google/wiki40b huggingface dataset:
55 Cancri c

55 Cancri c yra egzoplaneta, ekscentriška orbita besisukanti apie į Saulę panašią žvaigždę 55 Cancri A, esančią Vėžio žvaigždyne. Apskriejimo periodas - 44,34 dienos. Tai trečia pagal atstumą žinoma šios sistemos planeta, atrasta 2002 birželio 13 dieną. Jos masė palyginama su Saturno.

Atradimas

Kaip ir didžioji dalis žinomų egzoplanetų, 55 Cancri c buvo aptikta stebint 55 Cancri radialinio greičio pokyčius. Tai buvo daroma labai atitdžiai matuojant Doplerio poslinkį žvaigždės spektre. Planetos aptikimo metu jau buvo žinoma viena planeta, besisukanti apie tą pačią žvaigždę - 55 Cancri b.
2002 metais atliekant tikslus matavimus, paaiškėjo, kad 5 AU atstumu nuo žvaigždės skrieja dar viena ilgo periodo planeta (55 Cancri d). Net įskaičius abiejų planetų sukeliamus radialinio greičio pokyčius, žvaigždė vis dar judėjo aplink masės centrą.

Orbita ir masė

55 Cancri c orbita yra šiek tiek ekscentriška (ε=0,086 ± 0,052): apoapsis (0,260 AU) yra maždaug 19% toliau nuo žvaigždės nei periapsis (0,219 AU). Orbita yra arčiau žvaigždės, nei Merkurijaus orbita nuo Saulės, tačiau skrieja didesniu periodu, nei Karštieji Jupiteriai. Su vidine planeta 55 Cancri b sudaro 3:1 rezonansą (tai reiškia, kad vidinei planetai tris kartus apskriejus žvaigždę, 55 Cancri c ją apskrieja vieną kartą).
Radialinio greičio kitimo metodo naudojimas aptinkant egzoplanetas turi vieną trūkumą - galima rasti tik mažiausios masės ribą, o ne pačią masę. Toliau atliekant astrometrinius stebėjimus Hubble teleskopu, nustatytas išorinės planetos orbitos polinkis yra 53°. Kadangi manoma, kad visa sistema yra vienoje plokštumoje, šį polinkį pritaikius 55 Cancri c planetai, jos masė būtų lygi 0,21 Jupiterio masės arba du trečdaliai Saturno masės.

Charakteristikos

Kadangi planeta buvo aptikta netiesioginiu būdu, tokios savybės kaip spindulys, sudėtis ir temperatūra yra nežinomos. Priimant, kad masė yra palyginama su Saturno, 55 Cancri c turėtų būti dujinė milžinė, neturinti kieto paviršiaus.
Sankata Boys Sports Club

Istorija

Klubo ištakos siekia 1954 m. Žaidžia elito divizione.
Antanas Dzikas

Antanas Dzikas (1897 m. Kėdainių apskr. – 1954 m. spalio 10 d. Filadelfijoje, JAV) – vargonininkas ir chorvedys.

Biografija

Iš pradžių vargonų mokėsi pas vietos vargonininką, vėliau tobulinosi Juozo Naujalio vargonininkų kursuose Kaune. Būdamas 14 metų, pradėjo vargonininkauti Moniškuose (Utenos r.), vėliau – Panevėžyje ir Kėdainiuose.
1914 m. atvyko į JAV, mokėsi bažnytinės muzikos, vargonininkavo Pensilvanijos valstijoje, vadovavo chorams Niujorko apylinkėje.
Nuo 1929 m. vargonininkavo ir vadovavo chorui Šv. Jurgio lietuvių parapijoje Filadelfijoje.
Nuo 1937 m. iki mirties vadovavo lietuviškoms radijo valandėlėms. Priklausė įvairioms lietuvių organizacijoms, nuo 1915 m. buvo ALRK Vargonininkų sąjungos narys.

