google/wiki40b huggingface dataset:
Himalajinis taras

Aprašymas

Taro patelės kūno ilgis – 90 centimetrų, o patino – 140 centimetrų. Patelė sveria apie 50 kilogramų, patinas – 105. Gyvena apie 15 metų.

Gyvenimo būdas

Tarai yra paplitę keliose viena nuo kitos visiškai atskirtose teritorijose, esančiose 2500 – 4400 metrų aukštyje virš jūros lygio. Šie gyvūnai gyvena ir vešlių lapuočių miškuose, ir kalnų pievose. Tarai – būdingi kalnų gyventojai, mėgstantys žole apaugusius kalnų šlaitus. Aptikę didelę vešlią pievą gyvūnai užsibūna ilgėliau. Tarai labai lengvai karstosi uolomis, norėdami paskabyti žolės gali užsiropšti stačiausiais šlaitais.
Tarai gyvena nedidelėmis bandomis, ne daugiau kaip po 10 gyvūnų. Aiškaus lyderio bandoje nebūna. Bet kuris gyvūnas panorėjęs gali bet kada atsiskirti nuo bandos. Pavasarį suaugę patinai dažniausiai palieka bandą ir ganosi atskirai. Atgal sugrįžta tik prasidėjus dauginimosi periodui. Tarai – taikūs gyvūnai. Peštynių tarp patinų pasitaiko retai – tik tuomet, kai prasideda ruja.

Maistas

Tarai maitinasi žole ir krūmokšnių, augančių kalnų šlaituose, lapais. Gyvūnų, gyvenančių lapuočių miškuose, maistas įvairesnis – jie ėda ir medžių lapus. Šie kanopiniai žinduoliai ganosi du kartus per dieną – švintant ir temstant. Tarų dienotvarkė priklauso nuo metų laiko. Žiemą tarai būna ne tokie aktyvūs, maitinimosi laikas sutrumpėja nuo 8 iki 6 valandų. Šaltais žiemos mėnesiais šie gyvūnai taupo energiją ilsėdamiesi. Kaip ir daugelis kitų kalnų žinduolių, gyvenančių Pietų Azijoje, tarai pavasarį migruoja į Himalajų aukštikalnes, o rudenį nusileidžia į 2500 metrų aukštį, į vidutinio klimato miškus.

Dauginimasis

Tarai poruojasi žiemą, spalio – sausio mėnesiais. Pietų Afrikoje ir Naujojoje Zelandijoje gyvenantys gyvūnai poruojasi gegužės – liepos mėnesiais. Nors tarai yra ramūs gyvūnai, rujodami patinai dažnai dėl patelių kaunasi dvikovose. Jie suremia ragus ir bando išmušti vienas kitą iš pusiausvyros. Nors gyvūnai labai smarkiai daužosi kaktomis, rimtų sužalojimų dažniausiai išvengiama. Kovą pralaimėjęs patinas bėgdamas palieka mūšio lauką. Patinas nugalėtojas rodo susižavėjimą patele vaikščiodamas aplink ją ratais išpūsta krūtine ir pašiauštu „apykaklės“ kailiu. Toks jis atrodo stambesnis ir kartu nubaido konkurentus.
Po nėštumo, trunkančio maždaug 180–240 dienų, likus iki gimdymo vienai dienai, patelė pasitraukia nuo bandos į nuošalesnę vietą ir atsiveda vieną jauniklį. Beveik iš karto po gimdymo jaunikliai stojasi ant kojų, o jau po dviejų valandų gali sekti paskui motiną. Prie bandos jiedu prisijungia po dviejų dienų. Tarai mažyliais rūpinasi ilgai – dvejus metus, kol šie tampa visiškai savarankiški. Paprastai jauniklis gyvena su motina tol, kol ji susilaukia kito mažylio.

