google/wiki40b huggingface dataset:
Angulemas

Istorija

Nuo 379 m. vyskupijos centras, 507 m. Angulemas atiteko Chlodvigui ir buvo prijungtas prie Frankų valstybės. IX a. gyvenvietė buvo užpulta ir apiplėšta normanų. 1360 m. pagal pasirašytą Brétigny sutartį miestelis perleistas Anglijai. Antrojo pasaulinio karo metais miestas buvo okupuotas Trečiojo Reicho.
2010 m. Formulės 1 automobiliai

Šioje galerijoje pateikiamas 2010 m. Formulės 1 sezono automobilių nuotraukos.
Stenfordo filosofijos enciklopedija

Stenfordo filosofijos enciklopedija (Stanford Encyclopedia of Philosophy, SEP) – 1995 išleistas enciklopedinis bei taip vad. „dynamic reference work“ leidinys.
SEP laikoma viena geriausių laisvai prieinamų filosofijos leksikonų žiniatinklyje ir dažnai lankomų svetainių.
Leidėjas – Edward N. Zalta, Stanfordo universitetas; jam padeda garsių mokslininkų plejada: pavyzdžiui, sritimi „Platonas“ rūpinasi Richard Kraut, išleidęs The Cambridge Companion to Plato. Visus straipsnius kuria tik mokslininkai, vėliau viską dr pertikrina leidėjai.
SEP yra nuolat aktualizuojama.
Buivydžiai (Rokiškis)

Šnekta

Buivydžių kaimo šnektą 1903 m. aprašė prancūzų kalbininkas Roberas Gotjo. Tai labai retas atvejis, kai vakarų Europos kalbininkas aprašė mažo Lietuvos kaimo šnektą.
II pasaulio futbolo čempionato atranka

9 grupė

Brazilija prieš Peru laimėjo be kovos, pastarajai atsisakius žaisti.

10 grupė

Argentina laimėjo be kovos, Čilei atsisakius žaisti.
Prancūzijos ginkluotosios pajėgos

Ištekliai

Gynybai Prancūzija skiria 2,6 proc. nuo BVP (daugiausiai Europoje ir trečioj vietoj pasaulyje pagal karines išlaidas).
Prancūzija turi apie 500 branduolinių galvučių (3 vieta pasaulyje, po JAV ir Rusijos).

Tarptautinė politika

Prancūzijos karinė doktrina yra grindžiama nacionalinio suvereniteto, branduolinio atgrasymo ir karinio savarankiškumo principais. Nors Prancūzija yra NATO aljanso narė nuo pat jo įkūrimo, bet nuo 1958 m. PGP nebuvo integruotos į NATO struktūras, tačiau 2009 m. Prancūzijos prezidentas Nicolas Sarkozy paskelbė apie grįžimą į pilnateises NATO nares išlaikant tik branduolinių pajėgų nepriklausomumą.
Eurovizijos dainų konkursas 2006

Balsavimas

Siekiant sutaupyti laiko, buvo nuspręsta kiekvienos šalies pirmus septynis balus rodyti iš karto ekrane, pranešėjai turėjo iš vardinti tik tris didžiuosius balus (8, 10 ir 12), o ne visus dešimt.

Reitingai

Po konkurso EBU pranešė, kad per pusfinlį reitingai buvo 35 % aukštesni, nei 2005 m., finale jie pakilo dar 28 %.
Prancūzijoje konkursą stebėjusių žiūrovų procentas pakilo nuo 22 % iki 30 %, Vokietijoje nuo 29 % iki 38 %, Jungtinėje Karalystėje nuo 36 % iki 37,5 %, Ispanijoje nuo 35 % iki 36 %, Airijoje nuo 35 % iki 58 %, o Švedijoje jie pakilo nuo 58 % iki 80 %, palyginus su praėjusiais matais.
Bachai

Bachai − vokiečių muzikų giminė, veikusi XVI−XIX a. laikotarpiu. Iš jos kilo dešimtys garsių ir reikšmingų laikotarpio muzikantų, kantorių, kapelmeisterių ir kompozitorių. Garsiausas iš jų − Johanas Sebastianas Bachas.

