google/wiki40b huggingface dataset:
Lengvasis kulkosvaidis

Lengvasis kulkosvaidis (angl. light machine gun, LMG; rus. легкий пулемет), rankinis kulkosvaidis (rus. ручной пулемёт) – kulkosvaidis, skirtas šaudyti nuo atramos (pvz., kojelių) ir įremiant buožę į petį. Karys gali pernešti lengvąjį kulkosvaidį vienas, taip pat šaudyti juo stovėdamas, priklaupęs ar eidamas. Lengvojo kulkosvaidžio kulkosvaidininkas veikia vienas arba gali turėti padėjėją. Pėstininkų daliniuose dažnai naudojami kaip skyriaus automatinis ginklas (angl. squad automatic weapon; SAW).

Charakteristikos

Šiuolaikiniai lengvieji kulkosvaidžiai paprastai šaudo mažesnio kalibro šoviniais, nei vidutiniai kulkosvaidžiai, yra lengvesni ir kompaktiškesni. Lengvieji kulkosvaidžiai gali būti apibrėžiami tiek pagal vartojimą, tiek pagal technines charakteristikas. Pvz., universalieji kulkosvaidžiai, šaudantys nuo kojelių, trumpomis serijomis, naudojami kaip lengvieji kulkosvaidžiai. Tuo tarpu šaudantys nuo trikojo stovo ilgomis serijomis – kaip vidutiniai kulkosvaidžiai.
Lengvuoju kulkosvaidžiu paprastai galima šaudyti nuo juosmens stovint ar judant, tai paprastai naudojama kaip slopinamoji ugnis (angl. Suppressive fire), verčianti priešą spaustis prie žemės ar slėptis apkasuose ir panašiose priedangose. Įprastinis lengvųjų kulkosvaidžių naudojimo būdas – šaudymas nuo dvikojų kojelių gulint ar iš apkaso.

Istorija

Lengvieji kulkosvaidžiai buvo imti naudoti Pirmojo pasaulinio karo metais kaip priemonė pėstininkų ugniai sustiprinti. Antrojo pasaulinio karo pabaigoje dažnai pėstininkų skyriui suteikdavo po lengvąjį kulkosvaidį. Šiuolaikinių pėstininkų skyrių taktika dažniausiai irgi pagrįsta galimybe pasinaudoti slopinamąja skyriaus lengvojo kulkosvaidžio ugnimi.
Žibartas Juozas Jackūnas

Biografija

1958–1963 m. studijavo Vilniaus pedagoginio instituto (dab. LEU) Lituanistikos fakultete ir įgijo lietuvių kalbos ir literatūros mokytojo specialybę. 1981 m. filosofijos mokslų kandidatas.
1965–1968 m. Vilniaus pedagoginio instituto Filosofijos katedros asistentas, 1968–1971 m. Vilniaus universiteto Filosofijos katedros aspirantas, 1971–1972 m. Vilniaus pedagoginio instituto Filosofijos katedros vyresnysis dėstytojas. Dėl ryšių su disidentais priverstas palikti pedagoginę veiklą. 1973–1987 m. Respublikinės mokslinės techninės bibliotekos, Lietuvos informacijos instituto vyresnysis mokslinis bendradarbis, skyriaus vedėjas, 1988–1989 m. Filosofijos, sociologijos ir teisės instituto vyresnysis mokslinis bendradarbis, 1989–1991 m. Pedagogikos instituto sektoriaus vedėjas, 1992–1996 m. direktorius. 1996–2000 m. Seimo narys, Švietimo, mokslo ir kultūros komiteto pirmininkas. 2001 m. Kultūros, filosofijos ir meno instituto (iki 2002 m. Lietuvos filosofijos ir sociologijos institutas) Mokslo filosofijos ir istorijos skyriaus vedėjas.
1992–1993 m. Lietuvos mokslo tarybos narys. Paskelbė apie 150 mokslinių straipsnių, parengė dešimtį knygų.
1993 m. Tėvynės sąjungos (Lietuvos konservatorių) narys. Moka anglų, prancūzų ir rusų kalbas. Žmona Ona Zinaida, sūnus Julius, duktė Justina.
Gyvavedis driežas

Buveinės

Gyvena miškuose, aukštapelkėse, senose kirtavietėse, proskynose, miško aikštelėse. Mėgsta drėgnesnius biotopus, sausų, atvirų vietų vengia.