Išlikimas

Tarai ir šiandien gyvena savo tėvynėje Azijoje. Dėl vietinių gyventojų kaltės jų palaipsniui mažėja. Tačiau yra vilties, jog naujos žmonių sukurtos tarų populiacijos Pietų Afrikoje ir Naujojoje Zelandijoje ne tik išliks, bet ir didės, nes čia gyvūnams daug geresnės sąlygos negu gimtose jų gyvenamose vietose.
Huilos departamentas

Geografija

Departamentas kalnuotas – didžiąją jo dalį užima Centrinė ir Rytinė Kordiljeros, su iškilusiais ugnikalniais (Nevado de Huila, 5700 m). Departamento šiaurėje yra fosilijomis turtinga Tatakoa dykuma. Kalnus raižo Magdalenos ir jos intakų slėniai. Upėse daug vaizdingų krioklių. Departamento gamta saugoma 4 nacionaliniuose parkuose.

Ekonomika

Svarbiausia Huilos departamento ūkio šaka – žemdirbystė. Auginami ryžiai, kukurūzai, sorgai, bananai, kava, juka, cukranendrės, vaisiai. Gyvulininkystė. Yra akmens anglių, aukso, sidabro ir vario telkinių. Yra nedidelių miškininkystės įmonių.
Frydšteino pilis

Istorija

Frydšteino pilis buvo pastatyta XIV a., metai nėra žinomi. Pirmą kartą paminėta bažnyčios dokumentuose 1385 m.
1432 m. rugpjūtį ji priklausė katalikui, tad ją apgulė husitai. Pilies valdovas sugebėjo susitarti su apgulėjais, o vėliau pats prisijungė prie husitų.
Pilis kelis kartus keitė savininkus. Po pardavimo 1556 m. pilį nustojo naudoti kaip sargybinį postą. XVI a. pabaigoje ji jau buvo nebegyvenama. Trisdešimtmečio karo metais pilyje glaudėsi marodieriai, dezertyrai ir bėgliai.
Kur buvo pradinis įėjimas į pilį nėra žinoma. Manoma, kad jis galbūt buvo dešiniau bokšto, pirmajame rūmų, pilies valdovo rezidencijos, aukšte. Dabartinis įėjimas yra pastatytas šiais laikais.
Pilyje buvo mažai patalpų, todėl uoloje buvo iškalta nemažai mažų kambarėlių ir maža koplyčia. Būdingas Frydšteino pilies bruožas yra didelis bokštas bergfrydas, pastatytas ant aukščiausios uolos. Šis bokštas yra geriausiai išlikusi pilies dalis. Jis yra 15 m aukščio, jo skersmuo yra 9 m, o sienos – 2 m storio. Vienintelis įėjimas buvo pirmame aukšte, maždaug 6-7 m lygyje virš kiemo.
Žmonėms buvo leista lankyti pilies griuvėsius nuo XIX a. 10-to dešimtmečio, kai Turnovo gražinimo klubas nupirko pilį iš Rohanų, kurie gyveno Sychrovo rūmuose. Klubo užsakymu buvo sutvirtinti išlikę mūrai. Turnovo muziejuje saugomi to meto archeologinių kasinėjimų radiniai.
Dabar pilies savininkas yra Frydšteino kaimas, kuris prižiūri pilį.
Janas Zaoras

Jonas Zaoras (Zaor, Zaorowicz Jan, XVII a.) – italų kilmės lenkų architektas.
Kareivių kapinės Jägerhöhe

Jägerhöhe kapinės – Pirmojo pasaulinio karo dalyvių kapinės prie šiaurės Lenkijos miesto Unguros (lenk. Węgorzewo, vok. Angerburg), kur amžinam poilsiui atgulė 344 kaizerinės Vokietijos ir 234 carinės Rusijos kareiviai. Žuvę kariškiai buvo laidojami po 1914–1915 m. vykusių Mozūrijos mūšių.

