google/wiki40b huggingface dataset:
Chandžaras

Chandžaras (arab. خنجر) yra tradicinis Omano durklas. Jis yra panašus į Jemeno džambiją. Jis yra vyriškos pradžios, vyriškumo ir drąsos simbolis. Nacionalinis drabužis be jo nėra užbaigtas, Omane žmonės nešioja chandžarus švenčių metu.
Chandžaro geležtė lenkta, dviašmenė. Jį nešioja makštyje, papuoštoje sidabru, ant diržo, kuris panašiai papuoštas sidabriniu filigranu.
Chandžaras vaizduojamas Omano vėliavoje, kaip Omano herbo dalis.

Kitokie chandžarai

Indijos kariniame jūrų laivyne yra korvetas „Khanjar“ (vienas iš „Khukri“ serijos laivų)].
Lubano ežero gyvenvietės

Lubano ežero gyvenvietės (latv. Lubāna ezera mitrājs) – neolito ir ankstyvojo bronzos amžiaus gyvenviečių kompleksas Latvijoje, Maduonos ir Rezeknės savivaldybėse, prie upių, įtekančių į Lubano ežerą. Kultūros rezervato plotas 51632 ha.

Tyrimai

1963–1982 m. Lubano ežero gyvenvietes tyrė F. Zagorskis ir Ilzė Lozė. Atrasta apie 20 gyvenviečių. neolito pradžios Osos, Sūagalo, Zvidzės gyvenvietėse (4–3 tūkstantmetis pr. m. e.) rasta Narvos kultūrai būdingos keramikos, viduriniojo neolito Sulkos, Piesticios, Kvapanių, Nainiekstės gyvenvietėse (3 tūkstantmečio pr. m. e. antra pusė) – Sukinės ir Piestinios tipo keramikos, vėlyvojo neolito ir ankstyvojo bronzos amžiaus Aboros, Einių, Lagažų gyvenvietėse (2 tūkstantmečio pr. m. e. pradžia) – virvelinės ir brūkšniuotu paviršiumi keramikos. Gyvenvietėse taip pat rasta kaulo, rago, titnago, gintaro, medžio dirbinių, pastatų liekanų, mirusiųjų kapų. neolito laikotarpiu Lubano ežero gyvenvietės buvo gintaro apdirbimo centras. 1964 m. I. Lože Nainiekstės gyvenvietėje rado 218 gintaro papuošalų, apie 3000 neapdorotų gabaliukų ir nuoskalų, daug apskritų sagų su V formos skylutėmis, cilindrinių karolių, įvairių dirbinių (nebaigtų gaminti karolių, pakabučių); rasta titnago grąžtelių ir smiltainio akmenų – šlifavimui. Gintaro dirbinių ir ruošinių rasta ir Aboros, Kvapanių gyvenvietėse. Gintarą iš Baltijos jūros pakrantės ruošinių pavidalu, matyt, atgabendavo žmonės, vertęsi mainais. Lubano ežero gyvenvietės dirbtuvėse (panašios gintaro apdirbimo dirbtuvės rastos Šventosios 23-oje gyvenvietėje) pagaminti papuošalai nukeliaudavo į Suomiją, Karelijos, Pskovo sritis.
Liubartuvas

Istorija

Miestą įkurė Petras Firlejus, 1543 m. gegužės 29 d. Žygimanto Senojo įsakymu. Tuo metu miestas buvo reformacijos kultūros ir švietimo centru. Iki 1744 m. buvo žinomas kaip Lewartów.
Mūsų dienos (žurnalas)

Istorija

Buvo spausdinamas Rygoje su daugiaspalvėmis iliustracijomis. Skelbė grožinės literatūros kūrinius, lietuvių dailininkų kūrinių reprodukcijas.
Redaktoriai Kazys Binkis, Antanas Rimydis.
Anglijos soverenas