Mityba

Gyvavedis driežas minta vorais,sliekais, vabzdžiais ir kitais bestuburiais, žemės ūkio kenkėjais.
Joanne (daina)

Kompozicija

„Joanne“ yra kantri stiliaus daina apie, ir skirta, atlikėjos tetą (tėčio sesę), kurios vardu pavadintas albumas ir daina. 2011 m. dainininkė sakė: „Aš niekada jos nesutikau, bet ji buvo vienas svarbiausių žmonių mano gyvenime.“ Lady Gaga dainą vadina „albumo širdimi ir siela“.

Kritika

Emily Mackay iš NME rašė: „„Joanne“ yra paprasta, nuostabi, graži Lady Gaga daina, kuri yra visiškai kitokia, negu jos ankstesni darbai, atskleidžianti atlikėjos emocinę galią ir vokalo galimybes.“ Sal Cinquemani iš „Slant MAgazine“ sakė, kad daina parodo nuostabų atlikėjos balsą.
Žygimantas Karolis Radvila

Biografija

Kunigaikštis, kilęs iš Gediminaičių Radvilų giminės Olykos-Nesvyžiaus linijos, tėvas Mikalojus Kristupas Radvila Našlaitėlis, motina Elžbieta Eufemija Vyšnioviecka, pirmasis šeimos sūnus. Broliai Jonas Jurgis Radvila, Kristupas Mikalojus Radvila, Albertas Vladislovas Radvila, Aleksandras Liudvikas Radvila, sesuo Elžbieta Radvilaitė-Tečinskienė.
Iš pradžių mokėsi Nesvyžiaus jezuitų kolegiume, po to Bolonijos universitete, Italijoje. 1612 metais įstojo į Maltos ordiną ir kariavo su turkais. 
1621 metais dalyvavo turkų armijos sutriuškinime Chotyno mūšyje. Trisdešimtmečio karo karo metu nuo 1622 metų imperijos armijos sudėtyje kariavo prieš vokiečių protestantų kunigaikščius. Nuo 1623 metų vadovavo raoteklių būriui Ausrtijos armijoje. 1625 metais vadovavo Maltos ordinui Poznanėje. 
ATR-Švedijos karo metu 1628 metais išstatė savo karinį pulką. 1632–1634 metais Smolensko karo metu dalyvavo kovose netoli Smolensko. 
1617 metais Žygimantas Karolis Radvila buvo paskirtas raikytoju prie Lenkijos karalienės, 1633–1638 metais – Lietuvos didysis raikytojas. 1636 metais po savo vyresnio brolio Alberto Vladislovo mirties paveldėjo Nesvyžiaus ordinaciją. 1638 metais gavo Lietuvos didžiojo pataurininkio pareigybę. 1642 metais Žygimantas Karolis Radvila buvo paskirtas Naugarduko vaivada. Buvo renkamas pasiuntiniu į  1625, 1626, 1632, 1633, 1635, 1637 ir 1639 metų seimus.
Jan priklausė dvaro žemės Chatove, Krošine, Koldyčeve ir Berezovecas Naugarduko vaivadijoje, taip pat Šydloveco miestas Lenkijoje.

Valstybės tarnyba

1614 m. Stolovicos pakamaris, 1625 m. Poznanės pakamaris. Nuo 1617 m. Karūnos raikytojas, nuo 1633 m. LDK didysis raikytojas, nuo 1638 m. Lietuvos didysis pataurininkis, 1642 m. Naugarduko vaivada.
Taip pat buvo Maltos ordino kavalierius.
Mamertas Karbauskas (1882)

Mamertas Karbauskas (1882 m. gegužės 10 d. Upynoje, Šilalės r. – 1934 m. birželio 11 d. Bostone, MA -JAV), vargonininkas ir chorvedys.

