google/wiki40b huggingface dataset:
Daktyla

Daktyla (gr. Δάχτυλα) – graikiška kaimiška duona, populiari Graikijoje, Kipre ir Turkijoje. Kepinys susegmentuotas į dalis, primenančias „duonos pirštus“, nuo to ir kilęs pavadinimas daktyla, reiškiantis „pirštus“.
Daktyla kepama iš mielinės tešlos, kuriai naudojami kviečių ir kukurūzų miltai. Prieš kepant tešloje įspaudžiami tarpai arba drauge sulipdomi keli tešlos gabalai. Duona apibarstoma sezamu, saulėgrąžomis ir sėjamosios juodgrūdės sėklomis.
Zonebergas

Istorija

Iki XX a. pr. Zonebergas buvo svarbiausiu žaislų gamybos centru pasaulyje.
Žodžių daryba

Žodžių daryba – kalbotyros šaka, kurios objektą sudaro turimų ir naujų žodžių darymo morfologiniai būdai ir priemonės.
Gaunamas rezultatas, arba darinys, – žodžių darybos priemonėmis sudarytas žodis. Darybinio skaidymo pagalba apsprendžiami dariniai, jų sudėtinės dalys, kilmė. Žodžių darybos mokslas apima visumą procesų ir taisyklių, kuriomis iš vienų kalboje vartojamų žodžių morfologinėmis priemonėmis yra padaromi kiti žodžiai.
Gražiškių herbas

Aprašas

Herbo skydo mėlyname lauke raitelį ant sidabrinio žirgo vaizduojantis persirengėlis. Jo veidas, plaštakos, uniformos antpečiai, sagos, diržas ir kiti smulkesni elementai auksiniai.

Istorija

Herbas pasirinktas pagal Gražiškių miestelio vidurinės mokyklos mokinių piešinius. Herbas siejamas su labai sena Gražiškių tradicija – „šyvio šokdinimu“. Kol kas tai vienintelis miestelis Lietuvoje, kuriame dar gyva ši Užgavėnių tradicija.
2001 m. gruodžio 10 d. herbą Lietuvos Respublikos Prezidentas patvirtino dekretu Nr. 1596. Heraldikos komisija herbą buvo patvirtinusi lapkričio 22 d. Herbo etalono autorius – dailininkas Rolandas Rimkūnas.
Tintelių II senosios kapinės

Vieta

Įrengtos aukštumos šlaite. Netaisyklingo stačiakampio plano, 71 m ilgio šiaurės – pietų kryptimi ir 35 m pločio ties viduriu. Laidojimo žymių nesimato. Paviršius nelygus, banguotas, žemėja į vakarų pusę. Vakarų pakraštyje kyšo viena eile išsidėstę akmenys, kurie ženklina buvusio akmenų aptvaro vietą. Kapinių šiaurinis galas nukasta eksploatuojant šalia esantį žvyro karjerą. Rytų pakraštyje stovėjo 2 nedideli mediniai kryžiai, kurie išvirtę.
Teritorijos plotas 0,24 ha, perimetras – 213 m.

Istorija

Pasakojama, kad šioje kapinėse seniau buvo laidojami Nasrėnų ir Tintelių kaimų gyventojai. Daug jų čia palaidota XVIII a. pradžioje siautėjusios maro epidemijos metu, todėl kapinės vadinamos Markapiais. Pradėjus mirusiuosius laidoti Kalnalio bažnyčios kapinėse, nuo XIX a. jos nebenaudojamos.
Seniau vietos gyventojai saugojosi kapinių: nekasė jose duobių, nearė šalia žemės, statė kapinėse ąžuolinius kryžius. 1985 m. šiaurinė jų dalis nukasta, duobėse buvo rasta žmonių griaučių, kuriuos darbininkai čia pat užkasė.
1972 m. kapinės (senkapis) registruotos vietinės reikšmės archeologijos paminklų sąraše (AV520), iš kurio 1984 m. išbrauktos kaip ne archeologijos objektas. 1997 m. įrašytos į Lietuvos Respublikos kultūros vertybių registro laidojimo vietų sąrašą (L563), 2005 m. pripažintos valstybės saugoma kultūros vertybe.
Gudžaratas

