google/wiki40b huggingface dataset:
Studentė pagal iškvietimą

Turinys

19-metė pirmo kurso studentė Laura sunkiai verčiasi ir, kad apmokėtų mokslus bei turėtų pajamų, yra priversta dirbti, nes tėvai neišgali jos finansuoti. Nepaisant to, mergina nuolat gyvena nepritekliuje ir ne visada gali laiku apmokėti sąskaitas. Kartą po to, kai jos bute buvo išjungta ir vėl įjungta elektra, Laura imasi internete ieškoti papildomo darbo. Užklydusi į suaugusiųjų pažinčių puslapius ji randa skelbimą, jog pagyvenęs vyras siūlo 100 eurų už galimybę pabūti su jauna mergina. Laura nusprendžia susitikti su Džo, sau žadėdama, kad tai bus pirmas ir paskutinis kartas, tačiau lengvas uždarbis ją vis labiau įtraukia į prostituciją, o klientai, siūlantys nemažas sumas, kartais būna visiškai nenuspėjami...
Vištiniai karveliai

Sistematika

Šiuo metu yra 20 rūšių. Iš visų karvelinių genčių daugiausia išnyko vištinių karvelių rūšių, Nuo trijų iki keturių rūšių išnyko per XVIII a., o likusios rūšys sparčiai nyksta dėl gyvenomosios aplinkos sunaikinimo, invazinių rūšių ir medžioklės. Be to yra daug rūšių, kurios niekada nebuvo tyrinėtos iki išnykimo ir yra žinomos tik iš pusiau fosilinių likučių. Šios rūšys išmirė per ankstyvąjį pietų Ramiojo vandenyno regiono apgyvendinimo etapą (apie 3000-1400 m. pr. m. e.).
Jaunieji žudikai

Turinys

Klasėje, kurioje mokosi probleminiai paaugliai įvykdomas nusikaltimas: jie išprievartauja ir nužudo mokytoją. Byla pavedama komisarui Lamberčiui, tačiau dėl jauno nusikaltėlių amžiaus jo veiksmų laisvė apribota, be to, šie slepia nusikaltimo motyvą ir visi tvirtina nedalyvavę nusikaltime. Lambertis pradeda įtarti, kad už šio nusikaltimo stovi kažkas, paskatinęs paauglius jį įvykdyti, ir dabar jam reikia rasti vieną, pasirengusį prabilti ir pasakyti tiesą...
Long-Term Capital Management

Long-Term Capital Management L.P. (LTCM) - apribotos rizikos fondas, įkurtas 1994 metais. Fondo veikla buvo labai sėkminga, vidutinė metinė grąža buvo daugiau nei 40 % per metus. Tačiau, daugiausia dėl Rusijos finansų krizės, fondas 1998 metais patyrė daugiau nei 4,6 milijardo JAV dolerių nuostolių ir 2000 metais buvo likviduotas.

Istorija

Salomon Brothers investicinio banko arbitražo skyriaus vadovas, John Meriwether buvo priverstas palikti banką. Po kurio laiko jis įsteigė LTCM apribotos rizikos fondą ir pasikvietė geriausius Salomon Brothers arbitražo skyriaus darbuotojus bei gabiausius finansų profesorius, matematikus ir net kelis Nobelio Prizo Laureatus. Pats fondo valdytojas buvo įtakingas ir turėjo pažinčių tarp iškilių finansininkų. 1994 metais John Meriwether įsteigtas LTCM fondas buvo surinkęs apie milijardą JAV dolerių pradinėms investicijoms. Bankai šiam fondui skolindavo pinigus labai palankiom sąlygom, o už sudaromus sandorius jie neprašydavo užstato. Tokiu būdu fondas galėjo smarkiai pasididinti svertą. Fondas pagrindine užsiimė obligacijų arbitražu, bet aršėjant konkurencijai, pradėjo skverbtis į vis rizikingesnes sritis. Kelerius metus iš eilės fondas net neturėjo nuostolingų mėnesių, o tai savo ruožtu paskatino fondo valdytojus dar labiau rizikuoti. Fondas rodė įspūdingus rezultatus iki pat 1998 metų, bet paskui finansų rinkas sukrėtė Azijos valiutų krizė ir Rusijos finansų krizė, kurių metu apribotos rizikos fondas patyrė žiaurius nuostolius. Per kelis mėnesius LTCM fonde investuoti pinigai sumažėjo 92 procentais. FED, JAV centrinis bankas nenorėdamas, kad finansų rinkas ištiktų visiškas krachas, sukvietė didžiausių bankų vadovus ir paskatino juos įnešti papildomų lešų, kurios buvo skirtos išvestinių priemonių likvidavimui - jų bendra rinkos vertė siekė maždaug 1 trilijoną JAV dolerių. Fondas buvo išgelbėtas, bankininkai atgavo savo pinigus, o investuotojai tik dalį. Beje, fondo valdytojai praradę krūvą pinigų, vėliau sėkmingai įkūrė kitą fondą ir net pritraukė kelis buvusius investuotojus.
Magistralinis kelias A7 (Lietuva)