Istorija

Bachų giminė iškilo ir veikė Tiuringijos ir Saksonijos žemėse. Tuo metu tai buvo labai politiškai susiskaldžiusi, gana tankiai apgyvendinta Vokietijos teritorija. XVI a. pabaigoje regiono valstybėlių ekonominė padėtis buvo gera ir miestai nuolat konkuravo tarpusavyje dėl prestižo. Tiek dideliuose, tiek mažuose miestuose kūrėsi chorai, orkestrai, muzikos grupės prie dvarų, bažnyčių ir miesto. Tai padėjo iškilti Bachų giminei, bet XVIII a. antroje pusėje pradėjus nykti tokiai socialinei sanklodai kartu išnyko Bachai-muzikai. Tiuringija buvo ypač susikaldžiusi ir joje nebuvo vieno reikšmingo muzikos centro (pavyzdžiui, operos teatro), kuris pritrauktų gabius muzikantus iš kitur, tai sudarė sąlygas dominuoti vietiniams muzikantams. Tik keliolika iš Bachų pagarsėjo ir dirbo kitur nei Tiuringija. Dėl to, kad veikė labai mažoje teritorijoje ir per šimtmečius davė daug išskirtinių muzikantų, Bachų giminė yra intensyvių studijų objektu. Neabejotinai Bachai jau nuo vaikystės buvo mokomi muzikos dėka tėvų, daugelio dėdžių, vyresnių brolių. Bachų mokymasis pas svetimus mokytojus buvo retenybė (kaip, pavyzdžiui, Johano Sebastiano kelionė į Liubeką pas D. Bukstehudę). Bachai taip pat giminiavosi su kitomis muzikantų giminėmis: Hofmanais iš Zūlio ir Šmitais iš Eizenacho.
Pasak giminės tradicijos, jos pradininkas buvo Vitas Bachas, atsikraustęs į Tiuringiją iš „Vengrijos“ (tikriausiai iš Moravijos ar Slovakijos) XVI a. viduryje. Jis buvo kepėjas, ne muzikantas, buvo apsistojęs Vechmare. Su jo sūnumi Hansu prasidėjo Bachų-muzikų giminė ir Hanso sūnūs jau visi tapo muzikantais. Bachų giminė ilgainiui tiek išsiplėtė, kad apie 1700 m. žodis „bachas“ regione buvo lygus žodžiui „muzikantas“. Kai kuriuose miestuose, ypač Erfurte ir Arnštate, Bachai užėmė visas pagrindines muzikantų pareigybes. Ir buvo įprasta, kad vieną Bachą poste pakeisdavo kitas Bachas. XVIII a. antroje pusėje socialiniai santykiai, padėję palaikyti sėkmingą Bachų šeimos savotiškos gildijos struktūrą, pradėjo nykti. Jie prarado beveik hierarchinę padėtį dvaruose ir bažnyčiose. Be to, tuo metu Bachų giminė jau pradėjo priklausyti viduriniajam socialiniam sluoksniui, jos nariai gaudavo išsilavinimą ir galėjo rinktis kitą gyvenimo kelią nei muzikanto. Pavyzdžiui, keli Bachai tapo tapytojais.
Medeikiai

Aplinkinės gyvenvietės

Daukniškiai – 3,8 km
Peleniškiai (Parovėja) – 2,6 km
Spalviškiai (Parovėja) – 5,4 km
BIRŽAI – 10 km
Parovėja – 3,4 km
Mažutiškiai – 2,4 km
Vladas Lašas (1892)

