google/wiki40b huggingface dataset:
Povilas Domeika

Povilas Domeika (g. 1938 m. lapkričio 20 d. Pašušvys, Šiaulėnų valsčius, Šiaulių apskritis) – Lietuvos žemės ūkio ekonomistas, habilituotas socialinių mokslų daktaras.

Biografija

1963 m. baigė Lietuvos žemės ūkio akademiją. 1991 m. ekonomikos mokslų daktaras. 1993 m. ir 1998 m. stažavo Helsinkio universitete, 1997 m. Olandijos Vageningeno žemės ūkio universitete, 1996 m. ir 1999 m. Italijos Perudžos universitete, 1999 m. Sankt Peterburgo agrariniame universitete.
1964–1967 m. ir 1970–1996 m. Lietuvos žemės ūkio akademijos dėstytojas, 1971–1980 m. Ekonomikos fakulteto prodekanas, 1980–1991 m. Ekonomikos kibernetikos katedros vedėjas. Nuo 1993 m. profesorius. Vėliau Informatikos katedros, Ekonomikos ir vadybos fakulteto Apskaitos ir finansų katedros profesorius.

Mokslinė veikla

Mokslinio darbo kryptis – ekonominės informacijos kompiuterizuotų duomenų bazių organizavimas ir jų naudojimo efektyvumo didinimas.
Daneikiai

Istorija

Sovietmečiu kaime buvo Baibių apylinkės centras.
Kiauklių Švč. Mergelės Marijos Apsilankymo bažnyčia

Istorija

Kiaukliuose XVI a. antrojoje pusėje buvo palivarkas, kuris priklausė Vilniaus vyskupo Šešuolių dvarui 1758 m. vyskupas Mykolas Jonas Zenkovičius naujai pastatytos Kiauklių bažnyčios altarijai dovanojo Vazgūnų kaimą su palivarku.
1817 m. senoji bažnyčia buvo perstatyta. 1858 m. jai pakeisti sienojai. 1831 m. Kiauklių bažnyčia tapo filija. 1869 m. iškėlus iš Kiauklių kunigą, valdžia neleido skirti kito dvasininko. Policija pateikė neteisingus duomenis, taip „įrodydama“, kad bažnyčia nereikalinga. 1871 m. liepos 3 d. vidaus reikalų ministras įsakė ją uždaryti ir nugriauti. Tikintieji atvykusių griauti kareivių prie bažnyčios neprileido. 1872 m. sausio 20 d. įsaku maldos namai grąžinti. Kiauklių bažnyčios gynimas sustabdė beatodairišką Vilniaus vyskupijos bažnyčių uždarinėjimą.
1906 m. patvirtintas naujos medinės bažnyčios projektas (autorius - Tomas Tišeckis). 1909 m. pradžioje komisija priėmė pastatytą bažnyčią, joje leista rengti pamaldas. 1912–1914 m. veikė Lietuvių katalikų blaivybės draugijos skyrius.

Architektūra

1941 m. raudonarmiečiai, bėgdami nuo vokiečių, bažnyčią padegė. Liko tik akmeniniai pamatai. Okupacijos metais tarybų valdžia leidimo naujos bažnyčios statyboms nedavė. Vietos gyventojai maldos namus įrengė buvusioje prieglaudoje (globos namuose).
2000 m. ant karo metais sudegintos bažnyčios pamatų buvo pastatyta nauja šventovė. Prie bažnyčios stovi kryžius, koplytstulpis ir senoji mūrinė varpinė.
Mitlanai

Aplinkinės gyvenvietės

BIRŽAI – 24 km
Bruzguliai – 1,6 km
Kvetkai – 1 km
Mikaliai – 3 km
Roviškėlės – 1,5 km
PAPILYS – 5,4 km
Jokniūnai – 2 km
Gervelėnai – 0,7 km
Roviškiai – 2,4 km
Tomas Žebrauskas

