google/wiki40b huggingface dataset:
Kaštų-naudos analizė

Kaštų-naudos analizė – sisteminis kiekybinis vertinimo metodas, sudarantis galimybes nustatyti ir įvertinti ilgalaikius finansinius, ekonominius ir socialinius sprendimų padarinius – naudą ir žalą.

Kaštų-naudos tikslas

Kaštų naudos analizės tikslas – padėti analitikams ir sprendimų priėmėjams įvertinti ir apskaičiuoti norimo priimti arba jau priimto sprendimo efektyvumą – santykį tarp visų kaštų, žalos ir naudos arba sukuriamą socialinės gerovės vertę, taip pagrindžiant rengiamą sprendimą, todėl tai dažniausiai taikoma viešiesiems projektams vertinti.
Pagrindinė taisyklė, kuria vadovaujamasi atliekant kaštų-naudos analizę yra ta, jog vertinamas sprendimas turi teikti daugiau naudos, nei turėti kaštų, kitaip tariant – būti efektyvus, kad būtų pateisintas. Dauguma viešųjų sprendimų tiesiog perskirsto resursus socialinei lygybei ir reikmių užtikrinimui, todėl juos teisingai įvertinti efektyvumo aspektu yra sudėtinga. Kaštų naudos analizė yra strukturizuotas ir nuoseklus procesas.

Šalininkai

Daugelis ekonomistų laiko kaštų-naudos analizę „sidabrine kulka“, nes šis metodas, remdamasis sistemine prieiga, pateikia paprastą ir aiškų įvertinimą. Šio modelio šalininkai teigia: kaštų–naudos analizė gali būti taikoma bet kur ir bet kam. Įsivyravo stereotipas taikyti šį modelį dideliems infrastruktūros projektams įvertinti.

Kritika

1980 m. Jungtinių Valstijų aplinkos apsaugos agentūra vidutiniškai išleisdavo 700 tūkst. JAV dolerių atlikti vienai kaštų naudos analizei. Todėl kaštų naudos analizės atlikimą riboja ir vertinamo objekto nauda – ji turi būti didesnė už kaštų-naudos analizės atlikimo kainą.
Siekiant suteikti socialiniams padariniams piniginę vertę yra atliekami įvairūs skaičiavimai, kaip vertinant sumažinta riziką susižeisti, skaičiuojamos sutaupytos gydymo išlaidos ir sužeidimų skaičius, vertinant sumažinta arba padidintą riziką pakenkti aplinkai vertinamos aplinkos tvarkymo kainos arba žmonių pasirengimas mokėti už sumažintą riziką gamtai. Tokiems socialiniams padariniams taikomi iš anksto nustatytos piniginės vertės, kurios pateikiamos su metodikomis  įverčių lentelėse, tačiau egzistuoja padarinių, kurių įvertinti neįmanoma – jie įvardijami kokybiniais kaštais ir naudomis.
Kalėjimo bėgliai

Siužeto linija

Seriale pasakojama apie vyrą vardu Lincoln Burrows, nuteistą mirties bausme, kuri bus įvykdyta vos už kelių mėnesių. Jis nesėkmingai bando visiems įrodyti savo nekaltumą. Jo brolis Michael Scofield pasiryžta neįmanomai užduočiai – išlaisvinti brolį iš labiausiai saugomo valstijoje Fox River kalėjimo.
Michael Scofield yra statybų inžinierius, kurio firma ir suprojektavo garsųjį kalėjimą. Michalel išsitatuiruoja pabėgimo planą ant savo kūno ir padaręs nusikaltimą patenka į tą patį kalėjimą.
Serialo istorija savo formatu yra panaši į Dingę ir 24 valandos, nes kiekvienas epizodas atskleidžia vieną pabėgimo plano dalį. Pirmas sezonas beveik ištisai buvo filmuotas dabar jau neveikiančiame kalėjime Čikagos priemiestyje, kuriame kalėjo ne vienas garsus JAV nusikaltėlis.
Paola Cortellesi

