google/wiki40b huggingface dataset:
Pamarių kultūra

Charakteristika

Pamarių kultūros gyventojams svarbus ir reikšmingas gamybinio ūkio plėtros veiksnys buvo gintaro rinkimas, apdorojimas ir mainai, o ūkininkavimo pagrindą sudarė žvejyba – medžioklė, antrame etape pradėjo auginti javus ir gyvulius. Taip pat palaikė ryšius su šukinės – duobelinės keramikos kultūros bendruomenėmis.
Viena svarbiausių archeologinių vietovių – Šventosios senovės gyvenvietė.
Ilgą laiką Pamarių (Rzucevo) kultūra buvo laikoma ankstyviausia žinoma baltų kalbomis kalbančia kultūra, iš kurios ilgainiui išsivystė vakarų baltai. Šiuo metu šia hipoteze yra abejojama.
Pamarių kultūros bendruomenių klestėjimo laikas baigėsi, kai II tūkst. pirmame ketvirtyje Semboje dėl jūros vandens lygio pokyčių sumažėjo gintaro žaliavos išteklių. Bendruomenės netekusios tokio svarbaus prekybai skirtos žaliavos šaltinio, tapo nebeįdomios kitoms Europos tranzitine prekyba užsiimančioms bendruomenėms. Pamarių kultūrai įtaka darė Ivno, varpinių taurių, Trzcinieco kultūros bendruomenės, o šios bendruomenės turėjo įtakos susiformuoti Vakarų baltų pilkapių kultūrai. Lužitėnų kultūra susiformavusi į rytus ir pietus nuo jos.
Miličiai

Istorija

Iki karo, 1991 m. mieste beveik buvo vienodai serbų ir musulmonų.
Redas Diržys

Biografija

1986–1991 m. studijavo Talino menų akademijoje, nuo 1991 m. Alytaus meno mokyklos dėstytojas, nuo 1995 m. direktorius. 2008 m. „Meno streiko“ konferencijos Alytuje kuratorius. Dirba ir gyvena Alytuje.
Ñuflo de Chaves

Biografija

Njuflo de Čiavesas gimė ir augo mažame Santa Krus de la Sieros kaimelyje Estremaduroje, 12 km nuo Truchilijo. Įstojo į karinę tarnybą ir siekė išvykti į Ameriką.
1542 m. išvyko į dabartinį Paragvajų kaip Naujosios Andalūzijos adelantado Alvar Núñez Cabeza de Vaca armijos narys. Tyrinėjo Paragvajaus upės maršrutą, pasiekė Igvasu krioklį. 1546 m. vėl krašto valdytoju tapusio Domingo Martínez de Irala išsiųstas į San Fernandą rasti kelią į Sidabro kalnus. Kitais metais Njuflo de Čiavesas iš ten suformavo ekspediciją Pilkomajo upe link Andų. Jis tapo pirmuoju europiečiu Pilkomajo baseino tyrinėtoju. 1548 m. Čiavesas kartu su keturiais ispanais ir dešimt indėnų patraukė į Limą, kur Peru gubernatoriaus Pedro de la Gasca turėjo paprašyti pagalbos Iralai. Tačiau parama nebuvo suteikta ir konkistadorai grįžo atgal į Asunsjoną.
1553 m. Paragvajaus upe pasiekė Čikitanijos regioną, tačiau Iralos nurodymu sustabdė tolimesnius žygius. 1556 m. mirus Iralai naujo valdytojo Hernando de Mendoza nurodymu Čiavesas išvyko į šiaurę su tikslu gubernijos paribyje įkurti miestą, tuom atsakant į portugalų ir Peru vicekaralystės pretenzijas toje teritorijoje. Atvykęs susidūrė su iš Limos atsiųstu Andrés Manso, kuris taip pat šiose žemėse siekė įkurti miestą. Tuomet Niuflo de Čiavesas iškeliavo į Limą pas vicekaralių Andrés Hurtado de Mendoza pareikšti savo teises į Paragvajaus aukštupio žemes.
1560 m. vicekaralius paskyrė savo sūnų García Hurtado de Mendoza naujųjų žemių valdytoju, bet kadangi tuo metu valdė ir Čilę, savo vietininku paskyrė Njuflo de Čiavesą. Šis 1561 m. vasario 26 d. regione įkūrė miestą, kurį pavadino savo gimtojo kaimo vardu – Santa Krus de la Siera. 1568 m. konkistadoras žuvo kelionėje iš Asunsjono užpultas Čiako indėnų. Po kelerių metų dėl nuolatinių indėnų antpuolių Santa Krusas perkeltas 220 km į vakarus.
Njuflo de Čiaveso garbei pavadinta Njuflo de Čaveso provincija Bolivijoje.
Surgutas

