google/wiki40b huggingface dataset:
Penkios lėlės rugpjūčio mėnuliui

Turinys

Privačioje saloje, priklausančioje pramonininkui Džordžui Starkui, praleisti savaitgalį susirenka grupė žmonių. Tarp jų – profesorius Farelas, neseniai padaręs atradimą, galintį atnešti didelį pelną. Vienas po kito svečiai mėgina įkalbėti profesorių parduoti formulę būtent jiems, tačiau šis atmeta visus pasiūlymus. Kuomet vienas iš svečių randamas negyvas, paaiškėja, kad radijo ryšys sugadintas ir nėra jokio būdo susisiekti su išoriniu pasauliu kaip tik sulaukti po kelių dienų atplauksiančios jachtos. Po dar keleto mirčių (tarp jų ir profesoriaus Farelo) visi pradeda įtarti vieni kitus, tačiau nekreipia dėmesio į paauglę Izabelę, Starko giminaitę, kuri, išgirdusi apie profesoriaus išradimą, nusprendžia pati praturtėti...
Tiurkai

Tiurkai, tiurkų tautos – Eurazijos tautų grupė, vienijama kultūros, istorijos ir etnolingvistinių elementų. Kalba tiurkų kalbomis, kurios priklauso Uralo-Altajaus kalboms.

Protėvynė

Istoriškai pagrindine tiurkų teritorija laikomas Turanas, regionas Vidurinėje Azijoje, tarp Uralo ir Altajaus kalnų, iš kur tiurkai paplito į kitas šiuo metu jų gyvenamas teritorijas.
Viškų valsčius

Istorija

Nuo V a. pr. m. e. iki X a. šiose vietovėse gyveno lietuviams artima baltų gentis - jotvingiai. XIII a.-XIV a. šias žemes užėmė Lietuvos Didžioji Kunigaikštystė. Nuo XIII a.-XIV a. iki 1513 m. priklausė Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės Trakų vaivadijai, nuo 1513 m. iki 1569 m. Liublino unijos Palenkės vaivadijai. Nuo 1569 m. iki 1795 m. buvo Abiejų Tautų Respublikos Mažosios Lenkijos provincijos Palenkės vaivadijos valdose. Nuo 1795 m. iki 1807 m. priklausė Prūsijos karalystės Naujosios Rytų Prūsijos Balstogės departamentui. 1807-1842 m. priklausė Rusijos imperijos, Balstogės sričiai, 1842-1914 m. Gardino gubernijai. Nuo 1914 m. iki 1919 m. priklausė Vokietijos imperijos Oberosto sričiai. 1919-1939 m. priklausė Lenkijos tarpukario Balstogės vaivadijai. 1919-1934 m. ir 1952-1954 m. dalis valsčiaus kaimų priklausė Topčevo valsčiui. 1939-1941 m. priklausė Tarybų Sąjungos, Baltarusijos TSR, Balstogės srities, Bielsko rajonui. 1941-1944 m. priklausė Trečiojo reicho, Balstogės sričiai. Nuo 1945 m. priklauso Lenkijai. 1945-1999 m. priklausė Balstogės vaivadijai.

Administracinis suskirstymas

Boguše, Budlevas, Buinovas, Falkai, Filipai, Gavinai, Godzebai, Gurskiai, Ignatkai, Kalinuvka, Kamieni Dvuras, Kočmierai, Kovale, Kožuškai, Lapciai, Lise, Lubice, Lučaje, Maleše, Miešukai, Miežvin Dužai, Miežvin Malai, Moskvinas, Mulaviče, Nevino Borove, Nevino Kamienskiai, Nevino Lešne, Nevino Poplavskiai, Nevino Stare, Nove Baginskiai, Olšanica, Ostruvekas, Osuvka, Piežchalai, Pulše, Samulki Duže, Samulki Male, Sasinai, Seškai, Staceviče, Stare Baginskiai, Stare Zalesiai, Strabla, Ščepanai, Špakai, Topčevas, Tvorkai, Tžeščkovas, Varpechi Nove, Varpechi Stare, Viktožinas, Vipichai, Viškai, Vodžkai, Vulka Pietkovska, Vulka Zaleska, Zakževas, Zalesiai ir Zdrojkai.
Janas Nepomukas Grocholskis

Biografija

Buvo jaunesnysis Pranciškaus Ksavero Grocholskio sūnus.

