google/wiki40b huggingface dataset:
Vladimiras Ivanovas

Vladimiras Ivanovas (1963 m. Klaipėdoje – 1993 m. gruodžio 12 d.) – Lietuvos nusikaltėlis, nužudęs ketverių metų mergaitę ir jos motiną. Už šiuos nusikaltimus jis buvo nuteistas mirties bausme sušaudant.
V. Ivanovas buvo pripažintas kaltu dėl ketverių metų mergaitės ir jos motinos nužudymo. 1993 m. liepos 21 d. teismas jam skyrė mirties bausmę sušaudant.
Nuosprendis įvykdytas 1993 m. gruodžio 12 d. Tą pačią dieną buvo sušaudytas ir Valentinas Laskys, nužudęs mažiausiai 3 žmones. Po Nepriklausomybės atkūrimo Lietuvoje mirties nuosprendis buvo vykdomas antrą kartą.
Saločių valsčius

Saločių valsčius buvo šiaurės Lietuvoje. Centras – Saločiai.
Bui užtvanka

Bui užtvanka (angl. Bui Dam) – hidrotechninis statinys ant Juodosios Voltos upės, Ganoje, Bui tarpeklyje, pasienyje tarp Šiaurės ir Brongų–Ahafų regionų. Tai bendras Ganos vyriausybės ir Kinijos statybos bendrovės „Sino Hydro“ projektas.
Tai antra pagal galingumą šalies hidroelektrinė, po Akosombo HE. Patvenkus upę susidarė tvenkinys, kuris užtvindė apie 20 % Bui nacionalinio parko teritorijos, o tai turėjo įtakos didžiųjų hipopotamų ir kitų laukinių gyvūnų buveinėms. Taip pat buvo iškeldinta 1216 žmonių.

Istorija

Besilankydamas Bui tarpeklyje 1925 m., britų-australų geologas ir gamtininkas Albertas Ernestas Kitsonas (Albert Ernest Kitson) sumanė šioje vietoje pastatyti užtvanką. Statybos planas jai rengtas nuo pat XX a. 7-ojo dešimtmečio.
Užtvankos statybos darbai pradėti 2009 m. gruodį. Statybos sąnaudos sudarė 622 mln. JAV dolerių. Pirmasis generatorius energiją pagamino 2013 m. gegužės 3 d. Užtvanka turėtų būti pilnai užbaigta 2014 m.

Charakteristikos

Tai betoninės konstrukcijos užtvanka. Nuo pamatų jos aukštis siekia 108 m, o nuo upės dugno – 90 m. Užtvankos keteros ilgis yra 492,5 m, ji iškilusi 185 m virš jūros lygio. Visos konstrukcijos tūris 1 000 000 m³. Užtvanka turi penkis šliuzus. Slenksčiai geba išpumpuoti 10 450 m³/s vandens.
Užtvankos tvenkinio tūris 12 570 000 000 m³. Plotas didžiausiame vandens lygyje siekia 444 km², mažiausiame – 288 km². Didžiausias gylis – 88 m. Ilgis – vidutiniškai 40 km.
Hidroelektrinė turi tris 133 MW galios Frensio turbinas-generatorius, kurioms vandenį tiekia trys šliuzo uždoriai, iš kurių kiekvienas yra 15 m skersmens. Bendra elektrinės galia siekia 400 MW.
Romualdas Šulskis

Romualdas Šulskis (1937 m. vasario 5 d. Kybartuose, Vilkaviškio raj. – 1995 m. lapkričio 25 d. Šiauliuose) – choro dirigentas ir pedagogas. Muzikos mokytojo ir chorvedžio Broniaus Šulskio sūnus.

