google/wiki40b huggingface dataset:
Semeliškių Šv. Nikolajaus Stebukladario parapija

Istorija

Parapija įkurta 1896 metais. 1907 m. buvo 735 tikintieji, tačiau po I pasaulinio karo liko apie 500. 1937 m. parapijoje buvo 620 tikinčiųjų, priklausė 31,5 dešimtinės žemės ir 11 ežerų. 1945 m. parapijoje buvo 406 tikintieji. TSRS valdžia parapiją įregistravo 1947 m., tačiau nacionalizavo kelis pastatus. 1954 m. gruodį parapijos šventikas buvo išsiųstas dirbti į Kauną ir tikintieji buvo priversti vykti melstis į Vievio Dievo Motinos Ėmimo į dangų cerkvę. Parapija buvo panaikinta ir prijungta prie Vievio Dievo Motinos Ėmimo į dangų parapijos.
Lietuvos futbolo varžybos 1971 m.

A grupė

„Žalgirio“ zonoje laimėjo Šiaulių „Tauras“, „Nemuno“ zonoje – Sūduva Kapsukas.
Larix decidua var. decidua

Europinis maumedis (Larix decidua) ir jo varietetai

Europinio maumedžio alpinis varietetas (Larix decidua var. decidua) yra vienas iš trijų europinio maumedžio (Larix decidua) varietetų. Kiti du varietetai yra karpatinis maumedis (Larix decidua var. carpatica) ir lenkinis maumedis (Larix decidua var. polonica). Botaninėje literatūroje karpatinis maumedis dažnai neišskiriamas kaip atskiras varietetas, o apibūdinamas kaip lenkinis maumedis. Visi europinio maumedžio varietetai tarpusavyje kryžminasi.
Iš kitų maumedžio rūšių europiniam maumedžiui artimiausi yra sibiriniai maumedžiai, su kuriais lengvai kryžminasi.

Alpinio varieteto maumedžių paplitimas Europoje ir augimvietės

Alpiniai maumedžiai savaime paplitę Europos žemyne apie Alpių kalnus iki 2200–2500 m aukščio.

Šalys ir jų dalys, kur alpinis varietetas savaiminis:

Pietvakarių Prancūzijoje, Šveicarijoje, Lichtenšteine, Austrijoje, siaurame Vokietijos pietiniame pakraštyje, nedidelėje šiaurės Italijos dalyje, nedidelėje šiaurės vakarinėje Slovėnijos dalyje.

Matmenys

Tai vieni aukščiausių maumedžių genties medžiai, už kuriuos aukštesni tik vakariniai maumedžiai. Vidutinis alpinio varieteto europinių maumedžių aukštis 20-40 m, nors dažnai užauga virš 40 m ir rekordiniai iki 55 m aukščio. Šių alpinio varieteto maumedžių kamieno skersmuo gali siekti iki 1-1,5 m, masyviausių kartais iki 2-2,71 m.
Šiuo metu viešai žinomas aukščiausias europinio maumedžio alpinio varieteto Larix decidua var. decidua medis auga Bavarijoje (Vokietija), jo aukštis 53,80 m (išmatuotas lazeriu). Storiausiu kamienu medis auga Ulteno slėnyje (Saint Nicholas Italija), jo kamieno skersmuo 271 cm, aukštis 30 m.

Požymiai

Alpinio varieteto maumedžių kankorėžiai 2,5–4,5 cm ilgio ir 1,5-3 cm pločio.
Vytautas Steponaitis