Šeima

Buvo vedęs du kartus. Pirma santuoka buvo su Izabele Rytarovska, nuo santuokos su kuria turėjo dukterį Eleną ir du sūnus: Adolfą ir Ignotą. Nuo antros santuokos su Michailina Zeydler du sūnus: Vladislovą ir Liudgardą Bernardą.
Mirė Odesoje, palaidotas Voronovicų bažnyčioje.
Imunai

Imunai (lot. immunes, iš lot. im- 'ne' + lot. munire 'statyti įtvirtinimus, iš lot. moenia 'sienos') – specializuoti Senovės Romos kariuomenės kareiviai. Imunai turėdavo specializuotų įgūdžių, leisdavusių atlikti užduotis, netipiškas Romos kareiviams. Dėl savo specialiųjų gebėjimų imunai būdavo atleidžiami nuo paprastų ir nekvalifikuotų darbų, tokių kaip įtvirtinimų griovių kasimas, stovyklų ribų patruliavimas ir pan.

Tapimas imunu

Prieš tapdamas imunu kareivis turėdavo atitarnauti militu (militai kitaip dar buvo vadinami lot. munifex) – paprastu nespecializuotu kareiviu, kurie sudarydavo didžiąją dalį legionierių ir kurie atlikdavo didžiąją dalį būtinų darbų (eidavo sargybą, statydavo lauko įtvirtinimus ir kt.). Tik kareiviai, kelerius metus atitarnavę militais galėjo pretenduoti tapti imunais.
Kareivius, galinčius tapti imunais, atrinkdavo, dažnai kaip paskatinimą. Jei atrinktas legionierius neturėdavo reikiamų įgūdžių, bet norėdavo tapti imunu, jis būdavo apmokomas. Apmokymo metu būsimi imunai vadinosi discentai (lot. discens). Discentai gaudavo tą pačią algą ir tokį patį aprūpinimą kaip militai, kol gaudavo imuno statusą.

Tipiškos pareigos

Imunai buvo kariuomenei reikalingi inžinieriai (statydavo įtvirtinimus, tiltus, apgulties mašinas), mūrininkai, račiai, kalviai, dažytojai, artileristai, muzikantai, rikiuotės ir ginklų instruktoriai, karo policininkai, dailidės, ginklininkai, strėlininkai, mėsininkai, medžiotojai, veterinarai ir medikai, pranašautojai, žyniai.
Imunai gaudavo didesnę algą nei paprasti Romos kareiviai.
Malaizijos karinės pajėgos

Malaizijos karinės pajėgos (mal. Angkatan Tentera Malaysia-ATM) skirstomos į karališkąsias vandens, karališkąsias oro pajėgas ir sausumos kariuomenę. Šalies karinės pajėgos buvo įkurtos 1963 m. rugsėjo 16 d. Generolas Tan Sri Dato' Sri Azizan bin Ariffin yra vyriausiasis karinių pajėgų vadas.
Dešimtame praeito amžiaus dešimtmetyje šalies karinės pajėgos buvo modernizuotos, tačiau tai labai stabdė 1997 m. šalį ištikusi ekonominė krizė. 2000 m. spalio mėnesį Malaizijos gynybos ministras paskelbė dar vieną gynybos sistemos modernizavimą. Šalies karinėms pajėgoms Malaizijos vyriausybė skiria 2.03 % BVP (2005 m.).
Rytų regionas (Kamerūnas)

Geografija

Visą teritoriją užima 500–1000 m aukščio Pietų Kamerūno plokščiakalnis, tik pietuose paviršius nusileidžia iki 200 m. Atlanto vandenyno baseinui priklauso Niongo ir Lomo upės, o Dža, Kadėjus, Sanga priklauso Kongo baseinui. Du trečdalius regiono teritorijos dengia drėgnieji atogrąžų miškai. Likusioje teritorijoje auga miškingos savanos. Į regiono teritoriją įeina Dža biosferos rezervatas.

