google/wiki40b huggingface dataset:
Vašintas

Vašintas (amher. ዋሽንት) – Etiopijos nacionalinis muzikos instrumentas. Tai medinis pučiamasis instrumentas (fleita), gaminamas iš medžio ar nendrės stiebo. Turi 4 skylutes. Grojimo technika melizmatiška, gausu muzikinių ornamentacijų.
Vašnitu grojama kaip soliniu instrumentu, taip pat jis yra tradicinio Etiopijos orkestro dalis. Žymus vašnito virtuozas yra Melaku Gelaw.
Vazirabadas

Istorija

XVIII amžiaus pradžioje šiose vietovėse ėmė apsigyventi sikhai. XIX a. viduryje britų kolonistai užėmė kraštą ir nuvertė sikhų valdžią. 1947 m. suformavus Indijos ir Pakistano valstybes, hinduistai ėmė bėgti į rytus, o musulmonai į vakarus, apylinkėse vyko nežymus pilietinis karas.
Gintaras Plevokas

Biografija

1987 m. baigė Kauno medicinos institutą, gydytojas. VšĮ Ukmergės ligoninės gydytojas, Ukmergės pedagoginės – psichologinės tarnybos gydytojas.
Naujosios sąjungos Ukmergės rajono skyriaus narys.
2003–2007 m. ir nuo 2007 m. Ukmergės rajono savivaldybės tarybos narys.
Gydytojų sąjungos pirmininkas. Sutuoktinė Audra, vaikai Gintarė, Lukas.
Dovilų valsčius

Dovilų valsčius buvo vakarų Lietuvoje. Centras – Dovilai.
Fedčenkos ledynas

Fedčenkos ledynas – didelis ledynas vidurio Tadžikijoje, Pamyro kalnuose. Jis ilgas ir siauras, 77 km ilgio, ir užima daugiau nei 700 km². Tai ilgiausias pasaulio ledynas, esantis už poliarinių regionų ribų. Storiausia ledyno vieta siekia 1 000 metrų.
Ledynas driekiasi į šiaurės rytus nuo 6 595 m Garmo viršukalnės. Jis prasideda 6 200 m virš jūros lygio aukštyje ir galiausiai ištirpsta bei įsilieja į Balandkiko upę netoli Kirgizijos sienos, 2 909 m aukštyje. Jo vandenys girdo Muksu, Vachšo ir Amudarjos upes.
Ledynas atrastas 1878 m., tačiau nebuvo visiškai ištirtas iki 1928 m. Jis pavadintas Aleksejaus Pavlovičiaus Fedčenkos, rusų tyrinėtojo (bet ne ledyno atradėjo), vardu.
Neseniai Tadžikijos valdžia išreiškė susirūpinimą dėl Fedčenkos ir kitų Pamyro ledynų tirpimo, kurį sukėlė atšilęs klimatas, ir nuolatinio temperatūros kilimo, galinčio sutrikdyti valstybės vandens tiekimą ir išvystytą hidroenergijos infrastruktūrą, kurie beveik visiškai priklauso nuo ledyno vandenų.
Juozas Urbanavičius

Biografija

1960 m. pradėjo lankyti Trakų rajono Eitulionių pradinę mokyklą, 1965 m. Beižionių aštuonmetę mokyklą. 1969 m. mokėsi Ukmergės žemės ūkio mechanizacijos technikume. 1973–1975 m. tarnavo armijoje. 1988 m. baigė Lietuvos žemės ūkio akademiją, inžinierius mechanikas, 1991 m. baigė Leningrado politologijos institutą, politologas. 2006 m. baigė V. A. Graičiūno aukštąją vadybos mokyklą, verslo organizatorius.
1976 m. Kaišiadorių rajono „Pirmūno“ kolūkio saugumo technikos inžinierius, 1977 m. Palomenės kolūkio vyriausiasis inžinierius mechanikas, 1985 m. šio kolūkio pirmininko pavaduotojas. 1987 m. Kaišiadorių rajono agrocheminio susivienijimo mechanizuoto būrio viršininkas. 1988 m. Lietuvos komunistų partijos Kaišiadorių rajono komiteto Žemės ūkio skyriaus instruktorius. 1991 m. individualios autoverslo įmonės savininkas. 1999 m. AB „Girelės paukštynas“ inžinerinio padalinio viršininkas. 2001 m. UAB „Gudobelė“ pamainos meistras. 2005 m. UAB „Kaišiadorių komunalininkas“ direktorius. 2007 m. UAB " Kaišiadorių autobusų parkas" vyriausias inžinierius – mechanikas.
Darbo partijos Kaišiadorių rajono skyriaus narys, skyriaus pirmininkas. Nuo 2007 m. Kaišiadorių rajono savivaldybės tarybos narys.
Kaišiadorių raj. inžinierių draugijos sekretorius. Išsiskyręs, vaikai Arvydas, Laima.
Alentežas