Biografija

Apie 1890 su tėvais atvyko į JAV ir apsigyveno Vilks Bare, PA. Baigė Wyoming Seminary Kingston, PA, ir New England Conservatory. Iš pradžių vargonininkavo Šv. Kazimiero lietuvių parapijoje Plymoute, PA, o nuo 1904 iki mirties Šv. Petro lietuvių parapijoje Bostone. Suorganizavo chorą, kuris giedojo bažnyčioje ir dalyvavo įvairiuose kultūros renginiuose. Kai 1912 m. gegužės 29 d. Bostone vyko antrasis ALRK Vargonininkų seimas, M. Karbausko choras atliko Č. Sasnausko kantatą „Broliai“. Jis dėstė muziką ir dainavimą įvairiose mokyklose, bendravo su M. Petrausku ir kitais lietuvių muzikais. Bostone kurį laiką vadovavo ir „Gabijos“ chorui. Sūnus, irgi Mamertas Karbauskas, vargonininkas ir chorvedys, padėdavo tėvui mokyti chorus, kaip solistas dalyvaudavo operetėse. Tėvas 1904 Bostone išleido lietuvišką leidinį „Kalėdų giesmė". Buvo ALRK Vargonininkų sąjungos 1911 steigėjas ir narys.

Šaltinis

Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999. Informacijos publikavimui gautas žodinis autoriaus leidimas.
Arišas

Istorija

Išaugo iš beduinų kaimo, įsikūrusio aplink graikų fortą Rinokorurą. 1560 m. Ariše fortą pastatė osmanai, jį per Pirmąjį pasaulinį karą sugriovė britai. 1967–1979 m. buvo okupacinės Izraelio karinės administracijos centras.
Raimundas Markūnas

Biografija

1977 m. baigė Lietuvos valstybinės konservatorijos Klaipėdos fakultetą, pedagogas – baletmeisteris.
Prienų Kultūros centro Balbieriškio kaimo seklyčios, Prienų kultūros centro jaunimo šokių ansamblis „Trapukas“, šokių kolektyvo „Ringis“ ir kitų baletmeisteris bei meno vadovas. 2010 m. Prienų rajono savivaldybės administracijos direktoriaus pavaduotojas.
Lietuvos socialdemokratų partijos Prienų rajono skyriaus narys.
2007–2011 m. ir 2011 m. (atsistatydino) Prienų rajono savivaldybės tarybos narys. 
Kaimo bendruomenės „Balbieriškis“ narys, šokių kolektyvo „Ringis“ vadovas. Sutuoktinė Stanislava (našlys).
Stobrečas

Istorija

Miestą III a. pr. m. e. įkūrė graikai.
Kandela

Kandela (žymima simboliais cd) – SI sistemos šviesos šaltinio stiprio matavimo vienetas.
Kregždančiai

Aplinkinės gyvenvietės

Žygėnai – 1 km
Meižiai (Tauragė)

Istorija

1992 m. čia dar gyveno 20 žmonių.

Pavadinimo kilmė

Kaimo pavadinimas kilęs nuo Meižio upelio, pratekančio pro kaimą. Ant upelio kranto stovėjęs malūnas.

Žymūs žmonės

Kaimo apylinkėse veikė knygnešys Jonas Laurinaitis.
Mykoliškių akmuo

Mykoliškių akmuo – gamtos paminklas Ne­ries vagoje, arčiau dešiniojo kranto (Mykoliškiai, Kulvos seniūnija, Jonavos rajonas). Ak­mens mat­me­nys – 3 x 2,8 x 1,5 m. Nuo 1964 m. gam­tos pa­min­klas. Nuo 1999 m. vals­ty­bės sau­go­mas gam­ti­nio kraš­to­vaiz­džio ob­jek­tas.
Niutono gravitacijos dėsnis

Niutono visuotinės traukos dėsnis sako, kad bet kokie du Visatos kūnai veikia vienas kitą jėga, kurios modulis yra:
F=G\frac{m_1 m_2}{r^2}
Du kūnai vienas kitą tik traukia, todėl
\vec{F}=G\frac{m_1 m_2\vec{r}}{r^3}
Čia F – jėga, m_1 ir m_2 – sąveikaujančių kūnų masės, r – atstumas tarp kūnų, G=6,67 \cdot 10^{-11} \frac{N m^2}{kg^2} – gravitacijos konstanta.
Dar pats Niutonas žinojo pagrindinį šio dėsnio trūkumą. Pagal Niutono teoriją jėga veikia akimirksniu. Dabar žinome, kad ribinis greitis yra šviesos greitis. Be to, Niutonas negalėjo paaiškinti, kodėl dėsnis yra būtent toks. Dabar žinome, kad masyvūs kūnai iškreipia erdvėlaikį.
Robin George Collingwood

Biografija

Baigė Oksfordo universitetą. 1912–1919 m. Oksfordo universiteto dėstytojas, nuo 1935 m. profesorius. 1934 m. Britų akademijos narys.

