google/wiki40b huggingface dataset:
Tanegašima

Tanegašima (jap. 種子島) yra Japonijos sala į pietus nuo Kiūšiū, priklausanti Kagošimos prefektūrai. Tai antra pagal dydį iš Osumi salų. Tai pailga sala, ilgis iš šiaurės į pietus – 57,5 km, plotis 5–12 km. Tanegašimoje yra Nišinoomotės miestas, Minamitanės ir Nakatanės miesteliai, kurie priklauso Kumagės apskričiai.
Iš Naujojo Tanegašimos oro uosto kasdien vyksta skrydžiai į Osaką ir Kagošimą.
Salos pietinėje dalyje įsikūręs Tanegašimos kosmoso centras.

Istorija

Saloje įvyko pirmasis kontaktas tarp japonų ir europiečių 1543 m. Riūkiū prekybos postas čia buvo įkurtas prieš kelis dešimtmečius ir visa prekyba tarp Riūkiū karalystės ir Kagošimos vyko per šį postą. Čia atsidūrė nuo kurso nuklydęs portugalų laivas.
Iki šiuolaikinių laikų šaunamieji ginklai Japonijoje buvo vadinami Tanegašima, nes buvo manoma, kad juos pirmąkart atgabeno minėti portugalai. 1614 m. išleistuose memuaruose portugalų tyrinėtojas Fernão Mendes Pinto teigia, kad išsilaipino saloje su pirmaisiais portugalais, bet dabar tuo mažai kas tiki, nes pats Pinto kitur teigia, kad tuo metu buvo Birmoje. Žinoma, kad Pinto lankėsi Tanegašimoje, bet vėliau.
Europiečiai mainė ne tik ginklus, bet ir muilą, tabaką ir kitas japonams nežinomas prekes.
Kauno seniūnija

Kauno seniūnija buvo įsikūrusi aplink jos centrą Kauną.

Istorija

Minima nuo XIV a. pabaigos iki XVIII a.

Šaltiniai

Rimvydas Petrauskas "Lietuvos Diduomenė XIV a. Pabaigoje – XV a. " 314 psl.
Seinų–Lazdijų krašto medus

Seinų/Lazdijų krašto medus (lenk. Miód z Sejneńszczyzny/Łoździejszczyzny) – išskirtinis bičių medus, bendras dviejų šalių produktas Lietuvoje ir Lenkijoje. Šiuo medumi vadinamas daugiažiedis nektaro medus, surinktas iš natūraliai augančių medingųjų augalų, identiškas savo sudėtimi, renkamas kaimyninių Seinų ir Suvalkų apskričių ir Lazdijų rajono regione.

Medaus ypatybės

Regione išlikusi šiai vietovei būdingų medingųjų augalų įvairovė suteikia medui savitą ir stiprų aromatą bei kartoką skonį. Natūrali augmenijos aplinka mažiau negu kituose regionuose paveikta žmogaus ūkinės veiklos, todėl čia išliko daug natūraliai augančių įvairių rūšių augalų. Svarbus faktorius yra ir bitininkų sugebėjimai bei patyrimas, perduodamas iš kartos į kartą. Tokio medaus spalva – nuo tamsiai geltonos iki tamsiai auksinės. Pastebimas nedidelis drumstumas. Medus gali būti tiekiamas vartojimui skystas arba susikristalizavęs. Toks medus gaunamas iš kelių dešimčių medingųjų augalų rūšių, kurios būdingos šioje geografinėje srityje, įskaitant įvairių rūšių gluosnius ir klevus, paprastąsias kiaulpienes, avietes, šaltalankius, baltuosius ir raudonuosius dobilus, paprastuosius garždenius, barkūnus ir kitus pupinius augalus, rugiagėles, ožkarožes, baltažiedes robinijas, smidriečius, salierinius, gvazdikinius, notrelinius augalus. Kultūrinių augalų, pavyzdžiui, rapsų ar grikių, nebūdingų minėtai vietovei, bendras žiedadulkių kiekis meduje negali būti didesnis kaip 5 proc.
Vokė