Geografija

Regiono paviršius keičiasi nuo uolingų lygumų vakaruose iki granitinių kalvų Ispanijos pasienyje. Vienas pagrindinių objektų – Alkevos užtvanka ant Gvadianos upės. Regiono gamta saugoma Serra de São Mamede, Vale Guadiana, Sudoeste Alentejano e Costa Vicentina gamtos parkuose.

Ekonomika

Verčiamasi žemės ūkiu, gyvulininkyste, medienos pramone. Tradicinė sūrių, Alentežo vyno gamyba, kumpio (presunto) gamyba. Marmuro gavyba, kamščių, alyvų aliejaus gamyba.

Istorija

Miestų ir kaimų, ypač pietuose, kubo formos namai liudija ilgą maurų okupaciją. Žemėvalda čia visada buvo svarbi, labai populiarios tapo komunizmo idėjos – visi Alentežo gyventojai rėmė 1974 m. revoliuciją.
Kalniškių piliakalnis (Vaiguva)

Piliakalnis

Knituojos dešiniojo kranto slėnio. Aikštelė keturkampė, pailga šiaurės – pietų kryptimi, 45x33 m dydžio, kiek nelygiu viršumi. Šlaitai vidutinio statumo-statūs, 10-20 m aukščio. Šiaurinis šlaitas viršutinėje 4 m aukščio dalyje gana nuolaidus, primena trikampę 50 m ilgio terasą. Piliakalnis anksčiau buvo miške, kuris iškirstas ir iš naujo atsodintas eglaitėmis.

Aplinkiniai piliakalniai

Biržuvėnų piliakalnis 28 km
Miksodžio piliakalnis 19 kmKalniškių piliakalnis (Šaukėnai) 22 kmGabriejolės piliakalnis 20 km
Puikiškės piliakalnis 15 kmPaspąsčio piliakalnis 12 km
Piltinės piliakalnis 9 kmBurbaičių piliakalnis 19 kmPapilalio piliakalnis 1 km
Šilgalio piliakalnis 18 kmGalinių piliakalnis 5 km
Papilių piliakalnis 8 kmŠeduviškės piliakalnis 19 km
Gaučiškės piliakalnis 18 km
Pasamavis

Aplinkinės gyvenvietės

BUTRIMONYS – 16 kmVaickūniškės – 3 km
ONUŠKIS – 8 km
Poligamija

Poligamija (gr. πολυγαμία – daug santuokų) – priešingos lyties atstovų santuoka su daugiau nei vienu partneriu.
Vyrų romantinių santykių palaikymas vienu metu su daugiau nei viena moterimi dar yra vadinama poliginija, o moterų su keliais vyrais vadinama poliandrija.
Priešingybė poligamijai – monogamija.

Pasaulio šalys pagal poligamijos statusą

Indijoje, Filipinuose, Singapūre, Malaizijoje, Šri Lankoje, Eritrėjoje poligaminė santuoka leidžiama tik šiose šalyse gyvenantiems musulmonams, kitiems nelegali. Mauricijuje poligaminės žmonių grupės neturi teisinio pripažinimo, nors musulmonai vyrai ir gali sudaryti iki keturių žmonų „šeimą“, bet jų žmonos neturi teisinio statuso. Tarp 1852–1890 metų apie 20–30 procentų JAV mormonų viešai praktikavo poligamiją.