Biografija

Žmona Janina Lašienė, sūnūs Algirdas Lašas ir Liudvikas Lašas, duktė Aldona Janina Lašaitė-Šliažienė. Mokėsi Rokiškio pradinėje mokykloje, 1902–1910 m. mokėsi Sankt Peterburgo Šv. Kotrynos katalikų gimnazijoje. 1910–1911 m. Peterburgo universitete studijavo biologiją, 1915 m. baigė Tartu universiteto medicinos fakultetą. 1926 m. medicinos daktaras. 1946 m. Lietuvos mokslų akademijos tikrasis narys.
1912 m. dalyvavo Lietuvos demokratų partijos konferencijoje Vilniuje. 1915–1917 m. Rusijos imperijos kariuomenės karo gydytojas. 1917–1918 m. studijavo Tartu universiteto Medicinos fakultete.
1918–1920 m. Rokiškio apskrities ligoninės gydytojas, vedėjas. 1920 m. Kauno karo ligoninės vidaus ligų skyriaus ordinatorius. 1920–1921 m. dėstė Aukštuosiuose kursuose Kaune, tobulinosi Berlyne ir Lozanoje.
1920 m. gegužės 15 d. – 1922 m. lapkričio 13 d. Steigiamojo Seimo atstovas, išrinktas VI (Utenos) rinkimų apygardoje. Priklausė Lietuvos valstiečių sąjungos frakcijai, įėjusiai į LVS ir LSLDP frakcijų bloką. 1922 m. lapkričio 13 d. – 1923 m. kovo 13 d. Pirmojo Seimo atstovas. Aktyviai dalyvavo valstiečių liaudininkų sąjungos veikloje, jos Centro komiteto narys, 1926 m. pirmininkas. 
Nuo 1922 m. Lietuvos universiteto (1930–1946 m. Vytauto Didžiojo universitetas, 1946–1950 m. Kauno universitetas) dėstytojas, 1924–1940 m. ir 1944–1946 m. medicinos fakulteto dekanas, 1940–1941 m. prorektorius, nuo 1922 m. profesorius. Jo iniciatyva 1929 m. pastatyta Akių, ausų, nosies ir gerklės ligų klinika, 1933 m. – Medicinos fakulteto, 1940 m. – Vytauto Didžiojo universiteto klinikų rūmai. 1951–1966 m. Kauno medicinos instituto dėstytojas, Fiziologijos ir fiziologinės chemijos katedros, 1922 m. įkurtos jo iniciatyva, vedėjas. 1946–1961 m. Lietuvos mokslų akademijos Gamtos ir taikomųjų mokslų skyriaus akademikas sekretorius. 1948 m. TSRS medicinos mokslų akademijos narys korespondentas.

Mokslinė veikla

Tyrė Lietuvos gyventojų įvairių grupių mitybą, pateikė racionalios mitybos pasiūlymų. Pirmasis Lietuvoje ėmė nagrinėti anafilaksijos klausimus – atsiradimą, eigą, paveldimumą, ištyrė anafilaksinio šoko intensyvumą. Sukūrė alergologų mokyklą. 16 vadovėlių aukštosioms ir vidurinėms mokykloms autorius.
Rucava

Istorija

1887 m. Adalbertas Becenbergeris rašė, kad dar XVIII a. Rucavoje buvo kalbama lietuviškai.
Punios šilo ąžuolai

Punios šilo ąžuolai auga Alytaus rajone, Punios šilo 32-ajame kvartale, Nemuno kilpų regioniniame parke. Yra šilo rytinėje dalyje, Nemuno pakrantėje priešais Punią, į pietus nuo buvusio Strazdinės kaimo. Keturių medžių skersmenys vienodi – 1,6 m, o aukščiai – 28 ir 30 m. 1971 metais šie ąžuolai paskelbti saugomais gamtos paveldo objektais.
Ąžuolynas sudaro ištisą alėją, kur galima pamatyti įvairios brandos stadijos ąžuolų. Įspūdingesniems medžiams suteikti Lietuvos didžiųjų kunigaikščių vardai.
Jonas Adomaitis (1919)

Jonas Adomaitis (1919 m. kovo 13 d. Žygaičiuose, Tauragės apskr. – 1991 m. sausio 8 d. Sani Hilse, JAV) – vargonininkas, chorvedys, pedagogas.