Ekosistema ir rekreacija

Vokė, nors trumpa ir teka per keletą gyvenviečių, išlieka pakankamai „laukinė“ upė. Dažnai matyti vandens paukščių, daugiausia ančių, bei vandens gyvūnų – ūdrų ir vandens žiurkių, bei jų pakrantėse paliktų lukštentų kriauklių geldelių. Kadangi upė yra neilga, net ir po stipraus lietaus ji palyginus greitai išskaidrėja.
Vokės ištakos ir žiotys yra netoli nuo Vilniaus, tai labai patogu vilniečiams praleisti kelias valandas ar visą savaitgalį žvejojant ar plaukiant šia upe. Upė teka pro Trakų Vokę. Dabar 16 ha parke auga apie 50 įvairiausių rūšių medžių ir krūmų. Šimtamečių parko medžių apsuptyje stovi neorenesanso stiliaus rūmų ansamblis, pastatytas apie 1830 m. pagal garsaus to meto italų kilmės architekto L. J. Markonio projektą.

Istorija

Vokė (Wake) minima XIV a. Kryžiuočių karo kelių į Lietuvą aprašymuose.
Upėvardis Vokė, manoma, kilo nuo žodžių voktis, vokti („valyti, nuimti javus, tvarkyti“).
Asmens grįžimo pažymėjimas

Asmens grįžimo pažymėjimas (toliau – AGP) – asmens kelionės dokumentas, išduodamas laikinai užsienio valstybėje esantiems asmenims, neturintiems tinkančio kelionėms kelionės dokumento, ir yra skirtas grįžti į Lietuvos Respubliką arba į kilmės valstybę. AGP išduodamas tik grįžti į Lietuvos Respubliką, t. y. su šiuo pažymėjimu tęsti kelionės ir vykti į kitas valstybes negalima.

Konsulinis mokestis

Asmens grįžimo pažymėjimo išdavimo konsulinis mokestis yra 5 eurai.
Konsulinis mokestis gali būti neimamas, jeigu asmuo, kuriam išduodamas asmens grįžimo pažymėjimas, negali jo sumokėti dėl svarbių priežasčių (dėl nelaimingo atsitikimo, ligos, nukentėjimo nuo nusikalstamos veiklos) ir konsuliniam pareigūnui pateikia dokumentą, oficialiai patvirtinantį nukentėjimo faktą.
Brazinskiai

Istorija

Kaimas pažymėtas 1847 m. Kurtuvėnų Romos katalikų bažnyčios sąraše. TSRS okupacijos metais priklausė kolūkiui „Tarybinis artojas“. Atkūrus nepriklausomybę, kaime liko du ūkiai.

Aplinkinės gyvenvietės

Bazilionai – 2 km
BUBIAI – 7 km
ŠIAULIAI – 18 km 
Vilaičiai – 0,3 km
Beinoriškė – 1 km
Slišai – 1 km
Dengtiltis – 1 km
Gyliai – 2 km
Pikeliškė – 1 km
Afrikinis lamantinas

Gyvenimo būdas

Afrikinis lamantinas gyvena ir sūriuose, ir gėluose vandenyse, todėl jam įprasta iš jūrų įlankų perplaukti į upes ir atgal. Upių aukštupiuose nusigauna iki kelią pastojančių krioklių ar slenksčių, per žemo vandes lygio. Yra izoliuotų populiacijų atskiruose Afrikos rajonuose. Sutinkamas taip pat Vakarų Afrikos ežeruose. Būdinga sezoninė migracija, priklausanti nuo vandens lygio. Šie lamantinai paprastai mėgsta ne didesnį gylį, nei 3 m. Jiems labiau tinkami ne vėsesni, nei 18 °C temperatūros, mažiau sūrūs vandenyno pakrantės vandenys, rami tėkmė upėse, vietos su gausia augalija vandens telkinių dugne, tinkama mitybai. Minta bet kuriuo augaliniu maistu, randamu vandens telkinio dugne. Maistui sugriebti naudoja būdingą jiems lanksčią dvigubą viršutinę lūpą. Labiau aktyvūs yra naktį. Gamtoje priešų beveik neturi, nors kartais tampa ryklių ar krokodilų grobiu.

