatras. Lietuvos krišnaitai jas rengia Vilniuje, Kaune, Šiauliuose, Mažeikiuose, Palangoje, Kėdainiuose.
Meilės mašina (filmas)

Turinys

Netolimoje ateityje Žemės energetiniai ištekliai išseko, žmonės nebesinaudoja automobiliais ir lėktuvais, nebėra elektros. Šią problemą mėgina spręsti įvairūs mokslininkai, tačiau profesorius Enriko Kopola sugalvoja originalią idėją: žmonių seksualinę energiją paversti elektra. Pradžioje jis atlieka eksperimentus su darbuotojais, tačiau jam pavyksta įžiebti vos vieną lemputę, todėl į pagalbą reikia pasitelkti labiau seksualiai aktyvius asmenis. Jis pagrobia viešbučio valdytoją Danielę ir jauną namų šeimininkę Frančeską, kuri pasirodo esanti vieno iš profesoriaus konkurentų žmona. Prireikia laiko, kol jiedu permiega, o sukelta energija įžiebia sietyną, tačiau po dienos Frančeska išrašoma ir profesorius priverstas pagalbos prašyti asistentės Pjeros.
Namo grįžusi Frančeska specialiai susilaužo koją, kad vėl patektų į ligoninę, tą patį padaro ir Danielė. Kol vieno neįtarianti pora mylisi, profesorius tęsia savo eksperimentus, tačiau tam tenka iš kelio pašalinti Danielės žmoną ir Frančeskos vyrą. Apie eksperimentą sužino vis daugiau žmonių ir tai tampa valstybinės svarbos reikalu. Pradedami gaminti aparatai, kad kiekviena šeima galėtų pati „pasigaminti“ tiek energijos, kiek jiems reikia, atsiranda specialios elektros stotys, kuriose savanoriai „gamina energiją“. Kuomet atrodo, kad viskas susitvarkė, energijos gamyba pradeda kristi, nes žmonės ima įsimylėti ir nebenori vien tik santykiauti. Uždraudžiama romantika, o taip besielgiantys žmonės kaltinami pažeidžiantys įstatymus. Profesorius už savo išradimą gauna Nobelio premiją...
Voliostrovas

Voliostrovas (rus. Вольостров) – nedidelė sala Kolos pusiasalio šiaurėje Baltosios jūros Kandalakšos įlankoje (Rusija), kiek piečiau įėjimo į Sosnovajos įlanką. Ši sala yra už 200 m nuo vakarinio Turijaus pusiasalio kranto, atskirta nuo jo Voliostrovo salmos sąsiauriu.
Administraciškai priklauso Murmansko srities Terės rajonui.
Sala nelygiai ovalios formos, ilgis 2 km, plotis 1,5 km (vidurinėje dalyje). Salą sudaro granitinė uola, iki 72 m aukščio, apaugsi retu mišku. Salos krantai rausvo atspalvio, neapaugę. Rytinis salos krantas yra neaukštas smėlinis skardis. Vakarinėje salos dalyje stovi neaukštas švyturys.
Arvydas Janonis

Biografija

Tėvas Aleksandras Janonis 1959–1960 m. žaidė Vilniaus „Spartake“ gynėju (11 rungtynių).
Pirmasis treneris Z. Juška.
1978 m. baigė Kėdainių 2 - ąją vidurinę mokyklą ( dabar ,,Atžalyno" gimnazija ).
1986 m. baigė Vilniaus pedagoginį institutą. Žaidė gynėju Lietuvos, Rusijos ir Austrijos klubuose. Gyvena ir dirba Vienoje.
KR Reykjavík

Istorija

Klubas įkurtas 1899 m. Daugkartinis šalies čempionas ir taurės savininkas.
Rimanta Krilavičiūtė

Biografija

1977 m. baigė Lietuvos konservatoriją, vieną iš geriausių aktorių kursų per visą mokyklos istoriją, kurį rengė Irena Vaišytė. Nuo 1977 m. vaidina Šiaulių dramos teatre. Sukūrė per 50 vaidmenų teatre ir kine. Šiaulių Simono Daukanto vidurinės mokyklos teatro mokytoja ir režisierė
Algimantas Kleinotas

