google/wiki40b huggingface dataset:
Škotijos Premier lyga

Istorija

Iki XX a. aštuntojo dešimtmečio vidurio Škotijos futbolo lygą sudarė du divizionai – pirmasis ir antrasis, vėliau sukurtas dar vienas – Premier divizionas. Po dešimtmečio sukurtas trečiasis divizionas, o 1998 metais Premier diviziono klubai pasekė Anglijos Premier lygos pavyzdžiu ir dėl finansinės naudos nutarė atsiskirti nuo Škotijos futbolo lygos. Iki atsiskyrimo, visų 4 Škotijos futbolo lygai priklausančių divizionų klubai proporcingai dalijosi remėjų pinigus.
Pirmąjį sezoną lygoje žaidė 10 klubų, 2000 metais priimti dar du klubai.
Lygos čempionais septynis kartus yra tapęs Rangers ir šešis kartus Celtic klubas.

Senosios firmos (Old Firm) dominavimas

SPL daug kritikos sulaukia dėl Old Firm (Rangers ir Celtic) visiško dominavimo. Tik kartą ne Senosios firmos komanda užėmė pirmą arba antrą vietą - 2005-06 sezone Hearts užėmė antrą vietą. Ši problema egzistuoja beveik nuo Škotijos futbolo lygos įkūrimo, su trumpomis išimtimis. Žiūrovų skaičius šių klubų namų rungtynėse gerokai didesnis nei likusių 10 klubų, dėl to šių klubų biudžetai didesni, jie gali leisti didesnes sumas žaidėjų įsigijimui ir algoms. Taip pat šie du klubai gauna nemažas pajamas iš dalyvavimo UEFA turnyruose. Nors ir šie klubai turtingesni už likusius Škotijos klubus, jie nelabai prilygsta stipriausiems kitų lygų klubams žaidėjų kainų ir algų atžvilgiu, nes SPL gauna santykinai mažas pajamas už TV transliacijas.
Pastaruosius metus neretai svarstoma idėja atskirti Old Firm klubus nuo SPL ir perkelti į Anglijos futbolo sistemą. Vieni mano, kad tai pakenktų visam Škotijos futbolui, tačiau kiti teigia, kad taip išeitų į naudą SPL, nes padidėtų konkurencija dėl čempionų titulo. FIFA atmetė bet kokią persikėlimo į Anglijos sistemą galimybę.
Daiktinė teisė

Daiktinė teisė – civilinės teisės pošakis; visuma teisės normų, reguliuojančių daiktų, daiktinių prievolių ir daiktinių teisių teisinį režimą.
Daiktinė teisė skirtingai nei prievolių teisė, pagal kurią sudarius naujus susitarimus, gali kilti naujos sutarčių rūšys, formos, nustato formos reikalavimus.
Prienų rajono apylinkės teismas

Prienų rajono apylinkės teismas – apylinkės teismas. 3 teisėjai. Teritorija – Prienų rajonas. Antros instancijos teismas – Kauno apygardos teismas.
Adresas: J. Brundzos g. 12, LT-59127 Prienai.
Michailas Marčenko

Michailas Nikolajevičius Marčenko (rus. Михаи́л Никола́евич Ма́рченко; g. 1940 m. rugpjūčio 11 d. Krasnodaro kraštas, Rusija) – rusų teisininkas teisėtyrininkas, teisės teoretikas, Maskvos universiteto (MGU) profesorius.