Dauginimasis

Šie gyvūnai pagal gyvenimo būdą yra vienišiai, kartais buriasi į grupeles po kelis gyvūnus. Poravimosi laikotarpiu buriasi į grupę, kurią sudaro viena patelė ir keletas persekiojančių patinų. Lytinę brandą patelės pasiekia po 3 metų, jų nėštumas trunka apie 13 mėn. Gimsta 1 (retkarčiais – 2) jauniklis, uodega į priekį, iš karto ima plaukioti. Motinos pienu minta iki 2 metų.
Bradeliškių piliakalnis

Piliakalnis

Bradeliškių piliakalnis įrengtas natūralioje Dūkštos krantų kalvoje, papildomai ją įtvirtinant. Piliakalnį iš trijų pusių juosia upelis, pietryčiuose ribojasi su aukštumomis. Šlaitai į upelį statūs, kai kur apgriuvę, 15–16 m aukščio. Aikštelė netaisyklingo ovalo formos, apie 80 x 30 m dydžio. Jos rytinė dalis ir beveik visas pylimas nuslinko į upelį, išliko apie 1,1 m aukščio dalis.
Iš 7 Neries regioninio parko teritorijoje esančių piliakalnių, šis buvo apgyvendintas ilgiausiai. Bradeliškių piliakalnis, kartu su šalia esančiu kartu su Buivydų piliakalniu, sudarė dalį Kernavės ir Vilniaus gynybinės sistemos.

Aplinkiniai piliakalniai

Janionių piliakalnis 23 km
Kernavės piliakalniai 9 kmMaišiagalos piliakalnis 10 km
Veršiobalio piliakalnis 7 kmKalninių Mijaugonių piliakalnis 21 kmMažosios Riešės piliakalnis 19 kmBuivydų piliakalnis 0,8 km
Pipiriškių piliakalnis 14 km
Daniliškių piliakalnis 17 kmBražuolės piliakalnis 15 km
Trakų pilis 19 kmKarmazinų piliakalnis 0,9 km
Elniakampio piliakalnis 6,5 km
1992–1996 m. Seimas

1992-1996 m. Seimas – Lietuvos Respublikos Seimas, išrinktas 1992 m. spalio 25 d. (antrasis ratas vienmandatinėse apygardose – 1992 m. lapkričio 15 d.). Pirmasis posėdis įvyko 1992 m. lapkričio 25 d., paskutinis – 1996 m. lapkričio 19 d.
Tušetija

Gyventojai

Tušetijos gyventojų gruzinų pavadinimas – tušai, tušinai ar tušetinai (gruz. tušebi). Tušetijoje taip pat gyvena nedidelė nachų tauta bacbiai, kitaip dar covatušinai (rus. бацбийцы, цова-тушины), patyrę didelę gruzinų įtaką. Abi grupės yra stačiatikiai, jų tikėjime yra nemažai ikikrikščioniškų elementų. Savo materialine ir dvasine kultūra šios etninės grupės artimos kitiems rytų Gruzijos kalniečiams – chevsurams ir pšavams.
Dalis gyventojų persikraustė į pietus, į Kachetiją. XX a. 6-tą dešimtmetį daugelis gyventojų buvo perkelti į Alazanio slėnį: tušinai – į Kvemo Alvanio (Žemutinio Alvanio) kaimą, bacbiai – į Zemo Alvanio (Aukštutinio Alvanio) kaimą.
XIX a. viduryje Tušetiją sudarė keturios kalniečių bendruomenės Alazanio slėnyje. Tai Cova, Gomecaris (rus. Гометцари), Čaghma (rus. Чакма) ir Pirikvitis (rus. Пирикити). Dabar ši teritorija sudaro šiaurinę dalį Kachetijos regiono Achmetos rajono, dabar joje yra 10 kaimų, iš kurių Omalas didžiausias.
Kraštui būdingos įtvirtintos gyvenvietės su bokštais.
Pagrindinis pragyvenimo šaltinis – pergenamoji avininkystė. Daugelis tušinų yra avių augintojai. Jie garsėja sūriu ir vilna, kuri būdavo eksportuojama į Rusiją ir Europą. Vasarą daugelis tušinų praleidžia Tušetijos aukštikalnėse, o žiemą gyvena slėnio kaimuose.
Tušetija yra populiari kalnų turizmo šalis su žmogaus veiklos nepažeista gamta.
Kalvis melagis