Šaltinis

Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999. Informacijos publikavimui gautas žodinis autoriaus leidimas.
Jonas Bildušas

Biografija

1908 m. baigė Pajūrio pradžios mokyklą, 1911 m. Šilalės dviklasę mokyklą, mokėsi privačiai. 1918 m. baigė mokytojų kursus. Nuo 1923 m. studijavo Vytauto Didžiojo universiteto Teisės fakultete.
1917–1919 m. Pajūrio pradžios mokyklos mokytojas. Kuriantis savivaldybėms, organizavo Pajūrio valsčiaus komitetą, buvo Tauragės apskrities valdybos narys, nuo 1919 m. kovo mėn. – vicepirmininkas ir pirmininkas.
1918–1919 m. Tauragės apskrityje telkė partizanus kovai su vokiečių okupantais, bermontininkais. Nuo 1918 m. Socialistų liaudininkų demokratų partijos narys.
1920 m. gegužės 15 d. – 1922 m. lapkričio 13 d. Steigiamojo Seimo atstovas, išrinktas III (Raseinių) rinkimų apygardoje, LSLDP sąraše. Seime priklausė Valstiečių liaudininkų blokui. 1921 m. rugsėjo 30 d. savo noru atsisakė Seimo nario mandato, tačiau toliau dalyvavo Lietuvos valstiečių liaudininkų sąjungos veikloje. 1922 m. Tauragės apskrities valdybos narys.
1924–1925 m. leido laikraštį „Žemaičių balsas“. 1925–1927 m. Tauragės burmistras. 1927 m. liepos mėn. burmistro pareigos suspenduotos, tautininkų valdžios karo komendanto ištremtas į Telšių apskritį. Prasidėjus Tauragės sukilimui 1927 m. rugsėjo 10 d. suimtas, rugsėjo 19 d. nuteistas mirties bausme, kuri vėliau prezidento A. Smetonos įsaku pakeista kalėjimu iki gyvos galvos, bet 1930 m. gruodžio mėn. iš kalėjimo paleistas. 1934–1940 m. dirbo bendrovių „Lietūkis“, „Gerovė“ įmonėse.
1940 m. birželio mėn. TSRS okupavus Lietuvą, paskirtas Tauragės apskrities viršininku. 1940 m. rugsėjo mėn. NKVD suimtas, tardytas, kankintas. 1941 m. birželio 23 d. pabėgo iš kalėjimo. 1944 m. pasitraukė į užsienį, nuo 1948 m. gyveno JAV. JAV lietuvių spaudoje paskelbė atsiminimų.
Erotinės fantazijos

Erotiniai sapnai

Erotiniai sapnai yra gana stipriai susiję su lytinių poreikių tenkinimu – jie intensyviausi tuomet, kai asmuo ilgai neturi lytinių santykių. Tai labiausiai būdinga jauniems žmonėms (dėl nenusistovėjusio lytinio gyvenimo, nuolatinio partnerio nebuvimo), taip pat ir vyresniame amžiuje (suretėjęs seksas dėl fiziologinių priežasčių). Kaip ir kitos erotinės fantazijos, gali būti paremtos realiais gyvenimo įvykiais, gali būti ir visiškai naujos. Naktį sapnuodamas erotinį sapną vyras gali patirtį ejakuliaciją (poliucija), o moteris – orgazmą. Lytinis susilaikymas, ypač po aktyvaus lytinio gyvenimo, labai skatina erotinius sapnus. Tokių sapnų dažnumas netiesiogiai parodo asmens pasitenkinimą lytinio gyvenimo ritmu – juo mažiau sapnų, tuo tinkamesnis sekso dažnumas.
Amrumas

Amrumas (vok. Amrum, fryz. Oomram) – sala Šiaurės Fryzų salyne, Vatų jūroje, priklauso Vokietijai, Šlėzvigui-Holšteinui. Plotas 20,46 km². Paviršius daugiausia plokščias, iškyla iki 32 m. Didesniąją dalį užima viržynai, ganyklos, o vakaruose driekiasi kopos, maršos, paplūdimiai. Nuo potvynių Amrumą saugo dambos. Saloje yra pušų, beržų miškelių.
Saloje 2015 m. gyveno 2354 gyventojai – vokiečiai ir fryzai. Pagrindinės gyvenvietės – Nėbelis, Vitdiunas. Amrumas pasiekiamas keltais iš žemyno ir aplinkinių salų, be to, atoslūgių metu į salą galima nueiti pėsčiomis iš Fėro. Verčiamasi turizmu, žemės ūkiu. Apie trečdalis salos gyventojų tebekalba šiaurės fryzų kalba.
Yra švyturys, Šv. Klemenso bažnyčia, vėjo malūnas, muziejus.
Amrume gyvenę fryzai nuo seno vertėsi žvejyba, banginių medžiokle, druskos gavyba. Nuo XIX a. pab. suklestėjo turizmas.
Pagonybė