Biografija

Baigęs vidurinę mokyklą, dirbo Krasnodaro gamykloje „Стройдеталь“ (nuo 1957 iki 1959 m.), atliko karo prievolę Tarybinėje Armijoje, Užkaukazės karinėje apygardoje (1959–1962). 1967 m. Maskvos universiteto Teisės fakultete baigė teisės studijas ir įstojo į MGU aspirantūrą. Nuo 1969 iki 1970 m. stažavosi D. Britanijoje (Oksfordas, Kentas, Londono ekonomikos mokykla). 1971 m. baigė aspirantūrą Teisės fakulteto Valstybės ir teisės teorijos katedroje. 1972 m. apgynė kandidato disertaciją. teisės mokslų kandidatas. MGU Teisės f. asistentas (1972–1975 m.), vyresnysis dėstytojas (1975–1976 m.), docentas (1977–1982 m.). 1981 m. apgynė teisės mokslų daktaro disertaciją. Nuo 1982 m. – MGU profesorius, nuo 1985 m. MGU TF Valstybės ir teisės teorijos ir politologijos katedros vedėjas.
Nuo 1982 iki 1992 m. MGU TF dekanas, nuo 1992 iki 1996 m. MGU prorektorius, MGU Mokslo tarybos pirmininko pavaduotojas.
RF Konstitucinio Teismo pirmininko patarėjas, Rusijos teisės mokslų asociacijos prezidentas. Dalyvauja RF Federalinio Susirinkimo Federacijos Tarybos teisinių komisijų veikloje. Disertacijų tarybos daktaro disertacijoms ginti pirmininkas, mokslo žurnalų redkolegijų narys.
Daugiau kaip 300 mokslo darbų, iš kurių 18 – monografijos, vadovėliai, mokymo priemonės, autorius.
Bowie peilis

Bowie peilis (angl. Bowie knife) – stambus sunkusis peilis, iki 30 cm ilgio ašmenimis, su originalia geležte, kurios smaigalyje padarytas įlenkto lanko formos nukirtimas. Pati geležtės viršūnė kiek pakreipta į viršų. Nuo kitų drop-point tipo geležčių Bowie peilį skiria smailesnis, ylą primenantis smaigalys. Lenktoji geležtės kraštinė dažnai yra su pjaunančiu kraštu arba imituoja aštrią briauną. Tvirta, nerūdijančio plieno geležtė įtvirtinama per visą rankenos ilgį. Rankai apsaugoti dauguma šių peilių turi išraiškingą gardą.

Vardo kilmė

Peilis vadinamas jo sukūrėjo, amerikiečių Teksaso revoliucijos didvyrio James Bowie (1796–1836) vardu. Jo autorius nešiojo peilį su 23,5 cm ilgio ir 3,8 cm pločio ašmenimis. Populiarus įrankis JAV, laikomas „laukinių vakarų“ legenda. Šio peilio vardu pavadinamos drop-point tipo geležtės. Tai ir britų roko muzikanto David Bowie pasirinktas sceninis vardas.
Sieros dioksidas

Naudojimas

Sieros dioksidas yra kartais naudojamas kaip konservantas (žymimas Е220) alkoholiniuose gėrimuose arba džiovintuose abrikosuose ir kituose džiovintuose vaisiuose dėl savo antimikrobinių savybių. Konservantas labiau naudojamas vaisiaus išvaizdai išlaikyti nei apsaugai nuo puvimo. Tai gali suteikti vaisiui specifinį skonį.
Sieros dioksidas taip pat yra geras reduktorius. Sieros dioksidas, esant vandeniui, gali išblukinti medžiagos spalvas, kurios yra juo redukuojamos. Ši medžiagos savybė paverčia medžiagą naudingu balikliu popieriui ir švelniai medžiagai, pavyzdžiui, rūbams. Balinimo efektas paprastai nesitęsia labai ilgai. Atmosferos deguonis reoksiduoja redukuotus dažus, grąžindamas spalvas. Tai gali paaiškinti, kodėl seni laikraščiai tampa geltoni. Jų popieriaus natūrali spalva yra geltona.
Sieros dioksidas taip pat yra naudojamas sieros rūgšties gamyboje, kurio metu pavirsta sieros trioksidu ir tada oleumu. Sieros dioksidas šiam tikslui yra gaminamas, kai siera susijungia su deguonimi. Šis procesas vadinamas kontakto procesu.
Pagal Claude Ribbe knygą „Napoleono nusikaltimas“, sieros dioksido dujos buvo naudojamos mirties bausmės vykdymui, malšinant Haičio vergų sukilimą XIX amžiaus pradžioje. Sieros dioksidas blokuoja nervinius signalus iš plaučių proprioceptorių ir stabdo Heringo-Brejerio refleksus.
Prieš freonų naudojimą, sieros dioksidas buvo naudojamas šaldymui namų šaldytuvuose.
Sieros dioksidas yra sulfitinės rūgšties (H₂SO₃) anhidridas.
Juozapas Tiškevičius