Istorija

Gyvenvietė įkurta 1594 m. netoli ostiakų kunigaikščio Bordako tvirtovės. XVI a. pastatyta tvirtovė, vėliau – rūmai. Miestas buvo svarbiu Sibiro kolonizacijos centru. 1782 m. tapo apskrities lygio miestu. Vėliau iškilus pietų Sibiro miestams Surguto reikšmė sumenko, gyventojai vertėsi žvejyba, miškų kirtimu. 1929 m. įkurtas kolūkis, vėliau miškų ūkis. XX a. antroje pusėje Surguto apylinkėse rasta naftos, miestas vėl įgijo didelę reikšmę. 1965 m. Surgutui sugrąžintas miesto statusas.
Artūras Seja

Biografija

2018 m. Europos čempionato finale Belgrade 200 m distanciją baidare įveikė per 34.783 s ir iškovojo sidabro medalį. Tais pačiais metais sportininkas tapo ir pasaulio vicečempionas. 2019 m. pasaulio baidarių ir kanojų irklavimo sprinto čempionate pateko į A finalą ir galutinėje rikiuotėje užėmė 8-ą vietą.
Simono Daukanto aikštė

Simono Daukanto aikštė (sutr. S. Daukanto aikštė) – Lietuvos aikštė, esanti Vilniuje, Vilniaus senamiestyje. Čia stovi Lietuvos Respublikos prezidentūra, joje įsikūrusi Lietuvos Respublikos Prezidento kanceliarija. Aikštė pavadinta istoriko Simono Daukanto (1793–1864) vardu.
Domino teatras

„Domino” teatras – tai pirmasis profesionalus komedijos teatras Lietuvoje, veiklą pradėjęs 2007 metų kovą. „Laukinė moteris“ buvo pirmasis „Domino“ teatro spektaklis, iš esmės pakeitęs teatro komedijos sąvoką ir atvertęs naują komedijos teatro istorijos puslapį Lietuvoje. 
Teatras bendradarbiauja su 13 Lietuvos ir užsienio teatro režisierių, kurių statytuose spektakliuose vaidina 77 profesionalūs aktoriai. „Domino“ teatro filialai veikia Latvijoje ir Rusijoje. Teatras yra asociacijos „Mentor Lietuva“ narys ir aktyviai dalyvauja įvairiose socialinėse ir kultūrinėse iniciatyvose.

Aktoriai

Eimutis Kvosčiauskas, Gytis Ivanauskas, Sakalas Uždavinys ir kiti.

Režisieriai

Sakalas Uždavinys, Olegas Šapošnikovas, Arkadiuszas Jakubikas ir kiti.

Spektakliai

„Domino“ teatro repertuaras pasižymi įvairiausio žanro spektakliais – nuo miuziklo ir dramos iki muzikinės pasakos ir interaktyvaus šou. Visgi didžiąją dalį repertuaro sudaro įvairaus komedijos žanro spektakliai: įtempto siužeto detektyvinės komedijos, filosofinės lyrinės komedijos, lengvos romantinės ar situacijų komedijos.
„Domino“ teatras šiuo metu rodo 24 spektaklius ir yra daugiausia po Lietuvą keliaujantis profesionalus teatras, parodantis daugiau negu 600 spektaklių per metus.
Audronis Katilius

