google/wiki40b huggingface dataset:
Hyphaene petersiana

Augalo morfologija

Ši masyvi palmė užauga iki 25 m aukščio, auga po vieną, kartais kaip dvynės. Auga prie lokalių sezoninių vandens baseinų, upių, molingame ir sūriame dirvožemyje, nemėgsta Kalahario dykumos smėlio. Kamienas tiesus su pastorėjimu viduryje. Lapas vėduoklės formos – pirštuotas, pilkai žalios spalvos su geltonais segmentais ir su lapkotis yra 1,5–2 m ilgio. Lapo lapeliai a simetriški bazei, lapkotis su juodais dygliais.
Vyriški ir moteriški žiedai žydi ant atskirų medžių, vyriškasis žiedas mažesnis. Tamsiai rudos spalvos vaisiai beveik apvalūs 4-6 cm skersmens. Kiekvieno vaisiaus viduje yra viena balta sėkla, kuri vadinamas augaliniu dramblio kaulu. Sėklos viduje esantis skystis spalva ir skoniu primena kokosą.

Vardai

Palmė pavadinta Berlyno profesorius Vilhelmo Peterso (1815–1863 m.), kuris XIX a. pradžioje aprašė Mozambiko gamtą, vardu. Ši hifenė dar vadinama: angl. Makalani Palm, African Ivory Nut Palm, African Wine Palm, Northern Lala Palm, Vegetable Ivory Palm, pranc. Palmier à Ivoire D´afrique}.

Panaudojimas

Ši palmių rūšis labai panaši į Standžialapę hifenę, naudojama medienai, iš suplėšytų lapų pinami krepšiai. Maistui naudojama susmulkinti lapai ir kamieno šerdis. Palmės vaisiai maistui nenaudojami – tik bado metu, paprastai juos ėda žvėrys. Iš palmės sulčių gaminamas vynas ir walende.
Suradgalis

Istorija

XIX a. pab. buvo 2 palivarkai ir okolica.
Lindita Halimi

Biografija

Lindita gimė 1989 metais Vitinos mieste, kuris tada priklausė Jugoslavijai. Dainininkės karjerą pradėjo 2006 metais, sudalyvavusi albanų Idol versijoje „Ethet“, tapusi finalininke. Karjeros pradžioje ji buvo roko grupės „Ngroba“ narė. 2007 m. su šia grupe muzikos konkurse „Top Fest“ su daina „Vetëm sytë e tu“ ir pelnė apdovanojimą geriausio naujo atlikėjo kategorijoje. Kitų metų „Top Fest“ su daina „Dallëndyshe“ užėmė antrąją vietą. Tais pačiais metais Lindita nusprendė palikti grupę ir pradėjo savo solinę karjerą.
Kaip solistė, išgarsėjo 2009 metais laimėjusi „Top Fest“. 2013-aisiais persikėlė į Jungtines Amerikos Valstijas. 2016 metais pasirodė visame pasaulyje žinomame konkurse „American Idol“ ir pateko į „Top 51“ etapą, tačiau tuomet atlikėja nusileido amerikietei La'Porsha Renae. Tų pačių metų gruodį su daina „Botë“ laimėjo „Festivali i Këngës“ festivalį ir išrinkta šalies atstove 2017 m. „Eurovizijoje“ Kijeve.
Generalgubernija

