google/wiki40b huggingface dataset:
Petras Šimeliūnas

Petras Šimeliūnas (g. 1959 m. gegužės 6 d. Pasvalyje) – lietuvių ekonomistas, diplomatas.

Biografija

1977–1982 m. studijavo elektromechaniką tuometiniame Kauno politechnikos institute, 1986–1990 m. ekonomiką Vilniaus universitete bei 1990–1991 m. – Maskvos tarptautinių santykių institute.
1994–1996 m. buvo Lietuvos užsienio reikalų ministerijos Europos integracijos departamento pirmasis sekretorius, direktoriaus pavaduotojas. 1996–1997 m. dirbo patarėju Lietuvos ambasadoje Prancūzijoje, 1997–1998 m. vadovavo kanceliarijai Lietuvos nuolatinėje atstovybėje prie UNESCO Paryžiuje.
2000 m. buvo Lietuvos Respublikos Seimo Pirmininko patarėjas, 2000–2003 m. – Lietuvos užsienio reikalų ministro patarėjas. 2003–2007 m. vėl dirbo Lietuvos ambasados Prancūzijoje ministru-patarėju.
Nuo 2007 iki 2009 m. vadovavo URM Eksporto ir investicijų departamentui, vėliau buvo ambasadorius ypatingiems pavedimams URM Lotynų Amerikos, Afrikos, Azijos ir Okeanijos departamente.
2010 - 2013 m. - Lietuvos ambasadorius Indijoje. 2010 m. balandžio 8 d. P.Šimeliūnas Indijos Prezidentei Pratibhai Patil įteikė skiriamuosius raštus.
Šiuo metu - ambasadorius ypatingiems pavedimams Lietuvos URM Išorinių ekonominių santykių departamente.
Vidgirių kalnas

Vidgirių kalnas – kalva pietvakarių Lietuvoje, Vilkaviškio rajone, 1 km į pietvakarius nuo Vidgirių. Aukštis – 247 m. Kalva yra Sūduvos aukštumoje, rytinėje Vištyčio moreninio masyvo dalyje. Kalva moreninė, sankrovinė.
Syzranė

Istorija

Senoji Syzranė minima nuo IV a. pr. m. e., naujoji – nuo 1683 m. 1796 m. suteiktos miesto teisės. 1874 m. nutiestas geležinkelis. XX a. pradžioje pastatytas vandens jėgainė.
Akademisk FK

Istorija

Klubas įkurtas 1900 m. Dalyvavo pirmame futbolo taurės turnyruose.
1908 m. klubas išformuotas.
Giminystė

Giminystė – santykiai tarp žmonių, susietų šeimos, santuokos, bendros kilmės ryšiais. Tokiais ryšiais susieti žmonės vadinami giminaičiais.
NK Rudar Velenje

Istorija

Klubas įkurtas 1948 m.
ÉN Paralímni

Istorija

Klubas įkurtas kaip Paralimnio „Heracles“ 1936 metais, 1944 metais prijungus kitą miestelio klubą bendras klubas pervadintas dabartiniu pavadinimu. 1969 metais klubo komanda pirmą kartą pateko į pirmąjį divizioną ir yra vienas keturių klubų, niekada neiškritusių iš aukščiausio diviziono.
Ričardas Malinauskas