Istorija

Tarybų Sąjungoje šis kelias buvo trasos A229, jungusios Vilnių su Kaliningradu, dalimi.
Konservapedija

Konservapedija – Vikipedijos alternatyva, atstovaujanti krikščioniškąjam fundamentalizui bei jam giminingoms pažiūroms.
Svetainę 2006 m. sukūrė bei šiuo metu prižiūri Amerikoje gyvenantis namų mokytojas Andrew Schlafly. Projektas sulaukė nemažai paminėjimų žiniasklaidoje, kur yra plačiai kritikuojamas už klaidas, netikslumus bei tendencingas pažiūras.

Istorija

Enciklopediją įkurti paskatino 2005 metais Amerikoje vykusi diskusija, kuomet valdanti institucija (angl. Board of Education) svarstė galimybę nutraukti mokyklose gyvybės evoliucijos dėstymą, nes evoliucija neįrodyta ir (ieškovo požiūriu) prieštarauja religinėms tiesoms.

Turinys

Ši enciklopedija ginčija ir bando paneigti evoliuciją, įskaitant simbiontinę chloroplastų bei mitochondrijų kilmę. Ilgai buvo aktyviai ginčijamas juodųjų skylių egzistavimas, nors neseniai gauti naujesni mokslo rezultatai pripažinti ir enciklopedija dabar pataisyta. Visuotinis atšilimas vadinamas „liberalistiniu mitu“, neigiama reliatyvumo teorija. Aršiai kritikuojamas Amerikos prezidentas (Barack Obama) bei kai kurie kiti politikai.
Žiniasklaidoje esama įspėjimų, jog svarbu žiūrėti kokia Internete esančia informacija remiamasi, nes kai kurie šaltiniai, tokie kaip ši enciklopedija, gali būti labai abejotini.
Perskeltas dangus

Perskeltas dangus – 1974 m. Lietuvos kino studijoje pagal Vytauto Bubnio romaną „Po vasaros dangum“ sukurtas meninis filmas. Drama. Filmo trukmė – 1 val. 34 min.

Siužetas

Po ilgų klajonių po SSRS, namo pas tėvus į gimtąją Lietuvą sugrįžta sūnus. Kartu su juo – ukrainietė žmona, kuriai nusibodo klajonės, ji laukiasi ir nori sėslaus gyvenimo, kad ir svetimame krašte.
Slovakijos herbas

Aprašas

Raudoname skydo lauke sidabrinis patriarchinis kryžius, kylantis iš mėlynos triviršūnės kalvos skydo papėdėje.
D'Arčėjaus gelta

d’Arčėjaus gelta (pranc. Guelta d'Archei) – vienas žinomiausių guelta tipo kraštovaizdžių, esantis Sacharos dykumoje, šiaurryčių Čade, į pietryčius nuo Fados miesto. (Geltos – dykumų šlapynės, susidarančios, kai požeminiam vandeniui užliejus žemės paviršių, išlieka pastovūs vandens telkiniai.) Šioje formacijoje gyvena kelios gyvūnų rūšys, įskaitant Nilo krokodilus (Crocodylus niloticus Laurenti). Pastarieji sudaro vieną iš paskutinių išlikusių krokodilų kolonijų Sacharoje.
d’Arčėjaus gelta yra sunkiai žmogui pasiekiama vietovė.
Nupė