Istorija

18 m virš Svencaičio ežero (lenk. Jezioro Święcajty, vok.  Schwenzaitsee) iškilusios moreninės aukštumos pavadinimas (vok. Jägerhöhe, dab. lenk. Wzgórze Saksońskie) siejamas su 1913 metais vietovėn atvykusiu Karališkuoju Prūsijos raitųjų jėgerių pulku Nr. 10. Dalinys stacionavo Unguros kareivinėse, o pratybom atjodavo į šią Svencaičio ežero plynaukštę.
Planą įrengti pasagos formos kapines 1917 m. parengė landšafto architektas berlynietis Hansas Martinas. 1919 m. teritorija buvo aptverta lauko akmenų tvora, 15 m aukščio medinį kryžių fundavo netoliese gyvenęs grafas Karlas Lehndorffas. Po Antrojo pasaulinio karo kapinės ėmė nykti ir 1983 m. Liaudies Lenkijos vyriausybė šiam objektui paskelbė valstybės apsaugą, 1989 m. jis buvo restauruotas. Dabartiniu metu teritorija užaugusi medžiais ir kiek praradusi savo idilišką vaizdą į ežerą.
Keletą šimtų metrų į pietryčius nuo kapinių dabar veikia kempingas su restoranu „Rusałka“, pastarasis pastatas pokaryje iškilo ant 1927 m. pastatyto Miško namelio pamatų. Tarpukario vasaromis prie šio namelio maudytis, o žiemomis pašokinėti nuo netolimo slidininkų tramplino  atvykdavo unguriečiai. 1936 m., prieš prasidedant Berlyno Olimpinėms žaidynėms, jis buvo pertvarkytas į Sporto viešbutį. 
1940 m. vasarą jame du mėnesius gyveno iš Lietuvos pasitraukęs prezidentas Antanas Smetona su šeima. Poilsio valandėlėmis lankėsi jis ir Jägerhöhe kareivių kapinėse, kur stebėjosi palaidotų Vokietijos kaizerio pavaldinių lietuvininkų pavardėmis antkapiuose. Vėliau A.Smetona išvyko į Berlyną, o viešbutyje po kurio laiko įsikūrė vieno iš Trečiojo reicho vadeivų Joachimo fon Ribentropo štabas.
Dabarties žiedai

Dabarties žiedai – iliustruotas mėnesinis laikraščio „Dabartis“ priedas, leistas 1917–1918 m. Kaune.

Istorija

Pirmasis numeris išėjo 1917 m. gruodžio 1 d. keturių puslapių, rašė apie Lietuvos kaimus. Nr. 2 (1918 m.) buvo skirtas Pažaislio kamaldulių vienuolynui. Supažindino su vienuolyno istorija, arekitektūra, įdėtos 9 Pažaislio architektūros ansamblio nuotraukos. Nr. 8 (1918 m.) pasakojama apie Tilžės miesto istoriją. Jame išspausdinta net 12 Tilžės miesto nuotraukų. Kiekvienas numeris nagrinėjo atskirą temą. Kituose numeriuose rašyta apie Neriją, Vilniaus miestą, Lietuvos rūmus ir dvarus, Vytį bei tautines spalvas. Išleista 15 numerių.
Perušičius

Istorija

Perušičius rašytiniuose šaltiniuose minimas nuo 1487 m. ir pavadintas jį įkūrusių didikų Perušičių garbei. Mieste pastatyta tvirtovė. XVI–XVII a. valdytas Osmanų. Nukentėjo per XX a. pab. Balkanų karą.
Austrijos lietuvių informacijos biuletenis

Austrijos lietuvių informacijos biuletenis – Austrijos lietuvių periodinis leidinys, ėjęs Austrijoje 1947–1952 m.

Istorija

Austrijos lietuvių informacijos biuletenis 1947–1951 m. iki 44 nr. buvo Austrijos lietuvių tarybos informacijos, 45-50 nr. – Austrijos lietuvių bendruomenės informacijos, lietuvių karo pabėgėlių periodinis leidinys. 1947–1950 m. ėjo Linze, 1950–1952 m. Ryde. Informavo apie lietuvių gyvenimą, tarptautinių organizacijų veiklą. Redagavo P. Neniškis, Jonas Karvelis, S. Glionertas, Česlovas Liutikas. Biuletenio leidimas nutrūko jo leidėjams išvažiavus į JAV ir Australiją.
Rio Urtadas

Demografija

Komunos plotas 2181 km². 2006 m. gyventojų skaičius – 4754 gyv. (gyventojų tankis 2,2 žm./km²).
Daimonin

Daimonin – atviro kodo kompiuterinis vaidmenų žaidimas, kuriamas ir platinamas pagal GPL licenciją.
Žaidimas parašytas naudojant Crossfire kompiuterinio vaidmenų žaidimą, papildžius jį izometrine grafika, praplėtus kovos ir bendravimo sistemas ir kitu funkcionalumu. Žaidimo programinis kodas yra atviras, tačiau kai kurios žaidimo pasaulio dalys nėra viešai prieinamos.
2007 m. gegužės 20 d. išleista 0.9.7 (Beta4) versija.
Saulius Mykolaitis

Saulius Mykolaitis (1966 m. sausio 15 d. Ramygaloje – 2006 m. vasario 18 d. Vilniuje) – lietuvių aktorius, režisierius, dainų autorius ir dainuojamosios poezijos atlikėjas.

