google/wiki40b huggingface dataset:
Petras Valiūnas

Biografija

Mokėsi Alytaus rajono Punios vidurinėje, o 1979 m. baigė Miroslavo vidurinę mokyklą. 1979–1980 m. mokėsi Vilniuje 35-ojoje technikos mokykloje, kurioje įgijo tekintojo specialybę. 1980–1981 m. dirbo Alytaus šaldytuvų gamykloje krovėju.
1981–1986 m. studijavo Lietuvos žemės ūkio akademijoje, įgijo mokslinio agronomo specialybę. 1986–1988 m. buvo Alytaus rajono „Saulės“ kolūkio augalų apsaugos agronomas, 1988–1992 m. – Mikalavo kolūkio vyriausiasis agronomas, 1992–1998 m. – Mikalavo žemės ūkio bendrovės valdybos pirmininkas. 1998–2005 m. dirbo UAB „Algos“ saugos tarnybos Alytaus padalinio vadovu.
2005–2010 m. studijavo Vilniaus universiteto Teisės fakultete ir įgijo teisės magistro kvalifikaciją. 2005–2013 m. ėjo AB bankas „Snoras“ Alytaus filialo saugos skyriaus viršininko pareigas. Nuo 2013 m. – Sodros valdybos Alytaus skyriaus specialistas.
Nuo 2014 m. – Europos Parlamento nario Bronio Ropės padėjėjas Lietuvoje.
1995–1997 m. ir nuo 2015 m. – Alytaus rajono savivaldybės tarybos narys, nuo 2010 m. – Jungtinio demokratinio judėjimo tarybos narys, vėliau – Nepartinio demokratinio judėjimo tarybos, valdybos narys, Alytaus rajono skyriaus pirmininkas. Nuo 2014 m. – Lietuvos valstiečių ir žaliųjų sąjungos Alytaus rajono skyriaus pirmininkas.
Žmona Zita, dukros – Kristina, Karolina, Gintarė. Moka anglų, rusų, prancūzų kalbas. Pomėgiai: muzika, sportas, medžioklė.
Daniliškės (Trakai)

Istorija

Tai vienas seniausių sentikių kaimų, įsikūręs po 1548 m. pradėtos valakų reformos. Šiame kaime, priklausiusiame dvarininkui Riomeriui, buvo leista įsikurti 116 sentikių. XX a. tarpukariu už kelių kilometrų į rytus nuo kaimo ėjo demarkacinė linija su Lenkija. 2001 m. sentikių bendruomenei priklausė 150 tikinčiųjų.
Salako herbas

Aprašas

Raudoname skydo lauke, ant trijų tašytų auksinių piramide sudėtų akmenų, tupintis sidabrinis sakalas su auksiniu snapu ir nagais, dešine koja laikantis auksinį lotyniškąjį kryžių.

Istorija

Ieškant simbolių nutarta pasirinkti tašytus bažnyčios pamatų akmenis, stiprią sąsają su dvasingumu (kryžiaus simbolis) ir sakalą, kaip artimą miestelio pavadinimui žodį – skaitant miestelio pavadinimą (Salakas) iš galo gaunamas Sakalas.
Herbą patvirtino Lietuvos Prezidentas 2004 m. liepos 7 d.
Siaubingas inspektorius

