google/wiki40b huggingface dataset:
Brittney Skye

Biografija

Britnė mokėsi Sautamptono vidurinėje mokykloje Long Ailende, vėliau – Kalifornijoje, į kurią persikėlė kartu su tėvais. Ji 2 metus priklausė mokyklos sporto komandos palaikymo šokėjų grupei, tačiau pati mokėsi prastai, nes labiau domėjosi snieglenčių sportu negu mokslais.
Baigusi mokyklą, ji išbandė įvairius darbus, buvo pardavėja ir vaikų kambarių dizainere, kol 2001 metais, sulaukusi 24, tapo pornografinių filmų aktore. Pirmuosius 5 metus ji filmavosi be jokių pertraukų ir greitai išpopuliarėjo, ypač daug dėmesio skirdama internete platinamai produkcijai.
2003 metų birželio 16 dieną Britnė išgarsėjo tuo, kad „Olympia Fields Country Club“ golfo klube per rungtynes išbėgo į areną apsinuoginusi, su internetinio lošimo bendrovės puslapio reklama ant nugaros ir pamėgino įteikti gėlių vienam iš rungtynių dalyvių.  Už šią akciją ji buvo priversta praleisti naktį kalėjime, sumokėti 1000 dolerių baudą ir dar sulaukė 6 mėnesių bandomojo laikotarpio.
2010 žurnalas „Maxim“ įtraukė ją tarp 12 populiariausių pornoaktorių.
Jos nuotraukos puošė įvairių JAV žurnalų viršelius: „Penthouse“ (2006 m. sausis), „High Society“ (2006 m. gegužė), „Hustler“ ir „Club“ (abu 2006 m. birželis).
Per savo karjerą 2001–2009 metais Britnė suvaidino daugiau kaip 300 filmų ir dar 5 režisavo.
Karelų krantas

Karelų krantas (rus. Каре́льский бе́рег) – vakarinio Baltosios jūros kranto dalis.
Driekiasi nuo Kandos įlankos (rus. губа Канда) iki Kemės miesto. Jame yra kelios giliai įsirėžusios įlankos – Kniažaja (Княжая губа), Kovda (губа Ковда), Čiupa (губа Чупа) ir kitos. Palei krantą išsidėsčiusios kelios salos, didžiausios – Velikis (остров Великий) ir Olenis (остров Олений). Pietinė dalis mažiau iškila ir išraižyta. Krantas pelkėtas, apaugęs spygliuočiais.
Svarbiausias uostas – Kemė. Kitos kranto gyvenvietės – Fedosejevka (Федосеевка), Beloje Morė (Белое Море), Zelenoborskis (Зеленоборский), Lesozavodskis (Лесозаводский), Kovda (Ковда), Čkalovskis (Чкаловский), Gridinas (Гридино) ir Kalgalakša (Калгалакша).
Jūros plotai prie kranto naudojami žvejybai.
Brandenburgas (miestas)

Istorija

927–928 metais Henrikas I Brandenburgą atkariavo iš slavų. 948 m. čia įkurta vyskupija. 983 m. sukilę slavai išvijo vokiečius. Kitus 170 metų sritį valdė slavų hevelų gentis. Paskutinis jų princas Pribislavas mirė 1150 m. Po to Albertas Lokys tapo pirmu Brandenburgo markgrafu. Miestas buvo išsidėstęs vakariniame Havelo krante 1196 m., kai pradėjo plėstis rytiniame. Šimtmečiais trys miesto dalys buvo laikomi atskirais miestais (Senasis miestas, Naujasis miestas ir Brandenburgo katedros rajonas).
1314–1315 m. Senasis ir Naujasis miestas įstojo į Hanzos sąjungą. Per Trisdešimtmetį karą (1618–1648 m.) miestas buvo sugriautas ir prarado statusą. Potsdamas tapo nauja sostine ir dvariškiai išsikėlė. 1715 m. Senasis miestas ir Naujasis miestas susijungė, 1928 m. prie jų prisijungė katedros rajonas.
XIX a. Brandenburgas tapo svarbiu pramonės centru. Čia plėtojosi plieno pramonė, buvo gaminami Brennabor, Corona ir Excelsior dviračiai. Be to mieste buvo išvystyta žaislų pramonė.
Gears of War