Biografija

1954 m. baigęs Kybartų vidurinę mokyklą, vienerius metus studijavo Kauno medicinos institute, bet potraukis muzikai nuvedė į Kauno Juozo Gruodžio muzikos mokyklą, kur 1955–1958 m. choro dirigavimo mokėsi pas dėst. Danguolę Vaitkutę. 1958–1963 m. choro dirigavimą studijavo Lietuvos valstybinėje konservatorijoje (prof. Konrado Kavecko klasė).
1963–1970 m. buvo Uralsko (Kazachija) muzikos mokyklos choro dirigavimo metodinės komisijos pirmininkas, dėstytojas ir choro studijos vadovas.
Grįžęs į Lietuvą, nuo 1970 m. rudens iki mirties Šiaulių aukštesniojoje muzikos mokykloje (konservatorijoje) dėstė choro dirigavimą, nuo 1985 m. vadovavo choro studijai ir choro dirigavimo metodinei komisijai. Mokyklos mišrųjį chorą parengė 1985, 1987 ir 1990 m. respublikinėms dainų šventėms, nemažai koncertavo savo mieste ir kitur. Choras dalyvaudavo ir respublikiniuose konkursuose, pateikdavo įdomių klasikinių ir šiuolaikinių kūrinių repertuarą ir meniškai juos interpretuodavo. Pedagogas išugdė būrį jaunųjų choro dirigentų.
1970–1971 m. dėstė Šiaulių pedagoginiame institute, 1970–1973 m. buvo Šiaulių miesto dainų ir šokių liaudies ansamblio „Jovaras“ meno vadovas ir dirigentas, dalyvavo įvairiuose renginiuose. 1976–1995 m. – Šiaulių miesto Santuokų rūmų vargonininkas. Buvo Šiaulių miesto dainų švenčių dirigentas ir respublikinių dainų švenčių konsultantas.

Šaltinis

Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999. Informacijos publikavimui gautas žodinis autoriaus leidimas.
Rygos juodasis balzamas

Rygos juodasis balzamas (latv. Rīgas Melnais balzams) – tradicinis Latvijos žolelių balzamas, gaminamas įvairius natūralius ingredientus maišant į spiritą. Gėrimas 45 % (tūrio) stiprumo. Geriamas grynas, su ledu, maišytas su degtine, šnapsu, akvavita, toniku, pilamas į arbatą, kavą, juodųjų serbentų sultis ir kt. Su juoduoju balzamu daromi kokteiliai. Kartais ju užpila ant ledų. Juodasis balzamas yra juodas ir labai kartus, bet su jaučiamu saldumu.
Rygos juodąjį balzamą gamina AB „Latvijas Balzams“. Tradicinį receptą sukūrė Abrahamas Kunzė (Abraham Kunze), Rygoje gyvenęs vaistininkas.

Sudėtis

Balzamo gardžio pagrindas yra mišinys iš 24 skirtingų ingredientų (žiedų, pumpurų, sulčių, šaknelių, aliejų, uogų). Ingredientų pavyzdžiai – liepžiedžiai, beržų pumpurai, Peru balzaminis aliejus, konjakas, avietės, mėlynės, bruknės, imbieras, natūralus medus.

Gėrimas gaminamas ąžuolo statinėse. Pardavinėjamas rankų darbo keraminiuose buteliuose. Juodo balzamo kokybė per daugelį metų patvirtinta tarptautinių mugių medaliais (virš 30).
Rygos juodasis balzamas naudojamas liaudies medicinoje kaip priemonė nuo persišaldymo ir virškinimo problemų. Pagal legendą imperatorė Jekaterina, lankiusi Latviją ir vizito metu susirgusi, pasveiko gydoma juoduoju balzamu.
Rolandas Kačinskas