Anglijos soverenas (angl. sovereign) – Anglijos karalystės aukso moneta, pirmą kartą išleista 1489 m. valdant karaliui Henrikui VII.
Soverenas paprastai buvo vertas 1 svaro sterlingų arba 20 šilingų, tačiau ant jos nebuvo pažymėta monetos vertė. Pavadintas dėl dydžio ir pagal pirmosiose monetose pavaizduotą karalių soste. Averse buvo soste sėdinčio karaliaus atvaizdas, o reverse – Anglijos karalystės herbas bei Tiudorų dviguba rožė.
Pirmieji soverenai buvo 23 karatų prabos (958 prabos) ir svėrė 15,55 g (15,47 g gryno aukso). Vėliau Henrikas VIII aukso grynumą sumažino iki 22 karatų (917 prabos). Šio grynio auksas (vadinamas kronų auksu) tapo standartiniu aukso grynumu Britų salose ir JAV.
Soverenų svoris kelis kartus buvo mažintas. Paskutinius soverenus nukaldino 1604 m. Jų vietą vėliau užėmė junitai, lorelai, broudai ir ginėjos.
1817 m. soverenų kaldinimą atnaujino Jungtinė Didžiosios Britanijos ir Airijos Karalystė.
Jedward

Eurovizijos dainų konkursas 2011

Jedward buvo vieni iš penkių atlikėjų atstovauti Airijai 2011 m. Eurovizijos dainų konkurse, Vokietijoje su daina „Lipstick“. 2011 m. vasario 11 d. jie laimėjo nacionalinę atranką. Gegužės 12 d. Jedward šią dainą atliko antrajame konkurso pusfinalyje, kuris vyko Diuseldorfe. Jie užėmė 8-ą vietą su 119 taškais. Šis Airijos rezultatas yra geriausias nuo 2000 metų. Jie taip pat laimėjo Marcel Bezençon meno apdovanojimą už kurį balsavo 43 renginio komentatoriai.

Eurovizijos dainų konkursas 2012

2011 m. spalį Jedward sakė, kad jie vėl atstovaus Airijai 2012 m. Eurovizijos dainų konkurse, kuris vyks Baku, Azerbaidžane.
Vasario 24 d. Jedward laimėjo nacionalinę atranką Eurosong. Jie yra pirmieji atlikėjai, kurie atstovavo Airijai Eurovizijos dainų konkurse dvejus metus iš eilės.
Gegužės 22 d. jie dainą atliko pirmajame konkurso pusfinalyje Crystal Hall arenoje, Baku, Azerbaidžane ir užėmė šeštą vietą su 92 taškais ir sėkmingai pateko į finalą. Gegužės 26 d. jie dainavo finale ir užėmė 19 vietą su 46 taškais.
Norvegijos futbolo varžybos 2019 m.

Pereinamosios rungtynės

<...>

Galutinė lentelė

<...>

Atkrintamosios rungtynės

<...>

2019 m. Norvegijos futbolo taurės turnyras

<...>
San Diego Comic-Con International

San Diego Comic-Con International (arba tiesiog Comic-Con) – įvairias meno šakas apimanti mugė, kasmet vykstanti San Diege, Kalifornijoje, JAV. Renginys vyksta keturias dienas (nuo ketvirtadienio iki sekmadienio), trečiadienį vyksta uždara peržiūra, skirta tik profesionalams, eksponentams ir kai kuriems svečiams, užsiregistravusiems visoms keturioms dienoms.
Organizacija „Comic-Con International“ taip pat rengia kitas dvi parodas, „WonderCon“ ir „Alternative Press Expo“ (APE). Abu rengiami San Fransiske. Nuo 1974 m. „Comic-Con“ mugėje teikiami Rašalinės apdovanojimai (Inkpot Award) svečiams ir asmenims, kurie domisi populiariųjų menų industrija, bei taip pat „Comic-Con“ direktorių tarybos ir renginio komiteto nariams. Čia taip pat teikiami ir Eisnerio apdovanojimai.
Pradžioje mugėje buvo pristatomi tik mokslinės fantastikos ar fentezi tematikos komiksų knygos, filmai, televizijos programos ir susijusios populiariojo meno šakos. Dabar renginys apima platesnę populiariosios kultūros elementų įvairovę, kaip kad siaubo žanrą, anime, manga, žaislus, kolekcionuojamų kortų žaidimus, kompiuterinius žaidimus, internetinius komiksus ir fentezi romanus. Pasak Forbes, tai didžiausias tokio tipo renginys pasaulyje. 2010 m. San Diego parodų centre, kuriame vyko „Comic-Con“, apsilankė daugiau kaip 130 000 lankytojų. Pagal tai „Comic-Con“ yra ketvirtas didžiausias renginys, susijęs su komiksais, po „Comiket“, „Angoulême International Comics Festival“ ir „Lucca Comics and Games“.

