google/wiki40b huggingface dataset:
Jarilo

Jarilo, Jarila (rus. Ярила, Ярило, brus. Ярыло, serb. Jarilo) – slavų pavasariško vaisingumo, augimo, žalumos dievybė.
Jarilo slavams išliko kaip žemutinės mitologijos veikėjas. Baltarusijos folklore tai baltai pasipuošusi mergelė ant balto žirgo su vainikėliu ant galvos, rugių varpomis dešinėje rankoje ir žmogaus galva kairėje. Pietų slavai, rusai Jarilą vaizduojasi kaip lėlę, iškamšą.
Tikėtina, kad Jarilo paveikslas atsirado dėl pavasarinių apeigų, vadintų *jar- šaknies žodžiu. Vėliau tų apeigų pavadinimas, matyt, imtas laikyti dievo epitetu.
Rašytiniuose šaltiniuose minimas XII a. vyskupo Oto Bambergiečio. Jis aprašo šventes Jarilo garbei venedų ir palabio slavų gentyse. Jarilo garbinimo požymių būta dar ilgai po slavų kraštų krikšto – iki pat XIX a. Rusijoje, Baltarusijoje, Serbijoje pavasario pabaigoje ar vasaros pradžioje buvo švenčiama Jarilo šventė, prašant gero derliaus. Krikščionybėje jis buvo sutapatintas su Šv. Jurgiu, kuris slavų kraštuose vadinamas Jurijumi (taigi išlaikė tą patį vardo sąskambį).

Pavadinimas

Dievavardis kilo iš slaviškos šaknies *jar-, susijusios su pavasarišku gyvastingumu, vaisingumu (plg., ukr. ярь 'pavasaris', rus. яровой, ярый 'pavasarinis, sėtas pavasarį'), duona (plg., rus. яровой хлеб, ярина 'miežis', 'aviža', ярь, ярица 'grūdinė kultūra'), gyvuliais (galvijų pavadinimai бычок-яровик, ярка). Be to, rus. ярый, ukr. ярнiй, ярий reiškia 'gyvybingas, aistringas, žvalus, širdingas, ugningas'. Tokias pat reikšmes šaknis *jar- turi ir pietų bei vakarų slavų kalbose. Be to, plg. liet. joruoti 'žaliuoti', jorė 'pavasario žaluma', joras 'pavasario sėja'.
Jarilo atitikmuo romuvių šventėse – Joris.
Dauglaukio Švč. Mergelės Marijos Ėmimo į dangų bažnyčia

Istorija

Prieškaryje parapija, bažnyčia veikė gretimame Pajūrio kaime (Tauragės sen.). Per karą bažnyčia sudegė. Ten atstatyta Pajūrio Nukryžiuotojo Jėzaus koplyčia.
Pokaryje kuriantis kolūkiui, imta plėsti centrinę gyvenvietę Dauglaukyje. Čia parapija įkurta 1990 m. Tais pačiais metais pradėta statyti Dauglaukio bažnyčia. Projektą parengė klaipėdietis architektas Stasys Prikockis. Kol nebuvo baigta statyba, bažnyčios reikmėms laikinai naudotos kultūros namų patalpos. Naujoji bažnyčia buvo pašventinta 2006 m. spalio 22 d., tačiau darbai dar tęsėsi. 2010 m. buvo tinkuojamas bažnyčios fasadas. 2017 m. duomenimis, nebuvo baigta šventoriaus tvora.
Ilyrijos pretorinė prefektūra

