google/wiki40b huggingface dataset:
Podebradai

Istorija

Pirmą kartą rašytiniuose šaltiniuose paminėtas XII a. Pro šią vietovę ėjo svarbus kelias iš Prahos į Rytinę Čekiją ir toliau į Sileziją ir Lenkiją. Karalius Pžemyslas Otakaras II čia 1262–1268 m. pastatė akmeninę mūrinę pilį. Miestas suklestėjo ponų iš Kunštato ir Podiebradų valdymo laikotarpiu. Žymiausias šios dinastijos atstovas buvo čekų karalius Jiržis Podiebradietis. Jo sūnūs 1472 metais Podiebradams suteikė miesto teises. 1495–1839 metais Podiebradų valdas valdė karaliaus karūnos kanceliarija, o po to jas pirko Vienos bankininkas Jiří Sina.
1905 metais pilies teritorijoje išgręžtas įžymusis mineralinio vandens šaltinis (vėliau pavadintas „Poděbradka“). Po Pirmojo pasaulinio karo Podebradai tapo tikru kurortiniu miestu, žymiu ne tik Čekijoje, bet ir pasaulyje. Miesto sanatorijos specializavosi širdies ir kraujotakos ligų gydyme.
Moškėnų piliakalnis

Piliakalnis

Piliakalnis įrengtas atskiroje masyvioje kalvoje Laukupės kairiajame krante. Šlaitai statūs, 20–30 m aukščio. Aikštelė keturkampė, 38 x 50 m dydžio, apjuosta 0,5 m aukščio, 5 m pločio pylimu. Buvo du pylimų ir griovių žiedai. Pirmąjį žiedą 3 m žemiau aikštelės sudarė 0,5 m gylio griovys, už jo 210 m ilgio, 1,8 m aukščio, 8 m pločio pylimas. Už šio yra antrasis žiedas: 3 m pločio, 0.5 m gylio griovys. už jo antrasis 275 m ilgio, 2 m aukščio, 10 m pločio pylimas. Piliakalnis apardytas arimų, Š aikštelės krašte stovėjusio trianguliacijos bokšto, P šlaitu einančio kelio, nuardžiusio pylimus. Aikštelė dirvonuoja, pamažu užauga krūmais, šlaitai apaugę mišriu mišku.
Visose piliakalnio pašlaitėse, 5 ha plote yra papėdės gyvenvietė, kurioje rastas molinis verpstukas, brūkšniuotos ir grublėtos keramikos, šlako, gyvulių kaulų. Papėdės gyvenvietė užima 5 ha plotą.

Aplinkiniai piliakalniai

Žiobų piliakalnis 29 kmGudiškių piliakalnis 17 km
Sidabrinės piliakalnis 18 kmLukštų piliakalnis 18 kmBakšėnų piliakalnis 32 kmStasiūnų piliakalnis 24 km
Papilių piliakalnis (Rokiškis) 20 kmAukštupėnų piliakalnis 35 km
Vaduvų piliakalnis 16 kmJuodonių piliakalnis 24 km
Martiniškėnų piliakalnis 4 kmBaušiškių piliakalnis 16 km
Alsetos piliakalnis 8 km
Budriškės (Molėtai)

Istorija

Molėtų krikšto metrikų knygoje 1700 m. minimi Budreikiai, kuriuose gyveno Stanislovas Povilėnas, tapatintini su dab. Budriškėmis (netoli šio kaimo buvo Poviliškio vienkiemis). 1741 m. vardas Budriškės užrašytas Kuktiškių krikšto metrikų knygoje. XVIII a. kaimas priklausė Kuktiškių parapijai.
XIX a. Budriškės priklausė Zavadskio dvarui. XIX a. pabaigoje Pranskūnai, Tervydai, Smalakiai, Siručiai, Kumeliai, Stašiškiai, Butkai, nusipirkę žemės iš dvaro, čia atsikėlė nuo Užpalių bei Nolėnų Utenos rajone. Veliau atsikėlė ir Laurinavičiai iš Grybauskų kaimo netoli Kuktiškių, nusipirkę žemės sklypą su namais iš Stašiškio. Daskevičiai čia atsikėlė iš netoliese buvusio Papaščio kaimo, nusipirkę žemę iš Kumelių.
Valentinas Sventickas