Biografija

Būdama 13, Paola įrašė dainą „Cacao meravigliao“, kuri tapo labai populiari šalyje ir buvo naudojama kaip TV laidos „Indietro tutta!“ džinglas. 
19 ji pradėjo mokytis vaidybos „Teatro Blu“ mokykloje. Karjerą pradėjo televizijoje, dalyvaudama įvairiuose šou („Macao“, „Mai dire Gol“ ir „Zelig“), vėliau sekė vaidmenys TV filmuose ir galiausiai kine. 2008 m. buvo nominuota David di Donatello apdovanojimui kaip geriausia antrojo plano aktorė, o 2011 m. laimėjo šį prizą kaip geriausia aktorė (filmas „Meilės eskortas“).
Paola taip pat žinoma kaip atlikėja, teatro aktorė bei parodijų kūrėja.
Nuo 2011 m. ji yra ištekėjusi už režisieriaus Riccardo Milani, turi dukterį (g. 2013).
Pilviškių herbas

Aprašas

Herbo sidabriniame lauke ant žalios skydo papėdės stovi šv. Jonas Nepomukas su juoda sutana ir biretu, sidabrine kamža, rudu apsiaustu ir rudais batais. Dešinėje rankoje pakėlęs jis laiko auksinį kryžių, o kairėje – žalią palmės šakelę. Veidas ir rankos natūralios spalvos. Aplink galvą 5 auksinės žvaigždutės.

Istorija

1999 m. kovo 16 d. herbą Lietuvos Respublikos Prezidentas patvirtino dekretu Nr. 355. Herbo etalono autorius – dailininkė Laima Ramonienė. Nuo senojo herbo naujasis herbas skiriasi keliomis detalėmis – nebėra dangaus ir tilto.
Marijona Marcinkevičiūtė

Biografija

Kauno maisto pramonės technikume baigė ekonomikos specialybę, 1974 m. Vilniaus universitete – žurnalistiką. 1961–1967 m. Lietuvos moksleivių, jaunių, jaunimo, suaugusiųjų lengvosios atletikos rinktinių narė, kandidatė į sporto meistres. Nuo 1967 m. laikraščio „Sportas“, (1992–2000 m. „Lietuvos sportas“) korespondentė, skyriaus vedėja. Pagrindinės temos: lengvoji atletika, irklavimas, sportiniai šokiai, slidinėjimas, tenisas.
Betygalos valsčius

Betygalos valsčius buvo vidurio Lietuvoje, į rytus nuo Raseinių. Centras – Betygala.
A Broken Frame

Apie albumą

Albumas pasirodė 1982 m. Rugsėjo 27 d. Albume 11 dainų. Pirmasis singlas, pristatęs albumą – See You. Po See You grupė išleido dar du singlus – The Meaning Of Love ir Leave In Silence.
Visoms dainoms žodžius bei muziką sukūrė Martin'as Lee Gore'as.
Vaclovas Mažrimas

Biografija

Skuodo ligoninės gydytojas, 1999 m. VĮ „Skuodo ligoninė“, gydytojas, akušeris – ginekologas.
Nuo 1990 m. Lietuvos demokratinės darbo partijos, nuo 2001 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Skuodo rajono skyriaus narys. LSDP tarybos narys.
1995–2003 m. (LDDP sąraše) ir nuo 2003 m. (LSDP) Skuodo rajono savivaldybės tarybos narys. Sveikatos ir socialinių reikalų komiteto pirmininkės pavaduotojas.
Raudonojo kryžiaus draugijos rajono komiteto pirmininkas.
Dviračių muziejus

Dviračių muziejus – vienintelis specializuotas dviračių tematikai skirtas Lietuvos muziejus, kuriame demonstruojama daugiau kaip 80 dviračių, 5 velomobiliai ir apie 300 kitų eksponatų. Įsikūręs Šiauliuose, Šiaulių Aušros muziejaus padalinys.

Istorija

Dabartinio muziejaus pirmtakas (Visuomeninis dviračių muziejus) Šiaulių dviračių ir variklių gamykloje „Vairas“ buvo įkurtas 1980 m. 1985 m. muziejus perkeltas į dabartines patalpas. 1993 m. jis perduotas „Aušros“ muziejui. 2004 m. muziejaus ekspozicija atnaujinta, jos tema – „Dviratis ir Lietuva“. Joje eksponuojami 348 eksponatai, tarp jų 79 dviračiai ir 3 velomobiliai.