Raida

Prefektūra buvo įkurta vėliausiai iš visų pretorinių prefektūrų, 347 m. Jos teritorijos (3 diecezijos) buvo atskirtos nuo Italijos pretorinė prefektūros. Tačiau iki pat 395 m. Ilyrijos prefektūros likimas buvo permainingas: ji buvo tai atkuriama, tai naikinama, ją visą ar jos dalis prijungiant prie Italijos. Kaip atskiras administracinis vienetas ji egzistavo 347–461 m. ir 375–379 m. Galiausiai, padalinus Romos imperiją į dvi dalis, Ilyrijos prefektūra priskirta Rytų Romos imperijai, bet ji prarado Panonijos dieceziją. Tuo metu jos sostinė galutinai nusistovėjo Tesalonikuose.
VII a. dėl slavų invazijų Bizantija neteko beveik visų prefektūros teritorijų. Paskutiniaijos likučiai buvo aplink sostinę Tesalonikus. Tačiau prefekto (gr. ὕπαρχος = yparchos) titulas išlaikytas iki pat IX a. pradžios. Vykdant Bizantijos administracinę reformą, iki 840 m. prefektūros likučiai paversti Tesalonikų tema.
Pinenkir

Pinenkir arba Pinkir, Pinikir – Deivė Motina elamitų mitologijoje, III tūkst. pr. m. e. laikyta aukščiausiąja dievybe. XXIII a. pr. m. e. datuojamoje akadų sutartyje tarp karaliaus Naram-Sino ir Sūzų įvardijama dievo Humbano sutuoktine. II tūkst. pr. m. e. aukščiausiąja elamitų dievybe tapo Humbanas, o Pinenkir imta tapatinti su deive Kiririša. Nors Naujosios Elamo karalystės laikais (VII a. pr. m. e.) Pinenkir kulto reikšmė vėl išaugo, buvusios svarbos deivė taip ir neatgavo.
Algirdas Kudzys

Biografija

1974 m. baigė Vilniaus 22-ąją vidurinę mokyklą. 1979 m. su pagyrimu baigęs Vilniaus inžinerinio statybos instituto statybos fakultetą įgijo pramoninės ir civilinės statybos inžinieriaus specialybę. 1985 m. Kauno statybos ir architektūros institute apgynė technikos mokslų kandidato disertaciją (1994 m. nostrifikuotas mokslinis daktaro laipsnis). 1990 m. išvyko stažuotis į Japoniją, 1995 m. Hokaido universitete apgynė Japonijos inžinerinių mokslų daktaro disertaciją, o 2000 m. Vilniaus Gedimino technikos universitete apgynė technologijos mokslų habilitacinį darbą, suteiktas habilituoto daktaro laipsnis. 1990 m. suteiktas mokslinis docento vardas.
1979–1981 m. Vilniaus inžinerinio statybos instituto statybos fakulteto statybinių konstrukcijų laboratorijos inžinerius, 1985–1990 m. ir 1995–2001 m. instituto, vėliau Vilniaus Gedimino technikos universiteto architektūros fakulteto asistentas, vyresnysis dėstytojas, docentas, profesorius. 1995–2000 m. statybos kompanijos „Eika“ direktorius inovacijoms. 2000 m. Vilniaus miesto savivaldybės mero pirmasis pavaduotojas, laikinai einantis pareigas meras, 2000–2001 m. Vilniaus apskrities viršininkas. 2002–2006 m. pirmasis Lietuvos nepaprastasis ir įgaliotasis ambasadorius Japonijoje ir Filipinų Respublikai. Nuo 2007 m. skaito paskaitas Japonijos universitetuose ir konsultuoja statybos klausimais. Nuo 2011 m. kompanijos "Kudzys&Hammers" generalinis direktorius.
2000–2001 m. Lietuvos liberalų sajungos narys, Vilniaus miesto savivaldybės tarybos narys.
Studijų metais VISI krepšinio rinktinės „Inžinerija“ komandos narys, 1978 m. VISI Sporto klubo pirmininkas, 1979–1981 m. VISI kultūros klubo pirmininkas. 1979 m. studija apie gelžbetoninių konstrukcijų mazgų darbą atžymėta sąjunginio konkurso diplomu. 1996 m. Vilniaus jaunimo rūmų prezidentas, 1997–1998 m. Lietuvos jaunimo rūmų prezidentas, 1993–1995 m. Japonijos architektūros instituto, nuo 1993 m. Japonijos betono instituto narys. 1995–2006 m. Lietuvos–Japonijos asociacijos viceprezidentas, nuo 2006 m. pabaigos asociacijos valdybos narys – atstovas Japonijoje. 1998–1999 m. piliečių judėjimo „Vilniaus forumas“ koordinatorius.
Tėvas profesorius Antanas Kudzys. Sutuoktinė Masako, vaikai Justė (g.1983 m.) ir Erika (g.1996 m.).