Biografija

Šešiametis pats vienas nuėjęs į Striūpų (prie Šakių) pradžios mokyklą ir pasiprašęs priimamas. Jam paaiškino, kad visi suolai esą užimti. Vytukas pasakė, jog atsinešiąs savo kėdutę. Taip ir įvyko. Nuo 1907 m. lankė Kauno komercinę mokyklą. Baigęs ją nuo 1914 m. mokslus tęsė Maskvos komercijos institute. 1916 m. mobilizuotas į Rusijos kariuomenę, baigė Odesos karo mokyklą. 1926 m. baigė Aukštuosius karininkų kursus. Komercijos žinias 1927–1929 m. gilino Lietuvos universitete, išklausė ekonomikos kursus, o 1929–1931 m. teisės mokslų kursus baigė labai gerais pažymiais.
Nuo 1908 m. pragyvenimui užsidirbo žurnalisto plunksna. 1912–1914 m. laikraščio „Lietuvos žinios“ korespondentas – reporteris, bendradarbiavo ir literatūriniame priede „Aušrinė“. 1916 m. pašauktas į carinę kariuomenę tarnavo Turkestane, bet mūšiuose nedalyvavo. 1918 m. rudenį grįžo į Lietuvą ir netrukus buvo mobilizuotas į Lietuvos kariuomenę. Tarnavo Antrajame pėstininkų pulke, o nuo 1919 m. paskirtas į Lietuvos kariuomenės Generalinį štabą, jo Spaudos ir švietimo skyrių. 1927–1940 m. šio skyriaus vadovas.
1919–1920 m. redagavo leidinį „Kariškių žodis“, kuris vėliau pavadintas „Karys“. Nuo 1921 m. karybos ir istorijos žurnalo „Mūsų žinynas“ redaktorius, 1925–1940 m. tęstinio žurnalo „Karo archyvas“ bei žurnalo „Kardas“ redaktorius. Juose paskelbė savo istorinių tyrinėjimų, ekonominių ir karinių apžvalgų. Rašinius spausdino ir leidiniuose „Lietuva“, „Pradai ir žygiai“, „Švietimo darbas“, „Varpas“. 
Priklausė Lietuvos žurnalistų sąjungai. 1933–1940 m. Lietuviškosios enciklopedijos Karo skyriaus vedėjas ir bendradarbis. Be to, 1921–1923 m. žurnalo „Lietuvos ūkis“ redaktorius.
1930 m. gruodžio 17 d. Kaune Vytautas Steponaitis, Viktoras Cimkauskas, Paulius Galaunė ir Marija Mašiotaitė-Urbšienė įsteigė XXVII knygos mėgėjų draugiją, kuri ugdė pomėgį grožinės literatūros knygoms, leido knygas ir savo metraščius, palaikė ryšius su užsienio bibliofilų organizacijomis. Draugijoje negalėjo būti daugiau kaip 27 nariai. Kiekvieno mėnesio 27 dieną vykdavo susirinkimai, kuriuose nariai skaitydavo pranešimus. Lietuvą okupavus, 1940 m. liepos 26 d. draugijos veikla buvo uždrausta.
1941–1957 m. dirbo Lietuvos SSR centrinėje bibliotekoje, mokslo darbuotojams rengdavo išsamius literatūros sąrašus, susijusius su Lietuvos istorija, ekonomika, kultūra. 1941–1943 m. „Bibliografijos žinių“ redaktorius.
Lietuvai paliko vertingą didžiulę įvairių spaudinių kolekciją, išsaugojo nemažai unikalių leidinių. Jo knygų ir periodikos rinkinį sudarė daugiau kaip 8000 pavadinimų. Vienas iš svarbiausių jo darbų – „Vilniaus lietuvių spauda 1919–1928 m.“, kur tiksliai aprašyti 27 atskiri laikraščiai su lenkų cenzūromis, baudomis, uždarymais. Tai pirmas toks darbas Lietuvos laikraščių istorijoje. Respublikinei bibliotekai buvo perduota arti 740 ekslibrisų, per 2600 atvirukų, religinio turinio paveikslėlių. Biblioteka įsigijo 140 senų žemėlapių, 270 senų teatro afišų, apie 770 senų maldaknygių, devynias XVII–XVIII a. knygas.