Istorija

Mugė įkurta 1970 m. pavadinimu „Golden State Comic Book Convention“ grupelės asmenų iš San Diego: Shel Dorf, Richard Alf, Ken Krueger ir Mike Towry. Vėliau vadinosi „San Diego Comic Book Convention“.

Renginiai

Be paviljonų, seminarų ir studijų, kuriose bendraujama su komiksų knygų profesionalais, mugėje rodomi būsimų kino filmų ir serialų anonsai, rengiamos apžvalgos su žymiausiomis komiksų ir kompiuterinių žaidimų kompanijomis. Vakarais vyksta apdovanojimų ceremonijos, kasmetinis maskaradinis kostiumų konkursas ir „Comic-Con“ nepriklausomų filmų festivalis, kuriame rodomi tiek trumpametražiai, tiek pilnametražiai filmai, neturintys platinimo sandėrių.
Taip pat vyksta eklektinių filmų, japonų animacijos programos, žaidimų ir kitokie renginiai.
Paproč Dužos valsčius

Istorija

Valsčius egzistavo Rusijos imperijos, Lenkijos Kongreso karalystės laikais. Įkurtas 1868 m. iš dalies Jasienicos valsčiaus kaimų. 1886 m. valsčius jau nebeegzistavo, nes rašytiniuose šaltiniuose šioje vietovėje minimas tik Jasienicos valsčius.
Lešnictvo valsčius

Istorija

Valsčius buvo įkurtas XIX a. amžiuje. Nuo 1867 m. iki 1914 m. priklausė Lenkijos Kongreso karalystės, Suvalkų gubernijos, Naumiesčio apskričiai.
Cementininkas (savaitraštis)

Cementininkas – Akmenės cemento gamyklos laikraštis (savaitraštis), leistas 1958–1961 m. ir 1967–1970 m. Naujojoje Akmenėje.

Istorija

Pirmasis pramonės įmonės laikraštis Lietuvoje. Tiražas 1200–1400 egz.
Husarai

Husarai – lengvoji kavalerija, atsiradusi Vengrijoje XV a., Lenkijoje ir Lietuvoje XVI a., o likusioje Europoje ir net Amerikoje nuo XVIII a.
Husarai buvo ginkluoti ilgomis ietimis ir ypatingos formos skydais, kurie buvo nešiojami ant rankos, bet leido ta pačia ranka valdyti žirgą. Apie XVI a. vidurį Lenkijoje ir Lietuvoje husarai ėme nešioti kirasas, tapdami sunkiąją kavalerija, tuo tarpu Vengrijoje XVII a. jie nustojo naudoti skydą ir ietį ir tokiu pavidalu paplito toliau Europoje.
Raitelių husarų daliniai dar dalyvavo Pirmajame pasauliniame kare. 
Kai kurie šiuolaikinių kariuomenių daliniai tradiciškai vadinami husarų daliniais, nors jie dabar yra ne raitelių, o tankų ar lengvųjų mechanizuotų pėstininkų daliniai. Tokius husarų dalinius dabar turi D. Britanijos, Prancūzijos, Švedijos, Nyderlandų, Kanados kariuomenės. Šiuolaikiniai Danijos husarai yra paradinis raitelių eskadronas.
Visose Europos kariuomenėse husarai kaip lengvoji kavalerija buvo priskirta prie pėstininkų ir artilerijos. Abiejų Tautų Respublikoje buvo sunkieji husarai. 1919–1940 m. Lietuvos kariuomenės sudėtyje buvo Pirmasis husarų Lietuvos Didžiojo Etmono Jonušo Radvilos pulkas.
Kurmiai (Klaipėda)