Geografija

Didžiąją valstijos dalį užima Kathiavaro pusiasalis, kuriame vyrauja sausringi miškai. Tarp Pakistano sienos ir Kačo įlankos driekiasi Kačo sritis, kur vyrauja dykros, sausringi dygūs krūmokšniai; prie jūros – šlapynės, maršos. Rytuose siekia Vakarų Ghatų šlaitus, kur veši drėgnieji miškai. Didžiąją dalį paviršiaus sudaro Gudžarato lyguma, rytuose ribojama Ghatų. Kathiavare yra kalvynų.
Valstijoje yra Narmados, Tapti, Sabarmatės, Mahės žemupiai, valstijos viduje didžiausios upės – Bhadaras, Šetrundžė. Kače plyti Kačo šlapynės.
Yra Giro miško, Vansdos, Velavadaro nacionaliniai parkai.

Istorija

Teritorijoje, kuri dabar priklauso Gudžaratui, rasta daug svarbių Indo slėnio civilizacijos ar kitaip harapinės kultūros miestų griuvėsių.

Ekonomika

Gudžaratas – labiausiai industrializuota Indijos valstija, kurioje pagaminama 19,8 % nacionalinės produkcijos.

Gyventojai

Dauguma valstijos gyventojų yra gudžaratai (gudžarai), taip pat yra marvarių, parsų, portugalų, anglų-indų, sindhų (kačų), bhilų, žydų.
Pagrūšlaukė

Aplinkinės gyvenvietės

DirgalisGrūšlaukės MedsėdžiaiGRŪŠLAUKĖLaukeliai
Juozas Miliauskas-Miglovara

Juozas Miliauskas – Miglovara (Juozapas Milevskis, 1845 m. kovo 24 d. Galnėje, Šilutės raj. – 1937 m. sausio 21 d. Šiauliuose) – rašytojas, knygnešys, visuomenės veikėjas.

Biografija

Kilęs iš bežemių bajorų. Anksti mirus tėvams, juo rūpinosi giminės ir vyresnysis brolis kun. Aleksandras Miliauskas. Mokėsi Vainuto parapijinėje mokykloje, Šiaulių gimnazijoje. Būdamas 4-oje klasėje kartu su draugai įsitraukė į 1863 m. sukilimą. Jis kovojo B. Dluskio būryje, dalyvavo trijuose mūšiuose. Sukilimui silpstant, 1864 m. pasidavė ir buvo amnestuotas. Vėliau sukilimo atsiminimus jis vaizdžiai aprašė savo kūryboje.
Pragyveno dvaruose ruošdamas vaikus stoti į gimnaziją. 1872 m. atvyko į Rygą ir įsidarbino policijoje. Rygoje Miliauskas sukūrė šeimą, susilaukė ketverto vaikų. Tačiau tai netrukdė įsijungti į visuomeninė veiklą.
1881 m. dalyvavo įsteigiant Rygos lietuvių dainų mėgėjų draugiją „Aušra“. Draugijoje įsigalėjus lenkiškai krypčiai ir negavus leidimo steigti čia lietuvišką laikraštį, tarėsi su Jonu Šliūpu dėl laikraščio leidimo Tilžėje, ragino jį pavadinti „Aušra“. 1883 m. laikraščiui pradėjus eiti, leidėjai siuntė jam apie 150 egz. vokuose su prenumeratorių adresais. Tapo vienu svarbiausių „Aušros“ ir jos kalendorių platintoju. Gautą laikraštį siųsdavo į Kijevą, Astrachanę, Tobolską. Darbas policijoje buvo gera priedanga lietuvybės veikloje, taip jis išvengė represijų ir net įtarimų.
Pats pradėjo rašyti, pasirašydamas Juozapo Miglovaros slapyvardžiu. Rašė eilėraščius „Aušrai“, vėliau ir į kitus laikraščius. 1883 m. pabaigoje išleido rankraštinį literatūrinį žurnalą „Rašliavos Paštas“, parašytą lenkų ir lietuvių kalbomis mokykliniame 24 psl. sąsiuvinyje. Iš viso leidinyje buvo keturi straipsniai, vienas iš jų – Stanislovo Didžiulio, parašytas lietuviškai, pasisakantis prieš kirilicos vartojimą. 1884 m. Tilžėje išleido eilių rinkinį „Iivaires eilas. Pirmas pluoksztas“. 1880 m. buvo pradėjęs rašyti lietuvių kalbos gramatiką.
1886 m. pasitraukęs iš tarnybos Rygos policijoje, Miliauskas grįžo į Lietuvą. Kurį laiką gyveno Akmenėje, pėsčias keliavo po Žemaitijos miestelius, vertėsi homeopatija. 1887 m. atvažiavo į Šiaulius, iš pradžių dirbo policininku, vėliau – notaro raštininku, buhalteriu.
1895 m. kaltintas „Atgajos“ draugijos byloje – pas Matą Slančiauską, vieną iš draugijos narių, rado jo laiškų. Per kratą bute aptiko sąsiuvinių su eilėraščiais, taip pat draudžiamos lietuviškos spaudos. Buvo suimtas, kalinamas Šiaulių kalėjime, bet 1896 m. gegužės 14 d., paskelbus caro manifestą, nuo bausmės atleistas.
Šiauliuose 1906 m. išleido tautosakos rinkinėlį „Dainos“, 1914 m. parengė eilių rinkinį „Giedmenys“, 1928 m. – knygelę „Viduklės kraštas“.
Nuo 1928 m. sausio 1 d. paskirta 150 Lt pensija, kaip tautinės sąmonės žadintojui ir rašytojui. Palaidotas senosiose Šiaulių kapinėse.
Boleslovas Jauniškis