Tradicinės visuomenės

Poligamija būdinga tradicinėms visuomenėms, kuriose dėl karo ar bado gali atsirasti netolygus vyrų bei moterų santykis. Įprastomis aplinkybėmis vyrai dažniausiai nepajėgia išlaikyti dviejų moterų. Be to, išlieka žmogžudystės grėsmė. Kita vertus po karo kai kurios moterys gali būti išlaikomos dviejų vyrų, nes karo metu paprastai žūsta daug vyrų, o moterys atitenka kaip laimikis stipresniai genčiai.
Kyviškių pagrindinė mokykla

Istorija

Mokykla įkurta 1939 m. Joje iš pradžių mokėsi 58 mokinių, dirbo 2 mokytojos. Karo metu mokykla buvo uždaryta ir vėl pradėjo veikti 1944 m. Iki 1999 m. mokykla keletą kartų keitė savo statusą būdama septynmetė, aštuonmetė, dešimtmetė pagrindinė. 1990 m. didėjant mokinių skaičiui pastatytas priestatas. 2004-2007 m. mokinių skaičius mokykloje didėjo nuo 111 iki 117 mokinių.
Giuseppe Conte

Biografija

Kontė gimė Volturara Apula mieste, Apulijos regione. Jo tėvas Nicola buvo valstybės tarnautojas, o motina – mokytoja.
1988 m. Kontė su pagyrimu baigė La Sapienza universitetą šalies sostinėje Romoje. Vėliau baigęs kelis universitetus užsienyje jis pradėjo dėstyti teisę Romoje.
2013 m. Kontė išrinktas į Italijos deputatų tarybą.
2018 m. birželio 1 d. politikas tapo 58-tuoju šalies premjeru, pakeitęs Paolą Džentilonį.
Kondoras (moneta)

Kondoras (isp. Condor) - auksinė ar sidabrinė moneta, XIX a. - XX a. pradžioje kaldinta ir naudota kai kuriose Pietų Amerikos šalyse (Čilėje, Ekvadore, Kolumbijoje). Nustota naudoti XX a. 4-tą dešimtmetį, įvedus aukso standartą. .
Pirmieji kondorai buvo nukaldinti 1851 m. Čilėje. Vėliau Čilėje ėmė kaldinti dvigubą kodorą, kuriame, pagal 1925 m. įstatymą, būdavo 3,661137 g aukso.
1980 m. Panama nukaldino kolekcinę 100 balboa monetą kondorą (masė 8,16 g, skersmuo - 26 mm, auksas 900-osios prabos). Monetos reverse - kondoro atvaizdas ikikolumbinio meno stiliumi, averse - Panamos herbas su sparnus išskleidusiu ereliu. Serijoje nukaldinta 2620 monetų.
Skirtingasparniai žirgeliai

Ekologija

Tai plėšrūs vabzdžiai, minta uodais, musėmis, bitėmis, drugiais. Prisideda prie įvairių kenkėjų populiacijų reguliavimo. Dažniausiai sutinkami prie vandens telkinių, nes jų nimfos vystosi vandenyje.
Kaip ir visi žirgeliai, vystosi nepilnos metamorfozės būdu. Patelės deda kiaušinėlius į vandenį, dažnai ant vandens augalijos. Išsiritusios vandeninės nimfos minta ne tik bestuburiais, bet ir smulkiais stuburiniais – buožgalviais, žuvytėmis. Kai kurios nimfos kartais medžioja sausumoje.
Nimfos stadija priklausomai nuo rūšies gali trukti nuo poros mėnesių iki 5 metų. Stambesnių rūšių suaugėliai išgyvena iki 4 metų.
Žerdevka

Istorija

1869 m., nutiesus geležinkelį, ėmė augti Čibizovkos kaimas. 1905 m. geležinkelio stotis pervadintas Žerdevka. 1924 m. Čibizovka tapo valsčiaus centru, imta plėtoti cukraus pramonė. 1954 m. Čibizovka pervadinta į Žerdevką, suteiktas miesto statusas.
Viceadmirolas

Viceadmirolas – admirolo laipsnis, paprastai trečias pagal vyresnumą ir ekvivalentiškas armijos generolui leitenantui. Vyresnis už kontradmirolą ir jaunesnis už pilną admirolą.
Daugelyje laivynų (NATO, Britų Sandraugos valstybių) viceadmirolas yra trijų žvaigždžių admirolas.