Siužetas

Gears of War žaidime pasakojama istorija apie kareivį iš Delta būrio, kuris kaunasi tam, kad išsaugotų žmonių rasę nuo sunaikinimo išgalvotoje Sera planetoje. Pagrindiniai priešininkai – požemiuose gyvenantys negailestingi padarai, kurie bendrai yra vadinami Locust Horde. Žaidėjui bus patikėtas pagrindinio veikėjo Marcus Fenix rolė. Jis – buvęs kalinys ir karo užgrūdintas kareivis, kartu su savo draugu Dominic Santiago arba tiesiog „DOM“, yra paskiriamas į Delta būrį, kuriame jie kaunasi prieš Locust Horde.
Degsnė (Dubingiai)

Aplinkinės gyvenvietės

Rudokai – 5 km
Labotiškiai – 1 kmDubingiai – 4 km
Sofija Teofilė Danilovičiuvna

Biografija

Gimė ir augo Rusios vaivados Ivano Danilovičiaus ir didikės Sofijos Danilovičiovos šeimoje. 
1627 m. gegužės 16 d. Oleskos pilyje ištekėjo už Krokuvos kašteliono Jokūbo Sobieskio. Po metų Zoločive gimė pirmasis sūnus Marekas ir dvi dukros. Vėliau Oleskoje gimė antrasis sūnus Jonas (būsimasis ATR valdovas) ir dar du sūnūs bei duktė. Vyriausieji berniukai vaikystėje daugiausiai laiką leisdavo Žovkvoje pas dėdę valstybės veikėją Stanislovą Danilovičių, vėliau išvyko studijuoti į Vakarų Europą. 
Po 1634 m. Sobieskiai apsigyveno iš prosenelio Stanislovo Žolkievskio paveldėtoje Žovkvos pilyje. 1646 m. mirė vyras Jokūbas Sobieskis, būdama našle ji perėmė Žovkvos valdymą. 
Daugiausiai rūpesčių kėlė vyriausiasis sūnus Marekas, vykdęs aktyvią politinę veiklą (išrinktas ATR Seimo nariu). Jis sirgo raupais ir, būdamas Krasnystavo seniūnu, 1652 m. išvyko į karą su totoriais. Patekęs į nelaisvę buvo nužudytas. Motina palaikus išpirko, bet laidoti karine dvasia alsuojančiame giminės panteone Žovkvos Šv. Lauryno bažnyčioje nepanoro. Žovkvoje 1653 m. ji pastatė naują  Švč. Mergelės Marijos Dangun Ėmimo bažnyčią (dabar graikų katalikų Šv. Juozapato cerkvė), kurioje ir paladojo sūnų.  
Sofija Teofilė mirė Žovkvoje, 1661 m. vasario pradžioje buvo palaidota Švč. Mergelės Marijos Dangun Ėmimo bažnyčioje. Vėliau jos ir sūnaus Mareko palaikai buvo perkelti į Liubliną, o 1983 m. galutinai perlaidoti Krokuvos Šv. Trejybės bažnyčioje.
Zadora

Aprašas

Mėlyname lauke sidabrinė nutraukta liūto, alsuojančio raudona ugnimi, galva. Virš skydo grotelinis šalmas su riterio karūna. Šalmaskraistė mėlyna su baltu pamušalu. Šalmo papuošalas – tokia pati liūto galva kaip skyde.

Istorija

Herbas žinomas nuo 1292 m., kai jį karalius suteikė Pšedborui iš Bžezės. Pirmąjį žinomą antspaudą su šiuo herbu 1399 m. uždėjo jo vaikaitis, Karūnos didysis maršalka Zbigniew iš Bžezės. Jo tiesioginiai palikuonys Lietuvoje- Lanskoronskiai. Herbui priklauso daugybė bajorų giminių Lenkijoje ir Lietuvoje. 1413 m. pagal Horodlės susitarimą šį herbą gavo ir Trakų vaivada Jaunius Valimantaitis. Iš jo herbą paveldėjo Kęsgailos.