Biografija

1951 m. baigė Utenos 1–ąją berniukų gimnaziją, 1956 m. – Vilniaus universitetą, įgydamas filologo, lietuvių kalbos ir literatūros mokytojo specialybę.
1957–1977 m. laikraščio „Lietuvos pionierius“ redakcijos mokyklų skyriaus darbuotojas, atsakingasis sekretorius. Nuo 1977 m. – žurnalo „Moksleivis“ redakcijos atsakingasis sekretorius, vyriausiojo redaktoriaus pavaduotojas. Daugiausia rašė asmenybės ugdymo, mokslo ir kūrybos temomis. 
Lietuvos žurnalistų sąjungos narys.
Iš rusų k. išvertė grožinės literatūros ir kt. knygų: G. Fedosejevo „Paskutinis laužas“, J. Sotniko „Nenusisekęs nuotykis“, V. Pekelio „Žmogaus galimybės“ ir kt.
ING Bank Śląski

ING Bank Śląski (liet. ING Silezijos Bankas) – lenkų bankas (Katovicai).
Privatizuojant 1994 perėmė olandų ING Groep. Turi 330 padalinių, 525 pinigų automatų.
Baseinas (1969 filmas)

Turinys

Rašytojas Žanas Polis su drauge Mariana puikiai leidžia laiką draugų viloje su dideliu baseinu San Tropeze. Netikėtai jie sulaukia skambučio iš bendro pažįstamo Hario, kuris netoliese keliauja su savo 18-mete dukterimi Penelope. Mariana, kuri anksčiau buvo įsimylėjsui Harį, pakviečia juos užsukti į svečius. Iki tol niekas net neįtarė, kad mergišius Haris turi dukterį. 
Jie apsistoja keletui dienų, tačiau netrukus tarp jų pradeda augti įtampa: savimi pasitikintis Haris tarsi juokais vėl mergina Marianą, Žanas Polis išgyvena nesėkmingą gyvenimo periodą, o Penelopė, tik neseniai susipažinusi su tėvu ir nejaučianti jam ypatingų jausmų, stengiasi daugiau laiko praleisti ne su juo.
Vieną vakarą vėlai grįžęs Haris prie baseino sutinka Žaną Polį. Tarp vyrų įvyksta konfliktas ir Žanas Polis, pavydintis Marijanos dėl jos praeities su Hariu, įstumia šį į baseiną ir neleidžia išlipti. Prieš tai gerokai padauginęs alkoholio Haris galiausiai nuskęsta.
Policija nustato, kad įvyko nelaimingas atsitikimas, tačiau po laidotuvių tyrimas nesibaigia, nes inspektoriui kyla nauji įtarimai: jis sužino, kad Haris buvo geras plaukikas, o baseine jis neva maudėsi taip ir nenusiėmęs brangaus laikrodžio, o drabužiai, palikti prie baseino, švarūs ir nedėvėti. Jis įtaria, kad Haris buvo nuskandintas, tačiau neturi tam įrodymų. Vienintelis jo šansas – įtikinti Marianą, jog ši pripažintų kai kuriuos nakties įvykius, tačiau ši, net ir sužinojusi Žanui Poliui tekusius įtarimus, jo neišduoda...
Aldona Balutienė