Gyventojai

Didesniąją gyventojų dalį sudaro bantų tautos: makai, badžviai, nzimiai, mpo, mpomamai ir kt. Adamavos-Ubangio tautoms priklauso gbetai ir gbajai bei pigmėjų gentis bakai. Dauguma gyventojų krikščionys (katalikai, presbiterionai), nemažai išpažįsta vietinius tikėjimus. Šiaurėje yra musulmonų.
Ileša

Istorija

Seniau Ileša (Idžeša) buvo vienas iš Jorubalando miestų-valstybių. Iki 1991 m. miestas priklausė Ojo valstijai.
Honor Blackman

Biografija

Honor gimė Plaistow, Esekse, valstybės tarnautojo ir namų šeimininkės šeimoje, viena iš 4 joje augusių vaikų. Ji lankė „North Ealing“ ir „Ealing County“ mergaičių mokyklas.
15–ojo gimtadienio proga tėvai jai padovanojo galimybę lankyti aktorystės pamokas ir tai tapo esminiu įvykiu, nulėmusiu jos gyvenimą. 1940 m. Honor pradėjo lankyti „Guildhall School of Music and Drama“, o jos aktorės karjera prasidėjo Londono Vestendo teatre, pjesėse „The Guinea Pig“, „The Gleam“ ir „The Blind Goddess“ 1946–47 m.
1947 m. ji debiutavo epizodiniu vaidmeniu be žodžių filme „Fame Is the Spur“. Vėliau sekė juostos „Quartet“ (1948), „Daughter of Darkness“ (1948), „So Long at the Fair“ (pagal W. Somerset Maugham kūrybą) (1950), o 1949 m. vaidino pirmajame savo Holivudo filme „Conspirator“ kartu su Elizabeth Taylor.
1954 m. aktorė skausmingai išgyveno skyrybas su vyru ir kurį laiką pakrikusius nervus net gydėsi ligoninėje.
Nusprendusi atgaivinti savo karjerą, Honor pradėjo nuo „B“ kategorijos filmų, o 1958 m. atliko vaidmenį filme „A Night to Remember“ apie „Titaniko“ katastrofą.
1961 m. ji pradėjo filmuotis populiariame TV seriale „Keršytojai“, atlikdama pagrindinį moters „Mis Cathy Gale“ vaidmenį. Seriale buvo gausu veiksmo scenų, su kuriomis aktorei padėjo susidoroti dziudo pamokos, leidusios vėliau jai atlikti sudėtingus vaidmenis be kaskadininkų pagalbos. 1964 m., serialui pasiekus populiarumo viršūnę, Honor iš jo pasitraukė, o jos vietą užėmė aktorė Diana Rigg.
1963 m. ji vaidino veiksmo filme „Jason and the Argonauts“, o po metų buvo pakviesta filmuotis juostoje „Auksapirštis“. Savo pasirinkimą prodiuseris Albert R. Broccoli komentavo taip: „- Britams ji patiks, nes pažįsta ją kaip Mis Gale, jankiams ji patiks, nes gerai atrodo; tai puikus derinys“. Honor, būdama 37, tapo vyriausia agento 007 Džeimso Bondo mergina ir išlaikė šį titulą iki 2015 m., kuomet buvo paskelbta, jog filme „Spectre“ vaidmenį atliks 51–erių italė Monika Beluči.
Kiti žymesni aktorės filmai yra „Life at the Top“ (1965) su Laurence Harvey, vesternas „Shalako“ (1968) kartu su Šonu Koneriu ir Bridžita Bardo ir „Something Big“ (1971) su Dean Martin.
Ištekėjusi antrą kartą, aktorė taip pat grįžo į teatrą, kuriame ilgainiui taip pat sukūrė nemažai vaidmenų, taip pat ir televizijoje (serialai „Kolumbo“, „Midsomerio žmogžudystės“).
Be aktorystės, Honor taip pat bandė savo jėgas ir kaip dainininkė, įrašė albumą „Everything I‘ve Got“ bei keletą atskirų dainų. Be to, ji aktyvi liberalų demokratų partijos rėmėja.