Biografija

1964 m. baigė Lietuvos dailės institutą. 
1964–1972 m. Komunalinio ūkio projektavimo instituto, nuo 1972 m. Projektavimo ir restauravimo instituto architektas, grupės vadovas, projektų vadovas. 1963–1968 m. M. K. Čiurlionio meno mokyklos, 1998–1999 m. Kauno technologijos universiteto, 2000–2003 m. Vilniaus Gedimino technikos universiteto dėstytojas. Nuo 2003 m. Tarptautinės paminklų ir paminklinių vietovių tarybos (ICOMOS) Lietuvos nacionalinio komiteto viceprezidentas.
Jurgis Dagilis

Biografija

1925–1932 m. studijavo Lietuvos universitete (nuo 1930 m. Vytauto Didžiojo universitetas).
Dirbo teisme, advokatavo, tarnavo valstybinėse įstaigose.
Šaulių sąjungos narys, 1926–1928 m. studentų šaulių būrio vadas. Šv. Vincento Pauliečio draugijos narys, 1928 m. reikalų vedėjas, 1929 m. sekretorius. 1930 m. katalikų spaudos akcinės bendrovės „Žaibas“ vienas steigėjų. 1929–1931 m. Popiežiaus Leono XIII fondo reikalų vedėjas. Nuo 1934 m. Kauno miesto savivaldybės Socialinės apsaugos skyriaus vedėjas. 1941 m. sovietų okupacinės valdžios represuotas. 
Bendradarbiavo dienraštyje „Rytas“, kituose katalikų leidiniuose. 1925 m. Telšiuose įsteigė „Žemaičių prietelį“, su S. Radišausku leido šaulių laikraštį „Telšių žinios“.
Ukrainos transporto valstybiniai numeriai

Ukrainos transporto valstybiniai numeriai – transporto priemonių numerio ženklai Ukrainoje. Šiuo metu yra 10 tipų valstybinių numerio ženklų skirtingoms transporto priemonėms.
Valstybinai numerio ženklai sudaryti iš 8 simbolių: 2 raidės, 4 skaičiai, 2 raidės. Pirmosios dvi raidės atspindį regioną kuriame transporto priemonė registruota (žr. lentelę), paskutiniosios raidės - seriją. Numerio ženklų fonas - baltas (paprastoms transporto priemonėms), geltonas (autobusams bei taksi), raudonas (laikinai registruojamoms transporto priemonėms). Šio tipo valstybiniuose nemerio ženkluose, kairėje pusėje pavaizduota Ukrainos simbolika: stačiakampio, padalinto į dvi lygias dalis, viršutėje mėlynoje dalyje herbas, apatinėje, geltonoje, šalies kodas - UA.
Nagču

Istorija

Iki XX a. vid. Nagču buvo nedidelis kaimas karavanų kelyje iš Amdo į vidurio Tibetą. Išaugo Kinijos okupacijos metais.
Balčiai (Vižainis)

Istorija

Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. 1975-1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.
Arkiosundas

Arkiosundas (švediškai – Arkösund) – mažas kaimelis rytų Švedijoje. Kaimelis yra Vikbolandet pusiasalyje, Norčiopingo savivaldybėje.
Gyventojų skaičius stipriai išauga vasarą, kai čia atvyksta žmonės su jachtomis ir išleidžia inkarus marinoje bei pasipildo maisto atsargas.
Mišelis Valjanas (filmas)