Biografija

1735–1738 m. mokėsi Vilniaus universitete filosofiją, 1740–1744 m. teologiją. 1750–1752 m. Prahoje tobulinosi pas matematiką J. Steplingą.
Nuo 1752 m. Vilniaus universiteto matematikos katedros vedėjas; 1753 m. – profesorius. 1752 m. suprojektavo Vilniaus astronomijos observatorijos pastatą. 1753 m. įsteigė universiteto fizikos ir astronomijos kabinetus, vadovavo observatorijos statybai. 1753–1758 m. VU observatorijos direktorius. Vykdė astronominius stebėjimus (stebėjo Jupiterio palydovų okultacijas).
1756 m. nustatė Vilniaus geografinę platumą. Lotynų kalba parašė aritmetikos ir geometrijos egzaminų programų, laiške Steplingui aprašė, kaip nustatė tikrąjį dangaus poliaus aukštį Vilniaus mieste.
Marijampolės rajono savivaldybės taryba 1997–2000 m.

Veikla

Rajono meru išrinktas Juozas Vaičiulis.
Antanas Pupienis

Biografija

1941 m. baigė Rokiškio gimnaziją, vėliau studijavo ir baigė Šiaulių mokytojų ir Vilniaus pedagoginiame institutuose lietuvių kalbą ir literatūrą.
Nuo 1944 m. iki 1957 m. dirbo pedagoginį darbą Rokiškio ir Klaipėdos rajonuose, Juodupės progimnazijos direktorius. 1957–1962 m. Klaipėdos rajono laikraščio „Raudonasis švyturys“, 1962–1963 m. Kretingos rajono laikraščio „Švyturys“, 1963–1966 m. Klaipėdos rajono laikraščio „Banga“ redaktorius, 1966–1984 m. – Lazdijų rajono laikraščio „Darbo vėliava“ redaktorius, 1990–1992 m. laikraščio „Lazdijietis“ 1995–1997 m. – laikraščio „Dzūkų žinios“ redaktorius.
Rašo kraštotyros ir istorijos temomis. Išleido knygas. Paskelbė darbų kraštotyros leidiniuose, parašė Veisiejų miškų urėdijos istoriją.
Sergejus Kirovas

Biografija

S. Kirovas anksti įsijungė į bolševikinį judėjimą. Į RSDDP įstojo 1904 m. Tais pačiais metais baigė Kazanės mechanikos-technikos mokyklą. Dalyvavo 1917 m. Spalio perversme Petrograde, vėliau – įtvirtinant tarybų valdžią Šiaurės Kaukaze.
Nuo 1919 m. dirbo politinį darbą Raudonojoje armijoje. 1920 m. buvo RTSFR įgaliotinis Gruzijoje. 1921–1926 m. – Azerbaidžiano komunistų partijos pirmasis sekretorius.
VKP(b) CK narys nuo 1923 m. Nuo 1926 m.- kandidatas į VKP(b) CK Politinio biuro narius, nuo 1930 m. – Politinio biuro narys.
Nuo 1926 m. dirbo Leningrade: VKP(b) miesto ir gubernijos pirmasis sekretorius, VKP(b) CK Šiaurės Vakarų biuro vadovas, nuo 1934 m. vasario mėn. kartu ir VKP(b) CK sekretorius. 1934 m. gruodžio 1 d. nužudytas Smolnyje per pasikėsinimą. Palaidotas prie Kremliaus sienos Maskvoje.
S. Kirovas buvo laikomas vienu artimiausių J. Stalinui žmonių. S. Kirovo mirtį J. Stalinas panaudojo kaip pretekstą masiniam terorui TSRS pradėti. Praėjus kelioms dienoms po mirties Viatkos miestas pavadintas Kirovu (įdomu tai, kad šiame mieste S. Kirovas nebuvo nė karto). Jo vardu iki šiol Rusijoje ir kitose šalyse pavadinta daug gyvenamųjų vietovių, gatvių ir gamyklų.
Kolaki Košcelnė