Biografija

1972–1974 m. mokėsi Kapsuko rajono Skaisčiūnų, 1974–1979 m. Radviliškio rajono Alksniupių, 1979–1980 m. Palonų aštuonmetėse mokyklose, 1980–1983 m. Baisogalos vidurinėje mokykloje. 1983–1984 m. studijavo Kauno politechnikos institute, 1984–1987 m. Lietuvos žemės ūkio akademijoje. 1991–1993 m. UAB „Madma“ direktoriaus pavaduotojas komercijai. 1993–2000 m. UAB „Hesona“ generalinis direktorius, 1998–2000 m. VšĮ „Hesonos klubas“ vadybininkas. 2000–2003 m. Kauno technologijos universitete studijavo termofikacinę inžineriją, šilumos energetikos inžinierius.
1999 m. ir 2000 m. Pabaltijo automobilių kroso čempionas (B‑1600 kategorija), 2001 m. Lietuvos automobilių sporto meistras. 
Nuo 2000 m. balandžio mėn. Druskininkų savivaldybės tarybos narys, Druskininkų savivaldybės meras. Nuo 2000 m. Smulkaus ir vidutinio verslo plėtros tarybos narys.  2001–2016 m. Lietuvos socialdemokratų partijos (LSDP) narys, Druskininkų skyriaus pirmininkas, LSDP tarybos narys. Europos socialistų partijos narys. 2003–2019 m. Lietuvos savivaldybių asociacijos prezidentas. Nuo 2003 m. Kurortų plėtros komiteto prie Turizmo tarybos pirmininkas. Nuo 2007 m. liepos mėn. visuomeninis ministro pirmininko Gedimino Kirkilo patarėjas savivaldybių klausimais. Nuo 2016 m. nepartinio judėjimo „Už Druskininkus“ pirmininkas.  Nuo 2019 m. gegužės mėn. Lietuvos kurortų asociacijos prezidentas.
2019 m. pareikšti įtarimai prekyba poveikiu ir papirkimu, veikiant organizuotoje grupėje.

Šeima

R. Malinauskas yra vedęs tris kartus. Su pirmąja žmona Daiva (g. 1967) susilaukė dviejų dukterų ir sūnaus. 2010 m. rugsėjo mėn. susituokė su alytiške Ineta. Šioje santuokoje politikui gimė sūnus. 2019 m. rugpjūčio mėn. vedė 20 metų jaunesnę Vaidą.
Golfitas

Istorija

XX a. viduryje Golfitas buvo pagrindinis bananų eksporto uostas pietų Kosta Rikoje. Vėliau pradėtos auginti aliejinės palmės, o dabar svarbiausias verslas yra turizmas.
Garbė Jėzui Kristui!

Garbė Jėzui Kristui! (lot. Laudetur Jesus Christus) – katalikiškas pasisveikinimas. Atsakymas į pasisveikinimą – „Per amžius! Amen.“ (lot. In aeternum! Amen.) arba „Per amžių amžius! Amen.“ (seniau dar – „Ant amžių amžinųjų!“ ir kt.). Dažnai atliepas sakomas ir be žodžio „Amen“. Kiti šio katalikiško pasiveikinimo variantai – „Tebūnie pagarbintas!“ ir kiti.
Šiuo metu toks pasisveikinimas vartojamas (palyginti su ikisovietinės okupacijos metais) gana retai. Dažniausiai – sveikinantis su katalikų dvasininku (kunigu), vienuoliu, oficialioje religinėje aplinkoje, kur religinio pobūdžio pasisveikinimas (ypač religiniuose renginiuose, pvz., šermenyse, laidotuvėse) gali būti laikomas svarbiu, taip pat netiesiogiai siekiant parodyti savo religingumą ir pan.

Laudetur Jesus Christus

Vatikane „Laudetur Jesus Christus“ yra oficialus Vatikano radijo pasisveikinimas.
Vokietijoje „Laudetur Jesus Christus“ žinomesniu tapo, pradėjus rodyti TV serialus kaip Mit Leib und Seele, Pfarrer Braun, Um Himmels Willen ir kitus.

Garbė Kristui!

„Garbė Kristui!“ – tiek žodinis, tiek ir rašytinis ateitininkų pasisveikinimas. Oficialiuose susirašinėjimuose sveikinys dedamas raštų pradžioje, viršuje, arba pačioje pabaigoje, dešinėje pusėje. Pradedant oficialų renginį, atidarant susirinkimą (ir pan.), pirmininkas, vadovas, renginio vedėjas pasveikina susirinkusiuosius. Atsakymas į pasisveikinimą – „Garbė!“.
Apygardos mokykla

Apygardos mokykla – XVIII a. pabaigos Abiejų Tautų respublikos šešių klasių septynmetė (penkta šių mokyklų klasė buvo dvimetė) vidurinė mokykla.