Skiriamieji ženklai

Dažniausiai viceadmirolų antpečiai turi 3 žvaigždes. Tačiau yra nemažai valstybių, kur viceadmirolų antpečiai turi 2 žvaigždes. Paprastai tai valstybės, kurios neturi flotilės admirolo laipsnio. Dvi žvaigždes turi Azerbaidžano,
Bangladešo,
Kinijos,
Kubos,
Irano,
Meksikos,
Šiaurės Korėjos, Rusijos viceadmirolai.

Prancūzija

Prancūzijos kariniame laivyne viceadmirolas yra aukščiausias paprastas karinis laipsnis. Aukštesni laipsniai – eskadros viceadmirolas (vice-amiral d’escadre) ir admirolas (amiral) yra susiję su užimamomis pareigomis. Pastaruosius laipsnius gauna viceadmirolai, užimantys atitinkamas pareigas.
Anksčiau Prancūzijos viceadmirolas buvo laikomas turinčiu NATO rango kodą OF-8, bet dabar jis laikomas OF-7 rangu.
Birutė Baltrušaitytė

Birutė Baltrušaitytė-Masionienė (g. 1940 m. spalio 24 d. Treinoje, dab. Lomiai, Tauragės raj. – 1996 m. rugpjūčio 2 d. Vilnius) – lietuvių rašytoja, literatūros tyrinėtoja, habilituota humanitarinių mokslų daktarė.

Biografija

Buvo jauniausia iš trijų seserų, mokėsi Tauragės I vidurinėje mokykloje. 1965 m. baigė Vilniaus universitetą. 1992 m. habilituota humanitarinių mokslų daktarė. Nuo 1965 m. Vilniaus universiteto rusų literatūros dėstytoja.

Kūryba

Grožinėje kūryboje, kurią pasirašinėjo Baltrušaitytės pavarde, vyrauja Mažosios Lietuvos istorinės ir kultūrinės realijos, pabrėžiamos praeities ir dabarties sąsajos, keliami tautinės savimonės, moralinės pareigos klausimai. Poezijai būdingas etinis maksimalizmas, lyrinė refleksija. Novelėse ir apysakose gausu autentiškų vaikystės atsiminimų, daug dėmesio skiriama moters likimo temai, vaizduojami iškilūs Mažosios Lietuvos kultūros veikėjai Kristijonas Donelaitis, Eduardas Gizevijus, Vydūnas, Morta Zauniūtė.
Literatūros mokslo darbus pasirašinėjo Masionienės pavarde. Tyrinėjo rusų, ukrainiečių, estų ir kt. tautų literatūras. Periodinėje spaudoje paskelbė įvairių šalių literatūros ir kultūros apžvalgų.
ISM Vadybos ir ekonomikos universitetas

ISM istorija

ISM Vadybos ir ekonomikos universitetas, įkurtas 1999 m., yra pirmasis nevalstybinis universitetas Lietuvoje. Universiteto steigėjai – Norvegijos vadybos institutas BI, pripažįstamas vienu didžiausių ir geriausių verslo universitetų Europoje, ir Innovation Norway (Norvegijos pramonės ir regioninės plėtros fondas). Tai svarbiausia Norvegijos vyriausybės finansinė institucija, skatinanti verslo inovacijas ir padedanti įgyvendinti pažangias verslo idėjas.

Apie universiteto valdymą

Modernų universiteto valdymą užtikrina Senatas, Rektoratas ir Verslo taryba, kuri pataria rektoriui universiteto verslo strategijos formavimo klausimais ir stiprina universiteto bei verslo partnerystės ryšius.
2019 m. gegužės 8 d. universiteto rektoriumi išrinktas Dalius Misiūnas. Savo pareigas pradėjo eiti nuo 2019 m. rugpjūčio 26 d.