Istorija

Kaimas įkurtas XV a. amžiuje. Pirmą kartą rašytiniuose šaltiniuose kaimas paminėtas 1416 metais. 1438 m. įkurta Kolaki Košcelnės Marijos Dangun Žengimo parapija. Nuo 1569 m. iki 1795 m. kaimas priklausė Abiejų Tautų respublikai. 1834-1836 m. pastatyta mūrinė neoklasictinio architektūros stiliaus kaimo bažnyčia. Po II pasaulinio karo kaimo apylinkėse vyko stiprus antisovietinis pasipriešinimas.
Vale of Leven FC

Istorija

Klubas įkurtas 1872 m. Šiuo metu žaidžia mėgėjiškame lygmenyje.
Antanas Bizauskas

Antanas Bizauskas (1861 m. liepos 28 d. Vildūnai, Joniškėlio valsčius – 1937 m. spalio 27 d. Kaunas, palaidotas Kretingoje) – Lietuvos knygnešių organizatorius, kunigas.

Biografija

1882–1886 m. mokydamasis Kauno kunigų seminarijoje dalyvavo lietuvių klierikų būrelio veikloje. Nuo 1886 m. kunigas, nuo 1912 m. pranciškonas. Gavus specialų Romos popiežiaus leidimą, Žemaičių vyskupas Gasparas Cirtautas 1912 m. balandžio 23 d. Kauno Benediktinių bažnyčioje apvilko kunigą Antaną Bizauską pranciškono abitu ir suteikė vienuolišką tėvo Pranciškaus vardą. Tą pačią dieną tėvas Pranciškus padarė paprastuosius, o 1912 m. lapkričio 24 d. – amžinuosius įžadus.
1886–1888 m. Gaurės, Obelių parapijos vikaras. Ten pradėjo platinti draudžiamąją lietuvišką spaudą. Vėliau kunigavo įvairiose Kuršo gubernijos parapijose. 1900–1905 m. Kretingos, vėliau Vabalninko klebonas. Kretingoje įkūrė slaptą spaudos platinimo organizaciją, per kurią į Mažąją Lietuvą buvo gabenami rankraščiai, o atgal į Lietuvą knygos. Vienuolyne įrengė lietuviškų knygų slėptuvę. Kartu su kitais prievarta į Kretingos vienuolyną uždarytais kunigais leido laikraštį „Kryžius“. Keletą kartų buvo tardytas ir atiduotas policijos priežiūrai. 1918–1919 m. Kretingos apylinkėse telkė Lietuvos kariuomenės savanorius. Jo pastangomis Lietuvos pranciškonai 1931 m. liepos 13 d. atgavo provincijos teises. Ilgai dirbo Kretingos ir Kauno vienuolynų vyresniuoju, kelias kadencijas – provincijolu.
Kurį laiką redagavo „Šv. Pranciškaus varpelį“, 1913–1934 m. rengė Šv. Pranciškaus tretininkų kalendorių.
Raudondvaris (Riešė)

Istorija

1841 m. Raudondvario dvare atidaryta angliško alaus ir porterio varykla (1851 m. joje dirbo 11 darbininkų, pagaminta ~8000 kibirų alaus). 1885 m. rastas XV a. lobis su įvairiomis monetomis ir sidabro lydiniais.
Archontas

Archontai gnosticizme

Gnostikų kosmologijoje archontai yra neorganinės būtybės, kurias Saulės sistemoje prieš Žemės susiformavimą atsitiktinai sukūrė Sofija/Gaja. Archontai gyvena už Žemės atmosferos, vietovėje, kuri apibūdinama kaip virtualus pasaulis (stereoma), ir kurią jie konstruoja imituodami geometrines formas, sklindančias iš Pleromos. Sakoma, kad jie labai pavydi žmonijai, kadangi ji pasižymi intencionalumu, kurio patys archontai neturi.
Archontai pasąmoningai kišasi į žmonių mintis ir bando atitraukti protą nuo teisingo bei normalaus jo pritaikymo. Jie verčia žmonės elgtis nehumaniškai, neretai iki smurto lygio. Gnostikai tikėjo, kad archontai prisideda prie didžiausios žmonių silpnybės. Yra dviejų tipų archontai: reptiliniai ir embrioniniai. Archontai kartais gali prasiskverbti į Žemės atmosferą, tačiau negali ilgai išbūti biosferoje. Jų ontologinė padėtis yra dvejopa: jie egzistuoja ir kaip ateivių rūšis, ir kaip antgamtinės būtybės žmonių mintyse, programos proto terpėje. Naudodami telepatiją ir sugestiją, jie bando atitraukti žmones nuo tinkamos evoliucijos krypties. Jų sėkmingiausias metodas yra naudoti religinę ideologiją tam, kad nepastebimai įskiepytų savo pačių mąstymą žmonėms. Pasak gnostikų, judeo – krikščionių išganymas yra pagrindinė archontų gudrybė, implantas.
Vitorijos Baskonia