Herbo bajorai

Alantai, Andriuškevičiai, Bakevičiai, Balcerovskai, Balickiai, Bartošai (Bartosz, Bartoszewicz, Bartoszewski, Bratasz), Benkai (Bąk), Borchovskiai (Borchowski, Borski, Brochowski, Brohomir), Chrestovskiai, Ciecharževskiai, Cieselskiai, Ciminskiai, Ciževskiai, Dobčinskiai, Dolholevskiai, Daugėlos (Dowgiałło, Dowgiało), Gorlickiai, Hauntalai, Havnulevičiai, Havrykovičiai , Jaškovskiai, Kantautai, Karvaičiai (Karwacjan, Karwaczian), Kazirod, Kšečovskiai (Krzeczowski, Krzetowski, Krzętowski), Lanskoronskiai (Lanckoronski), Langertai, Lachnickiai, Lencai (Lenc, Lenczewski, Lenczowski, Leniec), Liubomelskiai, Lačkovskiai (Łączkowic, Łączkowski), Maršalkevičiai, Narbutai (Narbut, Narbutt), Nivickiai, Pačkovskiai, Paskuckiai (Paskucki, Paskudzki, Paszkowicz, Paszkowski, Paszkudzki), Pigacai, Pluksniai (Płuksnia, Płuksnio), Prondzinskiai, Pšeclavskiai, Rosperskiai (Rosperski, Rozperski, Rospierski), Rošeckiai (Roszecki, Roszocki), Rusakovskiai (Rusakowski, Rusocki, Russakowski, Russocki), Rvockiai, Samotai, Siekeržinskiai, Skvarzinskiai, Stoltonai, Strykai (Stryk, Strykowski, Strzyszka, Strzyżewski), Špakauskai, Šuldžinskiai, Šveiceriai, Valteriai, Vlodzislavskiai (Włodzisławski, Wodzisławski), Vojenskiai, Vžeščiai, Zadorskiai (Zadora, Zadroski), Zavišos, Ziminskiai, Zuzelskiai, Žaganai, Žycienskiai (Życieński, Życiński, Żyniecki).
Šovinio lizdas

Šovinio lizdas – šaulių ginklo ar pabūklo vamzdžio drūtgalio praplatėjimas, į kurį prieš šūvį įstumiamas ir kuriame spyna užrakinamas šovinys. Revolveriai ir revolverinės patrankos naudoja besisukančius būgnus su keliais lizdais.
Į šaulių ginklų ir pabūklų, naudojančių unitarinius šovinius, lizdą telpa visas šovinys (kulka/sviedinys ir tūtelė/tūta). Kulka atsiduria pereinamoje dalyje tarp vamzdžio kanalo ir šovinio lizdo dalies, kurioje būna šovinio tūtelė.
Į pabūklo, naudojančio ne unitarinius šovinius, lizdą įstumiamas sviedinys ir užtaiso maišelis. Sviedinys atsiremia į graižtvų pradžią kreipiamuoju žiedu.
Teherano metro

Maršrutas 1

Maršrutas, kurio spalva žemėlapiuose raudona, šiuo metu yra 28,1 km ilgio, iš kurių 14,9 km yra po žeme. Šiame maršrute yra 26 stotelės, iš kurių 18 yra požeminės, o 8 – ant žemės. 2005 m. duomenimis, pirmasis maršrutas per dieną gali pervežti 650 tūkst. keleivių. Tarukiniai kiekvienoje stotelėje sustoja 20-30 sekundžių. Visi traukiniai susideda iš 7 vagonų, kuriuose gali tilpti 1 300 keleivių (sėdint ar stovint). Traukiniai pasiekia didžiausią 80 km/h greitį.
Pirmasis maršrutas iš esmės kursuoja šiaurės-pietų kryptimis.
Kamrusepa

