google/wiki40b huggingface dataset:
Adomas Kisielis

Biografija

Kilo iš senos Voluinės bajorų Kisielių giminės. Voluinės bajoro Grigorijaus Gnovošovičiaus Kislielaus-Nizkinickio ir Terezos Ivanickos sūnus. Jaunesnysis brolis – Mikalojus Kisielis (apie 1605–1651), pulkininkas.
Mokėsi Zamoisko akademijoje, Zamostės mieste. Adomo Kisieliaus namų mokytoju buvo Kasjanas Sakovičius.
Nuo 1617 metų tarnavo Karūnos armijoje. Dalyvavo Osmanų imperijos, Rusijos ir Švedijos karuose. Buvo daugelio dvarų Ukrainoje valdytojas. 1617 metais Adomas Kisielis tarnavo Lenkijos pietų armijoje, vadovaujamoje Stanislovo Žolkievskio ir gynusioje ATR pietines sienas nuo turkų-osmanų ir Krymo totorių antpuolių. 1619 metais dalyvavo Lenkijos armijos žygyje prieš turkus netoli Orinino, 1620 metais lydėjo Karūnos didijį etmoną Stanislovą Žolkievskį žygyje į Moldaviją ir dalyvavo tragiškame Cecioros mūšyje. 1621 metais pradedant Lietuvos didžiajam etmonui Jonui Karoliui Chodkevičiui Adomas Kisielis dalyvavo Chotyno mūšyje, vėliau tarnavo vadovaujant Karūnos didžiajam etmonui Stanislovui Konecpolskiui. Pradžioje Adomas Kisielis, būdamas neturtingas, užėmė tik žemas pareigybes, bet po šešerių metų jau buvo įgulos vadu.
Dėl tėvo mirties Adomas Kisielis buvo priverstas palikti tarnybą ir grįžti į giminės dvarus. Gyveno savo dvare iki Žygimanto III Vazos mirties (1632 m. balandžio 30 d.). Konvokaciniame seime Adomas Kisielis palaikė karalaičio Vladislovo Vazos kandidatūrą į Lenkijos karaliaus sostą ir pasisakė už stačiatikišką tikybą. 1633 metų pradžioje naujas Lenkijos karalius Vladislovas IV paliko Adomą Kisielį karaliaus rūmuose kaip „karaliaus dvariškį“.
Adomas Kisielis aktyviai dalyvavo ATR-Maskvos kare (1632–1634).
Džolietas

Istorija

Gyvenvietė įkurta XIX a. 4-ajame dešimtmetyje, po Juodojo vanago karo, palei vakarinį Des Pleinso (angl. Des Plaines River) upės krantą. Tikėtina, kad gyvenvietė pavadinta kanadiečių keliautojo Louis Jolliet garbei. Pradžioje Džolietas įėjo į Kuko apygardos sudėtį. 1836 m. tapo naujai įkurtos Vilo apygardos administraciniu centru.
Panevėžio Šaltinio progimnazija

Istorija

Panevėžio 20-oji vidurinė mokykla – jauniausia mieste, išaugusi atkūrus Lietuvos Nepriklausomybę, įkurta 1993 m. rugsėjo 1 d. Tą dieną duris atvėrė tik pradinių klasių korpusas. Naujuosius mokslo metus pradėjo 19 klasių: 9 pirmosios, 5 antrosios, 4 trečiosios ir viena ketvirtoji. 1994–1995 mokslo metais jau mokėsi ir aukštesniųjų klasių mokiniai, atėjo dirbti nauji mokytojai. 1998 m. iš 7 pavadinimų mokyklos bendruomenė išrinko „Šaltinio“ vardą, I-me etape rinkimų komisija sulaukė net 91 vardo pasiūlymų. 2004 m. rugsėjo 1 d. atidarytas mokyklos stadionas. Nuo 2008 m. „Šaltinio“ vidurinė mokykla nebeformuoja 11 klasių. 2009 m. rugsėjo 1 d. reorganizuota į pagrindinę mokyklą.
Utenio stadionas

LFF taurės finalai

Utenio stadione 2003 m., 2014 m. ir 2019 m. vyko LFF taurės finalai.
Jonas Kronkaitis