Biografija

1988–1992 m. studijavo Lietuvos valstybinėje konservatorijoje, 1995–1996 m. – Lietuvos muzikos akademijoje, įgijo magistro laipsnį.
1992–1994 m. dirbo Vilniaus valstybiniame mažajame teatre, 1994–2006 m. buvo Lietuvos nacionalinio dramos teatro aktorius.
Saulius Mykolaitis iš gyvenimo pasitraukė 2006 m. vasario 18 d.
György Lukács

Djordis Lukačas (vengr. Lukács György, 1885 m. balandžio 13 d. Budapešte – 1971 m. birželio 4 d. Budapešte) – vengrų marksistinis filosofas ir literatūros kritikas.

Biografija

Gimė 1885 m. balandžio 13 d. Budapešte. Studijavo Budapešto, Berlyno, Heidelbergo universitetuose. Jo filosofinei pasaulėžiūrai didžiausią įtaką padarė klasikinė vokiečių filosofija. Ankstyvuoju laikotarpiu parašė „Siela ir formos“ (1910), „Šiuolaikinės dramos vystymosi istorija“ (1912), „Romano teorija“ (1920).
Pirmojo pasaulinio karo metu subrendo jo protestas prieš buržuazinę kultūrą ir užuojauta darbo klasei. Spalio revoliucija Rusijoje paskatino jį įstoti į Vengrijos komunistų partiją. Sutriuškinus Vengrijos socialistinę respubliką, pasitraukė į Vieną. Vėliau iki karo pabaigos dirbo Maskvoje, kur tyrinėjo K. Markso ir F. Engelso estetikos palikimą, vystė klasinio realizmo teoriją. Pasisakė prie vulgariąją sociologiją ir modernizmą. Šiuo laikotarpiu parašė filosofinę knygą „Istorija ir klasių sąmonė“ (1923), išleido rinkinius „XX a. literatūrinės teorijos ir marksizmas“ (1937) ir „Apie realizmo istoriją“ (1939), taip pat veikalus „Istorinis romanas“, „Gėtė ir jo epocha“, „Jaunasis Hėgelis“ ir kitus.
1945 m. grįžo į Vengriją, kur užsiėmė naujosios kultūros kūrimu. Aktyviai kovojo už taiką, buvo Pasaulinės taikos tarybos narys. Gavo Košuto premiją. Išleido „Proto sunaikinimas“ (1954). Dvitomyje „Estetikos specifika“ (1963) susistemino marksistinę estetiką – realizmą mene pateikdamas lenininės atspindžio teorijos požiūriu. Ją smarkiai kritikavo neomarksistinė Frankfurto mokykla (Rože Gorodi ir kiti). Gyvenimo pabaigoje rašė visuomeninės būties ontologijos klausimais.
Mirė 1971 m. birželio 4 d. Budapešte.
Lapės Ola

Lapės Ola – karstinė smegduobė, valstybės saugomas geologinis gamtos paveldo objektas. Smegduobė yra Karajimiškio kaime (Biržų rajonas), Biržų regioniniame parke, šalia kelio  1303  Biržai–Pasvaliečiai–Saločiai ]. Tokiu vardu pavadinta todėl, kad joje esančiuose urvuose gyvena lapės. Pakelėje, už 80 m yra Geologų duobė.
Ši smegduobė iš kitų išsiskiria tuo, kad joje apstu chaotiškai suvirtusių dolomito su gipso tarpsluoksniais luitų. Žvelgiant per properšas matosi, kad duobės apačia yra daug giliau. Lapės Ola visą laiką sausa. Joje ir pavasarį, tirpstant susikaupusiam sniegui, vanduo neužsistovi. Vadinasi, ši įgriuva turi neužakusių kiaurymių, susijusių su požeminėmis ertmėmis.