Kamrusepa (Kamrusepa, Kamrušepa) – hetitų gydymo ir magijos deivė. Ji yra jūros dievo Arunos motina. Ji minima Telipino mite apie dingusį augalijos dievą.
Pagal hetitų mitologiją ji ėmėsi padėti žmonėms atlikti ritualą, kuris numalšins įpykusio dievo Telipino pyktį. Savo rituale ji panaudojo tokius ingredientus kaip kedro esencija, sultys, pelai, grūdai, sezamas, figos, alyvuogės, vynuogės, tepalai, salyklas, medus, grietinėlė ir aliejus. Baigdama ritualą ji paaukojo 12 saulės dievų avinų ir nukreipė Telipino pyktį į Požeminį pasaulį.
Skeptiko efektas

Skeptiko efektas yra pseudomokslinis terminas apibūdinti efektui, kai skeptiškai eksperimento rezultatų atžvilgiu nusiteikusio žmogaus dalyvavimas turi neigiamos įtakos tiems eksperimento rezultatams. Tuo būdu eksperimentiškai įrodyti daugelio pseudomokslinių teiginių tikrumą galima tik tada, kai eksperimente nedalyvauja šių teiginių teisingumu abejojantys asmenys.
Skeptiko efektas yra labiausiai paplitusi ad hoc teorija, skirta paaiškinti nesėkmes eksperimentuose ir pseudomokslines teorijas padaro neįmanomas paneigti iš principo.
Lalai

Istorija

XX a. pr. Lalai buvo palivarkas ir okolica Ramygalos valsčiuje, Sniežkų, Tauginų ir Misevičių valda.
Liubartas

Gyvenimas

1320 m. ar apie 1323 m. vedė Haličo-Volynės kunigaikščio Andrejaus Jurijevičiaus dukterį ir ėmė valdyti Lucką rytų Volynėje. Andrejui Jurijevičiui mirus gavo rytų Voluinę kaip palikimą ir ten persikėlė 1325 m.
1340 m. mirė Haličo-Volynės kunigaikštis Jurijus Boleslavas Traidenis. Kadangi Liubarto žmona buvo paskutinė iš Haličo karalių giminės, Liubartas pretendavo į visą Haličą ir Voluinę. Lenkijos karalius Kazimieras III sukėlė grėsmę Liubarto valdymui iš pradžių užimdamas Pšemyslio žemę, o vėliau ir Lvovą. Tarp Liubarto ir Kazimiero III prasidėjo ilgametė kova dėl Galicijos (Halyčo) karaliaus vardo, šios kovos metu Liubartas užėmė Vladimirą, Kremenecą, Belzą, bet dėl išdavystės pateko į Kazimiero nelaisvę, iš kurios jį išlaisvino brolis Kęstutis.
Liubartas užsitikrino Maskvos kunigaikščio Simeono paramą ir ėmė drąsiau veikti prieš Lenkiją. 1349 m. Kazimieras užėmė Voluinę, bet vos tik jam paleidus kareivius į namus, Liubartas ir Kęstutis pasiuntė savo karius į Cholmo, Belzo ir Voluinės žemes, greitai jas užėmė, o po to paėmė ir Lvovą.
1350 m. tapęs našliu Liubartas vedė antrąkart – Maskvos kunigaikščio Simeono giminaitę, Rostovo kunigaikščio Konstantino dukterį Olgą-Agafiją. Jis turėjo tris sūnus: Fiodorą, Simeoną ir Lazarą. Fiodoras paveldėjo Volynę ir valdė iki savo mirties 1431 m.
Pranas Bučinskas

Biografija

Ūkininkas. 1996–2001 m. Dauglaukio žemės ūkio bendrovės pirmininkas.
1994–1996 m. ir nuo 2000 m. Lietuvos valstiečių partijos narys. 1996–1999 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Tauragės rajono skyriaus narys.
1997–2000 m. Tauragės rajono savivaldybės tarybos narys (LSDP).
Satyrai