Biografija

1961–1972 m. mokėsi Kazlų Rūdos vidurinėje mokykloje. 1972–1978 m. studijavo Kauno medicinos instituto Gydomajame fakultete, 1978–1979 m. – Jonavos rajono ligoninėje internatūroje.
1979–1980 m. Jonavos rajono centrinės ligoninės gydytoja pediatrė, 1980–1987 m. vyr. gydytojo pavaduotoja laikinojo nedarbingumo klausimams, 1987–1997 m. vyr. gydytojo pavaduotoja poliklinikos reikalams, 1982–1997 m. gydytoja reumatologė, nuo 1997 m. VšĮ Jonavos PSPC vyriausioji gydytoja, nuo 1997 m. VšĮ „Jonavos ligoninė“ Konsultacinio skyriaus gydytoja reumatologė. Nuo 2002 m. VšĮ Jonavos pirminės sveikatos priežiūros centro vyr. gydytoja, bendrosios praktikos gydytoja.
Tėvynės sąjungos narė. 2000–2003 m., 2003–2004 m. ir 2007 m. Jonavos rajono savivaldybės tarybos narė.
LR pirminės sveikatos priežiūros įstaigų vadovų asociacijos valdybos narė, Jonavos pirminės sveikatos priežiūros centro vyriausioji gydytoja, bendrosios praktikos gydytoja, Jonavos rajono bendruomenės sveikatos tarybos primininkė, Lietuvos reumatologų asociacijos, Kauno apskrities reumatologų sąjungos narė.
Ištekėjusi. Vyras Kęstutis (g. 1953 m.), UAB direktorius. Sūnūs Linas (g. 1976 m.), UAB marketingo vystymo direktorius, ir Vytautas (g. 1983 m.), KTU absolventas. Rūta (g. 1988), VU studentė.
Moka rusų, vokiečių kalbas.
Sesto Fjorentinas

Istorija

Seniausia žmonių gyvenvietė apylinkėse yra Mezolito laikų. Etruskai čia buvo nuo VII a. pr. m. e, bet tik romėnai įkūrė miestą ir pavadino Sextus ab urbe lapis (Šešta mylia nuo mylias žyminčio akmens mieste). Bažnyčios pradėtos statyti anstyvaisiais viduramžiais, iš kurių svarbiausia Šv. Martyno bažnyčia. Miestas priklausė Florencijos archivyskupui. Vėliau Florencijos respublika išdžiovino pelkes ir pakėlė apylinkių ekonomiką.
1735m. markizas Carlo Ginori įkūrė pirmą porceliano fabriką Europoje (Manifattura di Doccia). Dabar fabrikas vadinasi Richard-Ginori ir yra didžiausias porceliano gamintojas Italijoje. XIX a. pabaigoje buvę fabriko darbuotojai pradėjo kurti savo dirbtuves, kai kurios išaugo į fabrikus. Dabar Sesto Fjorentine yra virš šimto puodininkystės dirbtuvių ir valtybinė tam skirta mokykla L'Istituto Statale d'Arte.
Po referendumo miestas buvo prijungtas prie Italijos karalystės. XIX a. pabaigoje čia buvo stiprus darbininkų judėjimas ir Sesto Fjorentinas išrinko antrąjį socialistą į Italijos parlamentą Giuseppe Pescetti 1897 m. Sesto Fjorentinas tapo pirmuoju miestu Toskanoje su socialistu meru 1899 m.
Nyderlandų futbolo varžybos 2008–2009 m.