Mokslinė veikla

Collingwoodo įsitikinimui, kad "visa istorija yra minties istorija" įtaka darė tų laikų Italijos idealistai. Collingwoodas skiria žmogaus veiksmus, kuriuose galima pažinti iš veikiančiojo minčių "vidaus", nuo natūralių įvykių, kurie suprantami tik jų "išorės" arba išorinio pasireiškimo sąvokomis. Žmogaus veiksmai aiškintini individualaus veikėjo motyvais bei intencijomis. Priežastiniai ir į dėsnius panašus aiškinimai tinka tik pasikartojantiems gamtos įvykiams. Kadangi žmonės yra save apibrėžiantys gyvūnai, jų istorijos neįmanoma nustatyti pastovios atskaitos taškų ir prasmių sistemos, analogiškos gamtos mokslų koncepcijoms. Kritikavo empirinę psichologiją ir analizavo religiją kaip pažinimo formą. Veikale „Speculum Mentis“ (1924) pabrėžė proto vienybę kultūros filosofijoje, skyrė 5 patyrimo formas – menas, religija, mokslas, istorija ir filosofija. Knygose „Esė apie filosofijos metodą“ ir „Esė apie metafiziką“ pateiktas civilizacijos prigimties prielaidas siūlė įvertinti metafiziniais tyrinėjimais.
Pranciškus Malachovskis

Biografija

Aleksandro Teodoro Malachovskio sūnus, Krokuvos vyskupo Jano brolis. 
1674 metais buvo Jono Siobieskio elektorius nuo Seradzo vaivadijos.
Otranto sąsiauris

Otranto sąsiauris – sąsiauris tarp Italijos ir Albanijos. Jungia Adrijos ir Jonijos jūras. Pavadintas pagal Otranto miestą Italijoje. Plotis – 75 km. Didžiausias gylis – 850 m.
John Davis

Biografija

Dž. Deivis gimė apie 1550 metus Sandridge, Anglijos Devono grafystėje. Nuo vaikystės tapo jūrininku, plaukiojo su Adrianu Gilbertu. 1583 metų sausį suplanavo šiaurės vakarų kelio paieškas ir savo idėją pateikė F. Velsingemui bei Džonui Di. 1585–1587 metais atliko tris šiaurės kelio ieškančias keliones. Atrado sąsiaurį tarp Baffino Žemės ir Grenlandijos, Cumberlando įlanką. Sąsiauris vėliau pavadintas jo vardu.
Žuvo 1605 metais netoli Singapūro, prie Bintano salos, per susirėmimą su malajiečių piratais.
Linkuvos specialioji mokykla

Istorija

1889–1918 m. Pakruojyje veikė dviklasė valdinė mokykla. 1918 m. lapkričio 29 d. atidaryta progimnazija, kuri 1923 m. liepos 1 d. pertvarkyta į valstybinę gimnaziją. 1949–1979 m. veikė vidurinė mokykla, kurios pastatuose 1981–1989 m. veikė tarpmokyklinis gamybinio mokymo kombinatas. 1990 m. įsteigta pagalbinė mokykla-internatas, vėliau pavadintas specialiąja internatine mokykla. 1996 m. rugsėjo 1 d. įsteigta pirmoji lavinamoji klasė, kurioje ugdomi vidutinio ir žymaus protinio atsilikimo vaikai. Nuo 2005 m. rugsėjo 1 d. Linkuvos specialioji mokykla.