Istorija

1644 m. Švėkšnos dvaro inventoriuje minima sluzba Kurmiow Matutaičio vaitystėje (Woytowstwo Matutayciowe), gyveno 4 šeimos. 1695 m. – sluzba Kurmiow ir viensėdis zascianek Kurmiow Augilovo vaitystėje (Woytowstwo Augilowe), gyveno 9 šeimos. Dauguma jų turėjo Kurmio pavardes, todėl ir kaimas taip pavadintas. 1820 m., padalijus Švėkšnos dvaro valdą, Kurmių kaimas atiteko grafui Jurgiui Pliateriui, Gedminaičių dvaro savininkui. 1846 m. bažnyčios sudarytame sąraše jau minima 14 šeimų, kuriose gyveno 77 žmonės, iš jų 25 samdiniai. 1923 m. Kurmių kaime buvo 11 ūkių ir 89 gyventojai. Iki 1950 m. kaimas priklausė Švėkšnos valsčiui, vėliau – Šalpėnų, Judrėnų, Veiviržėnų apylinkėm. Pokaryje iš Kurmių kaimo į Sibirą buvo ištremtos Alminauskų, Gailių, Vanagų šeimos. 1954 m. rudenį Kurmiuose, Kosto Jocevičiaus sodyboje, žuvo Vilko būrio parizanų vadas Eitutavičius Stasys-Žaibas. Sovietmetyje Kurmių kaimas sunyko. 2001 m. surašyti 5 žmonės.

Iš archyvo

Lietuvos valstybės istorijos archyve saugomas dokumentas: „1888 m. lapkričio 17 d.–Raseinių aps. Švėkšnos vls. gr. Pliaterio Gedminaičių dv. Kurmių k. Antstolis su viršaičiu, seniūnais ir uriadniku atvyko perduoti Pranui Šlevinskui paveldėto turto, kurį valdė mirusio brolio žmona su antruoju vyru Dominyku Almanausku. Kartu iš P. Šlevinsko turėjo būti išieškota 925 rb skola miestiečiui Andriui Adomavičiui. Almanauskai ir iš įvairių kaimų jų sukviesti valstiečiai (iš viso apie 40 žmonių) pasipriešino anstoliui ir policijai. D. Almanauskas nuteistas kalėti 1 m. ir 4 mėn., M. Alminauskienė, 3 valstiečiai ir 1 bajoras – po 6 mėn., 13 valstiečių (iš jų 1 moteris) – po 3 mėn., 2 vyrai – po du mėn.“

Mokykla

1919 m. sausio mėn. Kurmių kaime ūkininko Petro Alminausko gyvenamajame name atidaryta Kurmių pradžios mokykla. Pirmasis mokytojas buvo Antanas Klumbys, 1919–1925 m. – Juozas Rupšys. Ją lankė Kurmių, Jonikaičių, Šalpėnų, Padagų, Karpiškės, Kelvėtų kaimų vaikai.
Sovietmečiu Kurmių pradinėje mokykloje ilgą laiką dirbo mokytoja Rupšytė Ramonienė (trumpai yra mokytojavusi dailinikė Eva Labutytė). Kurmių mokykloje mokėsi prelatas Kazimieras Toliušis, Lietuvos nusipelnęs agronomas Antanas Būdvytis, rašytojas Antanas Ramonas, anglų kalbos mokytoja Rūta Mikužytė-Vaitiekūnienė ir kiti. Sovietmety, sumažėjus mokinių skaičiui, mokykla uždaryta.

Lobis

Apie 1972 m. Kurmių kaime buvo rastas monetų lobis. Iš kurio dvi Prūsijos monetos: Frydricho Vilhelmo ortas (1680 m.) ir Jelizavetos Petrovnos šeštokas yra saugomos Telšių “Alkos“ muziejuje.