Tarptautiniai ryšiai

Dvišalio laipsnio sutartys pasirašytos su Norvegijos vadybos institutu BI, Edinburgh Napier universitetu (Jungtinė Karalystė), Abertay Dundee universitetu (Didžioji Britanija), Štralzundo taikomųjų mokslų universitetu (Vokietija). Studentai gali gauti dvigubą diplomą metus laiko sėkmingai studijavę pasirinktame universitete. Dvigubas ISM ir BI diplomas taip pat suteikiamas visiems, baigusiems vadovų magistrantūros studijas.
2007–2008 metais ISM Vadybos ir ekonomikos universitetas sudarė mainų sutartis su 55 universitetais-partneriais iš 27 pasaulio valstybių: Airijos, Argentinos, Austrijos, Belgijos, Danijos, Jungtinės Karalystės, Estijos, Indijos, Ispanijos, Italijos, Japonijos, Lenkijos, Norvegijos, Nyderlandų, Pietų Korėjos, Portugalijos, Prancūzijos, Singapūro, Slovakijos, Slovėnijos, Suomijos, Švedijos, Šveicarijos, Turkijos, Ukrainos, Vengrijos, Vokietijos.
ISM studentai pradėjo ERASMUS darbo praktikas. ERASMUS praktika – tai laikotarpis, praleistas užsienio šalies įmonėje ar organizacijoje, siekiant tobulinti profesinius įgūdžius, įgyti tarptautinės darbo patirties, išplėsti savo žinias apie užsienio šalies, kurioje atliekama praktika, kultūrą.
Geležinio Vilko legenda

Vilniaus įkūrimo legenda byloja, kad medžiodamas  Lietuvos didysis kunigaikštis Gediminas apsistojo nakvynei vietoje, kur dabar stovi Vilnius. Naktį jis susapnavo sapną, kuriame ant aukšto kalno staugė geležinis vilkas. Ryte kunigaikščio krivių krivaitis Lizdeika išaiškino, kad sapnas reiškia, jog šioje vietoje iškils miestas, garsas apie jį plačiai pasklis. Tuomet upių santakoje buvo supiltas piliakalnis ir pastatyta pilis.
Vilkas Vilniaus miesto įkūrimo legendoje kartais asocijuojamas su Kapitolijaus vilke, išmaitinusia Romos įkūrėjus Remą ir Romulą, tačiau genetinis šių legendų ryšys yra abejotinas, kadangi „vilkiškos“ Vilniaus ir paties kunigaikščio Gedimino šaknys susijusios su lietuvišku kontekstu (vienas iš Gedimino protėvių rusų metraščiuose vadinamas Vilku).
Vilko motyvas glaudžiai susijęs su Vilniumi ir jo apylinkėmis. Dar XX a. pradžioje egzistavo su Vilkpėdės pavadinimu susijęs padavimas apie akmenį su vilko pėdos atspaudu. Rusų mokslininkas Vladimiras Toporovas yra atkreipęs dėmesį, kad toponimai ir hidronimai su šaknimi Vilk – itin paplitę rytinėje Lietuvos dalyje (Vilkabrastis, Vilkaraistis, Vilkeliškės, Vilkinė, Vilkiškės).
Šiuo metu geležinio vilko vardą Lietuvoje naudoja kelios organizacijos, tarp jų – Lietuvos kariuomenės brigada.
Leonaert Bramer

Leonartas (arba Leonardas) Brameris (ol. Leonaert Bramer, ol. Leonard Bramer, 1596 m. gruodžio 24 d., Delftas – 1674 m. vasario 10 d., palaidotas, ten pat) − XVII a. Nyderlandų tapytojas ir piešėjas.