Siužetas

Bebaimis ir virtuoziškas jaunasis lenktynininkas Mišelis Valjanas su savo pagalbininkais stoja į žūtbūtinę dvikovą su amžinų priešininkų komanda „Leader“, kurios lenktyninį automobilį vairuoja seksuali ir kerštinga mergina Rut Vong.
Mišelio Valjano šeimos įkurta kompanija „Vaillante“ gamina naujausius lenktyninius automobilius ir išbando juos pasaulinėse trasose. Varžybose jie vis susiduria su svarbiausių priešininkų komanda „Leader“, o tokia konkurencija tęsiasi jau 25 metus. „Vaillante“ komandos lenktyniniai kiekvieną kartą kerta finišo liniją pirmi ir dar labiau padidina konkurentų norą nugalėti sekančiose lenktynėse, taip pat griebtis nesąžiningų metodų ir intrigų.
Garsiosiose 24 valandų Le Mano lenktynėse be kompromisinė konkurencija dar labiau paaštrėja, o dviejų aršiai nusiteikusių komandų dvikova persikelia už lenktynių trasos ribų, nes pergalės ištroškę priešininkai stengiasi įvairiais būdais pakenkti Mišeliui Valjanui, sprogdina paruoštus užtaisus, gadina padangas, teršia kurą, organizuoja klastingas avarijas ir daro psichologinį spaudimą grobdami artimus jam žmones.
Daugelio prestižinių lenktynių nugalėtojui teks išlaikyti sudėtingiausią gyvenimo egzaminą, kuriame bet kurią akimirką gali iškilti pavojus gyvybei, nes mirtinai sudėtingoje trasoje negalima padaryti nė menkiausios klaidelės…
Karolis Baužys

Biografija

Tverečiaus bažnyčios zakristijonas. Į knygnešystę įtraukė kunigas Jonas Burba. Apie 1888 m. apsigyveno Daugėliškyje, vėliau – Labanore, toliau dirbo knygnešio darbą – platino daugiausia religinę spaudą bei elementorius. Gyvendamas Labanore palaikė ryšius su kunigais J. Burba, J. Šopara ir kt. knygnešiais, daraktoriavo. Spaudą sumaniai slėpdavo namuose, bažnyčiose. 1934 m. apsigyveno Kernavėje pas sūnų kunigą Z. Baužį.
Vanšuanas

Raida

Valstybės įkūrėjas buvo vienas iš Hanojaus vietininkų Kinijos imperijos Dziaodžou provincijoje – Li Bon (viet. Lý Bôn). Pasinaudodamas Liangų dinastijos nusilpimu, Li Bon surinko vietos didžiūnus, valstiečius, mobilizavo imperatoriškąją armiją ir laivyną, ir 543 m. nutraukė Liangų administraciją šiaurės Vietname. Kitais metais jis titulavosi imperatoriumi Li Nam De (t. y. „Pietų imperatorius Li“). Savąją valstybę jis pavadino Vanšuanu, ir jos sostine padarė Hanojaus miestą, kuris tuo metu buvo žinomas kaip Longbienis.
Įkurtoji valstybė susidūrė su augančia grėsme pietuose (iš Čampos) ir šiaurėje (iš Liangų Kinijos). Liangų imperatorius pasiuntė karvedį Čen Bašianą (kin. 陳霸先, pinyin: Chen Baxian) susidoroti su sukilusia provincija, ir Kinijos armijos nusiaubė Vietnamą, o 545 m. užėmė Longbiną. Li Nam De buvo priverstas bėgti į kalnuotas teritorijas vakaruose, kur 548 m. nužudytas, prieš tai savo įpėdiniais paskyręs sūnų Li Tienbao (viet. Lý Thiên Bảo ir karvedį Čieu Vietvuongą (viet. Triệu Việt Vương). Pirmajam mirus 555 m. ir nepalikus įpėdinio, vieninteliu Vanšuano valdovu liko karvedys Čieu, kuris tęsė pasipriešinimo kovą prieš Kiniją.
Netrukus kilus pilietiniam karui pačioje Kinijoje, generolas Čen Bašianas turėjo palikti Vietnamą ir karas su Kinija baigėsi. Tačiau vietnamiečiai šia palankia situacija nepasinaudojo įtvirtinti savo pozicijoms, nes Vanšuane prasidėjo pilietinis karas dėl valdžios. Karvedį Čieu iš sosto siekė išstumti Li giminės atstovas Li Fattu (viet. Lý Phật Tử). Nors iš pradžių abu pretendentai nusprendė pasidalinti šalį į dvi dalis, 570 m. Li Fattu pažeidė šią sutartį, nusiaubė sostinę, o Čieu galiausiai nusižudė. Pasinaudodamas šia proga, Li Fattu suvienijo Vanšuaną ir paskelbė save imperatoriumi Li Nam De II. Jis valdė 32 metus.
602 m. į Vanšuaną vėl įsiveržė Kinijos armija. Tuo metu Kiniją jau valdė karinga Sui dinastija, užsibrėžusi suvienyti visas kadaise turėtas teritorijas. Susidūręs su priešo invazija, Li Nam De II pasirinko prieštaringai vertinamą sprendimą nesipriešinti ir pasiduoti. Taip jis norėjo išlaikyti taiką savo šalyje, paaukodamas jos nepriklausomybę. Po 60 metų pertraukos Kinija atkūrė savo administraciją šalyje, ir ilgainiui čia įkurtas Anamo generalinis protektoratas.
Ankstyvosios Li dinastijos viešpatavimas vertinamas kaip vienas pirmųjų Vietnamo bandymų atkurti savo nepriklausomybę. Jo metu labai sustiprėjo vietnamietiškoji tapatybė.
Kijo pusiasalis