Turinys

Paolo de Andželis svajoja tapti chirurgu, siekti karjeros medicinos srityje, tačiau jam nesiseka išlaikyti paprasčiausio egzamino, be to, jis niekaip neranda pastovaus darbo. Ši padėtis labai erzina jo sužadėtinę Džordžiną, kuri jau kelerius metus laukia vestuvių. Galiausiai vieną dieną ji sužino, kad sanitarijos tarnyba ieško inspektoriaus ir pasiūlo Paolo išbandyti savo laimę. Pastarasis melu ir blefu įtikina esąs tinkamas kandidatas, o kaip išsilavinimo įrodymą pateikia iš savo bendravardžio gydytojo pavogtą diplomą.  
Naujoje tarnyboje Paolo greitai užsirekomenduoja kaip nesukalbamas ir savo kolegas skundžiantis darbuotojas. Pasinaudojęs iš Džordžinos gauta informacija apie planuojamą nelegalų sandėrį, Paolo įduoda jos ir savo viršininkus. Norėdama užgniaužti skandalą, ministerija paaukština Paoloir padeda šiam atidaryti nuosavą gydytojo kabinetą, kuriame pradeda lankytis įtakingų politikų žmonos. Viena jų, partijos lyderio Skorzarelio-Mičio sutuoktinė, supažindina Paolo su vyru ir pastarasis pasiūlo jam pradėti politiko karjerą. Kadangi šio sužadėtuvės su Džordžina jau nutrūkusios, jam pasiūloma santuoka iš išskaičiavimo ir Paolo, siekiantis tik savo tikslų bei galimybės būti išrinktam į senatą, sutinka. 
Tuo pat metu paaiškėja, kad diplomuotas gydytojas Paolo de Andželis yra visai kitas asmuo, tačiau artėja rinkimai į senatą ir ministras nusprendžia šios informacijos neviešinti ir negriauti perspektyvaus jauno  politiko karjeros...
Rima Visockaitė

Biografija

1999 m. Salako bendruomenės centro socialinė darbuotoja.
2001 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Zarasų rajono skyriaus narė.
Nuo 2005 m. Zarasų rajono savivaldybės tarybos narė.
Salako bendruomenės jaunimo klubo narė, Zarasų jaunimo visuomeninių organizacijų sąjungos „Apskritasis stalas“ narė, 2003–2004 m. pirmininkė, nuo 2004 m. valdybos narė. 2005 m. Salako bendruomenės pirmininkė. Lietuvos jaunimo organizacijų tarybos (LIJOT) Biuro administratorė.
The Singles 86-98

Apie albumą

Albumas išleistas 1998 m. rugsėjo 28 d. Albume yra 21 daina. Buvo išleistas ir singlas, pristatęs albumą – „Only When I Lose Myself“.
Visoms dainoms žodžius bei muziką sukūrė Gore'as.
Šiaurės Lietuvos kolegija

Istorija

Kolegijos veiklos ištakos siekia 1994 m., kai Šiauliuose buvo įkurtas Verslo konsultacinis centras, kuris teikė teisines, ekonomines, finansines konsultacijas. 1997 m. buvo įkurtas Suaugusiųjų mokymo centras, pradėjęs organizuoti suaugusiųjų mokymą bei perkvalifikavimą.
2001 m. buvo įkurta Šiaurės Lietuvos aukštesnioji verslo mokykla, pasiūliusi dienines (nuolatines) ir neakivaizdines (ištęstines) verslo vadybos ir teisės studijas. Jos steigėjais buvo Šiaulių regiono plėtros agentūra ir 2 fiziniai asmenys – dr. Mykolas Dromantas ir Dainora Samčenkienė. Mokslą pradėjo 42 studentai.
2002 m. buvo patvirtinta ir įregistruota aukštųjų studijų Verslo vadybos studijų programa. 2003 m. LR Vyriausybė patvirtino Šiaurės Lietuvos kolegijos statusą. Buvo parengta ir įregistruota aukštųjų neuniversitetinių studijų Teisės studijų programa.
2004 m. Kolegija įsikuria naujose ir moderniose patalpose, kuriose dirba iki šiol. Buvo parengta ir įregistruota aukštųjų studijų Kompiuterių tinklų administravimo studijų programa.
2007 m. Studijų kokybės vertinimo centro ekspertams atlikus kolegijos veiklos išorinį vertinimą, kolegijos veikla įvertinta teigiamai. Buvo parengta ir įregistruota aukštųjų studijų Finansinių institucijų ekonomikos studijų programa.
2009 m. buvo parengta ir įregistruota aukštųjų studijų Renginių verslo vadybos studijų programa.
2010 m. parengta ir įregistruota aukštųjų studijų Multimedijos technologijos studijų programa.
2012 m. tarptautinė akreditacinė komisija patvirtino Finansinių institucijų ekonomikos programą.
2013 m. tarptautinė akreditacinė komisija patvirtino Verslo vadybos, Renginių verslo vadybos, Teisės ir Multimedijos technologijų programas.
Bogoras