Biografija

1994 m. Vilniaus universitete baigė visuomeninės geografijos studijas. Politikos mokslo magistro laipsnį gavo Vidurio Europos universitete (1995 m.), diplomatijos magistro - Lankasterio universitete (1996 m.). 2005 m. Vilniaus universiteto Tarptautinių santykių ir politikos mokslų institute apsigynė politikos mokslų daktaro disertaciją.
1996 – 1999 m. buvo Užsienio reikalų ministerijos Daugiašalių santykių skyriaus III-iasis sekretorius, Politikos direktoriaus referentas. 1999–2003 m. - Lietuvos ambasados JAV II-asis sekretorius, vėliau - URM Europos Sąjungos departamento I-asis sekretorius. 2006–2007 dirbo patarėju ambasadoje Londone.
2007-2009 m. vadovavo URM Rusijos skyriui, vėliau - Informacijos ir viešųjų ryšių departamentui. 2010-2014 m. - įgaliotasis ministras Lietuvos ambasadoje JAV. 2014-2017 m. buvo URM Politikos direktorius.
Nuo 2017 m. sausio 23 d. - Lietuvos Respublikos nepaprastais ir įgaliotasis ambasadorius Graikijos Respublikoje, Kipro Respublikai ir Albanijos Respublikai.
Dangus 2

Dangus 2 – Tango TV rodytas muzikinis realybės šou. Šou vedėjai Marijonas Mikutavičius ir Vytautas Šapranauskas (1958–2013), prodiuseris – Saulius Urbonavičius. Po tris mėnesius trukusio realybės šou nugalėtoju tapo Justinas Lapatinskas.

Dalyviai

Liudas, Živilė, Justas, Dalia, Soliaris, Jogailė, Vaidas, Raimonda, Marius, Eglė, Artakas, Skirmantė, Darius ir Adelija. Vėliau į Dangų atėjo naujokų: Rūta, Dainius, Kupido bei dvynės - Edita ir Erika.

Taisyklės

Kiekvieną savaitę renkami trys kandidatai į fantomus, iš jų atrenkamas vienas dalyvis, kuris savaitės finale kovos su blogiausiai pasirodžiusiu finalistu.
Finale balsuoja su muzika susijusių trijų asmenų komisija. Kiekvienas asmuo duoda po 12, 10 ir 8 balus savo favoritams. Vėliau telefono skambučiais ar žinutėmis balsuoja žiūrovai, kurie atitinkamai gali skirti 36, 30 ir 24 balus trims favoritams. Surinkęs mažiausiai balų finalistas kovoja dvikovoje su fantomu dėl išlikimo. Nugalėtojas kitą savaitę nusprendžia tris kandidatus į fantomo vietą.
Velykinio ir paskutiniojo (10 ir 12) finalų nugalėtojai iš karto papuola į superfinalą.
Jagodnojės rajonas

Geografija

Ribojasi šiaurėje su Susumano rajonu, rytuose – su Srednekano rajonu, pietryčiuose - su Chasyno rajonu ir pietvakariuose su Tenkos rajonu.
Juozas Marčiukaitis

Biografija

Būdamas devynerių metų išmoko smuikuoti, griežė vestuvėse, pas vietos kleboną dirbo raštininku. Sulaukęs 14 metų, pradėjo dirbti Valstiečių komisijos raštinėje Marijampolėje. Čia susipažino su gimnazistu Vincu Kudirka ir abu dažnai smuikuodavo. Vėliau nuvyko dirbti raštininku į Veiverių valsčių ir privačiai mokėsi smuikuoti pas seminarijos mokytoją J. Paulauską – Varšuvos konservatorijos laureatą. Persikėlęs į Suvalkus, gavo valdininko vietą Rusų iždo rūmuose.
Atgavus spaudą, 1908 m. Suvalkuose susibūrė lietuvių draugija „Vienybė“. Iki 1914 m. J. Marčiukaitis buvo šios draugijos iždininkas. Suorganizavo 16 moterų ir 19 vyrų lietuvių chorą, kas sulenkėjusiuose Suvalkuose buvo tiesiog sensacija. Choras rengė koncertus-vakarus su dainomis, šokiais ir vaidinimais. J. Marčiukaitis su pianistu K. Grinkevičium kaip smuikininkas koncertuodavo Marijampolės lietuviškuose vakaruose. 
Kilus Pirmajam pasauliniam karui, pasitraukė į Oriolą; ten suorganizavo tremtinių šalpos komitetą ir buvo išrinktas į jo valdybą. Suorganizavo ir chorą, rengusį koncertus ir giedojusį bažnyčioje.
1918 m. grįžęs į gimtąjį Balbieriškį, tuoj suorganizavo chorą, kuris jau pirmame koncerte padainavo 10 lietuviškų dainų ir himną. 1919 m. persikėlė į Alytų ir pradėjo dirbti apskrities viršininko pašto raštinėje. Bolševikams įsiveržus į Alytų, pasitraukė į Marijampolę. Vėliau nuvyko į Kauną ir dirbo Finansų ministerijoje. Sulaukęs garbingo amžiaus, gavo valstybinę pensiją. 
Bendravo su Jonu Basanavičiumi, jį fotografavo. Buvo viengungis, vaikų neturėjo.
Už ypatingus nuopelnus apdovanotas Didžiojo Lietuvos kunigaikščio Gedimino 4-ojo laipsnio ordinu.
Irako transportas