Istorija

Nupė - viena iš hausų valstybių, klestėjusi Sahelio civilizacijoje. Ji buvo įkurta apie XV a. ir priklausė septynių antrinių valstybių (Banza bakvai) grupei. Skirtingai nei dauguma kitų hausų kultūrinio arealo valstybių, tai nebuvo miestas - valstybė, o greičiau nemaža gyvenviečių, išsidėsčiusių prie Nigerio upės, konfederacija. Gali būti, kad jų sostinė buvo Rabahas.
Šios valstybės kūrėjai ir valdovai nebuvo etniniai hausai, o nupių tauta. Todėl jos valdovai buvo tituluojami ne sarkin, kaip daugumoje hausų valstybių, o ecu. XVIII a jie priėmė islamą.
Fulbiams sukūrus Sokoto kalifatą, Nupė buvo įjungta į jį, ir vietinę dinastiją pakeitė fulbių emyrų dinastija, nors jie neretai tituluodavosi ecu. Sostinė buvo įtvirtinta Bidoje.
1897 m. Nupė buvo paimta britų (įjungta į Šiaurės Nigerijos protektoratą). Tai dar labiau pablogino padėtį šalyje ir padidino vietos vaidus. 1898 m. sukilęs princas Idrisu Gana, nepaklusdamas fulbiams, persikėlė į pietus už Nigerio upės ir įsikūrė Pategi mieste. Taip jis pradėjo naują Nupės valdovų liniją, kuri kovoja su fulbiškąja.
Mažeikių muziejus

Mažeikių muziejus – Mažeikių rajono kultūros įstaiga, 1931–1948 m. Mažeikių „Alkos“ muziejus, 1948–1990 m. Kraštotyros muziejus, Mažeikiuose.

Istorija

Muziejus įkurtas 1928 m. kraštotyrininko, pradžios mokyklos vedėjo mokytojo S. Ličkūno, sukaupusio daug archeologijos, etnografijos ir tautodailės vertybių, iniciatyva. 1926 m. S. Ličkūnas bandė oficialiai užregistruoti savo muziejėlį Šaulių rinktinės vardu, bet jam nepavyko gauti paramos, tad šio sumanymo atsisakė. Kuriantis „Senovės pažinimo mylėtojų“ kuopelei S. Ličkūnas prie kuopelės neprisijungė, nes, būdamas mokytojas, gimnazisto Vl. Pūnio sumanymus galėjo laikyti nelabai rimtais. Jei tam jis būtų oficialiai pritaręs, galėjo nukentėti jo, mokytojo, autoritetas – jam tada būtų vadovavęs jo paties mokinys. S. Ličkūnas įsijungė į kuopelės veiklą, tapo revizijos komisijos pirmininku tik po to, kai Vl. Pūnis susiruošė išvykti studijuoti į Kauną. Nuo 1928 m. rugsėjo 11 d. jis tapo kuopelės pirmininku. Tuo laiku buvo atidarytas ir Mažeikių muziejus. S. Ličkūnas Kankinių gatvėje buvo pasistatęs namelį. Viename gale gyveno pats su šeima (turėjo 4 vaikus), kitame gale dviejuose kambariuose buvo įkurtas muziejus. Iš pradžių lankytojams buvo rodoma 500 eksponatų. Kartu su „Senovės pažinimo mylėtojų“ kuopele S. Ličkūnas išleido žurnaliuką „Senovė”. Pablogėjus sveikatai, jis neteko savo pagrindinio darbo, todėl Telšių „Alkos” muziejus Mažeikių muziejų pasiūlė prijungti prie Telšių ir pažadėjo S. Ličkūnui finansinę paramą bei apmokėti turimas muziejaus skolas. 1931 m. birželio 3 d. S. Ličkūnas sušaukė steigiamąjį Telšių „Alkos“ muziejaus Mažeikių skyriaus susirinkimą. Į jį nebuvo pakviestas nė vienas „Senovės pažinimo mylėtojų“ kuopelės narys. Dėl to kilo Vl. Pūnio nepasitenkinimas. Mažeikių muziejų S. Ličkūnas tvarkė (su trumpomis pertraukomis) iki pat savo mirties 1944 m.
Muziejus nukentėjo per Antrąjį pasaulinį karą – 1944 m. perkraustant eksponatus į miesto savivaldybės rūsius nemažai vertybių dingo. Vėl ėmė veikti 1945 m., turėjo apie 12 000 eksponatų. 1955 m. per gaisrą sudegė beveik visi eksponatai, 1955–1958 m. neveikė. 1965–1988 m. buvo Telšių kraštotyros muziejaus filialas.