Įvertinimas

1919 m. Vyčio Kryžiaus ordinas
Traviata

Istorija

Opera „Traviata“ sukurta pagal prancūzų rašytojo Aleksandro Diuma (sūnaus) 1848 m. publikuoto romano „Dama su kamelijomis“ motyvais. Pagal romaną pastatytą pjesės vaidinimą Dž. Verdis matė 1852 m. viešnagės Paryžiuje metu. Jis pradėjo galvoti apie operos pastatymą Paryžiaus kurtizanės su kamelijų puokšte tragiškos meilės motyvais. Tik 1852 m. spalį Dž. Verdis pradėjo dirbti su libretistu Frančesku Marija Pjave ties operos libretu. Opera buvo skirta Dž. Verdžio Venecijos La Fenice teatrui pažadėtam pastatymui, kuris turėjo įvykti 1853 m. pradžioje. Dž. Verdis buvo tuo metu labai užsiėmęs, 1852 m. gruodį jis buvo Romoje, kur rūpinosi operos „Trubadūras“ premjera. Jis negalėjo susitarti su teatru dėl „Traviatos“ veiksmo laikmečio: norėjo, kad būtų vaizduojama šiuolaikinė tema, tačiau La Fenice teatro vadovybė dėl cenzūros reikalavo veiksmą nukelti į apie 1700 metus, Liudviko XIV valdymą. Dž. Verdis negalėjo susitarti dėl norimų aktorių ir pastatymo procesas jam nepatiko.
1853 m. vėlų vasarį Dž. Verdis atvyko į Veneciją. Operos premjera įvyko 1853 m. kovo 6 d. Operos preliudą publika sutiko palankiai, tačiau prasidėjus II veiksmui jos nepasitenkinimas pradėjo didėti ir virto tai, ką kompozitorius pavadino „fiasko“. Tikėtina, kad publikos neprielankumą iššaukė temos moderniškumas, joje nebuvo veiksmo intrigos, vaizduojamų dvikovų ir kitų romantiškai meilės istorijai būdingų siužeto vingių. Prie nesėkmės tikriausiai nemenkai prisidėjo Violetos vaidmens atlikėja Fani Salvini-Donateli (Dž. Verdžio norima aktorė buvo susirgusi), kuri turėjo puikų balsą, bet būdama 38-erių ir labai stora sunkiai galėjo perteikti jaunos ir gležnos, nuo džiovos mirštančios Violetos vaidmenį. „Traviata“ buvo parodyta 9 kartus ir finansiškai pasirodė neblogai, kai Dž. Verdis atšaukė jos atlikimą revizijai. 1853 m. gegužės 6 d. „Traviata“ buvo pastatyta kitame Venecijos San Benedetto teatre su kita atlikėjų trupe ir sulaukė milžiniško pasisekimo. Dž. Verdis komentavo: „Anuomet ji patyrė fiasko, o dabar sukėlė furorą“.
„Traviata“ buvo statoma jos siužeto veiksmui vykstant apie 1700 m. Prancūzijoje ir pirmą kartą pastatyta pagal originalų kompozitoriaus sumanymą tik 1906 m., t. y. po Dž. Verdžio mirties, kai operos veiksmas, sumanytas kaip „šiuolaikiškas“ (vyksta apie 1850 m.), iš tikro jau nebebuvo šiuolaikišku. Nepaisant cenzūrinių pakeitimų, „Traviata“ buvo uždrausta rodyti Popiežiaus valstybėse. Tuometiniams cenzoriams tikriausiai labiausiai užkliuvo kurtizanės gyvenimo tarsi išaukštinimas, vaizduojami nesantuokiniai ryšiai, kas buvo laikoma amoraliu elgesiu.
„Traviata“ yra viena iš dažniausiai atliekamų operų pasaulyje, ji pastatyta Lietuvos nacionaliniame operos ir baleto teatre 1920, 1931, 1952, 1974, 1980, 1992, 2005 ir 2009 metais.
Užpalių valsčius

Užpalių valsčius buvo šiaurės rytų Lietuvoje. Centras – Užpaliai.
Vincas Petras Aleksandravičius

Vincas Petras Aleksandravičius SDB (1911 m. spalio 19 d. Tauragės apskrities, Švėkšnos parapijos, Užlaukio kaime – 2005 m. lapkričio 16 d. Romoje (Italija)) – pedagogas, spaustuvininkas ir knygų iliustratorius-grafikas. Lietuviško poligrafinio šrifto sukūrėjas.