Modernizacija: audiogidas

2009 m. Šiaulių „Aušros“ muziejus pirmasis iš neprivačių muziejų Lietuvoje savo padaliniuose – Dviračių muziejuje ir Ch. Frenkelio – įdiegė profesionalią audiogidų įrangą. Audiogidas – galimybė savarankiškai apžiūrėti ekspoziciją, pasirinkti ir sužinoti apie dominantį eksponatą kiekvienam priimtina kryptimi ar tempu. Šiuo prietaisu besinaudojantis lankytojas yra savarankiškas: jį nesudominusias ekspozicijos dalis gali praleisti, o informaciją apie sudominusius eksponatus – išgirsti pakartotinai. Naujo aparato garsas skirtas klausytis ne tik vienam žmogui, bet su papildomu garsiakalbiu – ir grupėms.
Hiparchas (karininkas)

Hiparchas (gr. Ιππαρχος) – kavalerijos karininkas senovės Graikijoje, vadovavęs hiparchijai (500 kavaleristų dalinys). Dviem tokiems daliniams vadovaudavo epihiparchas.

Hiparchai kitur

Etolijos ir Achajos sąjungose hiparchais vadino antrą pagal vyresnumą sąjungos karo vadą (pirmasis būdavo strategas).
Gare du Nord

Gare du Nord (liet. šiaurinė stotis) – viena iš šešių didžiųjų viešojo transporto stočių Paryžiuje. Šioje stotyje savo maršrutus turi TGV greitieji traukiniai, Réseau Express Régional ir Transilien regioniniai traukiniai. Kasmet stotis aptarnauja apie 190 milijonų keleivių ir pagal šį rodiklį ji yra pirma visoje Europoje ir pasaulyje neskaitant Japonijos stočių. 
Stoties kompleksas buvo suprojektuotas prancūzų architekto Jacques Hittorff ir atidaryta 1864 m. Gare du Nord stotimi naudojasi traukiniai, vykstantys į šiaurės Prancūziją, Belgiją, Vokietiją, Nyderlandus ir JK.
Kelios stoties platformos skirtos Paryžiaus metropolitenui, o nuo 1994 m. stotyje stoja ir greitieji Eurostar traukiniai. Šių traukinių keleiviai sudaro apie 3 % visų stoties keleivių srauto.
KS Gramozi Ersekë

Istorija

Klubo ištakos siekia 1925 m.
Amunicija

Etimologija

Žodis amunicija kilęs iš iškraipyto municija: pranc. amunition, amonition, iš vid. pranc. munition (kurį paveikė žodis admonition), šis iš lot. munition-, munitio, kuris būtojo laiko dalyvio munitus, kilusio iš lot. munire 'stiprinti, įtvirtinti' + -ion.
Markizas de Sadas. Žiustina (filmas)

Turinys

Seserys Džiuljeta ir Žiustina po tėvų mirties netenka savo prieglobsčio vienuolyne ir priverstos ieškoti savo vietos gyvenime. Jos laikinai apsistoja pas madam de Buison, kuri turi savo pensioną ir viešuosius namus. Netrukus madam pareikalauja kad merginos taptų jos prostitutėmis arba susimokėtų už pragyvenimą. Vyresnioji sesuo Džiuljet pasiūlymą priima, tuo tarpu jaunoji Žiustina palieka namus. Susipažinusi su ponu Du Harpinu, ji apsistoja šio namuose ir tampa tarnaite. Netrukus, atstūmusi Du Harpino pono meilinimąsi, Žiustina apkaltinama vagyste ir pasodinama į kalėjimą, iš kurio jai pavyksta pabėgti. 
Tuo metu jos sesuo Džiuljeta ir kita prostitutė Klaudina nužudo turtingą klientą ir taip pat priverstos slapstytis. Galiausiai Džiuljeta taip pat atsikrato savo kompanionės. 
Ilgainiui seserys vėl susitinka: Žiustina suimta, o Džiuljeta – karaliaus ministro meilužė ir tik ji dabar gali išgelbėti jaunėlę...
Kastamonu