Fondai

Muziejaus fonduose sukaupta apie 50 000 eksponatų (2008 m.), tarp jų rinkiniai: archeologija, etnografija, numizmatika, senoji fotografija, spaudiniai ir dokumentai, dailės kūriniai.
NS Arktika

Istorija

Kurį laiką Arktika buvo nenaudojamas, tačiau praėjusio amžiau 10-ame dešimtmetyje suremontuotas ir vėl naudotas.
2005 m. gegužę pasiekė rekordą, kuomet nepakviestas į uostą jūroje išbuvo visus metus, o tų pačių metų rugpjūčio 25 d. nuplaukė milijoninę jūrmylę.
2007 m. balandžio 9 d. ledlaužiui būnant Karos jūroje šalia Jenisiejaus žiočių, apie 120 km nuo Diksono uosto, įsiplieskė gaisras. Atkirsta ugnis spėjo nuniokoti tris laivo kajutes bei sunaikinti elektros paskirstymo prietaisų skydą; branduolinio reaktoriaus nepasiekė, o aukų išvengta. Po gaisro ledlaužis buvo išsiųstas remontui į Murmanską.
2008 m. spalio pradžioje sustabdyti reaktoriai ir jis daugiau nebenaudojamas .
Stanislovas Paškevičius

Stanislovas Paškevičius (g. XVII a. – XVIII a. pirmoji pusė) – Lietuvos teisininkas, teisėtyrininkas civilistas, Vilniaus universiteto profesorius. Stanislovas Paškevičius baigė teisės studijas, apgynė teisės daktaro disertaciją, abiejų teisių daktaras. Vilniaus universiteto Teisės fakulteto profesorius. Nuo 1712 m. Vilniaus universiteto civilinės teisės dėstytojas.
Vaclovas Jakučionis

Biografija

Studijavo Kauno Vytauto Didžiojo universitete, bet mokslų nebaigė. Šiauliuose gyveno nuo 1936 m., dirbo buhalteriu „Gubernijos“ alaus darykloje, Šiaulių geležinkelio apygardoje. 1971–1986 m. Šiaulių geležinkelio stoties visuomeninio muziejaus vedėjas. Rinko muziejui eksponatus ir juos tvarkė, vedė ekskursijas. Surinko per 35 tūkstančius lietuviškų pavardžių ir perdavė Lietuvių kalbos instituto fondui. Bendardarbiavo respublikinėje ir miesto periodikoje, pats leido žurnalą „Gintaro kraštas“.
Armeniškiai

Istorija

1950–1977 m. buvo Armeniškių apylinkės centras.
Michailas Vsevolodovičius

Biografija

Tėvas Vsevolodas Sviatoslavičius Ryžasis, motina Lenkijos karaliaus Kazimiero II duktė Marija. Sūnus Rostislavas Michailovičius.
Dalyvavo 1223 m. Kalkos mūšyje su mongolais–totoriais. Vengrijos karaliaus Belos IV padedamas 1235 m. užėmė Haličą, vėliau – Kijevą. Mongolams–totoriams puolant Rusią 1240 m. pabėgo į Vengriją. 1241 m. sugrįžo į Kijevą, sostą prarado 1243 m., kai išvyko į Vengriją, į sūnaus Rostislavo ir Belos IV dukters Onos vestuves. Nužudytas Aukso ordoje, kai atvyko čia jarlyko Černigovo žemei valdyti. 1547 m. kanonizuotas.
Orangutanai

Paplitimas

Savaime laisvėje gyvena Borneo ir Sumatros salų drėgnuose atogražų miškuose. Anksčiau, Pleistoceono epochoje, jų paplitimo arealas buvo gerokai platesnis, dar gyveno pietryčių Kinijoje, Indokinijos pusiasalyje, Javos saloje.