Aplinkinės gyvenvietės

VEIVIRŽĖNAI – 10,5 km 
 Rumbikiai – 2,8 km
JUDRĖNAI – 5,6 km
Šalpėnai – 2,5 km
Padagai – 1,7 km
Jonikaičiai – 1,4 km 
 ŠVĖKŠNA – 8,5 km
Steponas Gilys

Biografija

1983 m. baigė Vilniaus inžinerinį statybos institutą.
1998–2000 m. Skuodo UAB „Vitūna“ projektų vadovas, PKĮ „Gilys“ direktorius. 2000–2002 m. Šiaulių miesto savivaldybės Statybos skyriaus viršininko pavaduotojas, Vyr. architektas. 2005 m. Bioenergy and Investments Ltd direktorius.
Nuo 1993 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Skuodo rajono skyriaus narys, 1994–1999 m. Skuodo skyriaus pirmininkas, 1997–1999 m. LSDP tarybos narys, Prezidiumo narys, Klaipėdos apskrities koordinacinės tarybos pirmininkas.
1997–2000 m. Skuodo rajono savivaldybės tarybos narys.
Lietuvos architektų sąjungos narys.
Nijolė Lekarauskienė

Biografija

1985 m. baigė Kauno medicinos institutą, gydytoja. Krekenavos palaikomojo gydymo ir slaugos ligononės vyr. gydytoja.
Lietuvos valstiečių partijos, Valstiečių ir Naujosios demokratijos partijų sąjungos, Lietuvos valstiečių liaudininkų sąjungos narė.
2003–2004 m. Panevėžio rajono savivaldybės tarybos narė.
Sutuoktinis Viktoras, duktė Dovilė.
Hovaro vadis

Hovaro vadis (pranc. Ouadi Howa, Ouadi Howar) – vadis pietų Sacharoje, Čado ir Sudano teritorijose. Ilgis ~400 km. Prasideda Vadajaus aukštumose, Čado rytuose. Vingiuoja į šiaurės rytus, sudaro Čado ir Sudano sieną. Toliau driekiasi per Darfūro regioną (Šiaurės Darfūrą), kol užsibaigia Libijos dykumos smėlynuose.
Hovaro vadis yra Geltonojo Nilo liekana. Ši upė tekėjo 8000–1000 m. pr. m. e. ir įtekėjo į Nilą ties pietine Nilo didžiosios kilpos dalimi (ties Ed Deba).
Muhamedas Girėjus

Karinė patirtis

Būsimasis sosto paveldėtojas, užimdamas kalgos postą, dalyvavo eilėje karinių kampanijų. 1507 m., pagal susitarimą su Lietuvos Didžiąja kunigaikštyste, dalyvavo tėvo žygyje į Maskvos valstybę. Krymo pajėgoms jau priartėjus prie Rusijos kraštinių žemių, atėjo žinia, kad į Krymą patraukė Nogajų Ordos kariuomenė. Menglis Girėjus paskyrė Muhamedą toliau vadovauti kariuomenei, o pats su savo pajėgomis pasuko link nogajų. Muhamedui nukritus nuo žirgo ir sunegalavus, įvyko vos keli susirėmimai, ir jo kariuomenė patraukė atgal į Krymą.
1509 m. nogajai, vadovaujami bajaus Agišo, vėl planavo žygį į Krymą, bet jiems nesitikint buvo sumušti Muhamedo Girėjaus dar tik keliantis per Volgą. Priešas buvo sutriuškintas: paimti belaisviai, gyvuliai, užgrobtas kitas turtas. Sekančiais 1510 m. Muhanmedas vėl vadovavo sėkmingam žygiui į nogajų žemes.
Vladas Adomavičius