Pagonys – monoteistinių judaizmo, krikščionybės ir islamo religijų atstovų naudojamas terminas, apibūdinantis senųjų ikikrikščioniškųjų religijų atstovus.

Etimologija

Šis žodis yra kilęs iš lotyniško paganus – reiškiančio kaimietis, daugiausia naudotas senovėje, kuomet Romos imperijoje įvesta krikščionybė, kaip valstybinė religija. Ilgainiui viduramžiais šis žodis įgijo menkinamąją reikšmę, susijusią su socialiniu žmonių pasiskirstymu. Viduramžiais, priėmus krikščionybę, greičiausiai sukrikščionėdavo miestiečiai ir aukštuomenė, vienuolynai kurdavosi miestuose, juose veikė mokyklos ir skriptoriumai, taigi krikščionims buvo lengviau prieinamas raštas ir mokslas. Kaimo gyvenvietėse tiek Romos imperijos laikais, tiek viduramžiais gyventojai buvo didesnėje atskirtyje nuo kitų luomų ir laikėsi savo tradicijų, dėl to daug kur pagonybė sumišdavo su krikščionybe ir buvo praktikuojamos drauge, kai kuriose šalyse senosios liaudies religijos palyginti seniai įteisintos ir globojamos įstatymų ir tebepraktikuojamos drauge su naujosiomis, kaip šintoizmas Japonijoje, arba Korėjos šamanizmas. Daugelyje Europos vietų tokia situacija išsilaikė iki šių laikų, bažnytinis kalendorius ir šventės dengia senąsias pagoniškas šventes ir papročius. Dėl globalizacijos ir pasaulinių karų, senoviniai papročiai sparčiai nyksta, daugeliu atveju visi ritualai iš religinio lygmens pasitraukė į etnografinį.
Judaizme pagonimis (gojim) buvo vadinami visi negarbinantys žydų dievo. Pasaulyje įsigalėjus krikščionybei visi nekrikščionys buvo vadinami Biblijoje esančiu lotynišku žodžiu gentilis (pagonys).

Organizacijos

Lietuvoje veikia ir organizacijos, siekiančios tęsti ir gaivinti senąjį lietuvių tikėjimą bei apeigas. Esama labai daug folkloro ansamblių, kurie neformaliai praktikuoja senąjį tikėjimą ir jį propaguoja, bei religinės organizacijos, turinčios savo bendruomenes, organizuojančios bendruomenines ir šeimos šventes - viena didžiausių Lietuvoje yra Romuva.
Balisongas

Balisongas (angl. balisong, Batangas knife) – filipiniškas sulankstomas peilis, kuris turi dvi rankenas, pritvirtintas prie trumpos įkotės ašimis, kad galėtų apie jas suktis. Užlenktos rankenos paslepia geležtę rankenų grioveliuose. Taip užlenktas balisongas susegamas ir yra visiškai saugus. Atsegus ir atlenkus rankenas į priešingą pusę atidengiama geležtė, o abi rankenos susiglaudžia ir sudaro vieną rankeną. Treniruotas žmogus gali labai staigiai sulenktą peilį viena ranka atlenkti ir perimti koviniu būdu. Angliškai toks balisongo atlenkimas ir/ar sulenkimas vadinamas flipping.
Balisongas yra filipiniškas lenktinio peilio variantas. Balisongai naudojami buityje kaip paprasčiausi peiliai, nors naudojami ir kaip koviniai peiliai.