Biografija

Muzikos mokėsi pas savo tėvą Juozą Adomaitį, baigė Tauragės komercinę gimnaziją ir 1936 m. mokytojų kursus Šiauliuose. Iš pradžių mokytojavo Teneniuose (Šilalės raj.), nuo 1942 m. Žygaičiuose. Ten buvo pradžios mokyklos vedėjas, vadovavo vaikų chorui ir orkestrėliui.
1944 m. pasitraukęs į Vokietiją, buvo Hanau stovyklos pradžios mokyklos muzikos mokytojas, „Dainavos“ ansamblio chormeisteris ir orkestro vadovas, suorganizavo kaimo kapelą ir vaikų chorą. Parengė „Bernelių mišias“, subūrė tautinių šokių grupę, talkino „Atžalyno“ mėgėjų teatrui.
1949 m. atvykęs į JAV, apsigyveno Ročesteryje, Niujorke, vargonininkavo Šv. Jurgio lietuvių parapijoje, su pertrauka vadovavo LB mišriajam ir vyrų chorams. Mišrųjį chorą jam padėjo organizuoti Zenonas Nomeika (pirmasis choro koncertas įvyko 1949 m. rugsėjo 8 d. bažnyčioje ir lietuvių koncertų salėje). 1960 m. suburtas ir moterų choras. Mišrusis choras (40-45 dalyviai) išmoko nemaža įvairių kūrinių ir surengė per 50 koncertų, dalyvavo 1964 m. Pasaulinės parodos Lietuvių dienos koncerte Niujorke, 1966, 1971 ir 1978 m. JAV ir Kanados lietuvių dainų šventėse Čikagoje ir Toronte, kituose tautiniuose renginiuose. J. Adomaitis chorams vadovavo iki 1984 m. Nuo 1977 m. dar vadovavo „Sutartinės“ ansambliui, su kuriuo daug koncertavo. Keletą metų dainavo Petro Armono vadovaujamame vyrų vokaliniame kvartete, o kai chorui vadovavo Petras Armonas ir Juozas Strolia, buvo dirigentų padėjėjas ir choro valdybos pirmininkas. Paskutiniais gyvenimo metais gyveno Floridoje.
Nicolaes Maes

Nikolas Masas (ol. Nicolaes Maes, 1634 m., Dordrechtas, Nyderlandai – 1693 m. lapkričio 24 d., Amsterdamas) – XVII a. Nyderlandų žanrinių scenų tapytojas ir portretistas.

Biografija

Nikolas Masas gimė 1634 m. Dordrechte. Jo tėvas buvo pasiturintis muilo gamintojas ir pirklys. Iš pradžių Masas mokėsi gimtajame mieste piešti ir dailininko mokslus užbaigė apie 1650 m. atvykęs į Amsterdamą pas Rembrantą. Rembranto įtaka Maso kūryboje pasireiškia chiaroscuro valdyme ir temų parinkime. Pavyzdžiui, paveiksle „Besimeldžianti sena moteris“. 1653 m. Masas grįžo į Dordrechtą, kur vedė našlę Adriana Browers ir gyveno mieste iki 1673 m. Nikolas Masas susilaukė trijų vaikų (vienas mirė vaikystėje). Nikolo Maso produktyviausias kūrybinis laikotarpis datuojamas apie 1656 m., kai jis vietoje ankstyvųjų pamėgtų žanrinių scenų pradėjo labiau tapyti portretus.
Po 1660 m. Rembranto įtaką Maso kūryboje pradėjo persverti flamandų dailės įtaka (Antonis van Deikas), rudus tonus šešėliuose pradėjo keisti šaltesni pilki ir juodi. Gali būti, kad apie šio dešimtmečio vidurį Masas lankėsi Antverpene, Flandrijoje. Pasak Houbraken, stiliaus pasikeitimą lėmė jaunų damų užsakovių skonis. Vėlyvieji Maso portretai taip skiriasi nuo ankstyvųjų žanrinių scenų, kad esą sunku patikėti, kad paveikslus tapė tas pats dailininkas. Buvo atsiradusi legenda apie kitą „Masą iš Briuselio“. Dailininkas netgi ženkliai pakeitė savo parašą ant paveikslų. Nuo 1673 m. iki mirties 1693 m. lapkričio 24 d. Nikolas Masas gyveno Amsterdame. Maso interjero scenų vaizdavimas atviro kambario erdve, o ne uždaro trijų sienų kambario, padarė įtakos Jan Vermeer ir Pieter de Hooch dailei. Jo pasekėjais buvo Reinier Covijn ir Cornelis Bisschop.
Garsesniais Nikolo Maso paveikslais minimi: „Moteris lange“, „Besimeldžianti sena moteris“ (abu Amsterdamo valstybiniame muziejuje), „Neklaužada berniukas būgnininkas“ (Thyssen-Bornemisza muziejus), „Užmigusi tarnaitė“ (Londono nacionalinė galerija), visi sukurti apie 1654−1656 metus. Vėlyvuoju laikotarpiu Masas sukūrė Amsterdamo chirurgų gildijos vyresniųjų grupinį portretą pagal Franso Halso ir Rembranto tradiciją.
Didysis azimutinis teleskopas

