Smolenskas

Nuo 863 m.

Vienas seniausių Rusijos miestų, Kijevo amžininkas, rašytiniuose šaliniuose minimas jau 863 metais. Tuomet jis buvo krivičių žemių centras, susikūręs Rytų Europos didžiojo vandens prekybos kelio iš Skandinavijos į Graikiją ir kitų svarbių prekybos kelių kryžkelėje. Greta vietos gyventojų krivičių IX a. Smolenske ėmė kurtis iš Skandinavijos atvykę plėšikaujantieji vikingų pirkliai. 882 m. vikingų kunigaikštis Olegas užkariavo Smolenską ir prijungė prie Kijevo Rusios, kaip forpostą tarp Kijevo ir Naugardo. Kijevo Rusios valstybei skylant, nuo XII a. miestas tapo savarankiškos Smolensko kunigaikštės sostine. 1137 m. Smolenske įkurta stačiatikių bažnyčios vyskupija. Smolenske nuo pat įkūrimo pradžios buvo svarbi tvirtovė. Iš kitų Rusios kunigaikštysčių miestų Smolenskas išsiskyrė ir mūrinių šventovių gausa: XII–XIII a. čia veikė keliolika cerkvių. Kunigaikštis Rostislavas XII a. Smolenską apjuosė pilies siena.

Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės miestas

Nuo XIII a. pradžios ir Mindaugo laikais Smolenską bei jo žemes ima dažnai puldinėti lietuviai. Po mongolų totorių antplūdžio susilpnėjęs miestas XII a. pabaigoje pateko į Lietuvos įtaką. Gedimino valdymo pradžioje Smolenskas buvo vasalinėje LDK priklausomybėje. Vytautas valdymo pradžioje Smolenską kontroliavo per savo skiriamus vasalinius kunigaikščius, bet 1395 m. mieste pasodino savo vietininką. 1399 m. Vytautui pralaimėjus Vorsklos mūšį Smolenskas ėmė maištauti prieš LDK ir 1401 m. išvijo jo skirtą vietininką. 1404 m. maištą Smolenske pavyko numalšinti ir Vytautas miestą bei visą sritį prijungė prie LDK. Smolensko kariuomenės daliniai pasižymėjo Žalgirio mūšyje. 
1440 m. Smolensko miestiečiai, Maskvos sukurstyti, sukilo prieš LDK valdymą ir išvarė jos vietininką. Neramumams numalšinti prireikė kelerių metų. Maskvos didžiajai kunigaikštystei plečiant ekspansiją į vakarus, Smolenskas tapo itin svarbus kovų tarp LDK ir Maskvos objektas. Smolenskas buvo „raktas į Maskvos valstybę“ dėl savo labai palankios strateginės padėties. Vis dėlto 1449 m. LDK valdovas Kazimieras Jogailaitis ir Maskvos didysis kunigaikštis Vasijijus II pasirašė sutartį, kuria Maskva visiems laikams atsisakė savo pretenzijų į Smolenską. Tačiau šios sutarties Maskva laikėsi neilgai. 1502 m. rugsėjo 6 d. LDK-Maskvos karo metu Smolenską apsiautė Maskvos didžiojo kunigaikščio Ivano III sūnaus Dmitrijaus Žylkos vadovaujama kariuomenė, tačiau miesto gynybai LDK didžiojo etmono Stanislovo Kiškos vadovaujama įgula atsilaikė ir puolimą atrėmė. 1508 m. įkurta Smolensko vaivaidija.
1514 m. liepos 31 d. Smolensko vaivada Jurijus Sologubas kapituliavo prieš miestą apgulusią Maskvos kariuomenę, vadovaujamą kunigaikščio Mykolo Glinskio. Ginant miestą nuo Maskvos pasižymėjo buvęs Smolensko vaivada Jurgis Hlebavičius ir jo sūnus Mykolas Hlebavičius, kuris šioje kovoje ir žuvo. Smolenskas beveik šimtmečiui pateko į Maskvos didžiosios kunigaikštystės sudėtį. Vasilijus III, kaip padėką už šią pergalę 1524 m. Maskvos Devičės lauke, iš kur prieš dešimtmetį išvyko kariuomenė Smolenskui iš LDK atsiimi, įsakė pastatyti Novodevičės vienuolyną ir jį dedikavo Smolensko Dievo Motinos ikonai (ogitrija). Smolenskui ginti nuo LDK Borisas Godunovas 1596–1602 m. miestą ir pilį apjuosė galingais mūrais.
ATR kariuomenė, pasinaudojusi didžiąja Maskvos suirute (Сму́тное вре́мя), 1609 m. Smolenską apgulė ir 1611 m. birželio 13 d., – po 20 mėnesių trukusios apsiausties, paėmė. Smolensko gynybai vadovavo vaivada Michailas Šeinas. Smolenskas tapo LDK dalimi, kaip Smolensko vaivadijos centras. Deulino paliaubų sutartimi 1618 m. Maskva buvo priversta pripažinti Smolenską ATR dalimi.
1611 m. lapkričio 6 d. ATR valdovas Zigmantas Vaza Smolenskui suteikė Magdeburgo teises, buvo reglamentuotasnsko vyskupu turgų organizavimas, įsteigti keturi amatininkų cechai, numatytos mūrinės rotušės statybos miesto centre, suteiktas herbas – šv. arkangelo Mykolo figūra raudoname fone. 1611 metais įkurta Romos Katalikų bažnyčios Smolensko vyskupija, gyvavusi iki 1809 m. Pirmasis Smolensko Romos Katalikų bažnyčios vyskupas buvo paskirtas tik 1636 m. Juo tapo Petras Parčevskis. 1625 m. įkurta iki 1778 m. gyvavusi Smolensko unitų vyskupija. Pirmuoju Smolensko unitų vyskupu 1625 m. paskirtas Leonas Kreuza-Rževuskis. Mieste intensyviai statomos katalikų šventovės: jėzuitų (1619-1621 m.), bernardinų (1620 m.), bažnyčios ir vienuolynai, bazilijonų vienuolynas, Zigmanto katedra. 1619 m. Smolensko vaivada Aleksandras Korvinas Gosievskis šalia miesto įsteigė iki 1654 m. veikusią, apie 700 studentų turėjusią (kurių didžioji dalis buvo stačiatikių tikėjimo) jėzuitų akademiją , taip pat pastatė bastioninę Smolensko citadelę. ATR-Masvos karo metu 1632 m. spalio mėnesį Michailo Šeino vadovaujama Maskvos kariuomenė apgulė Smolenską, tačiau 1634 m. kovo 1 d. buvo priversti kapituliuoti prieš Vladislovą Vazą. Dėl šios nesėkmės Maskva apkaltino Michailą Šeiną, kuriam 1634 m. Raudonojoje aikštėje buvo įvykdyta mirties bausmė.
1635 m. LDK valdomame Smolenske buvo apie 6 000 gyventojų ir 1 000 namų.
ATR-Maskvos karo metu 1654 m. liepos 7 d. didžiulė Maskvos kariuomenė apgulė Smolenską. Miestas kapituliavo tų pačių metų rugsėjo 23 d. Smolensko gynybai vadovavo vaivada Filipas Kazimieras Obuchovičius. Pagal 1667 m. Andusovo paliaubų ir 1686 m. Amžinosios taikos sutartį Smolenskas atiteko Rusijai.