Kalvis melagis (Kalwis Mialagis) – slaptas rankraštinis literatūrinis-humoristinis Peterburgo universiteto lietuvių studentų laikraštėlis, leistas 1875 m. gruodžio 1 d. – 1876 m. kovo 1 d. Peterburge.

Istorija

Sumanytojas ir leidėjas Petras Vileišis. Rašė lietuvių studentai J. Brasaitis, Juozas Grigiškis, Jonas Kymantas, Petras Vileišis ir kiti lietuvių tautosakos, etnografijos, istorijos temomis. Platintas laiškais giminėms į Lietuvą. Tai vienas pirmųjų lietuvių šviesuomenės bandymų leisti lietuvišką periodiką. Išėjo per 10 numerių.
Prienų rajono taryba 1990–1995 m.

Teisinis pagrindas

Vietos savivaldos pagrindų įstatymu, priimtu 1990 m. vasario 12 d., savivaldybės suskirstytos į žemesniosios pakopos savivaldybes – apylinkės, gyvenvietės (valsčiai), rajono (apskrities) miestai ir aukštesniosios pakopos savivaldybes – rajonai, apskritys, respublikos miestai. Prienų rajonui priskirtas aukštesniosios pakopos savivaldybės statusas. Savivaldybių teises kiek suvaržė 1993 m. spalio 12 d. Seimo priimtos įstatymo pataisos.
Rinkimai, vadovaujantis Lietuvos TRS Aukščiausiosios Tarybos 1989 m. gruodžio 7 d. priimtu „Lietuvos Tarybų Socialistinės Respublikos Vietinių liaudies deputatų tarybų rinkimų įstatymu“ vyko pagal mažoritarinę sistemą. Kandidatus kelti galėjo renkamos tarybos teritorijoje esančių visuomeninių, politinių organizacijų, visuomeninių judėjimų rajonų ir miestų organai, taip pat ne mažiau, kaip 50 darbo ar gyvenamosios vietos piliečių susirinkimas. Tai buvo pirmieji laisvi ir demokratiški rinkimai po 1925 m. savivaldybių tarybų rinkimų.
Vytautas Algimantas Buinevičius

Biografija

1939–1943 m. mokėsi Vievio pradžios mokykloje, 1950 m. baigė Kaišiadorių vidurinę mokyklą, 1955 m. Kauno politechnikos institutą (KPI), 1960–1965 m. Kauno radijo matavimo technikos instituto aspirantas. 1980 m. habilituotas daktaras. 1982 m. profesorius.
1955 m. Kauno politechnikumo dėstytojas, 1958 m. Kauno Radijo matavimo technikos mokslo tyrimo instituto inžinierius, skyriaus viršininkas, 1985 m. KPI Specialistų kvalifikacijos kėlimo fakulteto dekanas, 1988 m. KPI (nuo 1990 m. KTU) Automatikos ir telemechanikos katedros vedėjas, profesorius. 1992–1996 m. Seimo narys. Nuo 1996 m. KTU Valdymo technologijų katedros profesorius.
Nuo 1959 m. TSKP narys, nuo 1990 m. Lietuvos demokratinės darbo partijos narys, 1990–2001 m. LDDP Kauno miesto tarybos narys, 2001–2005 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Kauno skyriaus tarybos narys.
Vadovavo technikumo radijo mėgėjų būreliui. Lietuvos radijo sporto federacijos narys.