Biografija

1954 m. baigė Kauno politechnikos institutą. 1954–1958 m. dirbo Vilniaus statybos treste, šio tresto valdybos vyr. inžinierius. 1958–1964 m. Gelžbetonio konstrukcijų gamyklos Nr. 1 (nuo 1964 m. Vilniaus namų statybos kombinatas) Kapitalinės statybos skyriaus viršininkas, vyr. inžinieriaus pavaduotojas, 1964–1972 m. gamybos viršininkas, 1972–1976 m. vyr. inžinierius. 1976–1978 m. Miestų statybos projektavimo instituto Tipinio projektavimo skyriaus vyr. technologas. 1978–1985 m. LKP CK leidyklos direktoriaus pavaduotojas statybos reikalams.
Svarbiausi darbai – stambiaplokščių namų statyba. 3 išradimų autorius.
Dinamo FA Erewan

Istorija

Komanda įkurta 1936 m., bet po 2 metų buvo prijungta prie Spartak Erevan klubo, kuris perėmė ir „Dinamo“ vardą.
Gediminas Kruša

Karjera

Futbolo karjerą pradėjo Klaipėdoje, 2006 m. persikėlė į Vilnių ir pasirašė sutartį su FC Vilnius. Vėliau buvo eilė Lietuvos klubų, bei žaidimas Lenkijoje už Wigry Suwałki bei Estijoje JK Sillamäe Kalev.

Rinktinės

Atstovavo įvairaus amžiaus Lietuvos jaunimo rinktinėms.
Algis Aliukevičius

Biografija

1967–1969 m. mokėsi Rutkiškių pradžios mokykloje, 1969–1975 m. Išlaužo aštuonmetėje mokykloje, 1975–1978 m. Prienų 1–oje vidurinėje mokykloje, 1978–1983 m. studijavo agronomiją Lietuvos žemės ūkio akademijoje. 2006 m. Kauno technologijos universitete baigė vadybos ir verslo administravimą.
1983–1985 m. kolūkio agronomas, 1985 m. Prienų LLKJS rajono komiteto instruktorius, 1986–1988 m. organizacinio skyriaus vedėjas, 1988–1990 m. Prienų LKP rajono komiteto instruktorius. 1990–1992 m. Lietuvos demokratinės darbo partijos rajono tarybos konsultantas. 1992–1996 m. Seimo nario padėjėjas sekretorius, nuo 1997 m. Prienų darbo biržos skyriaus viršininkas, nuo 2001 m. Prienų darbo biržos direktorius, nuo 2010 m. ūkininkas.
Nuo 1990 m. Lietuvos demokratinės darbo partijos narys, nuo 1992 m. LDDP rajono tarybos narys. Nuo 2001 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Prienų rajono skyriaus narys, skyriaus tarybos narys, nuo 2003 m. skyriaus pirmininko pavaduotojas.
1995–1997 m., 1997–2000 m., 2000–2003 m. (LDDP sąraše), 2003–2007 m., 2007–2011 m. ir 2011 m. (atsisakė mandato) Prienų rajono savivaldybės tarybos narys.  1997–2000 m. valdybos narys.
Sutuoktinė Dalia, vaikai Kęstutis, Povilas.
Domicianas

Ankstyvasis gyvenimas

Domicianas gimė Romoje politiko ir karo vado šeimoje. Gavo priviligijuotos senatorių klasės jaunuolio išsilavinimą. Studijavo retoriką ir literatūrą, išleido kelis kūrinius apie įstatymus ir valdymą. Biografijoje Svetonijus jį apibūdina kaip išsilavinusį, gražiai kalbantį jaunuolį. Priešingai nei vyresnis brolis Titas, Domicianas nedalyvavo tėvo žygiuose į Afrikos provincijas ir Judėją.
Per keturių imperatorių metus, Domicianas laikėsi atsargios pozicijos iki tėvas buvo paskelbtas imperatoriumi. Domicianas buvo Flavijų šeimos atstovas senate, kol Vespasianas ir Titas atvyko į Romą. Su tėvo valdžios augimu Domicianas tapo drąsesniu.
70 m. jis privertė Domiciją Longiną išsiskirti, kad galėtų ją vesti. Domicija Longina buvo jaunesnė generolo Gnėjaus Domicijaus Korbulo, Nerono aukos, prisimenamo kaip geras vadas ir garbingas politikas, duktė. 71 m. jie susilaukė sūnaus, o 74 m. dukros, tačiau abu mirė jauni. Jų santuoka visiškai nepriminė tradicinės, nes Domicianas buvo pagarsėjęs mergišius.
Būdamas antruoju sūnumi, Domicianas buvo atleistas nuo atsakomybės. Jis kelis kartus buvo garbės konsulu ir dvasininku, bet ne imperium pareigūnu. Brolio Tito valdymo metu viskas išliko taip pat, nes niekas į jį nežiūrėjo kaip į būsimą imperatorių. Bet Domicianas turėjo savų planų. Kai Titas buvo bemirštąs, jis sugebėjo būti sveikinamu kaip imperatorius, nes gavo pretorijų sargybos paramą.
Koventris