Rusijos sudėtyje

1708 m. Smolenskas paverstas Rusijos imperijos gubernijos centru. XVIII a. pradžioje Smolenskas buvo viena iš svarbiausių Rusijos karinių tvirtovių. Šiaurės karo metu 1708 m. rugsėjo 22 d. mūšyje prie Smolensko Švedija sumušė Rusijos kariuomenę. Pagal 1780 m. surašymo duomenis Smolenske buvo apie 3000 gyventojų ir 11 000 namų. Po 1974 m. sukilimo viename iš Smolensko vienuolynų buvo kalinamas ir iš čia į tremtį Sibire išsiųstas LDK karininkas, etnografas, Kamčatkos tyrinėtojas Jozefas Kopecas. Tais pačiais metais Smolenske kalintas ir Pranciškus Ksaveras Bogušas.
1812 m. vasarą Napoleono karo su Rusija metu Smolenskas buvo užimtas Prancūzijos. Tų pačių metų lapkričio 15-18 d. netoli Smolensko Krasnojos mūšyje rusai sumušė atsitraukiančią Napoleono kariuomenę.
XIX a. Smolenskas augo kaip miestas prie Maskvos-Varšuvos geležinkelio.
1901 m. Smolenske paleista tramvajaus linija.
1911 m. Rusija, minėdama 300 metų „Smolensko gynybos nuo lenkų“ sukaktį, ant miesto Dievo Motinos Uspenijos soboro sienos pakabino memorialinę lentą, skirtą Smolensko arkivyskupui Sergijui, vaivadai Michailui Šeinui, kunigaikščiui Petrui Gorčakovui, taip pat „šauniesiems kariams, žuvusiems 1611 m. birželio 3 d. susprogdintos Monomacho cerkvės griuvėsiuose, piliečiams – kankiniams“.
1940 m. pavasarį netoli Smolensko esančiame Katynės miške represinės Sovietų Sąjungos struktūros sušaudė daugiau nei 21 000 Lenkijos karininkų belaisvių.
Nuo 1941 m. liepos 16 d. iki 1943 m. rugsėjo 25 d. Smolenską buvo užėmusi ir kontroliavo nacistinė Vokietija. Miestas buvo beveik visas sugriautas.
1985 m. gegužės 6 d. Smolenskui suteiktas miesto – didvyrio vardas.
2010 m. balandžio 10 d. prie Smolensko sudužo lėktuvas su Lenkijos prezidentu Lechu Kačinskiu ir kitais aukštais šalies pareigūnais, vykusiais į 70 – asias Katynės žudynių aukų pagerbimo metines.

Paveldas

Miesto gynybinė siena su bokštais (Smolensko Kremlius). Pastatytas 1595-1602 m. Boriso Godunovo įsakymu. Architektas Fiodoras Konis;
Karališkasis (Zigmanto) gynybinis statinys ir Šeino bastionas (XVII a. I pusė);
Švč. Mergelės Marijos Ėmimo į dangų (Uspenijės) barokinis soboras. Statybos metai 1732-1740;
Šv. Jono evangelisto cerkvė (XII a. 7-9 deš.);
Šv. arkangelo Mykolo cerkvė (XII a.);
Šv. apaštalų Petro ir Pauliaus cerkvė (XII a. vidurys).

Įprasminimas

Vilniuje Naujamiesčio seniūnijoje yra Smolensko miesto vardo gatvė.