Biografija

1951 m. spalio mėn. su tėvais buvo ištremtas į Rusijos Tomsko sritį, 1957 m. grįžo į Lietuvą. Mokėsi Šeštokų vidurinėje mokykloje. 1967–1972 m. Vilniaus universiteto Filologijos fakultete studijavo lietuvių kalbą ir literatūrą. 
1974–1979 m. savaitraščio „Literatūra ir menas“ Literatūros kritikos skyriaus vedėjas. 1979–1983 m. „Vagos“ leidyklos vyriausiojo redaktoriaus pavaduotojas. 1984–1986 m. „Vyturio“ leidyklos vyr. redaktorius. 1986 m. išrinktas LSSR rašytojų sąjungos valdybos sekretoriumi, 1994–2002 m. Lietuvos rašytojų sąjungos pirmininkas. 1991–2015 m. Lietuvos rašytojų sąjungos leidyklos vyr. redaktorius.
Dalyvavo steigiant „Vyturio“ leidyklą, nuo Maskvos nepriklausomą Lietuvos autorių teisių gynimo asociaciją, reorganizuojant LTSR rašytojų sąjungą į nepriklausomą organizaciją (1989), 8 m. buvo Poezijos pavasario – tarptautinio poetų festivalio – organizatorius.
Buvo įvairių visuomeninių kultūros organizacijų valdybų ir tarybų narys bei pirmininkas, šiuo metu – Monsinjoro Kazimiero Vasiliausko labdaros fondo valdybos pirmininkas, asociacijos LATGA tarybos, LRT administracinės komisijos, žurnalo „Metai“ redakcijos kolegijos narys, knygų serijos „Lietuvių literatūros lobynas. XX amžius“ redaktorių tarybos narys ir koordinatorius.
Nuo 1978 m. Lietuvos rašytojų sąjungos narys. 
Spaudoje daugiausia rašo apie šiuolaikinę lietuvių poeziją, reiškiasi kaip eseistas.
KF Ballkani

Istorija

Klubo ištakos siekia 1947 m. Kosovui tapus nepriklausoma valstybe, klubas dalyvauja šalies futbolo pirmenybėse.
AB Klaipėdos kranai

AB "Klaipėdos kranai" istorija siekia 1967 metus, kai buvo įkurta Klaipėdos 5-oji mechanizacijos valdyba pavaldi tuometiniam Statybos ministerijos trestui.

Istorija

1992 m. įmonė buvo privatizuota ir tapo AB "Klaipėdos kranai". Bendrovė užima 5,6 ha teritoriją prie pagrindinės krovininio transporto magistralės į tarptautinę jūrų perkėlą. 2016 m. įmonei pradėtas likvidavimo procesas.

Paslaugos

Bendrovė yra atestuota ir atlieka geležinkelio kelių statybos ir remonto darbus; pokraninių kelių, vietinės reikšmės kelių bei aikštelių (be asfalto dangos) įrengimą; pastatų ir kitų statinių nugriovimą ir išardymą; bokštinių, ožinių, tiltinių, portalinių kranų montavimą ir remontą; žemės darbus ypatingos svarbos statybos objektuose; metalo konstrukcijų gamybą ir montavimą; remontuoja visų tipų automobilinius vilkikus ir puspriekabes, atlieka jų techninį aptarnavimą bei prekiauja atsarginėmis dalimis. AB Klaipėdos kranai turi licenziją ir sunkiasvorių negabaritinių krovinių vežimu.