Istorija

Vietovė gyvenama nuo Tarumanagaros karalystės laikų. Vėliau čia išaugo Pakuan Padžadžarano miestas ir tapo Sundos karalystės sostine. 1579 m. miestą sunaikino Banteno sultonatas.
XVIII a. olandai čia įkūrė kavos ir kaučiuko auginimo sritį. 1746 m. buvo įkurtas Beitenzorgo (ol. Buitenzorg) miestas. Jis tapo populiariu kurortu, čia ilsėdavosi Olandų Rytų Indijų generalgubernatorius. 1834 m. miestą nuniokojo Salako ugnikalnio išsiveržimas.
1942 m. suteiktas Bogoro pavadinimas. Bogoras tapo svarbiu Indonezijos mokslo centru.
Bobrovycia

Istorija

Bobrovycia gyvenama bent nuo XI a., šaltiniuose minima nuo XIV a. Vėliau priklausė LDK, bet 1664 m. buvo sunaikinta totorių. 1807 m. pastatyta cukraus gamykla (vėliau darbuotojų sunaikinta), 1868 m. gyvenvietę pasiekė geležinkelis. 1923 m. Bobrovycia tapo rajono centru, 1958 m. gavo miesto statusą.
Botijų kalba

Klasifikacija

Dzongkha priklauso tibetiečių kalbų grupei. Ji turi lingvistinį sąryšį su dabartine tibetiečių kalba, kaip ispanų kalba su italų kalba. Šios šiuolaikinių kalbų poros prarado abipusį suprantamumą, bet jos dalijasi bendrą protėvių kalbą, kuri vis dar vartojama liturginiame kontekste. Tuo tarpu, kai religijos mokslininkai Ispanijoje ir Italijoje studijuoja lotynų kalbą, Romos Katalikų Bažnyčios bažnytinę kalbą, vienuoliai Tibete ir Butane studijuoja senąją tibetiečių kalbą – šventąją Tibeto budizmo kalbą. Iki pat 1960 m. Butano mokyklose buvo mokoma šia kalba.
Dzongkha sudaro trys skirtingi dialektai: wang-the (kalbama Timpu ir Punakoje), haa ir šiaurinio Timpu, kurie kartais laikomi atskiromis kalbomis. Egzistuoja ir priešingas variantas: giminingos kalbos Butane, tokios kaip adapa, brokat, čocangacakha (20 000 kalbančiųjų), lakha (8 000), lajakha (8 000) ir lunanakha (700) laikomos dzonghos tarmėmis.
Kitos giminingos dzongkha kalbos yra sikimiečių (kalbama Sikime), groma (kalbama Kinijoje prie Butano šiaurės vakarų sienos), džirelių ir šerpų kalbos (Nepale). Laikoma, kad visų jų protėvynė buvo Čumbi slėnis (Kinijoje), iš kur paplito į dabartines teritorijas.

Paplitimo arealas

Botijų kalba ir tarmės yra gimtoji kalba gyventojams aštuoniuose Butano rajonuose (Phodrange, Punakhe, Timpu, Gasoje, Paro, Haa, Daganoje ir Čukchoje). Taip pat šia kalba šnekančiųjų yra netoliese Vakarų Bengalijoje esančio Kalimpongo, kadaise priklausiusio Butanui. Botijų kalbos mokymas yra privalomas visose Butano mokyklose, o kalba yra lingua franca ir rajonuose, kur ši kalba ne gimtoji. Botijų kalba retai išgirstama už Butano ribų ir apylinkėse. Vis dėlto 2003 m. visas Butano/Australijos filmas „Keliautojai ir burtininkai“ sukurtas šia kalba.
Jeonbuk Hyundai Motors FC

Istorija

Klubo ištakos siekia 1994 m.
Moterų balsas

„Moterų balsas“ (angl. The women's voice) – pirmasis JAV lietuvių mėnesinis žurnalas moterims, ėjęs nuo 1916 m. spalio mėn. iki 1922 m.