Biografija

1944 m. su tėvais pasitraukė į Vakarus. 1958 m. baigė Konektikuto universitetą, įgijo pramonės vadybos bakalauro, kartu ir reguliariosios kariuomenės leitenanto laipsnį, kuris ir nulėmė jo karinę karjerą. Baigęs Pėstininkų vadų kursus ir reindžerių kursus, paskirtas į Vokietiją šarvuočių pėstininkų bataliono būrio vadu, iš ten perkeltas į Antrąjį kavalerijos pulką ir jame tarnavo iki 1963 m.
1963 m. paskirtas Ginklų skyriaus direktoriaus pavaduotoju į Lengvųjų ginklų įmonę, kurioje bandomi, tobulinami įvairūs ginklai, tarp jų ir M-14, M-16 šautuvai, įvairūs kulkosvaidžiai. 1964–1965 m. dirbo sraigtasparnių apginklavimo projekto vadovu. Vykstant Vietnamo karui, 1965 m. buvo paskirtas JAV sausumos pajėgų Vietname Ginklų skyriaus viršininku, šias pareigas ėjo metus ir grįžo į JAV.
Vėliau vėl pasiųstas į Vietnamą, į Pirmąją oro kavalerijos diviziją, kad sukurtų brigados kovinės paramos bazę ir jai vadovautų. 1971–1973 m. JAV kariuomenės gen. inspekcijos inspektorius, 1973–1975 m. bataliono vadas, 1975–1976 m. divizijos logistikos skyriaus viršininkas. 1978 m., baigęs JAV sausumos pajėgų karo koledžą (Carlisle Barracks, Pensilvanija), vadovavo Ginkluotės įsigijimo tarnybai, vėliau paskirtas komendantu į valstybinę plataus asortimento ginklų įmonę Rock Island Arsenal, inicijavo ir vykdė gamyklos esminio modernizavimo programą.
1981 m., baigęs Gynybos sistemų valdymo koledžą, paskirtas valdomų sviedinių ir artilerinio ginklo sistemų kūrimo jungtinio (sausumos kariuomenės ir laivyno) projekto vadovu ir dirbo juo iki 1985 m., kol perėjo į rezervą.
1991 m. – Baltijos instituto tarybos narys. Vienas iš jo steigėjų. 1997–1999 m. – LR Krašto apsaugos viceministras. 1999 m. liepos 1 d. – 2004 m. birželio 30 d. – Lietuvos kariuomenės vadas.
Fraga

Istorija

1149 m. miestas atkovotas iš maurų.
Mesina

Istorija

Miestas įkurtas 730 metais pr. m. e. Jį įkūrė graikų kolonistai sikulų genties gyvenamoje vietovėje ir pavadino Zankle (gr. Ζάγκλη). 5 a. pr. m. e. miestą užėmęs Kalabrijos Redžo tironas Anaksilas jį pervadino Mesina, kaip manoma, pagal pietvakarių Graikijos provincijos Mesenijos vardą. 264 m. pr. m. e. miestą užėmė Senovės Roma. Jai valdant, miestas vadintas Mesana. Nuo 535 m. Mesiną valdė Bizantija. 1061 m. jį užėmė normanai. 1548 m. Mesinoje Ignacas Lojola įsteigė pirmąją jėzuitų kolegiją. 1783 m. miestą ir šiauriau esantį Italijos regioną sukrėtė penkių Kalabrijos žemės drebėjimų serija. 1860 m., vykstant Italijos suvienijimui, miestą užėmė D. Garibaldžio vadovaujamos pajėgos. 1908 m. gruodžio 28 d. miestą sugriovė labai galingas Mesinos žemės drebėjimas, po kurio sekė ir cunamio bangos. Katastrofos metu žuvo kelios dešimtys tūkstančių regiono gyventojų. 1943 m. miestas buvo smarkiai bombarduotas Sąjungininkų karo aviacijos, kurį tuo metu buvo užėmusios Vermachto pajėgos.