Istorija

Komanda įkurta 1959 m. kaip Club Deportivo Vaskonia. Nuo pat pradžių žaidė stipriausioje Ispanijos lygoje. 1976–1983 m. vadinosi CD Basconia, 1984–1986 m. Caja Alava. 2005 m. pasiekė Eurolygos finalą, kuriame nusileido Tel Avivo „Maccabi“ komandai. Tai iki šiol didžiausias TAU Ceramica pasiekimas klubo istorijoje.
2007 m. kovo 4 d. dėl ligos laikinai buvo sustabdytas vyr. trenerio V. Perasovičiaus kontraktas, o patį kroatą laikinai pakeitė jo asistentas Natxo Lezcano, tačiau jau kovo 8 d. baskų klubo vadovai nutarė nerizikuoti ir komandai vadovauti pakvietė serbą B. Maljkovičių. Tačiau po ne itin sėkmingo sezono klubas nusprendė atsisakyti serbo paslaugų ir pasikvietė kroatą N. Spahiją - buvusį Tel Avivo „Maccabi“ bei Vilniaus „Lietuvos ryto“ vyr. trenerį.
2009 m. TAU Ceramica klubas tapo Caja Laboral.
Zita Kreivytė

Zita Kreivytė (g. 1942 m. rugpjūčio 2 d. Jovaišai, Deltuvos valsčius) – Lietuvos dailininkė odininkė.

Biografija

Sesuo Ona Kreivytė-Naruševičienė. 1971 m. baigė Estijos dailės institutą Taline. Nuo 1971 m. Vilniaus „Dailės“ kombinato, nuo 1994 m. bendrovės „Vilniaus dailė“ dailininkė, 1974–1995 m. Odos dirbinių cecho vadovė.

Kūryba

Svarbiausia kūrybos sritis – knygrišystė („Ateities vizija“ I–III 1998 m., „M. K. Čiurlionis“ 1999 m., „Bronius Kutavičius“, „Lietuva medaliuose“ abi 2000 m., „Valentinas Antanavičius“ 2003 m., „Pats geriausias daiktas pasaulyje“ 2005 m.). Sukūrė pano („Piligrimo kelionė“ 2000 m.), erdvinių objektų („Torsas“ I–II 2001 m., „Dykumų aguonos“, „Ledo gėlės“, abu 2002 m.), originalaus dizaino konstruktyvių aptakių formų dėžučių, veidrodžių. Naudoja įvairias technologijas: reljefinį modeliavimą, pynimą, deginimą, šešėliavimą, auksavimą, sidabravimą. Minimalistinių spalvų odą derina su medžiu, metalu. Sukūrė įvairios paskirties meninės odos modelių etalonų – albumų, svečių knygų, aplankų, dėžučių, rašomojo stalo komplektų, užrašų knygelių, piniginių, aprangos priedų. Nuo 1972 m. dalyvauja parodose Lietuvoje ir užsienyje, individualios parodos surengtos Vilniuje 2002 m., su D. Mieželaityte – 2004 m. Kūrinių turi Lietuvos dailės muziejus, Lietuvos nacionalinis muziejus.
Januliškio dvaras