Geologija

Geologų spėjimu – šiai įgriuvai apie 70 metų. Lapės Olos gylis apie 10 m, skersmuo – apie 17 m. Duobės rytinis ir šiaurės rytų šlaitai lėkšti, padengti kvartero nuogulų nuobiromis. Kitur šlaituose matosi vertikaliais ir horizontaliais plyšiais į didžiulius luitus ir plokštėmis suskeldėjęs ar su gipsu susisluoksniavęs dolomitas.
Lapės Ola atsirado kvartero metu, kai ištirpus vėlyvojo devono Tatulos svitos Nemunėlio ir Pasvalio sluoksnių gipsui, karstėjant visai šiai uolienų storymei. Požemyje radosi ir plėtėsi erdvi tuštuma (gal ir kelios), kol jų lubos, neatlaikiusios pakibusių devono ir kvartero uolienų svorio, įgriuvo, sąlygodamos Lapės Olos užuomazgą.
Antkalnio piliakalnis

Piliakalnis

Piliakalnis įrengtas Minijos dešiniajame krante esančiame aukštumos kyšulyje. Aikštelė trikampė, pailga pietvakarių – šiaurės rytų kryptimi, 44 m ilgio, 30 m pločio pietvakariniame gale. Čia supiltas 26 m ilgio, 3,5 m aukščio, 28 m pločio pylimas, kurio išorinis 5 m aukščio šlaitas leidžiasi į kiek išlenktą 8 m pločio, 1,5 m gylio griovį. Šlaitai statūs, iki 30 m aukščio. Pylime randama stambių degėsių. Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečiu - XIII a.
Aikštelė ir pylimas apardyti apkasų, lapių urvų. Piliakalnis apaugęs lapuočiais medžiais.
Į pietvakarius nuo piliakalnio 0,7 ha plote yra papėdės gyvenvietė.

Aplinkiniai piliakalniai

Andulių piliakalnis 14 km
Valėnų piliakalnis 14 kmNausodžio piliakalnis 10 km
Kačaičių piliakalnis 8 kmGandingos piliakalnis 31 km
Vieštovėnų piliakalnis 19 kmEketės piliakalnis 15 km
Jakų piliakalnis 13 kmStalgėnų piliakalnis 27 km
Žvaginių piliakalnis 17 kmDovilų piliakalnis 11 km
Laistų piliakalnis 18 kmGargždų piliakalnis 7 km
Gerduvėnų piliakalnis 4 kmNorgėlų piliakalnis 24 km
Metamorfozė

Metamorfozė (nuo gr. μεταμόρφωσις 'keitimasis, virsmas') – gyvūnų vystymosi etapas, kai organizmas kardinaliai pakeičia savo formą, gyvenimo būdą ir/ar maitinimąsi. Būdingas gyvūnams, turintiems kiaušinio, lervos arba lėliukės vystymosi stadijas. Tai vienas iš prisitaikymų prie gyvenimo sąlygų. Metamorfozė būdinga bestuburiams (duobagyviams, plokščiosioms ir apvaliosioms kirmėlėms, moliuskams, nariuotakojams), taip pat ir chordiniams (tunikatams ir varliagyviams). Metamorfozė priklauso nuo hormonų, kuriuos išskiria specialios liaukos.

Varliagyvių metamorfozė

Iš kiaušinio išsirita lerva – buožgalvis. Buožgalvio sandara – protėvių žuvį primenantis ilgas uodeginis pelekas, nėra penkiapirščių galūnių, išorinės žiaunos, vienas kraujo apytakos ratas. Metamorfozės metu persitvarko visos organų sistemos: išauga galūnės, redukuojasi žiaunos ir uodega, sutrumpėja žarnynas, pakinta maisto ir virškinimo pobūdis, žandų ir visos kaukolės sandara, oda, kvėpavimą žiaunomis pakeičia kvėpavimas plaučiais, labai pakinta kraujotakos organų sistema.