Architektūra

Mesinoje gausu skirtingų architektūros stilių pastatų. Išliko XII a. normanų Švč. Mergelės Marijos Ėmimo į dangų katedra, XX a. pradžioje ji buvo rekonstruota. Stovi gotikos stiliaus Švč. Mergelės Marijos, Šv. Pilypo Nerio bažnyčios, keli XVI - XVII a. fortai, veikia daug įvairių stilių fontanų.
Psichologinis siaubas

Psichologinis siaubas – siaubo žanro rūšis, kurioje įtampai ir siaubo atmosferai kurti visų pirma naudojamas atitinkamas garso takelis ir garso efektai, ryškiai perteiktas emocinis nestabilumas, veikėjų baimės, tikėjimai, vaizduotė, kaltės ir kiti jausmai. Ryškiausia psichologinio siaubo priešingybė šiame žanre yra smurto (slasher) ir skerdynių (splatter) siaubo filmai, kuriuose siaubo efekto siekiama atvirai žiauriais vaizdais, grafiškai detaliomis žudynių ar kankinimų scenomis, baisia pabaisų išvaizda ir panašiai. Riba nėra labai griežta, didelė dalis psichologinio siaubo filmų naudoja ir kitokių priemonių; taip pat nemažai smurto siaubo filmų turi ir psichologinio siaubo elementų.
Lyginant su kitais siaubo žanrais, psichologinio siaubo filmuose yra mažiausiai mirčių ir atvirų smurto vaizdų. Jis išnaudoja daugumai žmonių būdingas baimes ar fobijas, visų pirma – nežinomybės.
Psichologinio siaubo žanras labiausiai būdingas Azijos kinui, ypač – J-Horror ir K-Horror, tačiau yra ir Vakaruose sukurtų žymių filmų. Tarp tokių bene žymiausias yra Stenlio Kubriko „Švytėjimas“ (1980 m.). Kiti šiam žanrui priskiriami vakarietiški filmai yra „Rozmari kūdikis“ (Romanas Polanskis, 1968 m.), „Juodoji gulbė“ (Darenas Aronofskis, 2010 m.), Žmogaus-Drugio pranašystės (Mark Pellington, 2002 m.), „Nepažįstamieji“ (2007 m.), „Projektas: Bleiro ragana“ (1999 m.) bei jo tęsinys „Bleiro Ragana: Šešėlių knyga“ (2000 m.) ir kiti.
Žymesni azijietiški psichologinio siaubo filmai – „Dviejų seserų istorija“ (2003 m.), „Peržiūra“ (Takashi Miike, 1999 m.), „Tamsūs vandenys“ (Hideo Nakata, 2009), Šnabždantys koridoriai (1998 m.), „Savižudybės klubas“ (2002), „Kairo“ (Kiyoshi Kurosawa, 2001 m.) ir kiti.
Majoras Dandis (filmas)

Turinys

Majoras Dandis  po nesėkmės, patirtos vadovaujant būriui JAV pilietiniame kare, priverstas saugoti konfederatų armijos belaisvius stovykloje netoli Meksikos sienos. Po to, kai gretimą rančą užpuola indėnai apačiai, Dandis nusprendžia, kad tai jo šansas susigrąžinti savo prarastą vardą. Surinkęs būrį iš savo pavaldinių, taip pat konfederatų belaisvių, jis pradeda persekioti indėnus. Konfederatams vadovauti imasi buvęs Dandžio bičiulis, vėliau tapęs priešu – kapitonas Tairenas, kuris neslepia, kad ketina padėti Dandžiui tik kol nebus sučiupti indėnai.
Būrys persikelia į Meksikos teritoriją, kur jiems tenka susidurti ne tik su indėnais, bet ir čia esančia prancūzų kariuomene...
Privalomas balsavimas