Sertifikatai

Bendrovės paslaugų ir gaminamos produkcijos kokybę garantuoja kokybės valdymo sistema LST EN ISO 9001: 2000.
MetLife Building

Istorija

Kai Pan Am Building buvo atidarytas 1963 metų kovo 7 dieną, jis buvo didžiausias komercinių ofisų pastatas pasaulyje. Pastatas yra svarbi Manheteno dangoskyros dalis bei vienas iš penkesdešimties didžiausių JAV pastatų. Pan American World Airways buvo pastato savininkas daugelį metų. Kompanijos logotipas buvo vaizduojamas pietinėje ir šiaurinėje, o gaublio logotipas rytinėje ir vakarinėje dangoraižio dalyje. 1981 metais Metropolitan Life Insurance Company nupirko pastatą iš Pan Am. Kai Pan Am nutraukė operacijas 1991 metais, MetLife pakeitė Pan Am logotipus pietinėje ir šiaurinėje dalyje, bei pervadino pastatą į MetLife Building.
2005 metais MetLife pardavė dangoraižį už 1,72 milijardus JAV dolerių Tishman Speyer Properties kompanijai.
Romualdas Inčirauskas

Romualdas Inčirauskas (1950 m. rugpjūčio 28 d. Anykščiuose) – Lietuvos skulptorius, medalininkas, tapytojas.

Biografija

1974 m. baigė Telšių taikomosios dailės technikumą, 1979 m. – metalo plastiką Estijos dailės institute. Nuo 1979 m. Telšių taikomosios dailės technikumo (1989–1998 m. Telšių aukštesnioji taikomosios dailės mokykla, nuo 1998 m. Vilniaus dailės akademijos Telšių dailės fakultetas) dėstytojas, nuo 1998 m. docentas, nuo 2010 m. – profesorius.
Nuo 1986 m. Lietuvos dailininkų sąjungos narys. Nuo 1998 m. Tarptautinės medalininkų federacijos (FIDEM) narys, nuo 1985 m. Tarptautinių medalių kūrėjų stovyklų Telšiuose, FIDEM medalių parodų, Baltijos medalių trienalių dalyvis.
Žmona – dailininkė tekstilininkė, pedagogė Zita Mackevičiūtė-Inčirauskienė (g. 1951 m.), vaikai: reklamos dizaineris Ignotas Inčirauskas (g. 1975 m.), dailininkė tekstilininkė Severija Inčirauskaitė-Kriaunevičienė (g. 1977 m.), dailininkas Kazimieras Inčirauskas (g. 1989 m.).

Kūryba

Kuria metalo plastiką: Telšių Šv. Antano Paduviečio katedros centrinių durų skulptūrinė- reljefinė plastika skirta Žemaitijos krikšto 600osioms metinėms (2007–2009). („Mini Edenas“ 1997 m., „Metamorfozė“ 1999 m., „Kėdė“ 2000 m.) Sukūrė 42 medalius, tarp jų „Nostalgija“ I–III 1979 m. , Antanas Strazdas 1986 m., Kristijonas Donelaitis 1988 m., Paulius Galaunė 1989 m., Čijunė Sugihara 1992 m. , „Tryškiai“ 1992 m., „Dešimtoji medalininkų stovykla“ 1994 m., „Telšių Ješiva“ 2002 m., „Amžina diskusija“ 2004 m.) Metalo plastikai būdinga įvairių formų sintezė, paradoksalumas. Medaliai sukurti derinant įvairias medžiagas ir techniką, jiems būdinga stilizuotas piešinys, poetiškumas, ironija.
Tapybos kūrinių svarbiausias akcentas – paukščiai („Folklorinis“ 1997 m., „Gėlių kvepėjimas“ 1999 m., „Paženklintas“ 2001 m., Iškilmingi pusryčiai 2003 m., „Ežeras lyjant“ 2004 m.) 
Nuo 1979 m. dalyvauja parodose. Darbų yra privačiose kolekcijose Izraelyje, Vokietijoje, Italijoje, Japonijoje, Austrijoje, Švedijoje, JAV ir muziejuose, tarp jų – ir Britų muziejuje Londone.
Liudas Nezabitauskis

