google/wiki40b huggingface dataset:
Vėjavaikė

Siužetas

Pradinukų auklėtoja, trisdešimtmetė senmergė Pauline „Poppy“ Cross gyvena Londone su kambarioke ir geriausia drauge Zoe. Kai pavagiamas Poppy dviratis ji nusprendžia pirmą kartą savo gyvenime lankyti vairavimo pamokas.
Jos naujasis vairavimo mokytojas Scott yra emociškai pažeidžiamas, kenčiantis nuo pykčio problemų ir nuolatos pabrėžia savo įsitikinimus dėl mizoginijos, sąmokslo teorijos ir rasizmo.
Poppy yra atsidavusi savo auklėtiniams, bet jos gyvenimas nepatenkina jos visų lūkesčių. Ji pradeda lankyti flamenko ir batuto pamokas. Poppy su draugais ir jaunesniąja seserimi dažnai laiką praleidžia vietinėje aludėje.
Grįždama iš sesers užmiesčio vilos ji pastebi aplink jos namus besisukinėjanti jos vairavimo instruktorių Scott, bet pabandžius su juo pašnekėt jis pabėga. Kitos vairavimo pamokos metu Scott tvirtina nieko apie tai nežinantis. Dėl nepastovios jo emocinės būklės įvyksta konfliktas, kurio metu Scott išsako savo pavydą dėl naujojo Poppy vaikino.
Paskutinėje filmo scenoje Poppy geriausia draugė Zoe pasiūlo jai nebebūti tokiai mielai visiems nepažįstamiems.
Įmonės kodas

Įmonės kodas (įm. k.) - organizacijos identifikacinis numeris, naudojamas, pateikiant informaciją apie organizaciją, sudarant sandorius; specialus kodas, kurį gauna užregistruotas subjektas. Kai kuriose valstybėse įmonės kodą galima nustatyti pagal PVM mokėtojo kodą.
Aukštaitijos rytas

Aukštaitijos rytas – laikraštis Panevėžio krašto žmonėms, leistas 1992 m. Panevėžyje.

Istorija

Rašė visuomeniniais ir politiniais klausimais. Išėjo 61 numeris. Tiražas 5100 egz. 1992 m. rugsėjo 1 d. vietoj laikraščių „Aukštaitijos rytas“ ir „Panevėžio savaitė“ pradėtas leisti „Panevėžio rytas“.
Redagavo Liuda Jonušienė.
Variklinis vagonas

Variklinis vagonas (angl. power car, rus. моторный вагон) – vagonas, kuriame įrengtas traukos variklis (garo, dyzelinis ar elektros) arba automotrisė. Toks vagonas atlieka dvejopas funkcijas – tiek paprasto vagono (keleivių ar krovinių pervežimas), tiek lokomotyvo (traukinio varymas). Varikliniai vagonai (ne automotrisės) paprastai yra naudojami kaip traukinių dalys.
Varikliniai vagonai būdingi geležinkeliams (įskaitant metro traukinius) ir tramvajams. Anglišku terminu angl. power car vadinami ir lokomotyvai, kurie savo forma estetiškai ir aerodinamiškai suderinti su likusiu traukiniu.
Beveik visi greitieji traukiniai naudoja variklinius vagonus, dažnai – abiejuose galuose. Pvz., JAV kompanijos „Amtrak“ traukiniai Acela (gaminami Kanados kompanijos „Bombardier“) sudaryti iš 6 keleivinių vagonų ir dviejų variklinių vagonų galuose.
Pseudofosilija

Pseudofosilijos – neorganiniai objektai ar įspaudai, kuriuos dėl klaidinančios išvaizdos galima palaikyti fosilijomis. Kartais nuosėdinės uolienos nusėsdamos suformuoja sudėtingas formas, kurios primena suakmenėjusius augalus ar gyvūnus. Pavyzdžiui, mangano oksidas kristalizuodamasis suformuoja medžio pavidalo formas – dendritus, kurie primena augalus.
Gilgitas-Baltistanas