Istorija

1939 m. rugsėjo mėnesį įsiveržimo į Lenkiją Trečiasis Reichas užėmė didžiąją dalį vakarų Lenkijos, kurią prisiskyrė sau Molotovo-Ribentropo paktu. Vokietijos okupuota teritorija apėmė 187 717 km² arba apie 48,5 % Lenkijos valstybės teritorijos. Dėl Lenkijos teritorijos ateities Adolfas Hitleris apsisprendė 1939 m. spalio pradžioje. Reicho vidaus reikalų ministerija paruošė dviejų įstatymų projektus. Pirmasis įstatymas, „Fiurerio ir Reicho kanclerio įsakymas dėl okupuotų Lenkijos teritorijų valdymo“, numatė Reicho ministro Hans Frank vadovaujamos Generalinės gubernijos įsteigimą. Antrasis „Įstatymas dėl atplėštų rytų sričių grąžinimo į Vokietijos Reichą“ numatė Lenkijos teritorijų prijungimą prie Vokietijos, o jų tiksliais ribas turėjo parengti Reicho vidaus reikalų ministerija ir Užsienio reikalų tarnyba. 1939 m. spalio 8 d. Hitleris pasirašė šiuos įstatymus, o jų įsigaliojimas buvo perkeltas iš lapkričio 1 d. į spalio 26 d., tuo pačiu panaikinant karinį valdymą ir sukuriant naujas Reicho apygardas (Reichsgau) iš aneksuotų Lenkijos teritorijų.
Generalgubernija buvo santykinai nepriklausomas politinis darinys. Ji turėjo savo atskirą muitų ir pinigų sistemą. 1939 m. spalio mėnesį Adolfas Hitleris paskyrė Hansą Franką generalgubernijos generalgubenatoriumi, kuris rezidavo Krokuvoje. Savo vykdomą politiką jis suformulavo taip: „Su Lenkija reikia elgtis kaip su kolonija. Lenkai taps Didžiosios Vokietijos vergais“. Per septynis jo valdymo metus generalgubernijoje nužudyta 5,384 mln. gyventojų, išvogtas nacionalinis turtas, į Vokietiją darbams išvežta daug gyventojų.
Be generalinio gubernatoriaus valdyme dalyvavo ir daug Reicho įstaigų. Geležinkelius valdė Reichsbahn, Hermanas Geringas (Hermann Göring) buvo paskirtas įgaliotuoju ketverių metų planui vykdyti, į Franko reikalus nuolat kišosi Heinrichas Himleris (Heinrich Himmler), kuris buvo „Reicho komisaras vokiečių tautiškumui stiprinti“. H. Himmler faktiškai sukūrė paralelinę ir galingą vyriausybę. Vermachtas neturėjo didelės įtakos. Naujasis Rytų vyriausiasis vadas Johannes Blaskowitz daug kartų protestavo prieš Lenkijos žydų ir nežydų žudymą ir netinkamą elgesį su jais, kol 1940 m. buvo pakeistas generolu leitenantu Curt Ludwig von Gienanth. 1940 m. liepą oficialus šio politinio darinio pavadinimas buvo sutrumpintas iki Generalinės gubernijos, o Rytų vyriausiasis vadas pervadintas į „karinį Generalinės gubernijos vadą“.
Dėl Generalinės gubernijos ateities nebuvo sutariama. Martinas Bormanas (Martin Bormann) siūlė okupuotą teritoriją padalinti į reicho apygardas, tuo tarpu Hansas Frankas norėjo palikti ją kaip „Reicho pasienio žemę“ arba kaip „Vandalų apygardą“ prijungti prie Vokietijos Reicho. Hitleris dėl šios teritorijos nepriėmė jokio galutinio sprendimo. 1942 m. rugsėjo 1 d. Generalinė gubernija paskelbta „Tėvynės karo sritimi“, o 1944 m. rugsėjo 11 d. dėl karinės padėties tapo kariuomenės sritimi (Heeresgebiet Generalgouvernement). 1944 m. vasarą Generalinė gubernija ėmė žlugti dėl TSRS kariuomenės puolimo ir padidėjusio partizanų aktyvumo. 1945 m. sausio mėn. Raudonoji Armija užėmė administracinį centrą Krokuvą ir Generalinė gubernija nustojo egzistuoti.
Permės krašto herbas

Permės krašto herbas – oficialus Permės krašto simbolis.

Herbo aprašas

Herbo skydas prancūziškas/rusiškas, raudoname lauke sidabrinis einantis lokys, ant kurio nugaros – auksinė evangelija, virš kurios – baltas kryžius platėjančiais galais, kurių galinė dalis su trikampėmis išpjovomis (vadinamasis aštuongalis kryžius). Virš skydo XV a. kunigaikščio karūna.