Apibūdinimas

Turi ilgas rankas, rausvą ar kartais rusvą kailį.

Mityba

Orangutanai daugiausia minta medžių lapija, šakelėmis, pasmaguriauja paukščių kiaušiniais, bet pagrindinę jų maisto dalį sudaro vaisiai. Tapanulio orangutanų mityba gana skirtinga, kadangi minta įv. vikšrais ir kankorėžiais.

Orangutanų moksliniai tyrinėjimai

Viena žinomiausių orangutanus tiriančių mokslininkų – lietuvių kilmės primatologė, antropologė Birutė Galdikas (Biruté Galdikas).

Išnykimo grėsmė

Visoms išlikusioms orangutanų rūšims gresia išnykimas dėl žmonių naikinamų miškų, taip pat dėl nelegalios prekybos naujagimiais orangutanais. 
Anot Tarptautinės raudonosios knygos, 2016 m. pasaulyje laisvėje gyveno apie 100 000 orangutanų, kai tuo tarpu 1973 m. jų buvo apie 288 500. Bet jeigu ir toliau bus medžiojami ir kertami Borneo ir Sumatros miškai ir vietoj jų plečiamos palmių aliejaus plantacijos, manoma kad 2025 m. otangutanų gali sumažėti iki 47 000 individų.

Pavadinimo kilmė

Žodis orangutanas kilęs iš malajų kalbos žodžių orang hutan, reiškiančių „miško žmogus“.
Max Krause

Biografija

Gimė 1859 m. liepos 15 d. Doviluose. Nuo 1866 m. iki 1876 m. mokėsi Klaipėdos, Karaliaučiaus ir Berlyno gimnazijose, vėliau studijavo žemės ūkio mokykloje, nuo 1887 m. tapo Dovilų kaimo valdytoju, tuo pačiu priklausė pėstininkų pulko rezervui. 1890 m. tapo Dovilų apylinkės vadovu. Nuo 1898 m. iki 1908 m. buvo Prūsijos landtago narys ir nuo 1903 m. iki 1907 m. Vokietijos imperijos reichstago narys, išrinktas kaip Vokietijos konservatorių partijos atstovas Karaliaučiaus apygardos Klaipėdos ir Šilutės apylinkėse.
Jevgenijus Osipovas

Karjera

Į Lietuvą atvyko 2018 m. pradžioje ir atstovavo FK Trakai. Tvirtas pagrindo žaidėjas, kuris A lygos rungtynėse žaidė 29 kartus ir pasižymėjo trimis įvarčiais.
2019 m. sausio 28 d. pranešta, kad futbolininkas žais Estijos pirmenybėse.
Žaidėjas taspo Levadia Tallinn nariu.
Tefė

Istorija

Gyvenvietė pradėjo kurtis XVII a. jėzuitams šiame regione įsteigus misijas. 1759 m. gyvenvietė įkurta oficialiai (tuomet vadinta Ega).
Vytautas Motiekaitis

Biografija

Baigė Linkuvos gimnaziją, 1936 m. – kunigų seminariją. Bendradarbiavo žurnale „Tiesos kelias“, 1936-1938 m. laikraščio „Žemaičių prietelius“ redaktorius. Priklausė Lietuvos žurnalistų sąjungai.  Nuo 1972 m. birželio 2 d. kunigavo Vėžaičių mstl. Šv. Kazimiero bažnyčioje, buvo Telšių vyskupijos tribunolo teisėjas.
Johann Deisenhofer

Biografija

1971 m. baigė Miuncheno technikos universitetą, 1974 m. biochemijos daktaras. 1972-1988 m. dirbo Makso Planko biochemijos institute Martinsryde prie Miuncheno. Nuo 1988 m. Teksaso universiteto profesorius.
Pievinis pelėžirnis

Ekologija

Auga pievose, laukuose, pamiškėse ir pakrūmėse, pakelėse, pylimų šlaituose. Mėgsta derlingesnius, vidutinio sunkumo, sunkesnės mechaninės sudėties, nerūgščius, turtingus ir nelabai sausus dirvožemius. Pakenčia pavasarinį užliejimą, šiokią tokią paunksnę.
Žiedus lanko bitės, kamanės, vapsvos, drugiai. Sėklas valgo vabzdžiai. Augalas yra paprastosios garstytės (Leptidea sinapis) lervų maisto šaltinis.