Metropolitenas

Daugiau kaip du dešimtmečius buvo svarstoma metropoliteno sistema Bagdade. Tai buvo įmanoma, nes dalis tunelių buvo pastatyta, bet jie buvo naudojami kariniams tikslams. Jose kariai slėpdavosi. JT inspektoriai apie tai girdėjo jau seniai, bet niekaip nebūdavo randami įėjimai. 2008 m. lapkritį metropolitenas pradėjo veikti.

Greitkeliai

Iš viso: 45 550 km
Asfaltuoti: 38 400 km
Neasfaltuoti: 7 150 km (1996 m. duomenys)
Irakas turi 12 magistralinių kelių.

Vamzdynai

Gryna nafta: 4 350 km
Naftos produktai: 725 km
Gamtinės dujos: 1 360 km

Oro uostai

Irake yra apie 113 oro uostų (pagal 1999 m.), iš kurių 80 yra asfaltuoti. Taip pat turi 5 sraigtasparnių aikšteles.
Dunaújváros PASE

Istorija

Klubas įkurtas 1998 m. Debiutavo 2014/2015 m. elito divizione, užėmė 15 vietą. Iškrito iš elito.
Sodeliškiai

Istorija

Sovietmečiu kaimas buvo Sodeliškių apylinkės centras.
Ekranas

Ekranas – vaizduoklio dalis, kurioje matomas kompiuterio rodomas vaizdas. Parametrai – ekrano atnaujinimo dažnis, ekrano koordinatės, ekrano planas, ekrano skiriamoji geba.
Saugoti ekraną nuo išblukimo, kai ilgesniam laikui paliekamas įjungtas kompiuteris ir jo ekrane imamas rodyti tas pats vaizdas (ekrano užsklanda).
Ylakiai

Pavadinimo kilmė

Spėjama, kad Ylakių gyvenvietės pavadinimas susijęs su pavardėmis. 1596 m. Skuodo valsčiaus inventoriuje nurodyta, kad Skuodo ir Grūstės valsčiaus pavietininku buvo Markas Ylokaitis, o 1599 m. dar minima ir Ylakio pavardė. Dabar yra išlikusios panašios pavardės Ylakys, Ylakis, Ylakavičius būdingos žemaičiams ir žinomos Ylakių apylinkėse.
Nankaido

Nankaido (南海道; pažodžiui "pietinis jūros kelias") - viena senųjų Japonijos sričių. Taip pat vadintas ir senasis kelias, jungęs žemių sostines.
Nankaido sričiai priklausė Kijo, Avadžio, taip pat keturios provincijos sudariusios Šikoku salą - Avos, Sanukio, Tosos ir Ijo žemės.
Nankaido kelias tęsėsi nuo Naros iki jūros pakrantės, toliau iki Ki pusiasalio Honšiū saloje ir per sąsiaurį iki Juros (dabartinis Sumoto) ir Šikoku salos.
Laura (Giorgione)