Šeimyninis gyvenimas

1946–1954 m. Honor buvo ištekėjusi už Bill Sankey, o 1961–1975 m. – už aktoriaus Maurice Kaufmann. Jiedu įvaikino du vaikus: Lottie Kaufmann (g. 1967 m.) ir Barnaby Kaufmann (g. 1968 m.).
Mielagėnų herbas

Aprašas

Herbo žaliame lauke įžambus auksinis Šv. Andriejaus kryžius.

Istorija

2008 m. liepos 27 d. herbą Lietuvos Respublikos Prezidentas patvirtinto dekretu Nr. 1K-1465. Herbo etalono autorius – dailininkė Evelina Tamkvaitienė.
Vaclovas Stapušaitis

Biografija

1977 m. baigė Šiaulių pedagoginį institutą, mokytojas.
1995–1999 m. Pakruojo rajono savivaldybės mero pavaduotojas, 1999 m. Pakruojo rajono savivaldybės švietimo skyriaus vyr. specialistas, nuo 2001 m. Linkuvos vidurinės mokyklos direktorius.
Nuo 1990 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Pakruojo rajono skyriaus narys, nuo 1999 m. „Socialdemokratija – 2000“ narys.
1995–1997 m. ir 1997–2000 m. Pakruojo rajono savivaldybės tarybos narys.
1998 m. „Stabdyk nusikalstamumą“ Pakruojo skyriaus pirmininkas. Sutuoktinė Rima, vaikas Gina.
Alfonsas Andriuškevičius (1933)

Biografija

1942–1946 m. mokėsi Garliavos pradinėje mokykloje, 1946–1949 m. progimnazijoje. 1949–1952 m. Kauno 9-oje vidurinėje mokykloje, 1953–1954 m. Garliavos vidurinėje mokykloje. 1952–1954 m. Kauno statybos tresto darbininkas. 1954–1959 m. studijavo Vilniaus pedagoginio instituto Fizikos-matematikos fakultete.
1959–1966 m. Plungės 1-os vidurinės mokyklos matematikos mokytojas. 1966–1967 m. Kauno Salomėjos Nėries vidurinės mokyklos matematikos mokytojas. 1967–1970 m. Kauno politechnikos instituto (KPI) Bendrosios matematikos katedros asistentas, 1971–1973 m. aspirantas, technikos mokslų kandidatas.  1973–1976 m. vyr. dėstytojas, 1978–1992 m. docentas, katedros vedėjas, 1992–1995 m. KPI Matematinės sistemotyros katedros docentas. 
1995–2000 m. Kauno miesto savivaldybės tarybos narys, Kultūros ir švietimo komiteto pirmininkas. 1997 m. sausio-balandžio mėn. Kauno miesto meras. 
1996–2000 m. LR Seimo narys, 1996–2000 m. Ignalinos AE Regiono problemų komisijos pirmininkas.
Nuo 1993 m. Tėvynės sąjungos (Lietuvos konservatoriai) narys.
Parašė daugiau kaip 50 mokslinių straipsnių, monografiją.
Žmona Regina, pedagogė. Turi du sūnus: Egidijų ir Daivarą.
Vilniaus teatras

Vilniaus teatras – Vilniuje 1927–1928 veikęs teatras.
Mokslamiestis

Mokslamiestis, naukogradas (rus. Наукоград) – municipalinis darinys Rusijoje, turintis miesto apygardos statusą  ir didelį mokslinį techninį potencialą bei miestą formuojantį mokslinį gamybinį kompleksą.