Biografija

Kilęs iš Lietuvos didikų Tiškevičių giminės, Skumino šakos. Tėvas Jurgis Kazimieras Skuminas Tiškevičius, motina Benedikta Sapiegaitė.

Šeima

1736 m. vedė, pirmoji žmona Benedikta Oginskaitė (Benedykta Ogińska) (? − iki 1748), Vitebsko vaivados, kunigaikščio Martyno Mykolo Oginskio (1672−1750) ir Terezės Bžostovskos (m. 1721) dukterį, su ja vaikų neturėjo. 1748 m. vedė antrą kartą, žmona Ona Pociejūtė (Anna Pociej) (1720−1788), Trakų vaivados Aleksandro Pociejaus (m. 1770) ir Terazės Vainos dukterį, sūnūs Aleksandras Tiškevičius, Liudvikas Tiškevičius.

Valstybės tarnyba

1736 m. Vilniaus tijūnas, 1761 m. Mstislavlio kaštelionas, 1775 m. Smolensko vaivada.
1762 m. rugpjūčio 3 d. apdovanotas Baltojo erelio ordinu.
Užutėkis

Užutėkis – vandens sritis, iš 3 pusių ribojama sausumos. Dideli užutėkiai vadinami įlankomis; siauri, stačiais krantais – fjordais.
Užutėkiai paprastai formuojasi krante, kur yra skirtingo kietumo uolienų atodanga; bangų sukelta erozija minkštesnes uolienas veikia daug kartų greičiau nei kietesnes.
Česlovas Daukša

Česlovas Daukša (g. 1916 m. Sankt Peterburge) – Lietuvos krepšininkas, Europos čempionas. 179 cm ūgio gynėjas.

Biografija

Su tėvais grįžo į Lietuvą, Kaune baigė Aušros gimnazijos šešias klases. Dirbo Spindulio spaustuvėje. Nuo mažens žaidė futbolą, o 1935 m. tapo krepšininku. Tais pačiais metais debiutavo Lietuvos vyrų krepšinio rinktinėje (tąkart Rygoje skaudžiai pralaimėta Latvijos komandai).
Šalies rinktinę pradėjus treniruoti Amerikos lietuviui K. Savickui, komandos žaidimas pasikeitė ir 1937 m. per draugiškas rungtynes (žaidė ir Č. Daukša) latviams pralaimėta jau tik rezultatu 29:41. 1937 m. Lietuvos vyrų krepšinio rinktinė Rygoje pirmąkart dalyvavo II Europos pirmenybėse ir užėmė pirmąją vietą. Čempionu tapo ir Česlovas Daukša.
Po karo dirbo Respublikiniame kūno kultūros ir sporto komitete, kitose sporto organizacijose. 1987 m. išėjo į užtarnautą poilsį.
Kalėdos Bostone

Siužetas

Net 13 metų (nuo 1992 m.) mergina ir vaikinas susirašinėja, bet jie nėra matę vienas kito. Pasirodo, kad ji nusiuntė savo geriausios draugės Eilinos nuotrauką, o jis atsiuntė savo draugo Metjū nuotrauką. O 2005 m. Bostone turėjo įvykti žaislų gamintojų konferensija. Setas dirba vienoje iš firmų ir privalo joje dalyvauti, o Džina, žurnalistė. Tiesa, ji iki šiol rašė nekrologus ir tai yra jos galimybė parodyti save. Į pasimatymus jie nusiunčia savo draugus Metju ir Eiliną. Jie apsimetinėja ir bando padaryti įspūdį vienas kitam. Tuo tarpu tikrieji Setas ir Džina susipažįsta konferencijoje.
Norman Borlaug