Mokslinė veikla

Paskelbė per 150 mokslinių straipsnių. Mokslinės veiklos kryptys – statistinių procesų matavimo sistemos. Su kitais sukūrė atsitiktinių procesų analizatorių teoriją ir įdiegė juos į gamybą. 14 išradimų iš atsitiktinių procesų charakteristikų matavimo autorius. Jam vadovaujant 13 doktorantų apgynė daktaro disertacijas.
Brescia Calcio

Istorija

Klubas įkurtas 1911 m. Yra žaidęs Serie A čempionatuose.
2016/2017 m. Serie B užėmė 15 vietą.
Šarūnė Šablevičienė

Biografija

Baigė Panevėžio Juozo Balčikonio gimnaziją. 2001 metų laidos 4h klasės abiturientė.Vilniaus universiteto Tarptautinių santykių ir politikos mokslų institute baigė politikos mokslų bakalauro bei tarptautinių santykių ir diplomatijos magistro studijas. Vėliau Miuncheno universitete baigė magistro studijas (Magister Artium). Pagrindiniai studijų dalykai: politikos mokslai, teisės mokslai ir sociologija.
Miuncheno Open Europe Consulting (o/ec) patarėja Baltijos šalių klausimais. Miuncheno šachmatų akademijos trenerė. Lietuvos Respublikos prezidentės Dalios Grybauskaitės Respublikos prezidentės kabineto patarėja.
Moka vokiečių (puikiai), anglų (labai gerai),  prancūzų ir rusų kalbas (pagrindai).
Andrej Drukarov

Andrej Drukarov (g. 1999 m. gegužės 10 d.) – Lietuvos kalnų slidininkas, olimpietis. Nacionalinis rekordininkas.

Biografija

Sportininkas gyvena Tarvizijuje, Italijoje ir mokosi Ingeborg Bachmann specializuotame kalnų slidinėjimo koledže.
2016 m. atstovavo Lietuvai 2016 m. žiemos jaunimo olimpinėse žaidynėse, kuriose užėmė 27-ą vieta didžiojo slalomo rungtyje ir 35-ą vietą Super-G rungtyje.
2017 m. varžybose Italijoje pagerino Lietuvos slalomo nacionalinį rekordą surinkęs 45,64 FIS taškus.
2018 m. pateko į Lietuvos olimpinę komandą dalyvauti 2018 m. žiemos olimpinėse žaidynėse. Olimpiadoje sportininkas užėmė 41-ą vietą slalomo rungtyje ir 59-ą vietą didžiojo slalomo varžybose.
2019 m. Drukarov pagerino Lietuvos didžiojo slalomo rekordą - 34,5 FIS taškų.
Stasys Krikščikas

Biografija

1926 m. baigė Biržų gimnaziją, 1931 m. Kauno karo mokyklą, tarnavo Lietuvos kariuomenėje; 1939 m. kapitonas.
1940–1941 m. Raudonosios armijos 29-ojo teritorinio korpuso haubicų pulko baterijos vadas. 1941 m. baigė aukštuosius karininkų kursus Solnečnogorske. Nuo 1943 m. 16-osios lietuviškosios šaulių divizijos artilerijos pulko diviziono vadas, šaulių pulko artilerijos viršininkas. 1944 m. vasario 13 d. su kitais buvusiais Lietuvos Respublikos karininkais, tarnaujančiais 16-ojoje divizijoje, pasirašė kreipimąsi į Lietuvos kariuomenės karininkus, likusius Lietuvoje, raginantį nekovoti su artėjančia sovietine kariuomene. 1944–1950 m. 50-osios divizijos artilerijos pulko vadas; 1944 m. papulkininkis.
1946–1956 m. dėstė Kauno aukštosiose mokyklose. 1950 m. baigė Lietuvos žemės ūkio akademiją. 1956–1988 m. Lietuvos žemės ūkio akademijos dėstytojas, nuo 1966 m. docentas. 1964 m. žemės ūkio mokslų kandidatas. Mokslinio darbo kryptis – bulvės, linai, netradiciniai pašariniai augalai. Paskelbė mokslinių straipsnių. 
Palaidotas Kaune, Romainių kapinėse.
Richard Wagner