Biografija

Mokėsi Švėkšnos pradinėje mokykloje ir to paties miestelio progimnazijoje. 1928 m., įtakotas žinomo Lietuvos saleziečio Antano Skelčio, išvyko į Italiją, kur San Beninjo amatų mokykloje mokėsi knygrišybos ir piešimo. Mokyklą baigė su pagyrimu.
1935 m. įstojo į Saleziečių ordiną ir mokytojavo San Beninjo amatų bei kitose, spaustuvininkus ruošiusiose mokyklose Italijoje. Po Antrojo pasaulinio karo Castelnuovo lietuvių gimnazijoje paruošė grupelę jaunųjų lietuvių spaustuvininkų. Vėliau, dirbdamas Vatikano Poliglotta spaustuvėje, sukūrė lietuvišką poligrafinį šriftą, kurį aukštai įvertino italų specialistai. Šriftas buvo naudojamas lietuviškai literatūrai spausdinti. Nuo 1968 m. darbavosi Pijaus XI saleziečių institute Romoje, čia spausdinti leidiniai buvo iliustruojami ir jo piešiniais.
Lietuvai atgavus Nepriklausomybę lankėsi tėviškėje, padovanojo savo apipavidalintų knygų. Spaustuvėse dirbo iki 2001 m.
Faširas

Istorija

XVIII a. Faširas tapo Darfūro sultonato sostine, bet vėliau užimtas Osmanų. Dėl Darfūro karo, į miestą suplūdo daug pabėgėlių.
Drėgmė

Drėgmė paprastai reiškia vandenį mažais kiekiais.
Drėgmės kiekis (drėgnumas) labai svarbus įvairiuose maisto produktuose, tokiuose kaip sūris, bei džiovintuose produktuose, pvz., arbatoje. Per didelė drėgmė gali pagreitinti bakterijų dauginimąsi, maisto gedimą, pelyjimą, puvimą.
Per didelė drėgmė dažniausiai nepageidaujama, nes sukelia puvimo procesus medienoje ir kitose organinėse medžiagose, metalų koroziją bei trumpą sujungimą.
Gyventojai ir verslininkai įdeda daug pastangų apsisaugojimui nuo drėgmės poveikio, parduodama daug nuo drėgmės apsaugančių produktų. Daugelis prekių pakuojamos su išdžiovinančiais agentais, dažniausiai pagamintais iš silicio oksido.
Drėgmės sąvoka gali būti naudojama apibūdinti ir kitiems skystiems tirpikliams, ypač esantiems kietose medžiagose.
Šiaulėnų herbas

Aprašas

Herbe pavaizduota tik Šiaulėnų kraštui būdinga dalgelė (ja šiaulėniškiai pjaudavo rugius) ir gulbė, kuri primena Šemetų giminę, daug nusipelniusią Šiaulėnų miesteliui (giminės herbe pavaizduota gulbė raudoname skyde).

Istorija

Herbas patvirtintas 1995 m. gegužės 24 d. Prezidento dekretu Nr. 649. Etalono autorius – Arvydas Každailis.
Al-Orouba SC

Istorija

Klubas įkurtas 1970 m. Užsiima ne tik futbolu, bet ir kitomis sporto šakomis. 
Futbolo komanda žaidžia elito divizione. Keturis kartus yra tapę šalies čempionais (1999–2000, 2001–02, 2007–08, 2014–15 m.)
Gelendžikas

Gyventojai

2010 m. 84,9 % Gelendžiko gyventojų buvo rusai, 4,9 % – graikai, 2,7 % – armėnai, 2,7 % – ukrainiečiai.

Istorija

Senovėje dabartinio miesto vietoje gyvavo graikų kolonijos – ankstyviausia žinoma kolonija buvo Torikas (sen. gr. Τορικος), vėliau vadinta Pargais. Bizantijos laikais čia būta prieplaukos, vadintos Eptala, o XIII–XV a. – genujiečių uosto Mavrolako. XV a. uostą perėmė turkai ir pavadino Gelendžiku. 1829 m. gyvenvietę užėmė rusai. Vėliau tvirtovę užėmė turkai, o 1857 m. ją vėl atkovojo rusai. 1915 m. Gelendžikas tapo miestu.
Pažastis