Istorija

Tarpukario metais Januliškyje veikė mokykla, stovėjo nedidelis dvaras ir lenkų kariuomenės arklidės.
Užpraeitame amžiuje Januliškio apylinkių žemės nuo Baranavos kaimo iki pat Luknelės upelio priklausė vienam olandų kilmės grafui Šneideriui. Jam priklausė Baranavos miškai. Grafas nusipirkęs visą Baranavos girią pradėjo statytis dvarus. Savo vietininkus grafas įkurdino Kampuotėlėje, Januliškyje ir kt. Čia kūrėsi maži dvareliai.
Ar grafas Šneideris buvo tikrasis Januliškio apylinkių savininkas, turimi duomenys yra prieštaringi. Senieji apylinkių gyventojai mini, kad šios žemės priklausė ukrainiečių kilmės grafui Nemčinskui. Valdant Nemčinskui, administraciniu centru buvo Baranava. Dvaras buvo įsikūręs dabartinės Prūdiškės girininkijos pastate. Pasakojama, kad kasant dvaro pastatui pamatus rasta žmonių palaikų. Tame dvare vėliau gyvenę januliškiečiai iki šiol pamena, kad ten kartas nuo karto vaidendavosi. Nemčinską vietiniai žmonės iki šiol prisimeną kaip griežtą žmogų. Artėjant antrajam pasauliniam karui, Nemčinskai iš Januliškio pasitraukė. Valdžią perėmė vokietis Bekas, apie kurį iki šiol neturima jokių duomenų.
Januliškyje tarpukario metais dar egzistavo parkas, pasodintas to paties Nemčinsko. Iš dabar išlikusių alyvų bei sibirinių maumedžių matyti, kad parkas užėmė apie 3 ha plotą. Čia išlikę ir yra saugomi Januliškio maumedžiai.
Slabadų Šv. Jono Krikštytojo koplyčia

Istorija

Slabaduose koplyčia nuo seno priklausiusi Kudirkos Naumiesčio parapijai. Prie jos visą laiką gyveno kunigas, kuris aptarnavo apylinkės tikinčiuosius. Pokario metais dėl kunigų trūkumo Slabadus aptarnaudavo Kudirkos Naumiesčio kunigai.
Sovietmečiu tikintiesiems buvo sunku išsikovoti savo koplyčioje laikyti pamaldas. Dėl sovietų valdžios trukdymų kunigas į Slabadus atvažiuodavo tik laidotuvių proga. Slabadus prijungus prie Vilkaviškio rajono, gyventojus aptarnaudavo Didvyžių parapijos klebonas, kuris retkarčiais atlaikydavo pamaldas už mirusius. Tačiau Šakių vicedekano perspėtas, kad taip elgdamasis galįs pabloginti padėtį ir valdžia neleisianti net palaidoti mirusius, nustojo laikyti. Atvykus į Didvyžius naujam klebonui kun. Antanui Lukošaičiui, Vilkaviškio rajono valdžia 1976 m. spalio mėn. uždraudė Slabaduose laikyti šv. Mišias net laidotuvių metu. Priežastimi buvo tai, kad vietos tikintieji neturėjo savo išrinkto bažnyčios komiteto. Tai sužinoję, Slabadų tikintieji tuojau išsirinko parapijos vykdomąjį komitetą ir pasiuntė į Religijų reikalų tarybą patvirtinti. Tačiau tikintieji nelengvai gavo leidimą pamaldoms – neva parapijos vykdomąjį komitetą sudarant, nebuvę viešo susirinkimo, todėl komiteto išrinkimas buvo neteisėtas. Rajono ir partinė valdžia visaip stengėsi išardyti Slabadų bažnytinį komitetą, siekė jog vietos kolūkiečiai nepriklausytų parapijos komitetui. Žmonės gynė savo teisę melstis ne kur kitur, bet savoje koplyčioje. Valdžios pareigūnai priekaištavo Didvyžių klebonui už norą sukurti naują oficialią religinę bendruomenę, bandė įtikinti, kad Slabadams komiteto nereikią, jų reikalus galįs tvarkyti ir Didvyžių parapijos vykdomasis organas. Nors 1976 m. lapkričio 23 d. gautas leidimas klebonui visais advento sekmadieniais laikyti pamaldas, tačiau uždrausta kviestis talkai kunigus iš kitų rajonų, buvo reikalaujama kiekvienu atveju pateikti iš anksto raštiškus prašymus.
KF Zajazi