Geografija

Senovinis regiono, kurį apima dabartinis administracinis vienetas, pavadinimas yra Balavaristanas (urd. بلاورستان). Šioje teritorijoje yra aukščiausios Pakistano viršukalnės (K2, Nanga Parbatas ir kt.), čia persipina Pamyro, Himalajų, Hindukušo, Karakorumo kalnai. Gilgite-Balistane driekiasi vieni ilgiausių kalnų ledynų pasaulyje (Biafo, Baltoro, Baturos), yra keletas aukštikalnių ežerų (Šeosaras, Satpara, Rušas, Kačura). Svarbiausios upės – Gilgitas, Hunza. Kalnų papėdėje driekiasi Deosajaus plynaukštė, yra įkurtas nacionalinis parkas.

Gyventojai

Gilgito-Baltistano etninė sudėtis gerokai skiriasi nuo likusio Pakistano – čia daugiausiai gyvena tibetiečiams giminingi baltai, šinai, burušai ir daug kt., taip pat yra kašmyriečių. Nors dabar dauguma krašto gyventojų yra musulmonai (paplitęs izmailizmas), tačiau kultūriškai čia jaučiama Tibeto budizmo ir šamanizmo (bon) įtaka.
Miestuose gyvena 14 % gyventojų. Didesni miestai: Gilgitas, Skardu, Aliabadas, Gorikotas.
Karmazinų piliakalnis

Piliakalnis

Piliakalnis, dar vadinamas Viršupiu, yra apie 0,8 km į šiaurės vakarus nuo kaimo, apie 40 m į vakarus nuo Dūkstos dešiniojo kranto. Žemą Dūkštos slėnio kalvą supa daubos ir pelkės. Šlaitai statūs, 7–12 m aukščio. Aikštelė ovali, 20x10 m dydžio. Piliakalnio šiaurės rytų šlaite, 1 m žemiau aikštelės krašto, yra 4 m ilgio ir 0,5 m aukščio pylimas. Kitas 6 m ilgio ir 0, 5 m aukščio pylimas yra pietvakariniame šlaite, 2 m žemiau aikštelės krašto. Abu pylimus piliakalnio šiaurės vakarų šlaite jungia 1–2 m pločio ir 28 m ilgio terasa. Aikštelėje ir pietinėje papėdėje yra kultūrinio sluoksnio liekanų.

Pilkapynas

Karmazinų pilkapynas yra apie 1,8 km į pietryčius nuo piliakalnio, apie 0,3 km į šiaurės rytus nuo kaimo, apie 0,2 km į šiaurės rytus nuo Neries dešiniojo kranto, miške. Išliko apie 150 pilkapių. Sampilai nuo 6 m iki 12–15 m skersmens ir 0,3-1,0 m aukščio, dauguma plokšti, dalis apardyti. Piliakalnių pagrindus juosia grioviai arba duobės.

Aplinkiniai piliakalniai

Kernavės piliakalniai 9,5 km
Latvių piliakalnis 11 kmBradeliškių piliakalnis 0,9 kmVeršiobalio piliakalnis 7 kmBuivydų piliakalnis 0,9 km
Kalninių Mijaugonių piliakalnis 24 kmMažosios Riešės piliakalnis 18 kmPipiriškių piliakalnis 14 kmBražuolės piliakalnis 14 km
Trakų pilis 17 kmElniakampio piliakalnis 18 km
Vladimiras Kokinakis

Vladimiras Kokinakis (rus. Коккинаки Владимир Константинович, 1904 m. birželio 25 d. Novorosijske – 1985 m. sausio 7 d. Maskvoje. Palaidotas Novodevičės kapinėse.) – garsus tarybinis lakūnas-bandytojas, aviacijos generolas majoras (1943 m.), dukart Tarybų Sąjungos didvyris (1938 ir 1957 m.), Lenino premijos laureatas.