Norman Ernest Borlaug (g. 1914 m. kovo 25 d. – 2009 m. rugsėjo 12 d.) – JAV žemės ūkio mokslų daktaras, humanitaras, Nobelio taikos premijos laureatas, Žaliosios revoliucijos pradininkas, naujų produktyvesnių ir ligoms atsparių javų veislių kūrėjas.
XX a. viduryje Norman Borlaug iniciatyva jo javų veislės, modernios agrikultūros technologijos bei auginimo metodai buvo įvesti Meksikoje, Indijoje ir Pakistane. Jis pats gyvendavo šiose šalyse ir padėdavo agrikutūros progresui. 1963 metais Meksika jau galėjo pradėti javų eksportą, nors prieš tai didžiąją jų dalį turėjo pati importuoti. Tarp 1965 ir 1970 metų javų derlius Indijoje ir Pakistane beveik padvigubėjo. Šis progresas vadinamas Žaliaja revoliucija. Dažnai teigiama, kad Borlaug veikla išgelbėjo virš milijardo žmonių gyvybes nuo bado mirties.
1970-aisiais Norman Borlaug buvo apdovanotas Nobelio taikos premija.
Vėliau mokslininkas savo metodais pagelbėjo padidinti maisto kiekį Kinijoje ir Afrikoje.
1986 Jis įsteigė Pasaulinę maisto premiją – tarptautinį apdovanojimą už pasiekimus didinant maisto kokybę, kiekybę ar prieinamumą visame pasaulyje.
Norman Borlaug veikla susilaukia kritikos iš žmonių, nusistačiusių prieš biotechnologijas, kryžminimą ir genetinius tyrimus. Taip pat kritikuojamas dėl to, kad jo iniciatyva didinami javų laukai, tiesiami keliai ir kiti susiję dalykai atsilikusiose pasaulio šalyse daro neigiamą įtaką laukinei gamtai.
Geopatologija

Geopatologija – pseudomokslas, tyrinėjantis Žemės paviršiaus ir gelmių poveikį žmogui, „Žemės spindulius“ (vok. Erdstrahlen, angl. E-rays). Pasak jo teiginių, Žemėje egzistuoja vadinamosios geopatologinės zonos, kuriose vyksta paranormalūs reiškiniai: dažnos savižudybės, netikėtos nelaimės, avarijos, NSO pasirodymai, poltergeisto ir kiti reiškiniai. Šiose vietose žmonėms gali pablogėti sveikata, jie gali jausti nejaukumą, įtampą. Teigiama, kad šiose vietose yra daug didesnis smurtinių nusikaltimų ir serijinių žmogžudysčių skaičius. Šalininkų nuomone, geopatologinių zonų susidarymą sąlygoja tektoniniai žemės lūžiai, požeminių vandenų srovės, dvigubo veikimo zonos, įvairūs požeminiai susikirtimai ir „kryžiai“, magnetinės anomalijos. Šios zonos dažniausiai nustatomos virgulininkų pagalba.
Tikėjimas Žemės spinduliais susijęs su kai kuriais „New Age“ judėjimais Europoje, ypač Vokietijoje. Jie siejami su Gajos filosofija ir vitalizmo mokymu. Kai kurie žmonės ten miega su specialiais apsauginiais juodo plastiko skydais, įtaisomais po lova. Žemės spindulių „specialistai“ Vokietijoje praktikuoja tam tikrą Feng Šui atmainą, patarinėdami, kaip išstatyti baldus ir panašiai, kad būtų galima sumažinti žemės spindulių poveikį iki minimumo.
Populiariojoje kultūroje žemės spinduliai paminėti Patriko Suskindo knygoje „Kvepalai“, kur jais maniakiškai tiki nusenęs didikas.
Lietuvoje geopatologinių anomalijų manoma esant automagistralės A1 ruože ties Vieviu, taip pat kelio  229  Aristava–Kėdainiai–Cinkiškiai  ruože tarp Josvainių ir Kampų II. Čia, geopatologų teigimu, lygiuose ir jokiomis ypatingomis eismo sąlygomis neišsiskiriančiuose ruožuose įvyksta daug skaudžių eismo nelaimių.
Rusijoje geopatologai teigia, kad labiausiai geopatologiškos yra Kaliningrado ir Volgogrado sritys.
Vakarų Siera Madrė