Istorija

Miestas įkurtas 1043 m. benediktinų. Miestas garsėja legenda apie Ledi Godiva, kuri nuoga prajojo per miestą, siekdama atleisti miestiečius nuo mokesčių.
Ritminė gimnastika

Ritminė gimnastika – aciklinė sudėtingos koordinacijos gimnastikos sporto šaka. Joje dažniausiai varžosi tik moterys. Kai kuriose šalyse, taip pat ir Lietuvoje, sporto šaka vadinama ir menine gimnastika.

Istorija

Meninė gimnastika formavosi XX a. pradžioje Rusijos Sankt Peterburgo Marijos teatre. Pirmosios varžybos įvyko 1941 m. Leningrade. 1948 m. surengtas pirmasis TSRS meninės gimnastikos čempionatas. Po Antrojo pasaulinio karo sporto šaka ėmė plisti Rytų Europos valstybėse. 1960 m. įvyko pirmosios tarptautinės varžybos, o 1962 m. meninę gimnastiką, kaip savarankišką sporto šaką, pripažino Tarptautinė gimnastikos federacija. 1963 m. surengtas pirmasis pasaulio ritminės gimnastikos čempionatas, 1976 m. Europos čempionatas. Nuo 1984 m. ritminė gimnastika yra olimpinė sporto šaka. Meninė gimnastika taip pat populiari Bulgarijoje, Ukrainoje, Azerbaidžane, Ispanijoje, Italijoje, Baltarusijoje, Izraelyje, Kanadoje. 
Daugiausia Azijos valstybėse – Japonijoje, Pietų Korėjoje, Malaizijoje, taip pat JAV, Kanadoje meninę gimnastiką kultivuoja ne tik moterys, bet ir vyrai. 2005 m. įvyko pirmasis pasaulio vyrų meninės gimnastikos čempionatas.

Sporto šakos ypatumai

Sportininkės varžosi kaip individualios dalyvės arba komandose nuo dviejų iki šešių žmonių. Standartinėse aukščiausio rango varžybose gimnastai pasirodo šešiose rungtyse: pratimuose su kaspinu, pratimuose su virvėmis, pratimuose kamuoliu, pratimuose su lanku, pratimuose su lazdomis ir laisvuosiuose pratimuose. Pratimai atliekami pagal muziką, jų metu vertinama judesių koordinacija, lankstumas, plastiškumas, artistiškumas, muzikalumas, pratimų dinamiškumas. Sporto šakoje svarbūs acikliniai (nepasikartojantys) judesiai, kurie vertinami kaip vienas užbaigtas aktas. Šie judesiai nuo kitų išsiskiria atlikimo trumpumu ir didžiule formų įvairove. Ritminė gimnastika taip pat turi baleto ir šokio elementų. Varžybos organizuojamos ant kvadratinio 13 m ilgio ir pločio kilimo. Dalyvių pasirodymai vertinami 30 balų skalėje. Kartais meninėje gimnastikoje fiksuojami dopingo vartojimo atvejai, siekiant sumažinti dalyvių svorį.

Lietuvoje

Lietuvoje meninė gimnastika pradėta kultivuoti, kai 1948 m. Lietuvos kūno kultūros institutas parengė pirmąsias menininės gimnastikos specialistes. 1950 m. surengtos pirmosios Lietuvos pirmenybės. Nuo 1950 m. Lietuvos meninės gimnastikos atstovės dalyvavo ir TSRS čempionatuose, o nuo 1979 m. ir TSRS tautų spartakiadose. Didžiausių laimėjimų pasiekė Dalia Kutkaitė, tris kartus tapusi absoliučia TSRS čempione, o 1982 m. ir Europos čempione. 2008 m. meninės gimnastikos grupės veikė Vilniuje, Kaune ir Klaipėdoje, dirbo apie 20 trenerių, buvo apie 400 sportininkių.