Biografija

Leonartas Brameris gimė 1596 m. gruodžio 24 d. Delfte. Jis paminėtas 1614 m. pradėjęs kelionę po Prancūziją ir Italiją. Lankėsi Arase, Amjene, Paryžiuje, Provanso Ekse, Marselyje. Kai L. Brameris buvo Ekse, jis parašė eilėraštį Wybrand de Geest autografų knygoje, datuotą 1616 m. vasario 15 d., ir nupiešė piešinį, kuris yra ankstyviausiai žinomas L. Bramerio. Italijoje dailininkas lankėsi Genujoje ir Livorne, tarp 1619 ir 1625 m. gyveno Romoje. Jis turėjo palikti miestą dėl muštynių ir nesutarimų su policija. 1628 m. L. Brameris grįžo į Delftą kelionėje aplankęs grupę Italijos miestų. Romoje dailininkas buvo paveiktas karavadžistų ir ypač vokiečių dailininko Adam Elsheimer. 1629 m. L. Brameris registruotas Delfto Šv. Luko tapytojų gildijoje.
L. Bramerio paveikslai datuoti nuo 1630 m. Ankstesnių kūrinių chronologija spėjama. Jam paveikslus užsakė Nyderlandų valdytojas Frederikas Henris ir jo brolis, princas Jonas Mauricas. L. Brameris dirbo Delfto ir aplinkinių miestų viešosioms įstaigoms. Jis daugiausiai vaizdavo dramatiškai apšviestas smulkias žmonių figūras tarp antikinių pastatų ir griuvėsių, ar tarp tamsių medžių siluetų. Tai daugiausiai buvo alegorinės, mitologinės, istorinės ar biblijinės scenos, kurios labiau buvo būdingos XVII a. Italijos, o ne Olandijos dailei. Po 1635 m. L. Brameris piešė piešinius, kurie dažniausiai nebuvo susiję su jo paveikslais ir buvo skirti iliustruoti Biblijai ar literatūros kūriniams. Išbandė italų freskų techniką, kuri nenusisekė ir dėl Nyderlandų klimato greit sunyko. L. Brameris gyveno su seserimi Delfto centre ir mirė 1674 m., palaidotas vasario 10 d. Gyvenimo metu L. Brameris buvo garsiu dailininku. Po mirties jo autoritetas greitai smuko ir susidomėjimas tapytoju atgijo XIX a.
Mokpo

Istorija

Mokpo pirmą kartą paminėtas 1439 m. Kyoro istorijoje. 1897 m. įkurtas uostas. 1910 m. užimtas japonų. Šiuo metu tai vienas labiausiai besivystančių pietvakarių Korėjos miestų.
1925 m. Mokpo gimė Korėjos prezidentas Kim Te Jungas.

Ekonomika ir turizmas

Svarbus jūrų uostas ir prekybos centras. Oro uostas. Yra 2 universitetai. Sparčiai plėtojamas turizmas. Aplink miestą iškilę Yudual kalnai, o jūroje – nedidelių salelių virtinė. Jūrų muziejus, orchidėjų parkas, skulptūrų parkas. Mokpo gausu parkų, alėjų, modernių pastatų. Intensyviai vystoma miesto plėtra, siekiama, kad Mokpo taptų vienu svarbiausių pietvakarių regiono kultūrinių ir ekonominių centrų.
Taujėnai (Kėdainiai)

Istorija

XIX a. pab. buvo Taujėnų dvaro žemė ir okolica. Senovėje žemes valdė Survilos, o XIX a. pab. be Survilų čia valdas dar turėjo Gimbutai, Gožgidai, Domeikos, Labūnskiai, Mingailos, Proščenevičiai, Rimavičiai, Sklodovskiai, Radzevičiai, Šilingai.
Madagaskaro šnypščiantysis tarakonas

Šnypštimas

Madagaskaro tarakonai turi išskirtiną savybę - šnypštimą. Šios savybės dėka jie apsisaugoja nuo plėšrūnų, taip pat šnypščia kovodami su oponentais (kitais patinais). Šnypščiama pučiant orą pro kvėpavimo poras. Madagaskaro tarakonas vienintelis turi tokią techniką.

Socialinė struktūra

Gamtoje Madagaskaro tarakonai gyvena kolonijose. Teritorijoje paprastai būna vienas dominuojantis patinas su keletu patelių. Joks kitas patinas negali įžengti į dominuojančio patino teritoriją. Tai padarius dominuojančio patino būna išstumiamas iš irštvos.

Laikymas namų salygomis

Madagaskaro tarakonai gali būti laikomi kaip naminiai gyvūnai dėl paprastų priežiūros sąlygų. Šie tarakonai nėra išrankūs. Juos galima maitinti likučiais nuo stalo. Vandenį jie gauna kartu su maistu. Šie tarakonai nėra pavojingi, nesikandžioja ir gali tik išgasdinti šnypštimu. Gyvenimo sąlygoms nėra reiklūs, substratui tinka kokosų durpės, durpės arba žemė. Tarakonams užtenka kambario temperatūros, tačiau ne žemesnės, nei 17 °C.