Istorija

1783 m. vykdydama švietimo reformą Edukacinė komisija apygardos mokykla pavadino buvusias vaivadijos mokyklas. 1783 m. Edukacinei komisijai pertvarkius mokyklų administracinę struktūrą Lenkija suskirstyta į šešias, Lietuvos Didžioji Kunigaikštystė - į keturias švietimo apygardas, kuriose buvo po vieną apygardos mokyklą: Lietuvos su apygardos mokykla Gardine, Žemaitijos su mokykla Kražiuose, Naugarduko su mokykla Naugarduke ir Polesės su mokykla Lietuvos Brastoje. Apygardos mokyklos dar veikė Vilniuje ir Minske. Apygardos mokykla buvo atsakinga už žemesnio lygio mokyklų (apygardėlės mokykla) kontrolę ir pavaldžios aukštesnės pakopos mokykloms – universitetams. Per Rusijos imperijos švietimo reformą 1803–1804 m. apygardos mokykla pavadinta gimnazija.

Programa

Mokymo programoje buvo matematika, geometrija, geometrinė braižyba, algebra, dorovinis auklėjimas, gramatika, logika, lenkų kalba, lotynų kalba, kai kuriose dar ir prancūzų kalba bei graikų kalba, poetika, metafizika, fizika, chemija, istorija, geografija, rašymas ir kompozicija. Apygardos mokyklų programiniai reikalavimai ir metodiniai nurodymai atspindėjo Dž. Loko, Ž. Ž. Ruso, fiziokratų idėjas. Apygardos mokyklos vadovėliai ir dėstomoji kalba buvo lenkų. Po
Glima

Glima

Tai labiausiai paplitęs glimos variantas, jis paprastai ir vadinamas glima. Daugelis islandų sako, kad tik šis glimos variantas ir yra glima, nacionalinis Islandijos sportas. Istoriškai šis variantas buvo labai vertinamas dėl to, kad čia technika svarbiau už jėgą.
Abu imtynininkai per juosmenį būna susijuosę specialiu diržu, kuris yra sujungtas su dviem papildomais diržais, apjuostais apie šlaunų apatines dalis. Apatiniai diržai su pagrindiniu diržu sujungti vertikaliais dirželiais.
Imtynininkai viena ranka suimą priešininko diržą, kita – priešininko kelnes šlaunų srityje. Taip laikydamas priešininką imtynininkas stengiasi pakišti priešininkui koją ir mesti jį. Šiame glimos stiliuje metamas imtynininkas stengiasi nukristi ant pėdų ir delnų – tuomet jo parmetimas neįskaitomas. Laimima, kai metamas priešininkas nukrenta paliesdamas žemę bet kuria kūno dalimi tarp alkūnių ir kelių.

Hryggspenna

Šis glimos stilius panašiausias į įprastines imtynes, jis laikomas daugiau jėgų, o ne technikos išbandymu.

Priešininkas laikomas už viršutinės liemens dalies. Laimima, kai priešininkas paliečia žemę bet kuria kūno dalimi išskyrus pėdą.

Tarptautinė Glimos Asociacija

Glimą praktikuojančius žmones vienija Tarptautinė Glimos Asociacija (International Glima Association; IGA).
Dabartinis IGA prezidentas yra Orri Bjornsson (Islandija).
Izotopas