Istorija

Šio klubo ištakos siekia 1977 m., bet komanda suformuota buvo 1979 m. Makedonijai tapus nepriklausoma valstybe, šis klubas žaisdavo trečioje ar ketvirtoje pakopoje.
Naujas etapas prasidėjo 2011 m., kai buvo suburta pajėgesnė sudėtis, kuri laimėjo Trečią lygą ir galėjo dalyvauti Antros lygos pirmenybėse.
Amnionas

Amnionas arba vandenmaišis – skysčio, kurio didžiąją dalį sudaro vanduo, maišas, supantis gemalą, o po to ir vaisių. Amniono sieną sudaro amniono epitelis, negemalinė mezoderma, amniono skystis (98 % vandens, 1 % neorganinių ir 1 % organinių medžiagų). 9-10 savaitę amnionas suauga su lygiuoju chorionu.
Amniono skysčio visąlaik iki gimimo daugėja, nes jis sunkiasi iš placentos ir virkštelės kraujagyslių, ir iš vaisiaus kūno, jį taip pat sekretuoja amnioblastai ir vaisiaus kvėpavimo takų epitelis. Vėliau prasideda amniono skysčio apykaita. Skystį rezorbuoja tie patys amnioblastai. Nuo 5 mėnesio vaisius pradeda ryti šiuos vandenis, tada šie skysčiai arba atiduodami motinai per placentą, arba išskiriami iš vaisiaus per šalinimo organus atgal į amniono skystį.
Amnionas atlieka nemažai funkcijų: amortizuoja vaisiaus judesius, apsaugo vaisiaus odą nuo išdžiūvimo, o varškinis vaisiaus dangalas, vernix caseosa, neleidžia odai permirkti; leidžia vaisiui laisvai judėti, ir neleidžia suaugti jam su amniono siena, dėl to vystosi sąnariai; palaiko kūno temperatūrą; užtikrina simetrišką kūno augimą; lemia normalią plaučių sklaidą; vandenys padeda vaisiui užgimti.
Taavet Hinrikus

Taavet Hinrikus – Estijos verslininkas, pinigų perlaidų bendrovės „TransferWise“ įkūrėjas. Vienas turtingiausių Estijos piliečių. 2018 m. jo turtas įvertintas 238,6 mln. eurų.
„TransferWise“ 2011 m. Londone įkūrė estai Taavet Hinrikus ir Kristo Käärmann. Pirmasis anksčiau dirbo estų įkurtoje internetinių pokalbių bendrovėje „Skype“, o antrasis – audito ir konsultacijų bendrovėje „Deloitte“. 2017 m. „TransferWise“ vertė siekė 1,6 mlrd. JAV dolerių.
Saulė