Pažastis – žmogaus kūno sritis tarp krūtinės ir žasto, išsyk žemiau peties sąnario.
Paauglystėje pažastyse tiek vyrams, tiek moterims ima augti plaukai. Šiuolaikinėje Vakarų kultūroje priimta, kad moteris šalina pažastų plaukus, o vyrai paprastai juos palieka. Neseniai JAV ir Europoje dalis vyrų irgi ėmė šalinti pažastų plaukus, kadangi populiarinami beplaukiai vyrai modeliai ir manoma, kad tie plaukai prastai atrodo dėvint berankovius marškinėlius.
Pažastyse yra apokrininių prakaito liaukų, kurių gaminamame prakaite yra nedaug baltymų, kuriuos bakterijos ardo ir išskiria stipraus kvapo aminus. Pažasčių kvapui slopinti gaminamos kosmetinės priemonės nuo prakaitavimo (antiperspirantai) ir dezodorantai.
Pažastys dažnai matuojama kūno temperatūra, kadangi pažastis sudaro gana uždarą erdvę, kurioje patogu laikyti termometrą ir kurios temperatūra yra labai artima branduolinei kūno (kūno ertmių – krūtinės ląstos, pilvo ertmės) temperatūrai.
Sergant buboniniu maru pažastyse ir kirkšnyse iššokdavo bubonai – labai padidėję, patologiškai pakitę limfmazgiai. Pažastyse esantys limfmazgiai padidėja, nors ir ne taip ryškiai, ir sergant kitomis ligomis.
Pažastyje paprastai pakabinami vadinamieji „operatyviniai pistoletų dėklai“, kuriuos taip dėvi policijos, slaptųjų tarnybų operatyvininkai, asmens sargybiniai.
Egvekinotas

Istorija

Gyvenvietės pavadinimas čiukčių kalba reiškia „aukšta tvirta žemė“. Įkurta 1946 m., pastačius uostą. Vėliau veikė tremtinių lageriai, vykdyta iškasenų apdirbimo pramonė. 1954 m. suteiktas miesto tipo gyvenvietės statusas. 1995 m. prie Egvekinoto prijungta Oziorno gyvenvietė.
Maturinas

Istorija

Miestas įkurtas 1760 m. pranciškonų misionieriaus Lucas de Zaragoza ir pavadintas San Juan de la Tornera de Maturín. 1813–1814 m. Maturino apylinkėse vyko nepriklausomybės mūšiai. XIX a. miestas buvo nedidelis ir skurdus dėl pilietinių karų, maliarijos epidemijų. 1909 m. Maturinas tapo valstijos sostine. Netrukus apylinkėse rasta naftos ir miesto ekonominė padėtis labai pagerėjo.
BlackBerry Limited

„BlackBerry Limited“ – Kanados telekomunikacijų ir bevielių įrenginių bendrovė. Kompaniją „BlackBerry Limited“ 1984 metais įkūrė du studentai inžinieriai – Douglas Freginas ir Mike’as Lazaridis. Pastarasis iki šiol eina kompanijos prezidento pareigas. Kanados mieste Vaterlo veikianti RIM buvo pirmoji Šiaurės Amerikos kompanija, plėtojusi bevielę įrangą ir sistemas. Itin daug dėmesio ji teikė mobiliųjų komunikacijų rinkai skirtiems pažangiems bevieliams sprendimams. Tačiau didžiausią sėkmę ir tarptautinį žinomumą BlackBerry Limited atnešė 1999 metais pristatytas ir mobiliojo e. pašto standartu visame pasaulyje tapęs „BlackBerry“. Jis iš karto tapo bendrovių vadovų ir technofilų skiriamuoju ženklu. Jau pirmaisiais metais „BlackBerry“ sukūrusi Kanados kompanija „Research In Motion“ suskaičiavo 25 000 šio prietaiso naudotojų. O nuo tada jo populiarumas tik didėjo.
Pūčkorių senosios kapinės

Kapinės

Įrengtos aukštumos pakraštyje, pakilioje vietoje, bevardžio upelio dešiniajame krante. Netaisyklingo ovalo plano, pailgos šiaurės – pietų kryptimi, apie 59 m ilgio ir 28 m pločio, apjuostos žemių pylimo ir išorinėje jo pusėje iškasto griovio, kuris užslinkęs. Kapinės apaugusios medžiais ir brūzgynais. Šiaurinėje dalyje yra apie 1 m aukščio pakiluma.
Pietinėje dalyje stovi koplytėlė ir kryžius, o pakraštyje – medinis anotacinis ženklas su užrašu: „PUČKORIŲ KAIMO / SENOSIOS KAPINĖS / KULTŪROS PAMINKLAS / SAUGOMAS VALSTYBĖS“.
Teritorijos plotas – 0,12 ha.