Istorija

Senovėje per ėjo vienas pagrindinių kelių iš šiaurės Eufrato upės link, buvo svarbus Bizantijos miestas. XI a. pabaigoje užimtas turkų seldžiukų, 1393 m. – turkų.
Airbus A300

A300B1

Prototipo versija. Pagaminta 2 vnt. Antrasis A300B1 prototipas aprūpintas dviem General Electric CF6-50A varikliais, išvystančiais 220 kN (kiloniutonų) trauką,  1980 m. buvo parduotas Air Algérie aviakompanijai. Laineris talpino 259 keleivius. 1991 metais šis oro laineris buvo pastatytas Briuselio orouoste ir naudojamas gaistrininkų pratyboms. 2003 metais utilizuotas.

A300B10

A300B10 (A310) – trumpesnio fiuzeliažo variantas. Jame sumontuotas naujos konstrukcijos, didesnio aerodinaminio efektyvumo sparnai, mažesnė uodega. Pilotuoja 2 pilotai. Naudojama skaitmeninė avionika, kas leido atsisakyti borto inžinieriaus. Naudojamos standartinė -200 ir padidinto (iki 9,600 km) skrydžio nuotolio -300 versijos. Dalis oro lainerių naudojami kaip kariniai transportiniai lėktuvai ar oro tankeriai. 
Buvo užsakyti 260 vnt. šio modelio oro lainerių (5 iš jų skirti "Iraq Airways" nebuvo pagaminti).

Katastrofos

Per visą A300 eksplotavimo istoriją, katastrofas patyrė 25 A300 oro laineriai. Jų metu žuvo 1435 žmonės.
1988 m  liepos  A300B2-203 (EP-IBU) priklausantis „Iran air“ skrisdamas iš Bandar-e Abbas, Iranas į Dubajų, virš Persijos įlankos, reisas IR655, buvo numuštas raketos, paleistos iš amerikiečių raketinio kreiserio „Vincennes“. Žuvo visi 274 keleiviai, tarp jų 66 vaikai, ir 16 žmonių įgula.
Imphalas

Istorija

Miestas nuo seno buvo valdomas meitėjų klanų, jis buvo Manipuro kunigaikštystės sostine. 1891 m. Imphalą užėmė britai.
Eric Schmidt

Google

„Google“ steigėjai Larry Page ir Sergey Brin pasamdė Eriką, dirbusį „Novell“. Čia jis, būdamas įmonės valdybos nariu ir vykdomuoju direktoriumi, vadovavo strateginio planavimo, vadybos ir technologijų kūrimo skyriams. Atėjęs į „Google“ 2001 m., Erikas kūrė įmonės infrastruktūrą, būtiną sparčiai besiplečiančiai įmonei, bei siekė užtikrinti aukštą produkcijos ir paslaugų kokybę išlaikydamas minimalų kūrimo ir tobulinimo procesų laiką. Su Larry ir Sergey Erikas dalijasi atsakomybe dėl kasdienių „Google“ operacijų. Jo išlaikyta perspektyva prisideda prie „Google“ kaip jaunos ir sparčiai besivystančios paieškos sistemos, turinčios unikalią vidinę įmonės kultūrą, poreikių. Irako Nacionaliniame muziejuje surengė pristatymą, skelbiantį, jog jo kompanija savo lėšomis sukurs virtualias eksponatų kopijas, ir jau 2010 metų pradžioje keturių tūkstantmečių istorinės vertybės bus nemokamai prieinamos internete.

Apple

Į Apple direktorių valdybą buvo išrinktas 2006 m. rugpjūčio 28 d. 2009 m. rugpjūčio 3 d. buvo paskelbta, kad jis turi atsistatydinti dėl augančios Google ir Apple konkurencijos.

