Ispanijos ekonomika

Užsienio prekyba

Nepaisant sunkios Ispanijos ekonomikos padėties pastaruoju metu, Ispanijos situacija tarptautinėje prekyboje pagerėjo. Bumo metu Ispanijos prekybos deficitas buvo pasiekęs rekordinius 10% BVP (2007 m.). Krizės metu Ispanija ženkliai sumažino importą, padidino eksportą ir pritraukė daugiau turistų. 2013 m., pirmą kartą per tris dešimtmečius, Ispanija turėjo teigiamą užsienio prekybos balansą.
Svarbiausiai Ispanijos prekybos partneriais yra ES šalys, pirmiausia Jungtinė Karalystė, Prancūzija, Vokietija ir Lenkija. Per tarptautines korporacijas Europos erdvėje veikia ir ispanų kapitalas. Endesa valdo elektros energijos gamybos ir paskirstymo įmones visose Pietų Europos šalyse, ypač jos vaidmuo jaučiamas Italijoje (7 proc. elektros generacijos ūkio šakų) ir Prancūzijoje (15 proc. rinkos). Telefónica turi trečiosios kartos mobilaus ryšio licenzijas Vokietijoje, Italijoje, Šveicarijoje ir Austrijoje.

Frankizmas

Fransisko Franko diktatūros laikotarpiu (1939–1975 m., t. p. žr. frankizmas) Ispanijos ekonominė politika iki XX a. šeštojo dešimtmečio pradžios siekė išlaikyti šalies nepriklausomybę nuo importo ir eksporto. Šios politikos priežastys buvo Franko siekis neįtraukti Ispanijos į pasaulinį karą, o pokaryje – prasti politiniai santykiai su valstybėmis nugalėtojomis. Ši ekonominė politika nepasiteisino. Šeštajame dešimtmetyje, vėliausiai nuo 1959 m., pradėta įgyvendinti nauja ekonominė politika. Pagal Prancūzijos pavyzdį šalis atsivėrė užsienio investicijoms ir prekybai su svarbiausiais ekonominiais partneriais, o tai lėmė Ispanijos ūkio sėkmę. Šalis ėmė mažinti ekonominį atsilikimą nuo likusios Europos.

Autarkijos siekiai

Svarbiu pramonės ekonominės politikos instrumentu buvo 1941 m. įkurtas Instituto Nacional de Industria (INI). Per šį valstybinį holdingą vyriausybė spartino Ispanijos industrializaciją: kūrė dukterines įmones kalnakasybos, energijos ir dujų tiekimo, naftos, metalo apdirbimo, automobilių ir lėktuvų gamybos, laivų statybos, trąšų ir kitose pramonės šakose. Papildomomis priemonėmis buvo apsauginiai muitai ir reguliuojamos maksimalios kainos. 1939 m. įkūrus Instituto Nacional de Colonización atsirado institucija, kuri supirkinėjo žemes ir kūrė žemės ūkio gyvenvietes.
Finansuose nuo 1940 m. gegužės 17 d. pradėta įgyvendinti „status quo“ politika, kuri reiškė, kad finansai buvo griežtai reguliuojami, pvz., naujų bankų kūrimas buvo apsunkintas, o užsienio bankams neleidžiama veikti Ispanijoje.
Po Ispanijos pilietinio karo privatūs geležinkeliai finansiškai buvo labai silpni. Dėl to Franko vyriausybė 1941 m. sausio 24 d. nacionalizavo daugumą geležinkelių ir juos apjungė į geležinkelio įmonę Red Nacional de los Ferrocarriles Españoles (RENFE).
1940 m. darbininkai buvo suburti į tam tikrą vieningą profesinę sąjungą Organización Sindical Española (OSE), kurios pirmininkas turėjo ministro rangą. Ši organizacija susidėjo iš atskirų šakinių organizacijų, vadinamųjų Sindicatos verticales.
Buvo sukurti kareivių drausmės darbo batalionai (Batallones Disciplinarios de Soldados Trabajadores), kuriuose buvo beveik 100 000 asmenų, kurie buvo naudojami, pvz., užtvankų ir greitkelių statybai. Išskirtiniais projektais buvo Gvadalkviviro drėkinamasis kanalas (Canal de Riego del Bajo Guadalquivir) ir didžiausias Europoje Carabanchel kalėjimas.
Instituto Español de Moneda Extranjera (IEME) (1939–1973) tarp 1939 ir 1947 m. nustatė oficialų 10,95 pesetos kursą už JAV dolerį. 1948 m. buvo įvesta keliolika keitimo kursų. Taip importuojamiems produktams buvo nustatyti devyni kursai, o eksportui – penkiolika keitimo kursų. IEME buvo pavaldi Prekybos ministerijai, tuo tarpu Finansų ministerija per Ispanijos banką vykdė Ispanijos pinigų politiką.

Šalies atsivėrimas

Tik 1953 m. rugsėjį sudarius JAV ir Ispanijos gynybos sutartį, Madrido paktą, Ispanijai pavyko išeiti iš tarptautinės izoliacijos. Svarbiausia tuo metu atsiradusi karinė bazė buvo jūrų pajėgų bazė Rota. 1955 m. gruodžio mėn. Ispanija buvo priimta į Jungtines Tautas. Su šiais įvykiais susijusi JAV ekonominė parama siekė 170 mln. dolerių (1955 m. spalio mėn.).