google/wiki40b huggingface dataset:
Fragmoplastas

Fragmoplastas (angl. phragmoplast) – augalinės ląstelės darinys, susidarantis vėlyvoje augalinės ląstelės citokinezėje. Jis veikia kaip pastoliai, ant kurių sumontuojama skiriamoji plokštelė (angl. cell plate), o po to susiformuoja naują ląstelės sienelė, skirianti dukterines ląsteles.
Fragmoplastas sudaromas iš mikrovamzdelių, aktino gijų ir endoplazminio tinklo elementų, kurie anafazės ir telofazės metu sudaro dvi sąrankas, statmenas būsimai naujai skiriamajai sienelei. Pradžioje jie yra statinės pavidalo ir susidaro iš dalijimosi verpstės tarp naujai susidariusių dukterinių branduolių, kol apie juos naujai susimontuoja branduolių apvalkalai. Skiriamoji plokštelė pradžioje formuojasi kaip diskas dviejų fragmoplasto pusių. Kai nauja ląstelės sienelės medžiaga yra atgabenama ir prijungiama prie didėjančios skiriamosios plokštelės krašto, centre fragmoplasto mikrovamzdeliai yra išardomi ir ir sumontuojami ties plokštelės kraštais. Taip skiriamoji plokštelė ir fragmoplastas slenka link ląstelės periferijos, kol pasiekia atsiskiriančių ląstelių šonines sieneles. Jei ląstelėje buvo fragmosoma, besiformuojantys fragmoplastas ir skiriamoji plokštelė prasiskverbia per fragmosomos užimtą vietą. Buvusios motininės ląstelės šoninę sienelę jie pasiekia tiksliai toje vietoje, kurioje prieš tai buvo ikiprofazinė juosta (angl. preprophase band).
Mikrovamzdeliai ir aktino gijos fragmoplaste veikia kaip kreipiamosios, kuriomis keliauja pūslelės su ląstelės sienelės žaliava didėjančiai skiriamajai plokštelei. Gali būti, kad aktino gijos galbūt susijusios su fragmoplasto orientavimu į tą sienelės vietą, kur ląstelei pradedant dalintis buvo ikiprofazinė juosta. Kol skiriamoji plokštelė auga, lygiojo endoplazminio tinklo segmentai lieka joje įsipynę, o vėliau tose vietose susidaro seserines ląsteles jungiančios plazmodezmos.
Fragmoplastai egzistuoja samanose, induočiuose ir kai kuriuose dumbliuose. Dalis dumblių citokinezėje turi panašų mikrovamzdelinį darinį fikoplastą.
Indo–Gangos lyguma

Indo-Gangos lyguma – didelė ir derlinga lyguma Indostano pusiasalio šiaurėje. Lygumą dalinasi Indija, Pakistanas ir Bangladešas. Pavadinta pagal ja tekančias Indo ir Gangos upes, kurių baseinus skiria tik 300 m aukščio Delio gūbrys.
Šiaurėje ribojama Himalajų, iš kurių išteka daugelis lygumą drėkinančių ir derlingas sąnašas nešančių upių. Pietuose – Vindhya kalnagūbris ir Čota Nagpūro plynaukštė, vakaruose – Irano plokščiakalnis.
Šiaurėje, Himalajų papėdėje, lygumas juosia kalvynų juostos, sudarytos iš Himalajų erozijos produktų. Dėl daugybės gargždo ir riedulių kalvos yra porėtos, upeliai tiesiog pradingsta po žeme, o gruntinis vanduo slūgso giliai. Ten kur kalvos susitinka su lyguma, gruntiniai vandenys pasiekia paviršių ir sukuria dideles pelkes.
Šioje derlingoje lygumoje gimė Indo slėnio civilizacija, taip pat didžiausios Indijos imperijos – Guptų, Maurjų ir Mogolų. Tai vienas iš tankiausiai apgyvendintų pasaulio regionų, čia gyvena ~900 mln žmonių (daugiau nei 1/8 žemės gyventojų). Jame yra daugelis didžiausių Indijos miestų, regionas apgyvendintas taip tankiai, kad sunku atskirti, kur baigiasi vienas megapolis ir prasideda kitas.
Šaryno kanjonas