Biografija

1926 m. baigė Telšių gimnaziją, 1932 m. – teisės studijas Vytauto Didžiojo universitete.
Nuo 1924 m. bendradarbiavo leidiniuose „Vairas“, „Lietuva“, „Lietuvos aidas“, Lietuvis. Dirbdamas Šiaulių apygardos teismo tardytoju, rašinius spausdino leidiniuose „Šiaurės Lietuva“, „Gimtasai kraštas“, „Tautosakos darbai“, o perkeltas į Klaipėdą – dienraštyje „Vakarai“. Rašė teisės, ekonomikos ir kraštotyros klausimais. Buvo Lietuvos žurnalistų sąjungos narys.
Apdovanotas Klaipėdos išvadavimo medaliu ir Lietuvos didžiojo kunigaikščio Gedimino ordino IV laipsnio ordinu.
Leukizmas

Leukizmas (angl. Leucism, iš gr. λευκός, leukos 'baltas') – gyvūno organizmo būklė, kai odoje, plaukuose ir plunksnose melanino yra žymiai mažiau nei norma ar visai nėra. Leukizmą sukelia recesyvinis alelis. Gyvūnams leukistams būdingas baltas kailis (plunksnos ar žvynai), tačiau akys ir kiti organai ar audiniai paprastai normalios spalvos. Tuo tarpu gyvūnams albinosams būdingos raudonos akys.

Mechanizmas

Leukizmu vadinami keli fenotipo variantai, kuriuos sukelia pigmentinių ląstelių diferenciacijos ir/ar migracijos iš nervinės skiauterės į odą, plaukus ar plunksnas organizmo vystymosi metu sutrikimai. Dėl jų visas kūno paviršius (jei neišsivysto visos pigmentinės ląstelės) ar jo lopai (jei neišsivysto atskiros pigmentinių ląstelių zonos) nebeturi pigmentinių ląstelių, kurios sintetintų pigmentus.
Visi pigmentinių ląstelių tipai diferencijuojasi iš tų pačių multipotentinių pirmtakų, tad dėl leukizmo gali sumažėti visų tipų pigmentų. Tuo leukizmas skiriasi nuo albinizmo, nors juos dažnai painioja. Albinosų organizmuose nesintetinamas tik melaninas, nors melanocitai ir melanoforai yra savo vietose. Pvz., rūšyse, kurios turi dar ir kitokių pigmentinių ląstelių (pvz., ksantoforų) albinosai būna ne visiškai balti, o blyškiai geltoni.
Dažniau pasitaiko ne visiškas leukizmas (visiškai baltas kailis), o dalinis leukizmas (lokalizuota ar dalinė hipopigmentacija), dėl ko gyvūno kailis turi netaisyklingų baltų dėmių. Likęs kailis būna normalios spalvos ir normalaus rašto. Toks dalinis leukizmas pasireiškia kaip keršumas. Balto ir normalios spalvos kailio plotų santykis gali smarkiai skirtis skirtingose kartose, net tų pačių tėvų palikuonyse. Taip būna arklių, karvių, šunų, miesto varninių paukščių, ir karališkųjų pitonų tarpe. Pasitaiko ir daugelyje kitų rūšių.
Kitas žymus albinizmo ir leukizmo skirtumas yra akių spalva. Dėl melanino nesintezės jo trūksta tiek tinklainės pigmentiniame sluoksnyje, tiek akių rainelėse, tad albinosų akys dėl prasišviečiančių eritrocitų atrodo raudonos. Tuo tarpu daugelio leucistinių gyvūnų akys yra normalios spalvos. Taip yra todėl, kad tinklainės pigmentinio sluoksnio melanocitai kyla ne iš nervinės skiauterės, o atsipumpuravusios nervinio vamzdžio dalių, kurios tampa optinėmis taurėmis, kurios vėliau sudaro akių tinklaines. Kadangi jų vystymosi kelias gana nepriklausomas, todėl jų nepaveikia leukizmo priežastys.
Genai, kurie mutavę gali sukelti leukizmą, yra c-kit.
Posmilgė