Vėžiagyvių metamorfozė

Vėžiagyvių pirmoji vystymosi stadija paprastai yra nauplijus kuris daugelyje rūšių yra laisvai plaukiojanti lerva. Nauplijus turi tik vieną paprastą akį, tris poras galūnių (dvi poras antenų ir mandibules), jo kūnas nesegmentuotas. Vėliau nauplijaus kūno apatinėje dalyje ima augti kiti segmentai bei atsiranda dvi papildomos, sudėtinės akys. Ši stadija vadinama zoea, dešimtkojų vėžių lerva tokia išsirita jau iš kiaušinėlio. Vėlesnės stadijos jau būna panašios į suaugėlius.

Chordinių metamorfozė

Daugelis chordinių (priklauso ir žmogus) metamorfozės nebeturi, nors evoliucinėje praeityje šios stadijos, tikėtina, būta ir ji šiuo metu prarasta. Chordinių metamorfozė, kurią tebeturi tunikatai, yra regresija: išnyksta akys, smegenys (smegenis atitinkantis nervinis mazgas), chorda, gyvūnas dažniausiai nejudamai prisitvirtina prie substrato ir minta planktonu. Suaugę tunikatai nėra panašūs į chordinius ir šiam tipui priskiriami pagal sandarą lervos kuri turi akis, chordą, smegenis, dažnai neveikiančią tačiau atpažįstamą virškinimo sistemą, pusiausvyros organus ir savo sandara neabejotinai panaši į kitus chordinius. Tunikatų lerva paprastai aktyvi būna labai neilgai. Manoma, jog išsivysčius tokiai į buožgalvį panašiai lervai (kuri pirmiausia buvo skirta išplisti), evoliucija galop pasuko jos kryptimi. Atsiradus neotenijai, ši lerva pradėjo ir daugintis, taip prarandant galutinę suaugėlio stadiją.
Apsaugas

Apsaugas (angl. guard; pranc. protecteur) – mechaninė mašinos ar įrengimo dalis, suprojektuota ir esanti fizinė užtvara apsaugai sudaryti.
Apsaugais vadinami ir kitokie įtaisai, kurie apsaugo nuo žalingų poveikių. Pvz., apsaugas nuo viršsrovių.
Raimondas Rimša

Raimundas Rimša (g. 1975 m. sausio 1 d.) – buvęs Lietuvos futbolininkas.

Biografija

Žaidė Žalgiris Vilnius (iki 1991 m., tapo Lietuvos čempionu), Vienybė Ukmergė (1996–2002 m.), Nevėžis Kėdainiai (2003 m.) klubuose.
Walter Block

Valteris Blokas (angl. Walter Block, g. 1941 m. rugpjūčio 21 d. Niujorke) – JAV ekonomistas, laisvosios rinkos, miestų planavimo teoretikas.
Walter Block su pagyrimu baigė filosofijos studijas Brooklyn College, ekonomikos mokslų daktaro laipsnį apsigynė Kolumbijos univesitete (JAV). Mokslinių ir praktinės veiklos interesų sritys – transporto, aplinkos ekonomika, politinė filosofija ir ekonomika.
Ryomyong SK

Istorija

Komanda žaidžia elito divizione.
Friedrich Kraus

Biografija

Gimė 1826 m. gegužės 27 d. Kretingalėje. Baigė gimnaziją Karaliaučiuje ir pradėjo studijuoti vietos dailės akademijoje. Vėliau studijavo Berlyne, 1852–1854 m. mokėsi Paryžiuje ir 1855 m. Romoje. Tapė paveikslus aukštuomenės, ypač, aukštuomenės moterų tematika, taip pat tapė portretus. Mirė 1894 m. rugsėjo 28 d. Berlyne.
Ramunė Čigienė

Biografija

1990 m. baigė Šiaulių pedagoginio instituto Klaipėdos ikimokyklinio ugdymo fakultetą. 2005 m. baigė Šiaulių universitetą, socialinių mokslų magistrė.
1990–1996 m. Biržų vaikų ugdymo centro „Vyturėlis“ auklėtoja, nuo 1996 m. Biržų lopšelio – darželio „Drugelis“ vyriausioji auklėtoja, nuo 2004 m. Biržų lopšelio – darželio „Drugelis“ direktoriaus pavaduotoja ugdymui. Nuo 2006 m. Seimo nario Antano Matulo, nuo 2009 m. Juliaus Dautarto padėjėja
Tėvynės sąjungos narė, nuo 2006 m. Biržų skyriaus pirmininkė. 1997–2000 m., 1998–2000 m., 2007–2011 m. ir nuo 2011 m. Biržų rajono savivaldybės tarybos narė.  Tėvynės sąjungos frakcijos seniūnė. Nuo 2013 m. nepartinė. 
2015 metais išrinkta į Biržų savivaldybės tarybą pagal Respublikonų partijos sąrašą.  Šiuo metu jokiai frakcijai nepriklauso.  Biržų savivaldybės tarybos kontrolės komiteto pirmininko pavaduotoja. 
Išsiskyrusi, duktė Austėja.
Vytautas Šumakaris