Mokslinė veikla

Svarbiausios mokslinio tyrimo sritys: gelžbetonio ir metalinių konstrukcijų sandūros, jų patikimumas, atnaujinimas.
Giroskopas

Giroskopas – prietaisas, skirtas sukimuisi surasti. Bendru atveju tai yra bet koks greitai besisukantis kietas kūnas, kurio ašis gali erdvėje keisti savo kryptį. Visi reiškiniai susiję su greitu giroskopo sukimusi vadinami giroskopiniais. Giroskopas yra skridinys, kurio ašies kryptis laisvai kinta. Žaislinis giroskopas yra paprasto giroskopo modelis. Įsuktas giroskopas priešinasi tokioms jėgoms kaip sunkis, kurie veikia jo ašį, ir stengiasi išlaikyti pusiausvyrą. Giroskopinis kompasas turi giroskopą, kurio ašis, ją įsukus, nukrypsta šiaurės kryptimi.
Didžiausią vertę moksle ir technikoje turi simetriniai giroskopai, kurie turi sukimosi simetriją ašies atžvilgiu. Ta ašis vadinama geometrine arba giroskopo figūrine ašimi. Simetrinio giroskopo teorija paprastesnė ir svarbesnė negu nesimetrinio giroskopo. Paprastai vienas giroskopo ašies taškų yra įtvirtintas – giroskopo atramos taškas: giroskopo figūros ašies taškas O, kurios atžvilgiu nagrinėjamas giroskopo sukimasis. Bendru atveju giroskopo judėjimas susideda iš atramos taško O judėjimo ir sukimosi apie momentinę ašį, einančią per tą tašką O (pvz., vilkelis – giroskopas su judančiu atramos tašku).
Pagrindiniu teorijoje laikomas giroskopas, kurio atramos taškas nejuda, tap pat tiriami giroskopai su judančiu atramos tašku. Kad giroskopo ašis galėtų laisvai suktis erdvėje, giroskopas įstatomas kardaninėje pakaboje. Giroskopo smagračio sukimosi ašis AA, vidurio žiedo sukimosi ašis BB ir išorinio žiedo sukimosi ašis DD kertasi taške, vadinamame kardaninės B pakabos centru (AA ⊥ BB), o (BB ⊥ DD). Toks giroskopas turi tris laisvės laipsnius ir gali laisvai suktis apie kardaninės pakabos centrą. Jeigu D kardaninės pakabos centras arba atramos taškas sutampa su giroskopo masių centru, tai toks giroskopas vadinamas pusiausvyruoju. Pagal Oilerio teoremą, giroskopo judėjimą nejudančio atramos taško O atžvilgiu galima įsivaizduoti kaip sukimąsi apie neorientuotą ašį, einančią per šį tašką.
E67

Trasa „Via Baltica“

Trasa „Via Baltica“ (arba I koridorius) apima kelio E67 ruožą nuo Varšuvos iki Talino. Tai svarbiausias transporto koridorius Baltijos valstybėms, nes juo eina svarbiausi tarptautiniai srautai. Beveik visa trasa turi 2 juostas, bet yra keletas ruožų Lietuvoje ir Lenkijoje, kurie turi mažiausiai keturias juostas (vietomis, turintys automagistralės ir greitkelio statusus).