Biografija

Gimė surusėjusių graikų šeimoje. Brolis Konstantinas Kokinakis (1910–1990) – taip pat buvo lakūnas-bandytojas, Tarybų Sąjungos didvyris. 1928 m. baigė Leningrado, o 1930 m. – Borisoglebsko karo aviacijos mokyklas. 1932–1935 m. vadovavo Tarybinės armijos karinių oro pajėgų mokslinio tyrinio instituto lakūnų būriui.
1935 m. lapkričio 21 d. pasiekė pasaulio rekordą vienmotoriu lėktuvu I-15 pakildamas į 14 575 m aukštį. 1938 m. birželio 27–28 dienomis lėktuvu CKB-30 be nutūpimo per 24 val. 36 min. nuskrido iš Maskvos į Vladivostoką, o 1939 m. balandžio 28–29 d. per 22 val. 56 min. – iš Maskvos į Miscou salą (JAV). Pasiekė 22 pasaulio rekordus.
Vokietijos-TSRS karo metu vadovavo karo aviacijos inspekcijai ir bandė naujus įvairios paskirties lėktuvus, tarp jų šturmo lėktuvą Il-2, keleivinį lėktuvą Il-62, iš viso virš 40 lėktuvų tipų.
Tarawa klasės jūros desanto laivas

Konstrukcija

Šios klasės laivai buvo 254 m ilgio, 40,2 m pločio ir 7,9 m grimzlės. Svėrė 39 967 tonas. Juos varė du „Combustion Engineering“ atominiai reaktoriai, sujungti su dvejomis „Westinghouse“ turbinomis, šių jėgos aparatų į du sraigtus sukuriama galia siekė 70 000 arklio galių arba 52 000 kW. Didžiausias greitis siekė 24 mazgus (44 km/h). Laivo veikimo nuotolis siekė 10 000 jūrmylių (19 000 km) plaukiant 20 mazgų greičiu (37 km/h). Manevringumui pagerinti, laivo priekyje buvo sumontuoti laivupriekio mikrovarikliai.

Ginkluotė

Pirminėje komplektacijoje šios klasės laivai buvo ginkluoti dvejomis Mark 25 Sea sparrow žemė-oras raketų sistemomis, trimis MK 45 127 mm jūrinėmis patrankomis. Po 1997–1998 m. įvykusios modernizacijos atsirado MK49 žemė-oras raketinė sistemą, dvi Vulkan-Phalanks gatlingo sistemos, skirtos gintis nuo trumpo nuotolio priešlaivinių raketų. Taip pat buvo įmontuotos šešios Mark 242 25 mm automatinės patrankos, aštuoni 12,7 mm kulkosvaidžiai.
Laivo gynybai naudojant neletalinius sprendimus, buvo sumontuoti keturi Mark 36 SRBOC užtaisų paleidėjai, turintys suklaidinti įvairiais būdais nusitaikančias priešlaivines raketas, SLQ-25 Nixie torpedų suklaidinimo prietaisas bei NN/SLQ-49 tipo radaro spindulius atspindintys plūdurai.
Tarawa pritaikytas gabenti 19 Sikorsky CH-53 Sea Stallion arba 26 Boeing Vertol CH-46 Sea Knight sraigtasparnius. Jo deniuose buvo sumontuoti du liftai, galėję kelti 9–12 sraigtasparnių vienu metu.
Atliktus tam tikras modifikacijas buvo sukurta galimybė gabenti šešis Mcdonnell Douglas AV-8B Harriet II V/STOL tipo šturmo lėktuvus.
Laivas buvo pritaikytas išlaipinti bataliono dydžio jūrų pėstininkų desantą. Jo viduje tilpo 1703 jūreiviai, 955 m³ vietos palikta desantininkų transporto priemonėms ir 3310 m³ įrangai. Desantininkų išlaipinimo operacijoms skirtos keturios LCU 1610 desantinės transporto priemonės.