Šaryno kanjonas (kaz. Шарын каньоны) arba Čaryno kanjonas (rus. Чарынский каньон) – kanjonas pietryčių Kazachstane, Almatos srityje, 195 km į rytus nuo Almatos, netoli Kinijos sienos. Susidarė Šaryno upei (Ilio intakas) kertant 12 mln. metų senumo nuosėdinių uolienų masyvą. Kanjono ilgis 154 km, gylis 150–300 m. Turistų lankomiausia dalis yra vadinamasis „Pilių Slėnis“, kur kanjono ilgis siekia 2 km, o plotis yra 20-80 m. Kanjone auga reliktinių uosių giraitė.
Kanjonas patenka į Šaryno kanjono nacionalinį parką.
Clover

Siužetas

„Clover“ tai istorija apie jauną mergaitę vardu Suu. Kiberpankiškame pasaulyje, kuriame jinai gyvena, kariuomenė vykdo eksperimentus su talentingais vaikais, vadinamais „Dobilais“ (Clovers), kurie lyg ir turi magišką galią manipuliuoti technologijomis. Tai pasireiškia įvairiais įvykiais, įskaitant teleportaciją ir galią „sukurti“ ginklus iš oro. Įslaptinti dėl galios, kurią jie turi, vaikai buvo tatuiruojami The Clover Project simboliu su dobilo lapų skaičiumi, simbolizuojančiu jų galios lygmenį. Kol kas Suu yra vienintelis „Keturlapis Dobilas“. Suu, kartu su trimis „Trilapiais Dobilais“ buvo įkalinta, kad išvengti jos kontakto su žmonėmis, nes vyriausybė bijojo, jog jinai gali suprasti kas yra jausmai ir „būti panaudota sunaikinti valstybes nacionalinį saugumą“.
Izoliuota nuo visos žmonijos, Suu ieško draugų ir, kaip vienintelį savo troškimą ji įvardina norą nuvykti į „Fairy Park“. Ją į ten lydi Kazuhiko, buvęs kareivis, priverstas vykdyti šią užduotį. Spėjama, jog Kazuhiko turi didesnį vaidmenį siužete, kuris dar neatskleistas…
Piedras Negras

Istorija

Miestas įsikūrė Usumasintos upės slėnyje, kur žemdirbių gyvenvietė žinoma nuo VII a. pr. m. e. Klasikiniu laikotarpiu čia susiformavo nepriklausoma valstybė, kuri neretai būdavo sąjungoje su netolimu miestu Jaščilanu.
Didžiausias miesto klestėjimas buvo 608–810 m., kuomet buvo pastatyta daugybė statinių, sukurta meno kūrinių. Tuo metu mieste gyveno apie 2 600 gyventojų, ir jis valdė dideles teritorijas – nepriklausomą valstybę, kurioje buvo apie 50 tūkst. gyventojų.
Apie 808 m. buvo nugalėtas paskutinis valstybės valdovas ir išvežtas į Jaščilaną. Netrukus miestas buvo galutinai apleistas.

Griuvėsiai

Mieste randamos keletas aikščių, žaidimo su kamuoliu vietų, piramidžių. Piedras Negras meno ypatumas yra tas, kad čia menininkai turėjo tradiciją užrašyti savo vardus.
Greitasis čiuožimas

Greitasis čiuožimas – žiemos sporto šaka, kurioje dalyviai varžosi, kas greičiau įveiks trasą su pačiūžom. Skirstomas į kelis tipus pagal distancijos nuotolius ar starto pozicijas. Nuo 1924 m. yra olimpinė sporto šaka.
Neįgaliems sportininkams varžytis greitojo čiuožimo trasose pritaikytos ledo rogučių lenktynės.