Istorija

Pirmasis lietuvių darbininkių žurnalas. Buvo leidžiamas 1916–1920 m. Filadelfijoje, nuo 1920 m. – Brukline. Leido Lietuvių moterų progresyvis susivienijimas Amerikoje. Žurnalas ėjo 1-2 kartus per mėnesį.
Žurnalas socialistinės, nuo 1919 m. – komunistinės krypties. Platintas ir Lietuvoje.

Kiti leidiniai

Nuo 1923 m. pakeistas „Moterų balso“ pavadinimas: 1923–1932 m. ėjo mėnesinis „Darbininkių balsas“. Niujorke jį leido Lietuvių darbininkių susivienijimas Amerikoje. Redagavo Juzefa Benesevičiūtė-Šukienė, Elena Jeskevičiūtė, Kotryna Petrikienė, Stefanija Sasnauskienė (Sasna).
Šį leidinį nuo 1932 m. rugpjūčio iki 1933 m. tęsė „Darbininkė“. Pasirodė 17 jo numerių. Redagavo K. Petrikienė, S. Sasnauskienė (Sasna).
Bendradarbiavo Antanas Bimba, Vincas Jakštys (Senas Vincas), Ksavera Karosienė-Baltrūnytė, Jonas Kaškaitis, Algirdas Margeris, Rojus Mizara, Z. Paišiūtė, Žemaitė ir kt.
Golubovcai

Sportas

Miesto futbolo klubas FK Zeta Golubovci yra viena sėkmingiausių paskutinių metų Juodkalnijos futbolo komandų.
Gediminas Ramanauskas

Gediminas Ramanauskas (1961 m. birželio 22 d. Panevėžyje), choro dirigentas ir pedagogas.

Biografija

Mokėsi Panevėžio J. Balčikonio vidurinėje mokykloje ir vaikų muzikos mokykloje. 1972–1979 choro dirigavimo mokėsi Vilniaus M. K. Čiurlionio vidurinėje meno mokykloje (dėst. G. Navasaitienė ir N. Kazakauskienė). 1979–1984 choro dirigavimą studijavo Lietuvos valstybinėje konservatorijoje (doc. N. Kazakauskienės klasė). Studijų metais vadovavo Vilniaus darbo veteranų mišriajam chorui (1981–1983), 1984–1986 tarnavo sovietinėje armijoje. 1995 stažavo Anglijoje – Manchesterio universiteto Muzikos departamente.
Nuo 1986 rudens Šiaulių pedagoginio instituto (universiteto) Muzikos katedros dėstytojas, nuo 1992 vyr. asistentas.
Nuo 1986 vadovavo Muzikos katedros choro studijai, iš kurios vėliau suformuotas studentų mišrusis choras „Studium“ (45 dalyviai). Chorą išmokė daug įvairių autorių kūrinių, koncertavo su juo Lietuvoje, Latvijoje, Estijoje, Baltarusijoje, Rusijoje, Čekijoje, Švedijoje, Danijoje, Prancūzijoje. Kolektyvą parengė 1990 Lietuvos tautinei Gediminas Ramanauskas dainų šventei, 1994 I ir 1998 II Pasaulio lietuvių dainų (chorų konkurse savo kategorijoje laimėjo antrąją vietą) šventėms Lietuvoje, 1988, 1991 ir 1995 Baltijos studentų dainų šventėms „Gaudeamus“ Vilniuje, Rygoje ir Tartu. 1997 III Lietuvos aukštųjų mokyklų studentų chorų festivalyje Vilniuje G. Ramanausko diriguojamas choras ir kamerinis orkestras meniškai atliko Č. Sasnausko „Requiem“. 1986–1993 pedagogas vadovavo ir Šiaulių trikotažo fabriko „Verpstas" moterų chorui – jj parengė 1990 Lietuvos tautinei dainų šventei Vilniuje. G. Ramanauskas diriguoja Šiaulių miesto dainų šventėse ir kituose renginiuose.
Nuo 2006 m. sausio 6 d. yra koncertines įstaigos Šiaulių valstybinio kamerinio choro „Polifonija“ vadovas.
Universalijos