Istorija

Lokio atvaizdas pirma kartą pasirodė „Permės antspaude“ – Ivano IV Didžiojo Valstybės antspaudo (1577 m.) elemente. Šis simbolis valstybės antspaude rodė, kad XIV–XVI a. buvusi Didžiosios Permės kunigaikštystė, kurios sostinė buvo Čerdynė (Чердынь), tapo Rusijos valstybės dalimi.
Vėliau simbolis buvo įtrauktas į „Caro titulyną“ (1672 m.), kur buvo greta kitų 33 Rusijos žemių herbų. Tai buvo einantis lokys, ant kurio nugaros stovėjo Evangelija su kryžiumi virš jos. Lokys stovėjo tarp eglių, kas pabrėžė, kad kraštas yra taigos kraštas.
Tauragės Suaugusiųjų mokymo centras

Istorija

Iš pradžių vadinosi Darbo jaunimo vakarinė mokykla, mokykloje veikė stacionarinės ir vakarinės klasės. Stacionarinėse klasėse mokiniai pamokas lankydavo kiekvieną vakarą, išskyrus šeštadienį ir sekmadienį. Neakivaizdinėse klasėse vykdavo konsultacijos – pirmadieniais, trečiadieniais ir penktadieniais. Mokyklos buveinė buvo dabartinė Martyno Mažvydo mokykla. Apie 1977 m. mokykla pavadinta Tauragės vakarine pamainine. Apie 1980 m. mokykloje mokėsi daugiau kaip 1000 mokinių. Sumažėjus mokinių skaičiui, 1998 m. Vakarinė vidurinė mokykla reorganizuota į Suaugusiųjų mokymo centrą prie Žalgirių vidurinės mokyklos. 2003 m. suteiktas Tauragės suaugusiųjų mokymo centro pavadinimas. Šiuo metu Suaugusiųjų mokymo centras įsikūręs Jovarų pagrindinės mokyklos patalpose, turi 5 mokomuosius kabinetus.
Pieno ūkis

Pieno ūkis – mėnesinis Lietuvos pieno perdirbimo bendrovių sąjungos laikraštis, ėjęs 1927 m. Kaune.

Istorija

Rašė apie gyvulių priežiūrą, pieno perdirbimo bendroves, ūkių kreditavimo sąlygas ir kt. Spausdino Narkevičiaus ir Atkočiūno spaustuvė bei Šviesos spaustuvė Kaune. Pasirodė 10 numerių. 1927 m. rugsėjo mėn. Nr. 7 išleistas kaip nemokamas „Ūkininko“ priedas.
Redagavo J. Valadka.
Tiandzinas

Istorija

Miestas įsikūrė XIII amžiuje žvejų kaimelio vietoje.
Antrojo opijaus karo (1857–60 m.) metu okupuotas jungtinių Didžiosios Britanijos ir Prancūzijos karinių pajėgų. 1860 m. atidarytas prekybai su užsienio valstybėmis. XIX a. pabaigoje–XX a. pradžioje mieste kūrėsi Didžiosios Britanijos, Japonijos, Jungtinių Amerikos Valstijų, Prancūzijos, Rusijos ir kitų valstybių piliečių kvartalai. Per Boksininkų sukilimą (1899–1901 m.) užimtas 8 valstybių koalicijos kariuomenės. Antrojo Kinijos–Japonijos karo (1937–45 m.) metu buvo okupuotas Japonijos.
Konstantinas Ostrogiškis

Biografija

Konstantinas Ostrogiškis gimė Ivano Ostrogiškio šeimoje, motina – Lietuvos didžiojo kunigaikščio Algirdo palikuonio Ivano Bielskio duktė.

Valstybės tarnyba

1497 m. buvo paskirtas LDK didžiuoju etmonu, pradėjo eiti svarbias administracines pareigas Podolėje ir Volynėje.
1500 m. liepos 14 d. mūšyje prie Vedrošos jo vadovauta kariuomenė skaudžiai pralaimėjo gausesnei Maskvos valstybės kariuomenei. Pats Ostrogiškis priešų buvo paimtas į nelaisvę. Tai buvo didžiausia iki tol Maskvos pergalė prieš LDK. 
1507 m. rugsėjo 25 d. Ostrogiškiui Žygimantas Senasis grąžino atimtą etmono pareigybę, pavedė eiti Volynės maršalkos bei Lucko seniūno pareigas, de facto paskiriant monarcho vietininku pietvakarinėse LDK žemėse.
Būdamas etmonu vadovavo 33 mūšiams, iš kurių pralaimėjo tik du (Vedrošos 1500 m.). Prieš Krymo totorius laimėjo Slucko mūšį 1507 m., Višnioveco mūšį 1512 m., Kameneco mūšį 1527 m., o prieš Maskvą - Oršos mūšį 1514 m.