Statyba

Penki laivai Ingalls laivų statykloje buvo užsakyti fiskaliniais 1969 metais. Pirmasis „USS Tarawa“ baigtas statyti 1971 m. lapkričio 15 d., paskutinysis laivas „USS Peleliu“ pabaigtas 1980 m. kovo 3 d.
Juozas Pėželis

Juozas Pėželis (1907 m. liepos 15 d. Pamūšio k., Pakruojo r. – 1959 m. gruodžio 14 d. Šiauliuose) – vargonininkas, choro dirigentas, pedagogas.

Biografija

Baigęs Linkuvos gimnazijos keturias klases, 1924 m. pradėjo mokytis muzikos pas K. Jovaišą. 1928–1938 m. dėstė muziką ir dainavimą Žeimelio progimnazijoje, vargonininkavo ir vadovavo chorams. 1938 m. dainų šventei Klaipėdoje parengė Žeimelio jaunalietuvių 33 dalyvių chorą. 1933 ir 1934 m. lankė vargonininkų kursus Kaune. 1936 m. Klaipėdoje baigė aukštesniųjų ir vidurinių mokyklų muzikos mokytojų kursus. 1939–1942 m. vargonavimo ir chorvedybos mokėsi Šiaulių muzikos mokykloje (dėst. J. Karosas), vargonininkavo Šiaulių Šv. Jurgio bažnyčioje. Kartu dėstė muziką ir vadovavo moksleivių chorams Šiaulių amatų mokyklose ir 1-ojoje gimnazijoje.
Nuo 1944 m. mokytojavo miesto 2-ojoje gimnazijoje, kur suorganizavo 100 dalyvių merginų chorą ir miesto chorų varžybose pelnė pirmąją vietą, o 1946 m. respublikinės dainų šventės chorų varžybose trečiąją. Choras visą dešimtmetį pirmavo Šiaulių mieste, pasižymėjo gražiu vokalu, lanksčia dinamika ir įtaigia dainų interpretacija.
Nuo 1948 m. iki mirties J. Pėželis buvo Šiaulių mokytojų instituto (nuo 1954 m. pedagoginis institutas) dėstytojas ir vyr. dėstytojas, studentų mišriojo choro ir vokalinių ansamblių vadovas. 1950 m. respublikinės dainų šventės konkurse 60 dalyvių choras laimėjo pirmąją vietą. 1955 m. respublikinei dainų šventei ir konkursui parengė 110 dalyvių mišrųjį chorą, 1957 m. I respublikinio jaunimo festivalio konkurse kolektyvas pelnė antrąją vietą. Choras nemažai koncertavo ir dalyvavo įvairiuose miesto kultūros renginiuose.
Nuo 1949 m. kartu dėstė chorvedybos disciplinas Šiaulių muzikos mokykloje.
J. Pėželis buvo Šiaulių miesto dainų švenčių organizatorius ir vyr. dirigentas, daug prisidėjo prie vaikų ir jaunimo muzikinio auklėjimo ir chorinės kultūros ugdymo. Jo sūnus Adeodatas Tauragis – žinomas muzikologas ir pedagogas, Lietuvos muzikos akademijos docentas.

Šaltinis

Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999. Informacijos publikavimui gautas žodinis autoriaus leidimas.
Edgaras Taikusis

Biografija

Edmundo I sūnus. 954 m. visiškai išstūmė danus iš Anglijos. Pasižymėjo vietos papročių tolerancija ir taikiu valdymu. Rėmė Kenterberio arkivyskupo siekius diegti vienuolynuose benediktinų regulą, naujų vienuolynų steigimą Jorko arkivyskupijoje ir Vinčesterio vyskupijoje. Išleido pirmuosius Anglijoje įstatymus, kurie numatė bausmes už mokesčių popiežiui nemokėjimą.
Kambodžos istorija