Saulės judėjimas žiūrint iš Žemės

Nors Žemė skrieja aplink Saulę, stebėtojas, esantis Žemėje, mato priešingą vaizdą – dangaus skliaute Saulė juda iš vieno žvaigždyno į kitą ir taip per metus apeina 13 žvaigždynų (Žuvys, Avinas, Tauras, Dvyniai, Vėžys, Liūtas, Mergelė, Svarstyklės, Skorpionas, Gyvatnešis, Šaulys, Ožiaragis, Vandenis), iš kurių 12 vadinami Zodiako žvaigždynais (Gyvatnešis – ne Zodiako žvaigždynas). Kadangi Žemės pusiaujas yra pasviręs į orbitos aplink Saulę plokštumą 23° 27′ kampu, šis Saulės kelias dangaus skliautu nesutampa su dangaus pusiauju ir yra pasviręs lygiai tokiu pačiu kampu. Šis Saulės kelias vadinamas ekliptika. Ekliptika kerta dangaus pusiaują dviejuose taškuose: pavasario lygiadienio taške (kovo 21 d.) ir rudens lygiadienio taške (rugsėjo 23 d.) – kai Saulė patenka į tuos taškus, dienos ilgumas yra lygus nakties ilgumui, visur Žemėje. 
Dėl Žemės susiplojimo svyruoja jos sukimosi ašis – du jos sankirtos su dangaus sfera taškai (dangaus poliai) keliauja dangaus skliautu, vienas, matomas Šiaurės pusrutulyje – prieš laikrodžio rodyklę, kitas, matomas Pietų pusrutulyje – pagal laikrodžio rodyklę, ir per 26000 metų kiekvienas iš jų nubrėžia 23,5° spindulio apskritimą su centru ekliptikos poliuje, kuris yra Slibino žvaigždyne ir Aukso Žuvies žvaigždyne atitinkamai. Šis svyravimas vadinamas precesija. Dėl šio reiškinio nuolat reikia patikslinti žvaigždžių koordinates, kinta ekliptika.
Kartais, judėdami savomis orbitomis, trys dangaus kūnai – Saulė, Mėnulis ir Žemė, – išsirikiuoja vienoje linijoje. Tuomet stebėtojas iš Žemės mato reiškinį, vadinamą Saulės užtemimu. Mėnulis uždengia Saulės diską, o tuo metu Žemė patenka į Mėnulio šešėlį. Per metus įvairiose Žemės vietose būna 2-5 Saulės užtemimai: daliniai arba visiški.

Saulė kultūros istorijoje

Kadangi nuo Saulės priklauso visa Žemės gyvybė, nuo seno žmonija teikė jai ypatingą reikšmę. Daugelis ankstyvųjų kultūrų Saulę garbino kaip dievybę. Reguliarus kasdienis ir kasmetinis Saulės sugrįžimas buvo laukiamas su baime arba bandomas užsitikrinti įvairiais kultiniais ir maginiais ritualais. Ypatingą baimę keldavo Saulės užtemimai.
Saukiškiai

Istorija

1620 m. Noliškio lauko dalį pirko bajoras Sauka. XVIII a. pradžioje vietovė pradėta vadinti dabartiniu vardu. XVII a. priklausė Alantos parapijai. Konstantinas Bžoztovskis, Vilniaus vyskupas, Didžiojo maro metu (1710) išgarsėjus stebuklais Skudutiškio Maloningosios Mergelės Marijos paveikslui, sudarė komisiją, kuri jam perdavė vietos žmonių suaukotus pinigus (3000 monetų). Už juos iš Rapolo Išoros, Trakų  sargybinio, Skudutiškio koplyčiai buvo nupirktas Saukiškių palivarkas. Vėliau dėl jo buvo bylinėjamasi ir bajoras Koziela 1750 m. jį grąžino Skudutiškio koplyčiai.

Žymūs žmonės

Iš šio kaimo yra kilęs liaudies menininkas skulptorius Vladas Lasis (1893-1988).
Primera División (Nikaragva)

Primera División (isp. Primera División de Nicaragua) yra aukščiausia Nikaragvos futbolo lyga, įkurta 1933 m. Ją organizuoja Nikaragvos futbolo federacija (isp. Federación Nicaragüense de Fútbol). 2003 m. lyga buvo padalinta į Aperturą ir Clausurą. Atidarymo ir uždarymo varžybos yra atkrintamosios varžybos keturiems klubams, kurie žaidžia du pusfinalius ir finalą.
Dimitras Tiškevičius

Biografija

Kilęs iš Lietuvos didikų Tiškevičių giminės, Skumino šakos pradininkas. Tėvas Skuminas Tiškevičius, motina Marina Meleško.