Koplytėlė

Medinė, stačiakampė stačiasienė, vienkamarė, atvira iš vienos pusės, su prieangiu ir dvišlaičiu stogeliu, pastatyta ant masyvaus betoninio postamento, pagrindiniu fasadu atsukta į pietus, t. y. link kelio. Sienos statmenų lentų, apkaltos dailylentėmis. Priekinėje sienoje įrengta arkinė anga, į kurią įstatytos stačiakampės, vienvėrės durelės, o virš jų yra pusapvalis švieslangis. Frontonas trikampis, horizontalių lentų, aklinas, priekyje paremtas ant dviejų tekintų, apskrito skerspjūvio, profiliuotų kolonėlių. Stogas apskardintas. Virš kraigo priekyje kyla statmenas stačiakampis bokštelis, prie kurio seniau buvęs pritvirtintas kaltinis kryželis. Koplytėlė dažyta rudos, durelių rėmas ir kolonėles – baltos spalvos aliejiniais dažais. Stogo skarda nedažyta. Interjerą puošia baltos tinklinės užuolaidos, už kurių stovi masinės gamybos Švč. Mergelės Marijos skulptūrėlė.

Kryžius

Medinis, monumentalus, kryžmiškas, pastatytas į vakarus nuo koplytėlės, priekiu atsuktas link kelio. Stiebas ir skersinis stačiakampio nukirstais kampais skerspjūvio. Stiebo liemuo platėja į apačią. Skersinis tiesus, į stiebą įmontuotas iš priekinės pusės. Kryžiaus viršūnės ir pečių galai tiesiai nukirsti. Prie kryžmos pritvirtinta lieto metalo Nukryžiuotojo figūrėlė.

Istorija

Veikė XVI–XVIII a., laidoti Pūčkorių kaimo gyventojai. Pasakojama, kad čia ilsisi maro laikų aukos, todėl kapinės vadinamos Marų kapais.
Kapines uždarius, XIX a. – XX a. pr. jose retsykiais laidoti kaimo savižudžiai, nekrikštyti gimę kūdikiai, epideminių ligų aukos ir pan.
Mirusiesiems atminti nuo seno kapinėse stovėjo koplytėlė su šventųjų skulptūromis ir keletas monumentalių kryžių. Dabartinis kryžius statytas XX a. I pusėje, o koplytėlė atnaujinta XXI a. pradžioje.
Kiekvienų metų gegužės mėnesį kaimo gyventojai rinkdavosi prie koplytėlės pasimelsti už mirusiuosius, giedodavo Visų Šventųjų litaniją.
2015 m. žvalgė Julius Kanarskas.
Kapinės vertingos kaip Žemaičių kraštui būdingas istorijos ir etninės kultūros paminklas.
Christophe Lemaitre

Biografija

Sportininkas tarptautinę karjerą pradėjo 2007 m. Ostravoje vykusiame pasaulio jaunučių čempionate. Sportininkas abiejose sprinto rungtyse pasiekė finalinius bėgimus. Po metų Lemaitre tapo pasaulio jaunimo čempionu. 2009 m. lengvaatletis įveikė pasaulinį normatyvą ir pateko į 2009 m. Pasaulio čempionatą. Sportininkas atbėgo pirmas 100 m bėgimo savo grupėje pirmame raunde, bet kitame etape klaidingai startavo ir buvo diskvalifikuotas. 2010 m. Valensijoje vykusiose varžybose sportininkas pasiekė šalies 200 m ir 100 m bėgimo rekordus. Jis taip pat tapo pirmuoju baltaodžiu perkopusiu 10 sekundžių bėgimo ribą 100 m bėgime. Tais pačiais metais sportininkas dalyvavo 2010 m. Europos čempionate ir pirmame etape atbėgo greičiausiai iš visų dalyvių. Finaliniame bėgime sportininkas prasiveržė pro lyderius ir tapo pirmuoju 100 m bėgimo baltaodžiu Europos čempionu po ilgos pertraukos. Tame pačiame čempionate Lemaitre taip pat tapo ir 200 m bėgimo čempionu. 2010 m. sportininkas pelnė Europos metų lengvaatlečio apdovanojimą.
Geidžiūnų Šv. Angelų Sargų bažnyčia