Poimperinis laikotarpis

Po Džajavarmano VII mirties vidinė kova dėl valdžios, vasalų separatizmas, kaimynų tajų invazijos (1369, 1389 ir 1431 m. užėmusių Angkorą) apkarpė K. teritoriją ir sumažino jos reikšmę. Ankoras buvo apleistas, sostinė perkelta į Pnompenį, tapusį reikšmingu prekybos centru. Khmerams pavyko trumpam atsigauti XVI a., kada tajai buvo įsivėlę į karus su Mianmaru, tačiau dėl sustiprėjusio galingesnių kaimynų Anamo (Vietnamas) ir Siamo (Tailando) spaudimo iškilo grėsmė valstybės išlikimui. Kambodžos valdovai mėgino balansuoti tarp šių valstybių, tačiau galiausiai tapdavo vieno ar kito vasalu. Pietus (šiuolaikinio Ho Chi Minho apylinkes) ir Mekongo deltą kolonizavo vietnamiečiai, dvi šiaurines provincijas aneksavo Siamas.

Antrojo pasaulinio karo laikotarpis

Antrojo pasaulinio karo metais, japonams leidus, Kambodžoje šeimininkavo kolaboracionistinė Vichy valdžia. Japonams pasitraukus, ji išsibėgiojo, ir Kambodža keletą mėnesių buvo faktiškai nepriklausoma. Tačiau sąjungininkai atkūrė Prancūzijos kontrolę, ir karaliumi paskyrė princą Narodomą Sihanouką (g. 1922 m.). Šis aktyviai pradėjo reikalauti nepriklausomybės. Nors platesnio antiklonijinio judėjimo, skirtingai nei Indijoje, Birmoje (dab. Mianmaras) ar Indonezijoje, čia nebuvo, Prancūzija 1946 m. suteikė savivaldą, 1947 m. paskelbė konstituciją, 1949 m. pripažino Kambodžos nepriklausomybę Prancūziškosios Sandraugos sudėtyje, 1953 m. lapkričio 9 d. – suverenitetą, ir išvedė savo kariuomenę.

Kambodžos Karalystė

1993 m. rinkimuose į Nacionalinę asamblėją 58 vietas iš 123 laimėjo rojalistinė partija, buvo sudaryta koalicinė vyriausybė. Ji 1993 m. rugsėjį priėmė naują konstituciją ir atkūrė konstitucinę monarchiją (Kambodžos karalystę), sostą vėl užėmė Narodomas Sihanoukas. Raudonųjų khmerų ginkluotas pasipriešinimo judėjimas pamažu susilpnėjo, skilo, sukilusioji grupė nuvertė ir 1997 m. areštavo Pol Potą, kuris sekančiais metais mirė. Raudonųjų khmerų likučiai pasidavė 1999 m.
Tarp beveik 40 partijų įtakingiausiomis tapo ministro pirmininko Hun Seno vadovaujama Kambodžos liaudies partija ir rojalistinė FUNCINPEC. Jos 123 vietų asamblėjoje 1998 m. rinkimuose gavo atitinkamai 64 ir 43, 2003 m. – 73 ir 26 vietas. Sirguliuojantis karalius Norodomas Sihanukas 2004 m. spalio 7 d. atsistatydino, pasilikęs sau titulą „Didysis Herojiškasis Karalius“, sostą užėmė jo sūnus Norodomas Sihamoni.
Po Antrojo pasaulinio karo Kambodža išgyveno bene dramatiškiausią istoriją Azijoje. Pastaruosius 10 metų šalis pamažu atsigauna, ir, likdama agrarine bei viena skurdžiausių, pagal gyvenimo lygį lenkia Uzbekistaną, Mianmarą, Nepalą, Tadžikistaną, daugelį Afrikos šalių. Kambodža palaiko normalius santykius su visomis kaimyninėmis šalimis, 1998 m. priimta į ASEAN, dalyvauja svarbiausių tarptautinių organizacijų veikloje, Ankor Vato dėka vėl tapo turistų traukos objektu.
Miškotvarka

Miškotvarka – miškų ūkio planavimo sistema, apimanti miškų inventorizaciją ir apskaitą, miškų būklės, naudojimo ir ūkinės veiklos analizę, miškų ūkio organizavimo ir plėtros projektų rengimą.