Mokiniai

2006 m. pavasarį mokykla išleido 13-ąją dešimtokų laidą. Per 16 metų mokyklą baigė 120 mokiniai. 2007 m. pavasarį mokyklą baigė pirmoji lavinamųjų klasių moksleivių laida, 7 mokiniai.
Pietų Či

Istorija

Dinastijos dradininkas buvo Liu Song dinastijos karvedys Siao Daočengas, kuris nužudė paskutinįjį Liu Song imperatorių ir titulavosi Gaodi. Pirmieji dinastijos imperatoriai buvo stiprūs, sėkmingai kovojo su pagrindine prieše šiaurėje - Šiaurės Vei. Tačiau po imperatoriaus Vudi mirties 493 m. šalyje kilo suirutė. Imperatoriaus giminaitis Siao Luanas išžudė tiesioginius įpėdinius ir paėmė valdžią, tituluodamasis imperatoriumi Mingdi.
498 m. sostą paveldėjus Mingdi sūnui, šalyje nusirito sukilimų banga. Galiausiai 502 m. valdžią paėmė karvedys Siao Janas, kuris įkūrė Liangų dinastiją.
Incidentų valdymas

Incidentų valdymas (angl. Incident management) – ITIL procesas incidentų valdymui.

Incidentas

Incidentas – tai bet koks paslaugos tiekimo sutrikimas nepriklausomai nuo sutrikimo priežasčių ar kaltininkų. Jis turi būti sprendžiamas kuo greičiau pasiekiant, kad paslauga vėl būtų teikiama. Jei paslauga ima veikti, laikoma, kad incidentas išspręstas.

Incidentų registravimas

Pagal ITIL, kiekvienas incidentas turi būti registruojamas, o jo priežastys šalinamos pagal Problemų valdymo procesą. Paprastai incidentai registruojami, gavus informaciją tiesiogiai iš kliento, arba iš stebėjimo sistemų. Dažniausiai incidentus registruoja Paslaugų palaikymo tarnyba.

Susiję procesai

Su incidentų valdymo procesu yra susiję Paslaugos pateikiamumo valdymo ir Įsipareigojimų lygių valdymo procesai, incidentų duomenis naudojantys paslaugos pateikiamumui ir įsipareigojimų vykdymui įvertinti.
Gestautai

Aplinkinės gyvenvietės

KveciaiKretingsodisPryšmančiaiKRETINGA
Macu salos

Macu salos (trad. kin. 馬祖列島, supapr. 马祖列岛, pinyin: Mǎzǔ Lièdǎo) – salynas Taivano sąsiauryje, į šiaurės vakarus nuo Taivano. Salyną sudaro 19 salų ir salelių. Administraciškai Macu salos laikomos Liandziango apskritimi (kin. 連江縣, pinyin: Liánjiāng Xiàn), kuri priskiriama Kinijos Respublikos (Taivano) Fudziano provincijai. Tai mažiausia apskritis šalyje.
Kinijos Respublika (KR) kontroliuoja tik nedidelę istorinės Liandziango apskrities dalį, didžioji dalis priklauso Kinijos Liaudies Respublikai (KLR), kuri reiškia pretenzijas į visą salyną. Salos pavadintos Macu deivės garbei.
Bendras salyno plotas 29,6055 km², gyventojų 9755 (2008 m. duomenys).

Istorija

Daugumą gyventojų į salas atsikėlė iš žemyninės Kinijos Fudziano provincijos. Čingų dinastijos laikais saloje kartkartėmis apsistodavo piratai.
Skirtingai nei Taivanas ir Penghu salos, Macu salos niekuomet nebuvo perleistos Japonijos imperijai pagal Šimonoseki taikos (1895 m.) nuostatus. Salų Antrojo pasaulinio karo metu taip pat neokupavo japonų pajėgos, nes jos neturėjo didelės karinės reikšmės.
Po to, kai 1949 m. Kinijos nacionalistai (Guomindanas) pasitraukė į Taivano salą, jie išlaikė dalį Liandziango apskrities teritorijos savo valdžioje, taip pat ir visą Dzinmeno apskritį.
Siesikų kapinių koplyčia