Šeima

Konstantinas Ostrogiškis buvo vedęs du kartus. Jo pirmąja žmona 1509 m. tapo kunigaikštytė Tetiana Alšėniškė (m. 1522), Lucko seniūno ir Voluinės žemės maršalkos, kunigaikščio Simono Alšėniškio (m. 1505) ir Anastasijos Semenivnos Zbaražskos dukra. Sūnus  – Vinicos, Braclavo ir Zvenigorodo (1530–1539 m.) vietininkas Illia Konstantinovičius Ostrogiškis. 
1522 m. Konstantinas Ostrogiškis antrą kartą vedė kunigaikštytę Aleksandrą Semenivną Slucką (m. po 1556), kunigaikščio Semeno Michailovičiaus Sluckio (1481–1503) dukterį. Sūnus – Vladimiro seniūnas ir Volynės žemės maršalka (1550–1608 m.), Kijevo vaivada (1559–1608 m.) Konstantinas Konstantinovičius Ostrogiškis (1526–1608 m.).
Zalcburgas

Istorija

Dabartinėje Zalcburgo vietoje romėnai buvo įkūrę Juvavum miestą, kurio vilų likučių aptinkama Šv. Petro bažnyčios sienose. Vyskupas, šventasis Rupertas VII amžiaus pabaigoje pastatydino Šv. Petro bažnyčią. 755 m. Zalcburgo vardas pirmą sykį paminėtas rašytiniuose šaltiniuose. 739 m. Zalcburgas tampa vyskupystės centru, o 798 m. popiežiaus Leono III sprendimu – arkivyskupo rezidencija ir svarbia regionine bažnytine provincija.

Žymūs žmonės

Zalcburge gimė garsusis kompozitorius Volfgangas Amadėjus Mocartas (1756–1791).
Cheminė medžiaga

Cheminė medžiaga – chemijoje vadinama bet kokia medžiaga, turinti tik jai būdingą cheminę sudėtį, natūralus arba pagamintas cheminis elementas ar jų junginys. 
Dauguma cheminių medžiagų turi tris agregatines būsenas: kietą, skystą ir dujinę, ir pereina iš vienos būsenos į kitą, atitinkamai kintant temperatūrai ar slėgiui.
Skiriamos dvi pagrindinės cheminių medžiagų grupės – cheminiai elementai ir cheminiai junginiai. Cheminiai elementai yra medžiagos, kurios negali būti suskaidomos arba transformuojamos įprastais cheminiais procesais. Cheminiai junginiai – medžiagos, sudarytos iš kelių ar daugiau cheminių elementų, susietų tarpusavyje cheminiais ryšiais.
Cheminių medžiagų nereikėtų painioti su mišiniais, kuriuos sudaro kelios ar daugiau sumaišytų cheminių medžiagų. Tačiau dažnai medžiagos egzistuoja mišiniuose, pvz., dirvožemis, sviestas, mediena.
Paparčių Aušrinės Marijos vienuolynas

Aušrinės Marijos vienuolynas – Kaišiadorių rajone, Paparčių kaime įsikūręs kontempliatyvus moterų vienuolynas. Tai vienas asketiškiausių bei uždariausių vienuolynų Lietuvoje. Oficialus pavadinimas – Betliejaus Mergelės Marijos Ėmimo  į dangų ir Šv. Bruno vienuolija (popiežiaus teisių). Kongregacijos nares priimta vadinti tiesiog Betliejaus seserimis.
Aušrinės Marijos vienuolyne gyvena 16 seserų. Vyresnioji – ses. Marie–Reine.