Aprašymas

Satyrai turi žmogaus liemenį ir galvą, tačiau su ragais, ožio kojomis ir uodega, kūnas padengtas kailiu, turi ilgą barzdą. Satyrai yra griaunamos ir pavojingos prigimties, tačiau drovūs ir bailūs. Jų begalinį vaisingumą simbolizuoja falas. Satyrai greitai įsimyli, įžūlūs ir kvailiojantys. Mituose persekioja nimfas ir menades. Jie mielai išgeria, mėgsta vyną, linksmybes, moteris ir vyrus. Klajoja su muzika, dažnai šokdami su nimfomis ar jas persekiodami, keldami siaubą vyrams. Yra labai muzikalūs, groja dūdelėmis, cimbolais, kastanjetėmis, dūdmaišiais. Turi specialų šokį – Sikinis. Satyrai yra instinktyviai pasiruošę bet kokiam fiziniam malonumui.
Satyrai yra mirtingi, minima mitiniame Indijos kare, kai į Indiją surengė kampaniją Dionisas. Taip pat minima istorija apie Marsijo žūtį.
Stanislovas Kindziulis

Biografija

Gimė provizorių šeimoje, anksti neteko tėvo. 1950 m. baigė Raseinių vidurinę mokyklą ir įstojo į Kauno valstybinio universiteto Medicinos fakultetą, kuris tų pačių metų pabaigoje buvo reorganizuotas į Kauno medicinos institutą. Jį baigė 1956 m. 1961 m. Maskvoje apgynė medicinos mokslų kandidato disertaciją „Sergamumas ir darbininkų medicininis aptarnavimas „Kauno audinių“ fabrike“. 
1956–1994 m. Kauno medicinos instituto (1989–1998 m. Kauno medicinos akademija) dėstytojas, 1961–1977 m. Socialinės higienos ir sveikatos apsaugos katedros vedėjas, 1965–1969 m. Gydomojo fakulteto, reorganizavus Gydomąjį fakultetą, 1969–1990 m. Klinikinės medicinos fakulteto dekanas; nuo 1966 m. docentas.
Paskelbė daugiau kaip 80 darbų įvairiais socialinės medicinos ir aukštojo medicinos mokslo klausimais.
Agrokoncerno grūdai

Istorija

Įmonė įkurta 2001 metais. Bendrovė per vieną sezoną vidutiniškai superka po 800-900 tūkst. tonų grūdų ir rapsų. 2013 m. įmonės apyvarta siekė 232 mln. eurų.
Gruodžio 2

Vardadieniai

Aura – Aurelija – Aurė – Aurėja – Milkanta – Milkantas – Milmantė – Paulina – Svirgailas – Svirgailė – Svirganta – Svirgauda – Svirgaudas – Svirgaudė – Svirgeda – Svirgedas – Vėjūnas – Viviana.
Neftekamskas

Istorija

1956 m. prie Касево aptikta nafta. 1957 m. ją pradėjus išgauti įkurta darbininkų gyvenvietė, kuriai 1963 m. suteiktos miesto teisės.
Heliodoras

Heliodoras (Be₃Al₂Si₆O₁₈) – ciklosilikatų grupės mineralas, geltona berilo atmaina. Graikiškai reiškia „saulės dovana“.

Savybės

Kietumas 7,5-8,0. Kristalo struktūra – heksagonalinė. Lūžio rodiklis – 1,57-1,60. Specifinis tankis – 2,68–2,80.
Spalvų skalė: geltona, geltonai - žalia, oranžinė, ruda, priklausomai nuo geležies priemaišų. Jei atspalvis auksinis, akmuo vadinamas heliodoritu. Pakaitinus iki 250-300 laipsnių, spalva blunka.

Radimvietės

Randamas Madagaskare, Namibijoje (čia jis rastas pirmą kartą), Brazilijoje, JAV (Šiaurės Karolinoje ir Kalifornijoje), Rusijoje bei Centrinėje Azijoje.
Didžiausias šlifuotas brangakmenis (2054 ct) saugomas JAV, Vašingtone, Smitsono Institute.
Vyteikiai

Istorija

1781 m. minimas Giedraičių bažnyčios mirusiųjų metrikų knygoje. 1838 m. palivarkas.
Antadavainė