Siesikų kapinių koplyčia – klasicistinė mauzoliejinė koplyčia, stovinti Siesikų miestelio (Ukmergės rajonas) kapinėse. Pastatyta XVIII a. pab. nežinomo architekto.
Koplyčia statyta kaip dvarininkų Končių mauzoliejus, jos statybą fundavo Lokinės dvarininkas Medardas Končia. 1801 m. Siesikų kapinių koplyčioje buvo palaidotas Kauno iždininkas J. Končia, vėliau – jo žmona Secilija. Jų sūnus Medardas Končia, kuris skyrė pinigų koplyčios statybai, mirus žmonai Kotrynai, vedė Siesikų dvarininko dukrą Rozaliją Daugėlaitę. Jie abu taip pat palaidoti šioje koplyčioje. Epitafinėse lentose, papuoštose didikų herbais, kurių keli – sudėtiniai, minimos Končių, Daugėlų, Pac Pamernackių, Broel de Platerių pavardės. Yra lentų su įrašais ir apie žmones, kurie čia nebuvo palaidoti – pavyzdžiui, Medardą Končią, kuris kartu su tėvu, taip pat Medardu, aktyviai dalyvavo 1863 metų sukilime ir dėl to buvo priverstas pasitraukti iš Lietuvos. Jis, būdamas trisdešimties metų, mirė Paryžiuje ir palaidotas Monmartro kapinėse.
Koplyčia stačiakampio plano, mūrinė, su dvišlaičiu stogu.
Tarptautinis Višegrado fondas

Tarptautinis Višegrado fondas – tai Višegrado grupės institucija, remianti bendrus Višegrado grupės šalių projektus kultūros, švietimo ir mokslo srityse bei projektus skatinančius glaudesnį šių šalių bendradarbiavimą. Višegrado grupės šalys (Čekija, Lenkija, Slovakija, Vengrija) 2000 m. birželio 9 d. įsteigė Tarptautinį Višegrado fondą. Fondo būstinė yra įsikūrusi Bratislavoje. Oficiali fondo kalba yra anglų. Fondo biudžetas 2014 m. sudarė 8 mln eurų.
Slovėnijos futbolo varžybos 2013–2014 m.

Pereinamosios rungtynės

Dob klubas, kuris Antroje lygoje užėmė pirmą vietą nepasinaudojo teise dalyvauti Pirmoje lygoje.
NK Radomlje pateko į Pirmos lygos 2015/2016 m. pirmenybes be kovos, nes pereinamosios rungtynės buvo atšauktos.
Novo Mesto „Krka“ išsaugojo vietą elito divizione.
Albina Auksoriūtė

Albina Auksoriūtė (g. Šilalės raj. Kvėdarnos apylinkės Sodalės km.) – lietuvių kalbininkė lituanistė terminologė.

Biografija

Baigė Kvėdarnos vidurinę mokyklą. 1988 m. baigė Vilniaus universiteto Filologijos fakulteto lietuvių kalbos ir literatūros specialybę ir pradėjo dirbti Lietuvių kalbos ir literatūros instituto (dab. Lietuvių kalbos institutas) Kalbos kultūros ir terminologijos skyriuje, o vėliau – to paties instituto naujai įkurtame Terminologijos skyriuje. 1995 m. įstojo į Lietuvių kalbos instituto ir Vytauto Didžiojo universiteto doktorantūrą. 2000 m. apgynė humanitarinių mokslų daktaro disertaciją „Lauryno Ivinskio terminologijos darbai“.
Nuo 2001 m. Lietuvių kalbos instituto Terminologijos skyriaus (dabar – Terminologijos centras) vadovė. Lietuvos standartizacijos departamento 37-to Technikos komiteto „Terminologija“ pirmininkė, Tarptautinio terminologijos informacijos centro (INFOTERM) Vykdomosios tarybos narė.