Didysis azimutinis teleskopas buvo didžiausias rusų teleskopas, 1975 m. pastatytas pietų Rusijoje, Šiaurės Kaukaze, netoli Zelenčiuko gyvenvietės ir priklauso specialiai Astrofizikos observatorijai. Jo veidrodžio skersmuo yra 605 cm ir sveria 70 tonų. Reflektorius turi azimutinę montuotę. Teleskopą valdo ir kontroliuoja kompiuteris.
Observatorijos kupolas yra tradicinis. Tai yra didžiausias monolitinis azimutinis teleskopas, didesnius veidrodžius yra labai sunku ir sudėtinga pagaminti. Todėl jis daug metų pasaulyje buvo didžiausias teleskopas, kai 1993 m. buvo Havajuose ant Mauna Kea kalno buvo pastatyti Keko teleskopai, kurių veidrodžio skersmuo 10 m. ir ji yra sudėtinė iš šešiakampių segmentų.
Šilinė (Zarasai)

Istorija

1923 m. buvo viena Dūdėnų sodyba.
Dirbornas

Istorija

1786 m. Dirborną (pavadintas pagal JAV valstybės veikėją Henrį Dirborną) įkūrė Detroito apylinkėse besikūrę europiečiai. Gyvenvietė pradėjo sparčiai augti XX a. pr. plėtojantis automobilių pramonei, 1927 m. tapo miestu. Darbas automobilių pramonėje pritraukė daug imigrantų.
Martyniškio dvaras

Martyniškio dvaras stovėjo Martyniškio kaime. Išlikę tik seni medžiai.

Istorija

Apie 1654 m. čia įsikūrė Stanislovas Kosakovskis (–1683). Nuo tada iki 1941 m. dvarą valdė Kosakovskiai, tai buvo vienas pirmųjų šios giminės dvarų Lietuvoje. Nuo XVII a. stovėjo medinis ponų namas. XVIII a. pabaigoje Antanas Kosakovskis jau buvo suvežęs plytas naujam dvarui statyti, tačiau jo brolis vyskupas Juozapas Kazimieras Kosakovskis jas panaudojo Jonavos bažnyčiai statyti: išrikiavo 9 km ilgio baudžiauninkų eilę ir taip plytos iš rankų į rankas buvo perneštos Jonavon. Kosakovskių medinis namas stovėjo iki 1939 m., kai sudegė nuo virtuvėje kilusio gaisro.
Alvarai

Alvarai (tamil. ஆழ்வார்கள்  = āḻvārkaḷ „pasinėrę į dievą“) – tamilų vaišnavų šventųjų grupė, ekstatinėmis giesmėmis garbinusi Višnų. Priklausė įvairioms kastoms ir gyvavo VII–IX a. Išskiriama 12 žymiausių alvarų, iš kurių svarbiausias – šudra Namalvaras (VIII a.), kuris 16 metų buvo nugrimzdęs į ekstazišką transą. Jis savo religinius jausmus ragino reikšti šokinėjimu, dainavimu, šaukimu.
X a. pirmasis šrivaišnavų mokytojas Nathamunis iš alvarų giesmių ir poemų sudarė rinkinį „Keturių tūkstančių himnų antologija“, pramintą „tamilų Veda“. Ji turėjo įtakos Ramanudžos (1017–1137 m.) ortodoksinei šrivaišnavizmo teologijai.
Leo Frobenius

Biografija

1922 m. Frankfurte prie Maino įsteigė Kultūrmorfologijos institutą (dab. Frankfurto universiteto Frobenijaus institutas), vėliau jam perdavė savo rinkinius. Nuo 1932 m. dėstė Frankfurto universitete, nuo 1934 m. Etnografijos muziejaus direktorius.