Istorija

Miškotvarka pradėta kurti Vokietijoje XVIII a. – XIX a. ėmus racionaliau organizuoti miško ūkį ir reguliuoti miško kirtimą. Lietuvoje pirmieji miškotvarkos darbai atlikti 1801–1816 m. Klaipėdos krašte ir Užnemunėje.
Miškotvarka padeda garantuoti tvarų ir suderintą su valdos savininko reikmėmis miško išteklių naudojimą, aprūpina miškų politikos formavimo ir valdymo institucijas nuolat atnaujinama informacija apie visų miško išteklių būklę ir jų naudojimo galimybes. Miškotvarkai keliami nauji uždaviniai: įvertinti miškų biologijos įvairovę, išskirti ir kartografuoti pagrindines buveines, nemedienines miško funkcijas, ekonomiškai pagrįsti miškotvarkos projektus.

Miškotvarka Lietuvoje

Lietuvoje miškotvarka įteisinta 2001 m. Miškų įstatymu. Kiekvienoje valdoje miškotvarka sprendžia inventorizacijos, ūkinių priemonių projektavimo, analizės ir kontrolės uždavinius. Iš dalinių miškotvarkos uždavinių svarbiausi yra nustatyti metines miško kirtimo normas. Miškotvarkos darbai finansuojami valstybės, miško savininkų ir valdytojų lėšomis. Valstybinių miškų miškotvarką atlieka Miškotvarkos institutas, privačių valdų – ir privatūs vykdytojai, turintys šio darbo licenciją.
Miškotvarkos darbai nuo 1966 m. atliekami augaviečių pagrindu, naudojamos miškų aerofotonuotraukos (nuo 1954 m.). Miškotvarkos informacija naudojama valstybės miškų ir žemės kadastrams. Miškotvarkos kartografinė medžiaga (bazinis miškų žemėlapis M 1:10 000, teminiai žemėlapiai M 1:25 000, M 1:20 000, apžvalginiai žemėlapiai M 1:50 000, M 1:10 000, kvartalų žemėlapių albumai M 1:10 000) rengiama Lietuvos topografinių žemėlapių pagrindu, naudojama ir geografinė informacinė sistema.
Benediktas Vasiliauskas

Benediktas Vasiliauskas (1907 m. spalio 16 d. Narkūnų k., Gelgaudiškio valsč., Šakių apskr. – 1977 m. gegužės 7 d. Jurbarke) – valtornininkas, pedagogas, dirigentas, chorvedys.

Biografija

1919–1925 m. mokėsi Jurbarko „Saulės“ gimnazijoje, 1927–1931 m. Kauno Vytauto Didžiojo universitete studijavo teisę, 1934 m. Kauno konservatorijoje baigė valtornos klasę, o 1935–1936 m. dar studijavo kapelmeisterio klasėje. Konservatorijoje taip pat mokėsi chorvedybos ir kompozicijos.
Kapelmeisterio klasę baigęs labai gerais pažymiais ir įgijęs karininko laipsnį, vadovavo kariniam orkestrui. Kurį laiką grojo valtorna Kauno radiofono simfoniniame orkestre (dirigentas Balys Dvarionas), dainavo vokaliniame oktete.
1941–1944 m. Kauno konservatorijoje dėstė pučiamųjų instrumentų, muzikos teorijos bei metodikos disciplinas. 1939 m. birželio 9 – 10 d. dalyvavo Kaune surengtoje Baltijos šalių muzikų konferencijoje, buvo veiklus Lietuvos muzikų draugijos narys. Yra vadovavęs Lietuvos valstybinės filharmonijos liaudies instrumentų ansambliui.
1945–1948 m. – Klaipėdos muzikinio dramos teatro antrasis dirigentas ir muzikos mokyklos dėstytojas. Klaipėdoje pradėjus juo domėtis saugumiečiams, 1948 m. išvyko į Jurbarką, kur pasistatė namą ir ūkinius pastatus. Jurbarke išvarė plačią kultūrinę – muzikinę vagą. 1950–1962 m. buvo kultūros namų meno vadovas, mišriojo choro ir pučiamųjų orkestro dirigentas, organizavo koncertus. Taip pat dėstė muziką vidurinėje mokykloje, vadovavo moksleivių chorams, vokaliniams ansambliams ir orkestrams.
Iš Jurbarko kuriam laikui išvyko dirbti į Kidulius (Šakių raj.), kur buvo įkurta vaikų muzikos mokykla. Su kompozitoriumi J. Gaižausku pastatė jo operetę „Ramunė“, turėjusią didelį pasisekimą. 1967 m. išėjęs į pensiją, dar kurį laiką dirbo Jurbarko vaikų muzikos mokykloje.
B. Vasiliauskas organizavo Jurbarko rajono dainų šventes ir buvo jų vyr. dirigentas, savo vadovaujamus kolektyvus parengdavo rajono ir respublikinėms dainų šventėms. Sukūrė dainų chorams ir solistams. Išpopuliarėjo jo harmonizuota liaudies daina „O dalele tu mano“.
Adelė ir Benediktas Vasiliauskai išaugino 11 vaikų ir juos išleido į mokslus. Visi lankė vaikų muzikos mokyklas, o trys įgijo specialųjį vidurinį muzikinį išsilavinimą. Sūnus Kęstutis dirbo Jurbarko Antano Sodeikos vaikų muzikos mokykloje. Į muzikos mokslus išleido ir sesers sūnų Kazimierą Biliūną.