Biografija

1958 m. baigė Lietuvos žemės ūkio akademiją, inžinierius mechanikas. 1958 m. Vilniaus žemės ūkio mašinų gamyklos „Neris“ meistras, vyresnysis meistras, technologas, cecho viršininkas, nuo 1961 m. – vyriausiasis inžinierius, 1967–1992 m. šios įmonės generalinis direktorius. 1992–1996 m. Seimo narys.
1961–1989 m. SSKP narys, 1989 m. Lietuvos demokratinės darbo partijos narys. Žmona Laima, sūnus Dainius, dukros Rita ir Vytautė. Palaidotas Karveliškių kapinėse.
Allsvenskan

Istorija

Futbolo čempionatas yra vienas seniausių pasaulyje. Jis vyksta nuo 1896 metų ir iki 1925 m. vyko kaip taurės turnyras, kurį Švedijos futbolo federacija pripažįsta kaip oficialų šalies čempionatą. 1924 m. pradėtos Švedijos lygos varžybos, tačiau federacija jas pripažįsta kaip oficialias tik nuo 1930 metų. 1982–1990 m. pirmenybės vyko dviem etapais (po reguliariojo sezono vykdavo atkrintamosios varžybos).
Majų kalbos

Majų kalbos – Mezoamerikos indėnų kalbų šeima. Majų kalbomis kalba bent 6 mln. majų kilmės žmonių daugiausia Meksikoje, Belize, Gvatemaloje. Dabartinės majų kalbos susiformavo iš majų prokalbės, kuria buvo kalbama jau prieš 5000 metų ir kuri išnyko Majų civilizacijos klasikiniu laikotarpiu. Senoji majų kalba buvo užrašoma hieroglifiniu raštu, išnykusiu XVII a.
Būrys (1986 filmas)