Biologija

Tai daugiametis, iki 120 cm aukščio žolinis augalas. Šakniastiebis plonas, išsišakojęs, iš jo išauga ilgos palaipos. Stiebas liaunas, kylantis ar laipiojantis, briaunotas, nuo pamato šakotas. Lapkočiai latakiški, 1-3 cm ilgio. Priešiškai plunksniški lapai auga poromis iš dviejų pailgų, gyslotų lapelių, su prielapiais ir baigiasi šakotu ar paprastu ūseliu arba dygleliu. Lapeliai pailgai lancetiški ar lancetiški, 2-3 cm ilgio ir 0,3-0,8 cm pločio, lankiškai gysloti, dažnai su 3 ar 5 neryškiomis gyslomis. Juos laiko lancetiški, gysloti, nusmailėję, 2-5 cm ilgio koteliai. Prielapiai esti stambūs, panašūs į lapelius. Ūseliai kabinasi į kaimynines žoles ir kelia į šviesą žiedus.
Žiedynkočiai auga ilgesni už lapus, dažnai truputį lenkti. Žiedkočiai 2-4 mm ilgio, plaukuoti. Ilgakotėse kekėse susitelkę po 5-8 žiedus, kuriuose daug nektaro. Turi varpišką, plaukuotą taurelę. Vainiklapiai penki. Vainikėlis geltonas, atvirkščiai kiaušiniškas, 10-16 mm ilgio. Burės lakštelis dažnai su juosvomis gyslomis. Liemenėlis plokščias, jo vidus plaukuotas. Kuokelių dešimt.
Žydi birželio-liepos mėnesiais. Auga lėtai, pradeda žydėti po trejų metų. Vaisiai – pailgos, plokščios, juosvos, tinkliškai gyslotos, 2,5-4 cm ilgio, su mažu, truputį lenktu snapeliu ankštys. Jose yra po 8-10 sėklų. Sėklos apvalios, šiek tiek suplotos, 2,5-3 mm skersmens, šviesesnės ar tamsesnės rudos spalvos, margos. Dauginasi vegetatyviškai palaipomis ir sėklomis, bet jų sudygsta mažai. Dera per 10 metų. Augalas diploidinis, 2n = 14 arba 28.

Savybės

Tai gera pašarinė žolė, turinti vertingų medžiagų, baltymų daugiau negu dobiluose, bet dėl kartaus skonio žalios žolės galvijai vengia. Be to, ganyklose blogai atželia ir nepakelia mindymo. Žolei džiūstant kartumas nyksta. Labai pageidautinas šienaujamose pievose.
John Lewis (1920)

Biografija

Nuo 1927 m. mokėsi skambinti fortepijonu, Niu Meksikos universitete iki 1942 m. studijavo muziką ir antropologiją. Vėliau iki 1945 m. tarnavo JAV kariuomenėje, grojo su Keniu Klarku.
1946–1948 m. D. Gilespio orkestro aranžuotojas ir pianistas. Ansamblio „Modern Jazz Quartet“ (veikė 1951–1974 m. Niujorke) muzikos vadovas. 1953 m. baigė Manheteno muzikos mokyklą (menų magistras). 1955 m. su G. Šuleriu įkūrė džiazo ir klasikinės muzikos draugiją, propagavo vadinamąją trečiosios srovės (third stream) muziką.

Kūryba

Sukūrė muziką filmams „Nėra saulės Venecijoje“ (1957 m., režisierius Renė Vadimas), „Prieš rytdieną“ (1959 m., režisierius Robertas Vaisas), džiazo temų, tarp jų – „Django“, „2 Degress east – 3 Degrees west“, „Fontessa“, „Versailles“, „Cortege“, „Delauney’s dilemma“.
Žymesni albumai: „Grand Encounter“ (1956 m.), „Wonderful World of Jazz“ (1960 m.), „Midnight in Paris“ (1988 m.), „Evolution“ (1999 m.).
Canon EOS 400D