Didelis balisongo variantas (atlenktas virš 60 cm ilgio) angliškai vadinamas Balisword ('balisongas – kalavijas').
Kenora

Istorija

Pirmieji europiečiai 1688 m. įsikūrė prie Miškų ežero. Kanadą užvaldžius britams, čia atsikraustė išeiviai iš Europos, daugiausiai iš Britanijos salyno.
Iki 1905 m. buvo du atskiri miesteliai Kinora (dar žinoma kaip Rat Portage) ir Normanas. 
Naujasis miestas gavo Kenoros pavadinimą dėl pirmųjų raidžių Keewatin, Norman and Rat Portage.
Brikelis

Brikelis – išeiginis vienkinkis arba porinis fajetono tipo nedengtas keturių ratų vežimas.

Istorija

Į Lietuvą pateko iš Kuršo, vadintas kuršiškais ratukais. XX a. antrame - ketvirtame dešimtmetyje daugiausia jų daryta Varniuose. Šie vadinti varniškiais ratukais. Lietuvoje naudotas valstiečių.
Pradėtas gaminti XX a. pradžioje be lingių arba su lingėmis ant ašių, su 170–180 cm ilgio ir 30–40 cm aukščio, dažniausiai dažytomis gardimis su užgaliais, šonuose įtaisytomis geležinėmis lipynėmis ir mediniais arba metaliniais sparneliais virš ratų. Priekyje prieš pasostę buvo įtaisoma lenta žmonėms sėdėti. Į brikelį susėsdavo 4 žmonės.
Kačaičių senosios kapinės

Kapinės

Įrengtos į upelio slėnį įsiterpiančiame aukštumos kyšulyje, 40 m skersmens, apjuostos suplokštėjusio žemių pylimo, kurio išorėje matosi griovio žymės. Laidojimo žymių nėra, paviršius nelygus. Palei pakraščius auga keletas stambių lapuočių medžių. Viduryje stovi koplytstulpis ir koplytėlė.
Teritorijos plotas – 0,14 ha, perimetras – 132 m.
0,9 km į pietvakarius Kačaičių piliakalnis.

Istorija

Įrengtos XVI a., vadinamos Markapiais, Senkapiais, Kapeliais. Jose iki XIX a. laidoti Kačaičių gyventojai. Vėliau buvę pakasami savižudžiai, nekrikštyti mirę kūdikiai ir pan. 1917–1918 m. laidotos dizenterijos aukos, apie 1920 m. kapinės apjuostos grioviu ir pylimu, pastatytas kryžius, stogastulpis, koplytėlė ir koplytstulpis.
1959 m. žvalgė Juozas Mickevičius, 1982 m. – Mokslinė metodinė kultūros paminklų apsaugos taryba (vadovas Romas Olišauskas), 1991 m. – Julius Kanarskas, 1995 m. – Kultūros paveldo centras (Loreta Kazlavickienė, Jadvyga Verksnienė). 1974, 1982 ir 1995 m. kartografuotos.
1972–1984 m. – vietinės reikšmės archeologijos paminklas. 1997 m. įrašytos į nekilnojamųjų kultūros vertybių registro laidojimo vietų sąrašą (L581), 2005 m. pripažintos valstybės saugomu kultūros paveldo objektu.
TSRS futbolo taurė

TSRS futbolo taurė – pagrindinis futbolo taurės turnyras TSRS. Iki 1958 metų vyko sistema pavasaris - ruduo (kaip ir čempionatas), vėliau pereita prie europietiškos sistemos ruduo - pavasaris. Tai paskutinis TSRS turnyras – oficialiai jis gyvavo iki 1992 metų, nors paskutiniame turnyre iš varžybų pasitraukė daug ne Rusijos futbolo klubų.
Levainiai