Šeima

Pirmoji žmona Sofija Volska, bet su ja vaikų neturėjo. 1598 m. vėl vedė, žmona Hana Masalska (Hanna Massalska), vaikai Jurgis Tiškevičius I (Jerzy Tyszkiewicz), Magdalena Tiškevičiūtė (Magdalena Tyszkiewicz, vyras Stanislovas Nininskis), Hana Tiškevičiūtė (Olena Tyszkiewicz, vyras Kristupas Sirutis)

Valstybės tarnyba

1576 m. Minsko seniūnas, Kijevo pakamaris, Lietuvos dvaro maršalka, Ukrainos karališkųjų dvarų raštininkas.
Geltonasis drugys

Priežastis ir diagnozė

Ligą sukelia geltonosios karštligės virusas, ji plinta įgėlus uodų patelei. Ji užkrečia žmones, kitus primatus, ir kelias uodų rūšis. Miestuose ligą visų pirmiausia platina Aedes aegypti uodų rūšis. Virusas yra Flavivirus geno RNR virusas. Ligą gali būti sunku atskirti nuo kitų ligų, ypač ankstyvojoje fazėje. Norint patvirtinti įtartiną atvejį reikia atlikti kraujo mėginio tyrimą taikant polimerazės grandininę reakciją.
Virusą perneša Aedes simpsaloni, A. africanus, A. aegypti rūšių bei Haemagogus, Sasbethes genčių uodai.

Profilaktika, gydymas ir prognozė

Egzistuoja saugi ir veiksminga vakcina nuo geltonosios karštligės; kai kurios šalys reikalauja, kad įvažiuojantys keliautojai būtų pasiskiepiję. Kitas infekcijos prevencijos būdas – ligą pernešančių uodų populiacijos sumažinimas. Zonose, kuriose geltonoji karštligė yra paplitusi, o vakcina yra sunkiai prieinama, svarbu anksti diagnozuoti ligą ir imunizuoti didelį gyventojų skaičių, siekiant išvengti epidemijos. Užsikrėtus gydymas yra simptominis, specialių priemonių kovai su virusu nėra. Sunkiais ligos atvejais, maždaug pusė užsikrėtusiųjų, kurie nesulaukia gydymo, miršta.

Epidemiologija ir istorija

Geltonoji karštligė sukelia 200 000 infekcijų ir 30 000 mirčių kiekvienais metais, beveik 90 % iš jų įvyksta Afrikoje. Beveik milijardas žmonių gyvena pasaulio zonoje, kurioje liga yra paplitusi. Liga paplitusi tropinėse Pietų Amerikos zonose ir Afrikoje, bet ne Azijoje. Nuo 1980-ųjų geltonosios karštligės atvejų padaugėjo. Įtariama kad tai atsitinka dėl to, kad mažiau žmonių turi imunitetą, daugiau žmonių gyvena miestuose, žmonės dažniau kraustosi ir dėl bekintančio klimato. Liga atsirado Afrikoje, iš kur, XVII amžiuje per prekybą vergais, išplito į Pietų Ameriką. Nuo XVII amžiaus kelios didelės pagrindinės ligos epidemijos įvyko Amerikoje, Afrikoje ir Europoje. XVIII ir XIX amžiuose geltonoji karštligė buvo laikoma viena pavojingiausių infekcinių ligų. Geltonosios karštligės virusas buvo pirmasis žmogaus atrastas virusas.
Auseklis (ženklas)

Auseklis – latvių tautinės kultūros simbolis, sukryžiuota aštuoniakampė žvaigždė. Šiuo žodžiu vadinama ir aušrinė žvaigždė, jis kilęs iš veiksmažodžio aust 'aušti' (pvz., išaušo rytas). 
Ženklas siejamas su latvių mitų veikėju Ausekliu, naudojamas Latvijoje ir Šiaurės Lietuvoje audžiant tautines juostas, rankšluosčius, kapas, mezgant megztinius, pirštines, riešines, tautinius drabužius. Latvijoje dar vadinamas ir lietuviška žvaigžde. Piešiamas nenutrūkstama uždara linija, simbolizuojančia dienos ir nakties kaitos nenutrūkstamumą.
Prasidėjus Atgimimui Auseklis naudotas kaip tautinės santarvės, ateities siekio simbolis.