Biografija

Gimė gausioje tarnautojo šeimoje. Buvo devintas vaikas šeimoje. Tėvas mirė, kai jam buvo vos 6 mėnesiai. Nuo 1821 m. muzikos mokėsi Dresdeno Šv. Kryžiaus mokykloje. 1828 m. muzikos mokėsi iš šv. Tomo bažnyčios kantoriaus Teodoro Vainlingo, nuo 1831 m. muzikos mokėsi Leipcigo universitete. 1834–1842 m. vertėsi sunkiai, dažnai gyveno dideliame skurde. 1834–1839 metais buvo Magdeburgo, Karaliaučiaus, Klaipėdos, Rygos muzikos teatrų chormeisteris ir dirigentas. 1839–1842 metais gyveno Paryžiuje.
Šlovės sulaukė tik 1842 m. Drezdene. Nuo 1843 metų buvo Drezdene Saksonijos karališkosios operos dirigentas. Dalyvavo 1849 gegužės sukilime, kurį numalšinus pabėgo į Šveicariją. Vėliau trumpai apsistodavo Venecijoje, Liucernoje, Vienoje, Paryžiuje, Berlyne.
1864 m. susilaukė Bavarijos karaliaus Liudviko II palankumo, apsigyveno Miunchene. Karalius apmokėjo jo skolas ir toliau finansiškai jį palaikė. 1865 metais vėl grįžo į Šveicariją (iki 1872 metų gyveno Trybšene). Paskutiniuosius gyvenimo metus praleido Bairote, kuriame 1876 metais atidarė muzikinį teatrą, kuriame statė savo operas. 1882 m. dėl sveikatos sutrikimų išvyko į Veneciją, kur ir mirė 1883 m.
R. Vagneris kaip asmenybė vertinamas įvairiai, atsižvelgiant į jo įvestas muzikines ir dramatines naujoves bei demonstruotą antisemitizmą.

Asmeninis gyvenimas

1870 m. rugpjūčio 25 d. 57 metų R. Vagneris po 4 metų našlystės susituokė su 32 metų Kozima, jaunesniąja iš dviejų nesantuokinių kompozitoriaus F. Listo ir Paryžiaus vakarėlių damos, rašytojos Mari d’Agu dukra. Kozima prieš mėnesį išsiskyrė su pirmuoju vyru – pianistu ir dirigentu H. fon Biulovu. Tuokdamasi su R. Vagneriu Kazima jau turėjo nuo R. Vagnerio 5 metų dukrą Izoldą, pavadinta kūrinio „Tristanas ir Izolda“ herojės vardu.
Baltarusijos futbolo taurė

Baltarusijos futbolo taurė (brus. Кубак Беларусі) – pagrindinis futbolo taurės turnyras Baltarusijoje. Varžybos vyksta nuo 1992 m. pavasario.
Lemujis

Lemujis (isp. Lemuy) – sala pietų Čilėje, Čilojės salyne, tuoj į rytus nuo Čilojės salos, atskirta Lemujo ir Jalio sąsiauriais. Patenka į Los Lagoso regioną (Čilojės provincija). Plotas – 97 km².
2002 m. Lemujo saloje gyveno 4125 žmonės. Sala patenka į Pukeldono komuną. Pagrindinė gyvenvietė – Pukeldonas. Verčiamasi žvejyba, žemės ūkiu. Pasiekiama keltu iš Čilojės. Saloje yra 4 medinės bažnyčios, patenkančios į UNESCO saugomų Čilojės bažnyčių sąrašą: Detifo, Ičuako, Pukeldono, Aldačildo.
Salos pavadinimas mapučių kalba reiškia „miškingoji“.
Klaipėdos apskrities herbas

Klaipėdos apskrities herbas - vienas iš Klaipėdos apskrities heraldikos atributų. Herbo raudoname lauke, kurioje sidabrinė papėdė atskirta banguota linija, vaizduojama auksinė dantyta mūro siena ir už jos trys bokštai. Didesnis centrinis bokštas turi sidabrinę arką ir riterišką kryžių viršuje, o šoniniai - sidabrines rutulines viršūnes. Herbo skydą juosia mėlynas bordiūras su 10 dvigubų auksinių kryžių.