Istorija

Apie 1800 m. kaimas priklausė Bagaslaviškio parapijai.
Roberto de Nobili

Biografija

Gimė Montepulčane, tapo jėzuitų ordino nariu. 1605 m. atvyko į Goa koloniją Indijoje, ten greičiausiai susitiko su tėvu Thomas Stephens, kuris vertė Bibliją į konkani kalbą. De Nobilis vėliau gyveno Kočine, bet nuo 1606 m. persikėlė į Madurajų. Ten jis skleidė krikščionybę, bet taikė Indijos kultūrai būdingus mokymo metodus, todėl vietinių imtas laikyti guru. Su Šivadharmos pagalba, Robertas de Nobilis išmoko tamilų, sanskrito, telugų kalbas, naudojosi indų filosofine terminija (guru, mokša, veda, atmanas ir kt.) aiškindamas krikščionybės doktriną. Krikščionybę pristatė kaip „dingusį tikėjimą“, paliudytą Vedose. Vienuolis išvertė katekizmą į tamilų kalbą, ženkliai prisidėjo prie tamilų prozos susikūrimo.
Dėl didelio įsitraukimo į indų kultūrą, Robertas de Nobilis to meto katalikų dvasininkų dažnai vertintas nepalankiai. Jo veikalai apie indų tikėjimus ir papročius – Informatio de quihusdam Morihus Nationis Indicae (1613 m.) ir Narratio Fundamentorum quibus Madurensis Missionis Institutum Caeptum Est, et Hucusque Consistit (1619 m.) – išleisti nebuvo.
Buvo teigiančių, kad Robertas de Nobilis galėjo būti Europoje paplitusios klastotės Jėzurvedos (Ezourvedam) autoriumi. Max Mueller šias implikacijas atmetė, vėliau pasiekta išvadą, kad ją greičiausiai parašė prancūzų misionierius.
Liepos 6

Vardadieniai

Ginvilė – Nervydas – Dominyka – Domė – Mindaugas
Vaidas Kaluževičius

Biografija

UAB „Gelmeda“ direktoriaus pavaduotojas.
Darbo partijos narys. Nuo 2007 m. Elektrėnų savivaldybės tarybos narys.
Dordoi Biškek

Istorija

Įkurtas 1997 m. Daugkartinis šalies čempionas ir taurės laimėtojas.
Žaidžia aukščiausioje šalies futbolo lygoje.
Fiat Chrysler Automobiles

Penkmečio planas (2014–2018)

2014 m. gegužės 6 d. Fiat Chrysler Automobiles paskelbė penkmečio planą. Pagal jį kompanija sieks, kad pardavimai padidėtų iki 7 milijonų vienetų, apyvarta siektų 132 milijardus eurų, pelnas iki 5 milijardų eurų, o pramonės skolos 2015 m. pasiektų 11 milijardus eurų bei sumažėtų iki 0,5-1 milijardo 2018 m. pabaigoje.
Didžiausias pasaulinis augimas siejamas su Jeep produkcija dėl jos žinomumo visame pasaulyje ir augančios SUV rinkos besivystančiose šalyse. Chrysler bus pagrindinė JAV rinkos žaidėja ir konkuruos su Ford, Chevrolet, Toyota ir Volkswagen, o Dodge bus skirta galingų automobilių rinkai. Alfa Romeo taps kompanijos aukštos klasės marke ir konkuruos su Mercedes-Benz, BMW bei Audi. Maserati dėmesys bus skirtas ypač prabangių automobilių klasei ir konkuravimui su Bentley ir Rolls-Royce. FIAT, kuris bus pagrindinis kompanijos ženklas už JAV ribų, kartu su Ram Trucks išliks nepakitę, tuo tarpu SRT bus sujungtas su Dodge.
Kiek kitokia situacija bus su Lancia, kuri pasitrauks iš visų rinkų už Italijos ribų. Galimai Lancia turės tris naujus modelius ant Fiat Tipo platformos 2018 m. ir vienas naujas mažas automobilis kartu su Ford platforma.
Vilkėnas I