Eredivisie pirmenybės

Čempionų titulą apgynė Alkmaro „AZ“ (2-ą kartą).
Konkanas

Konkanas, Konkano krantas (angl. Konkan, Konkan Coast, hindi कोंकण  = Kőkaṇ) – raižyta Indijos vakarinės pakrantės dalis. Šį 720 km ilgio pakrantės ruožą sudaro Karnatakos, Goa ir Maharaštros pakrančių dalys. Konkano kranto Karnatakos dalis dar vadinama Karavali ar Canara. Senovinis regionas sapta-Konkan yra šiek tiek didesnis, jis aprašytas „Skanda Purana“, kur vadinamas Parashurama Srishti.
Petras Moroza

Biografija

Nuo 1986 m. Alytaus Dainavos vidurinės mokyklos direktorius.
Tėvynės sąjungos (Lietuvos konservatorių) Alytaus skyriaus narys. Sutuoktinė Regina, vaikai Neringa, Raimundas.
Pilis I

Geografija

Kaimas įsikūręs Panemunių regioniniame parke, dešiniajame Nemuno krante, priešais Gelgaudiškį. Į vakarus, link Šilinės, nutiestas pėsčiųjų takas.

Istorija

XVI a. čia buvo Panemunės dvaras. 1610 m. pastatyta Panemunės pilis. XIX a. antrojoje pusėje pastatytas Zamkaus dvaras. 
XX a. pradžioje vienuoliai saleziečiai įkūrė Vytėnų kaimą, 1934 m. įkurtas vienuolynas. Išlikusios Vytėnų saleziečių vienuolyno ir laidjimo koplyčios.

Pavadinimo kilmė

Nuo XVI a. vietovė vadinta Panemune pagal šalia tekantį Nemuną. Vėliau ji imta vadinti Zamkumi pagal stovėjusią pilį (lenk. zamek – „pilis“). XX a. pradžioje čia įsikūrę saleziečiai pilies parke aptiko du kalnelius ir paskelbė istoriją, kad viename jų palaidotas Ldk Vytenis, o kitame – jo žmona. Tuomet prigijo Vytėnų vardas. XX a. antrojoje pusėje adaptuotas Zamkaus vardas lietuvių kalbai ir gyvenvietė vadinasi tiesiog Pilimi.
Janina Liustikaitė

Janina Liustikaitė-Saurazienė (g. 1924 m. rugpjūčio 9 d. Tryškiuose) – Lietuvos dainininkė (sopranas).

Biografija

1942–1944 m. mokėsi Šiaulių muzikos mokyklos S. Dievaitytės dainavimo klasėje. Pasitraukusi į Vokietiją studijavo dainavimą Miunsterio universiteto konservatorijoje, Miunsterio teatre dainavo soprano partiją V. A. Mocarto operoje „Visos jos tokios“. 1947 m. atvyko į Didžiąją Britaniją, dirbo Kardifo miesto ligoninėje ir mokėsi muzikos koledžo operos klasėje. Koncertavo Londono „Albert Hall“, dainavo Kardifo operoje, su simfoniniu orkestru per Velso radiją, lietuvių kolonijose. 1954 m. pakviesta dainuoti į Londono televiziją. Gavusi B. Džilio rekomendaciją, dvejus metus studijavo Romoje pas M. Kasciolį. Romoje dainavo lietuvių renginiuose, per Vatikano ir Madrido radiją. 1957 m. persikėlė į JAV. Surengė koncertų Čikagoje ir Bostone, jai akompanavo Aleksandras Kučiūnasir Jeronimas Kačinskas). Jos repertuare buvo Frederikas Šopenas, Aleksandras Kačanauskas, Juozas Tallat-Kelpša, Bronius Budriūnas, Antanas Vanagaitis, Vladas Jakubėnas ir kiti dainų autoriai. 1958 Čikagos vyrų choro pastatytoje Š. Guno operoje „Faustas“ sukūrė Margaritos vaidmenį. Koncertavo JAV, Kanadoje. Vokietijoje dainavo Visbadeno operos spektakliuose – V. A. Mocarto „Don Žuanas“, „Figaro vedybos“, K. M. fon Veberio „Stebuklingasis šaulys“. 1968 m. įdainavo plokštelę su orkestru „Sinfonica Romana“.
Elektrėnų kronika