Estija

Eina trasa nr. 4. Eina nuo Talino uosto, per Taliną, Pernu ligi Latvijos sienos.

Latvija

Eina trasomis A1, A4, A6, A5 ir A7. Eina nuo Estijos sienos, aplinkkeliais aplenkia Rygą ir tęsiasi ligi Lietuvos sienos.
Uljanovsko mechanikos gamykla

Uljanovsko mechanikos gamykla (rus. Ульяновский механический завод, УМЗ) – Rusijos įmonė Uljanovske, gaminanti karinę techniką. Koncerno PVO Almaz-Antei (rus. Концерн ПВО »Алмаз-Антей») dalis.
1951 m. įmonė įkurta kaip Uljanovsko automobilių gamyklos dalis, skirta karinei technikai gaminti. 1966 m. įmonė tapo savarankiška.
Anuitetas

Anuitetas – skolos atidavimo būdas, pagal kurį nustatytu laikotarpiu atiduodama skola ir palūkanos.

Anuiteto koeficientas

Anuiteto koeficientas išskaido skolos atidavimą į dalis. Su koeficientu nustatomas mokėjimų dydis:
 K = \frac{i*(1+i)^n}{(1+i)^n -1} 
kur i – palūkanos, n – periodų skaičius. Šiuo būdu mokėjimai atliekami mokestinio periodo gale. Periodinės išmokos dydis A = K*S, kur S – kredito dydis.
Skaičiavimo pavyzdys:
Apskaičiuosime mėnesinį mokėjimą už 3 metų 12000 dolerių kreditą su 6 % metinėmis palūkanomis. Kadangi bus mokama kas mėnesį, reikia apskaičiuoti, kiek palūkanų reikės sumokėti per mėnesį. 6 % ⁄ 12 = 0,5 % arba 0,005 per mėnesį. Įstatysime į aukščiau nurodytą formulę tokį dydį: i=0,005, n=36 mėnesius. Gautą koeficientą padauginsime iš kredito sumos, t. y. 12000. Gausime 365$ per mėnesį.
Paprastai skola grąžinama kas mėnesį ar kas ketvirtį ir nustatomos metinės palūkanos i. Jeigu skola grąžinama periodo pabaigoje m kartų per metus, n metų, tai tiksli anuiteto koeficiento formulė yra tokia:
 K = \frac{((1+i)^{1/m}-1)*(1+i)^n}{(1+i)^n -1}
Reikjavikas

Istorija

Miestas įsikūrė apie 874 m. toje vietoje, kur išsilaipino pirmieji norvegai. 1786 m. buvo suteiktos miesto teisės. Nuo 1944 m. – Islandijos sostinė.
Giovanni Boldini

Džovanis Boldinis (it. Giovanni Boldini, 1842–1931 m.) – Italijos tapytojas, portretistas, kūręs Paryžiuje.

Biografija

Džovanis Boldinis gimė 1842 m. gruodžio 31 d. Feraroje. Jo tėvas Antonijus buvo religinių scenų tapytojas. 1862 m. Dž. Boldinis persikėlė į Florenciją, kur šešerius metus mokėsi vietos dailės akademijoje, tačiau labiau buvo paveiktas Macchiaioli grupės tapytojų, kurie propagavo realistinę, plenerinę tapybą. Po mokslų baigimo Dž. Boldinis persikėlė į Londoną, kur pradėjo garsėti aukštuomenės portretais. Nuo 1872 m. dailininkas gyveno Paryžiuje, jo vienu draugų tapo Edgaras Dega. Dž. Boldinis pagarsėjo savo portretūra, ypač 1886 m. nutapytu Dž. Verdžio portretu. 1889 m. jis buvo paskirtas Italijos sekcijos vadovu pasaulinėje parodoje Paryžiuje, už indėlį į parodą buvo apdovanotas Prancūzijos Garbės legiono ordinu. Vėliau Dž. Boldinis buvo populiariu ir nestokojančiu užsakymų portretistu.
Džovanis Boldinis mirė 1931 m. liepos 11 d. Paryžiuje. Palaidotas Feraroje. Dailininko kūrinių yra Metropoliteno muziejuje Niujorke, Nacionalinėje portretų galerijoje Londone, Orsė muziejuje Paryžiuje, tačiau dauguma jo sukurtų aukštuomenės protretų išlikę privačiose kolekcijose. Feraroje įsteigtas Dž. Boldinio vardo muziejus. Be portretų, dailininkas yra sukūręs nemažai žanrinių scenų.
Romualdas Lankauskas