Lietuvoje

1924 m. Stepono Dariaus iniciatyva Kaune surengtos pirmosios varžybos Lietuvoje. Vokietijoje studijuodamas lietuvių čiuožėjas Kęstutis Bulota pradėjo dalyvauti tarptautinėse varžybose ir 1928 m. žiemos olimpinėse žaidynėse tapo pirmuoju šalies žiemos sporto olimpiečiu, atstovavo Lietuvai pasaulio čempionate. 1931 m. įvyko pirmasis Lietuvos čempionatas, visas rungtis laimėjo Kęstutis Bulota. 1941 m. įvyko Vilniaus, 1944 m. Kauno čempionatai. 1951 m. Vilniaus centrinio stadiono takuose buvo užlietas ledas Lietuvos čempionatui vykdyti. Nuo 1951 m. Lietuvos atstovai dalyvavo SSRS čempionatuose, 1962 m. ir 1966 m. SSRS tautų žiemos spartakiadose.
1975 m. greitojo čiuožimo kultivavimas Lietuvoje nutrauktas.
Kačaičių II senosios kapinės

Vieta

Dirvonuojantis, buvusios ariamos aukštumos pakraštys. Laidojimo žymių nesimato, mažosios memorialinės architektūros statinių nėra.
Apytikris teritorijos plotas – 0,2 ha.
0,51 km į pietus yra Kačaičių senosios kapinės, vad. Markapiais.

Istorija

Manoma, kad XVI–XVIII a. čia veikė Gudgalio kaimo kapinės, įrengtos pagoniško kapinyno pakraštyje. Kaimą XIX a. panaikinus, žemės sklypą su kapinėmis įsigijo Petras Jonauskas. Vėliau jos pateko į ūkininko Kumpono žemės sklypą.
XX a. 6–8 dešimtmečiais iš kapinių kalvelės buvo kasamas žvyras. Duobėse darbininkai rasdavo žmonių griaučių, kurie buvę palaidoti tvarkingai, eilėmis viena greta kitos iškastose duobėse. Prie kai kurių griaučių rastą monetų, peilių, papuošalų.
1956 m. žvalgė kraštotyrininkas Vladas Šaulys, 1959 m. – Juozas Mickevičius, 1991 m. – Julius Kanarskas, 1995 m. – Kultūros paveldo centras (Loreta Kazlavickienė, Jadvyga Verksnienė).
Kultūros vertybių registre kapinės neregistruotos.
Rėzeknės savivaldybė

Istorija

Savivaldybė sudaryta 2009 m. reformos metu iš Rėzeknės rajono dalies.
Pašimšė

Istorija

Buvusiame Pašimšės dvare yra Skambalu vadinamas kalnas, vadinamas piliakalniu. Tai taisyklinga keturkampė kalva, kurios viršuje yra 50 m ilgio šiaurės rytų – pietvakarių kryptimi ir 16 m pločio aikštelė. Kalvos šlaitai 6,5 m aukščio, taisyklingi, statūs, iš trijų pusių yra terasos: šiaurės rytuose 6 m, šiaurės vakarų šlaite – 1,5 m pločio; pietrytiniame šlaite, 1,5 m žemiau aikštelės yra 1,8 m pločio terasa, 1,3 m žemiau jos – antra 1,5 m pločio ir 1,6 m žemiau – trečia 2 m pločio terasa. Pietvakariniame gale jų nėra, čia padarytas kelias užvažiuoti ant kalno. 1967 m. žvalgė Lietuvos istorijos institutas. Greičiausiai, tai dvarininko iniciatyva padarytas įrenginys. 
Pašimšės senovės gynybinis įtvirtinimas yra saugomas valstybės kraštovaizdžio ir archeologijos paminklas (unik. kodas 5111).
Ukmergės diena

Ukmergės diena – miesto laikraštis, ėjęs nuo 1994 m. kovo 19 d. Ukmergėje.

Istorija

Leido UAB „Ukmergės spaustuvė“ 3 kartus per savaitę. Tiražas 1994 m. – 1500 egz., 1997 m. – 3300 egz., 1998 m. – 6000 egz. Iš laikraščio pasitraukę žurnalistai įsteigė laikraštį „Ukmergės žinios“.
Redaktorius Deimantas Jastramskis – 1994–1999 m.
Vasario 25

Vardadieniai

Margiris – Rasa – Rasuolė – Regimantas – Viktoras
Pragaro vartai (krateris)

Pragaro vartai (turk. Derweze – vartai) – pastoviai degantis dujų krateris, kuris yra 90 km į šiaurę nuo Jerbento gyvenvietės (Turkmėnija), ties Darvaza. Krateris yra Karakumų dykumoje.
Krateris yra 60 m skersmens ir apie 20 m gylio.