Apie paveikslą

Paveikslas yra vienintelis venecijiečio tapytojo Džordžonės, kuris yra datuotas, bei vienas iš labai nedaugelio, kurio Džordžonės autorystė yra menkai abejotina. Paveikslo reverse pažymėta 1506 m. atlikimo data, autoriumi Džordžonė ir užsakovu „ponas Džakomas“. Nieko tikro nežinoma apie paveiksle vaizduojamą moterį. „Laura“ yra pirmasis tokio pobūdžio portretas Venecijos dailėje, kuriame vaizduojama sensuali, iš dalies apsinuoginusi poetiška moteris. Yra kelios moters statuso spėjimo versijos: žmona, nuotaka, kurtizanė. Viena vertus, nei viena gerbiama to laikotarpio moteris, žmona, nesileistų būti vaizduojama su apnuoginta krūtimi, kita vertus, paveiksle akivaizdžiai pabrėžiamas moters kuklumas. Medelis už moters yra lauras − religijoje skaistybės simbolis, pati moteris neprovokuojančiai žiūri tiesiai prieš save, o ne į žiūrovą. Yra versijų, kad šis portretas galėjo būti dvigubo portreto dalis, kurio kitoje dalyje tikriausiai buvo pavaizduotas užsakovas „ponas Džakomas“. Moters kairės rankos padėtis gali rodyti, kad ji yra nėščia. Moters bruožai paveiksle yra ženkliai labiau individualizuoti nei kitų panašių venecijietiškų paveikslų, o tai padidina tikimybę, kad jame pavaizduotas realios asmenybės portretas.
Paveikslas pavadinimą „Laura“ įgavo vėliau, tačiau šiuo metu, versija, kad jame vaizduojama Petrarkos poetinė mylimoji Laura, yra atmetama. Petrarkos Laura buvo kukli blondinė, atmetusi poeto aistrą, Džoržonės Laura yra juodbruva, putli ir jos įvaizdis akivaizdžiai skirtas jaudinti. Medelis lauras gali kelti kitą asociaciją − galbūt tai yra aliuzija į Apolono mylimąją Dafnę, kuri nenorėdama būti Apolono suviliota pavirto į lauro medelį. Moteris paveiksle apsirengusi plačiu prabangiu raudonu apsiaustu su kailio apvadu. Tuo laiku tai buvo labiau vyriškas drabužis, paprastai asocijuojamas su literatais. Yra versija, kad galbūt portretu vaizduojama kuri Venecijos kurtizanė, išgarsėjusi savo metu eilėmis, bet nėra nei vienas žinomas tokios asmenybės portretas su apnuoginta krūtimi. Infraraudonųjų spindulių tyrimai rodo, kad Džordžonė iš pradžių apsiaustą planavo vaizduoti labiau praskleistą ties apnuoginta krūtimi ir tikriausiai parodyti daugiau apatinių marškinių, panašiai kaip Ticianas pavaizdavo moterį vėlesniame paveiksle „Flora“. Dabartiniame variante moters apatinius marškinius vos vos galima nuspėti ties apsiausto pakraščiu. Leonardas da Vinčis tuo metu buvo Venecijoje ir Džordžonė tikriausiai galėjo žinoti jo „Džinevros de Benči portreto“ kompoziciją. Albrechtas Diureris metais anksčiau buvo nutapęs „Jaunos venecijietės portretą“, kuris galbūt irgi pasitarnavo Džordžonei pavyzdžiu.
Jurgis Gojcevičius

Biografija

Pirmąkart sutinkamas 1442 m. kaip Krošino bažnyčios fundatorius.
Broliai – Jonas ir Teodoras. Žmona – Ona, Andriaus Daugirdaičio duktė. Po jo mirties ji antrąkart ištekėjo už Jono Iljiničiaus. Palikuonių neturėjo.
Tėvoninės valdos – greičiausiai Naugarduko paviete. Iš Žygimanto Kęstutaičio gavo Repuchovo dvarą, o iš Kazimiero 1440/1443 m. kaimą prie Slonimo. Jo valda Slonimo paviete – Lososna.