Vakarų Siera Madrė (isp. Sierra Madre Occidental) – kalnų grandinė vakarų Meksikoje, driekiasi pietryčių kryptimi palei Ramiojo vandenyno pakrantę. Šiaurės Amerikos Kordiljerų dalis. Rytuose pereina į Meksikos kalnyną, pietuose susiduria su Pietų Siera Madre. Ilgis ~1300 km. Aukščiausia viršukalnė – Mohinoros kalnas (Čihuahua valstija, 3250 m). Keletas gretimų kalnų taip pat labai panašaus aukščio.
Vakarų Siera Madrė sudaryta daugiausia iš metamorfinių uolienų, padengtų stora lavos danga. Paviršius smarkiai raižytas. Aukso, sidabro telkiniai.
Šiaurėje kalnai padengti kserofitiniais krūmynais ir pušų retmiškiais, o pietuose – kietalapių ir vasaržalių medžių miškais.
Vynuoginė sraigė

Išvaizda

Kiautas 4-5 cm dydžio, su 4-5 apvijomis, įvairiais atspalviais ir 3-5 neaiškiomis juostelėmis. Pati sraigė didelė, nuo rudos iki pilkos spalvos, su labai plačia koja, kūno paviršius raukšlėtas.

Dauginimasis

Sraigė užauga per 12-18 mėnesių. Laisvėje išgyvena iki 7 metų, o nelaisvėje- iki 12 m. Švedijoje užregistruota sraigė, išgyvenusi 35 metus. Deda 30-80 kiaušinėlių. Vynuoginė sraigė yra hermafroditė. Suaugęs individas sveria 22-45 gr, o jauniklis- 0,25-0,40 gr.

Gyvenama aplinka

Randama krūmuose, parkuose, retuose miškuose, soduose ant medžių.

Mityba ir elgesys

Minta kai kuriais žemesniaisiais grybais ir kerpėmis bei apie 30 Lietuvoje augančių augalų rūšimis. Tačiau labiausiai mėgsta kiaulpienes bei dilgėles.

Paplitimas

XVIII a. (šaltinis: „Visuotinis Enciklopedinis Žodynas“, 1288 puslapis) į Lietuvą vynuoginės sraigės buvo atvežtos iš Prancūzijos ir išplatintos didesnių dvarų parkuose ir miškuose, todėl ir dabar dažnai aptinkamos.

Santykis su žmogumi

Lietuvoje veikia „Nacionalinė vynuoginių sraigių augintojų asociacija“. Aplinkos ministro įsakymu dirbtiniu vynuoginių sraigių veisimu ir auginimu leidžiama užsiimti tik juridiniams asmenims. Respublikoje jas veisia, augina ir perdirba keturios įmonės – „Hesona“, „Gudukas“, „Arčia“ ir „Camargo". Perdirbtos sraigės eksportuojamos į Prancūziją, Belgiją, Kanadą, JAV. Neoficialiais duomenimis, 2003 m. maždaug 30 tonų perdirbtos sraigių produkcijos liko Lietuvoje. 2004 m. leidžiama surinkti 650 tonų gyvų vynuoginių sraigių.
Proletaras (Kaunas)

Proletaras – profesinių sąjungų mėnesinis laikraštis, ėjęs 1926 m. vasario mėn. Kaune, Kęstučio 40.