Istorija

Klaipėdos apskrities ištakų reikia ieškoti tolimoje praeityje. Klaipėda Memelburgo vardu pirmą kartą istorijos šaltiniuose minima 1252 m. Tada šią vietovę, kurioje galėjo būti įsikūręs žvejų kaimelis, užgrobė Livonijos ordinas ir kartu su Kuršo vyskupu pastatė pirmąją medinę Memelburgo pilį. Klaipėda dėl patogios geografinės padėties Ordino ekspansijoje į baltų žemes turėjo tapti svarbiu strateginiu punktu, komtūrijos ir Kuršo vyskupystės sostine, taip pat Baltijos jūros, uostu, kuris galėtų kontroliuoti Nemuno prekybą.
Lietuvai Klaipėdos kraštas sugrįžo tik 1923 m. 1887 m. Johanno Sachssendahlio piešinys, kuriame vaizduojamas Klaipėdos vietininko (fogto) antspaudas, tyrinėtojų ilgą laiką buvo beveik nepastebėtas. Tai seniausias Klaipėdos antspaudas, turėjęs atsirasti XIII a. viduryje. Jame vaizduojami trys pilies bokštai virš neaukštos dantytos sienos - po ja, atrodo vanduo. Centrinis bokštas su kryžiumi. Nors jis priklauso vokiečių kultūrai, kartu su vietos administracija nutarta Klaipėdos apskrities herbui panaudoti seniausio, kaip labiausiai vietos specifiką atitinkančio, antspaudo ikonografiją. (Panašiai atneštinės kultūros dalykus traktuoja čekai, lenkai ir kiti Europos kraštai.) Raudona spalva ir auksas paimti iš apskrities centro - Klaipėdos miesto herbo, o skydo papėdė ir kai kurie kiti smulkūs elementai nuspalvinti sidabru. Banguota linija atskirta sidabrinė papėdė aiškiai rodo, kad Klaipėdos apskritis yra prie vandens, tai yra prie Baltijos jūros. Jos statusą, pabrėžia mėlynas bordiūras su 10 dvigubų auksinių kryžių.
Klaipėdos apskrities herbą Lietuvos Respublikos Prezidentas dekretu Nr. 145 patvirtino 2004 m. liepos 7 d.
Herbo etalono autorius - dailininkas Arvydas Každailis.
2014 m. Formulės 1 sezonas

Sezono įskaitos

Nuo šio sezono paskutinėse lenktynėse bus skiriama dvigubai daugiau taškų, nei kitose lenktynėse.
Mokslo Lietuva

„Mokslo Lietuva“ – dvisavaitinis mokslininkų laikraštis, leidžiamas nuo 1989 m. liepos mėn. Vilniuje. Tai yra vienintelis Lietuvos mokslininkų leidžiamas laikraštis.

Istorija

Leidžia UAB „Mokslininkų laikraštis“, iniciatorius – Lietuvos mokslininkų sąjunga. Apimtis – 4 spaudos lankai (12 puslapių). Tiražas 1990 m. – 5000 egz., 1997 m. – 1000 egz., 2015 m. - 500 egz.
Nuo 1990 m. leido priedą besimokantiems anglų kalbos „Step by Step“ (tiražas 1990 m. – 27 000 egz.), o nuo 1991 m. – priedą norintiems išmokti lietuvių kalbos „Raktelis“ (tir. 1991 m. – 6000 egz.). 
Laikraštyje skelbiama medžiaga apie mokslo ir studijų institucijas, jų veiklą, tos veiklos tobulinimą, reformas, apie mokslo projektus, iškilias asmenybes bei jų darbus. Nuolat skelbiama informacija apie doktorantūrą, disertacijų gynimus, konkursus darbo vietoms užimti, apie konferencijas, simpoziumus, seminarus.
Laikraštyje yra "Jaunųjų tyrėjų puslapiai", kuriuose išsamiai supažindinama su neseniai apgynusių disertacijas, parengusių pirmuosius mokslo darbus ar išanalizavusių aktualią temą, veiklą.
Nuo 1998 m. leidžiamas elektroninis laikraščio variantas. Nuo 2014 m. veikia laikraščio internetinė svetainė.
Moteraitis