Kultūriniai augalai

Svarbiausia yra abisininė posmilgė (Eragrostis tef, amh. t.eff, Tig. t.aff), paprastai dar vadinama tefu (pavadinimas kilęs iš amcharų kalbos). Tai – vienas pagrindinių javų Etiopijoje, čia prijaukintas jau gerokai prieš mūsų erą, ir labai svarbus Etiopų virtuvėje: iš jo gaminama etiopiška duona inžera.
Tefo grūdai yra labai smulkūs, dėl ko iš vienos saujos galima apsėti visą lauką. Tai ypač pravartu propaguojant klajoklinį gyvenimo būdą.
Vytautas Matulevičius

Biografija

Brolis Algimantas Matulevičius. 1970 m. baigė Vilniaus 22-ąją vidurinę mokyklą, 1975 m. Vilniaus universiteto Istorijos fakultete – žurnalistikos specialybę. Studijavo Visuomenės mokslų akademijos kultūros katedros aspirantūroje, 1989 m. apgynė disertaciją „Visuomenės gyvenimo prieštaravimai ir meninis konfliktas“.
Laikraščio „Komjaunimo tiesa“ redakcijos korespondentas, atsakingasis sekretorius. Vėliau – Maskvoje ėjusio leidinio „Molodiožnaja pečat“ (Jaunimo spauda) atsakingasis sekretorius, literatūrinio žurnalo „Družba“ (Draugystė) darbuotojas. 1989 m. grįžo į Lietuvą kaip laikraščio „Pravda“ korespondentas. Tačiau 1990 m. balandžio mėn. dienraštyje „Respublika“ paskelbė viešą pareiškimą laikraščio „Pravda“ vyr. redaktoriui dėl priešiško Lietuvos laisvėjimo procesų vertinimo laikraštyje, atsisakė bendradarbiauti šiame leidinyje.
Nuo 1990 m. dirbo Lietuvos televizijoje. Debiutavo laidoje „Veidrodis“. 1991 m. rusų desantininkams užgrobus Lietuvos televiziją, dalyvavo atkuriant televizijos programas kaip žurnalistas ir kaip Visuomeninių laidų redakcijos vyriausiasis redaktorius. Tuo metu iš Lietuvos Aukščiausiosios Tarybos pastate įrengtos laikinos studijos buvo pradėtos transliuoti publicistinės laidos, tarp kurių ir jo rengiamas „Krantas“, iš pradžių ėjęs kas savaitę, vėliau – kas dvi savaitės. 1992–1997 m. šią laidą transliavo Lietuvos televizija, 1997–2001 m. – Baltijos TV.  2002 m. BTV transliuota „Vytauto Matulevičiaus laida“.
2002–2004 ir 2005–2006 m. individualios įmonės „Krantas“ direktorius. 2004–2005 m. UAB „Lietuvos ryto“ televizija“ žurnalistas. 2005–2011 m. viešosios įstaigos „Krantas“ direktorius. 2009–2012 m. Europos parlamento nario Rolando Pakso padėjėjas. 2012–2016 m. Seimo narys („Drąsos kelias“).
Kaula

Kaula – maža pusmėnulio formos salelė Havajų salyne, 34,6 km į pietvakarius nuo Niihau. Sala yra nugrimzdusio užgesusio ugnikalnio viršūnė (paskutinis išsiveržimas prieš 4-5 mln. metų). Negyvenama.
Kaula nuo seno buvo žinoma havajiečiams. Salą dažnai lanko žvejai, ji naudojama karinėms pratyboms. Nuo 1932 m. įrengtas švyturys (antras pagal aukštį virš jūros lygio Jungtinėse Amerikos Valstijose (aukščiausias – Lehua salelėje  ). Dėl stačių šlaitų išsilaipinti sudėtinga.
Saloje auga keliolikos rūšių žolės, lankosi paukščių, veisiasi skruzdės.
Hebei China Fortune FC

Istorija

Klubo ištakos siekia
Purvo nuošliauža

Purvo nuošliauža – viena iš nuošliaužos rūšių.
Tokio pobūdžio nuošliaužos uolienos būna prisotintos vandeniu. Purvo srautas gali judėti iki 10 km/h greičiu. Susidariusi laikina tekmė griauna viską savo kelyje. Purvo srautai ugnikalnių aktyvumo zonose vadinami laharais.
Purvo nuošliaužas gali iššaukti tokie veiksniai, kaip smarkios liūtys, sniego tirpimas bei požeminis vandens srautas išgraužiantis įskilusias pamatines uolienas.
Konstantinas Daikoviciu