Privalomas balsavimas – rinkimų tvarka, pagal kurią rinkėjų balsavimas rinkimuose yra privalomas. To nepadarius, skiriamos piniginės arba kitokios nuobaudos.
2014 m. pasaulyje buvo 23 valstybės, kuriose galiojo ši tvarka. Europoje privalomą balsavimą įteisinusios Belgija, Graikija ir Liuksemburgas. Kai kuriose šalyse taikomos išimtys priklausomai nuo amžiaus (pavyzdžiui, vyresniems nei 70 metų rinkėjams Brazilijoje), buvimo vietos rinkimų dieną (toliau nei 500 km nuo savo apylinkės Argentinoje) arba lyties (moterims Libane). Ne visos valstybės, turinčios privalomo balsavimo tvarką, griežtai prižiūri jos įgyvendinimą ir skiria nuobaudas nebalsavusiems.
Privalomas balsavimas pateisinamas tiek normatyvinių, tiek ir dėl praktinių priežasčių. Manoma, kad balsavimas yra ne pilietinė teisė, bet pareiga, kurią kiekvienas turi įgyvendinti. Taip pat, kad visuotinis balsavimas sustiprina demokratiją ir geriau įgalina tas visuomenės grupes, kurios nepasižymi aktyviu dalyvavimu rinkimuose.
Salos pilis

Salos pilis (vok. Inselburg; angl. island castle) – vandens pilies variantas, pilis mažoje dirbtinėje ar natūralioje saloje. Tai tipiškas žemumų pilių variantas.
Salos pilį nuo vandens telkinio kranto skiria pakankamai plati vandens juosta, todėl tokios pilys paprastai neturi gynybinio griovio ar skydinių sienų. Dėl šių priežasčių tokios pilys lengviau ir pigiau pastatomos (nors statybinių medžiagų pervežimas vandeniu gali papildomai kainuoti). Pilys ežerų salose paprastai gana lengvai užimamos žiemą, kai storas ledas ima išlaikyti atakuojančią kariuomenę, jei pilys neturi kitos papildomos gynybos.
Geriausiai žinoma Vokietijos salos pilis yra Pfalcgrafenšteino pilis (vok. Burg Pfalzgrafenstein) prie Kaubo. Vienintelė gotikinė salos pilis Europoje yra Trakų salos pilis Lietuvoje.
Leoninas

Biografija

Paryžiaus Dievo Motinos katedros vargonininkas. XIII a. pabaigoje – XIV a. pradžioje anglų muzikos teoretiko Anonimo IV (Anonymous) teigimu – geriausias to meto organumų kūrėjas. 1160–1180 m. sudarė organumų rinkinį „Didžioji organumų knyga“ (Magnus Liber organi, jos išliko tik perdirbtos kopijos), skirtą Paryžiaus Dievo Motinos katedros visų metų bažnytinėms šventėms. Rinkinys sudarytas iš jo ir, manoma, jo pirmtakų ar amžininkų – tos katedros kantoriaus Alberto, dvibalsių (gal ir tribalsių) polifoninių kompozicijų – mišių bei valandų liturgijos responsorinių giesmių – gradualų, aleliujų, didžiųjų responsorijų, kai kurių procesijų antifonų organumų ir konduktų. Kūriniai pagrįsti paraleline arba priešpriešine balsavada.
Prisidėjo prie polifonijos formavimosi iš heterofonijos. Jo kūryboje klostėsi modalinės ritmikos principai. Sukūrė pirmųjų aštuonių Senojo Testamento knygų poetinę parafrazę, kelis eiliuotus laiškus popiežiams Hadrijonui IV ir Aleksandrui III.
Vasilijus Matuševas

Biografija

1974 m. baigė Charkovo pedagoginį institutą. 1967-1971 m. TSRS vyrų tinklinio rinktinės narys. 1974-1989 m. Vilniaus „Kuro aparatūros“ tinklinio komandos treneris.
Agremanas

Agremanas (pranc. agrément 'pritarimas') – tarptautinis teisinis priimančiosios valstybės sutikimas priimti kitos (siunčiančiosios) valstybės siūlomą diplomatinį atstovą (paprastai kandidatą į diplomatinės atstovybės vadovus) diplomatinei ar kokiai nors kitokiai misijai priimančiojoje valstybėje. Pritarimas išreiškiamas išduodant vadinamąjį Demande d’Agréation. Po to seka diplomatinė akreditacija. Paskirtasis asmuo įteikia savo skiriamuosius raštus priimančiosios valstybės vadovui. Atsisakyti išduoti agremaną galima be pagrindo ir nenurodant priežasčių (paprastai asmenį laikant persona non grata). Jei per kurį laiką agremanas neišduodamas, tai gali būti signalas dėl kandidatūros netinkamumo bei paskata parinkti naują asmenį.
Osiris