Istorija

1971 m. tarybiniai mokslininkai atrado požemines dujų sankaupas. Darant bandomąjį gręžinį visa grežimo įranga nugarmėjo į atsiradusią ertmę. Žmonės nenukentėjo. Sklindant nuodingoms dujoms, kad apsaugoti aplink gyvenančius žmones ir gyvulius, nuspręsta dujas padegti. Tikėtasi, kad jos sudegs per kelias dienas, bet liepsna plaikstosi jau 40 metų. Vietiniai gyventojai šią vietą praminė pragaro vartais.
2004 m. šalia esanti gyvenvietė Dervaza iškeldinta.
Tegu

Sportas

Tegu mieste 2002 m. vyko XVII pasaulio futbolo čempionatas.
William C. Durant

William C. Durant (1861 m. gruodžio 8 d. – 1947 m. kovo 18 d.) buvo vienas iš amerikiečių automobilių industrijos pradininkų, General Motors ir Chevrolet įkurėjas, bei žmogus sukūręs holdingo sistema su skirtingomis markėmis ir automobilis linijomis.
Durant gimė Bostone, Masačusetso valstijoje. Jis buvo Mičigano gubernatoriaus Henry H. Crapo anūkas. Kai jis bandė tapti Buick kompanijos menedžeriu 1904 metais jam pasisekė ir jis greitai tapo kompanijos prezidentu. 1908 metais įkūrė General Motors ir prijungė Oldsmobile, Oakland (dabar Pontiac) ir Cadillac kompanijas.
1910 metais Durand susidūrė su finansiniais sunkumais ir bankai perėmė kontroję, nušalindami jį nuo GM valdybos. Tada jis tapo partneriais su Louis Chevrolet 1911 metais įkūrė Chevrolet kompanija ir 1915 metais sugrįžo į GM vadovo vietą prijungdamas prie koncerno Chevrolet, tačiau vėl jį prarado 1920 metais.
1921 metais jis įkūrė Durant Motors, tačiau kompanija žlugo 1933 metais.
Po Durant Motors žlugimo, Durant ir jo antroji žmona gyveno mažame pensione. Jis iki mirties valdė Boulingo salę Flinte, Mičigano valstijoje.
Leškiai

Istorija

Kaimo šiaurinėje dalyje buvusi senovės gyvenvietė, buvęs Jusaičių alkakalnis. TSRS okupacijos metais kaimas priklausė Bubių apylinkės „Tarybinio artojo“ kolūkiui.

Aplinkinės gyvenvietės

BUBIAI – 5 km
Jusaičiai – 0,6 km
 Dzidai – 2 km
ŠIAULIAI – 16 km
Padegliai – 1 km
Zigmantinė – 2,5 km
Šiliškė – 2,5 km 
 Bazilionai – 3,5 km
Juškaičiai II – 1,5 km
Matsumoto Yamaga FC

Istorija

Klubo ištakos siekia 1965 m. 
2018 m. laimėjo J2 lygą ir nuo 2019 m. vėl žaidžia J1 lygoje.
Bulgarijos vyrų krepšinio rinktinė

Bulgarijos vyrų krepšinio rinktinė – krepšinio komanda, tarptautinėse varžybose atstovaujanti Bulgarijos valstybę. Dalyvavo 24 Europos čempionatuose.

Laimėjimai

Europos čempionate užėmė 2 vietą 1957, 3 vietą 1961.
Rytų Irano kalnai

Rytų Irano kalnai – kalnų masyvas rytų Irane, Irano kalnyno sudėtyje. Nusidriekę iš šiaurės į pietus per 1000 km. Aukštis iki 4042 m (Teftano ugnikalnis). Būdingi izoliuoti masyvai su plokščiomis viršūnėmis, sudaryti iš vulkaninių ir nuosėdinių uolienų. Būdingos kalnų stepės ir pusdykumės.
Aileen Celeste

Aileen Celeste Gómez (gimė 1979 m. rugsėjo 16 d. Karakase) – Venesuelos aktorė ir buvęs modelis.
Romualdas Makoveckas