Kita karjera

Prieš turėdamas darbą „Novell“ , Erikas buvo „Sun Microsystems“ informacinių technologijų ekspertas ir vykdomasis direktorius ir vadovavo „Java“, nuo „Sun“ platformos nepriklausomos programavimo technologijos plėtrai ir nustatė „Sun“ interneto programinės įrangos strategiją. Prieš prisijungdamas prie „Sun“ 1983 m., jis buvo informatikos laboratorijos, esančios „Xerox Palo Alto Research Center“ (PARC), tyrinėtojų grupės narys, taip pat dirbo „Bell Laboratories“ ir „Zilog“ kompanijose. Erikas įgijo elektrotechnikos bakalauro laipsnį Prinstono universitete ir magistro bei mokslų daktaro laipsnį Kalifornijos universitete Berklyje. 2006 m. Erikas buvo išrinktas į Nacionalinę inžinerijos akademiją. 2007 m. Erikas buvo priimtas į Amerikos meno ir mokslo akademiją kaip narys. Taip pat Erikas yra „New America Foundation“ direktorių tarybos pirmininkas.
Dabar gyvena Antertone su žmona Wendy.
Jacob Joseph

Biografija

Gimė 1840 m. Kražiuose. Mokėsi Kauno ješivoje pas rabiną Yisroel Salanter, vėliau pas rabiną Naftali Zvi Yehuda Berlin Valažino ješivoje. 1968 m. tapo Veliuonos rabinu, 1870 m. Jurbarko, vėliau Žagarės ir Kauno. 1888 m. Niujorko žydų bendruomenė pakvietė jį dirbti į savo kongregaciją. Prieš išvykdamas, tais pačiais metais Vilniuje išleido komentarų ir novelių rinkinį Le’Beis Yaakov. Atvykęs į Niujorką susidūrė su daug sunkumų, tokių kaip vietinės žydų bendruomenės susiskaldymas, žydų atitolimas nuo religijos ir liberalus gyvenimo būdas, tačiau daugeliu atvejų jam pavyko suvienyti žydų bendruomenę ir toliau laikytis savų tradicijų. Kovojo už griežtų kašruto taisyklių laikymąsi Niujorko žydų aškenazių bendruomenėje. Tapo pirmuoju ir vieninteliu Niujorko vyriausiuoju rabinu. 1897 m. patyrė insultą ir paskutinius savo gyvenimo metus buvo paralyžiuotas. Mirė 1902 m. liepos 28 d. Niujorke. Jo laidotuvėse dalyvavo apie 50 000 žydų.
Teresa Bogomolnikova

Biografija

AB „Lietuvos draudimas“ Utenos filialo Ignalinos skyriaus agentė.
1990 m. Lietuvos demokratinės darbo partijos, nuo 2001 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Ignalinos rajono skyriaus narė, Meikštų grupės pirmininkė.
1997–1998 m. (LDDP sąraše) Ignalinos rajono savivaldybės tarybos narė.
Duktė Violeta.
Lietuvių balsas (Čikaga)

Istorija

Steigėjai Alena Devenienė ir Kazys Grigaitis. Leidžia „Lietuvių spaudos bendrovė“. Vyriausias redaktorius E. Jasiūnas.
Kentau

Istorija

1955 m. gavo miesto teises.
Juozas Šeikus

Biografija

Būdamas 16 metų ir pramokęs šiek tiek skaityti, mokėsi batų siuvimo amato. Siūdamas kaimuose batus pradėjo domėtis lietuviška literatūra ir ją skaityti. Čia kilo mintis, kaip galima būtų gauti daugiau literatūros. Jam pasisekė susipažinti su lietuviškos literatūros platintoju Juozu Baranausku iš Armališkių kaimo (Užpalių valsčius).
Paskatintas draugų ir lietuviškos spaudos platintojų, nuo 1892 m. pas Petrą Urbutį Raseinių apskrityje gautas lietuviškas knygas bei literatūrą gabeno ir platino Zarasų apskrityje – Dusetų, Antazavės, Antalieptės, Salako ir Zarasų valsčiuose, Rokiškio apskrityje – Obelių, Kamajų, Jūžintų kaimuose. Knygas slėpdavo pas Vasilių Rusakevičių Padusčio kaime, Tamošių Vitą Kuitenių kaime, Augustą Šlapšį Drusanų kaime, Ciprą Kvedarą Šalinėnų kaime, Liudviką Gladkauską Jauneikių kaime, Joną Jukną ir Kazį Urbanėlį Naršėnų kaime. Knygnešystės darbą dirbo ir lietuvišką literatūrą platino iki spaudos draudimo pabaigos 1904 m.
1907 m. vedė Barborą Liesytę, augino tris sūnus: Juozą, Joną ir Antaną bei dukrą Stefaniją. Palaidotas Antalieptės kapinėse.
Korpusas (laivyba)

Korpusas – laivo dalis, kuri saugo laivą nuo vandens patekimo į vidų.