Šaltiniai

Rimvydas Petrauskas "Lietuvos Diduomenė XIV a. Pabaigoje – XV a. " 238 psl.
Elektrėnų pradinė mokykla

Istorija

1991 m. įkurta lopšelio-darželio patalpose Elektrėnų 3-iosios vidurinės mokyklos pagrindu.
Dusetų skulptūrų parkas

Dusetų skulptūrų parkas – skulptūrų parkas, esantis Dusetose, prie Dusetų seniūnijos pastato, ant Sartų ežero kranto. Parkas įrengtas 2008 m. kasmetinės kraštiečių šventės metu. Parke yra apie 20 skulptūrų, kurių autoriai yra Virgilijus Gasparaitis, Violeta Gasparaitienė, Romualdas Pučekas, Genadijus Kovaliovas, Eugenijus Raugas, Rimvydas Daužvardis, Juozas Lebednykas, Jonas Šimonėlis, Algirdas Gaižauskas ir k.t. Parke taip pat yra 2008 m. Lietuvos Respublikos Prezidento Valdo Adamkaus pasodintas ąžuoliukas.
Juozas Kraucevičius

Juozas Kraucevičius (1879 m. kovo 31 d. Sprakšiai, Linkuvos valsčius – 1964 m. kovo 4 d. Kaunas) – Lietuvos karinis veikėjas, lakūnas, generolas leitenantas.

Biografija

Brolis Jonas Kraucevičius. Studijavo Sankt Peterburgo politechnikos institute. 1898 m. baigęs Veiverių mokytojų seminariją savanoriu stojo į Rusijos kariuomenę. 1901 m. baigė Vilniaus karo mokyklą. 1904–1905 m. Japonijos-Rusijos karo dalyvis. 1913 m. baigė Generalinio štabo Oro laivyno aviacijos karininkų mokyklą. Pirmojo pasaulinio karo dalyvis. 1915–1916 m. Rusijos Šiaurės vakarų fronto 5-ojo aviacijos diviziono vadas, 1916 m. pulkininkas. Nuo 1916 m. gruodžio mėn. Šiaurės vakarų fronto aviacijos inspektorius. Po 1917 m. Spalio perversmo iš kariuomenės pasitraukė. 1917 m. gruodžio mėn. savanoriu stojo į generolo A. Denikino vadovaujamą Baltąją gvardiją. Aviacijos inspektorius, armijos vyriausiosios būstinės aviacijos bazės viršininkas, 1919 m. generolas majoras.
1920 m. grįžo į Lietuvą. 1920 m. birželio mėn. mobilizuotas į Lietuvos kariuomenę. 1920 m. liepos mėn.-1921 m. gegužės mėn. Aviacijos dalies vadas, inžinerijos generolas leitenantas. 1921–1927 m. su pertrauka – Lietuvos karinio oro laivyno vadas. Jo pertvarkytos karinės oro pajėgos dalyvavo mūšiuose su Lenkijos kariniais junginiais, jis pats skraidė į frontą. 1921 m. gegužės – 1922 m. vasario mėn. ėjo Lietuvos kariuomenės vado pareigas, t. p. dėstė Aukštuosiuose karininkų kursuose. Rėmė Jurgio Dobkevičiaus ir kitų entuziastų siekius Lietuvoje gaminti savus karo lėktuvus. 1925 m. Lietuvos automobilių klubo valdybos narys.
Nuo 1929 m. Čekoslovakijos bendrovės „Škoda“ atstovas Lietuvoje. 1940 m. birželio TSRS okupavus Lietuvą, išvyko į komandiruotę Čekoslovakijoje ir ten pasiliko. 1942 m. trumpam grįžo į Lietuvą ir vėl pasitraukė į Čekoslovakiją. 1945 m. gegužės mėn. Prahoje sovietinio saugumo suimtas, kalintas. 1945 m. rugsėjo mėn. iš lagerio paleistas, mobilizuotas į Raudonąją armiją. 1945 m. pab. demobilizuotas grįžo į Lietuvą. 1946 m. kovo mėn. TSRS saugumo vėl suimtas, karinio tribunolo sprendimu iki 1954 m. pabaigos kalintas lageryje. Palaidotas Petrašiūnų kapinėse.