Istorija

Leido Lietuvos žemės ūkio darbininkų profsąjunga, spaudos darbininkų profsąjunga. Išėjo 5 numeriai.
Redaktoriai Leonas Pečiulis, Jonas Januškis.
Lietuvos statistikos metraštis

Lietuvos statistikos metraštis – Lietuvos metinis statistinis leidinys, ėjęs 1927–1940 m. Kaune ir Vilniuje bei statistikos rinkinys, nuo 1989 m. leidžiamas Vilniuje.

Istorija

1927–1940 m. leido Finansų ministerijos Centralinis statistikos biuras. T. 1-11 (1924–1938 m. duomenys) išėjo Kaune, t. 12 (1939 m. duomenys) – Vilniuje. Tekstas skelbtas lietuvių ir prancūzų kalbomis. Nuo 1989 m. vietoje leidinio „Lietuvos TSR liaudies ūkis“ leidžia Statistikos departamentas prie Lietuvos Respublikos Vyriausybės. Nuo 1994 m. spausdinamas lietuvių ir anglų kalbomis.
Lietuvos statistikos metraštis skelbia statistinius duomenis apie Lietuvos ekonominę ir socialinę raidą – ekonominius, socialinius, demografinius ir aplinkos procesus, juridinių ir fizinių asmenų gamybinę, komercinę, finansinę, investicinę veiklą ir jos sąlygas praėjusiais ir ankstesniais metais, t. p. kai kuriuos užsienio valstybių statistinius duomenis. Leidinys skirtas valstybės tarnautojams, verslininkams, žurnalistams, dėstytojams, studentams, ir kt. Kartu su leidiniu pateikiamas ir kompaktinis diskas.
Neries–Žeimenos žemuma

Neries-Žeimenos žemuma (kartais dar Šiaurryčių žemuma) – žemuma rytų Lietuvoje, abipus Neries vidurupio ir jos intako Žeimenos. Apribota Aukštaičių, Švenčionių ir Ašmenos aukštumų. Iškilusi 140–150 m virš jūros lygio.
Būdingi skurdūs nekarbonatingo smėlio, rečiau karbonatingo žvirgždo, priesmėlio, moreninio priemolio dirvožemiai (velėniniai vidutiniškai nujaurėję, jauriniai, jauriniai pelkiniai). Žemumoje yra rininių klonių, senslėnių, žemyninių kopų, gausybė pelkių ir ežerų. Paviršių vagoja Neries, Žeimenos, Vilnios ir jų intakų slėniai. Didesnioji Neries-Žeimenos žemumos dalis apaugusi miškais, ypač pušynais (Labanoro, Ažvinčių-Minčios, Nemenčinės-Lavoriškių).
Susidarė paskutiniame pleistoceno ledynmetyje, ištirpus dviems ledyno plaštakoms – Neries vidurupio-Žeimenos ir Vilnios – ir plaštakines dubumas apsėmus prieledyniniams baseinams. Fliuvioglacialiniai vandenys ant dugninės morenos sunešė smėlį ir žvirgždą.
Neries-Žeimenos žemumoje įsikūrusi Pabradė, Nemenčinė, šiaurinė dalis Vilniaus, Švenčionėliai, Kaltanėnai, Labanoras.
Sofija Tulminienė

Biografija

1996 m. Šilalės priešgaisrinės tarnybos buhalterė, Lietuvos gaisrininkų draugijos Šilalės rajono tarybos pirmininkė.
Nuo 1994 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Šilalės rajono skyriaus narė.
1997–2000 m. Šilalės rajono savivaldybės tarybos narė.
Lietuvos visuomeninių paslaugų profsąjungų federacijos narė.
Mesjė 60

Mesjė 60 – elipsinė galaktika, esanti Mergelės žvaigždyne. Atstumas iki šios galaktikos nuo mūsų yra 6 milijonai šviesmečių. Objektas dar žymimas Mesjė NGC 4649 numeriu. Galaktikos regimasis ryškis – 10,5.