Biografija

1926 m. baigė Kauno komercinę mokyklą, o 1926–1936 m. studijavo Kauno konservatorijoje violončelę pas G. Ludwigą ir P. Berkavičių, kompoziciją – pas Jurgį Karnavičių ir Joną Bendorių, fortepijoną – pas Vytautą Bacevičių, chorvedybą – pas Nikodemą Martinonį.
1936–1938 m. griežė Kauno simfoniniuose orkestruose, diriguojant Stasiui Šimkui, Baliui Dvarionui ir Mykolui Bukšai, kaip solistas koncertavo Kaune ir kitur.
1941 m. baigė Kauno Vytauto Didžiojo universiteto Statybos fakultetą, suprojektavo Alytaus ir Klaipėdos bažnyčias (kilus karui projektai neįgyvendinti), baldus Kauno universiteto klinikoms, Lietuvos sveikatos apsaugos punktams, vaikų lopšeliams ir darželiams ir kt.
1944 m. pasitraukęs į Vokietiją, 1945–1949 m. vadovavo mišriajam chorui Hanau lietuvių stovykloje. Vėliau choras pavadintas „Dainavos“ ansambliu, kuriam vadovavo Bronius Jonušas ir Stepas Sodeika, o V. Adomavičius liko chormeisteriu, akompanavo dainininkams ir instrumentalistams, vedė lietuvių dainų koncertą per Frankfurto radiją.
1949 m. atvyko į JAV ir apsigyveno Athole, kur atgaivino „Aušros“ chorą ir nemažai koncertavo. Suprojektavo ir padarė vitražus Šv. Pranciškaus bažnyčiai Athole.
V. Adomavičius sukūrė solo ir choro dainų, giesmių, kūrinių fortepijonui, sonatą violončelei, kvintetą keturioms violončelėms ir arfai, 3 melodeklamacijas, 2 simfonines poemas „Šviesa ir šešėliai“, „Blondinė“, 2 uvertiūras simfoniniam orkestrui, mišias ir kitokios muzikos. Lietuvoje ir išeivijoje daug rašė spaudoje architektūros, urbanistikos, dailės ir muzikos klausimais, pasirašydamas įvairiais slapyvardžiais.

Šaltinis

Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999. Informacijos publikavimui gautas žodinis autoriaus leidimas.
Andris Ronimoiss

Andris Ronimoiss – Latvijos ilgų nuotolių bėgikas, dalyvaujantis bekelės ir plento varžybose.
Miško pilkžemis

Miško pilkžemis – plačialapių miškų ir miškastepės juostų dirvožemis, pilkos arba tamsiai pilkos spalvos, riešutiškos struktūros. Puveningumas – 4-8 %. Derlingesnis nei jaurinis dirvožemis. Į šiaurę nuo miško pilkžemių juostos yra jauriniai dirvožemiai, į pietus – juodžemiai.
Ringa Baltrušaitė

Biografija

1989 m. sportininkė laimėjo aukso medalį individualios daugiakovės rungtyje Lietuvos čempionate. 2002 m. Baltrušaitė Lietuvos čempionate pirmą karta tapo nugalėtoja šaudyme iš olimpinio lanko. Vėliau šį titulą sportininkė apgynė dar keturis kartus: 2003 m., 2004 m., 2005 m. ir 2007 m, o 2005 m. pirmą kartą tapo ir Baltijos šalių čempionato nugalėtoja. Nuo 2005 m. iki 2008 m. pagerino 43 Lietuvos rekordus įvairiose šaudymo iš lanko rungtyse. 2004 m. atstovavo Lietuvai Europos čempionate bei 2007 m. Pasaulio čempionate, kuriame užėmė 116 vietą. 2012 m. pirmajame Lietuvos kyudo čempionate Vilniuje sportininkė pelnė bronzos medalį, o 2013 m. tapo ir šalies čempione.
Nuo 2004 m. iki 2008 m. buvo Lietuvos lankininkų federacijos generalinė sekretorė. Lietuvos kyudo federacijos prezidentė.
Anglų kalbos mokytoja (filmas)

Turinys

Linda Sinkler – vieniša keturiasdešimtmetė anglų kalbos mokytoja nedideliame miestelyje Pensilvanijoje, jau beveik susitaikiusi su mintimi, kad niekada nesuras savo antrosios pusės. Netikėtai į miestą grįžta jos buvęs mokinys Džeisonas, baigęs mokslus Niujorke, tačiau nesugebėjęs tapti tuo, kuo troško – rašytoju. Perskaičiusi šio parašytą pjesę, Linda kartu su režisieriumi Karlu pareiškia norintys pagal ją sukurti mokyklos spektaklį. Direktorius su pavaduotoja priešinasi, tačiau galiausiai nusileidžia su sąlyga, kad bus pakeista pjesės pabaiga. Linda ir Karlas nusprendžia nieko nesakyti Džeisonui, o pjesę sukurti nepakeistą. Prasideda repeticijos, dėl kurių Džeisonas apleidžia paruošiamuosius egzaminus į teisės studijas, dėl ko kyla konfliktas su tėvu.
Kartą Linda ir Džeisonas, pasidavę akimirkos silpnumui, atsiduoda aistrai, tačiau mokytoja nusprendžia, kad tai nedera ir nutraukia vos besimezgančius santykius. Atstumtas Džeisonas pradeda „kabinti“ pagrindinio vaidmens atlikėją Heilę, tuo sukeldamas Lindos pavydą. Šios susikirtus, visa mokykla sužino apie Džeisono ir mokytojos romaną...
Naktibalda