Konstrukcija

Nuo korpuso povandeninės dalies formos priklauso jūrinės laivo savybės, stovumas. Išsami informacija apie korpuso formą pateikiama teoriniame laivo brėžinyje. Kiekybinės korpuso formos charakteristikos apskaičiuojamos laikantis laivo teorijos taisyklių ir taikant atitinkamus metodus. Laivų klasifikavimas priklauso nuo korpusų skaičiaus: vieno, dviejų korpusų (katamaranas), trijų korpusų (trimaranas). Kad avarijos metu plūdrumo atsarga būtų eikvojama racionaliai, laivo korpusas atskiriamas pertvaromis ir deniais. Kiekvieno laivo korpusas padalintas į keletą vandeniui nepralaidžių skyrių tam, kad į vieną skyrių patekęs vanduo negalėtų patekti į kitus skyrius.
Stefan Czarnocki

Biografija

Gimė 1878 m. rugpjūčio 17 d. Gailionyse. Iki septynerių metų gyveno Kuršėnuose, kur tėvas dirbo gydytoju. Vėliau su tėvais persikraustė į Kursko guberniją, kur baigė mokyklą. Studijavo technologijos institute Charkove, 1898 m. įstojo į Sankt Peterburgo kalnų institutą. 1906 m. tapo kasybos inžinieriumi. 1907-1922 m. dirbo Sankt Peterburgo geologijos komitete. Tyrinėjo geležies rūdos telkinius Vakarų Rusijoje ir Lenkijoje. Pagrindinė mokslinių tyrimų tema buvo Kubanės naftos telkiniai, kuriems 1909-1916 m. parengė kelis mokslinius darbus. Tyrinėjo naftos telkinius Baku gubernijoje, Grozno apylinkėse.
1922 m. pradėjo dirbti Varšuvos valstybiniame geologijos institute. 1923 m. tapo angliakasybos departamento vadovu. Tyrinėjo anglies klodus Silezijoje. 1933 m. tapo naftos, akmens anglies ir dujų departamento direktoriumi. 1937-1938 m. Lenkijos geologijos instituto direktorius. 1939 m. rugsėjį uždarytas į Sachsenhauzeno koncentracijos stovyklą, tačiau greitai paleistas. Iki 1945 m. dėstė Krokuvos kasybos ir metalurgijos technikos mokykloje. Po karo deleguotas į Lenkijos energetikos komitetą. 1945-1947 m. Lenkijos geologijos draugijos prezidentas. Iš viso parašė apie 80 mokslinių darbų. Mirė 1947 m. sausio 6 d. Varšuvoje.
Vidmantas Brazys

Biografija

1953–1957 m. mokėsi Balsupių pradžios mokykloje, 1961 m. baigė Vilkaviškio raj. Keturvalakių aštuonmetę mokyklą, 1965 m. – Kapsuko Žemės ūkio technikumą, 1986 m. – Lietuvos veterinarijos akademiją, zooinžinierius.
1965–1968 m. tarnavo TSRS kariuomenėje, 1968 m. Balsupių kolūkio zootechnikas selekcininkas, 1969–1989 m. ir 1991–1992 m. Vinco Kapsuko vardo kolūkio vyr. zootechnikas, 1989–1991 m. šio kolūkio pirmininko pavaduotojas. 1992–1995 m. Marijampolės rajono Žemės ūkio valdybos viršininkas, 1995–1997 m. Marijampolės apskrities viršininko pavaduotojas, Žemės ūkio departamento direktorius. 1997–1999 m. UAB „Marijampolės agrochemija“ direktorius, 1999–2000 m. kooperatyvo „Suvalkijos cukriniai runkeliai“ pirmininkas.
2000–2007 m. ir 2008–2017 m. Marijampolės savivaldybės meras, Lietuvos savivaldybių asociacijos tarybos narys. 2007–2008 m. Marijampolės savivaldybės mero pavaduotojas.
1992–1995 m. Marijampolės rajono tarybos deputatas, nuo 1995 m. kovo iki lapkričio mėn. (LDDP sąraše), 2000–2017 m. Marijampolės savivaldybės tarybos narys.
1990 m. Lietuvos demokratinės darbo partijos narys, nuo 2001 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Marijampolės skyriaus narys, LSDP tarybos narys, Marijampolės skyriaus pirmininkas.
Žmona Birutė, sūnūs Audrius, Algirdas.
Genovaitė Jokubauskienė-Šteimantaitė