Romualdas Lankauskas (g. 1932 m. balandžio 3 d. Klaipėdoje) – Lietuvos prozininkas, dramaturgas, dailininkas.

Biografija

1950–1953 m. rusų kalbą ir literatūrą studijavo Vilniaus universitete. 1952–1953 m., 1959–1960 m., 1973 m. dirbo kultūros leidinių redakcijose, 1978–1979 m. – dailininku dekoratoriumi. 1989 m. rūpinosi lietuviškojo PEN centro Lietuvoje steigimu, pirmasis jo prezidentas.

Kūryba

Ankstyvuoju laikotarpiu parašė apsakymų knygų vaikams. Lietuvių prozoje sukūrė glaustos novelės modelį, ją papildė miesto, inteligentijos tematika. Kūryboje vyrauja etinė psichologinė problematika, būdingas stiliaus lakoniškumas. Lietuvių prozoje sukūrė naują inteligento tipažą: jis išsilavinęs, turi savitą gyvenimo stilių ir tuo priešinamas šabloniškam bendravimui ir kolektyvizmo dvasiai. Personažai išgyvena poetinės prigimties ir aplinkos miesčioniškumo, rutinos konfliktą. XX a. septintame dešimtmetyje lietuvių novelei pritaikė santūrią pasakojimo manierą, kompozicijos simetriją, nutylėjimus, pauzes, potekstę. Geriausių jo novelių dvigubas planas – ironiškas sovietinės tvarkos neigimas ir personažo vidinė autonomija. Rytprūsių tema gvildenama apysakoje „Klajojantis smėlis“, trilogijoje „Likimo zona“. Novatoriškame romane „Vidury didelio lauko…“ pasakojama apie Antrajame pasauliniame kare priešingose pusėse kovojančius lietuvius, romane „Tą šaltą žiemą“, apysakoje „Atspindžiai jūros veidrody“ – apie kūrėjo blaškymąsi, „Projekte“ – apie nepavykusį architekto kūrybinį ir asmeninį gyvenimą. Romanas „Užkeiktas miestas“ – satyrinė totalitarinės santvarkos alegorija, romane „Piligrimas“ atskleidžiama ambicingo menininko situacija atkūrus nepriklausomybę. Sovietinės okupacijos metais kai kurie romanai buvo labai kritikuojami ir oficialiai pasmerkti. Parašė romanų apie Lietuvos partizanus.
Išvertė E. Hemingvėjaus ir R. Bredberio kūrinių, paskelbė aktualios publicistikos. Nutapė (nuo 1961 m.) peizažų, abstraktyvių kompozicijų, surengė keliolika parodų Lietuvoje ir užsienyje, apipavidalino savo knygų. Jo kūrybos išversta į 10 Europos tautų kalbų.
Bažnyčia Džezuati

Bažnyčia Džezuati (jėzuatų, it. Chiesa dei Gesuati), kitaip žinoma Švč. Marijos Rožančiaus bažnyčia (it. Santa Maria del Rosario) – XVIII a. bažnyčia Venecijoje, Dorsoduro sestrijierėje, prie Džudekos kanalo. Įėjimas į bažnyčią mokamas. Sekmadieniais joje laikomos mišios.