Canon EOS 400D (Digital Rebel XTi (vad. JAV), EOS Kiss Digital X (vad. Japonijoje)) – skaitmeninis - veidrodinis fotoaparatas, gaminamas Canon Inc., pristatytas rinkai 2006 m. rugpjūčio 24 d.
Fotoaparatas yra su 10.1 mln. vaizdo elementų CMOS jutikliu (didžiausia rezoliucija – 3 888 x 2 592 taškų), integruota valymo sistema, 2,5 colio LCD ekranu, 9 taškų fokusavimo sistema. Objektyvas gali būti keičiamas (Canon EF, Canon EF-S tipo objektyvai).
Pakeitė prieš tai gamintą Canon EOS 350D.
Ivultino rajonas

Geografija

Rajonas yra Rytų Sibiro jūros ir Čiukčių jūros pakrantėje, pietryčiuose siekia Beringo jūrą (Kryžiaus įlanką). Priklauso Vrangelio, Heraldo salos. Teka Amguema, Paljavaamas, Kyvekvynas, Kuvetas.
Nutiestas Ivultino–Egvekinoto kelias.

Istorija

Rajonas įkurtas 1953 m. su centru Egvekinote. 1973 m. iš dalies Ivultino rajono sudarytas Šmito rajonas. 2008 m. Šmito rajonas vėl prijungtas, sudarytas Rytų rajonas. Po kelių mėnesių jam grąžintas Ivultino rajono pavadinimas. 2009 m. Bilingso gyvenvietė atiduota Čiaūno rajonui.
Panevėžio politechnikumas

Istorija

Panevėžio politechnikumas pradėjo veiklą 1960 m. miesto istoriniame pastate Klaipėdos g. 3, buvusios Panevėžio mokytojų seminarijos patalpose. Tada čia veikė vakarinis (kontingentui su viduriniu išsilavinimu), dieninis (su 8 klasių ir viduriniu išsilavinimu) bei neakivaizdinis skyriai. Pirmasis direktorius – Pranas Pranaitis, mokymo daliai tuo metu vadovavo Jonas Andriūnas, vėliau ketverius metus direktoriavęs. Pirmieji dėstytojai - Laima Nemickienė, Gražina Skrebienė, Genovaitė Ramanauskienė, Vytautas Panava, Audronė Galuzienė, Joana Giršvildienė, Kazimieras Dubinskas, Jonina Jackevičienė, Vytautas Venckevičius, Ona Mikalkevičienė, Petras Mikalkevičius – kūrė pirmąsias laboratorijas.
1961 m. politechnikumo bazėje buvo įkurtas KPI vakarinis skyrius (dab. KTU Panevėžio institutas). Mokomoji ir laboratorinė bazė buvo kuriama bendromis abiejų mokymo institucijų pastangomis. Ja galėjo naudotis tiek būsimi technikai, tiek inžinieriai.
Augančiai Panevėžio pramonei reikėjo specialistų, todėl buvo plečiama mokymo įstaigos bazė, daugėjo studentų ir dėstytojų. 1966 m. iškilo naujas mokomasis pastatas Laisvės a. 23. 1967 m. pradėta naudoti sporto salė ir bendrabutis. 1969 m. atsidarė 120 vietų valgykla, 1981 m. atidarytas antrasis mokomasis politechnikumo korpusas. 1990 m. Panevėžio politechnikumo moksleiviai apgyvendinti naujame, šiuolaikiškai įrengtame 12 aukštų 350 vietų bendrabutyje. Devintojo dešimtmečio pabaigoje politechnikumas pasiekė savo brandos viršūnę. Čia dirbo apie 70 dėstytojų, kasmet mokėsi apie 1500 studentų, buvo išleidžiama iki 400 absolventų. Tuo metu direktoriumi dirbo Sergejus Davydovas, pavaduotojais – Aleksandra Nevierienė ir Algis Navickas. Per 30 savo veiklos metų politechnikumas išleido 8035 absolventus.
1991 m. Panevėžio politechnikumas reorganizuotas į Panevėžio aukštesniąją technikos mokyklą, kuri 2002 m. tapo Panevėžio kolegijos Verslo ir technologijų fakultetu.
Tara Reid

Šeima

Tara Reid gimė Niudžersyje, JAV. Turi jaunesnius dvynius brolį Patricką ir seserį Colleen bei dar vieną brolį Tomą. Vaikystėje lankė Manheteno Professional Children's School mokyklą kartu su būsimaisiais aktoriais Christina Ricci, Sarah Michelle Gellar bei Macauley Culkin.