Istorija

1695 m. Švėkšnos dvaro inventoriuje minimas Vilkėno dvaras. 1820 m. padalijus Švėkšnos dvaro valdą, įkurtas savarankiškas Vilkėno dvaras. 1843 m. grafo P. Pliaterio iniciatyva užtvenkta Švėkšnalė, pastatytas vandens malūnas. 1848 m kapinėse palaidotas rašytojas Simonas Stanevičius. 1850 m. kapinėse pastatyta dabartinė koplyčia. 1879 m. kapinės aptvertos mūro siena ir pastatyti akmeniniai vartai. 1891 m. potvynio vandeniui pralaužus užtvanką, restauruotas malūnas.
1936 m. malūne pastatytas dyzelinis motoras, kuris buvo naudojamas pritrūkus vandens. 1946 m. dvare buvo įsteigti Švėkšnos vaikų namai. 1958 m. buvęs dvaro arklidės pastatas rekonstruotas ir pritaikytas mokyklai. 1959 m. Švėkšnos vaikų namai perorganizuoti į Švėkšnos internatinę mokyklą. 1964 m. malūnas nustojo veikti. 1967 m. Švėkšnos mokykla-internatas buvo perorganizuotas į Švėkšnos sanatorinę mokyklą-internatą, pastatytas keturaukštis vaikų gyvenamasis pastatas.
1974 m. malūne įrengtas kambarys, kuriame filmuota filmo „Atpildo diena“ (režisieriai – Stasys Motiejūnas, Algimantas Puipa) epizodai. 1978 m. malūną nupirko Klaipėdos mėsos kombinatas, paruoštas rekonstrukcijos projektas. 1979 m. pastatytas naujas mokyklos pastatas. 1984 m. kapinėse pastatytas paminklas (autorius Vytautas Majoras) rašytojui Simonui Stanevičiui. 1988 m. suremontuota kapinių koplyčia.
1993 m. rūmai ir parkas grąžinti Platerių paveldėtojai Platerienei Laimei Felicijai. 1995 m. po malūno kapitalinio remonto jame įrengtas viešbutis ir restoranas. 1996 m. Švėkšnos sanatorinės mokyklos internatas pervadintas Švėkšnos sanitorine internatine mokykla. 1997 m. Vilkėno I kaime buvo 34 ūkiai, 198 gyventojai (kartu su sanatorinės intarnatinės mokyklos mokiniais). 2005 m. pakeistas Švėkšnos sanitorinės internatinės mokyklos pavadinimas į Švėkšnos sanatorinę mokyklą. 2006 m. Švėkšnos sanatorinės mokyklos steigėjo funkcijas iš Švietimo ir mokslo ministerijos perduotos Klaipėdos apskrities viršininkui.
Puodkalių kapinynas

Kapinynas

Įrengtas į upės vingio slėnį įsiterpiančiame kyšulyje. Pietinė teritorijos dalis dirbama, šiaurinė – dirvonuoja, apaugusi želdiniais. Rytinė dalis apardyta rengiant tvenkinį, atsidūrusi po vandeniu.
1993 m. įrašytas į naujai išaiškinamų istorijos ir kultūros paminklų archeologinių vietų sąrašą.
Datuojamas IX - XIII a., priskiriamas kuršiams.

Tyrimai

1975 m. žvalgė Ignas Jablonskis, 1987 m. – Bronius Dakanis, Algimantas Merkevičius ir Gintautas Zabiela (Mokslinė metodinė kultūros paminklų apsaugos taryba).
Iš kapinyno į Daukšių aštuonmetę mokyklą buvo patekę 10 geležinių dirbinių (ietigalis trikampe plunksna, pentinis plačiaašmenis kirvis, skiltuvas atriestais galais, peiliukas, pjautuvo smaigalys, skustuvo rankenėlė, kovos peilio makščių grandinėlė) ir 11 jų fragmentų, 10 žalvarinių dirbinių (pasaginė segė tordiruotu lankeliu ir aštuonkampėmis galvutėmis, pasaginė segė cilindriniais galais, geriamojo rago apkalas, 3 įvijiniai žiedai išplatinta priekine dalimi, 2 juostinės apyrankės) ir 66 jų fragmentai, 49 lipdytos lygios ir nežymiai brūkšniuotos ir 1 žiestos keramikos šukė. Dalis lipdytos keramikos šukių puošta horizontaliomis tiesiomis ir banguotomis linijomis. 1987 m. radiniai perduoti Mokslinės metodinės kultūros paminklų apsaugos tarybos archeologinei ekspedicijai.
Radinius saugo Kultūros paveldo centras ir Kretingos muziejus.
G̃