1557 metai

Valakų reforma. 1557 m. įvykdyta LDK žemės reforma. Jos metu visa didžiojo kunigaikščio dvaro ir valsčiaus žemė buvo jungiama į vieną plotą, padalintą valakais (1 valakas – maždaug 21,38 ha). Valakai burtų keliu dalijami valstiečių kiemams. Valakai buvo 4 rūšių: geros, vidutiniškos, prastos ir labai prastos žemės. Vidutiniškai vienam ūkiui teko apie 16 ha žemės. Kaime įsigalėjo rėžių sistema ir trilaukė sėjomaina: pūdymas, žiemkenčiai ir vasarojus. Po reformos valstiečių sodybos, prieš tai išsidėsčiusios pavieniui, buvo sukeltos į gatvinio tipo kaimus, įkurtus prie jiems priklausančių valakų. Reforma įtvirtino feodalinę žemės nuosavybę ir baudžiavinius santykius, griežtai atribojo valstiečius nuo bajorų. Per reformą sukurta žemėnaudos sistema gyvavo iki baudžiavos panaikinimo.

1765 metai

1765 m. Antadavainės kaimo gyventojų sąrašas Ukmergės ap. Inventoriuje . Antadavainėje buvo užrašyti devyni gyventojai, iš kurių du Valiuliai: Jokūbas ir Martynas, kurie mokėjo 70zl. Ir 23gr. mokesčių. Dar gyveno du pan lenkai Piešlakai, kurie vėliau dingo.

1861 metai

Baudžiavos panaikinimo reforma –1861 metais Rusijos imperijoje įvykdyta reforma, kuria panaikinta baudžiava. Naikinti baudžiavą caras Aleksandras II siūlė jau 1856 m., šiam žingsniui pritarė Lietuvos dvarininkai, sutikę paleisti valstiečius be žemės. Reformos manifestas ir nuostatai (viso 17 įstatymų) caro pasirašyti 1861 m. kovo 3 d., o paskelbti kovo 17-balandžio 14 d. Reformą nusakančiais įstatymais numatyta asmens laisvė valstiečiams, teisė disponuoti savo turtu, įsigyti turtą, kreiptis į teismą, laisvai kurti šeimą. Taip pat nustatyta valstiečių savivaldos (valsčių, teismo, seniūnijos) tvarka. Žemė liko dvarininkams, bet šie privalėjo leisti valstiečiams naudotis skirtine žeme už lažą ar piniginę duoklę. Duoklė už 1,09 ha lietuviškose gubernijose neturėjo viršyti 3 rublių, lažas – 23 vyro ir moters darbo dienų per metus.

1949–1991 metai

1949 m. spalio mėn. iš Antadavainės ir Vaiskūnų kaimų buvo įkurtas pirmas kolūkis vardu „Pagirys”. Pirmininkas – Jonas Vaškelis iš Vaiskūnų k., sąskaitininku – Jonas Garunkštis iš Antadavainės k. 1952 m. „Pagirio” kolūkis buvo prijungtas prie Likunčių „Žvirgždžio” kolūkio ir pavadintas „Spalio” vardu. Metus pagyvavęs „Spalio” kolūkis 1953 m. vėl buvo stambinamas, prie jo prijungė Stasiškių ir Satarečiaus „Vilijos” ir Bikūnų „Pažangos” kolūkius. Kolūkis tapo „Šviesos keliu”. Kolūkio centras įsikūrė Vaiskūnuose tremtinių Baranauskų namuose. Pirmininku dirbo Povilas Merkys, 1953 m. jį pakeitė Antanas Mieliauskas, o nuo 1954 m. iki 1957 m. – Juozas Bajoriūnas. Kolūkyje „Šviesos keliu” buhalteriu dirbo bikūniškis Pranas Ardišauskas, vėliau – Juozas Lingė, apskaitininke – Stasė Dijokaitė iš Kairionių k. 1957 m. „Šviesos keliu” buvo susmulkintas į Bikūnų, Kairionių ir Likunčių. Vėliau „Kairionys” buvo įjungti į Dusetų tarybinį ūkį. Nuo 1971 m. Dusetų valstybiniu žirgynu ir išliko iki kolūkių panaikinimo 1991 m. 
Antadavainės kaime 2010 m. tegyveno trys šeimos: Sakalnyko, Valiulio ir Vaitonio namuose Jakimavičius Kaziukas
Generaliniai kortesai