Istorija

Objektas Mesjė 60 buvo aptiktas 1779 m. birželio mėnesį. Jis įtrauktas į Šarlio Mesjė katalogą.
Ramsio įlanka

Ramsio įlanka – didelė įlanka šiaurrytiniame Meno salos krante. Nuo Ero kyšulio šiauriniame įlankos gale iki Maughold Head kyšulio yra 18 km (tai 25% salos ilgio).
Ramsio miestas yra pietinės įlankos dalies įlankos vakariniame krante.
Vidiškių pagrindinė mokykla

Istorija

Vidiškiuose parapijos mokykla įsteigta XVIII a. 1883 m. spaudos draudimo laikais, Vidiškiuose veikė slapta mokykla, kurioje mokėsi 12 moksleivių. Mokyklos daraktore buvo O. Skanavičienė. 1894 m. Vidiškiuose įsteigta vienkomplektė trijų skyrių pradžios mokykla. Mokėsi apie 30 vaikų, visi dalykai buvo dėstomi rusų kalba, pirmasis mokytojas - Foma Romanovič Molevka. Tik nuo 1899 m. pradėta šiek tiek mokyti lietuviškai, įvestos lietuvių kalbos pamokos. 1901 m.įsteigta pirmoji pradinė mokykla, kuri veikė iki 1949 m. Mokytojai K. Šičkus, R. Veselauskas, M. Serapinas ir E. Kukuoška.
1949 m. rugsėjo mėn. mokykla perorganizuota į septynmetę, 1955 m. ji tapo priaugančia vidurine mokykla, nuo 1958 m. vidurinė mokykla. 1959 m. išleista I-oji abiturientų laida. Išleidusi 42–ąją abiturientų laidą, Vidiškių vidurinė mokykla nuo 2001 m. rugsėjo 1 d. tapo Vidiškių pagrindine mokykla.
FK Tobyl Ķostanaj

Istorija

Klubas įkurtas 1967 m. 2010 m. tapo šalies čempionais.
Dalia Štraupaitė

Biografija

Iki 1965 m. augo Telšiuose, 1977 m. baigė Dūkšto vidurinę mokyklą. 1983 m. baigė Vilniaus valstybinį universitetą, istorikė, bibliografė.
1983–1990 m. Dūkšto miesto Vykdomojo komiteto pirmininkė. 1990–1995 m. Dūkšto miesto merė. 1997–2003 m. Visagino miesto mero patarėja. 2003–2011 m. Visagino savivaldybės mero pavaduotoja, nuo 2011 m. Visagino savivaldybės merė.
Lietuvos liberalų sąjungos, 2003 m. Liberalų ir centro sąjungos Visagino skyriaus narė, 2005 m. skyriaus pirmininkė, Liberalų ir centro sąjungos sekretoriato koordinatorė.
1983–1990 m. Dūkšto miesto tarybos deputatė, 1990–1995 m. Ignalinos rajono tarybos deputatė, nuo 2000 m. Visagino savivaldybės tarybos narė. 
2014 m. liepos 12 d. jungiamajame Liberalų ir centro sąjungos bei politinės partijos „Sąjunga TAIP“ suvažiavime įsteigta Lietuvos laisvės sąjunga (LLS), išrinkta šios organizacijos pirmininko pavaduotoja. 
Akrobatikos federacijos prezidentė. Duktė Viktorija Seliukovaitė.
Macikai

Geografija

Kaimas įsikūręs Pajūrio žemumoje, Macikų šiaurės vakarų pakraščiu teka Šyša.
Kazimieras Preikša

Biografija

K. Preikšos IĮ savininkas, gydytojas – odontologas.
Tėvynės sąjungos Utenos rajono skyriaus narys.
2007 m. Utenos rajono savivaldybės tarybos narys, mandato atsisakė.
Odontologų rūmų narys. Sutuoktinė Onutė – taip pat gydytoja – odontologė, vaikai Motiejus, Laisvė, Laurynas, Vytautas, Anūkai Rapolas, Jokūbas ir Liepa Marija.
Čujus