Biografija

1948 m. baigė Lietuvos žemės ūkio akademiją. 1949–1952 m. dirbo Žemės ūkio institute. 1952 m. žemės ūkio mokslų kandidatas. 1952–1981 m. dirbo Gyvulininkystės institute; 1954–1956 m. Gyvulių veisimo sektoriaus, 1960–1965 m. Kiaulininkystės skyriaus vedėjas, 1965–1981 m. direktoriaus pavaduotojas mokslo reikalams. 1982–1985 m. LSSR Vaisių ir daržovių ūkio ministerijos Gyvulininkystės ir pašarų gamybos valdybos viršininkas. 
Mokslinio darbo sritis – kiaulininkystė. 1967 m. su kitais išvedė Lietuvos baltųjų kiaulių veislę. Paskelbė mokslinių straipsnių kiaulių veisimo ir selekcijos klausimais.
Sargyba (savaitraštis)

Istorija

Leistas vietoje laikraščio „Liaudies sargyboje“. Lietuvos vidaus reikalų ministerijos leidinys. Tiražas 1993 m. – 17 700 egz., 1997 m. – 8800 egz. Vietoje „Sargybos“ išleistas žurnalas „Policija“.
Redakcijoje dirbo Zurabas Džavachišvilis, V. Kliukas, Jonas Marcinkevičius, Donatas Visockas, Algirdas Vaseris.
Jonas Kaušakys

Biografija

1976 m. baigė Lietuvos veterinarijos akademiją, veterinarijos gydytojas.
J. Kaušakio individualios įmonės savininkas, UAB „Litagra“ pardavimų vadybininkas.
Lietuvos valstiečių partijos narys, Panevėžio skyriaus sekretorius, Valstiečių ir Naujosios demokratijos partijų sąjungos, Lietuvos valstiečių liaudininkų sąjungos narys.
1990–1995 m. Panevėžio rajono tarybos deputatas, nuo 2000 m. Panevėžio rajono savivaldybės tarybos narys.  2007–2011 m. Švietimo, kultūros, sporto ir jaunimo reikalų komiteto pirmininkas.
Vaikai Justas, Rolandas, Vaidas.
Sofija Jogailaitė (1464-1512)

Biografija

Gimė Lenkijos karaliaus ir Lietuvos didžiojo kunigaikščio Kazimiero Jogailaičio ir Elžbietos Habsburgaitės šeimoje. Augo tarp kitų dešimties brolių ir seserų, vėliau tapusiais žinomomis asmenybėmis: Kazimieras – katalikų šventasis, Aleksandras, Jonas Albrechtas ir Zigmantas – Lietuvos ir Lenkijos valdovai, Vladislovas – Čekijos ir Vengrijos karalius; Jadvyga – Bavarijos kunigaikštienė; Ona – Pomeranijos ir Kašubijos hercogienė; Barbora – Saksonijos kunigaikštienė; Fridrikas - Romos katalikų bažnyčios Lenkijos ir Lietuvos primas; Elžbieta – Legnicos ir Bžego kunigaikštienė.
Sofija tėvų šeimoje buvo antroji duktė, jai vardą davė senelės pagal tėvo liniją Sofijos Alšėniškės garbei. 1468 metais Sofija buvo sužadėta su erchercogu Maksimilijonu, imperatoriaus Frydricho Trečiojo sūnumi ir paveldėtoju. Tų pačių metų balandžio 8 d. vyskupas Olomucas, atstovaujantis Vengrijos karaliaus Matjašo interesus, prašė Sofijos rankos, tačiau šitie santuokos planai žlugo.
Nežinoma, kada būtent prasidėjo derybos dėl santuokos tarp Sofijos ir Frydricho I. Egzistuoja prielaida, kad idėja galėjo atsirasti 1470 metų vasarą, kada Lenkijos pasiuntiniai apsilankė Brandenburge. 1473 metais Lenkijos karaliaus atstovai vedė derybas dėl santuokos tarp Sofijos ir Frydricho, kurios baigėsi pasirašymu oficialiomis sužadėtuvėmis tų pačių metų gruodžio 7 d.
Santuoka buvo politizuota: Sofijos tėvas Kazimieras, sunerimęs dėl Šventosios Romos imperatoriaus Frydricho II didėjančios įtakos, palaikančio kunigaikštį Vladislovą Čekijoje, ieškojo sąjungininkų tarp vokiečių. Iš kitos pusės, kurfiurstas Albrechtas III, susirūpinęs didėjančia Vengrijos karaliaus Matjošo galia, grasinančio užimti kai kurias jo žemes, nusprendė ieškoti sąjungos su Jogailos dinastija.
1479 m. vasario 14 d. Frankfurte prie Oderio Sofija ir Frydrichas susituokė. Pasak Lenkijos metraštininko Jano Dlugošo, vestuvės nebuvo prabangios ir netgi karaliaus dvariškiai nepuotavo.
Sofija mirė 1512 m. spalio 5 d. Ansbache. Ji buvo palaidota Hailbrono vienuolyne.
Lietuvos pionierius