,,Elektrėnų kronika” – vienas iš Elektrėnų savivaldybėje leidžiamų savaitraščių, įkurtas 2000 m.
Leidėjas - UAB „Elektrėnų kronika“. Redaktorė - Julija Kirkilienė.
Laikraštyje spausdinama Elektrėnų savivaldybės informacija. Rubrikos: „Liaudies balsas“, „Lietuvoje ir pasaulyje“, „Kultūra“, „Aktualijos“. Taip pat spausdinami kryžiažodžiai, skelbimai, reklama ir TV programa.
Leidžiamas penktadieniais. Tiražas – 1530 egz. Nuo 2003 metų leidžiama ir elektroninė savaitraščio versija.
Sibiro trapai

Sibiro trapai - milžiniškas magminių efuzinių, daugiausia bazaltinių, uolienų masyvas, esantis Sibire. Trapai susiformavo permo pabaigoje, triaso pradžioje, prieš maždaug 250-251 mln. metų. Šio masyvo susiformavimas siejamas su masiniu rūšių išnykimu permo-triaso sandūroje. Sibiro trapų susiformavimas yra vienas iš didžiausių vulkaninių įvykių Žemės istorijoje per paskutinius 500 mln. metų. Žodis trapai kilo iš švediško žodžio trappa 'laiptai'. Laiptų pavidalo reljefas yra būdingas Sibiro trapams.

Geografija

Dabar Sibiro trapų bazaltinė lava dengia apie 2 mln. km², tačiau anksčiau, tik susiformavusi, galėjo dengti iki 7 mln. km². Skaičiuojama, kad galėjo išsilieti nuo 1 iki 4 mln. km³ bazaltinės lavos. Sibiro trapai dengia teritorija nuo 50 iki 75 laipsnių šiaurės platumos ir nuo 60 iki 120 laipsnių rytų ilgumos.

Susiformavimas

Sibiro trapai susiformavo dėl ypatingai didelio mantijos pliumo, kuris yra tam tikro Žemės branduolio vėsimo mechanizmo dalis. taip pat neatmetama ir kita - susidūrimo su asteroidu teorija, nors šios teorijos šalininkų mažai.
Sibiro trapai susiformavo per milijoną ar daugiau metų, išsiveržus lavai iš daugybės angų. Tufo ir kitų piroklastinių uolienų buvimas rodo, kad būta sprogiminių išsiveržimų per arba prieš bazaltinės lavos ištekėjimą. Riolito uolienos buvimas taip pat patvirtina sprogstamuosius išsiveržimus.
Sibiro trapuose, netoli Norilsko susiformavo vienas didžiausių nikelio-vario-paladžio telkinių pasaulyje.
Aukštutinė Tura

Istorija

Gyvenvietė įkurta 1737 m., miesto teisės suteiktos 1941 m.
Andrejus Mironovas

Tėvai ir giminės

Andrejus Mironovas gimė 1941 m. kovo 7 d. Maskvoje žymių estrados artistų šeimoje. Tėvas Aleksandras Semionovičius Menakeras, o motina Marija Vladimirovna Mironova. Gimimo metu Andrejus gavo savo tėvo Menakero pavardę. A. Mironovas gimė kovo 7 dieną, bet jo tėvų valia gimimo data buvo nurodyta šventinė kovo 8 diena. A. Mironovo brolis iš tėvo pusės: Kirilas Aleksandrovičius Laskaris. Dukra Marija Andrejevna Mironova (motina Jekaterina Gradova). Įdukra Marija Andrejevna Golubkina (motina Larisa Golubkina). Trečios eilės pusbrolis režisierius Leonidas Isaakovičius Menakeras.
Cipelis (Guntinas)

Geografija

Ištakos yra į šiaurės rytus nuo Aleksandrijos, Aleksandrijos miško rytiniame pakraštyje. Teka pietryčių, toliau – pietų kryptimi, kirsdama kelią Skuodas–Mažeikiai. Į Guntiną įteka Klauseikių šiaurės vakariniame pakraštyje, 11,0 km nuo upės žiočių (santakos su Luoba).
Gyvenvietės: Aleksandrija, Klauseikiai.