Universalijos (lot. universalis) – bendrosios sąvokos. Loginė ir filosofinė universalijų aiškinimo problematika išsiskyrė jau antikoje.
Logikoje universalijos aiškinamos kalbinės išraiškos atžvilgiu. Tiriant sintaksinius kalbos ryšius, nustatoma universalijų struktūra, jų funkcijos loginiame procese formalizuojamos. Ši problematika, kurią iškėlė dar Aristotelis, aktuali ir šiuolaikinei kalbos analizei.
Filosofijoje universalijų samprata siejasi su ontologinio sąvokų prigimties aiškinimo tradicija. Klausimas, ar bendrosios sąvokos turi atitikmenų tikrovėje, buvo keliamas jau antikoje, nors jis jau tada sukėlė įvairių nuomonių. Svarstant šį klausimą, tiesioginę įtaką turėjo Platono prielaida apie idėjų, kaip abstrakčių objektų, realią būtį. Bendrųjų sąvokų atitikmenų tikrovėje klausimas tapo pagrindinis viduramžių filosofijoje. Labiausiai išsiskyrė 3 jo aiškinimo kryptys: realizmas, nominalizmas ir konseptualizmas. Naujųjų amžių sąvokos prigimties teorijose (R. Dekarto, G. V. Leibnico, T. Hobso) jos reiškėsi modifikuota forma.
Filosofinėse matematikos, pirmiausia aibių teorijos, sąvokų, taip pat lingvistinių struktūrų prigimties interpretacijose universalijų problema ir jos sprendimo tradicinės kryptys paplitusios ir šiais laikais.
Elektrinė grandinė

Elektrine grandine laikoma tokių tarpusavyje sujungtų elementų visuma, kurioje vykstantys procesai apibūdinami srovės ir įtampos priklausomybėmis.
Elektrinės grandinės elementai skirstomi į aktyvinius ir pasyvinius. Pirmieji yra elektros energijos šaltiniai, o antrieji vartoja arba kaupia energiją.
Johansono strėliukė

Paplitimas

Tai Šiaurės Eurazijos rūšis. Paplitusi Skandinavijoje, išskyrus Daniją, Š. Baltarusijoje, Latvijoje, Rusijoje, Sibire, Korėjoje. Lietuvoje rūšis aptikta Labanoro regioninio parko Girutiškio rezervate (Švenčionių r.).

Biologija ir ekologija

Rūšis gyvena nedideliuose distrofiniuose ežerėliuose, aukštapelkėse. Dėl rūgščios reakcijos tokių ežerėlių vanduo neturtingas mineralinių medžiagų. Dažniausiai individai aptinkami ant kiminų, kitų samanų, viksvų, plūdurlapių žiedinių augalų. Suaugėliai neskraido virš atviro vandens, skraido žemai tarp augalijos. Patelės kiaušinius deda į vandens augalų stiebus. Lervos vystosi 1- 2 metus. Skraido nuo birželio iki rugpjūčio vidurio.
Dangutė Mikutienė

Biografija

1984 m. baigė Panevėžio Juozo Balčikonio vidurinę mokyklą. 1981–1984 m. neakivaizdiniu būdu studijavo Maskvos liaudies menų universitete. 1984–1988 m. studijavo Lietuvos valstybinės konservatorijos Klaipėdos Teatro fakultete ir įgijo režisierės specialybę. 1993 m. baigė parapsichologijos kursus tarptautiniame centre „Atlanta“. 2000–2007 m. studijavo Mykolo Romerio universiteto viešojo administravimo magistrantūroje.
1988–1999 m. Trakų kultūros rūmų renginių organizatorė. 1999–2000 m. Seimo narės Vidos Stasiūnaitės padėjėja-sekretorė. 2000–2004 m. Seimo narė, išrinkta Trakų-Elektrėnų rinkimų apygardoje Nr. 58. Iškėlė Naujoji sąjunga (socialliberalai). Seime dirbo Valstybės valdymo ir savivaldybių bei Sveikatos reikalų komitetuose, 2002–2004 m. Sveikatos reikalų komiteto pirmininkė. Seimo delegacijos Europos Tarybos Parlamentinėje Asamblėjoje (ETPA) narė, 2002–2003 m. ETPA Vyrų ir moterų lygių galimybių komiteto vicepirmininkė. 2004–2008 m. Seimo narė, 2004–2006 m. Sveikatos reikalų komiteto pirmininkė, nuo 2006 m. pavaduotoja.
2008-2012 m. kadencijos Seimo narė. Nuo 2012 m. LR Seimo narė, Sveikatos reikalų komiteto pirmininkė. 
1998–2004 m. Naujosios sąjungos (socialliberalų) narė. Nuo 2005 m. Darbo partijos narė. 2000–2003 m. Trakų rajono savivaldybės tarybos narė. Buvo išrinkta ir 2002 m. bet mandato atsisakė.
Trakų rajono verslininkų asociacijos pirmininkė, Lietuvos verslo darbdavių konfederacijos Trakų filialo tarybos pirmininkė, Lietuvos odontologų rūmų garbės narė.
Vyras Julius, sūnus Narimantas, duktė Ringailė.
Rainiai