Istorija

Iš nugriautos Nemunėlio Radviliškio bažnyčios medžiagos kaimo kapinėse 1856 m. pastatyta koplyčia. Valstietis Lukas Kaziūnas, 1886 m. gavęs leidimą remontuoti koplyčią, senąją nugriovė ir pastatė naują, nepaisydamas policijos įspėjimų. Koplyčią 1888 m. pašventino Biržų klebonas Juozapas Rimkevičius. Valdžia siūlė koplyčią uždaryti, o kunigą J. Rimkevičių ir L. Kaziūną nubausti 50 rublių. Rusijos Vidaus reikalų ministras įsakė koplyčią apleisti. Pamaldos joje leistos laikyti tik už mirusiuosius ir per atlaidus. Geidžiūnuose apie 1915 m. apsigyveno kunigas Juozas Janulionis (1892–1974 m.). Jo rūpesčiu 1917 m. padidinta koplyčia (tapo filija), įrengtas naujas altorius, pastatyta klebonija.
1937 m. suremontuota 4 registrų fisharmonija. 1939 m. gruodžio 23 d. įkurta parapija. Po Antrojo pasaulinio karo apie 30 metų čia klebonavo Leonardas Skardinskas (1916–1989 m.). Klebonas Petras Liepa (1907–1953) 1949 m. suimtas, ištremtas į Sibirą, ten žuvo.

Architektūra

Bažnyčia liaudies architektūros formų, medinė, stačiakampio plano (19,8 × 8,9 m), su bokšteliu ant kraigo. Vienanavė. Įrengti 3 altoriai. Šventoriaus tvora akmenų mūro. Jame yra medinė varpinė (6 × 6 m).
Google

Google paieškos sistema

„Google“ 1998 m. rugsėjo 4 d. įkūrė Laris Peidžas ir Sergejus Brinas, tebesimokydami Stanfordo universitete. Tą pačią dieną bandomoji jų sukurtos paieškos sistemos versija buvo pasiūlyta rinkai. „Google“ paslaugų sistema veikia kelete kompiuterių saugyklų, kiekvieną iš jų sudaro keletas tūkstančių nebrangių kompiuterių, kuriuose veikia specialiai pritaikyta „Linux“ versija (žr. „Goobuntu“). Nors bendrovė nepateikia detalios informacijos apie įrangą, bet yra suskaičiuota, kad 2006 m. buvo naudojama daugiau nei 450 000 serverių su „Linux“ programine įranga. 
„Google“ paieškos sistemoje ieškoma interneto puslapių, naujienų, nuotraukų, vaizdo įrašų („YouTube“) bei kitų išteklių. „Google“ siūlo ir papildomų paslaugų. „Google“ vardas siejamas su žodžiu gugolas, kuriuo vadinamas skaičius, sudarytas iš 1 ir šimto nulių. „Google“ vartoja šią frazę, kad atspindėtų kompanijos tikslą „sutvarkyti pasaulio informaciją bei padaryti ją laisvai prieinamą ir vartojamą.“
2015 m. rugsėjo 1 d. kompanija atnaujino savo logotipą. Paskutinį kartą jis buvo atnaujintas 2013 m. rugsėjį.
Kelmės Aukuro pagrindinė mokykla