Biografija

Nuo 1938 m. Klužo-Napokos universiteto profesorius. Nuo 1955 m. Rumunijos mokslų akademijos narys.
1924–1936 m. tyrė Transilvanijos archeologijos paminklus. Nagrinėjo dakų ir senovės Romos Dakijos provincijos istoriją.
Ričardas Murnikovas

Biografija

1985 m. baigė Klaipėdos 18 profesinę technikos mokyklą.
1989 m. vede Natalija Duchovič - Murnikoviene
1999 m. išsiskyrė Natalija Murnikoviene
Kamoteso jūra

Kamoteso jūra (angl. Camotes Sea) – maža tarpsalinė jūra Filipinų salyne tarp Rytų Visajo ir Centrinio Visajo.
Šiaurėje ir rytuose nuo jūros yra Leitės sala, pietuose – Boholis, vakaruose – Sebu.

Šiaurės vakaruose Kamoteso jūra jungiasi su Visajų jūra, pietuose Kanigao sąsiauriu (angl. Canigao Channel) ir Sebu sąsiauriu – su Boholio jūra.
Kamoteso jūroje yra Kamoteso salos (jūros centre) ir Maktano sala (prie pat Sebu salos).
Didžiausias gylis – 323 m. Klimatas tropinis, musoninis. Birželio–spalio mėnesiais dažni taifūnai. Vandens temperatūra žiemą 24–27°С, vasarą 28–29°С. Druskingumas apie 34,5 promilės. Potvynių aukštis – 1–2 m.
Avilčių piliakalnis

Aplinkiniai piliakalniai

Gaigalų piliakalnis 2 km
Alantos piliakalnis 6 kmRunionių piliakalnis 9 km
Svobiškėlio piliakalnis 7 kmKarališkių piliakalnis 7 km
Suginčių piliakalnis 13 kmVališkių piliakalnis 11 km
Perkalių piliakalnis 12 kmSližiškių piliakalnis 7 km
Čiulėnų piliakalnis 12 kmDaubariškių piliakalnis 14 km
Paželvių piliakalnis 17 kmLiesėnų piliakalnis 10 km
Pazadvorijos piliakalnis 16 kmKampų piliakalnis 6 km
Malkesto piliakalnis 11 km
Jamaikos transportas

2002 m. Jamaikoje buvo 19,000 km kelių, iš kurių 13,433 buvo išgrįsti.

Geležinkeliai

Geležinkeliai tęsiasi 272 km. Iš jų 207 km priklauso Jamaikos geležinkelių kompanijai.

Jūrų uostai

Pagrindinis jūrų uostas Kingstonas tvarko beveik visą šalies importą, bet mažai eksportuoja. Likęs eksportas tenka kitiems 18 uostų. Daugiau nei 30 kompanijų teikia kelionių ir krovinių paslaugas. Kingstono jūrų uostas yra moderniausias Karibuose.
Moriskai

Istorija

Krikščionims atkariaujant iš musulmonų Ispaniją, pasidavusiems musulmonams buvo garantuota tikėjimo laisvė (mudecharai). 1492 m. žlugus paskutinei maurų valstybei – Granadai, musulmonų padėtis pablogėjo. 1502 m. Granadoje, 1526 m. Valensijoje ir Aragone jiems liepta išvykti iš šalies arba apsikrikštyti. Daugelis naujakrikštų rasiškai nesiskyrė nuo senųjų buvusiose Ispanijos musulmonų valstybėse gyvenusių krikščionių. Nepaisydami represijų, maurai priešinosi kultūrinei asimiliacijai, kalbėjo arabų kalba, laikėsi savo tradicijų. Daugelis slapta išpažino islamą, ispanų kalba leido religines knygas, nes tą jiems leido už Ispanijos ribų gyvenę dvasininkai. Ispanijos karalius Pilypas II 1566 m. išleido ediktą, draudžiantį maurams, gyvenantiems Grenadoje, kalbėti arabų kalba. Ediktas draudė ir tradicinius maurų drabužius bei papročius. 1569–1571 m. moriskai sukilo ir išsilaisvino Siera Nevados kalnuose. Po dvejų metų buvo nugalėti ir 1609 m. specialiu ediktu galutinai išvaryti iš Ispanijos. Dalis jų pasklido po Šiaurės Ispaniją, apie 300 000 apsigyveno Alžyre, Tunise, Maroke. Per kelias kartas jie buvo asimiliuoti, bet savitos moriskų kultūros apraiškų Šiaurės Afrikos šalyse išliko ir XXI a. pradžioje.
Arnas Ališauskas