Vieta

Vakajamos prefektūra užima didžiąją pusiasalio dalį. Į šiaurės vakarus yra Osakos prefektūra, kurios pietinė dalis priklauso pusiasaliui.
Didysis županas

Didysis županas (kroat. veliki župan; lot. magnus iupanus; gr. ζουπανος μεγας, zoupanos megas) – pietų slavų titulas, atitinkantis kitų šalių titulą didysis kunigaikštis.

Bulgarija

Dekoruota sidabrinė taurė su viduramžių graikų kalbos įrašu rodo, kad didžiojo župano titulas buvo naudotas IX a. Pirmojoje Bulgarijos imperijoje. Įraše minimas Sivinas, kuris valdant Borisui I (852-889) m., turėjo didžiojo župano titulą. Sivinas buvo vienas iš Bulgarijos bojarų, palaikiusių šalies sukrikščioninimą.

Serbija

Viduramžių Serbijoje didysis županas (serb. Велики жупан) valdė kunigaikštystę, kurią sudarė keli feodai, tad Serbijoje šis titulas reiškė aukščiausią visų valdų valdovą. Tuo tarpu župano titulas buvo antras pagal vyresnumą, jį gaudavo didžiojo župano broliai ar kiti giminaičiai. Žinomiausias didysis županas buvo Stefanas Nemanja, Nemanjičių dinastijos įkūrėjas.

XX a.

XX a. Nepriklausomoje Kroatijos valstybėje didžiaisiais županais buvo vadinti asmenys, valdę stambiausius administracinius vienetus didžiąsias župas.
DVD-RW

DVD-RW – perrašomas optinis diskas, kurio talpa yra tokia pati kaip ir DVD-R, t. y. 4,7 GB. Disko formatą 1999 m. lapkričio mėn. sukūrė „Pioneer“. Pagrindinis DVD-RW pranašumas prieš DVD-R yra tai, jog galima ištrinti ir perrašyti duomenis. Kaip teigia „Pioneer“ tai galima atlikti apie 1000 kartų.
Šis disko formatas dar turi konkurentą DVD+RW, hibridiniai įrenginiai gali palaikyti abu formatus.

Įrenginio specifikacijos

Standartiniai DVD-R/RW įrenginiai naudoja 650 nm raudoną puslaidininkio lazerinį diodą. Energijos sąnaudos priklauso nuo įrašymo greičio ir dvigubo sluoksnio palaikymo. Aukštesnis įrenginio greitis reikalauja daugiau energijos, o dvigubas sluoksnis – daugiau energijos įsiskverbti į antrą duomenų sluoksnį.

Dvigubas sluoksnis

DVD-RW su dvigubu sluoksniu talpa yra 8,5 GB.
Balandžio 27

Vardadieniai

Anastazas – Aušra (Aušrė) – Aušrinė – Gotautas – Zita – Žydrė
Farmacijos žinios

Farmacijos žinios – laikraštis pavestas farmacijos reikalams, žurnalas, leistas 1923–1940 m. Kaune.