Mokslinė veikla

1904–1935 m. surengė 12 ekspedicijų į Afriką, surinko daug etnografinių, archeologinių ir istorinių duomenų. Išplėtojo difuzionizmo teoriją, kultūros ciklų teoriją. Nurodė Okeanijos ir Afrikos tautų kultūrų bendrumus; juos aiškino bendra tų tautų kilme.
Leo Frobenijus bandė jungti evoliucionizmą su difuzionizmu. Pirmasis suformulavo kultūros ratų (vok. Kulturkreise) koncepciją. Kultūros ratus jis suvokė ne kaip paprastą kultūros elementų rinkinį, o kaip holistinį objektų, idėjų ir elgesio būdų kompleksą, kuris susidaro tam tikromis gamtinėmis-geografinėmis sąlygomis ir migruoja, sklisdamas į kitas gamtines-geografines sąlygas ir ten prigydamas. Analizuodamas panašumus tarp Okeanijos ir Rytų Afrikos kaukių, namų, būgnų, drabužių ir skydų, ėjo toliau nei Frydrichas Racelis ir teigė, kad ne tik atskiri kultūros elementai ar bruožai, bet ištisos kultūros ir net kultūrų grupės (kultūros ratai) yra panašūs.
Leo Frobenijus į atskirą kultūrą žiūrėjo kaip į pasižyminčią savita – atskira dvasia, kurią jis pavadino paideuma („išsilavinimas“) ir gretino ją su Volksgeist („tautos dvasia“). Be to, jis į antropologiją įvedė pasaulėžiūros (Weltenschaung) sąvoką, kurią aiškino esant tam tikrą plačiai paplitusią apibendrintą ir giluminę mąstyseną, archetipinę psichę, apimančią pačius didžiausius kultūrinius arealus, paplitusius skersai išilgai pasaulio.
Avispa Fukuoka

Istorija

Klubo ištakos siekia 1982 m. Klubas negali pasigirti aukštais pasiekimais. 
Yra žaidę aukščiausioje Japonijos lygoje, bet joje būdavo tarp silpnųjų ir nepavykdavo ilgam įsitvirtinti J1 lygoje.
Orbitinė anglies observatorija

Orbitinė anglies observatorija (Orbiting Carbon Observatory, OCO) - NASA palydovinė misija, kurios paskirtis turėjo būti atmosferos anglies dioksido koncentracijų stebėjimas. Dėl techninių kliūčių paleidimo metu palydovas nepasiekė orbitos ir perėjęs į atmosferą, nukrito į Indijos vandenyną netoli Antarktidos. Paleidimas buvo vykdomas 2009 m. vasario 24 d. 09:55:30 GMT. Palydovas buvo leidžiamas iš Vandenberg Oro pajėgų bazės Kalifornijoje naudojant Taurus XL raketą.
OCO duomenys būtų buvę pakankamai tikslūs, kad galėtų parodyti regioninį anglies dioksido pasiskirstymą visoje planetoje, pagrindinius šaltinius bei buferines zonas. Šie duomenys pagerintų dabartinį supratimą apie anglies ciklą pasauliniu mastu bei padėtų išskirti natūralių procesų ar žmogaus veiklos poveikį šiltnamio dujų pasiskirstymui. Planuota misijos trukmė - dveji metai, orbitos tipas - artima poliarinei. Projekto kaina buvo 270 mln JAV dolerių.
Kaptariūnai

Geografija

Kaptarūnai išsidėstę 48 km nuo rajono centro Pastovys ir 8 km nuo apylinkės centro Lentupio. Kaimo teritorija ribojasi su Lietuvos–Baltarusijos tarpvalstybine siena. Už keturių šimtų metrų nuo kaimo statinių dunkso aukščiausia šalies kalva Vysokaja Gora (247 m.), netoliese guli žinomas rajono riedulys – Dyriavyj Kaptarunskij. Šiaurėje telkšo du bevardžiai ežerėliai, dažniausiai vadinami kaimo vardu. Į Kaptarūnus patenkama lauko keliu iš gretimo Rinkėnų kaimo.