Istorija

Bažnyčia suprojektuota architekto Giorgio Massari. Pastatyta Jėzuatų ordino vienuoliams vietoj mažesnės bažnyčios (išlikusi greta) 1725–1743 m. Paskutinė skulptūra baigta 1755 m. 1868 m. Jėzuatų ordino kontrolė perėjo dominikonams, taip bažnyčia tapo valdoma dominikonų. Džezuati pastatyta kaip Redentore bažnyčios veidrodinis atspindys kitoje Džudekos kanalo pusėje. Bažnyčios fasadas yra paladijietiško stiliaus, trijų sekcijų, kurias atskiria korintietiškos kolonos. Vidaus apdaila ir skulptūros sukurtos rokoko stiliumi.
Bažnyčia yra vienanavė su trimis koplyčiomis. Bažnyčioje yra trys altoriai su žymių Venecijos dailininkų darbais. Joje yra Tintoretto, Sebastiano Ricci, Giambattista Piazzetta, Giambattista Tiepolo tapybos darbų. Bažnyčios lubose yra vienas garsiausių Giambattista Tiepolo kūrinių − apie 40 freskų, sukurtų 1737–39 m. Centrinėje, didžiausioje, vaizduojama Mergelė Marija, dovanojanti rožančių Šv. Dominykui. Bažnyčios 4 fasado skulptūros vaizduoja kardinolų dorybes: teisingumą, kantrumą, prudenciją, fortitudę. Bažnyčioje yra rokoko stiliaus šventųjų skulptūrų.
Krikščionys demokratai (Suomija)

Ideologija

Partija laiko save krikščioniškosios demokratijos ideologijos sekėja. Ji pabrėžia „pagarbą žmogaus orumui, šeimos ir artimų bendruomenių svarbą, silpnųjų gynimą, individualios ir kolektyvinės atsakomybės skatinimą“. Nariu gali tapti kiekvienas, kas sutinka su šiomis vertybėmis ir tikslais. Partija taip pat tvirtina, kad jai rūpi aplinkos apsauga.
XX a. dešimtajame dešimtmetyje partija prarado daugelį savo narių, kurie perėjo į didesnes centro dešinės partijas, daugiausia Koalicijos partiją ir Centro partiją. Partijos atstovė Suomijos parlamente Lyly Rajala ir partijos atstovė Europos parlamente Eija-Riitta Korhola perėjo į Koalicijos partiją 2003 m., o buvusioji partijos sekretorė Annika Kokko į Koalicijos partiją perėjo 2007 m.
2004 m. Helsinkyje savo skyrių įkūrė anglakalbiai partijos nariai. Jų kasmėnesiniai susitikimai skatina imigrantus dalyvauti visuomeniniame gyvenime ir jiems aktualiuose reikaluose. 2005 m. Helsinkyje taip pat įkurtas partijos rusakalbių skyrius.
Partija yra Europos Liaudies partijos (EPP) nare.
Partijos savaitinis laikraštis vadinasi „KD-lehti“ (KD naujienos).
Partijos prezidentė – Sari Essayah.
Rūta Žirgulytė

Biografija

1974–1979 m. studijavo Vilniaus universitete. Nuo 1979 m. Šiaulių viešosios bibliotekos (dabar Šiaulių Povilo Višinskio viešoji biblioteka) bibliotekininkė, 1979–1984 m. buvo mokslinė sekretorė, nuo 1984 m. direktoriaus pavaduotoja mokslo reikalams, nuo 2006 m. bibliotekos direktorė.
Stažavosi Austrijos, Danijos, Didžiosios Britanijos, Norvegijos, Suomijos, Švedijos viešosiose bibliotekose. Šiaulių apskrities Kultūros ir meno tarybos narė. Dalyvavo bibliotekų asociacijos konferencijose Vengrijoje, Škotijoje. Paskelbė straipsnių profesinėje bei miesto spaudoje. 
Lietuvos bibliotekininkų draugijos narė, iki 2007 m. šios draugijos Šiaulių skyriaus pirmininkė.
Hohotas