Izotopai – cheminių elementų atmainos, turinčios vienodą branduolio krūvį, bet skirtingą atominę masę. Skirtingi to paties elemento izotopai praktiškai nesiskiria cheminėmis savybėmis, todėl juos atskirti būna sunku. Izotopai skiriasi branduolio sandara (neutronų skaičiumi) bei branduolio savybėmis (radioaktyvaus skilimo pusperiodžiu, radioaktyvumo pobūdžiu, kritine mase ir pan.).
Kiekvienas branduolys susideda iš tam tikro skaičiaus nukleonų, dalis kurių yra protonai, o dalis – neutronai. Vienodą skaičių protonų turintys branduoliai priklauso tam pačiam elementui, bet neutronų skaičius tokiuose branduoliuose gali skirtis, pvz., galima situacija, kai du vienodą skaičių nukleonų turintys branduoliai priklauso skirtingiems elementams.
Dauguma atvejų skirtingi to paties elemento izotopai savo atomine mase skiriasi gana nežymiai, todėl izotopus atskirti gana keblu. Vienintelė ryškesnė išimtis – vandenilio izotopai – protis, du kartus už jį sunkesnis deuteris ir tris kartus sunkesnis tritis: šiuos izotopus gana nesunkiai galima atskirti, distiliuojant ar elektrolizės būdu.
Kai kurie izotopai smarkiai skiriasi savo branduolių savybėmis: vieni yra stabilūs, jų branduolių sudėtis bėgant laikui nekinta; kiti yra radioaktyvūs - laikui bėgant skyla į kitų elementų izotopus, todėl naudojami branduoliniuose reaktoriuose, branduoliniuose ginkluose ir pan. Radioaktyvūs izotopai dar vadinami radioizotopais arba radionuklidais.
Elementai, turintys tik vieną izotopą, vadinami izotopiškai švariais. Periodinėje cheminių elementų sistemoje yra 21 izotopiškai švarus elementas.
Daugiausiai izotopų turintis cheminis elementas yra polonis.
Skirtingais duomenimis, 250-275 iš šiuo metu žinomų daugiau nei 3100 izotopų yra stabilūs, likusieji - radioaktyvūs.
Žilvinas Kempinas

Biografija

Gimė 1969 m. Plungėje. 1987 m. pradėjo studijuoti tapybą tuometiniame Valstybiniame dailės institute, o studijas baigė 1993 m., kai įstaiga jau vadinosi Vilniaus dailės akademija. 1994 m. Šiuolaikinio meno centre Vilniuje surengė savo pirmąją personalinę parodą „Tapyba iš natūros“. Jam puikiai sekėsi kurti teatro dekoracijas: 1998 m. gavo apdovanojimą už geriausią metų sceninį apipavidalinimą. Pragyvenimui užsidirbdavo kurdamas ekspozicinių erdvių planus biuro baldų bendrovei.
1997 m. pabaigoje menininkas išvyko į Niujorką, kur 1998–2002 m. Hunterio koledže studijavo tarpdisciplininį meną. 2003 m. Niujorko Šiuolaikinio meno centre „P.S.1“ buvo surengta pirmoji menininko paroda Jungtinėse Amerikos Valstijose, po kurios sekė gausybė parodų tokiose institucijose kaip: Leme (San Paulas), Yvon Lambert (Niujorkas), Baltic Contemporary Art Centre, Gateshead (Jungtinė Karalystė, 2010 m.), Spencer Brownstone Gallery (Niujorkas, 2004, 2006, 2007 m.), Kunsthalle Wien (Viena, 2008 m.), Šiuolaikinio meno centre (Vilnius, 2007 m.); Palais de Tokyo (Paryžius, 2006 m.).
Svarbiausios grupinės parodos: MoMA (Niujorkas); 53-oji Venecijos bienalė, (Venecija, Italija); 6-oji Liverpulio bienalė (Jungtinė Karalystė); Transmediale.10 (Berlynas); Yvon Lambert (Paryžius, Niujorkas) Lunds Konsthall (Lundas, Švedija); Nam June Paik Art Center (Yongin Citz, Pietų Korėja), Manifesta 7, Bolzano (Italija); SFMOMA (San Franciskas, JAV); MUDAM (Liuksemburgas).
2007 m. tarptautinis mėnesinis leidinys „Art Review Magazine“ Ž.Kempiną priskyrė prie 25 šiuolaikinių menininkų, kuriuos būtina žinoti. 2008 m. laimėjo Calderio prizą bei rezidenciją Calderio studijoje, menininkas šešis mėnesius praleido Alexanderio Calderio dirbtuvėse Prancūzijoje, ten sukūrė savo darbą „Tūba“, su kuriuo atstovavo Lietuvai 2009 m. Venecijos bienalėje. 2012 m. menininkas tapo Lietuvos Nacionalinės kultūros ir meno premijos laureatu už minimalistinės šiuolaikinio meno kalbos įtaigą ir jos tarptautinį rezonansą.