Parazitai

Madagaskaro tarakonas turi parazitų - Gromphadorholaelaps schaeferi. Tarakonui jie nekenkia, šeimininkas yra parazitų gyvenamoji vieta, o maistą vartoja tą patį, kaip ir tarakonas. Biologiškai jie nėra laikomi parazitais.
Petras Algirdas Venckus

Biografija

Buvęs Skėmių žemės ūkio bendrovės valdybos pirmininkas, buvęs Lietuvos kiaulių augintojų asociacijos narys. Dabar pensininkas.
1990 m. Lietuvos demokratinės darbo partijos, 1995 m. Lietuvos valstiečių partijos rėmėjas.
Atošvaistė

Atošvaistė – Mažeikių gimnazijos Maironio vardo literatūrinio būrelio laikraštėlis, neperiodiškai ėjęs 1935–1940 m. Mažeikiuose.

Istorija

Skelbė jaunųjų literatų kūrinėlius. Spausdintas rotatoriumi. Išleisti 7 numeriai.
Antanas Macijauskas

Biografija

1891 m. baigė Panevėžio realinę gimnaziją, 1898 m. – Peterburgo technologijos institutą, inžinierius.
1900 m. Sankt Peterburge išleido lietuvišką žemėlapį „Žemėlapis lietuviškai latviško krašto“. Cenzūrai uždraudus jo platinimą, Vyriausiosios spaudos reikalų valdybos viršininkui kunigaikščiui N. V. Šachovskojui iškėlė bylą ir ją laimėjo įrodęs, kad lietuviškosios spaudos draudimas yra juridiškai neteisėtas, nes nebuvo išleista jokio įsakymo spaudai lietuviškomis raidėmis drausti. Byla buvo vienas pagrindų baigti spaudos draudimą.
Vadovavo P. Vileišio 1900 m. įsteigtoms mechanikos dirbtuvėms Vilniuje. 1902–1913 m. dirbo fabrikų inspektoriumi Rygoje, dalyvavo Lietuvių pašalpos draugijos veikloje, 1903–1904 m. pirmininkas. Rygoje su kitais įkūrė muzikos ir teatro draugiją „Kanklės“, kuri veikė 1904–1914 m., laikraštį „Rygos garsas“ (ėjo 1909–1917 m.), 1905 m. įsteigė lietuvišką knygyną, kuris veikė iki 1920 m. Leido populiarias pažintines, publicistikos, grožines knygeles, „Tėvynės kalendorių“ (ėjo 1906–1913 m.), 1906 m. išleido V. Kudirkos „Tautinę giesmę“.
Nuo 1912 m. Lietuvių mokslo draugijos narys. 1913 m. Šeduvoje įsteigė žemės ūkio mašinų dirbtuves, 1914–1918 m. kaip karo prievolininkas dirbo Turkestane, medvilnės ir aliejaus gamyklos Kokande ir higroskopinės vatos įmonės direktorius.
Grįžus į Lietuvą 1919 m. – Susisiekimo ministerijos vyresnysis inspektorius, geležinkelių tarybos narys, geležinkelių departamento direktorius, nuo 1924 m. Technikos inspekcijos, nuo 1925 m. Statybos inspekcijos vyr. inspektorius. 1922–1923 m. Lietuvos atstatymo komisaras, nuo 1931 m. vertėsi privačia statybų inžinieriaus praktika.