Istorija

Rainiai šaltiniuose minimi nuo 1597 m. Kaime 1665 m. buvo 10, 1738 m. – 2 kiemai. XIX a. minimi Rainių kaimas ir dvaras.
Antrojo pasaulinio karo metu, naktį iš 1941 m. birželio 24 d. į 25 d., Rainių miškelyje Raudonoji armija nužudė apie 80 kalinių (intelektualų, teisininkų, politikų ir kitokių „liaudies priešų“, uždarytų į Telšių kalėjimą) – vyko Rainių žudynės.
Tarybiniais metais Rainiai buvo kolūkio pagalbinė gyvenvietė; 1963–1968 m. Viešvėnų apylinkės centras.

Žymūs žmonės

Išlikusi sodyba, priklausiusi dainininkui Kiprui Petrauskui (1885–1968).
Klaido užutėkis

Klaido užutėkis (angl. Firth of Clyde, škot. gėl. Linne Chluaidh) – didelė Airijos jūros įlanka ties šiaurės vakariniais Didžiosios Britanijos krantais, vakarų Škotijoje. Skiria nuo pagrindinės salos dalies Kintairo pusiasalį. Ilgis iki 140 km, plotis nuo 40 km ties žiotimis iki 5 km šiaurinėje dalyje. Gylis – 33–164 m. Šiaurėje pereina į giliai įsiterpiančius užutėkius ir estuarijas (Loch Longą, Ger Lochą, Klaido estuariją). Per Bjuto sąsiaurį jungiasi su Loch Finu. Klaido upe Klaido užutėkis jungiasi su Forto užutėkiu, esančiu kitapus Britanijos. Užutėkyje yra Arano, Bjuto salos.
Pagrindiniai uostai: Grinokas, Dambartonas, Port Glazgas (prie estuarijos), Eras, Ervinas, Ardrosanas, Brodikas.
Disbakteriozė

Disbakteriozė arba disbiozė (gr. dys, lot. dis – priešdėlis, reiškiantis neigimą, priešingumą + bakterija) – žarnyno mikrofloros sudėties ir savybių pasikeitimas.
Disbakteriozė dažniausiai atsiranda, kai vartojami chemoterapiniai vaistai, ypač antibiotikai, citostatikai, imunosupresantai, nes daugelis jų slopina arba naikina organizmui reikalingas bakterijas. Pvz., plataus veikimo spektro antibiotikai sunaikina ne tik ligos sukėlėją, bet ir natūralią mikroflorą. Todėl įsigali toksigeniški, nepalankiai virškinamąjį traktą veikiantys mikrobai. Disbakteriozė gali atsirasti sergant kai kuriomis lėtinėmis virškinamojo trakto, infekcinėmis ligomis, po salmoneliozės, po rentgenoterapijos, jonizuojančiosios spinduliuotės.
Dėl disbakteriozės sutrinka maisto medžiagų virškinimas, pasisavinimas. Disbakteriozei būdingas tuštinimosi sutrikimas - ligonis dažnai viduriuoja, kartais užkietėja viduriai, jam pučia pilvą, juntamas nemalonus skonis burnoje. Gali prasidėti mažakraujystė, stomatitas.
Ligonis gydomas vaistais, atkuriančiais natūralią mikroflorą ir slopinančiais patogeninius mikrobus, vitaminais, dieta.
Britanis