Šaltinis

Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999. Informacijos publikavimui gautas žodinis autoriaus leidimas.
Bank of Guam Strykers FC

Istorija

Klubas įkurtas 2005 m. Žaidžia elito lygoje.
Lanidloisas

Istorija

1289 m. suteiktos turgaus teisės.
Solnokas

Istorija

Solnoko pilis minima 1075 m. Gyvenvietė nusiaubta mongolų invazijos metu. Vėliau atkurta, bet išliko maža. XVII a. pastatytos miesto sienos, tvirtovė. 1552 m. Solnoką užėmė osmanai (pastatė mečetę, minaretą, pirtį). 1685 m. miestas buvo išvaduotas, bet XVIII a. revoliucijos metu vėl sugriautas. Netrukus atstatytas, ir sujungtas geležinkeliu su Peštu.
Geonafta

Geonafta – Lietuvos naftos gavybos bendrovė.
Bendrovės būstinė yra Gargžduose.
Džiugas B

Istorija

Atsikūręs Telšių "Džiugas" 2014 metais subūrė jaunimo ekipą, kurią pavadino "Džiugo Ateitis". 
"Džiugo Ateitis" 2015 m. dalyvavo LFF II lygos vakarų zonos pirmenybėse ir liko aštunti devynių komandų pirmenybėse.
2016 m. ekipos pavadinimas buvo pakeistas ir jie pavadinti "Džiugas B". Ir toliau žaidė II lygos vakarų zonos pirmenybėse. Dešimties komandų turnyre liko paskutiniai, dešimti.
2017 m. Džiugo dubleriai nedalyvavo jokiose varžybose.
2018 m. vėl suburta dublerių ekipa ir žaidė Antros lygos, Vakarų zonoje ir liko vienuolikti.
2019 m. Džiugas B žaidė Antros lygos, Vakarų zonoje. Sezonas buvo vidutiniškas ir komanda liko šeštoje vietoje. Įspūdingiausias pasirodymas užfiksuotas Kelmėje, kur Džiugo B ekipa net 10-1, nugalėjo Kelmės futbolo klubo ekipą.

Klubo pavadinimas, logotipas ir spalvos

Džiugas – žemaičių padavimų personažas, siejamas su Džiugo kalnu šalia Telšių. Padavimuose minimas kaip milžinas, supylęs kalną. Kitur pasakojama, kad Džiugas buvęs didvyris, įkūręs Telšius, iškasęs Masčio ežerą, kovojęs su kryžiuočiais. Sakoma, kad jis buvęs toks galingas dėl velnių pagalbos. Jis galėdavęs su kuoka išmušti didžiausius priešų būrius, su šaknimi išrauti didelius medžius.