Lietuvos pionierius – Lietuvos laikraštis vidutinio mokyklinio amžiaus vaikams, ėjęs 1946–1989 m. Vilniuje.

Istorija

Leido Lietuvos Lenino komunistinė jaunimo sąjunga ir Lietuvos V. Lenino pionierių organizacijos respublikinė taryba. Ėjo kas savaitę, nuo 1957 m. – du kartus per savaitę. 1952–1957 m. buvo leidžiamas tapatus leidinys lenkų kalba „Pionier Litwy“. Buvo skirtas stiprinti moksleivių idėjinį, politinį ir internacionalinį auklėjimą. 
Tiražas 1967 m. – 149 000 egz., 1981 m. – 144 900 egz., 1987 m. – 164 500 egz., 1989 m. – 133 900 egz. 
Laikraštyje kaip neetatiniai korespondentai arba darbuotojai savo kūrybinį kelią pradėjo daugelis būsimų žurnalistų ir rašytojų: Gintarė Adomaitytė, Bronė Buivydaitė, Gintautas Iešmantas, Valdemaras Kukulas, Alfonsas Maldonis, Vytautas Račickas, Virgis Stakėnas, nemažai straipsnių Lietuvos praeities tematika paskelbė Vytenis Almonaitis, Pranas Kulikauskas, kiti mokslininkai.
Leonardas Sauka

Biografija

Baigė Telšių gimnaziją. 1954 m. Vilniaus universitete baigė lietuvių kalbą ir literatūrą.
Nuo 1957 m. Lietuvių kalbos ir literatūros instituto bendradarbis, 1993–2001 m. direktorius. Nuo 1996 m. Lietuvos mokslų akademijos tikrasis narys. 
1992 m. atgaivino tęstinį leidinį „Tautosakos darbai“, jo vyriausiasis redaktorius, leidinių „Lituanistica“, „Lietuvių etnologija“, „Demos“, „Revue Baltique“, „Journal of Baltic Institute of Folklore“ redakcinių komisijų narys.

Mokslinė veikla

Paskelbė straipsnių folkloro istoriografijos žanrinių ypatumų tarptautinio paplitimo klausimais. Studijoje „Lietuvių vestuvinės dainos XIX a. – XX a. pr.“ šio žanro dainos apžvelgtos kaip sinkretinio meno kūriniai. Parengė „Lietuvių liaudies dainyno“ šeimos dainoms skirtus 7 ir 13 tomus, 8–12 tomų vyriausiasis redaktorius, kelių tomų įvadinių straipsnių autorius. Įvadinių straipsnių ir komentarų Jono Basanavičiaus tautosakos rinkiniams „Lietuviškos pasakos įvairios“ (1–4, 1993–98) ir „Iš gyvenimo vėlių bei velnių“ (1998) autorius.
Goldogrin