Kūryba

Menininko kūrinius sudaro optiškai ir tuo pačiu fiziškai svaiginantys estetiniai įvykiai. Kūryboje originaliai taiko minimalizmo ir oparto estetikos principus. Kempino darbai yra abstraktūs, nesusiję su jokia politine situacija, neoperuojantys jokiu kontekstu, todėl bendražmogiški ir universalūs. Kūryboje menininkas naudoja mažai elementų, pavyzdžiui, juostelę ir ventiliatorių, šviesą ir adatą, paprastas, kasdieniškas, bet kartu netradicines priemones – vaizdo juostas, ventiliatorius, fluorescentinių lempų vamzdelius – ir derina jas su erdve, ritmu, oru bei šviesa. Taip išgaunamas itin sudėtingas efektas apimantis visus pojūčius, keičiantis vietos, laiko ir judėjimo suvokimą. Autoriaus kūriniai visada nukreipti į stebėtoją, kuris tampa teatralizuotos, dažnai minimalistinės aplinkos veikėju.
Kvintilijonas

1 000 000 000 000 000 000 (kvintilijonas, dar kitur trilijonas), arba tūkstantis kvadrilijonų, yra natūralusis skaičius, lygus 10¹⁸. SI priešdėlis – „eksa-“.
Tarnybinis pasas

Tarnybinis pasas – asmens dokumentas, patvirtinantis asmens tapatybę, pilietybę, einamas pareigas ir yra skirtas vykti į užsienio valstybes tarnybiniais tikslais.

Lietuva

Tarnybinis pasas išduodamas asmenims, turintiems asmens tapatybės kortelę, kuriems Tarnybinio paso įstatymu suteikta teisė gauti šį dokumentą. Tarnybinis pasas galioja ne ilgiau kaip 5 metus.
Lietuvos Respublikos tarnybinis pasas sukurtas atsižvelgiant į naujausius Europos Sąjungos reikalavimus ir Tarptautinės civilinės aviacijos organizacijos (ICAO) rekomendacijas. Paso knygelėje yra 32 puslapiai ir polikarbonatinis asmens duomenų lapas, kuriame duomenys, nuotrauka ir parašas išgraviruoti lazeriniu įrenginiu.
Lietuvos Respublikos tarnybiniame pase įrašai pateikiami lietuvių, anglų ir prancūzų kalbomis.
Indira Gandhi