Istorija

Leido Lietuvių vaistininkų draugija ir Lietuvos farmaceutų sąjunga. Iš pradžių ėjo kartą per du mėnesius, nuo 1931 m. – kas mėnesį. Spausdino „Dirvos“ spaustuvė Marijampolėje, Š. Neumano spaustuvė bei Varpo spaustuvė Kaune. Leido priedą „Farmacijos manualas“.
Rašė apie vaistininkų ir farmaceutų organizacijų veiklą, informavo apie naujus vaistus, pasakojo apie kitų šalių farmacijos ir vaistininkystės veiklą, spausdino Sveikatos departamento dokumentus, įvairius patarimus, draugijos darbo ataskaitas.
Bendradarbiavo Vladas Bankauskas, Kazimieras Grybauskas, A. Kumštys, P. Mikuličius, Juozas Olekas, Z. Starkus, T. Šaulys ir kt.
1991 m. šis leidinys buvo atkurtas ir pavadintas „Lietuvos farmacijos žinios“.
Diatkovas

Istorija

Diatkovas rašytiniuose šaltiniuose minimas nuo 1626 m. Pradėjo augti 1785 m. čia įkūrus krištolo gamyklą (priklausė didikams Malcovams). Nuo 1924 m. – miesto tipo gyvenvietė. Diatkovas smarkiai nukentėjo per II pasaulinį karą. 1938 m. suteiktas miesto statusas.
Kompiuterinis stalas

Kompiuterinis stalas, kompiuterio stalas (angl. computer desk) – stalas, skirtas ant jo ir jame sudėti kompiuterį, jo periferiniai įrenginius bei kabelius ir kai kurią kitą biuro įrangą. Paprastai turi paruoštas vietas kompiuterio sisteminiam blokui, klaviatūrai, monitoriui. Tokie stalai paprastai naudojami biuruose ir namuose įrengtose darbo vietose.
Sukralozė

Istorija

Sukralozę 1976 m. atrado chemikai Leslie Hough ir Shashikant Phadnis bandydami sukurti naują insekticidą. Medžiagos saldumas aptiktas apsirikus: Leslis paprašė atlikti bandymą (to test), Shashikant nugirdo, jog Leslis prašo paragauti (to taste). Paragavęs pareiškė, jog mėginys „labai saldus“.

Poveikis organizmui

Ilgai trukę moksliniai tyrimai nenustatė neigiamo sukralozės poveikio organizmui. Sukralozę naudoti maistui pirmiausia leista Kanadoje 1991 m., Australijoje 1993 m., Jungtinėse Amerikos Valstijose 1998 m. ir Europos Sąjungoje 2004 m. Gamintojo užsakytu tyrimu nustatytas rekomenduojamas vartojimo kiekis parai yra 1,1 mg sukralozės vienam kūno kilogramui, optimalus kiekis – 16 mg kūno kilogramui, didžiausias leistinas – 1500 mg kūno kilogramui.
Atliktuose tyrimuose su gyvūnais, pelės paros racione gaudavusios 16 000 mg sukralozės vienam kilogramui kūno svorio jokio šalutinio poveikio nepatyrė, žiurkės gaudavusios 10 000 mg kilogramui jokio šalutinio poveikio taip pat nepatyrė. 75 kg svorio žmogui analogiška dozė būtų 750 g sukralozės per parą.
Pastebėta, jog žiurkių maisto racione sukralozei viršijant 5 %, žiurkės ėsdavo mažiau, galbūt labai saldus maistas joms tapdavo neskanus. Sumažėjus apetitui, sumažėdavo žiurkių užkrūčio liauka (lot. thymus).
Sukralozės kritikai šiuos duomenis naudoja įspėdami apie sukralozės įtaką imuninei sistemai, nes užkrūčio liauka yra svarbus organas T-limfocitų vystymuisi, o šie, savo ruožtu, naikina užkrėstas ir vėžines ląsteles, svarbūs imuniteto reguliacijai. Nepaisant to, sukralozę vartojančių žmonių medicininiai stebėjimai nepatvirtino, kad sukralozė mažintų apetitą žmogui ar darytų įtaką žmogaus užkrūčio liaukos veiklai.
Maždaug 85 % suvartotos sukralozės organizmas neįsisavina. Įsisavinta dalis pašalinama iš organizmo paros bėgyje. Dėl šios savybės, taip pat dėl to, jog saldiklis nepatenka į placentą ir motinos pieną, nesukelia insulino išsiskyrimo, sukralozė leidžiama vartoti nėščioms, vaikams bei diabetikams.
Dirbtinių saldiklių kritikai taip pat teigia, kad galimai kenksmingas yra sukralozės sudėtyje esantis chloras ir tvirtina, jog organiniai chloridai yra dažna sudėtinė pesticidų dalis. Bet chloras taip pat yra sutinkamas ir daugelyje kasdienių maisto produktų – pomidoruose, grybuose, žemės riešutuose, o valgomoji druska yra ne kas kita, bet natrio chloridas. Iki šiol nėra nustatyta jokio pašalinio sukralozės poveikio žmogaus organizmui, todėl sukralozė yra laikoma vienu iš saugiausių sintetinių saldiklių.
Sukralozė yra brangesnė už kitus saldiklius, todėl maisto pramonėje naudojama retokai.
Žinomiausias sukralozės pagrindu sukurto saldiklio komercinis prekinis ženklas yra „Splenda“.
Dabarties aidas