Kūryba

Suprojektavo tautinio stiliaus kooperatyvo „Tulpė“ gyvenamąjį namą Kaune (1925 m.), neoklasicistinę Švėkšnos Saulės gimnaziją (architektas Juozas Salenekas, 1928 m.).
1895–1904 m. slapyvardžiais A. A., A. Adata, A. Agaras, Aguonaitis, A. Aitvaras, A. Geležninkas, Pagaikštis, Beržas, M-ys ir kt. bendradarbiavo laikraščiuose „Varpas“, „Ūkininkas“, „Vilniaus žinios“, „Vienybė lietuvninkų“. Parengė lietuvių kalbos gramatiką (1902 m., lenkų kalba), vokiečių–lietuvių, rusų–lietuvių vadovėlį (abu 1907 m.), Technikos žodynėlį (1920 m.), Lietuvių statybos ir puošybos pavyzdžių albumą (1925 m.).  1907 m. A. Agaro slapyvardžiu išleido vadovėlį „Astronomija“.
Horta

Istorija

Horta įkurtas apie 1467 metus, o savivaldybės statusą gavo tik 1833 metais. Ilgą laiką buvo banginių taukų, dažinių mėlžolių eksporto centras.
Vilniaus OMON

Istorija

Įkurtas 1988 m. SSRS vidaus reikalų ministro įsakymu kovai su organizuotu nusikalstamumu ir masiniais viešosios tvarkos pažeidimais.
Apie pusė būrio narių buvo lietuviai.

Dalyvavimas 1991 sausio įvykiuose

Iki 1991 m. pradžios dalis būrio karių, buvusio Lietuvos nepriklausomumo šalininkais, iš būrio išėjo. Apie du trečdalius būrio narių palaikė SSRS pusę. Kadangi tuometinė Lietuvos valdžia norėjo panaudoti būrį kaip Lietuvai pavaldų dalinį, būrio karininkai nutarė pereiti į SSRS vyriausybės pusę. 1991 m. sausį (naktį iš 11 į 12 d.) Vilniaus OMON kariai užėmė būrio bazę ir toliau pakluso tik SSRS VRM vadovybei.
Vėlesnėmis dienomis būrys užėmė dalį valstybinių objektų Vilniuje, puldinėjo Lietuvos muitinės postus, nuginklavo kai kurias vietinės milicijos grupes.
Buvo įtariama, kad Vilniaus OMON būrio kariai dalyvavo Medininkų muitinės posto užpuolime 1991 m. liepos 31 d.
Po 1991 m. pučo Vilniaus OMON būriui buvo pateiktas ultimatumas – būrys nuginkluojamas ir lieka Lietuvoje arba išvedamas į Rusiją. Dalis būrio karių liko Lietuvoje, o apie 60 žmonių lėktuvu buvo išgabenti į Rusiją.
Rusijoje Vilniaus OMON būrio likučiai buvo įkurdinti Dzeržinskio vardo divizijos bazėje. Vėliau šie OMON būrio nariai buvo įdarbinti vidaus reikalų ministerijos organuose, bet 1992 m. sausį praktiškai visi jau buvo atleisti iš vidaus reikalų ministerijos sistemos.
1991 m. sausį tarybinis žurnalistas Aleksandras Nevzorovas (Александр Невзоров) apie Vilniaus OMON būrį sukūrė propagandinį heroizuojantį filmą „Mūsiškiai“ (Наши).
Obelyno pagrindinė mokykla

Istorija

Obelyno aštuonmetė mokykla atidaryta 1985 m. rugsėjo 1 d. Obelyno kaime į pietryčius nuo Šilalės miesto, už Akmenos upės. 1986 m. tapo Obelyno devynmete mokykla, 1998 m. dešimtmete pagrindine.
FK Parabelis

Istorija

VšĮ Laisvalaikio centras įkurtas 2012 metais liepos 17  d., Kauno rajono mieste Garliavoje. Jų veikla yra sporto, turizmo, kultūros pažinimas, renginių ir kelionių organizavimas. 2014 m. LC „Partizanas“ dalyvaudavo įvairiuose turnyruose (kurių formatas 5x5, 7x7 – mini futbolo turnyrai) ir žaisdavo draugiškas rungtynes.  
2017 m. LC komanda pasivadino FK „Parabeliu“ ir dalyvavo III lygos, Kauno zonos pirmenybėse. Debiutavo futbole 11x11.
Petarė

Istorija

Petarė įkurta 1621 m., jos vardas kildinamas iš karibų kalbos ir reiškia 'veidas į upę'. Miestas sparčiai plėtėsi, buvo svarbus prekybos, žemdirbystės centras. XX a. susiliejo su Karakasu.