google/wiki40b huggingface dataset:
Mediena

Mediena – nukirstų medžių (ir krūmų) kamienai, šakos ir šaknys; gamtinis produktas, naudojamas daugelyje gamybos sričių. Mediena gana lengvai apdorojama, turi gerų savybių. Kiekviena medienos rūšis yra skirtingo kietumo bei tankio, taip pat ir išvaizdos (tekstūros). Ši savybė ypač lėmė tai, kad mediena neretai naudojama vidaus apdailai. Iš retų ir brangių rūšių medienos gaminami baldai, pigesnės rūšys naudojamos kaip statybinė medžiaga, kuras, popieriaus gamyboje ir kitose pramonės šakose.

Gavyba ir vartojimas

Per metus pasaulyje sunaudojama apie 4 mlrd. m³ medienos, daugiausiai – popieriaus gamybai ir kurui. Išsivysčiusiose šalyse išgaunama mažiau nei pusė visos medienos, tačiau suvartojama apie 80 %. Tuo tarpu besivystančiose šalyse pagaminama daugiau nei pusė, o suvartojama apie 20 %. Didžiausios medienos gamintojos (daugiau nei 100 mln. m³ per metus) yra Indija, JAV, Kinija, Brazilija, Rusija, Kanada, Indonezija, Etiopija.

Produktai

Priklausomai nuo medienos apdirbimo, dažniausi pirminiai jos produktai yra:

Lapuočių mediena

Lapuočių mediena, kitaip nei spygliuočių, dažniausiai naudojama apdailos, patalpų interjero detalėms.
Paladijo bazilika

Paladijo bazilika (arba Paladijaus bazilika, it. Basilica Palladiana) – XV−XVI a. rūmai Vičenzos mieste Italijoje. Rūmus juosia architekto Andrea Palladio lodžijos ir portikas, kurie yra tikriausiai pats žinomiausias jo kūrinys.

Istorija

Gotikinio stiliaus rūmai rūmai buvo pastatyti XV a. pagal architekto Domenico da Venezia projektą. Rūmų stogas buvo apversto laivo dugno formos, kurio modelis paimtas iš Palazzo della Ragione Padujoje, dėl ko šie rūmai irgi buvo praminti Palazzo della Ragione. Antrajame aukšte įsikūrė Vičencos miesto vyriausybė (Taryba). Pastatui priklauso gretimai esanti kampanilė (varpinė). Rūmai buvo apjuosti dviguba lodžija 1481 − 1494 m. Apatinėje lodžijoje įsikūrė įvairios krautuvėlės. Tačiau jau po dvejų metų dalis lodžijos sugriuvo. 
Miesto taryba kvietėsi žymiausius to meto architektus sukurti naują projektą. Vyriausybės pasitikėjimą laimėjo Vičencos architektas Andrea Palladio. Spėjama, kad tuo metu jauno Vičencos architekto labui pasistengė įtakingas tarybos narys ir Andrea Palladio rėmėjas Giangiorgio Trissino. Kontraktas darbams buvo pasirašytas 1549 m. Darbai baigti tik 1614 m., gerokai po Andrea Palladio mirties (1580 m.). Andrea Palladio dirbo ties projektu visą likusį savo gyvenimą. Vičencos miestas jam kas mėnesį mokėdavo 5 dukatus. Renesanso stiliaus lodžijų ir portiko statybose buvo panaudotas baltas marmuras. Pastato pavadinimas „bazilika“ buvo paties Andrea Palladio sumanytas. Viduramžiais „bazilika“ reiškė ne vien bažnyčią, bet ir susirinkimų kambarį, salę, pastatą.
2007 m. buvo organizuotas kapitalinis bazilikos restauracinis projektas, kainavęs apie 21 mln. eurų. 2012 m. restauracija baigta ir pastatas šiuo metu yra parodų rūmai.
Centrinis stadionas (Šymkentas)

Istorija

Atidarytas 1969 m. Sovietmečiu vadinosi „Spalio 50–mečio“ stadionu. Dabar pervadintas kovotojo Kažymukano garbei.
Talpina 20 000 žiūrovų. Pagal talpą yra trečias stadionas šalyje. Skirtingai nuo kitų stadionų, šiame tribūnos yra užapvalintos. 
Renovuotas tik iš dalies, nes buvo sudėtos plastikinės kėdutės.
Namų rungtynes žaidžia Šymkento „Ordabasy“.
Martyniškių dvaras