Dabarties aidas – literatūros, meno, kultūros, visuomenės žurnalas, leistas 1932 m. Anykščiuose.

Istorija

Leidėjas ir redaktorius V. Gorskis. Spausdino akcinės bendrovės „Žaibas“ spaustuvė Kaune. Išleisti 2 numeriai.
Spausdino užsienio bei lietuvių grožinės literatūros kūrinius, nagrinėjo Lietuvos teatrų problemas, kino klausimus, informavo apie visuomenės ir kultūros gyvenimo įvykius.
Agurkas

Žodžio kilmė

Žodis kilęs iš graikų žodžio agoyros, kuris reiškia „nesunokęs“ – agurkas yra viena iš labai retų daržovių, kurias galima valgyti žalias (sunokę jie tinka tik sėkloms).
DreamHack

DreamHack – didžiausias pasaulio kompiuterių festivalis ir kompiuterinių žaidimų turnyras, su gyvais koncertais bei varžybomis. „DreamHack“ organizuojamas dusyk per metus Elmia parodų ir konventų centre Jonšiopinge (Švedija). 2007 m. „DreamHack“ buvo apdovanotas Jonšiopingo municipaliteto garbės diplomu už reikšmę miesto ekonomikai, kultūrai, švietimui ir vietinei bendruomenei.

Renginiai

Du pagrindiniai „DreamHack“ renginiai yra „DreamHack Winter“ (žiemos) ir „DreamHack Summer“ (vasaros). Kiekvienas trunka apie 72 valandas (keturias dienas), programa vyksta kiekvieną dieną visą dieną. Vidutinis dalyvių amžius yra 16 – 17 metų, dalyvauja žmonės iš viso pasaulio. 2011 m. „DreamHack“ Winter dalyvių skaičius siekė beveik 21 000, o darbuotojų (savanorių) – apie 500.
Kiekvieną renginį penkios pagrindinės programos yra: elektroninis sportas, skaitmeninio meno konkursas, parodos, koncertas ir festivalis.
„Festivalis“ yra laisva programa, kurioje kiekvienas dalyvis gauna vietos, stalą, kėdę, elektros ir interneto jungtis, kur gali prisijungti savo atsineštus kompiuterius.
„DreamHack“ yra vienas reikšmingiausių turnyrų elektroniniame sporte. Profesionaliose StarCraft II varžybose dalyvauja aukščiausio lygio žaidėjai iš viso pasaulio, o jų finalai yra transliuojami Švedijos Nacionalinės televizijos. Žiūrovų skaičiaus rekordas yra 1,7 milijono. Neskaitant StarCraft 2, yra ar buvo organizuojamos ir Quake Live, Counter-Strike, Heroes of Newereth, League of Legends, Dota 2, Battlefield 3, Super Street Fighter IV profesionalios varžybos. Norintys dalyviai dažnai organizuojasi ir neoficialius kitų žaidimų turnyrus. Bendras biudžetas prizams siekia 2 milijonus kronų.
Parodų srity įvairios su kompiuteriais susijusios įmonės pristato savo produktus. Dažni naujų kompiuterinių žaidimų pristatymai, kartais vyksta paskaitos ir seminarai, pardavinėjamos kompiuterinės prekės.