Istorija

Mokslamiesčių atsiradimo prielaida tapo nuo 1991 m. neapibrėžtu tapęs uždarųjų miestų (rus. ЗАТО) statusas.
Terminą rus. наукоград 'mokslamiestis' 1991 m. Žukovskio mieste (Maskvos sritis) ėmė naudoti Spartakas Nikanorovas (Спартак Петрович Никаноров) ir Natalija Nikitina (Наталья Константиновна Никитина). Tuo metu buvo kuriamas visuomeninis judėjimas „Mokslamiesčių vystymo sąjunga“ (Союз развития наукоградов), tokios sąvokos prireikė ruošiant suderintas pažiūras į svarbiausius jų veikimo klausimus. Šis judėjimas iniciatyvine tvarka paruošė Valstybinės politikos mokslamiesčiams išsaugoti ir vystyti koncepcijos projektą. Pirmieji įstatymo „Apie Rusijos Federacijos mokslamiesčių statusą“ projekto variantai (vienas parengtas Federacijos tarybos, kitas – Valstybės Dūmos) pasirodė 1995 m.
1996 m. judėjimas buvo atkurtas kaip nekomercinė partnerystė „Rusijos mokslamiesčių vystymo sąjunga“ (Союз развития наукоградов России). Šios sąjungos nariai yra ne tik 37 municipaliniai dariniai, bet ir bet ir įvairios organizacijos (įmonės, universitetai).
Įstatymas apie mokslamiesčius buvo priimtas 1999 m. balandžio 7 d. 2004 m. įstatymas buvo kiek pakeistas – papildytas mokslamiesčio statuso suteikimo municipaliniam dariniui kriterijais. Pvz., tokiame municipaliniame darinyje mokslinio gamybinio komplekso organizacijose turi dirbti ne mažiau kaip 15% dirbančiųjų.
Pirmasis Rusijos mokslamiesčio statusą 2000 m. gavo Obninskas, kuriame buvo ir yra vykdomi taikos branduolinės energijos panaudojimo tyrimai.
Užsienyje mokslamiesčių analogas yra technopolis. Technopolių vystymasis vedančios pasaulio šalyse įsibėgėjo antroje XX a. pusėje, pvz., garsusis Silicio slėnis. Rusijoje į technopolius pretenduoja Gusevo technopolio projektas.
Lietuvos nacionalinio radijo ir televizijos orkestras

Lietuvos nacionalinio radijo ir televizijos orkestras, iki 2001 m. Lietuvos televizijos ir radijo lengvosios muzikos orkestras, nuo 2001 m. viešoji įstaiga – džiazo, simfoninio džiazo ir pramoginės muzikos kolektyvas, veikęs 1958–2008 m. Vilniuje.

Veikla

Orkestrą sudarė 32 muzikantai (2007 m.). Atliko įvairių žanrų lietuvių ir užsienio kompozitorių kūrinius televizijos ir radijo įrašų fondams, dalyvavo televizijos laidose, akompanavo „Dainų dainelės“ konkurse, lietuvių kompozitorių autoriniuose koncertuose, valstybinėse šventėse, Lietuvos dainų šventėse, „Gaudeamus“, festivaliuose. Orkestras dalyvavo įrašant M. Petrausko operą „Birutė“, A. Spadavekijos operą „Mirandolina“, K. Porterio miuziklą „Bučiuok mane, Keit“, A. Račiūno operos „Marytė“ televizijos variantą, įrašė televiziją, kino filmų ir spektaklių muzikos.
Su orkestru dainavo Rimantas Siparis, Romanas Marijošius, Virgilijus Noreika, Vaclovas Daunoras, Eduardas Kaniava, Irena Milkevičiūtė, Nijolė Ambrazaitytė, Ona Valiukevičiūtė, Aldona Stasiulevičiūtė, Stasys Povilaitis, Viktoras Malinauskas, Edgaras Montvidas, Neda Malūnavičiūtė ir kiti.
Orkestrui kūrinių sukūrė Eduardas Balsys, Benjaminas Gorbulskis, Feliksas Bajoras, Algimantas Raudonikis, Mikas Vaitkevičius, Vygandas Telksnys, Mikalojus Novikas, Teisutis Makačinas, Viačeslavas Ganelinas, Gintautas Abarius, Laimis Vilkončius, Jaroslavas Cechanovičius, Tomas Leiburas ir kiti kompozitoriai.
Už Lietuvą Lietuvoje