Vienuolyno istorija

Pirmąsias Betliejaus seseris į Lietuvą 1994 m. pakvietė arkivyskupas Audrys Juozas Bačkis. Arkivyskupas seseris pakvietė įsikurti Trakuose, tačiau šis kraštas jiems netiko tad, sulaukusios tuometinio Kaišiadorių vyskupo Juozo Matulaičio oficialaus kvietimo, jos atvyko į Paparčius. Paparčiuose seserims padėjo kunigas Bernardas Sajeta, kuris pasiūlė čia vienuolėms įsikurti. Jos apytikriai 2–3 metus gyveno Paparčiuose ir rūpinosi vienuolyno statybomis.
Aušrinės Marijos vienuolyną sudaro 16 namelių, dar vadinamų ermitažais arba tiesiog celėmis. Vienas jų skirtas pasauliečiams, trokštantiems kurį laiką pabūti vienumoje. Tarp ermitažų yra mūrinės sienos, todėl net vienuolės akis į akį susitinka ypač retai.
Sibiro lietuvių batalionas

Sibiro lietuvių batalionas, Sibiro Vytauto Didžiojo vardo lietuvių batalionas – vienas pirmųjų XX a. lietuvių karinių dalinių, 1919 m. veikęs Sibire.

Istorija

Per Rusijos pilietinį karą 1918 m. vasarą Čeliabinsko lietuvių komitetas nutarė steigti lietuvių karinį dalinį; dėl paramos susitarta su Sibire ir Urale buvusios Antantės kariuomenės lenkų karinių dalinių atstovu. Pagal susitarimą 1918 m. rugpjūčio 19 d. Buguruslane (Orenburgo sritis) pradėta formuoti Pirmojo lenkų šaulių pulko (vadas iš Švėkšnos kilęs karininkas Kazimieras Rumša) 7-oji lietuvių kuopa (vadas Petras Linkevičius-Linkus). Rugpjūčio pab. joje buvo 3 karininkai ir 116 kareivių. 1918 m. rugpjūčio 12 d. pulkas ir kuopa, kaip baltagvardiečių V. Kapelio jungtinio korpuso dalinys ir padalinys, kovojo su bolševikais. Mūšyje žuvo vienas ir sužeista 18 kuopos kareivių.
1918 m. kuopa buvo dislokuota Minjare (Čeliabinsko sritis), vėliau – Novonikolajevske (dab. Novosibirskas). Lietuvių karininkams gavus sutikimą 1919 m. birželio 27 d. prie baltagvardiečių kariuomenės 5-osios lenkų šaulių divizijos (vadas K. Rumša) pradėtas formuoti batalionas. Buvo sudarytos 3 pėstininkų, 1 kulkosvaidžių ir 1 ūkio kuopos, ryšių ir raitųjų žvalgų komandos. 1919 m. lapkričio mėn. pradžioje kovai parengtame batalione buvo apie 460 karių. Sibiro lietuvių batalionas dalyvavo kovose su bolševikų partizanais. A. Kolčiako baltagvardiečių kariuomenei pralaimint 1919 m. lapkričio mėn. prasidėjo Antantės kariuomenės evakuacija.
Blogėjant karinei padėčiai, batalione stiprėjo bolševikinės nuotaikos. Nespėjus pasitraukti 1919 m. lapkričio 24 d. Čerepanovo stotyje įvyko raudonųjų partizanų remiamas bolševikinis perversmas. Vykdydamas pareigą žuvo karininkas P. Černeckas. 1919 m. gruodžio 9 d. raudonieji partizanai be teismo nužudė karininkus J. Eiduką, V. Kasakaitį, J. Maliorį, A. Naviką ir B. Šukevičių ir kareivius K. Norvilaitį, J. Silevičių ir Turskį. Likę kariai gruodžio 19 d. buvo įtraukti į Raudonosios armijos 312-ąjį pėstininkų pulką. Lietuvių kariai stengėsi pabėgti iš bolševikų kariuomenės, dauguma jų grįžo į Lietuvą.
Tamsūs vandenys (knyga)

Tamsūs vandenys (jap. Honogurai mizu no soko kara - Iš tamsiųjų vandenų gelmių, angl. Dark Water) – japonų siaubo rašytojo Koji Suzuki apsakymų rinkinys.
Rinkinyje yra septyni apsakymai, plius aštunta istorija padalinta į dvi dalis; kurių viena yra knygos prologas, antra – epilogas. Pagal du iš apsakymų pastatyti filmai. 2002 m. pagal šią knygą pradėta leisti manga.
Fortvortas