Istorija

Nuo seno buvo priskirtas Vilniaus vaivadijos Švenčionių apskrities Lentupio valsčiui. XVIII a. pab. pateko į Rusijos imperijos Vilniaus guberniją, o nuo 1921 m. priklausė Lenkijai. 1940 m. spalį įjungtas į Baltarusijos TSR Pastovių rajoną. 1946 m. Kaptariūnuose buvo 36 kiemai su 141 gyventoju, 1965 m. – atitinkamai: 36 kiemai ir 107 gyv. Kaimas priklausė „Pravdos“ kolūkiui, Kaptariūnuose kūrybines dirbtuves buvo įsirengęs Lietuvos dailininkas Eugenijus Cukermanas. 2010 m. kaime beliko šeši gyventojai.
Ingrid Bergman

Biografija

Prieš tampant amerikietiškų filmų žvaigžde, ji jau buvo pagrindine aktore švedų, prancūzų, vokiečių, italų ir britų filmuose. Jos pirmasis prisistatymas Amerikos publikai buvo jos filmo Intermezzo (1939) angliškasis pastatymas. Amerikoje į kino ekranus ji atnešė „šiaurietiško šviežumo ir gyvybingumo“ kartu su nuostabiu grožiu bei protu, ir, anot St. Jameso Populiariosios Kultūros Enciklopedijos, ji gana greitai tapo „Amerikos moteriškumo idealu“ ir viena geriausių pagrindinių Holivudo aktorių.
Jos prodiuseris Davidas O. Selznickas, kuris ją pavadino „pačia sąžiningiausia aktore“, su kuria kada nors jam teko dirbti, pasiūlė jai septynerių metų kontraktą, tokiu būdu užtikrindamas jai neblėstančios žvaigždės ateitį.
Kiti filmai, be „Kasablanka“, kuriuose vaidino I. Bergman, buvo „Whom the Bell Tolls“ (1943), „Gaslight“ (1944), „The Bells of St. Mary's“ (1945) bei Alfredo Hitchcocko filmai „Spellbound“ (1945), „Notorious“ (1946) ir „Under Capricorn“ (1949), taip pat jos nepriklausoma produkcija – „Joan of Arc“ (1948).
1950 m., po dešimtmetį trukusios šlovės Amerikos filmuose, ji vaidino italų filme „Stromboli“ ir turėjo romaną su filmo režisierimi Roberto Rossellini, nors tuo metu jie abu buvo vedę. Šis meilės romanas sukėlė didžiulį skandalą, kuris privertė ją grįžti į Europą ir likti joje iki pat 1956 m., kai ji sėkmingai grįžo į Holivudą su filmu „Anastasia (filmas)“, už vaidmenį kuriame ji laimėjo antrą „Oskarą“, taip pat ir savo fanų atleidimą.
Duga (radaras)

Duga (rus. Дуга, kodas 5Н32) – tolimojo veikimo užhorizontinis radaras; Sovietų Sąjungos priešraketinės ankstyvojo įspėjimo sistemos, skirtos aptikti tarpkontinentinių balistinių raketų paleidimus, dalis.

Veikimo principas

Radijo bangoms atsispindint nuo jonosferos, paskui žemės paviršiaus, galop nuo stebimo objekto ir vėliau tuo pačiu keliu grįžtant atgal, įmanoma stebėti labai toli (tūkstančius kilometrų). Tik 3–30 MHz dažnio radijo bangos turi visas reikiamas savybes, ir optimalus dažnis kinta priklausomai nuo jonosferos būklės. Todėl naudingi „suokiantys“ siųstuvai, kurie siunčia kintamu dažniu, iškart mėgindami platesnį diapazoną. Lėktuvo ar raketos atspindį atpažinti padeda Doplerio efektas – nuo judančių objektų atsispinėjusios bangos dažnis pasislenka. Radaras gerai mato visa kas juda – lėktuvus, traukinius, raketas, plaukiančius laivus ir pan.