Logotipas

Jame vaizduojama žemaičių simbolis lokys, rudame skyde.
Leonidas Melnikas

Leonidas Melnikas (g. 1957 m. balandžio 10 d. Vilniuje) – Lietuvos pianistas, vargonininkas, muzikologas, habilituotas socialinių mokslų daktaras.

Biografija

Brolis Borisas Melnikas. 1980 m. baigė Leningrado N. Rimskio-Korsakovo konservatorijos fortepijono ir vargonų klasę, 1982 m. – šios konservatorijos aspirantūrą, 1983 m. – doktorantūrą. 1986–1987 m. stažavo Ferenco Listo aukštojoje muzikos mokyklos Veimare vargonų ir fortepijono klasėje. 1993 m. tobulinosi Miuncheno aukštojoje muzikos mokykloje, 1996 m. Paryžiaus konservatorijoje ir „Guildhall School“ Londone. 1991 m. sociologijos daktaras. 2004 m. Daugpilio universiteto (Latvija) garbės daktaras.
Nuo 1983 m. Lietuvos konservatorijos (nuo 2004 m. Lietuvos muzikos ir teatro akademija) dėstytojas, nuo 1995 m. Bendrojo fortepijono katedros vedėjas; nuo 1994 m. profesorius. Nuo 1994 m. J. G. fon Herderio mokslo tarybos Muzikos istorijos komisijos (Vokietija) narys korespondentas.
Nuo 1993 m. fortepijoninio trio „Musica camerata Baltica“ (dar groja smuikininkas Barisas Traubas ir violončelininkas Valentinas Kaplūnas) narys. Kaip solistas ir kamerinių ansamblių narys koncertavo Lietuvoje ir užsienyje. Lietuvos ir užsienio leidiniuose paskelbė straipsnių apie. muzikos kultūrą.
Mendenas

Istorija

IX a. pastatyta pirmoji bažnyčia. Nuo 1180 m. teritorija aplink Mendeną priklausė Kelno regionui. 1276 m. suteiktos miesto teisės. 1695 m. pradėta pramonė: adatų gamyba, vėliau klinties produktų, tokių kaip cementas, gamyba. 1816 m. atiteko Prūsijai. 13 m. buvo Heseno sudėtyje.
Pagavė

Aplinkinės gyvenvietės

Palūšė – 1 km
Miškotyra

Miškotyra – miškininkystės mokslo kryptis, nagrinėjanti miško tyrimo pagrindus, metodus, procedūras, priemones ir miško prigimtį, medžių ir medynų augimo sąlygas, miško auginimo ir naudojimo technologijas, miškų ūkio organizavimo tvarką.

Objektas

Miškotyros objektas yra miško ekologija, miškininkystė, miško eksploatacija, medienos naudojimas, miško ekonomika ir politika. Dėl gamtos sąlygų įvairovės ir su ja susijusių miško ūkio tvarkymo ypatumų atsirado taigos miškotyra, stepių miškotyra, kalnų miškotyra. Svarbiausi miškotyros klausimai: medžiagų ir energijos apykaita miške, medžių ir medynų biologinės savybės, jų formavimosi dėsniai, miško tipologija, zoniškumas, rūšių kaita, miškų rajonavimas, kartografavimas, miškotvarka ir tvarkymas, miškininkavimo moksliniai pagrindai.
Bangkok United FC

Istorija

Klubas įkurtas 1988 m.
Danijos Superlyga

Istorija

Vieninga aukščiausioji lyga suformuota 1929 m. rudenį. Iki tol varžybos vykdavo regionuose, o dėl šalies apdovanojimų žaisdavo regionų nugalėtojai, taip pat Kopenhagos miesto stipriausieji klubai. Vieningos lygos taip pat nebuvo karo metu 1940–1945 m.