Išorinė istorija

Tolkinas domėjosi kalbomis nuo mažens, ir sukūrė nemažai dirbtinių kalbų dar būdamas paaugliu. Galų gale, būdamas jau suaugęs, jis sukūrė ištisą dirbtinių kalbų šeimą, kurią vartojo Elfų rasė jo sukurtame Viduržemio pasaulyje. Šiame pasaulyje šios kalbos galėjo sąveikauti tarpusavyje ir kisti.
Goldogrin buvo sukurta apie 1915 m. Tai buvo pirmoji Tolkino sukurta kalba, paremta keltų kalbomis. Jis parašė turtingą šios kalbos žodyną ir gramatiką. Tuo pačiu metu Tolkinas sukūrė Elfų rasės istoriją, kurią aprašė knygoje Book of Lost Tales liet. Prarastų pasakų knyga'.
Gnomų kalbą vartojo gnomai, Antroji Elfų Gentis. Tuo pačiu metu gyvavo ir kita Elfų kalba, vartojama Vienišoje Saloje gyvenančių Elfų. Ši kalba buvo vadinama Elfin.
Po kelerių metų, apie 1925 m., Tolkinas pradėjo rašyti naują Gnomų kalbos gramatiką ir žodyną. Jis apleido pavadinimus Goldogrin ir lam Goldrin dėl Noldorin (Quenya kalbos žodžio, jau pradėto taupiai vartoti Gnomų kalbose). Tai buvo antrasis žingsnis link vėlesnės kalbos sukūrimo, kurią Tolkinas pavadino Sindarin.

Gramatika

Gnomų kalbos gramatika (Lam na Ngoldathon) aprašo tarmes, vartotas Tol Erethrin regione gyvenusių Gnomų. Ji buvo aprašyta Žmogaus (ne Elfo) tuo pačiu metu, kai į Tol Erethrin (žmonių vadintą Tol Eressëa) atvyko penktojo amžiaus jūrininkas – Eriolas.

Posakiai

Goldogrin kalboje taip pat vartojami įvairūs posakiai ir frazeologizmai:
Kas nors keliantis pasipiktinimą/susierzinimą: i·fesc ar i·dusc, kaip, pavyzdžiui, anglų kalbos atitikmuo: „a red rag to a bull“ liet. kaip raudonas skuduras jaučiui.
Anatolijus Rasteika

Biografija

Šiaulių pašto viršininko Petro Rasteikos (Naidionovo) sūnus. Aktorės Marijos Rasteikaitės brolis. 1941 m. baigė Šiaulių berniukų gimnaziją. 1949 m. baigė Kauno valstybinio universiteto Architektūros fakultetą.
1949–1950 m. Kauno valstybinio universiteto, 1954–1958 m. Kauno politechnikos instituto dėstytojas. 1958–1984 m. LTSR Ministrų Tarybos statybos reikalų komiteto pirmininko pavaduotojas, 1972–1989 m. Lietuvos architektų sąjungos valdybos pirmininkas, LTSR Aukščiausiosios Tarybos deputatas.
Paskelbė keliolika straipsnių architektūros ir urbanistikos klausimais. Vienas iš Trakų pilies atstatymo iniciatorių, už tai atleistas iš pareigų.
Ari Ankorin

Biografija

Gimė 1908 m. spalio 2 d. Kalvarijoje. Tarpukariu mokėsi Kauno Vytauto Didžiojo universiteto teisės fakultete. Studijuodamas Kaune priklausė universiteto sionistų organizacijai, taip pat priklausė sionistų socialistų partijai bei Izraelio darbininkų sąjungai.
1933 m. išvyko gyventi į Palestiną, kur dirbo advokatu Jeruzalės mieste. 1934-1935 m. dirbo miesto savivaldybėje. 1936-1938 m. dirbo Davar laikraščio korespondentu Londone. Dirbdamas Londone įstojo į Londono ekonomikos ir politikos mokslų mokyklą, kurioje įgijo filosofijos daktaro laipsnį.
1940 m. grįžo į Palestiną, kur iki 1946 m. dirbo patarėju prekybos organizacijoje. 1961 m. su Mapai (Izraelio darbininkų partija) dalyvavo rinkimuose į parlamentą, bet nebuvo išrinktas. Parlamento nariu tapo 1965 m. liepos 7 d., kai pakeitė mirusį bendrapartietį Moshe Sharett, tačiau tais pačiais metais vykusiuose rinkimuose vėl nebuvo išrinktas.
1969 m. vasario 26 d. vėl tapo parlamento nariu, kai mirė bendrapartietis Levi Eshkol. 1969 m. spalį vykusiuose rinkimuose buvo išrinktas į parlamentą, taip pat išrinktas ir po ketverių metų 1973 metais. Į parlamentą bandė patekti ir 1977 m., tačiau nebuvo išrinktas. Mirė 1986 m. kovo 11 d. Jeruzalėje.
Raudona zona