Istorija

Miestas įkurtas 1581 m. mongolų klano vado Altan Chano. XVI–XVII a. pradėtos statyti tvirtovės, budistų šventyklos, vienuolynai. Miestas tapo svarbiu prekybiniu centru, čia kėlėsi pirkliai hujai. Vėliau teritoriją užkariavo Čingai, o įkūrus Kinijos Respubliką miestas vadintas Guisui (kin. 歸綏, pinyin: Guīsuī). Nuo 1952 m. tapo regiono sostine, grąžintas Hohoto pavadinimas.
Kazimieras Šimkus

Biografija

2008 m. baigė Šiaulių universitetą, kūno kultūros mokytojas.
Jurbarko raj. Gausantiškių Antano Valaičio pagrindinės mokyklos, kūno kultūros mokytojas. Seimo nario B. Paužos padėjėjas.
Lietuvos socialdemokratų partijos Jurbarko rajono skyriaus narys, nuo 2010 m. skyriaus pirmininkas.
Nuo 2011 m. Jurbarko rajono savivaldybės tarybos narys. 
Baltraitiškių kaimo bendruomenės pirmininkas. Žmona Virginija, vaikai Ovidijus, Artūras.
Tarptautinė matematikos olimpiada

Tarptautinė matematikos olimpiada (IMO) – mokslo olimpiada moksleiviams. Pirmąkart olimpiada įvyko 1959 m., Brašove ir Bukarešte, Rumunijoje ir vyksta kiekvienais metais (nevyko tik 1980 m.). Šiuo metu projekte dalyvauja daugiau negu 100 pasaulio valstybių (107 šalys 2018 m.), tarp jų ir Lietuva.
Šiuo metu kiekvienai šaliai atstovauja rinktinė, susidaranti nedaugiau negu iš 6 dalyvių. Oficialiai olimpiada – individualiosios pirmenybės. Uždavinių sprendimas olimpiadoje vyksta dvi dienas. Kiekvieną dieną dalyviams pateikiama po tris užduotis, kurių sprendimui skiriama 4,5 valandos. Kiekvienas uždavinys įvertinamas balais nuo 0 iki 7. Taigi maksimaliai dalyvis gali surinkti 42 balus.
2018 m. duomenimis 16 Tarptautinės matematikos olimpiados dalyvių buvo vėliau apdovanoti Fildso medaliu, pavyzdžiui, Grigorijus Perelmanas (nors jis atsisakė jį priimti) ir pirmoji moteris Fildso medalininkė Maryam Mirzakhani.
Romos Švč. Jėzaus Vardo bažnyčia

Romos Švenčiausiojo Jėzaus Vardo bažnyčia (it. Chiesa del Gesù, trumpiau − it. Il Gesù, ) yra Jėzuitų ordino pagrindinė šventovė.
Bažnyčia pradėta statyti 1568 m. pagal Džakomo Barocio da Vinjolos planą, 1575 m. pastatytas fasadas pagal Džakomo dela Portos projektą. Pastatas pasižymi pirmuoju tikrai barokiniu fasadu ir todėl laikomas baroko architektūros stiliaus pradžia. Šventovė buvo daugybės jėzuitų bažnyčių visame pasaulyje modeliu, ypač Pietų ir Šiaurės Amerikoje.
Jėzuitų ordino įkūrėjo Ignaco Lojolos pirmą kartą sumąstyta 1551 m. bažnyčia aktyviai veikė Reformacijos ir sekusios Kontrreformacijos metu bei buvo ordino kurija iki jo laikino uždarymo 1773 m.
Bažnyčioje palaidotas LDK didikas, kardinolas Jurgis Radvila.
Nobelio literatūros premija