Generaliniai kortesai (isp. Cortes Generales/Cortes Españolas) – Ispanijos įstatymų leidžiamasis organas, (parlamentas), susidedantis iš Senato (isp. Senado 'aukštieji rūmai') ir Deputatų kongreso (isp. Congreso de los Diputados 'žemieji rūmai').
1978 m. Ispanijos Konstitucija numato, kad Kongrese gali būti nuo 300 iki 400 deputatų, renkamų ketveriems metams tiesioginiuose rinkimuose pagal proporcinę sistemą. Šiuo metu Kongrese yra 350 deputatų, dirbančių šešiose frakcijose. Deputatų kongreso pirmininkas – Jesús Posada.
Senate atstovaujami šalies regionai. Iš 266 Senato narių 208 renkami visuotiniu balsavimu kiekvienoje Ispanijos provincijoje, 58 yra skiriami autonominių bendruomenių atstovų. Senato pirmininkas – Pio García Escudero.
Liudas Lizaveras

Biografija

Agrarinių mokslų daktaras Liudas Kęstutis Lizaveras gimė 1934 m. rugpjūčio mėn. 19 d. Šiaulių rajone, Gruzdžių miestelyje. 1953 m. baigė Gruzdžių vidurinę mokyklą, 1958 m. – Lietuvos veterinarijos akademijos Veterinarijos fakultetą. Nuo 1958 m. iki pat išėjimo į užtarnautą poilsį 2000 m. L. Lizaveras dirbo Gyvulininkystės institute Baisogaloje, iš pradžių Paukštininkystės, Zoohigienos skyriuose, vėliau Galvijininkystės organizavimo sektoriuje vyresniuoju mokslo darbuotoju. 1966 metais apgynė žemės ūkio kandidato disertaciją „Viščiukų auginimas ir vištų laikymas ant gilaus ir keičiamo durpių kraiko Lietuvos TSR sąlygomis“. 2002 metais išsikėlė gyventi į Šiaulius.
Dirbo paukščių, galvijų laikymo, galvijininkystės organizavimo srityse.
Gintaras (vardas)

Gintaras - vyriškas lietuviškas vardas. Moteriška šio vardo forma - Gintarė. Šiuos vardus turintys žmonės vardadienius švenčia gegužės 14-ąją. Astrologai teigia, kad žmones, kurių vardai Gintaras arba Gintarė globoja mėnulis, o jiems sėkmingiausia savaitės diena yra pirmadienis. Atgimimo metais, devintajame XX amžiaus dešimtmetyje mergaičių ir berniukų, kuriems gimus buvo duodami Gintarės bei Gintaro vardai labai padaugėjo, mat tuo metu gyventojams gintaras siejosi su lietuvybe, gražiai skambėjo ir šie vardai.

Kilmė

Žodis sudurtinis, sudarytas iš 2 šaknų: gin- (ginti) + tar- (tarti). Gintaras - brangakmenis.
Yra kelios šios vardo reikšmės bei kilmės versijos. Dažniausiai pasitaikanti versija yra ta, kad šis vardas kilęs nuo Baltijos jūros išmetamo mineralo „gintaro“. Kita versija – vardas kilęs iš žodžių „ginti“ ir „balsas“ arba „tarti“. Vardas Gintaras kildinamas ir iš kito lietuviško vardo „Gintautas“, kuris reiškia „tautos gynėjas“.
Graikiškas žodis „electron“, „electra“ lietuviškai taip pat reiškia gintarą. Taigi yra versijų, kad vardai Gintaras, Gintarė reiškia elektrą.
Lietuviški vardai Gintarė bei Gintaras taip pat siejami su auksu. Mat „Aurelijus“ lotyniškai reiškia auksinis arba gintaras. Be to, lietuviai iš jūros išmestą gintarą vadina lietuviškuoju auksu.