Britanis (angl. britannium), britaniškasis metalas (angl. Britannia metal) – piuterio (angl. pewter) tipo lydinys, mėgstamas dėl sidabrinės spalvos. Dažniausiai jį sudaro 92% alavo, 6% stibio ir 2% vario.
Britanis pirmą kartą pagamintas 1769 ar 1770 m. Jį išrado Džeimsas Vikersas (James Vickers). Lydinys pradžioje, kol jį pagal sutartį gamino Šefildo gamintojai Ebenezeris Henkokas (Ebenezer Hancock) ir Ričardas Džesopas (Richard Jessop), vadintas angl. Vickers White Metal 'Vikerso baltasis metalas'. 1776 m. lydinį ėmė gaminti pats Vikersas, kuris buvo jo gamybos licencijos savininkas iki mirties 1809 m. Tada kompanija atiteko jo sūnui Džonui ir žentui Elijai Vestui (Elijah West). 1836 m. kompanija buvo parduota Džono Vikerso sūnėnui Ebenezeriui Steisiui (Ebenezer Stacey; Hannah Vickers ir John Stacey sūnus).
Britanis yra specifinė piuterio atmaina, kuriai rinkodaros sumetimais suteiktas savas pavadinimas prekinis ženklas. Britanis kartais vadinamas angl. Britannia Ware. Prancūzijoje gaminamas britanis vadinamas pranc. métal argentin ar Minofor.
Gaminiai iš britanio dažniau tekinami, negu liejami. Britanis lydosi +255 °C temperatūroje.
1846 m. buvo sukurta elektrocheminio dengimo sidabru technologija, nuo tada britanis plačiai imtas naudoti kaip pamatinis metalas sidabru dengtiems stalo įrankiams ir kitiems namų reikmenims. Anglų kalboje naudojama santrumpa EPBM, kuri reiškia angl. electroplated Britannia metal 'elektrochemiškai dengtas britanis'. Dengtas britanis paprastai buvo naudotas kaip pigesnis sidabru dengto naujasidabrio (EPNS angl. electroplated nickel silver ' 'elektrochemiškai dengtas naujasidabris'), kuris tvirtesnis už britanį, pakaitalas.
Iš britanio gaminamos kasmet įteikiamos Oskarų statulėlės. Jos gaminamos iš britanio ir dengiamos auksu
Britanis (kitaip britaniškasis metalas) neturi būti painiojamas su Britanijos sidabru, didelio grynumo sidabro lydiniu.
Jonas Petroševičius

Biografija

2011 m. Jurbarko rajono savivaldybės tarybos narys nuo Lietuvos liaudies partijos (mandato neteko).
Nerijus Valskis

Karjera užsienio klubuose

2014 m. sausio 16 d. pasirašė 3,5 metų sutartį su Rumunijos FC Universitatea Craiova klubu. 2017 m. sausio mėn. pasirašė 1,5 metų sutartį su Tel Avivo „Bnei Yehuda“ klubu.
2019 m. liepos pradžioje persikėlė į Indijos Chennai City FC klubą, su kuriuo pasirašė vienerių metų sutartį.

Lietuvos rinktinė

Nacionalinėje rinktinėje debiutavo 2013 m., varžybose prieš Latviją.
Artak Yedigaryan

Karjera

Yedigaryan baigė Pyunik futbolo mokyklą. Žaidė rezervinėje komandoje. 2009 m. debiutavo pagrindinės komandos sudėtyje. Su Pyunik 2010 m. sezone laimėjo Armėnijos lygą, Armėnijos taurę ir Armėnijos supertaurę.
2012 m. vasarą pasirašė trejų metų sutartį su Donecko Metalurg klubu. 2013 metais žaidė gimtojoje Armėnijoje FK "Banats" klube. 2014 ir 2015 metais atstovavo Vilniaus FK "Žalgiriui". Per tą laiką vilniečiams atstovavo 20 kartų A lygos pirmenybėse. Nuo 2016 metų karjerą tęsia Armėnijoje FK "Alaškerto" klube.