Istorija

Kelmės 3-oji vidurinė mokykla pradėta statyti 1984 m., baigta 1986 m. Pirmaisiais mokslo metais mokykloje buvo 34 klasės, mokėsi 1026 mokiniai, dirbo 56 mokytojai, veikė 50 būrelių, iš jų 12 sporto.
1992 m. atidaryta pirmoji humanitarinė klasė, mokykloje sustiprintai nuo antros klasės pradėta dėstyti anglų kalba. Moksleivius moko viena anglų kalbos mokytoja metodininkė ir 7 vyr. mokytojai. Be to, mokiniai mokosi vokiečių ir rusų kalbų. Mokytoja ekspertė Eglė Tutinienė už savo parašytus rusų kalbos vadovėlius apdovanota respublikine premija.
1993 m. įkurtos dar dvi dešimtos humanitarinės klasės, nuo 1995 m. mokyklos profilis – humanitarinis. Mokykla dalyvavo eksperimente su Danijos mokytojais „Psichologinio klimato gerinimas mokykloje“. Nuo 1996 m. leidžiami mokyklos laikraščiai. Pradinių klasių mokiniai redaguoja „Aukuriuką“, o vyresniųjų klasių mokiniai – „Krivūlę“. 1997 m. mokyklos 10-čiui paminėti įkurtas muziejus. 1997 m. mokykloje įkurta gamtamokslinė klasė, gruodžio mėn. mokykla priimta į UNESCO asocijuotų mokyklų tinklą, mokykloje pradėtas įgyvendinti Pasaulinės sveikatos organizacijos Europos regiono biuro, Europos Bendrijos, Europos Tarybos remiamas projektas „Sveika mokykla“.
1998 m. rugpjūčio 1 d. mokyklai suteiktas „Aukuro“ vardas. Mokyklos kieme stovi X abiturientų laidos pastatytas aukuras, prie kurio vyksta mokyklos šventės ir paminėjimai. 1999/2000 m. m. mokykloje vyko profilinio mokymo eksperimentas, mokiniai rinkosi humanitarinio profilio, šiuolaikinių kalbų, lituanistinę ar socialinių mokslų pakraipą ir realinio profilio gamtamokslinę, ekonomikos pakraipą. Nuo 1999 m. mokykla dalyvauja tarptautiniuose MUNGA (Model United Nations General Assembly) ir LIFE-LINK projektuose. Nuo 2000 m. pradėti nuolatiniai mokinių ir mokytojų mainai, bendri projektai su Švedijos Sigtunos tarptautinio bakalaureato mokykla, pradėti kultūriniai mainai su Gento Edugo de Toren gimnazija (Belgija). 2003 m. mokykla gavo Europos pažymėjimą.
Nuo 2001 m. kovo 1 d. mokykloje veikia interneto svetainė, 2004 m. įkurtas intranetas – www.kelmesaukuras.lt
Nuo 2005 m. mokykla dalyvauja Tarptautinio aplinkosauginio fondo (FEE) – aplikosauginį sąmoningumą ir demokratiją skatinančioje gamtosauginių mokyklų programoje. 2006 m. mokykla apdovanota Žaliąja vėliava ir Aplinkosauginio švietimo fondo sertifikatu. 2007 m. rugsėjo 1 d. prie mokyklos prijungtas Paprūdžių pradinio ugdymo skyrius (2009 m. panaikintas). 2010 m. spalio mėn. pradėti mokyklos stadiono rekonstravimo darbai. 2013 m. rugsėjo 1 d. mokykla reorganizuota į Kelmės „Aukuro“ pagrindinę mokyklą.
Samurai Champloo

Siužetas

Fū (jap. 風 Fuu 'vėjas') – užsispyrusi penkiolikmetė samurajų palikuonė, patekusi į skurdą. Ją, dirbančią arbatinės padavėja, užpultą magistrato sūnaus su parankiniais, išgelbsti Mugenas (jap. 無限 Mugen 'begalybė') iš Riūkiū salyno, kurio kovos stilius panašus į breiko šokį, bei roninas (samurajus, netekęs siuzereno) Džinas (jap. 仁 Jin 'geraširdiškumas'). Magistrato sūnus, padegus arbatinę, žūva, o dėl šito neteisingai apkaltinami Fū gelbėtojai. Bet juos, nuteistus mirties bausme, išgelbsti toji pati Fū, už tai paprašiusi padėti jai surasti „samurajų, kuris kvepia saulėgrąžomis“.
Petras Kazimieras Vėževičius

Petras Kazimieras Vėževičius (m. 1658 m. balandžio 2 d.) – LDK valstybinis veikėjas, Smolensko vaitas 1650–1657 m., Mstislavlio vaitas 1657 metais, Naugarduko vaivada nuo 1653 metų, Smolensko kapitonas 1651–1652 metais, Oršos vaitas 1650–1657 m., Lietuvos Tribunolo maršalka 1645 metais, Mstislavlio pakamaris 1644 metais, Smolensko pavaivadis 1643–1653 m., Mstislavlio stalininkas 1632 metais.