Įvertinimas

1922 m. Vyčio kryžiaus 2 rūšies 1 laipsnio ordinas
Kristupas Krivickas

Biografija

1985–1996 m. mokėsi Vilniaus 54-ojoje, 59-ojoje ir 62-ojoje vidurinėse mokyklose, 1996–2000 m. studijavo Vilniaus universiteto Komunikacijos fakulteto Žurnalistikos institute.
1994–1995 m. – LTV laidos jaunimui „Gimnazistai“ kūrybinės grupės narys. 1995–1996 m. – dienraščio „Respublika“ korespondentas, LNK laidos „Prieštarauk“ redaktorius. 1996–1997 m. – LNK laidos „Lietuvos ryto TV“ žurnalistas. 1997–1998 m. – TV3 laidos „Lietuvos ryto TV“ žurnalistas, laidos „Kitas kampas“ redaktorius. 1998 m. – dienraščio „Lietuvos rytas“ ekonomikos skyriaus žurnalistas. 1998–1999 m. – LRT laidos „Aplinkybės tiriamos“ redaktorius ir vedėjas. 1999 m. – LNK laidų „Visiškai slaptai“, „Pavojinga zona“ redaktorius ir vedėjas. Nuo 2001 m. – UAB „Operatyvios ir nepriklausomos TV tarnybos“ direktorius, LNK laidos „Griūk negyvas“ prodiuseris. Nuo 2008 m. – UAB „TV Pro media“ vadovas.
Simonas Zalkindas

Biografija

Gimė 1869 m. lapkričio 21 d. Raseiniuose, vaistininkų šeimoje. 1888-1893 m. mokėsi mediciną Kazanės universitete. 1894 m. išsiųstas dirbti į Kalmukiją. Inicijavo ligoninės statybas Elistos mieste, rinko lėšas. 1902 m. ligoninės statyba buvo baigta. Toliau inicijavo gydymo įstaigų steigimąsi kitose Kalmukijos gyvenvietėse. Be ligoninių steigimo, inicijavo ir mokyklų statybas. 1911 m. dalyvavo mokslinėje ekspedicijoje, kuri tyrė tuberkuliozės paplitimą Kalmukijoje. 1914 m. pašauktas į karinę tarnybą, tačiau dėl ligų protrūkio Kalmukijoje grįžo gydyti vietos gyventojų. 1915 m. tapo tuberkuliozės gydymo departamento vadovu Astrachanės gubernijoje. 1919 m. tapo Astrachanės universiteto medicinos fakulteto dekanu. Už nuopelnus Kalmukijos regionui apdovanotas Anos ginklo ordinu. 1940 m. išėjo į pensiją, mirė 1941 m. kovo 18 d. Astrachanėje. Viena iš Elistos miesto gatvių pavadinta gydytojo garbei.
Garsas (Vilnius)

Istorija

Leido ir redagavo Juzefa Višinskienė. Išspausdino L. Giros, Jovaro eilėraščių, Žemaitės kūrinių. Spausdino M. Kuktos spaustuvė. Išėjo 6 numeriai.
Marinerio slėnis

Marinerio slėnis (lotyniškai Valles Marineris) tai į rytus nuo Tarsidės srities, lygiagrečiai Marso pusiaujui esanti kanjonų sistema, besitęsianti maždaug 4000 km. Marinerio slėnis yra daug didesnis už Žemėje esančius kanjonus, ir yra didžiausias žinomas tokio tipo darinys Saulės sistemoje. Marinerio slėnį atrado kosminis aparatas Mariner 9. Jo vardu slėnis ir buvo pavadintas.