Pavadinimas

Upėvardžio kilmė neaiški. Gali būti neaiškios kilmės kuršizmas (plg. Kipė, Kipa) arba kilęs iš asmenvardžio Cypa.
Michailas Saakašvilis

Biografija

1984 m. su pagyrimu baigė Tbilisio 51-ąją mokyklą, įstojo į Kijevo Taraso Ševčenkos universiteto Tarptautinių santykių institutą, kuriame 1992 m. su pagyrimu baigė teisės studijas. Po to 2 metus atliko karinę tarnybą sovietinėje kariuomenėje.
Nuo 1992 m. Norvegijos žmogaus teisių instituto (Oslas), Gruzijos žmogaus teisių komiteto (Tbilisis) darbuotojas (specializacija – mažumų teisės; organizavo konferencijas apie Pietų Osetiją ir Abchaziją). 1993 m. stažavosi Strasbūre, Florencijoje (Italija), Hagoje (Nyderlandai). 1994 m. Kolumbijos universitete (Niujorke, JAV, kaip JAV valstybės departamento stipendininkas) baigė podiplomines teisės magistro (LL.M.) studijas.
Nuo 2000 m. spalio 12 d. iki 2001 m. rugsėjo 5 d. Gruzijos teisingumo ministras. Nuo 2004 m. (nuvertus Eduardą Ševardnadzę), Gruzijos prezidentas. 2007 m. pabaigoje, kilus visuomenės nepasitenkinimui prezidento valdymu, laikinai pasitraukė iš posto, bet rinkimų metu vėl buvo išrinktas į prezidento postą.
2013-2015 m. gyveno JAV. Nuo 2015 m. gegužės iki 2016 m. lapkričio buvo Ukrainos Odesos srities gubernatorius. 2017 m. liepos mėn. iš jo buvo atimta Ukrainos pilietybė (Gruzijos pilietybės neteko anksčiau).
Pampuškos

Pampuška (ukr. пампушка, пампух 'spurgų rūšis', nuo lenk. pampuch 'sklindis', vok. Pfannkuchen 'blynas, sklindis', kur Pfanne 'keptuvė', Kuchen 'pyragas') – nedidelė, pikantiška arba saldi, miltinė apvali bandelė, populiari ukrainiečių virtuvėje.
Šiuolaikinėje Ukrainoje pampuškos gaminamos iš mielių tešlos (su kiaušiniais, sviestu, pienu). Puriai tešlai padaryti naudojami rugių, kviečių, grikių arba mišrūs kviečių-grikių miltai. Tešla nekietai suminkoma, jai leidžiama pakilti du kartus. Padalijus tešlą į graikiško riešuto dydžio bandeles, jos suvilgomos lydytu sviestu, leidžiama dar šiek tiek pakilti ir tada 20–30 min. verdamos garuose ir baigiamos kepti orkaitėje iki lengvo parudavimo. Patiekiamos karštos prie barščių, su keptų svogūnų ar česnakų padažu. Saldžioms pampuškoms paruošti dedamas saldus įdaras iš uogų džemo, aguonų, pati bandelė apibarstoma cukraus pudra.
Lvove nuo 2008 m. rengiami kalėdiniai pampuškų festivaliai.

Istorija

Pampuškos buvo žinomos Rusijoje kaip Odesos miesčioniškos virtuvės patiekalas, patekęs į restoranus. Pasak kulinarijos istoriko Viljamo Pochliobkino, jų pradininkai buvo vokiečių kolonistai Ukrainoje. Bandelės buvo iš dalies paplitusios XIX a. antroje pusėje ir pietų bei pietryčių Ukrainos miestų gyventojų virtuvėje, vėliau įgijusios „liaudies“ patiekalo statusą. Odesos regione taip vadintos mielinės tešlos bandelės.

Lietuvoje

Lietuvos gyventojų vartojama pampuška yra iš miltų arba iš miltų ir virtų bulvių kepta bandelė, paplotėlis, valgomas pasidažant taukuose. Be to, dėl pačios bandelės formos, šiuo žodžiu gali būti pavadinama stora, putli mergina. Gi de Mopasano garsi novelė „Boule de Suif“ (1880) lietuviškai išleista pavadinimu „Pampuška“.
Drugelio efektas

Drugelio efektas – chaoso teorijos metafora, nusakanti ypatingo jautrumo pradinėms sąlygoms koncepciją. T.y., kad maži dinaminės sistemos pradinių sąlygų trikdžiai gali sukelti didelius pokyčius ilgalaikėje sistemos elgsenoje.
Drugelio efektas yra dažnas tropas fantastikoje, pristatančioje keliones laiku ar nagrinėjančioje „o kas, jei“ įvykių sąlygas.