Istorija

Rašytiniuose šaltiniuose kaimas minimas nuo 1650 m. 1783 m. buvo valdoma evangelikų liuteronų savininkų. LDK laikais kaimas priklausė Šakynos seniūnijai, kuris 1797 m. tapo privačia valda. 1795 m. buvo Šakynos seniūnijos dvaras (14 gyventojų).
1816 m. nurodytas atskiras grafo Aleksandro Lotreko (Pierre Alexander (Alexander) Gf. de Toulouse-Lautrec, g. 1769 m.) dvaras. 1848 m. dvarui priklausė Jautmalkių palivarkas 9 kaimai (Puikiai, Jautmalkiai, Narčiai, Šliupščiai, Strimyliškės, Liutikai, Pailiai, Bambalai, Narbučiai ir kt.), 2 užusieniai (viso 674 pavaldiniai). Dvarui priklausė 4299 dešimtinės žemės. 1840 m. kovo 15 d. Aleksandras Tulūz-Lotrekas valdė dvarą su 100 dūmų.
1866 m. minimas Martyniškių dvaro savininkas Rudolfas Koscialkovskis. Rašoma, kad "Šiaulių apskrities taikos tarpininkų suvažiavimo pirmininkas teigė, kad Martyniškyje puikiai įrengta dvaro sodyba, kurioje stovi „gražiausias apskrityje ponų namas“, yra didelis vaismedžių sodas, dirbamose žemėse naudojama 11 laukų sėjomaina, prižiūrėtos ganyklos ir pan.".
Po 1920 m. mokykla įsikūrė mūriniame 2 aukštų dvaro name.

Architektūra

Mūriniai klasicistiniai rūmai su mezoninu, keturšlaičiu stogu, mūriniais rūsiais, skliautinėmis lubomis. Prieangis 2 aukštų, su dorėniniais piliastrais, dvišlaičiu stogu.
Sergio Hernández

Serchijus Santosas „Ovecha“ Ernandesas (Sergio Santos Hernández, g. 1963 m. lapkričio 11 d. Bahija Blankoje) – Argentinos krepšinio treneris. Mar del Platos Club Atlético Peñarol ir Argentinos nacionalinės rinktinės treneris.
Trenerio karjerą pradėjo Sport Club de Cañada de Gómez klube, vėliau treniravo Deportivo Roca ir Regatas de San Nicolás, tačiau su šiais klubais titulų nepasiekė. 1998 m. pradėjo treniruoti Estudiantes de Olavarria ir su šiuo klubu laimėjo Argentinos lygą, Panamerikos ir Pietų Amerikos lygas. Vėliau laimėjimų seriją pratęsė su Boca Juniors klubu.
Nuo 2005 m. Sergio Hernández pradėjo dirbti Argentinos rinktinės treneriu ir su šia pasiekė istorinį laimėjimą – du medalius olimpinėse žaidynėse. 2010 m. pasibaigus kontraktui iš rinktinės pasitraukė, bet grįžo 2012 m. kaip trenerio Chulijaus Lamaso asistentas.
Arūnas Sutkevičius

Arūnas Sutkevičius (g. 1967 m. Telšiuose) – teisininkas, Lietuvos vyriausiojo administracinio teismo (LVAT) teisėjas, buvęs tardytojas.

Biografija

1994 m. baigė studijas Vilniaus universiteto Teisės fakultete.
Nuo 1991 m. balandžio mėn. iki 1992 m. vasario mėn. Telšių rajono policijos komisariato tardytojas, 1992 m. vasario mėn. iki 1995 m. Telšių rajono prokuratūros tardytojas, nuo 1995 iki 2001 m. Telšių rajono apylinkės teismo, nuo 2001 iki 2005 m. gruodžio mėn. Klaipėdos apygardos administracinio teismo, nuo 2005 m. gruodžio 12 d. Lietuvos vyriausiojo administracinio teismo teisėjas.
Nuo 2006 m. liepos mėn. iki šiol Teisėjų etikos ir drausmės komisija, narys.
Moka rusų, anglų kalbas.
Ziono balsas

Ziono balsas – evangelikų liuteronų laikraštis, leistas 1926–1935 m. (?) Klaipėdoje, Palangos g. 23/24.