Demografija

Beveik visi Čujaus gyventojai yra urugvajiečiai ir brazilai, pagrindinės kalbos – ispanų ir portugalų. Mažą dalį gyventojų sudaro urugvajų kilmės palestiniečiai, išpažįstantys islamą. Kartu su tokį patį pavadinimą turinčiu miestu Brazilijoje savivaldybė puoselėja kultūrinį renginį, vadinamą „Chuy-Chuí karnavalu be sienų“.
Klaipėdos sąsiauris

Klaipėdos sąsiauris – sąsiauris tarp Klaipėdos uosto ir Kuršių nerijos, jungia Kuršių marias su Baltijos jūra.

Sąsiauris

Klaipėdos sąsiaurio ilgis 10 km, plotis 0,36–1,20 km, didžiausias gylis 14,5 m. Šiaurėje Klaipėdos sąsiaurio riba yra uosto vartai, pietuose – Kiaulės Nugaros sala, kuri skaido sąsiaurį į 2 protakas: rytų ir vakarų. Dažnai Klaipėdos sąsiauris priskiriamas prie Kuršių marių, nors jo morfologija ir hidrologinis režimas nuo marių skiriasi.
Klaipėdos sąsiauris – technologiškai pakeista akvatorija, kurios rytinėje dalyje yra pusiau uždari Klaipėdos jūrų uosto baseinai, krantinės ir pirsai, vakariniame krante – Kuršių nerijos krantinė.

Istorija

Iki uosto molų statybos Klaipėdos sąsiaurio natūralus gylis buvo 4–8 m. 1853 m. pradėta gilinti laivakelį. Sąsiaurio šiaurinė dalis nuo uosto vartų iki Dangės žiočių pagilinta iki 13,0–14,5 m (1956 m. jos gylis buvo 8 m), tarp Dangės žiočių ir Kiaulės Nugaros – iki 10–12 m (buvo 5–9 m), pietinės dalies Malkų įlanka – iki 10 m. Tarptautinės jūrų perkėlos akvatorijoje palaikomas 9–10 m gylis (buvo 2–6 m).

Hidrologija

Klaipėdos sąsiaurio rytinės protakos gylis 3–5 m, vakarinės protakos 8–9 m. Per sąsiaurį vyksta vandens apykaita tarp Kuršių marių ir Baltijos jūros. Gėlo marių vandens didžiausias kiekis plūsta į Baltijos jūrą pavasarį ir vasaros pradžioje, o druskingas jūros vanduo į marias – per stiprius patvankinius štormus, dažniausiai rudenį ir žiemą, arba labai sumažėjus upių nuotėkiui į Kuršių marias. Sąsiauryje beveik nesusidaro ištisinė ledo danga, kai kada žiemą užšąla tik pietinė dalis ir įlankos. Pučiant stipriems vėjams sąsiaurio vandens lygis pakyla (1967 m. rudenį pakilo 1,85 m).
Per sąsiaurį iš marių į jūrą teka srovė, vidutinis greitis 0,3 m/s, per stiprius štormus greitis iki 1,5 m/s, kartais ir daugiau. Dažnai susidaro dvisluoksnė vandens masių cirkuliacija.
Į sąsiaurį įteka Dangė ir Smeltalė.

Geologija

Dugno nuosėdų sluoksnio paviršiuje (iki 10 cm) vyrauja smulkus smėlis ir įvairus dumblas. Šiaurinėje dalyje, ties uosto vartais, ir rytinėje bei vakarinėje pratakoje vyrauja smulkus smėlis, vidurinėje ir pietinėje dalyje, t. p. pusiau uždarose uosto akvatorijose – stambaus ir smulkaus aleurito dumblas. Dėl technogeninių darbų, uosto akvatorijos tvarkymo, kasybos, dugno valymo daugelyje vietų dugno paviršiuje atsidengia moreninis priemolis ir priesmėlis.