Toksoplazmozė

Toksoplazmos užsikrėtimo būdai

• Pro burną (peroraliniu, arba alimentiniu, būdu) žmogus valgydamas nepakankamai termiškai apdorotą mėsą;
žvėrys, graužikai - ėsdami užkrėstus toksoplazmomis gyvūnus.
• Sąlyčio (kontaminaciniu) būdu- užsikrečiama parazitams patekus per odą, gleivinę, akių junginę- tvarkant užkrėstų gyvūnų skerdieną, apdorojant mėsą, lupant kailius.
• Per placentą (transplacentiniu būdu) – nuo motinos užsikrečia vaisius.

Toksopalazmos raida

Toksoplazma formuojasi dviejuose šeimininkuose. Galutiniai šeimininkai yra katinių šeimos atstovai (naminė katė, tigras, leopardas). Galutiniai šeimininkai yra tie, kuriuose gyvena parazitas ir kuriame jis dauginasi. Tarpiniai šeimininkai- žmogus, naminiai ir laukiniai žinduoliai ir paukščiai. Tarpiniuose šeimininkuose parazitas gyvena tik tam tikrą gyvenimo stadiją. Į tarpinio šeimininko organizmą patenka:
• Oocistos, kurių viduje yra sporozoitai, per maistą, užterštą užsikrėtusių kačių išmatomis, per nešvarias rankas;
• Audinių cistos, turinčios viduje merozoitų, patenka suvalgius užkrėstos mėsos.
Iš oocistų atsiskyrę sporozoitai, o iš cistų - merozoitai aktyviai prasiskverbia pro žarnų sienelę ir patenka į šeimininko žarnyno ląsteles. Parazitai konoidu prisitvirtina prie šeimininko ląstelės membranos, roptrijos išskiria sekretą, kuris sąlyčio vietoje žaloja šeimininko ląstelės membraną ir pro susidariusią angą, sukamaisiais judesiais įsiskverbia į ląstelės vidų. Čia ląstelės viduje jie auga ir nelytiškai dauginasi dviem būdais: išilgai dalydamiesi pusiau, vidinio pumpuravimo (endodiogenijos) būdu. Po kelių kartotinių dalijimųsi tarpinio šeimininko ląstelės viduje susidaro laikinos dukterinių parazitų sankaupos (8-20 ir daugiau merozoitų), kurios neturi savo apvalkalo ir yra apsuptos bendra ląstelės membrana. Šios parazitų sankaupos yra vadinamos tariamosiomis cistomis. Pažeistos šeimininko ląstelės suyra, o išsilaisvinę merozoitai patenka į kraują, išnešiojami po visą organizmą ir patenka į kepenų, blužnies, limfmazgių, inkstų, griaučių raumenų, širdies raumens ląsteles, plaučių alveoles ir kitus vidaus organus, kurių ląstelėse vėl formuojasi tariamosios cistos. Formuojantis šeimininko imunitetui prieš parazitą, dažnai jau 3-4 dieną po užsikrėtimo, merozoitų dauginimosi intensyvumas sulėtėja ir liga pasidaro lėtinė. Šiuo ligos periodu pradeda formuotis parazito ramybės stadija- cista- parazitų sankaupos šeiminko audiniuose (nuo kelių dešimčių iki 3000 merozoitų). Aplink šias sankaupas iš šeimininko jungiamojo audinio elementų susidaro tvirtas cistos apvalkalas, mažinantis parazitų skverbimosi į naujas ląsteles galimybę. Šiose cistose parazitai dauginasi labai lėtai ir ilgai būna gyvybingi. Šeimininko organizme cistos ilgus metus, kartais net visą gyvenimą, gali būti ramybės būsenos, nepasireiškiant jokiems klinikiniams požymiams. Bet sutrikus šeimininko organizmo imuninės sistemos funkcijai, merozoitai gali išsilaisvinti iš cistų ir sukelti toksoplazmozės proceso paūmėjimą. Lytinė toksoplazmų gyvybinio ciklo fazė vyksta tiktai katės bei kitų katinių šeimos (Felidae) individų žarnyne. Katė gali užsikrėsti cistomis suėdusi užkrėstos žalios mėsos ar tarpinį šeimininką (pelę, paukštį) bei aplinkoje esančiomis oocistomis. Jos žarnyne iš cistų ar oocistų išsilaisvinę merozoitai prasiskverbia į žarnų gleivinės epitelio ląsteles, jose auga ir nelytiškai dauginasi. Po kelių merozoitų kartų dalis merozoitų virsta mikrogametocitais ir makrogametocitais. Iš makrogametocitų susidaro makrogameta, iš mikrogametocitų- mikrogameta. Šioms susiliejus (įvykus kopuliacijai) susidaro zigota- oocista, kuri su išmatomis pasišalina į išorę. Palankiomis sąlygomis per 2-5 paras joje susidaro dvi sporocistos, turinčios po keturis sporozoitus. Tokia oocista yra invaziška tiek tarpiniam, tiek galutiniam šeimininkui. Užsikrėtusi katė tris savaites kasdien išskiria po 2-20 milijonų oocistų, kurios gali būti invaziškos vienerius metus.