Gyvenimas

Indira Gandhi buvo vienintelė pirmojo Indijos ministro pirmininko Dž. Neru (Jawaharlal Nehru) dukra. Mokėsi Šveicarijoje, Višva Bharati (Indija) ir Oksfordo universitetuose. 1938 metais, būdama 21-ių, ji tapo jauniausia Indijos Nacionalinio Kongreso deputate.
1942-aisiais, nepaisydama kastos normų (Nehru šeima priklausė aukštai Kašmyro brahmanų kastai), ištekėjo už parso advokato Ferozio Gandi (Feroze Gandhi; m. 1960 m.). Nors jos giminystės ryšiai su Mahatma Gandi nesiejo, ši pavardė padėjo jai tolimesnėje karjeroje. Po sūnų Rajiv ir Sanjay gimimo pasitraukė iš politikos. Nuo 1955 m. Indijos Nacionalinio Kongreso darbo komiteto narė, 1959–60 m. – pirmininkė, 1964–65 m. – informacijos ir spaudos ministrė. 1966 m. sausį po ministro pirmininko L. B. Shastri mirties buvo išrinkta vyriausybės vadove kaip kompromisinė figūra, tačiau greitai įsitvirtino kaip reali vadovė. Nežiūrint partijos skilimo 1969 m., išsaugojo savo pozicijas, jos populiarumas ypač išaugo dėl socialinės politikos („Pašalinti skurdą“ rinkimų platforma) ir karinės paramos (1971 m. gruodį) nepriklausomybės nuo Pakistano siekusiai Rytų Bengalijos provincijai (dab. Bangladešas).
1975 m. birželį Alahabado aukštojo teismo apkaltinta 1971 m. pažeidus rinkimų įstatymą, paskelbė šalyje ypatingąją padėtį, apribojo politines ir pilietines teises, įkalino opozicijos lyderius. 1977 m. jos vadovaujama partija pralaimėjo rinkimus ir skilo, Indira Gandi buvo apkaltinta korupcija ir trumpam įkalinta, tačiau suirus valdančiajai koalicijai, 1980 m. sausį laimėjo neeilinius parlamentinius rinkimus. Politiniu paveldėtoju Indira Gandi ruošė savo jaunesnįjį sūnų Sanjay’ų, jam žuvus lėktuvo katastrofoje (1980 m. birželį) – vyresnįjį, lakūną Rajivą. Tuo laikotarpiu padėtis šalyje labai paaštrėjo, vyko masiniai neramumai Asamo valstijoje, labai dažni tapo atsiskyrimo siekusių Pendžabo sikhų teroristų išpuoliai. 1984 m. birželį Indiros Gandi įsakymu kariuomenė atliko operaciją prieš sikhų teroristus Auksinėje šventovėje Amritsare, oficialiais duomenimis žuvo 493 ekstremistai. Keršydami už šią akciją, spalio 31 d. asmeniniai sargybiniai sikhai sušaudė Indirą Gandi. Kilusiose riaušėse įvairiuose miestuose žuvo keli tūkstančiai sikhų. Ministru pirmininku buvo išrinktas Rajivas Gandhi.
Indira Gandi tęsė savo tėvo pradėtą politiką, kuriai būdingi socialistiniai elementai: vystomas valstybinis pramonės sektorius, vykdomos socialinės reformos, nacionalizuoti didieji bankai (1969), Konstitucijos preambulėje 1976 m pataisa Indija apibrėžta kaip socialistinė demokratinė respublika. Užsienio politikoje aktyviai reiškėsi Neprisijungimo judėjime, tačiau suartėjo su TSRS (1971 m. Draugystės ir bendradarbiavimo sutartis).
Kunkas

Istorija

Vietovardis mapudungunų kalba reiškia „skaistus vanduo“. Gyvenvietę 1883 m. įkūrė generolas Gregorio Urrutia, 1918 m. tapo komuna. XX a. pr. Kunką pasiekė geležinkelis.
Prancūzijos futbolo lygos taurė

Prancūzijos lygos taurė (Coupe de la Ligue) – kasmetinės Prancūzijos futbolo klubų varžybos, antros pagal svarbą taurės varžybos šalyje. Varžybos rengiamos nuo 1981 metų, nuo 1994 metų rengiamos kasmet. 1995 m. varžyboms suteiktas dabartinis pavadinimas, o taurės laimėtojas nuo tų metų iškovoja teisę atstovauti Prancūziją UEFA taurės varžybose. Atkrentamųjų varžybų principu organizuojamame turnyre dalyvauja Prancūzijos lygos Ligue 1 ir Ligue 2 divizionuose žaidžiančios komandos.
Agordatas