Idėjos ir sąvokos kilmė

Didelis jautrumas pradinėms sąlygoms buvo pastebėtas ir aprašytas literatūroje jau seniau, pvz., XIX a. pab. Henri Poincaré plačiai išnagrinėtoje trijų kūnų problemoje. Vėliau jis išsakė mintį, kad toks reiškinys gali būti dažnas, pvz., meteorologijoje. Idėja, kad vienas drugelis gali sukelti atgarsį tolimesniuose istoriniuose įvykiuose pirmą kartą pasirodė Ray Bradbury 1952 m. istorijoje apie keliones laiku „A Sound of Thunder“.
Pats terminas „drugelio efektas“ siejamas su chaoso teoretiku Edward Norton Lorenz, kurį jis išpopuliarino savo darbuose apie chaoso teoriją. Pirmuose palyginimuose jis naudojo kiro analogiją, kurią vėliau pakeitė drugeliu. Kertiniu momentu termino išpopuliarėjime laikomas 1972 m. 139-ame „American Association for the Advancement of Science“ susitikime A. Lorenz skaitytas pranešimas „Does the flap of a butterfly’s wings in Brazil set off a tornado in Texas?“ (liet. Ar gali drugelio sparnų plazdenimas Brazilijoje sukelti tornadą Teksase?) .
Drugelio efekto metafora nusako idėją, kad drugelio sparnai gali sukurti nedidelius pokyčius atmosferoje, kurie gali pakeisti tornado kelią arba užlaikyti, pagreitinti ar netgi sutrukdyti jo atsiradimą tam tikroje vietovėje. Mosuojantys sparnai vaizduoja mažus pokyčius pradinėse sistemos sąlygose, kurie sukelia įvykių grandinę, vedančią prie didelio masto permainų. Drugelis nesukelia tornado tuo požiūriu, kad suteikia jam energijos, bet sukelia tornadą tuo atžvilgiu, kad jo sparnų mostas yra esminė dalis pradinėse sąlygose, sukuriančiose tornadą (jei drugelis nesumosuotų sparnais, sistemos trajektorija galėtų būti visiškai kita ir tornadas nesusiformuotų).
De Toppers

Istorija

Grupė susikūrė 2005 m. Olandijos dainininkų Gordon Heuckeroth, René Froger ir Gerard Joling. 2008 m. Joling pakeitė Jeroen van der Boom.
„De Toppers“ atstovavo Nyderlandams 2009 m. „Eurovizijos“ dainų konkurso pusfinalyje, vykusiame Maskvoje, su daina „Shine“. Su 11 taškų jie užėmė 17 vietą iš 19 dalyvių ir nepateko į finalą.
Diana Žiliūtė

Biografija

1983–1984 m. mokėsi Žadvainių devynmetėje mokykloje, 1984–1988 m. Rietavo vidurinėje mokykloje, 1988–1990 m. Panevėžio sporto internatinėje mokykloje, 1993–1995 m. Panevėžio žemės ūkio ir hidromelioracijos mokykloje.
2009 m. lapkričio 29 d. D. Žiliūtė paskelbė baigianti profesionalią karjerą ir pradedanti dirbti Italijos „Safi-Zara“ komandos sporto direktore.

Pasaulio reitingas

2008 m. kovo 26 d. Tarptautinės dviračių sporto sąjungos (UCI) paskelbtoje pasaulio plento dviratininkių reitingų lentelėje D. Žiliūtė užima 30-ąją vietą.
Dmochi Vipichai

Istorija

Nuo XIX a. pabaigos kaimas priklausė Dmochų bajorkaimiui, Dmochi Glinkų valsčiui, Čiževo Šv. Apaštalų Petro ir Povilo parapijai. 1827 m. kaime buvo 14 namų ir 83 gyventojai. 1921 m. kaime buvo 13 namų ir 79 gyventojai, iš kurių 39 vyrai ir 40 moterys.