"Naktibalda" - 1973 m. Lietuvos kino studijoje sukurtas meninis filmas šeimai. Filmo trukmė - 63 min.
Šerkšnas (filmas)

Siužetas

Lietuvos jaunuoliai Rokas (akt. Mantas Jančiauskas) ir Inga (akt. Lyja Maknavičiūtė) avantiūriškai sutinka su pasiūlymu nuvežti humanitarinės pagalbos krovinį mikroautobusu iš Vilniaus. Kelias į snieguotą Donbasą tampa tikru išbandymu. Ten jaunuoliai susiduria su karą išgyvenančiais žmonėmis, įvairiais karo reporteriais. Artėdami prie fronto, kur vyksta karas, linijos Rokas ir Inga suartėja, karo akivaizdoje ima suvokti gyvybės trapumą bei meilės vertę.

Filmavimas

Kino juosta buvo filmuota pafrontės miesteliuose Kurachovėje, Marjinkoje ir Krasnohorivkoje. Kai kurie kadrai filmuoti vos 200–300 metrų nuo fronto linijos. Taip pat filmuotos vietovės Kijeve ir Dnipre Ukrainoje, Lenkijoje ir Lietuvoje.
Apaštalas Matas

Apaštalas Matas (hebr. מתי  „Viešpaties dovana“ ; gr. Απόστολος Ματθαίος) – vienas iš Jėzaus Kristaus apaštalų. Pagal Naująjį Testamentą buvo muitininkas iš Kafarnaumo, vėliau tapo apaštalu. Tradiciškai jam priskiriama pirmosios evangelijos autorystė.
Albertas Čelna

Albertas Čelna (1915 m. balandžio 26 d. Čikagoje, IL – JAV), smuikininkas ir chorvedys.

Biografija

Su tėvais grįžęs į Lietuvą, baigė Vilniaus Vytauto Didžiojo gimnaziją ir mokėsi griežti smuiku konservatorijoje. Bet prasidėjęs Antrasis pasaulinis karas studijas nutraukė. Keletą metų mokytojavo vienoje Vilniaus pradžios mokykloje, vėliau smuiku griežė „Vaidilos" teatre. 1940 metais pasitraukė į Vakarus. Pirmiausia apsistojo Austrijos sostinėje Vienoje, kur keletą mėnesių dirbo nedideliame fabrike. Rusų armijai įžengus į Austriją, pasitraukė į Vokietiją. Kurį laiką dainavo A. Mikulskio vadovaujamame M. K. Čiurlionio ansamblyje, o paskui išvyko į Freiburgą. Čia įstojo į konservatoriją ir mokėsi smuikuoti, griežė konservatorijos simfoniniame orkestre. 1949 metais vasarą atvyko į Australiją ir apsigyveno Melburne. Pagal sutartį dvejus metus dirbo chemijos fabrike, o vėliau iki pensijos pašte.
Į Melburną iš Vokietijos atvyko nemaža lietuvių, ir Juozas Petrašiūnas suorganizavo vyrų chorą. Pirmasis choro pasirodymas įvyko 1950 metais Vasario 16-osios minėjimo proga. Netrukus prisijungė ir moterys, ir choras tapo mišrusis. Jam iki 1978 metų vadovavo A. Čelna. Keletą metų choras vadinosi „Aidos“ vardu, o 1956 metais pasivadino „Dainos sambūriu“. Pirmąjį koncertą jis surengė 1956 m. gruodžio 2 d. Kolingwoodo (Collingwood, Melbourne) priemiesčio savivaldybės salėje. 1957 m. birželio 9 d. „Dainos sambūrio“ koncerte pasirodė mišrusis, vyrų ir moterų chorai, 1957 m. rugsėjo 1 d. koncerto programa pakartota Adelaidėje. Mišrusis choras atliko Stasio Šimkaus dainą „Vėjo dukra“, J. Kačinsko „Pjovėją“, V. Banaičio harmonizuotą liaudies dainą „Po aukštus kalnus“, J. Žilevičiaus „Anoj pusėj ežero“ ir „Laisvės dainą". Choras nuolat rengė koncertus įvairiuose Australijos miestuose, dalyvavo dainų šventėse ir kituose kultūros renginiuose. Choro vadovas dirigavo koncertuose ir dainų šventėse.