Istorija

Miestas buvo įkurtas 1849 metais, majoro Ripley Arnold’o, kuris įrengė avanpostą, turėjusį saugoti nuo indėnų atakų. 1876 m. „The Texas & Pacific“ kompanijos geležinkelis pasiekė miestą, taip sukeldamas galvijų ir didmeninės prekybos pakilimą. Per Pirmąjį pasaulinį karą miestas buvo didelis aviacijos centras. 1974 m. atidarytas Dalaso/Fortvorto oro uostas tuo metu buvo didžiausias pasaulyje.
Žemaitkiemis (Prienai)

Istorija

Sovietmečiu buvo kolūkio centras.
Dauguma Žemaitkiemio kaimo sodybų buvo įsikūrusios Aviniškės upelio pakrantėse. Vykstant melioracijai aplinkinių kaimų sodybos buvo nukeldintos, o jų gyventojai įsikūrė dabartinėje Žemaitkiemio gyvenvietėje - kalvoje prie šilo. Taip išnyko du - Baltramurgio ir Tartupio Pašlavančio kaimai. Žemaitkiemio gyvenvietė atsirado 1974-1975 m.
1965 m. kaimo viduryje pastatytas dviaukštis pastatas, kuriame iki 2003 metų mokėsi Tartupio dešimtmetės mokyklos mokiniai. Sumažėjus mokinių skaičiui, mokykla reformuota į pradinę, o 2004 m. panaikinta. Buvusioje mokykloje Žemaitkiemio bendruomenė įrengė šarvojimo salę. Sporto sale, krepšinio, teniso ir futbolo aikštelėmis naudojasi aplinkinių kaimų jaunimas, vyksta kasmetinės seniūnijos bendruomenių sporto šventės.
Žemaitkiemyje yra gręžinys, kurio gylis siekia apie 105 metrus, šalia vandens rezervuaras-bokštas į kurį pumpuojamas vanduo. Šiuo vandeniu aprūpinami visi Žemaitkiemio gyventojai.
Gyvenvietės pietrytiniame gale, buvusiose kolūkio mechanizacijos dirbtuvėse, įsikūrė akmens paminklų dirbtuvės ir šiaudų briketų gamyklėlė. 2013 m. asfaltuotos pagrindinės gyvenvietės gatvės.
Ignalinos Miko Petrausko muzikos mokykla

Istorija

Muzikos mokykla įkurta 1964 m. Į fortepijono ir akordeono skyrius buvo priimti 58 mokiniai. 1969 m. pradėjo veiklą pučiamųjų instrumentų skyrius, kuriame buvo mokoma groti klarnetu, trimitu, saksofonu. 1978 m. pučiamųjų skyriuje keliems mokslo metams suskambėjo birbynė (atnaujinta pučiamųjų skyriaus birbynės klasė 2010 m.). Nuo 2008 m. pučiamųjų skyriuje veikia fleitos klasė. 1979 m. įsteigtas styginių skyrius (smuiko klasė), kurį 1982 m. papildė gitaros, 1994 m. – kanklių klasė. Teorinio skyriaus chorinio dainavimo klasė įsteigta 1993 m. Į dabartinį pastatą mokykla persikėlė 1992 ir 1993 m.
Nuo 1985 m. veikia Ignalinos muzikos mokyklos Didžiasalio skyrius.
2013 m. vasario 14 d. Ignalinos rajono savivaldybės tarybos sprendimu, mokyklai suteiktas Ignalinos Miko Petrausko muzikos mokyklos vardas.
2015 m. rugsėjo 1 d. mokyklos penkiuose skyriuose mokėsi 175 mokiniai, dirbo 19 pedagoginių darbuotojų.
Pramedžiavos pagrindinė mokykla