Įranga

Černobylio apylinkėse buvo pastatytos dvi didelės siųstuvo antenos (žemesniems ir aukštesniems dažniams), susidedančios iš kelių šimtų Nadenenko dipolių. Trumpabangės antenos aukštis siekia apie 100 metrų, ilgis – apie 250 m. Ilgabangė antena dar didesnė – aukštis nuo 135 iki 150 metrų, ilgis apie pusę kilometro. Tos didžiulės antenos stovėjo nejudėdamos – skenuojančio radaro spindulio kryptis buvo keičiama elektriškai. Siųstuvą aptarnaujančiame kariniame miestelyje (užmaskuotame kaip „pionierių stovykla“) gyveno ir dirbo apie 1000 žmonių. Radaro imtuvai buvo įrengti kitoje vietoje, maždaug už 60 km. Priimti signalai buvo analizuojami galingais kompiuteriais. Akivaizdžios priežasties statyti radarą greta elektrinės nebuvo – nors ir naudodamas daug energijos, jis veikdavo ir elektrinei neveikiant.

Istorija

Radaras veikė 1970–1989 m., buvo įrengtos dvi stotys, viena – tolimajame Sibire, kita – greta vėliau katastrofą patyrusios Černobylio atominės elektrinės. Rašoma, jog juo buvo stebėta apie šimtas įvairių raketų paleidimų. 
Po Černobylio katastrofos stotis buvo visiškai panaikinta ne iš karto, buvo bandoma ją užkonservuoti, tačiau galop buvo pripažinta, jog dėl avarijos elektrinėje toliau radaro eksploatuoti neįmanoma. Pasenus technologijoms, stotis Sibire ilgainiui irgi buvo uždaryta bei išmontuota, radarus pakeičiant kosminių palydovų tinklu. Černobylio antena šiek tiek paardyta, bet nuimtos dalys niekur neišvežtos, nes radioaktyvus metalas mažai kam tinka.

Sąmokslo teorijos

Yra sąmokslo teorija, teigianti, jog Černobylio katastrofa surengta tyčia, siekiant nuslėpti radaro konstrukcijos trūkumus, dėl kurių šis deramai neveikė. Tai abejotina, nes antra tokia pati stotis Sibire liko ir dar gana ilgai buvo naudojama.
Kitos sąmokslo teorijos teigia, jog Duga yra minčių valdymo įrenginys, klimato kontrolės įtaisas ar net kosminis švyturys ateiviams.

Nauji signalai

Pastaruoju metu eteryje ir vėl girdėti panašūs signalai. Tai sekančios kartos užhorizontinis radaras rus. Kонтейнер. Naujasis radaras turi patobulinimų, todėl kitiems eterio naudotojams trukdo mažiau.
Širvintų rajono savivaldybės taryba

Širvintų rajono savivaldybės taryba – Širvintų rajono savivaldybės bendruomenės atstovaujamoji savivaldos institucija, atsakinga už savivaldos teisės, savo funkcijų ir bendruomenės iškeltų uždavinių įgyvendinimą bendruomenės interesais savivaldybės teritorijoje. Taryba renkama ketveriems metams visuotiniuose, slaptuose, laisvuose ir lygiuose rinkimuose pagal Lietuvos Respublikoje registruotų politinių partijų pateiktus kandidatų sąrašus. Rinkėjai – savivaldybės teritorijos gyventojai, gali keisti kandidatų eilę sąraše, penkiems kandidatams suteikdami pirmumo balsus.
Tarybą sudaro 25 tarybos nariai. Naujai išrinktos tarybos nario įgaliojimai prasideda, o ankstesnės kadencijos tarybos nario įgaliojimai baigiasi nuo tos dienos, kurią naujai išrinkta taryba susirenka į pirmąjį posėdį.
Per du mėnesius nuo pirmojo naujai išrinktos savivaldybės tarybos posėdžio sušaukimo dienos turi būti išrinktas savivaldybės meras, paskirti mero pavaduotojas ir savivaldybės administracijos direktorius, sudaryti tarybos komitetai ir tarybos kolegija. Savivaldybės tarybos veiklos tvarką ir formas nustato Vietos savivaldos įstatymas ir savivaldybės tarybos veiklos reglamentas.
Savivaldybės taryba savo įgaliojimus įgyvendina kolegialiai savivaldybės tarybos posėdžiuose. Tarybos posėdžiams klausimus rengia komitetai bei komisijos savo posėdžiuose, tarybos narių frakcijos bei savivaldybės administracija. Taryba svarstomais klausimais priima sprendimus ir kontroliuoja jų įgyvendinimą.
Savivaldybė yra Lietuvos savivaldybių asociacijos narė.