Publikacijos

Paskelbė apie 30 mokslinių straipsnių, dalyvavo 15 mokslinių konferencijų. Recenzavo per 40 įvairių sričių terminų žodynų ir daug terminų standartų, kaip terminologė prisidėjo rengiant apie 10 terminų žodynų.
Lietuvių kalbos instituto žurnalo „Terminologija“ redaktorių kolegijos narė, straipsnių rinkinių „Terminologijos istorijos ir dabarties problemos“ redaktorių kolegijos narė ir sudarytoja ir „Pabaltijo tautų terminologijos problemos ir Europos Sąjunga“ atsakomoji redaktorė ir sudarytoja.
Sudarė knygų „Kvėdarna“ ir „Šilalės kraštas: Šilalės valsčius“ kalbos skyrelius.
Raginėnų piliakalnis

Piliakalnis

Piliakalnis įrengtas aukštumoje, Daugyvenės kairiajame krante, jos santakoje su bevardžiu upeliu. Iš rytų jį juosia Daugyvenės, iš pietų ir vakarų – upelio slėniai. Šlaitai statūs, 9 m aukščio. Aikštelė keturkampė, pailga šiaurės – pietų kryptimi, 20x10 dydžio. Jos šiauriniame ir vakariniame pakraščiuose supiltas 1,5-3 m aukščio, 17 m pločio pylimas. 3 m žemiau pylimo viršaus šiauriniame ir vakariniame šlaituose yra 5 m pločio terasa. 4 m žemiau terasos Š papėdėje yra 20 m pločio, 3 m gylio griovys 5 m pločio dugnu, už kurio supiltas antras 2 m aukščio, 12 m pločio pylimas. Pastarasis turėjo juosti ir piliakalnio vakarinę papėdę, tačiau čia jis visiškai sunaikintas. 
Piliakalnis dirvonuoja, nuo lankytojų srauto šiauriniame šlaite takų vietose formuojasi erozijos.

Tyrimai

Piliakalnio žvalgomuosius archeologinius tyrimus 1968 m. atliko Lietuvos istorijos institutas. Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečiu - XIII a.
Šiaurinėje ir vakarinėje papėdėse, 3,74 ha plote yra papėdės gyvenvietė, tyrinėta 1996 m., kurioje rastas iki 20 cm storio kultūrinis sluoksnis su židiniu, stulpaviete, moliniu svoreliu, grublėta, lygia ir žiesta keramika, gyvulių kaulais. 100 m į pietus nuo piliakalnio yra II a. – V a. pilkapynas, tyrinėtas 1829 m., 1909 m. ir 1910 m. Kitas IV a. – VII a. pilkapynas yra 800 m į šiaurės rytus nuo piliakalnio, tyrinėtas 1909-1910 m.

Aplinkiniai piliakalniai

Žuvininkų piliakalnis 35 km
Ramulėnų piliakalnis 26 kmPeleniškių piliakalnis 38 km
Tričių piliakalnis 34 kmŠimonių piliakalnis 40 kmNormančių piliakalnis 36 km
Sauginių piliakalnis 50 kmAukštupėnų piliakalnis 67 kmPakalniškių piliakalnis (Radviliškis) 2 km
Diauderių piliakalnis 22 kmBaimainių piliakalnis 27 kmPapušių piliakalnis 121 km
Saidra

Požymiai

Tai dažniausiai daugiametės žolės, kurių stiebas yra laibas, status, iki 40 cm aukščio. Lapai siaurai linijiški. Žiedynas – puri galvutė, susitelkusi stiebo viršūnėje, retažiedė, iki 10 mm ilgio. Žiedai balsvi, rusvi. Vaisius – riešutėlis.
Kalniškiai I (Geldapė)