G̃ ir g̃ (g su tilde) – modifikuota lotyniškos abėcėlės raidė G. Žymi nosinį garsą g, kuris tariamas panašiai kaip gn.
Šią raidę naudoja gvaranių kalba. Tai 7-oji raidė gvaranių abėcėlėje. Taip pat naudojama ir kitose tupių-gvaranių kalbose.
Iolu Johnson Abil

Biografija

Abil gimė 1942 m. gruodžio 31 d. Tanos saloje Tafea provincijoje. Jis mokėsi Lenakelio miestelio pagrindinėje mokykloje.
Vėliau jis ketverius metus mokėsi kooperacinėje kolegijoje Jungtinėje Karalystėje.
Abil pradėjo savo politiko karjerą pirmojoje šalies vyriausybėje po nepriklausomybės paskelbimo – premjeru būnant Walter Lini. Tuomet jis tapo pirmuoju žemės ūkio ministerijos sekretoriumi.
Politikas taip pat užsiėmė verslu privačiose kompanijose, pavyzdžiui, kurį laiką buvo oro bendrovės Air Vanuatu vadovas.

Prezidentavimas

Iolu Johnson Abil į prezidento postą išrinko nacionalinė rinkiminė kolegija. Šalies prezidentui išrinkti prireikė trijų turų. Pirmojo metu Abil gavo 16 Balsų, antrojo – 26, o reikiamus 39 jis viršijo trečiame ture, surinkęs 41 balsą.
Tauragnų koplyčia

Istorija

1944 m. liepos 9 d. vokiečiams iš lėktuvo padegus bažnyčią, išliko klebonija, netoli jos – parapijos salė, kurioje buvo skubiai įrengta laikina bažnyčia. Trečią dieną po bažnyčios gaisro čia iškeltas apdegęs bažnyčios kryžius, iš kapų koplyčios atneštas altorius. 1967 m. balandžio 30 d. laikina bažnyčia sudegė.
Parapijiečiai kreipėsi į atvykusį Religinių kultų įgaliotinį Justą Rugienį, kad būtų leista pastatyti naują bažnyčią. Jis pažadėjo leisti ir patarė laikinai persikelti į kapinėse esančią nenaudojamą koplyčią. Jos akmeninės sienos buvo sutrūkinėję tiek, kad per plyšius galėjo landžioti žvirbliai. Į šią koplyčią buvo atneštas Švč. Sakramentas ir įdėtas į medinį, pastatytą galu čemodanėlį (kareivišką). Jis buvo pavadintas tabernakuliu. Skubiai buvo pastatytas altorėlis ir sekančią dieną čia kan. A. Misevičius pradėjo pamaldas.
Iš Šeimaties kaimo kilęs, Vilniuje dirbantis inžinierius St. Šinkūnas sutiko paruošti projektą naujai bažnyčiai, kurią tikintiesiems leido statyti prie kapinių koplyčios. Kai projektą pamatė J. Rugienis, jis pasakė, jog apie didelės bažnyčios statybą negali būti jokios kalbos – galima projektuoti tik Tauragnų kapinių koplyčios priestatą, ne didesnį nei 100 kvadratinių metrų. Vėliau rajono pareigūnai pasipriešino žodiniam leidimui kapinėse statyti priestatą prie koplyčios, nors ir buvo jau nukelta keletas senų paminklų – taip paruošta aikštelė koplyčios priestatui. Kleboną ir bažnytinio komiteto pirmininką apkaltino savavališku kapinių žalojimu. Galiausiai po 2 metų valdžia leido pastatyti kitą bažnyčią iš Priepalės kaime pirkto namo.
Goža

Goža – bangų lūžimas ruožais seklioje jūros ar ežero priekrantėje. Tokių lūžtančių bangų virtinės vadinamos guožomis. Guožų gausa priklauso nuo dugno nuolydžio ir vėjo – kuo mažesnis nuolydis ir stipresnis vėjas, tuo daugiau guožų. Baltijos pajūryje štormo metu susidaro 4-5 guožų ruožai.