Siužetas

1967-ieji. Krisas Teiloras (akt. Charlie Sheen) metė studijas koledže ir savo noru pasisiūlė tarnauti Vietname. Paskirtas tarnauti Bravo kuopoje netoli Kambodžos sienos, jis susiduria su alinančiomis vietos sąlygomis ir jo entuziazmas greitai nublanksta. Vieną naktį jo būrį užpuola Šiaurės Vietnamo armijos kariai, kurie po trumpos ugnies pasitraukia. Miršta rekrutas Gardneris, tuo tarpu kitą kareivį Teksą suluošina bendražygio mesta granata, o Teilorą papeikia kietaširdis seržantas Bobas Barnsas (akt. Tom Berenger). Teiloras galiausiai susibendrauja su grupele karių iš jo būrio, kurie vartoja narkotikus. Seržantas Elijas (akt. Willem Dafoe) jam atstoją mokytoją.
Būryje iškyla nesutarimų. Būrys pasiekia vietinių kaimelį, kur jie randa atsargų slėptuvę. Teiloras pastebi suluošintą jauną vyrą ir senyvą moterį, slepiančiuosius po lūšnos grindimis. Vienas iš kareivių išsityčiojęs iš suluošintojo, jį mirtinai užmuša. Barnsas apklausia kaimelio seniūną ar šie nepadeda priešui. Nepaisant kaimiečių neigimo, Barnsas nušauna seniūno žmoną, mat ši per daug ginčijosi. Tada Barnsas įsmeigia vaikui į kaktą pistoletą ir pagrasina jį nušausiąs, jei gyventojai neatskleis informacijos. Pasirodęs Elijas, susibara su Barnsu ir jiedu įsivelia į muštynes. Būrio vadas leitenantas Volfas (akt. Mark Moses) įsako kariams kartu su gyventojais palikti kaimelį. Jiems be išvykstant, Teiloras sulaiko grupelę kareivių, ketinusių išžaginti dvi mergaites.
Grįžus į bazę, kapitonas Harisas (akt. Dale Dye) įspėja, kad, jei jis išsiaiškins, jog kraujas buvo pralietas neleistinai, Barnsas bus pašauktas į karo lauko teismą. Barnsas sunerimsta, kadangi Elijas gali liudyti prieš jį. Kito patruliavimo metu, karius užpuola vietnamiečiai. Elijas, kartu su Teiloru ir Rei (akt. Francesco Quinn) nutaria užkirsti kelią vietnamiečiams. Barnsas įsako likusiems būrio kariams atsitraukti, o pats patraukia ieškoti Elijaus. Jį suradęs, nušauna ir grįžęs papasakoja, kad jį nušovė priešai. Jiems pakilus sraigtasparniu, į plyną lauką išbėga sužeistas Elijas, kurį nušauna vietnamiečiai. Bazėje Teiloras bando įtikinti kitus atkeršyti Barnsui. Įžengus Barnsui, Teiloras jį užsipuola.
Kitą naktį vėl užpuola vietnamiečiai ir šiems pavyksta pralaužti gynybinę liniją. Vienas vietnamiečių kareivis, apsiginklavęs sprogmenimis, įsiveržia į štabo būstinę ir susisprogdina. Tuo tarpu kapitonas Harisas įsako viską tame perimetre nušluoti iš oro. Antskrydžio metu Teiloras susiduria su Barnsu, bet juos parbloškia sprogimo banga. Atsipeikėjęs Teiloras pačiumpa šautuvą ir nušauna Barnsą. Sėdėdamas Teiloras susimasto apie savižudybę, bet netrukus pasirodo pastiprinimas. Pakilus sraigtasparniui, Teiloras apsiašaroja regėdamas vaizdą apačioje.

Atsiliepimai ir apdovanojimai

1998 m. Amerikos filmų institutas savo geriausių 100 filmų sąraše filmui „Būrys“ skyrė 83 vietą.
Kino kritikas Roger Ebert filmui skyrė keturias žvaigždutes iš keturių, teigdamas, kad tai geriausias metų filmas ir devintas geriausias 9-ojo deš. filmas. Tinklalapyje Rotten Tomatoes filmas įvertintas 87 %, Metacritic – 86 %.
Lietuviškas alus

Lietuviškas alus – alus, pagamintas Lietuvoje.
Tradiciniais būdais alus verdamas daugiausia šiaurinėje Lietuvos dalyje (ypač Biržų ir Pasvalio rajonuose).
Didžiąją Lietuvos alaus rinkos dalį užima stambiesiems tarptautiniams koncernams priklausančios pramoninės daryklos, tokios kaip „Švyturys“, „Utenos alus“ (priklauso „Baltic beverages holding“), „Kalnapilis“, „Vilniaus tauras“ (priklauso „Royal Unibrew“). Didiesiems koncernams optimizuojant gamybą, alus, kurioje etiketėje užrašyta "Lietuviškas alus", faktiškai gali būti pagamintas ne Lietuvoje (o to paties koncerno alaus darykloje kitoje šalyje). Užrašo "Lietuviškas alus" naudojimo Lietuvos teisės aktai nereglamentuoja.
Didžiausios Lietuvos alaus daryklos susibūrusios į Lietuvos aludarių gildiją. Jai priklauso „Švyturys“, „Utenos alus“ (susijungę į grupę „Švyturys-Utenos alus“), „Kalnapilis“ ir „Vilniaus tauras“ (susijungę į „Kalnapilio-Tauro grupę“), „Gubernija“, „Volfas Engelman“ ir „Rinkuškiai“.
Be šių didžiųjų alaus gamintojų Lietuvoje yra dar virš 70 mažų alaus daryklų. Seniausia alaus darykla - „Biržų alaus“ darykla, įkurta 1686 m.

Alaus tipai

Šiuo metu daugiausiai Lietuvoje gaminamas šviesusis lager alus - Pilsner, Dortmunder Export ir Helles. Taip pat gaminamas Baltijos porteris. XXI a. pradžioje paplito kvietinis alus. Kitos alaus rūšys mažai populiarios.