Biografija

1995 m. Vilniaus universitete baigė lituanistiką.
Dirbo savaitraščio Literatūros ir meno bei dienraščio Lietuvos ryto redakcijose, nuo 1998 m. redaktoriumi Prezidentūroje. Lietuvos rašytojų sąjungos narys (nuo 1998 m.).
Bristol Rovers FC

Istorija

Nuo 1996 m. rugpjūčio klubas žaidžia „Memorial“ stadione, bet dėl vykdomų darbų laikinai žaidžia „Whaddon Road“.
Okinavos prefektūra

Klimatas ir gamta

Salos, priklausančios prefektūrai, yra koralinės kilmės, todėl dėl lietaus erozijos čia atsirado daug uolų, kurios labai pagelbėjo Okinavos mūšio metu. Turistus ypatingai traukia plati klintinė Giokusendo ola.
Sakoma, kad Okinavos paplūdimiai – gražiausi Japonijoje. Klimatas taip pat labai tinkamas poilsiavimui – didžiąją metų dalį čia laikosi ne žemesnė kaip 20 °C temperatūra.
Okinavos gyventojai pasižymi ilgaamžiškumu. Čia šimtamečių gyvena daugiau nei bet kur kitur Japonijoje, o vidutinė gyvenimo trukmė yra pati didžiausia pasaulyje: vyrai čia gyvena vidutiniškai 90 metų, moterys – net 93 metus. Teigiama, kad taip yra dėl to, jog Okinavos gyventojai pagrinde minta žuvimi ir daržovėmis.

Autostrados

Pagrindiniai greitkeliai Okinavos prefektūroje – Okinavos autostrada. Taip pat svarbūs greitkeliai – Nahos oro uosto greitkelis ir 58, 329, 330, 331, 332, 390, 449, 505, 506 ir 507 plentai.

Geležinkeliai

Okinavos vienbėgis geležinkelis – vienintelis geležinkelis prefektūroje. Traukinys pakankamai negreitas – jo didžiausias greitis 65 km/h.

Uostai

Okinavos prefektūra turi daug uostų. Pagrindiniai šeši yra įsikūrę Nahoje, Untene, Kinvane, Nakagusukavane, Hirare ir Išigakyje.
Notaro ženklas

Notaro ženklas (lot. Signum, Chyrographum, Symbolum, Piczetum; vok. hantzeichen, mal, signetum, signetum publicum - „viešasis ženklas“ arba signetum notarile - „notarinis ženklas“) - asmeninis notaro identifikavimo ženklas. Susiformavo XI-XII a. Lygiavertis antspaudui. 
Forma - sudėtingėjantis kryžius, stovintis ant pjedestalo.