Ūminė toksoplazmozė

Tai sunki liga. Jai būdinga ūminė pradžia, šalčio krėtimas, aukšta temperatūra, stiprūs galvos skausmai, dažnas kūno išbėrimas (panašus į vėjaraupius arba dėmėtąją šiltinę), limfmazgių, kepenų ir blužnies padidėjimas, centrinės nervų sistemos pažaida (encefalitas), širdies raumenų pažeidimai (miokarditas), akių geltonosios dėmės srities paburkimas, tinklainės atrofija. Mirties atvejai reti- būna sergant beriamąja forma, jeigu dar sergama ir infekcine liga.

Lėtinė toksoplazmozė

Daugumai ligonių toksoplazmozė turi lėtinę eigą. Jai būdinga subfebrili temperatūra (neaukšta, iki 38,0C), lėtinė intoksikacija, limfmazgių padidėjimas, kepenų ir kitų organų pažaidos. Ligonis skundžiasi bendru silpnumu, apetito sumažėjimu, nemiga, galvos skausmais, padidėjusiu širdies plakimu, skausmais širdies srityje, raumenų, sąnarių skausmais, regos sutrikimais. Liga gali tęstis kelis mėnesius.

Diagnostika

Atliekami klinikiniai ir laboratoriniai tyrimai. Tiriant ligonį, pirmiausia (kuri ligos stadija bebūtų) atliktini imunologiniai tyrimai (alerginiai ir kiti daromi po jų). Ūminės ligos stadijos metu sukėlėjų ieškoma raumenų audinyje, limfmazgiuose, smegenų skystyje ir kraujyje. Stuburo kanalo skystis ar audinių gabaliukai naudojami laboratoriniams gyvuliukams (baltosioms pelėms) užkrėsti arba parazitai auginami audinių kultūroje.

Profilaktika

Asmeninė
Asmeninė - kruopščiai plauti šviežias daržoves, plauti rankas po darbo darže, negerti nevirinto vandens, vartoti tinkamai termiškai apdorotą mėsą, kiaušinius, pieną. Neleisti vaikams bučiuoti kačių, miegoti su jomis vienoje lovoje, uždengti vaikų smėlio dėžes, kai vaikai jose nežaidžia, po žaidimo smėlio dėžėje krupščiai nuplauti rankas. Nėščioms moterims reikėtų vengti sąlyčio su katėmis ir nevalyti dėžučių, kuriose yra katės išmatų, be guminių pirštinių; gaminant maistą vengti ragauti bei valgyti žalią mėsą.
Visuomeninė
Visuomeninė - bendros sanitarijos priemononės, asmens higiena, ypač tų, kurie augina ir prižiūri gyvulius, apdoroja ir gamina mėsos produktus. Būtina naminių gyvūnų veterinarinė kontrolė. Nėščias moteris būtina profilaktiškai tirti, kad būtų galima kuo anksčiau nustatyti toksoplazmos antikūnų atsiradimą kraujyje, ir jas gydyti.