Šaltinis

Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999. Informacijos publikavimui gautas žodinis autoriaus leidimas.
Maistinis sūrymas

Maistinis sūrymas (angl. brine, pickle, rus. рассол) - maisto gamybai skirtas sūrymas. Paprasčiausiu atveju tai maistinės kokybės natrio chlorido tirpalas, sudėtingesniais - sudėtingos cheminės sudėties vandeninis natrio chlorido tirpalas su papildomomis medžiagomis (kai kuriomis kitomis druskomis, prieskoniais). Toks sūrymas naudojamas maisto sūdymui.
Sūrymu vadinamas ir jau naudotas sūrymas, kuris susidaro sūdant mėsą, žuvį, ikrus, daržoves. Toks sūrymas turi daug įvairių organinių medžiagų, dėl kurių gali būti naudojamas kaip atskiras maisto produktas kitų patiekalų gamyboje.
Jonas Pliekaitis

Biografija

Nuo 1995 m. advokatas Biržuose.
Nuo 1990 m. Lietuvos demokratinės darbo partijos narys, nuo 1997 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Biržų rajono skyriaus narys.
1995–2000 m. Biržų rajono savivaldybės tarybos narys.
Tripolė

Istorija

Dabartinis miestas įkurtas 1770 m.
Chebas

Istorija

Chebo apygarda 870 m. buvo įtraukta į naują Rytų Frankonijos markgrafystę, kuri iš pradžių priklausė Babenbergams, o nuo 906 m. Vohburgo grafams, kurie sau prisiskyrė ir Chebo margrafų titulą.
Theo Albrecht

Veikla

Theo baigė profesinį mokymą motinos parduotuvėje, įsitraukė į prekybos verslą.
1971 m. lapkričio 29 d. Theo Albrecht buvo pagrobtas. Po 17 dienų buvo sumokėta 7 mln. DM išpirka (tarpininkavo vyskupas Francas Hengsbachas). Pagrobėjai buvo sulaikyti ir 1973 m. nuteisti kalėti (8,5 m. laisvės atėmimo bausme). Theo Albrecht vėliau teisme bandė išsikovoti, kad sumokėta išpirka būtų nurašyta į ypatingąsias išlaidas.
Broliai Albrechtai gyvenę atsiskyrę nuo visuomenės, apie Theo Albrechtą žinoma mažiau nei apie Karlą. Paskutinė Theo Albrechto viešumoje daryta nuotrauka buvo 1971 m. Vienam reporteriui pavyko dar kartą nufotografuoti abu brolius XX a. 8 deš. pradžioje.
Abu broliai buvo itin taupūs. Vokietijos žiniasklaidoje skelbta, kad pagrobimo metu Theo Albrechto pagrobėjai buvo nustebę, pamatę jo paprastą kostiumą, todėl prieš pagrobdami pareikalavo parodyti tapatybės kortelę.
Theo žaidė golfą bei rinko rašomąsias mašinėles. Gyveno Föhr saloje, 1 km² dydžio nuosavame žemės sklype turėjo įsirengęs golfo aikštyną.
Kaip ir jo brolis Karlas Theo buvo laikomas milijardieriumi; „Forbes“ duomenimis, jo turtas siekė 15,1 mlrd. USD (2006 m.), 22 vieta „Forbes“ sąraše. Abu broliai laikė turtą per Markus-Stiftung ir Siepmann-Stiftung paramos fondus.