Karjera

Sulaukusi devynerių, Tara Reid pradėjo vaidinti televizijos žaidime Child’s Play bei kituose televizijos projektuose jaunimui. Vėliau sekė pasirodymai seriale „Pagaliau Skambutis! Nauja klasė“ bei „Visi mano vaikai“.
Persikėlusi į Holivudą, Tara Reid greitai išpopuliarėjo vaidmenimis filmuose „Didysis Lebovskis“, „Miesto legenda“ ir „Amerikietiškas pyragas“. Greta sėkmingo debiuto didžiojoje scenoje, bulvarinė spauda greitai atkreipė dėmesį į jos triukšmingus pasilinksminimus su Paris Hilton, Nicole Richie bei Lindsay Lohan.
Nuo 2000 m. vaidmenys komerciškai nesėkminguose filmuose „Daktaras T ir moterys“, „Josie and the Pussycats“ bei audringas laisvalaikis gerokai pakenkė Taros, kaip rimtos aktorės, reputacijai. Bandymas sugrįžti į televiziją taip pat nebuvo sėkmingas: NBC serialo „Scrubs“ trečiajame sezone jos personažas pasirodė 11-e serijų ir buvo scenaristų išbrauktas dėl nuolatinių aktorės nesutarimų su režisieriais.
Vaidmenys filmuose „Mano boso dukra“ bei „Vienas tamsoje“ buvo nepalankiai sutikti kritikų. Nuo 2006 m. filmai, kuriuose vaidina Tara Reid, dažniausiai iš karto yra leidžiami DVD formatu, nedemonstruojant jų kino teatruose. Vienintelė išimtis – juosta „Incubus“.
2005 m. ji pasirašė sutartį su E! Channel's dėl televizijos projekto „Wild On Tara Reid“ (vėliau pervadinto į „Taradise“), turėjusio pasakoti apie žvaigždžių gyvenimą, tačiau dėl prastų reitingų šou buvo nutrauktas parodžius vos 8 epizodus iš 14.
Karjerai klostantis vis prasčiau, vieninteliu Taros pajamų šaltiniu kuriam laikui tapo mokami vieši apsilankymai naktiniuose klubuose. Žurnalo „People Magazine“ duomenimis, būdama karjeros viršūnėje, už tokį pasirodymą gaudavo iki 65 000 dolerių, tačiau dabar suma siekia vos 1500.
2008 m. lapkritį Tara Reid buvo 60-čiai dienų paguldyta į Malibu kliniką gydytis nuo alkoholizmo ir anoreksijos. E! News duomenimis, tai padėjo gauti vaidmenis iš karto dvejuose filmuose, o In Touch Weekly už jos gyvenimo aprašymą sumokėjo 150 000 dolerių.
2009 m. ji kartu su dizaineriu Ed Hardy išleido drabužių liniją,
2010 m. sausio-vasario „Playboy“ numeryje publikuojamos Taros Reid nuotraukos.

Asmeninis gyvenimas

Tara Reid susitikinėjo su Rusijos ledo ritulininku Sergejumi Fiodorovu, amerikietiško futbolo žaidėjais Tomu Brady, Jerome Bettis, Jeremy Shockey, Kyle Boller, Kevin Mawae, tenisininku Mark Philippoussis.
Filosofija (leidinys)

Filosofija – tęstinis filosofijos leidinys, ėjęs 1960–1968 m. Vilniuje.

Istorija

Leido LSSR aukštojo ir specialiojo vidurinio mokslo komitetas. Išėjo aštuoni tomai. Redagavo Eugenijus Meškauskas, Irmija Zaksas ir Juozas Barzdaitis.
Odelsko valsčius

Istorija

Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų tauta – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. valsčius priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. 1934 m. Odelsko gyvenvietei buvo suteiktos miesto teisės. Po II pasaulinio karo rytinė valsčiaus dalis atiteko Baltarusijos TSR, o vakarinė Lenkijai, kur buvo įkurtas naujas Babikių valsčius.