Istorija

Mokykla įkurta 1922 m.
Mokykla uždaryta 2008 m.
Gabija

Interpretacijos

Gabiją buvus ugnies dievybe manė Algirdas Julius Greimas, Marija Gimbutienė ir kiti. Jonas Balys spėjo, kad
Gabija tebuvo speciali kiekvienos besikūrenančios ugnies dvasia.
Ne visai aiškus Gabijos santykis su Lasickio minimomis Matergabija, Pelengabija bei kitame šaltinyje paminėtu Gabjauju. Vieni tyrinėtojai manė, kad tai atskiros dievybės, kiti – kad tai skirtingi Gabijos vardai.
Marija Gimbutienė ugnies dievus Gabiją ir Gabjaujį ar Jagaubį iš pradžių skyrė indo­europietiškos kilmės dievams, o vėliau ėmė juos lai­kyti jau senosios matricentrinės Europos kilmės dievais.
Kaip pastebėjo Vladimiras Toporovas ir Viačeslavas Ivanovas, lietuvių deivė Gabija buvo la­bai artima prūsų mitologizuotam ugnies įvaizdžiui – šv. Ponikei.
Gabija lyginta su senovės graikų Hestija, romėnų Vesta.
Samantabhadra

Samantabhadra (skr. समन्तभद्र = Samantabhadra, tibet. ཀུན་ཏུ་བཟང་པོ  = Kun-tu bzang-po, kin. 普賢菩薩, pinyin: Pǔxián Púsà) – bodhisatva budistinėje mitologijoje. Aprašomas įvairiose mahajanos sūtrose, pavyzdžiui, „Suvarnaprabhasoje“, tai pat kai kuriuose „Pradžniaparamitos“ ciklo tekstuose. „Saddharmapundarikoje“ aprašomi stebukliniai Samantabhadros poelgiai dar iki Budos Šakjamunio laikų. Jis pažadąs ginti Budos mokymą ir palaikyti studijuojančius budizmą. „Gandavjūha sūtroje“ pagrindinis veikėjas Sudhana aukščiausią mokymą gauna iš Samantabhadros. Ši dievybė minima ir tarp aštuonių svarbiausių mahajanos bodhisatvų. Vadžrajanoje Samantabhadra laikomas budos Vairočanos apraiška.
Samantabhadra paprastai vaizduojamas sėdįs ant šešiagalvio dramblio, rankų ir jose laikomų simbolinių daiktų skaičius skiriasi, bet visada vaizduojamas laikąs lotosą.
Tibeto budizme Samantabhadra taip pat laikomas buda. Njingmos mokyklos tradicijoje Samantabhadra iškyla kaip pirminis (adi) buda. Ten jis vaizduojamas be rūbų, tamsiai mėlynas, meditacijos sėdėsenoje, be simbolinių daiktų, su savo pora (jub-jam) – pradžnia Samantabhadre. Pasakojama, kad Samantabhadros danguje (Akaništhoje) lankęsis mitinis Tibeto budizmo pradininkas Padmasambhava.
Vardas Samantabhadra sanskritu reiškia „visuotinė palaima“.
Algirdas Griškonis

Algirdas Griškonis (1926 m. – 2006 m. liepos 21 d. Šiauliuose, palaidotas Donelaičio kapinėse) – sporto veikėjas, Lietuvos futbolo čempionas.

Biografija

1950 m. Lietuvos futbolo taurės laimėtojas, ilgametis Šiaulių komandos „Elnias“ kapitonas. Lietuvos futbolo čempionas, Pabaltijo čempionas, TSRS jaunių futbolo čempionas.
2001 m. Lietuvos tautinis olimpinis komitetas apdovanojo garbės diplomu ir Kilnaus žaidimo (Fair play) prizu. 2005 m. Lietuvos futbolo federacija apdovanojo ordinu už nuopelnus šalies futbolui.
Leonardas Gineika

Biografija

1965 m. baigė Kauno 5-ąją vidurinę mokyklą. 1978 m. baigė Kauno technologijos technikumą, įgijo baldų technologo specialybę, vėliau studijavo Vilniaus universiteto Kauno fakultete. Šiuo metu Žemės ūkio universitete studijuoja ekonomiką.
Dirbo gamykloje „Metalistas“, Gelžbetonio gamykloje Nr.3, Lapių tarybiniame ūkyje. 1992 m. įkūrė UAB „Leonardas ir kompanija“. 2003–2007 m. Kauno rajono savivaldybės meras.
Liberalų demokratų partijos, partijos Tvarka ir teisingumas narys. 2000–2003 m., 2003–2007 m. ir nuo 2007 m. Kauno rajono savivaldybės tarybos narys.
Išsiskyręs. Vaikai Kristina, Kristijonas.
Vytautas Lukša