Nobelio literatūros premija – premija, skiriama kasmet autoriui iš bet kurios šalies, kuris, pasak Alfredo Nobelio, sukūrė „geriausią idealistinės krypties darbą“. „Darbas“ šiuo atveju suprantamas kaip visi autoriaus darbai, o ne tik konkretus kūrinys, nors atskiri kūriniai dažnai minimi premijos teikimo metu. Kam paskirti premiją, sprendžia Švedijos Akademija.
Aukščiau paminėta Nobelio citata kelia daug ginčų. Švedų kalba žodis idealisk gali būti verčiamas kaip „idealistinis“ arba „idealus“. Ankstesniaisiais metais Nobelio komitetas laikėsi tiesioginės Nobelio interpretacijos ir apdovanojimų neskyrė tokiems pasaulinio garso rašytojams kaip Levas Tolstojus ar Henrikas Ibsenas, greičiausiai todėl, kad jų darbai neatrodė pakankamai „idealistiniais“.
Vėliau Nobelio žodžiai imti interpretuoti laisviau ir premija skiriama, nors tai tebėra ginčų objektas, už ilgalaikius nuopelnus literatūroje. Kaip ir bet kokios premijos, kuri skiriama pagal subjektyvius vertinimus, atveju Nobelio literatūros premijos skyrimas dažnai kritikuojamas, nes premijos esą negauna žymūs autoriai, o kartais ji esą skiriama menkai žinomiems, pvz., Dario Fo 1997 m.

Nominacijos tvarka

Kiekvienais metais Švedijos Akademija išsiuntinėja prašymus siūlyti kandidatus Nobelio literatūros premijai gauti. Kandidatus siūlyti gali Akademijos nariai, literatūros draugijų ir akademijų nariai, buvę Nobelio literatūros premijos laureatai, rašytojų organizacijų vadovai. Negalima premijai pasisiūlyti savęs.
Pasiūlymai Akademijai turi būti pateikti iki vasario 1 d., po to Akademija juos nagrinėja. Balandžio mėnesį Akademija kandidatų sąrašą susiaurina iki maždaug dvidešimties, o vasarą – iki 5 autorių. Spalio mėnesį Akademijos nariai balsuoja, ir daugiau nei pusę balsų surinkęs kandidatas skelbiamas Nobelio literatūros premijos laureatu.
Pagal statutą premiją kasmet gali gauti ne daugiau kaip trys asmenys. Tačiau iki šiol nebuvo atvejo, kad vienais metais trys rašytojai būtų gavę Nobelio premiją. Keturis kartus premija buvo paskirta dviem rašytojams. Premija gali būti apdovanoti tik gyvi rašytojai.
Piniginė premija nuo jos paskyrimo laikų svyruoja ir dabar yra maždaug 10 milijonų Švedijos kronų. Laimėtojui taip pat įteikiamas aukso medalis ir diplomas.
Gediminas Šarakauskas

Biografija

1996-2000 metais Vilniaus universiteto Gamtos mokslų fakultete baigė geografijos bakalauro studijas. Dirba „Aspinal of London“ (Jungtinė Karalystė). Gyvena Vokinge, pietryčių Anglijoje.
Vedęs (2001 m.). Žmona Živilė Čiukšytė-Šarakauskienė (g. 1978 m.), šachmatininkė, Moterų tarptautinė meistrė (WIM).
El Doradas (Venesuela)

Istorija

El Doradas susikūrė XIX a.
Nepaaiškinami faktai (TV laida)

Nepaaiškinami faktai – 2005 m. sukurta Rusijos televizijos kanalo „TNT“ laida, pasakojanti apie paranormalius ir neįtikėtinus įvykius. Laidoje pasakojamos istorijos apie žmones, jų pačių teigimu susidūrusius su įvairiais neįprastais reiškiniais – vaiduokliais, vampyrais, klinikine mirtimi, spiritizmu, NSO ir pan. Laidos vedėjas – Sergėjus Družko. Lietuvoje šią laidą retransliuoja televizijos kanalas BTV.