Vaizdavimas

Kulto srityje reiškiasi šventojo jaučio, paukščio „Bennu“, Džed stulpo pavidalais. Džed stulpas simbolizuoja prisikėlimą, tai Osirio stuburas, falas, kosminio medžio kamienas ir pasaulio ašis. Osirį simbolizuoja visas Oriono žvaigždynas arba viena jo žvaigždė.
Osiris vaizduojamas kaip karališkoji mumija žaliu veidu, laikanti valdžios simbolius. Toks atvaizdas siejamas su vynuogienojais, lotosu ir pasakymais: „Aš (mirusysis) – Osiris… aš gyvenu, augu kaip grūdas“. Aš – miežio grūdas. Svarbiausias paveikslo aspektas – jo, kaip mirštančio ir prisikeliančio dievo, vaizdinys, žadinantis žmogaus viltis nugalėti mirtį. Osiris susijęs taip pat su Nilu ir mėnuliu.
Kitas Osirio paveikslo aspektas susijęs su svarbia senovės egiptiečių mentaliteto antinomija „mes – jie“, „mūsų geroji žemė – jų blogoji žemė“, „mūsų gerasis dievas – jų blogasis dievas“. Čia Osiris yra geranoriškas Egipto valdovas, o Setas – piktųjų jėgų įsikūnijimas.

Kultas

Osiris glaudžiai susijęs su valdovu ir jo valdžia. Miręs faraonas yra Osiris, gyvasis faraonas – Horas.
Iš pradžių Osiris buvo Džedu miesto (Nilo deltoje) vietinis derlingumo dievas, o nuo Senosios Karalystės laikų (apie 2700–2181 m. pr. m. e.) iki pat I tūkst. vidurio pradėtas garbinti visame Nilo slėnyje. Pagrindinis Osirio kulto centras buvo Abidosas.
Ilgainiui Osirio populiarumas vis didėjo ir apogėjų pasiekė graikų – romėnų laikais, kai nemirtingumo troškimas tapo viena svarbiausių žmogaus mentaliteto ypatybių, skatinusių ir kitų mirštančių bei prisikeliančių dievų kulto paplitimą. Populiarumo įgijo sinkretiškas Osirio ir Apio junginys – dievas Serapis, apie kurį romėnų istorikas Tacitas rašė, kad „tai buvo dievas, kurį ši prietaringa tauta, Aleksandrijos gyventojai, garbino labiau už kitus dievus. Vieni laiko šį dievą graikų dievu Eskulapu, nes jis gydo ligas, kiti tvirtina, jog jis yra seniausias Egipto dievas“.
Osiris uždraudžia kanibalizmą, išmoko žmones žemdirbystės (įdirbti laukus, prižiūrėti sodus ir vynuogynus), kulinarijos (kepti duoną, spausti vyną, daryti alų), amatų, gydymo meno. Pastato pirmuosius miestus ir šventyklas, įveda religines apeigas, išranda muzikos instrumentų.
Lydimas Toto, Anubio ir Upuato, Osiris užkariauja Aziją ir paskleidžia civilizaciją.
Einamosios sąskaitos balansas

Einamosios sąskaitos balansas – rodiklis, nusakantis konkrečios šalies ir kitų šalių pinigų srautų apyvartą. Einamoji sąskaita rodo piniginių įplaukų ir išplaukų skirtumą. Jei einamoji sąskaita teigiama (neigiama), sakoma, jog šalis turi einamosios sąskaitos perteklių (deficitą). Einamosios sąskaitos deficitas reiškia, kad toje šalyje importuojamoms prekėms ir paslaugos išleidžiama daugiau, negu gaunama už eksportuotas prekes ir paslaugas. Jei perkant užsienio prekes išleidžiama daugiau (mažiau), negu gaunama už eksportuojamas prekes, tai turi įtakos šalies valiutos silpnėjimui (stiprėjimui).
Giovanna Mezzogiorno