Kitos vardo reikšmės

Latviai taip pat turi vardą, reiškiantį „Gintaras“, – „Dzintars“. Angliškai „gintaras“ – amber. Šis žodis išvertus iš anglų kalbos taip pat reiškia geltoną šviesoforo signalą, o žodžių junginys "amber gambler“ – neatsargų vairuotoją, kuris per sankryžą važiuoja degant geltonam šviesoforo signalui.

Vardadienis

Gegužės 14 d.
Sergejus Larinas

Sergejus Larinas (1956 m. kovo 9 d. Daugpilis, Latvija – 2008 m. sausio 13 d. Bratislava) – Lietuvos dainininkas (tenoras).

Biografija

Žmona Lilija Deksnytė. 1978 m. baigė Gorkio pedagogikos institutą, 1984 m. – Lietuvos konservatorijos V. Noreikos dainavimo klasę.
1981–1989 m. dainavo Lietuvos nacionaliniame operos ir baleto teatre, nuo 1989 m. Bratislavos nacionalinio operos teatro solistas. Nuo 1991 m. dainavo Milano „La Scala“, Londono „Covent Garden“, Niujorko „Metropolitan Opera“, Paryžiaus Bastilijos nacionalinėje operoje, Buenos Airių ir kitų didžiuosiuose Europos ir Amerikos teatruose. Nuo 1999 m. kasmet gastroliavo Lietuvoje. Dalyvavo tarptautiniuose muzikos festivaliuose. Žymus kamerinės muzikos ir stambios formos vokalinių instrumentinių kūrinių atlikėjas.
Šutai

Istorija

Sovietmečiu buvo įsikūrusi kolūkio ferma (Žeimenos tarybinio ūkio pagalbinė gyvenvietė), veikė mokykla, vėliau panaikinta, taip pat kultūros namai (įkurti 1961 m.). 1954–1963 m. Juzinos apylinkės, 1967–1975 m. Šutų apylinkės centras.
Albinas Vaižmužis

Biografija

1955 m. baigė Panevėžio 1-ąją vidurinę mokyklą, 1958 m. baigė Joniškėlio žemės ūkio technikumą. 1960–1965 m. studijavo Lietuvos žemės ūkio akademijoje, įgijo mokslinio agronomo kvalifikaciją.
1958–1960 m. Panevėžio rajono Sodelių kolūkio vyriausias agronomas, 1961–1963 m. to paties rajono Maženių kolūkio valdybos pirmininkas. 1964–1969 m. Sodelių kolūkio vyriausias agronomas, pirmininko pavaduotojas. 1970–1979 m. Kupiškio žemės ūkio valdybos vyresnysis, vėliau vyriausiasis agronomas. 1980 m. Kupiškio rajono Agrochemijos susivienijimo pirmininkas, Žemės ūkio valdybos viršininko pavaduotojas. 1981–1991 m. Kupiškio rajono Antašavos kolūkio valdybos pirmininkas. 1991 m., reformuojant kolektyvinį žemės ūkį, paskirtas laikinuoju administratoriumi, vėliau išrinktas žemės ūkio bendrovės „Antašavos centras“ valdybos pirmininku. 1992–1996 m. ir 1996–2000 m. Seimo narys.
1958–1970 m. Panevėžio rajono Karsakiškio apylinkės deputatas, 1981–1986 m. Antašavos apylinkės deputatas, 1986–1992 metais Kupiškio rajono tarybos deputatas. 2000–2015 m. Kupiškio rajono savivaldybės tarybos narys. 
Buvo TSKP narys, 1994–2001 m. Lietuvos valstiečių partijos pirmininkas, 2001 m. Valstiečių ir Naujosios demokratijos partijų sąjungos, nuo 2005 m. Lietuvos valstiečių liaudininkų sąjungos narys.
Lietuvos agronomų seklyčios narys, Žemdirbių sąjungos prezidiumo narys, Lietuvos TSR nusipelnęs agronomas. Jam suteiktas Kultūros žymūno vardas. Žmona Aldona, sūnūs Audrius ir Dalius.
FK Radnički Obrenovac

Istorija

Klubo ištakos siekia 1927 m.
Bernotiškis (Panemunėlis)

Aplinkinės gyvenvietės

PANEMUNĖLIO GS – 3 km