Istorija

„DreamHack“ pradėtas organizuoti XX a. devintojo dešimtmečio pradžioje kaip nedidelis draugų ir bendramokslių sambūris Malungo mokyklos rūsyje. 1994 m. renginys persikėlė į mokyklos kavinę ir tapo viena didžiausių apylinkės „demoparty“ bei „LAN party“.
1997 m. „DreamHack“ organizuotas „Kupolen“ arenoje Burlengėje, tuo metu tai buvo didžiausias Švedijos ir trečias pagal dydį Skandinavijos „LAN party“.
Nuo 2001 m. „DreamHack“ organizuojamas Elmos centre Jonšiopinge. Nuo 2002 m. vietoje vieno renginio per metus buvo pradėti organizuoti du: vasarą ir žiemą. Iš pradžių vasarinis buvo labiau orientuotas į žaidimų varžybas, o žieminis – į demosceną, šiuo metu skirtumo nebeliko.
Nuo 2007 metų pradėtas organizuoti ir trečiasis, mažesnis renginys, paprastai vasaros viduryje ar antroje pusėje. Šiuo metu jis dažniausiai vyksta Valensijoje (Ispanija).
Nuo 2012 m. „DreamHack“ bendradarbiauja su Major League Gaming ir Electronic Sports League siekdami skatinti elektroninio sporto vystymąsi visame pasaulyje. Buvo sukurta bendra „DreamHack“ ir MLG reitingų sistema ir kt.
Kauno Milikonių progimnazija

Istorija

Kauno 52-oji vidurinė mokykla Šilainiuose atidaryta 1990 m. rugsėjo 1 d. 1995 m. gegužės 16 d. mokykla pavadinta šalia IX forto buvusio Milikonių kaimo vardu. Mokyklos patalpomis naudojasi A. Sabonio sporto mokykla. 2015 m. mokykla perorganizuota į pagrindinę mokyklą, o 2017 m. – į progimnaziją.
Šachmatai (laikraštis)

Šachmatai – Lietuvos šachmatų federacijos dvisavaitis laikraštis, ėjęs 1989–1990 m. Vilniuje.

Istorija

Rašė apie šachmatų sporto aktualijas, turnyrus, rūpinosi šachmatininkų mokymu bei ugdymu. Tiražas 1989 m. – 2170 egz. Išėjo 14 numerių.
Redaktorius Ričardas Krujalskis.
Kufra

Kufra – oazė pietryčių Libijoje, Kufros savivaldybėje, Sacharos dykumoje, apsupta įdubų. Svarbiausias miestas – Džaufas. Datulių, grūdinių kultūrų auginimas. Gyvulininkystė. Svarbus prekybinis ir transporto mazgas.
Aldona Skaisgirytė-Gedvilienė

Aldona Skaisgirytė-Gedvilienė – žurnalistė, Jonavos rajono laikraščio „Joneda" redaktorė.

Biografija

Stažavosi Informacijos plėtros ir komunikacijos institute Frankfurte prie Maino (Vokietija), Konrado Adenauerio fondo stipendininkė.
Jonavos rajono laikraščio „Jonavos balsas“ korespondentė, Kultūros ir švietimo skyriaus vedėja, rajono radijo laidų redaktorė, dienraščių „Lietuvos rytas“ bei „Lietuvos žinios“ korespondentė, nekilnojamojo turto bendrovės UAB „Joneda" direktorė.
Ištekėjusi; vyras Edmundas Gedvila (g. 1943 m.), verslininkas, vadybininkas, laikraščio „Joneda" leidėjas.
Gyvena Jonavoje.