Rinkimų rezultatai

Susivienijimas buvo įkurtas su tikslu dalyvauti 2012 m. Lietuvos Respublikos Seimo rinkimuose. Keturių partijų koaliciją „Už Lietuvą Lietuvoje“ į rinkimus vedė Signatarų klubo prezidentė Birutė Valionytė. 2012 m. Seimo rinkimuose gavo 12846 rinkėjų pasitikėjimą (0,94 %), tačiau mandatų neiškovojo (rinkimų sąrašo Nr. 10).
Šekelis

Šekelis (akad. šiqlu, siqlu; hebr. שקל) – senovinis svorio arba piniginis vienetas. Jau buvo vartojamas 3000 m. pr. m. e. Mesopotamijoje, ten šekelis, manoma, buvo miežių masės vienetas ir buvo lygus 11 gramų.

Ankstyvieji šekeliai

Ankstyvieji šekeliai buvo svorio vienetai, naudoti prekyboje iki atsirandant monetoms. Monetas išrado Anatolijos prekybininkai, kurie metalo gabalėlius žymėjo savo įspaudais, kad juos nereikėtų sverti kiekvieną kartą naudojant. Pirmosios monetos ir buvo metalas su oficialiais įspaudais, paliudijusiais jų svorį. Buvo leidžiami sidabro luiteliai, dalis jų - su įspaudais. Herodotas teigė, kad pirmas monetas ėmė leisti Lydijos karalius Krezas, vėliau atsirado auksiniai persų darikai, verti 20 sigloi (šekelių)), bei sidabriniai Atėnų obolai ir drachmos.
Kaip ir daugelio kitų senovinių matų šekelio dydis labai kito, jie skyrėsi skirtingose šalyse. Šekelis reiškė nuo 9 iki 17 gramų, dažniausiai – 11 14 ir 17 gramų.

Šekelis buvo ir aukso ar sidabro moneta, kurios svoris buvo lygus vienai iš šių šekelių reikšmių. Šekelis buvo pagrindinės sidabrinė hebrajų moneta.
Šekelis buvo įprastas vakarų semitų tautose. Šekelius kaip monetas ir svorio matą naudojo moabitai, edomitai ir finikiečiai. Pūnų monetų sistema buvo pagrįsta šekeliu.

Tyro šekelis

Sidabrinis Tyro šekelis buvo mokėjimo priemonė, naudota mokesčiams Jeruzalės šventyklai mokėti. Manoma, kad garsieji „30 Judo sidabrinių“ buvo Tyro šekeliai.

Jeruzalės šekelis

Tyro šekelį kaip šventyklos mokesčio mokėjimo priemonę 66 m. pakeitė Jeruzalės šekelis. kaldintas po žydų sukilimo prieš Romą.

Bar Kochbos šekelis

Bar Kochbos maišto prieš Romos imperiją metu (132–135 m.) Judėjos žydai kaldino Bar Kochbos šekelius.

Dabartiniai šekeliai

Nuo 1980 m. Izraelio valiuta vadinosi šekelis, o nuo 1985 m. - Izraelio naujasis šekelis.
Danielius Naborovskis