Gožos tipai

Bangos, pasiekusios kranto zoną, dėl mažėjančių jūros gylių patiria pokyčių: keičiasi jų išorinė forma. Bangos deformacijos ar transformacijos lygį galima apibrėžti kaip bangos aukščio (H) ir ramios jūros gylio (h) duotame taške santykį. Bangos deformacija prasideda, kai šis santykis yra lygus H/h≥0,14. Bangos transformaciją galima apibrėžti taip pat bangos aukščio ir jūros gylio santykiu, kuris lygus H/h≥0,78, šio santykio ribose vyrauja gožos zona. Taip pat bangų stebėjimais ir atliktais bandymais laboratorijoje įrodyta, kad banga lūžta ne visada vienodai, bangos lūžimui turi įtakos procesai gožos zonoje, dažniausiai tai energijos pasiskirstymas bangoje.
Egzistuoja keturi bangų gožos tipai, bet kartais išskiriama ir daugiau.

Neriamoji goža

Šitas tipas formuojasi, kai dugno nuolydis didesnis negu 0,05. Bangos ketera, judėdama didesniu už pagrindą greičiu, praranda stabilumą ir tiesiog nuvirsta žemyn.

Slystamoji goža

Šis tipas formuojasi, kai dugno nuolydis yra 0,01-0,02, prie kranto artėdama banga pamažu deformuojasi, prarasdama savo energiją, ir gožta.

Nusiliejamoji goža

Šis tipas būdingesnis lėkštoms vandenynų pakrantėms. Smarkiai deformuota ir pralenkusi pagrindą yra tik pati bangos keteros viršūnė. Tuo tarpu visa banga artėja kranto link, pamažu prarasdama savo energiją kaip slystamosios gožos atveju.

Kolopsuojanti goža

Šis tipas taip pat būdingesnis lėkštom vandenynų pakrantėms kaip ir nusiliejamoji goža, tai tipas tarp neriamosios ir nusiliejamosios bangų gožos tipų. Bangos prieš gožimą būna su smailia ketera, o gožos metu, bangos apačia gožta, ir smailia ketera gožta kartu su bangos padu.
Vedoidų mažoji rasė

Vedoidų mažoji rasė (rus. веддоидная малая раса) – viena iš australidų antropologinių mažųjų rasių. Kiti pavadinimai – vedoidų antropologinis tipas, Ceilono – Zondo salų rasė.

Arealas

Šio tipo žmonės gyvena Indonezijos salose, Šri Lankoje, Pietų Indijoje.
Dominikos futbolo čempionatas

Dominikos futbolo čempionatas yra aukščiausia Dominikos futbolo divizija įkurta 1970 m., kurioje žaidžia 8 šalies klubai. Pirmą ir antrą vietas lygoje užėmusios komandos nuo 2005 m. žaidžia pirmame CFU klubų čempionato etape, vėliau yra kvalifikuojami į CONCACAF Čempionų lygą. 2006 m. šalies klubai nedalyvavo regioninėse varžybose.
Kiekviena komanda žaidžia 14 lygos varžybų (namų ir išvykos) prieš kitus 7 klubus. Pirmą vietą užėmusi komanda tampa šalies čempione. Aštuntą, paskutinę vietą užėmęs klubas perkeliamas į žemesnę lygą - Dominikos pirmą diviziją.
Vartūliškių piliakalnis

Aplinkiniai piliakalniai

Kreivėnų piliakalnis 6 kmAukštupių piliakalnis 15 kmGilandžių piliakalnis 3,5 km
Greižėnų piliakalnis 5,5 kmMeškininkų piliakalnis 36 kmBirštoniškių piliakalnis 12 kmŠereitlaukio I piliakalnis 12 kmOpstainių I piliakalnis 6 km
Ilarionas Alfejevas

Metropolitas Ilarionas (Митрополит Иларион; al secolo Grigorijus Valerijevičius Alfejevas, Григорий Валериевич Алфеев; g. 1966 m. liepos 24 d. Maskvoje) – rusų prelatas, teologas, Bažnyčios istorikas, kompozitorius, vyskupas, Maskvos patriarchato prie ES atstovas ir rusų Stačiatikių Bažnyčios vyskupas Vienai bei Austrijai.
Nuo 1987 iki 1991 m. jis gyveno Lietuvoje.