Biografija

Baigusi Pakražančio vidurinės mokyklos devynias klases, 1957–1961 choro dirigavimo mokėsi Šiaulių muzikos mokykloje – technikume (dėst. A. Masiūnas). 1962–1969 choro dirigavimo studijas neakivaizdiniu būdu tęsė Lietuvos valstybinėje konservatorijoje (vyr. dėst. J. Barausko klasė).
1961–1963 Verpenos (Kelmės r.) kultūros namų meno vadovė. Apsigyvenusi Kelmėje, keletą metų buvo lopšelio – darželio muzikos vadovė, nuo 1966 vaikų muzikos mokyklos mokytoja, nuo 1969 rajoninių kultūros namų direktorė, nuo 1970 vaikų muzikos mokyklos direktorė. 1994 jai suteikta vyresniosios muzikos mokytojos kvalifikacijos kategorija. 1968–1973 vadovavo muzikos mokyklos jaunių chorui, kurį parengė 1969 ir 1970 respublikinėms dainų šventėms, 1986–1990 mokyklos jaunučių choro vadovė.
Be pedagoginio darbo, G. Jokubauskienė daug metų vadovavo suaugusiųjų chorams ir vokaliniams ansambliams. 1970–1976 ir 1982–1986 Kelmės rajoninių kultūros namų mišriojo choro vadovė. Choras nemažai koncertavo, konkursuose pelnė prizinių vietų, dalyvavo 1975 ir 1985 respublikinėse dainų šventėse. 1969–1982 ji vadovavo Kelmės rajkoopsąjungos darbuotojų mišriajam chorui, kurį parengė 1970 ir 1980 respublikinėms dainų šventėms. 1964–1978 Kelmės medicinos darbuotojų vyrų ir moterų vokalinių ansamblių, 1969–1976 Kelmės rajoninių kultūros namų moterų vokalinio ansamblio, 1980–1988 vaikų muzikos mokyklos mokytojų mišriojo vokalinio ansamblio ir nuo 1994 moterų vokalinio ansamblio „Sidabro gija" vadovė. Su ansambliais daug koncertavo, prizinių vietų laimėjo įvairiuose konkursuose.
G. Jokubauskienė – Kelmės rajono dainų švenčių organizatorė ir vyr. dirigentė, muzikos mokymo metodinės komisijos pirmininkė.

Šaltinis

Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999. Informacijos publikavimui gautas žodinis autoriaus leidimas.
Heterosugestija

Heterosugestija – tokia įtaigos forma, kai ji atliekama kito asmens atžvilgiu (hipnozės metu etc.). Įtaigavimo metu tariamos tam tikros sugestijos formulės (afirmacijos); kitas asmuo gali labiau susikoncentruoti į sakomus žodžius (verbalinės hipnozės atveju), kadangi vaidmenys, pvz., hipnozės seanso metu, yra aiškiai pasiskirstyti.
Autosugestija – heterosugestijos priešingybė.
Lionginas Vaičiulionis