Biografija

Gimė smulkių bajorų šeimoje Lenkijoje, tikriausiai Krokuvoje ar Krokuvos vyskupijoje (matrikulose apibūdinamas kaip cracoviensis). Tėvas buvo protestantas, manoma, kalvinistas.
1590 m. įsimatrikuliavo Vitenberge, ten studijavo lotynų ir graikų autorius bei Aristotelio etiką ir fiziką. 1593 m. atvyko į Bazelį, kur studijavo mediciną. Bazelyje D. Naborovskis užmezgė ryšius su Lietuvos didikų vaikais, tokiais kaip Andrius, Samuelis ir Albertas Naruševičiai. Baigęs medicinos studijas 1595 m. Orleane ėmė studijuoti teisę. 1596 m. atvyko į Ženevą, po to į Strasbūrą. 1597 m. atvyko į Paduvą, kur mokėsi fizikos ir matematikos iš Galileo Galilėjaus. Tikriausiai Galileo Galilėjus, kuris buvo ne tik mokslininkas, bet ir poetas, turėjo įtakos D.Naborovskio gyvenimo kelio pasirinkimui. Tačiau lūžis D. Naborovskio gyvenime įvyko po pažinties Strasbūre su Jonušu Radvila. 1602 m. grįžęs iš Italijos apsigyveno Lietuvoje, tapo Biržų-Dubingių šakos Radvilų dvariškiu, gydytoju, sekretoriumi, dvaro poetu. Artimiausi ryšiai D. Naborovskį siejo su Jonušu Radvilu bei jo broliu Kristupu Radvilu. Jų padedamas D.Naborovskis įsigijo namą Vilniuje, dvarelį prie Kernavės. Pastarajame, manoma, 1640 m. mirė ir buvo palaidotas.

Kūryba

1593 m., būdamas Bazelyje, išleido pirmąjį mokslinį veikalą „Apie temperamentus“ (De temperamentis, Basileae, 1593). Pirmuosius poetinius kūrinius išleido dar studentaudamas. D. Naborovskis turėjo puikų humanitarinį išsilavinimą, antikinių kalbų ir literatūros išmanymą, todėl galėjo naudotis Antikos poetų „bendrosiomis vietomis“, įvaldyti eilėdaros, stiliaus, kompozicijos, meninės raiškos esminius principus. D. Naborovskis daugiausia rašė lenkų kalba, tačiau rasta ir keletas lotyniškų kūrinių. Visą D.Naborovskio poeziją iš įvairių rankraščių surinko ir pirmą kartą išleido 1961 m. J. Dürr-Durskis.
D. Naborovskio kūryba laikoma „barokine“, „metafizine“, „dvaro“, „bajorų tautos“ gyvenimo atspindžiu. Tai būdinga Baroko epochos poezija, jungianti progiškumą, panegirizmą, konvencionalią retorikaą ir asmeninių išgyvenimų nuoširdumą. D. Naborovskis lengvai pereina nuo panegirinių amplifikacijų pereiti prie intymių išpažinimų ar žaismingo epigramiškumo, jungti filosofinius apmąstymus ir erotinius pašmaikštavimus. Poetas bando apčiuopti, pagauti, nusakyti esminius Baroko epochos žmogaus pasaulėjautos ir pasaulėvokos bruožus. Kitimo, nepastovumo, laikinumo motyvai tęsiasi per visą D.Naborovskio kūrybą. Poetas mato vienintelę amžiną vertybę – meilę, kuriai jis skiria erotiškus, lyriškus, komiškus, autoironiškus posmus. Tačiau D. Naborovskis yra ir dvaro poetas, kuris turėjo įamžinti visus savo globėjų ir mecenatų gyvenimo pasikeitimus, vestuves, laidotuves, keliones, naujas pareigybes, aplinką ir juos supančius gyvenimo įvykius. Radvilams D.Naborovskis rašė panegirikas, trenus, epitafijas, filosofines miniatiūras. D. Naborovskio kūryboje gausu lietuviškų motyvų: Lietuvos vietovardžių, vardų, istorinių faktų, to meto realijų, poetiniu reminiscenijų. Jis pabrėžia lietuvių tautos susiskaldymą, pavydą.
Ryšys per piceriją