Istorija

Agordatas buvo iki 1996 m. egzistavusios Barkos provincijos sostine.
Žvynelinė

Žvynelinė, arba psoriazė – lėtinė pasikartojanti liga (gali būti paveldima), pažeidžianti odą ir sąnarius (5-7 procentams ligonių). Dar vadinama T limfocitų sukelta dermatoze. Pasaulyje ja serga apie 2-3 proc. gyventojų (Europoje – 2 proc.), dažniausiai 20-40 metų žmonės. Vienodai dažnai serga ir vyrai, ir moterys.
Oda išberiama ribotais, raudonais, įvairaus dydžio mazgeliais, kurie apsitraukia sausais balsvais žvynais. Dažniausiai pažeidžiami lenkiamieji alkūnių ir kelių paviršiai, kryžkaulio sritis, plaukuotoji galvos dalis. Dažnai židiniai iš plaukuotosios galvos dalies išplinta į neplaukuotąją kaktos, skruostų, ausų, sprando sričių odą. Dėl žvynelinės galva nenuplinka. Dažniausiai žvynelinės židiniai neniežti, tačiau gali niežėti, jei vystosi uždegimas, liga greitai plinta. Šios ligos priežastis yra autoimuninė ir ji neužkrečiama. Psoriazės atveju yra ryškiai nenormali odos barjerinė funkcija ir suardytas citokinų balansas (angl. network) – keratinocitai sintetina žymiai per daug citokinų.
Žvynelinę suaktyvinti gali stresas, vaistai (b blokatoriai, litis), bakterinės infekcijos ar ŽIV. Psoriazės patofiziologija labai sudėtinga ir apima keletą skirtingų vyksmų, ypač susijusių su uždelsto padidėjusio jautrumo reakcijomis.
Kol kas nežinomi genai, lemiantys žvynelinės paveldėjimą ir antigeno, sukeliančio T limfocitų aktyvaciją, prigimtis. Nustatyta žvynelinės židinių susidaryme dalyvaujančios specifinės molekulės (specifiniai augimo veiksniai, citokinai, sąlyčio (adhezijos) molekulės ir chemotaksiniai peptidai). Pacientai gydomi metodais, nukreiptais prieš T limfocitus. Toks imunomoduliacinis gydymas apima UV šviesą, ciklosporiną A, kortikosteroidus, 1,25-dihidroksivitaminą D3 ir kt.
Spalio 29-toji yra paskelbta Tarptautine sergančiųjų žvynelinė diena.

Alternatyvi terapija

Kai kurie žmonės laikosi požiūrio, kad psoriazę galima efektyviai gydyti vien sveiku gyvenimo būdu. Minimizavimas streso, alkoholio, cukraus ir kitų „agresyvių“ maistų, kartu su poilsiu, saule ir dažnu maudymusi sūriame natūraliame vandenyje praktiškai išnaikina psoriazę. Tai laikoma esmine ilgalaike strategija.
Ligos geografinis paplitimas aiškiai rodo, kad žvynelinė išplitusi vien tik saulės stokojančiose platumose. Todėl kita gera alternatyva – išsikelti gyventi į saulėtas šalis.
Tuo tarpu senoji indų ajurvedinė medicina teigia, kad žvynelinė yra išimtinai tik cukraus rezultatas, todėl rekomenduoja visiškai atsisakyti net minimaliausių cukraus kiekių.
Julė Pranaitytė

Biografija

Mokėsi Peterburgo (Rusija) Šv. Kotrynos gimnazijoje, Prancūzijoje, Šveicarijoje. 1909 m. studijavo mediciną Pensilvanijos universitete.
Po sužadėtinio P. Vaičaičio mirties išvyko į JAV, kur 1903 m. su J.Mačiu-Kėkštu parengė poeto eilėraščių rinktinę. Kartu su A. Miluku 1903-1943 m. leido ir redagavo laikraštį ir žurnalą „Žvaigždė“, 1942-1943 m. šio leidinio redaktorė. Viena ir kartu su A. Miluku išleido daugiau kaip 100 įvairių spaudinių. Leido knygas. Pasirašinėjo Pranaičių Julė.
Vladas Treinys