Aprašymas

Kaimas nutolęs šeši kilometrai į rytus nuo apskrities centro Geldapės. Jis pasiekiamas iš vaivadijos kelio Nr. išsukus į Butkūnų (lenk. Botkuny) šalutinį kelią, vedanti į Gurnius (lenk. Górne) arba iš krašto kelio Nr. ties Kozakais (lenk. Kozaki) laukų keliu pasukus į Kalniškius. Iki Antrojo pasaulinio karo pabaigos laukais ėjo geležinkelio linija Elkas–Įsrutis, pokaryje ja iki 1993 m. veždavo ir keleivius, dabar tik retkarčiais transportuojami kroviniai iki Geldapės. Apylinkėse gausu nedidelių ežeriukų.
Kalniškiai žinomi nuo 1500 m., apie 1570 m. suteiktas oficialus bažnytkaimio statusas (nuo 1591 m. priklausė Senajai bažnyčiai Geldapėje). Didžiojo maro metu 1709–1711 m. stipriai ištuštėjo ir dar 1719 m. iš buvusių 60 hufų dirbamos žemės ariami tik 2,5 hufai. Į kaimą, kaip ir į visą kraštą, kėlėsi zalcburgiečiai. Nuo 1801 m. Kalniškiai turėjo savo mokyklą, mokytojas Lottermoser’is pradėjo rašyti kaimo kroniką, kurią mokyt. Krausė 1944 m. pasiėmė į evakuaciją, taip ją išgelbėdamas. XIX a. pab. Kalniškiai atsigavo: 1895 m. buvo suskaičiuoti 430 gyventojų, bet 1910 m. jų vėl sumažėjo – 360 gyv.
XX a. pr. Kalniškiuose siautėjo skarlatinos epidemija, 1901 m. mirė 17 vaikų. Pirmojo pasaulinio karo metais kaimą užėmė carinės Rusijos kariuomenė. Gyventojai buvo išsislapstę apylinkėje ir tik 1915 m. kovo mėn vėl sugrįžo į išplėštas sodybas. Prieš prasidedant Antrajam pasauliniam karui Kalniškiuose gyveno 431 kaimietis. Karo pabaigoje dauguma kalniškiečių pasitraukė į vakarinę Vokietijos dalį. Pokaryje įsikūrė PGR (atitinka tarybinio ūkio sąvoką Tarybų Sąjungoje), dabar valdos privačiuose rankose.

Piliakalnis

Pietuose stūksantis 268 m aukščio „kalnas” (vokiečių žemėlapiuose ši kalva buvo vadinama Wispenberg) davė kaimui vardą. Archeologų nuomone – tai buvęs jotvingių piliakalnis. Apsauginių pylimų nėra, todėl, spėjama, viduramžiais buvo naudojamas apylinkėms stebėti. XXI a. pr. kalvos vakarinė dalis pilnai nukasta.
Valdomas turtas

Valdomas turtas (angl. assets under management, AUM) – finansų sąvoka, skirta nurodyti finansų įstaigų valdomų lėšų sumą. Tai yra finansinėms institucijoms, tokioms kaip investiciniams (angl. mutual fund), apribotos rizikos (angl. hedge fund) ir privataus kapitalo fondams (angl. private equity fund), investicijų bei turto valdymo bendrovėms patikėtų valdyti klientų turto rinkos vertė. Dažniausiai valdomas turtas yra naudojamas, kaip sėkmės matas. Jo kitimą nulemia kapitalo prieaugis (vertės mažėjimas) ir grynų pajamų (angl. net new money) įplaukų (išplaukų) mastas.
Leonas Laimutis Mardosas

Leonas Laimutis Mardosas (g. 1929 m. spalio 19 d. Kaune) – Lietuvos architektas.

Biografija

1958 m. baigė Lietuvos dailės institutą. 1958–1964 m. ir 1966–1971 m. Miestų statybos projektavimo instituto architektas, 1964–1966 m. Pramoninės statybos projektavimo instituto projektų vyr. architektas, 1972–1977 m. Komunalinio ūkio projektavimo instituto skyriaus vyr. architektas. 1977–1988 m. Palangos vyr. architektas.
Alagoasas

Geografija

Paviršius daugiausia lygus, kiek banguotas. Aukščiausia vieta – Santa Kruzo kalnas (844 m). Svarbiausios upės – San Fransiskas, Mundau, Vidurinė Paraiba. Pakrantėje gausu lagūnų. Netoli vandenyno vietomis auga tropiniai Atlanto miškai, pakrantėje – mangrovės (lagūnose) ir kokosų giraitės (paplūdimiuose). Giliau žemyne būdingi kaatingos krūmynai.
Sigitas Karlonas

Biografija

1984 m. baigė Vilniaus pedagoginį institutą. Butrimonių vidurinės mokyklos, nuo 2010 m. Butrimonių gimnazijos mokytojas.
Tėvynės sąjungos – Lietuvos krikščionių demokratų narys. 2003–2007 m., 2007–2011 m. ir nuo 2011 m. Alytaus rajono savivaldybės tarybos narys. 
Bendruomenės „Šviesa“ narys, mokyklos tarybos pirmininkas. Sutuoktinė Lyda, vaikai Agnė, Andrius.