Istorija

Vieta, kurioje būdavo dedamas ženklas, iki XIII amžiaus vidurio keitėsi, tačiau ženklas beveik visada buvo dokumento pabaigoje. Nuo XIV amžiaus notaro ženklas visada būdavo dokumento pabaigoje, kairėje pusėje, šalia liudijimo formulės bei notaro parašo. 
XIV amžiaus viduryje pasirodė prierašai (šūkiai) kaip papildomas elementas, dažniausiai jie buvo iš Biblijos, vėliau - taip pat pasaulietiniai (pvz., suum cuique); tai teisiškai nebuvo reguliuojama.
1512 m. Vokietijos imperijos notariato įstatymas (Reichsnotariatsordnung) neįnešė nieko nauja.
Nuo XV amžiaus vidurio ženklinti pagal galimybes naudojamas antspaudas. 
Tik XVII amžiuje imta notarui oficialiai suteikti ženklą. Būdavo daug jo variantų. Notaro karjeros metu ženklas retai keisdavosi. Daugiausiai, kai notaras savo valdovo aurizacijai taip pat gaudavo Popiežiaus.
Notaro ženklas išnyko 1806 m. su Vokietijos imperijos pabaiga.
Paprastasis kuoduotasis pingvinas

Paplitimas

Populiacijoje apie 150 000 individų. Didžiausios kolonijos yra Antipodų ir Baunčio salose, o ne tokios gausios – Oklendo ir Kempbelo salose.

Išvaizda

Vidutinio dydžio pingvinai. Kūno ilgis – 50–70 cm. Sveria nuo 2,5 iki 4 kg, svoris priklauso nuo metų laiko. Patinai stambesni už pateles. Galva, nugara ir išorinės sparnų pusės yra juodos spalvos. Pilvas baltas. Sparnų vidinė pusė balta su juodomis dėmėmis. Ilgų geltonų plunksnų kuokštai prasideda virš antsnapio, virš akių išplatėja ir tęsiasi link viršugalvio. Nuo kitų kuoduotųjų pingvinų skiriasi tuo, kad kuokštų plunksnas geba pastatyti piestu. Jauniklių kuokštai yra trumpesni. Snapas yra laibas ir ilgas, rudai oranžinės spalvos. Posnapyje yra plikos odos raukšlė. Pėdos rožinės, pirštai sujungti plaukiojamąja plėve.

Biologija

Didžiąją metų dalį praleidžia vandenyje, sausumoje būna tik kai poruojasi, peri, augina jauniklius ir šeriasi. Labai socialus paukštis: medžioja grupėmis, vieni kitus įspėja apie pavojus, gyvena didelėse ir triukšmingose kolonijose. Minta kriliumi, kalmarais ir smulkiomis žuvimis.
Rugsėjo mėnesį į veisimosi vietas grįžta patinas. Patelės grįžta dviem savaitėmis vėliau. Lizdas kraunamas akmenuotuose pakrantės šlaituose iš dumblo, akmenukų ir žolės. Spalio mėnesį patelė padeda du kiaušinius. Jie yra šviesiai mėlyni arba šviesiai žali, bet greitai įgauna rudą spalvą. Antras kiaušinis padedamas 5 dienomis vėliau už pirmąjį ir yra dvigubai už jį didesnis. Beveik visada pirmas kiaušinis yra neapvaisintas. Perėjimas trunka 35 dienas. Peri abu tėvai. Išsiritus jaunikliams patinas juos saugo nuo plėšrių paukščių ir šildo, o patelė maitina. Po 3–4 savaičių abu tėvai ieško maisto, o jaunikliai, grupelėse, jų laukia ant kranto. Vasario mėnesį apsiplunksnavę jaunikliai išplaukia į jūrą maitintis savarankiškai.
Suaugę pradeda šertis sausio mėnesį. Šeriasi 26–30 dienų. Šėrimosi metu nesimaitina, todėl netenka pusės savo svorio.

Apsauga

Pasaulinės gamtos apsaugos organizacijos duomenimis paprastasis kuoduotas pingvinas nykstanti rūšis.
Per paskutinius 45 metus paprastojo kuoduotojo pingvino populiacija sumažėjo maždaug 50 %. Populiacijos mažėjimo priežastys nėra tiksliai žinomos. Perėjimo vietose nėra natūralių gamtos priešų, nes vieninteliai žinduoliai, gyvenantys salose, yra pelės. Antipodų ir Baunčio salos įtrauktos į Pasaulio paveldo sąrašą kaip gamtos paveldo objektas, jokia ūkinė žmogaus veikla nevyksta. Populiacijos būklė nuolat stebima.