Biografija

Vytautas Lukša gimė Alytuje, pirmoji jo futbolo komanda Alytaus „Dainava“. Vėliau persikėlė į Vilnių ir atstovavo Vilniaus FC komandai. Nuo 2009 m. sezono buvo išnuomotas Minsko „MTZ-Ripo“ klubui, tačiau birželio pabaigoje paliko komandą. 2010 m. liepos 15 d. pasirašė vienerių metų sutartį, su galimybe ją pratęsti, su FK Arsenal Kiïv klubu. 2012 m. kovo 8 d. pasirašė dvejų metų sutartį su Panevėžio „Ekrano“ klubu. 2013 m. pasirašė dvejų metų kontraktą su Varšuvos „Polonija“ klubu.
Nuo 2015 m. atstovavo Vilniaus „Žalgirio“ ekipai. 2017 m. pabaigoje baigėsi sutartis su sostinės klubu ir nebuvo pratęsta.
Vytautas Lukša studijavo Vilniaus pedagoginiame universitete.
Monokloninės gamapatijos

Monokloninės gamapatijos yra kloninės plazminių ląstelių arba imunoglobulinus sintetinančių B limfocitų ligos, kurių rezultate kraujyje padidėja tam tikro baltymo – paraproteino – koncentracija. Paraproteinais gali būti imunoglobulinai arba jų lengvosios ar sunkiosios grandinės. Angloamerikietiškoje literatūroje monokloninės gamapatijos dar vadinamos plazminių ląstelių diskrazijomis, kadangi jų priežastis yra kaulų čiulpuose nenormaliai besidauginantis antikūnius ar jų dalis sintetinančių plazminių ląstelių klonas.

Radiologiniai tyrimai

Skeleto kompiuterinė tomografija arba rentgenogramos: galvos, visų stuburo dalių, krūtinės, dubens, galūnių, taip pat visų kitų vietų rentgeno nuotraukos esant simptomams. Esant osteoporozei rekomenduojamas tyrimas yra magnetinio rezonanso tomografija.
Karfigelos krioklys

Karfigelos krioklys (pranc. Cascades de Karfiguéla) – kaskadų sistema pietvakarių Burkina Fase, Kaskadų regione, 12 km į vakarus nuo Banforos. Susidarė Komoės upei leidžiantis nuo smiltainio masyvo (Banforos aukštumų) į lygumas.
Krioklys yra šalies turistinis objektas. Jis su apylinkėmis paskelbtas draustiniu.
Metija (palydovas)

Fizinės savybės

Metidė yra netaisyklingos formos. Jos matmenys 60×40×34 km. Tai trečias pagal dydį vidinis Jupiterio palydovas. Metidės masė ir sandara nėra žinomos, tačiau sprendžiant iš to, kad palydovo vidutinis tankis yra toks pats kaip Amaltėjos (~0,86 g/cm³), jo masė turėtų būti ~3,6×10¹⁶ kg. Pagal tankį Metidė turėtų būti sudaryta iš akyto vandens ledo (Adrastėja turėtų būti panaši). 
Palydovo paviršius nusėtas krateriais. Jis tamsus ir atrodo rausvos spalvos.
Asmens kodas

Asmens kodas – unikali simbolių (dažniausiai skaitmenų) seka, žyminti asmenį.

Kontrolinis skaičius

Jei asmens kodas užrašomas ABCDEFGHIJK, tai:
S = A*1 + B*2 + C*3 + D*4 + E*5 + F*6 + G*7 + H*8 + I*9 + J*1
Suma S dalinama iš 11, ir jei liekana nelygi 10, ji yra asmens kodo kontrolinis skaičius K. Jei liekana lygi 10, tuomet skaičiuojama nauja suma su tokiais svertiniais koeficientais:
S = A*3 + B*4 + C*5 + D*6 + E*7 + F*8 + G*9 + H*1 + I*2 + J*3
Ši suma S vėl dalinama iš 11, ir jei liekana nelygi 10, ji yra asmens kodo kontrolinis skaičius K. Jei vėl liekana yra 10, kontrolinis skaičius K yra 0.

Pakeitimai

Būta planų pakeisti asmens kodo generavimo algoritmą, kad jame nebebūtų asmeninės informacijos (lytis, gimimo data).