Biografija

Džovana gimė 1974 m. aktorių Vittorio Mezzogiorno ir Cecilia Sacchi šeimoje Romoje. Pradžioje ji svajojo tapti balerina ir lankė užsiėmimus 13 metų, tačiau šeimai iširus, o 1994 m. mirus tėvui, ji persikėlė į Paryžių, kur ėmė studijuoti aktorinį meną. 
Nuo 1995 m. ji nuolatos vaidino teatre, dalyvavo gastrolėse įvairiuose Europos šalyse, o 1997 m. debiutavo kine. Jau už pirmąjį vaidmenį (komedija „Il viaggio della sposa“) Džovana buvo apdovanota jauniesiems aktoriams skiriamu Globo d'oro prizu.
Vaidino įvairiose Europos šalyse kurtuose filmuose (Prancūzija, Danija, Italija), kelis kartus yra pelniusi geriausios šalies aktorės apdovanojimą.

Asmeninis gyvenimas

Aktorė buvo susižadėjusi su kolega Stefano Accorsi (1998-2002 m.), vėliau – su operatoriumi Daniele Anzellotti.
Nuo 2009 m. ji yra sukūrusi šeimą su kino mechaniku Alessio Federico Fugolo, su kuriuo 2011 m. susilaukė sūnų Zeno ir Leone.
Valērijs Kargins

Valērijs Kargins (g. 1961 m. kovo 27 d.) – latvių verslininkas, bankininkas, finansų grupės Parex vadovas.
1983 m. Valērijs Kargins baigė Valstybinio Latvijos universiteto Žurnalistikos fakultetą.
1983–1991 dirbo žurnalistu laikraštyje „Vefietis“, vadovavo Rygos miesto komiteto Kultūros skyriui.
1986 m. pradėjo verslą, įkūrė vieną iš pirmųjų įmonių TSRS turizmo sektoriuje.
1988–1992 įmonės Parex direktorius.
1991 įsteigė pirmąjį buv. TSRS teritorijoje valiutos keityklų tinklą.
Nuo 1992 m. Valērijs Kargins Parex Bank prezidentas.
Nuo 1998 m. prezidentas ir Parex Bank valdybos pirmininkas.
2003 m. Business Week įtraukė Valerijų Kargins į 25 Europos lyderių sąrašą.
2005 m. Lenkijos Wprost sudarytame Turtingiausių Rytų Europos žmonių sąraše Valērijs Kargins užėmė 84 vietą; jo turtas vertinamas 400 mln. JAV dol.

Šeima

Valērijs Kargins vedęs, žmona Tatjana Kargina (juristė), kartu augina sūnus: Rems (gim. 1982) ir Maksims (g. 1987).
Beižionių seniūnija

Geografija

Seniūnija yra daugiausia Dzūkų aukštumoje. Šiaurėje veši Jagelonių miškų dalis, pietuose ir rytuose – mažesni miškų masyvai. Beveik visa seniūnija yra Strėvos baseine: prasideda Vuolasta, Juodupis. Pietuose siekia keletą didokų ežerų, bet pačioje seniūnijoje telkšo tik maži ežerėliai (Gaštautiškių ežeras, Taureikus, Pajurgiškių ežeras).
Pro seniūniją eina vieškelis  4716  Dzenkūniškės–Beižonys–Klėriškės .
Beižionių seniūnija – rečiausiai apgyvendinta Elektrėnų savivaldybės seniūnija ir viena rečiausiai gyvenamų Lietuvoje.
Sulev Küünarpuu

Sulevas Kiunarpu (est. Sulev Küünarpuu; g. 1956 m. balandžio 6 d. Hapsalu) – Estijos buriuotojas ledu.

Biografija

1974 m. baigė Pirmąją vidurinę mokyklą Hapsalu mieste, Estijos vakaruose. Gyvendamas prie Baltijos jūros nuo 1971 m. kultivavo buriavimą. Daugkartinis Estijos čempionas. Vėliau susidomėjo buriavimu ant ledo, buvo išrinktas Lenktynių Monotipinėmis Ledrogėmis Asociacijos (IM-XVIYRA) prezidentu. 1993 m. kartu su Jaku Unuku tapo Monotipas-XV klasės burinių ledrogių Europos čempionu, o 1994 m. ekipažas pelnė bronzą. Po to sportiniai rezultatai ėmė prastėti ir 2000 m. S.Kiunarpu baigė sportininko karjerą. Tais pačiais metais pasitraukė iš Asociacijos IM-XVIYRA prezidento pareigų ir tapo verslininku.
UE Lleida

Himnas LLeida

Un pas endavant (repic de mans)

quan surten al camp (repic de mans)

jugadors i afecció senten els colors,

la senyera i la sardana junten els cors.
Un crit fort al vent (repic de mans),

Segre i sentiment (repic de mans).