Turinys

Mario Aloja trumpam atvyksta iš JAV, kur turi nuosavą piceriją, į gimtąjį Palermą, kur gyvena jo jaunesnis brolis Mikelė. Iš tiesų Mario yra nusamdytas nužudyti vieną teisėją, o pagalbininku nori įkalbinti tapti brolį. 
Vis dėlto Mikelė nėra nusikaltėlis ir nors brolio siūlomi pinigai leistų jam pradėti gyvenimą su mylima mergina, jis apsispręsti ar padėti broliui, kuris bus nubaustas mirtimi už užduoties neįvykdymą, ar perspėti policiją apie planuojamą nusikaltimą.
Kiškunfėledhaza

Istorija

Kiškunfėledhaza XVII a. visiškai sugriauta osmanų. Atstatyta 1743 m.
Sindikuota paskola

Sindikuota paskola (angl. Syndicated Loan) – paskola, kurią suteikia kelios finansų įstaigos. Tokį sandorį sudaro, surengia ir administruoja vienas arba keli komerciniai ar investiciniai bankai. Sindikuotos paskolos dažnai viršija kelias dešimtis milijonų litų, todėl rizikos diversifikavimas įmanomas dalyvaujant keliems bankams, kartu pasidalijant ir išskirstant riziką.
Nuo 8-to dešimtmečio vidurio sindikuotos paskolos iš pradžių buvo naudojamos svertinio išpirkimo (angl. Leveraged Buyout, LBO) sandoriams finansuoti. Šiuo metu sindikuotų paskolų rinka vertybinių popierių leidėjams tapo pagrindiniu finansavimo šaltiniu, leidžiančiu išgauti pinigų iš bankų ir kitų finansinių institucijų.
Pavyzdžiui, 2005 m. „Vilniaus Akropolis“ (dabar – Akropolio grupė, UAB) jos pagalba finansavo naujų prekybos centrų „Akropolis“ Kaune bei Klaipėdoje statybą. Tai buvo didžiausia sindikuota paskola suteikta Lietuvoje (185,350 mln. eurų arba 640 mln. Lt). Ją suteikė „Hansabankas“ (dabar – „Swedbank“, AB), „Nordea Bank Lietuva“ ir „Sampo“. Didžiausią paskolos sumą suteikė „Hansabank“ grupė – apie 340 mln.Lt, „Nordea Bank Lietuva“ paskolins apie 218,9 mln. Lt, o „Sampo“ grupė – apie 81,3 mln. Lt.
Troodo kalnai

Klimatas

Troodo kalnų masyvo klimatas, kaip ir Kipro, priklauso Viduržemio jūros klimatui. Vasaros sausos ir karštos, žiemos vėsios ir drėgnos. Dėl aukščio ir kalnų reljefo, Troodo kalnuose iškrenta didžiausias Kipro kritulių kiekis. Skirtingais metais jų kiekis viršija 1 000 mm per metus. Sninga čia kiekvieną žiemą, o Olimpo kalnas padengtas sniegu būna 3−4 mėnesius per metus. Žemiausia regiono temperatūra, stebėta 1991−2005 m., buvo -10,2 °C, aukščiausia – 35,4 °C.

Gamta

Troodo kalnų gamtai būdingi dideli miškų masyvai ir turtinga augmenija, tarp kurios yra daug endeminių augalų. Iš retų gyvūnų galima būtų išskirti endeminį Kipro kalnų aviną – mufloną. Paskutiniaisiais metais valdžia uždraudė šių gyvūnų medžioklę. Kalnų miškuose veisiasi lapės ir kiškiai.

Ekonomika

Regiono ekonomika daugiausia grindžiama žemės ūkiu (vaisių ir vynuogių auginimas, vyno gamyba). Ribotais kiekiais kasama vario rūda, kuri čia buvo išgaunama jau antikos laikais. Tuo metu Kipras buvo toks svarbus vario gavyba, kad lotyniškas šio metalo pavadinimas (lot. cuprum) kilęs nuo salos pavadinimo.
Jurgaičiai (Kretinga)

Etimologija

Pavadinimas kilo iš asmenvardžio Jurgaitis (Jurgio sūnus). Rašytiniuose šaltiniuose rašomas lenk. Jurgaycie, Jurgajcie, rus. Юргайце, liet. Jurgaičiai.