Piliakalnis

Piliakalnis įrengtas didelės netaisyklingos kalvos netoli Gludo ežero aukščiausioje centrinėje dalyje (altitudė 218,8 m). Aikštelė ovali, pailga pietryčių – šiaurės vakarų kryptimi, 60x35 m dydžio, per 6 m iškiliu viduriu. Joje rasta lipdytos keramikos. 3 m žemiau jos šiaurinio krašto yra 25x9 m dydžio terasa iškiliu viduriu, pietiniame šlaite yra 3 m pločio terasa. Vakarinis šlaitas viršuje, 1 m aukštyje statintas. Šlaitai statūs, 12-30 m aukščio. 
Piliakalnis apardytas arimų, aikštelės viduryje stovi kryžius, įrengtas trianguliacijos reperis. Jis dirvonuoja, vakarinis šlaitas nukirstas, rytinis šlaitas apaugęs lapuočiais.

Aplinkiniai piliakalniai

Sėbų piliakalnis 12 kmBiržuvėnų piliakalnis 11 km
Sprūdės piliakalnis 2 kmRekčių piliakalnis 41 km
Šatrija 11 kmLopaičių piliakalnis 19 km
Vembūtų piliakalnis 14 kmPapilio piliakalnis 28 kmŠiuraičių piliakalnis 20 km
Burbiškių piliakalnis 20 kmPagirgždūčio piliakalnis 5 km
Girgždūtė 7 kmPapilalio piliakalnis 15 km
Piltinės piliakalnis 9 km
Romualdas Baušys

Romualdas Baušys(g. 1958 m. lapkričio 2 d. Vilniuje) – Lietuvos skaičiuojamosios mechanikos bei informacinių technologijų specialistas, habilituotas technologijos mokslų daktaras.

Biografija

1982 m. baigė Vilniaus inžinerinį statybos institutą, 2000 m. habilituotas technologijos mokslų daktaras.
Nuo 1982 m. VISI (nuo 1996 m. Vilniaus Gedimino technikos universitetas) dėstytojas; 1997–2001 m. Skaitinio modeliavimo mokslinės laboratorijos, nuo 2001 m. Grafinių sistemų katedros vedėjas. Nuo 2001 m. profesorius.

Mokslinė veikla

Svarbiausia mokslinių darbų sritis – kokybiškai įvertinta baigtinių elementų analizė, informacinių technologijų naudojimas inžinerinėms problemoms spręsti, genetinių algoritmų taikymas kompiuteriniame projektavime, trimačių objektų atkūrimas iš nuotraukų. Kartu su Čalmerso technologijos universiteto (Geteborgas, Švedija) mokslininkais tiria prisitaikančiųjų baigtinių elementų strategijas, 1995 m. sukūrė originalų baigtinių elementų diskretizacijos paklaidų įvertinimo metodą, kuris taikomas struktūrinės dinamikos bei akustikos uždaviniams spręsti, laiko baigtinių elementų metodą, paremtą trūkiuoju Galiorkino metodu.
Valstybinis Šiaulių dramos teatras

Šiaulių dramos teatras – Šiauliuose nuo 1931 m. veikiantis teatras.
Pirmoji premjera – Karlo Gocio „Princesė Turandot“, rež. Borisas Dauguvietis. Per teatro veikimo laikotarpį pastatyta apie 400 spektaklių.
Stiklo pūtimas

Stiklo pūtimas – technologinis įkaitinto stiklo apdirbimas, pūtimo metodu išgaunant norimas jo formas ir pagaminant reikiamą gaminį. Kvalifikuotas darbuotojas, pučiantis karštą stiklą, yra stiklapūtys. Jis dujų ir deguonies degikliais kaitina ir atitinkamų darbo priemonių pagalba pučia ir taip formuoja įvairios konfigūracijos stiklo gaminius.

Istorija

Stiklo pūtimo techniką išrado finikiečiai, tobulino ir meno rūšimi pavertė romėnai.
Stiklo amatas Lietuvoje minimas 1529 m. Lietuvos Statute. 1547 m. Žygimantas Augustas suteikė privilegiją Martynui Paleckiui įsteigti pirmąją stiklo gamybos manufaktūrą LDK.