Les banderes volen, son la força de la unió

i la grada esclata amb passió.
Som del Lleida, visca el Lleida

ho cridem amb il·lussió.

Som del Lleida, visca el Lleida

cantem gols amb emoció.

Som del Lleida, visca el Lleida

sempre et volem campió.

Perdi o guanyi animarem

perdi o guanyi exclamarem:

El Lleida, el Lleida és el millor!
Un revolt al so (repic de mans)

quan marquem un gol (repic de mans)

jugadors i afecció senten els colors,

la senyera i el Segrià junten els cors.
Blau al firmament (repic de mans)

i un aplaudiment. (repic de mans)

Som la Terra Ferma, l'orgull de la nació

i la gent exclama amb passió.
Som del Lleida, visca el Lleida

ho cridem amb il·lussió.

Som del Lleida, visca el Lleida

cantem gols amb emoció.

Som del Lleida, visca el Lleida

sempre et volem campió.

Perdi o guanyi animarem

perdi o guanyi exclamarem:

El Lleida, el Lleida és el millor!
Solitaire (žaidimas)

Klondike solitaire žaidimo tikslas

Žaidimo tikslas – sudėti kortas į keturis pažymėtus laukelius. Kortos į laukelius dedamos pradedant tūzais ir baigiant karaliais. Kortas galima dėti tik tos pačios rūšies (vynus ant vynų ir t. t.).
Dauginčių senosios kapinės

Kapinės

Įrengtos Minijos kairiojo kranto terasos keteroje, iškylančioje iki 2 m aukščio. Pailgos šiaurės rytų-pietvakarių kryptimi, 63 m ilgio, 11–19 m pločio, apjuostos žemių-akmenų pylimo ir griovio, kuriame pietryčių pusėje paliktas įėjimas. Kapinėse priešais įėjimą stovi kryžius, o abipus jo – dvi koplytėlės. 
Teritorijos plotas 0,15 ha, perimetras – 150 m.
Priešais kapines įrengta atokvėpio aikštelė su Salantų regioninio parko lankytinų vietų schema. Už jos praeina miško kelias, už kurio stūkso Dauginčių II piliakalnis.

Kryžius

Medinis, kryžmiškas, 4,3 m aukščio, su masyvia, 1 m aukščio, lieto metalo Nukryžiuotojo skulptūra.

Koplytėlės

Medinės, stačiakampės stačiasienės, vienkamarės, trišlaičiais stogais, ant dviejų kolonėlių paremtais frontonais, padarytos pagal vieną pavyzdį, 1,95 m aukščio. Viena pastatyta ant palaidų akmenų, o kita – ant betoninio pamato. 
Abi koplytėlės su jose esančiomis Švč. Mergelės Marijos skulptūromis įrašytos į kultūros vertybių registrą kaip vietinės reikšmės dailės paminklai (unikalūs kodai – 9528 ir 15071; senieji kultūros paminklų sąrašo Nr. DV1530 ir DV4160).

Istorija

Įrengtos XVI a. buvusiose bendrose kaimo ganyklose, kurios vėliau apaugo spygliuočių mišku. Veikė iki XIX a. Vadinamos Kapeliais, Maro kapeliais, Senkapiais. Pasakoja, kad jose laidoti nuo maro, šiltinės ir kitų užkrečiamųjų ligų mirę kaimiečiai. Pradėjus mirusiuosius laidoti Kartenos parapijos kapinėse, kaimo kapinaitėse retsykiais laidoti savižudžiai, neatpažinti skenduoliai, nekrikštyti mirę ir negyvi gimę vaikai. 
Mirusiųjų atminimui nuo seno kapinėse statomi kryžiai ir koplytėlės. Dabartinis kryžius pastatytas kaimo gyventojų lėšomis XX a. pradžioje, atnaujintas 1947 m. Koplytėlė su Švč. M. Marijos Maloningosios skulptūra stovi nuo XIX a. Ją XX a. viduryje atnaujino Ignas Daugintis. Kitą koplytėlę su Švč. M. Mergelės Marijos ir kūdikio skulptūra 1947 m. pastatė Ignas Paulauskas. Abi koplytėles 2008 m. atnaujino Kartenos seniūnija (meistras Arvydas Klovas).
1972-1984 m. kapinės buvo įrašytos vietinės reikšmės archeologijos paminklų sąrašą (numeris AV506). Šiuo metu saugotinos kaip istorinę vertę turinti laidojimo vieta.