Biografija

Monsinjoras Lionginas Vaičiulionis gimė 1931 m. sausio 2 d. Berčiūnų kaime, Pasvalio rajone, Biržų apskrityje, Gulbinėnų parapijoje, ūkininkų šeimoje. Pradžios mokyklą baigė Berčiūnuose, penktąją klasę – Gulbinėnuose, vidurinę mokyklą – Vabalninke.
1951 metų rudenį įstojo į Kauno tarpdiecezinę kunigų seminariją. Trejus metus (1954–1957) tarnavo sovietinėje kariuomenėje. Grįžęs įstojo į penktą seminarijos kursą (nors į kariuomenę buvo paimtas iš ketvirtojo). 1958 metų kovo 23 dieną kartu su visu kursu (16 seminaristų) priėmė kunigystės šventimus, kuriuos suteikė vyskupas J. Steponavičius. Baigęs seminariją L. Vaičiulionis dar metus mokėsi akademiniame kurse, kartu eidamas vikaro pareigas Šv. Juozapo bažnyčioje. 1960 metų vasarą paskirtas į Įgulos (Šv. arkangelo Mykolo) bažnyčią vikaru, 1962–1966 metais dirbo Prisikėlimo bažnyčios vikaru, 1966–1975 metais – Kauno Arkikatedros Bazilikos vikaru, 1975 metais paskirtas Radviliškio bažnyčios klebonu. Kartu aptarnavo Kurų bažnyčią ir buvo Šiaulių dekanato vicedekanu. Tose pareigose dirbo 15 metų.
1986 metais atstatė sudegintą architektūrinį paminklą – Radviliškio varpinę. 1987-aisiais (per vienerius metus) pastatė naują Radviliškio Švč. Mergelės Marijos Gimimo bažnyčią ir dviejų aukštų kleboniją. 1990 metų gegužės 15 dieną paskirtas Kauno Šv. Juozapo bažnyčios klebonu (su Lapių bažnyčios ir Domeikavos koplyčios aptarnavimu). Jam paskirta rūpintis Domeikavos bažnyčios ir Šilainių koplyčios bei klebonijos statyba. Pastačius Šilainių kleboniją ir Šilainių koplyčią mons. L. Vaičiulionis 1995 m. gegužės 16 d. buvo paskirtas Kauno Šventosios Dvasios (Šilainių) parapijos klebonu su įpareigojimu statyti didžiąją Šv. Dvasios bažnyčią. Nuo 2000 m. pradžios iki 2002 m. birželio 15 d. – Kauno dekanato dekanas.
Nikėlai

Istorija

Nikėlų kaimo apylinkėse gyventa jau nuo II amžiaus.
XX a. pradžioje į rytus nuo Nikėlų kaimo, Ašvos dešiniajame krante, ariant lauką, buvo randama senovinių dirbinių. 1924 m. tame lauke bandomuosius kasinėjimus atliko švėkšniškis inžinierius Jonas Rugis (1901–1968), o 1936 m. nuodugniau tyrinėjo archeologas Jonas Puzinas (1905–1978). Nustatyta, kad tai II-VI a. ir IX-XII a. kapinynas. Radiniai saugomi Vytauto Didžiojo karo bei Telšių ir Švėkšnos kraštotyros, Palangos gintaro muziejuose.
Nuo 1820 m. Nikėlai priklausė Vilkėno dvarui. 1880–1882 m., atribojant dvaro žemes, tarp Nikėlų kaimo gyventojų ir Vilkėno dvaro savininko grafo Aleksandro Platerio (1845–1922) vyko ginčai.
Tarpukaryje Nikėlų kaimo durpynas, priklausęs trim savininkams, eksplotuotas; durpes pirko ne tik Švėkšnos miestelio ir aplinkinių kaimų, bet ir Klaipėdos krašto gyventojai; nuo 1938 m. durpės buvo presuojamos.
Sovietmečiu Nikėluose buvo „Ašvos“ tarybinio ūkio žolės miltų agregatas (nugriautas 1996 m.), karvidės (nugriautos 2004 m.).
Nikėlų kapinynas 1997 m. įrašytas į LR nekilnojamųjų kultūros vertybių registrą, 1998 m. paskelbtas Lietuvos kultūros paminklu.
1923 m. Nikėlų kaime buvo 55 gyventojai (10 ūkių), 1997 m. – 20 gyventojų (10 ūkių).