Kilmė

Buvo pasiūlyta daug teorijų, aiškinančių šio geologinio darinio atsiradimą. Pagal vienas iš jų, slėnį sukūrė vandens sukelta erozija, pagal kitas - Marinerio slėnis atsirado dėl buvusio požeminės lavos srauto. Šiuo metu labiausiai pripažįstama teorija, kad slėnis susiformavo sutrūkinėjus Marso plutai. Plutos lūžių priežastis galėjo būti Tarsidės srityje vykstantis vulkanizmas. Iš ugnikalnių išsiveržusi lava galėjo tiek padidinti plutos apkrovą, jog ši neatlaikė ir lūžo. Vėliau dėl erozijos įgriuvus sienoms, slėnis išplatėjo.
Kryžkelės

Albumo informacija

Albumo buvo negalima nusipirkti parduotuvėse, tik kino teatruose, todėl albumas nepateko nei į vieną topą. Apie 500 000 albumo kopijų buvo išsiųsta po JAV kino teatrus, o į JK kino teatrus – 200 000 kopijų. Iš viso buvo 1 milijonas albumo kopijų.
Roma Giedraitienė

Biografija

1986 m. baigė Vilniaus pedagoginį institutą, rusų kalbos ir literatūros mokytoja.
buvusi Lazdijų Motiejaus Gustaičio gimnazijos direktorė.
Tėvynės sąjungos Lazdijų rajono skyriaus narė. 2000–2003 m., 2003–2004 m., 2007 m. (mandato atsisakė) ir nuo 2011 m. Lazdijų rajono savivaldybės tarybos narė. 
Vaikai Laurynas, Laimonas.
Nebitçi FT

Istorija

Klubas įkurtas 1960 m. daugkartiniai šalies čempionai.
Imagine Dragons

Pirmieji metai (2008–10)

2008 m. pagrindinis grupės vokalistas Dan Reynolds susipažino su būgnininku Andrew Tolman Brighamo Jango universitete, kuriame abu studijavo. Tolman pakvietė į grupę ir ilgalaikį mokyklos laikų draugą Daniel Wayne „Wing“ Sermon, kuris baigė Berklio muzikos koledžą. Vėliau Tolman pakvietė į grupę ir savo žmoną Brittany Tolman, kad taptų pritariančiąja vokaliste bei grotų klavišiniais. Tuomet Sermon pakvietė prie grupės prisijungti ir kitą Berklio muzikos studentą Ben McKee, kad užbaigtų grupės sudėtį. Grupė sulaukė didelio gerbėjų dėmesio jų gimtajame Provo miestelyje, Jutoje. Tuomet grupės nariai persikėlė į Las Vegasą, Dan Reynolds gimtąjį miestą, kuriame grupė įrašė ir išleido pirmuosius tris nedidelės apimties albumus.
2010 m. grupė išleido išleido EP pavadinimais „Imagine Dragons“ ir „Hell and Silence“, įrašytus „Battle Born“ studijoje Las Vegase. 2011 m. grupė sugrįžo į studiją. Trečiasis grupės EP „It’s Time“ buvo išleistas prieš grupei pasirašant įrašų sutartį.
Pirmąjį pasirodymą prieš didesnę auditoriją „Imagine Dragons“ surengė, kuomet grupės „Train“ vokalistas susirgo visai prieš pat „Bite of Las Vegas“ muzikos festivalį 2009 m. „Imagine Dragons“ buvo pasirinkti užpildyti „Train“ pasirodymui skirtą laiką ir pasirodė prieš daugiau nei 26 000 žiūrovų minią. Vietiniai „Geriausio 2011 m. albumo“ (Vegas SEVEN), „Geriausios 2010 m. vietinės indie grupės“ (Las Vegas Weekly), „Las Vegaso naujausio atlikėjo, kurį būtina pamatyti“ (Las Vegas CityLife), 2010 m. Vegas Music Summit Pagrindinio Atlikėjo bei kiti apdovanojimai pastūmėjo grupės karjerą teigiama linkme. 2011 m. lapkritį jie pasirašė kontraktą su „Interscope Records“ įrašų studija ir pradėjo dirbti su „Grammy“ laimėjusiu prodiuseriu iš Anglijos Alex da Kid. Po kiek laiko Andrew ir Brittany Tolman paliko grupę, o prieš pasirašant naują kontraktą 2011 m. lapkritį Ben McKee į grupę pakviestas Daniel Platzman užėmė būgnininko poziciją.