Vladas Treinys (g. 1954 m. gegužės 16 d. Vilniuje) – architektas.
Romas Docius

Biografija

Baigęs Pramedžiavos aštuonmetę mokyklą, 1980 m. baigė Kauno profesinę technikos mokyklą, stalius. 2008 m. baigė verslo vadybą Vilniaus kooperacijos kolegijoje.
1980–1983 m. tarnavo laivyne. 1983 m. Kauno „Ąžuolo“ baldų kombinato darbininkas. 1986 m. prie Raseinių RSO įkūrė baldų gamybos kooperatyvą „Papartis“. 1989 m. Kelmės rajone pasiėmė 23 ha žemės ir pradėjo ūkininkauti, ūkis turi sėklininkystės ūkio statusą. UAB „Medvija“ generalinis direktorius, UAB „Doringa“ direktorius.
2000–2018 m. Kelmės rajono savivaldybės tarybos narys.  2000–2003 m. Kaimo reikalų, verslo ir ekologijos komiteto pirmininkas.
1995 m. Valstiečių partijos, Lietuvos valstiečių liaudininkų sąjungos narys, Kelmės rajono skyriaus pirmininkas. 2005 m. Lietuvos valstiečių liaudininkų sąjungos Kelmės rajono skyriaus pirmininkas.
Lietuvos ūkininkų sąjungos Kelmės skyriaus pirmininkas. Sutuoktinė Irena, vaikai Tomas, Laura.
O tempora, o mores!

O tempora, o mores! (liet. O laikai, o papročiai!, taip pat Kokie laikai, kokie papročiai!) – vienas žinomiausių lotynų kalbos posakių, priskiriamų romėnų politikui, filosofui Markui Tulijui Ciceronui. Žodžių junginyje kartais įterpiamas dar vienas šauktukas – „O tempora! O mores!“, nors jis klasikinėje lotynų kalboje nebuvo naudojamas. Posakis dažniausiai vartojamas konstatuojant gyvenimo vertybių nuosmukį, pasmerkiant visą kartą, pabrėžiant negirdėtą įvykio charakterį.  
Tai žymiausia Cicerono frazė iš „Pirmosios knygos prieš Katiliną“, laikoma romėnų oratorinio meno viršūne. Atskleisdamas Katilinos sąmokslo detales senato posėdyje, įžanginėje kalboje Ciceronas šia fraze išreiškė pasipiktinimą tiek sąmokslininko įžūlumu, kaip niekur nieko išdrįsusio ateiti į senatą, tiek ir Romos valdžios neveiklumu dėl nusikaltėlio, ketinusio pražudyti respubliką. Ciceronas tęsė, primindamas įvairius Romos istorijos laikotarpius, kai konsulai baudė mirties bausmėmis konspiratorius, turėdami ir daug menkesnius įrodymus, pagrįstus vien quasdam seditionum suspiciones (tam tikrais įtarimais dėl maišto) – Gajaus Grakcho nužudymo atvejis prie buvusio konsulo Lucijaus Opimijaus (skirsnis 2, eilutė 3).

Populiariojoje kultūroje

Šis posakis kritiškai vertina dabartines gyvenimo nuostatas ir tendencijas, kartais jo pavartojimas būna juokingas ar nemalonus. Pavyzdžiui, Edgaras Po panaudojo šią frazę savo poemos „O, Tempora! O, Mores!“ (1825 m.) pavadinimui ir turiniui. Rašytojas šiame kūrinyje kritikavo savo laikmečio vyrų manieras. 
Komikų duetas Flanders and Swann šį posakį pavartojo, kai Flandersas sušuko „O tempora, O mores - Oh Times, Oh Daily Mirror!“ 
Frazę ištaria neblaivus poetas 1936 m. romantinėje komedijoje „Mr. Deeds Goes to Town“. Posakis pavartojamas pjesėje ir kino filme „Inherit the Wind“ (1960 m.), kur jį išreiškia ciniškas reporteris Hornbekas, nurodydamas miesto atsilikimą nuo šiuolaikinio mąstymo (čia apie Darvino evoliucijos teoriją).
Keletas lotyniškų posakių girdimi Asterikso ir Obelikso personažų komiškose scenose, vienas iš kurių „O tempora! O Mores!“.
Gulu

Istorija

Gulu miestas XX a. antroje pusėje tapo vienu iš kovų tarp Ugandos armijos ir Viešpaties pasipriešinimo armijos centrų.