Tyrimai

1935 m. medžiagą apie kapines surinko Valstybės archeologijos komisija. 1981 m. žvalgė Ignas Jablonskis, 1982 m. – Mokslinė metodinė kultūros paminklų apsaugos taryba (tyrimų vadovas Romas Olišauskas), 1991, 1999, 2009 m. – Julius Kanarskas, 1995 m. – istorikės Loreta Kazlavickienė ir Jadvyga Verksnienė (Kultūros paveldo centras).
Šventojo Lauryno naktis (filmas)

Turinys

Italija, paskutinieji karo mėnesiai. Besitraukiantys vokiečiai bei vietiniai fašistai, nujaučiantys artėjančią pabaigą, stengiasi padaryti kuo daugiau žalos paprastiems gyventojams, kurie jau atvirai simpatizuoja Sąjungininkams ir laukia jų pasirodymo. Dalis nedidelio San-Miniato miestelio gyventojų, sužinoję apie vokiečių planus susprogdinti dalį namų, nusprendžia traukti pasitikti amerikiečių dalinių, o kiti, manydami, kad tai pernelyg rizikinga, nusprendžia likti, tačiau tiek vieniems, tiek kitiems teks iškęsti nemažai išbandymų...
Vilniaus Juzefo Ignacijaus Kraševskio gimnazija

Istorija

Mokyklos pastatas pastatytas 1951 m., jame 1952-1954 m. buvo įsikūręs Pedagoginis institutas.
Veiklos pradžioje vadinosi Vilniaus 2-ąja vidurine mokykla. Po Naujosios Vilnios prijungimo prie miesto 1958 m. gavo Vilniaus 26-osios vidurinės mokyklos pavadinimą. 1967 m. pastatytas keturių aukštų priestatas, kuris šiandien yra pagrindinė mokyklos dalis. 1976 m. pastatyta sporto salė. Mokinių labui mokyklos direktorius Jan Zakrzevski seną ir naują rajoną sujungė geležiniu tiltu.
1993 m. mokykla pakeitė savo vardą, Pedagogų taryba globėju pasirinko rašytoją J. I. Kraševskį. Nuo 1993 m. rugsėjo mokykloje vienintele dėstoma kalba liko lenkų. 1994 m. minint mokyklos 50-ties metų jubiliejų mokyklai iškilmingai įteikta vėliava.
Maskvytė

Aplinkinės gyvenvietės

Kurtuvėnai – 6,5 km
Pageluvis – 1 km
ŠIAULIAI – 23 km 
 BUBIAI – 5 km
Butiškė – 2,5 km
Bazilionai – 2 km 
 Knašiai – 2,5 km
Vabaliai – 1 km
Burkšai – 2,5 km
Simoniškė – 1 km
Track Top-40

Track Top-40 yra oficialus Danijos top 40 muzikos įrašų topas, skelbiamas kiekvieną ketvirtadienį svetainėje hitlisten.nu.
Topas susideda iš 40 geriausiai parduodamų legalių muzikinių atsisiuntimų bei singlų pardavimų. Visą informaciją renka Nielsen Music Control, kuri priklauso IFPI (International Federation Of The Phonographic Industry).
Tracklisten buvo įkurtas 2007 m. lapkričio 1 d.; pakeitė Single Top-20 ir Download Top 20 topus.
Atlikėjas, kurio rekordiškai daugiausiai singlų pateko į 2009 m. topo sąrašą, buvo Michael Jackson. Tuomet į topo sąrašą pateko net penkiolika jo singlų.