Karjera nacionalinėje rinktinėje

2010 m. gegužės 25 d. debiutavo Armėnijos vyrų futbolo rinktinėje. Draugiškos rungtynėse, prieš Uzbekiją. Armėnija laimėjo varžybas 3–1.
Birutė Eišmontienė-Raudonytė

Birutė Eišmontienė-Raudonytė (g. 1945 m. vasario 11 d. Stuomenų k., Prienų r.) – choro dirigentė ir pedagogė.

Biografija

1981 m. baigusi Plutiškių vidurinę mokyklą, mokėsi vienų metų chorvedžių kursuose Marijampolės muzikos mokykloje (dirigavimą dėstė A. Uzėla). 1962–1966 m. choro dirigavimo mokėsi Kauno J. Gruodžio muzikos mokykloje – technikume (dėst. l. Kuzmienė). 1974–1979 m. neakivaizdiniu būdu choro dirigavimą studijavo Lietuvos valstybinės konservatorijos Klaipėdos fakultetuose (dėst. R. Motiejūnas). 1966–1968 m. Kėdainių vaikų muzikos mokyklos akordeono mokytoja. 1968–1990 m. Alytaus politechnikumo dėstytoja; ten vadovavo merginų ir vaikinų vokaliniams ansambliams, kurie respublikinėse apžiūrose pelnė prizinių vietų. 1974 m. politechnikume suorganizavo moksleivių (dainavo ir dėstytojai) mišrųjį chorą (80-100 dalyvių) ir pasiekė ryškių meninių laimėjimų. Respublikinių dainų švenčių ir Stasio Šimkaus chorų konkursuose choras pelnė pirmųjų ir kitų prizinių vietų, dalyvavo rajoninėse, zoninėse, respublikinėse dainų šventėse bei įvairiuose festivaliuose, Alytaus ir Vilniaus miestų dainų šventėse, koncertų surengė Alytaus mieste ir rajone, koncertavo Užkaukazėje ir Suvalkų krašte. Choro repertuare buvo sudėtingesnių A. Lūdigo, A. Šenderovo, G. Verdi ir B. Smetanos kūrinių.
Nuo 1991 m. Alytaus 11-osios vidurinės mokyklos muzikos ir dainavimo mokytoja, vyresniųjų klasių merginų choro vadovė. Kurį laiką vadovavo ir profesinės technikos mokyklos merginų chorui. Mokytojos parengtas 11-osios vidurinės mokyklos merginų choras dalyvavo Alytaus miesto, rajono ir zoninėse dainų šventėse, 1994 m. I Pasaulio lietuvių dainų šventėje Kaune ir Vilniuje. 1995 m. Panemunės vidurinėje (buvusi Alytaus 11-oji vidurinė) mokykloje įkūrė merginų choro studiją „Aušra“ ir išplėtojo plačią koncertinę veiklą. 1995 m. merginos koncertavo Norvegijoje ir I Dzūkijos kultūros kongrese Alytuje, 1996 m. Prancūzijoje, dalyvavo tarptautiniame festivalyje „Dainų versmė" ir jaunimo menų festivalyje Vilniuje, 1997 m. koncertavo Baltarusijoje – giedojo Pelesos Šv. Lino bažnyčioje ir lietuvių pagrindinėje mokykloje, dalyvavo 1997 m. Alytaus miesto ir Lietuvos moksleivių dainų šventėje Vilniuje, 1998 m. II Pasaulio lietuvių dainų šventėje Vilniuje.
B. Eišmontienė – Alytaus miesto ir rajono dainų švenčių dirigentė ir vyr. dirigentė, 1985, 1990 ir 1994 m. zoninių dainų švenčių Prienuose dirigentė, 1995 m. I Dzūkijos kultūros kongreso Alytuje jungtinio choro dirigentė, nuo 1994 m. mokytoja metodininkė, nuo 1996 m. mokytoja ekspertė, muzikos mokytojų metodinės komisijos pirmininkė.

Šaltinis

Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999. Informacijos publikavimui gautas žodinis autoriaus leidimas.
Hapoel Haifa FC

Istorija

Klubo istorija 1924 m.

Žymūs žaidėjai

Klube žaidė šie žymesni futbolininkai: Dudu Aouate, Reuven Atar, Yitzhak Englander, Yochanan Vollach, Robby Young, Giovanni Rosso.