Turinys

Kler Ruso lanko sergantį vyrą, gyvenantį kaime netoli Lijono. Naktį kyla didžiulis gaisras, kurio metu sudega visas kaimas ir Kler vienintelei pavyksta išsigelbėti. Oficiali tyrimo versija yra dujotiekio sprogimas, tačiau Kler tvirtina naktį mačiusi kelis vyrus, kurie sukėlė gaisrą. Ji savarankiškai pradeda tirti kas iš tiesų įvyko ir susidūria su nelegaliu cheminių atliekų gabenimo verslu, kuris turi įtakingų užtarėjų...
Dubysa (Raseiniai)

Istorija

Tiražas 1988 m. – 1000 egz., 1990 m. – 200 egz. Išėjo 16 numerių.
Redaktorė L. Paulauskienė.
Gegužės 5

Vardadieniai

Angelas – Anielius – Barutė – Barvydas – Irena – Mykolas – Neris – Pijus – Sigita
Tuonela

Tuonela – mirusiųjų, požemių pasaulis suomių mitologijoje. Estų mitologijoje vadinamas Tonela arba Manala.
Kelias į Tuonelą veda per galingą sūkurį šiaurės ašigalyje. Į jį mirusiųjų vėles nuneša paukščiai. Ten patenka tiek gerosios, tiek blogosios vėlės. Tuoneloje vėlės miega, tai negyvas, šaltas pasaulis. Iš gyvųjų į Tuonelą gali patekti tik šamanas – transo metu jis nueina į požemių pasaulį ir gali išgirsti protėvių atsakymą. Tačiau jo kelyje gausu kliūčių, reikia perplaukti Tuonio upę. Grįžti taip pat sunku. Tonelos valdovai yra Tuonis ir Tuonetara.
Kalevaloje pasakojama kaip į Tuonelą keliavo burtininkas Veinemeinenas. Grįžęs jis prakeikė visus, kurie bandys ten įžengti gyvi.
Krikščionybės laikais Tuonela susieta su krikščionių pragaru.
Jonas Zdislavas Zamoiskis

Biografija

Lenkijos bajorų Zamoiskių giminės atstovas, herbo „Jelita“ savininkas. Karūnos didžiojo sargybinio Jono Zamoiskio (m. 1619) ir Anos Konstantinovnos Višnioveckos antrasis sūnus. Broliai – Lucko vyskupas Jonas, Moricas ir Aleksandras.
Satoshi Kon

Biografija

Satoši Kon gimė 1963 m. spalio 12 d. Dėl to, kad tėvo darbo vieta buvo perkelta, Kon nuo ketvirtos klasės pradinėje mokykloje iki antros klasės pagrindinėje mokykloje mokėsi Saporo mieste. Mokydamasis Hokaido Kuširo Korijo vidurinėje mokykloje, jis panoro tapti animatoriumi. Tarp mėgstamiausių jo kūrinių tuomet buvo „Space Battleship Yamato“ (1974 m.), „Heidi, Girl of the Alps“ (1974 m.), „Future Boy Conan“ (1978 m.) ir „Mobile Suit Gundam“ (1979 m.) anime bei Kacuhiro Otomo manga komiksai „Domu: A Child’s Dream“. Rašytojo Jasutakos Cucui kūriniai padarė įtaką jo piešimo stiliui.
1982 m. Kon baigė grafinio dizaino studijas Musašino meno universitete. Besimokydamas koledže Kon debiutavo su „Toriko“ (1984 m.) manga žurnale „Young Magazine“.
1997 m. debiutavo režisūros srityje su anime filmu „Perfect Blue“.
Bedirbant prie anime filmo „Dreaming Machine“, 2010 m. jam buvo diagnozuotas kasos vėžys, nuo kurio Kon mirė tų pačių metų rugpjūčio 24 d., būdamas 46 metų amžiaus. Filmas taip ir liko neužbaigtas.