Istorija

Ėjo dukart per mėnesį. Leido Klaipėdos krašto lietuvių evangelikų sąjunga. Rašė apie evangelikų bendrijos veiklą, spausdino religinius tekstus, giesmes. Spausdino spaustuvė „Lituania“ Klaipėdoje gotišku šriftu.
Redagavo Petras Dagys, Martynas Kėkštas, Jonas Pauperas.
Sugeriamasis popierius

Sugeriamasis popierius (angl. blotting paper) – mažo tariamojo tankio popierius, skirtas greitai ir visiškai sugerti rašalo pertekliui nuo rankraščio. Toks popierius naudojamas ir kaip kosmetikos priemonė, juos nuo odos paviršiaus sugeriamas riebalų perteklius.
Sugertukas – sugeriamojo popieriaus lapelis, dedamas į mokyklinius sąsiuvinius.
Manoma, kad sugeriamasis popierius atsirado apie 1400 m., nors tada jis tikriausiai buvo retas, nes tada popierius dar buvo brangus. Sugeriamojo popieriaus neturintys žmonės tada rašalo perteklių nusausindavo pabarstydami ką tik parašytą dokumentą švariu sausu smėliu, o tada smėlį nuo popieriaus nupurtydavo. Pingant popieriaus gamybai sugeriamąjį popierių ėmė plačiai naudoti visų sluoksnių raštininkai ir rašytojai bei eiliniai žmonės.
Sugeriamasis popierius buvo reikalingas, kol buvo rašoma žąsų plunksnomis, mirkomais plunksnakočiais ir rašaliniais parkeriais. Rašant šiais rašikliais neretai rašalo linijose neretai būna pernelyg daug rašalo, kuris ilgai džiūsta. Sugeriamuoju popieriumi galima nusausinti rašalo perteklių, ir ką tik prirašytą popieriaus lapą galima užversti, dėti į aplanką ir pan., nebijant kad išsiteps neišdžiūvęs rašalas. Paprastai sugertukus naudodavo tol, kol jų paviršius nuo sugerto rašalo nusidažydavo ištisai.

Gamyba

Sugeriamojo popieriaus storis, minkštumas, sudėtis parenkami pagal numatytą paskirtį. Paprastai daromas iš medvilnės specialiomis popieriaus mašinomis.

Kosmetika

Sugeriamasis popierius pardavinėjamas ir kaip kosmetikos kompanijų produktas odos priežiūrai. Jisai tinka odos riebalų pertekliui nuo veido odos pašalinti. Dalis moterų tam rankinuke ar kosmetinėje turi paketėlį sugeriamojo popieriaus.
Kai kurios kosmetikos kompanijos gamina sugeriamąjį popierių su pudra, kuris ne tik pašalina riebalų perteklių, bet ir papudruoja. Neretai kosmetinis sugeriamasis popierius būna aromatizuotas.

Cheminė analizė

Sugeriamasis popierius naudojamas cheminėje analizėje kaip nejudama terpė plonasluoksnėje chromatografijoje. Tam skirtas popierius gaminamas iš itin švarios medvilnės.

Narkotikai

Kai kurie narkotikai (žinomiausias LSD) kartais platinami ant sugeriamojo popieriaus. Iš anksto perforuotas sugeriamojo popieriaus lapas sumirkoma narkotiko tirpalu ir išdžiovinamas. Po to pagal perforuotas linijas atplėšiant popieriaus skiautę gaunama viena narkotiko dozė. Toks popierius dažnai būna papuoštas išspausdintais paveikslėliais, ornamentais (tai vadinama angl. blotter art 'sugertukų menas').

Rašymas

Sugeriamasis popierius buvo labai reikalingas, kai buvo rašoma mirkomaisiais plunksnakočiais. Ėmus rašyti rašaliniais parkeriais jo reikėjo rečiau, nes į tokio parkerio plunksną rašalas tiekiamas tolygiau.
Sugeriamojo popieriaus galima rasti kanceliarijos prekių parduotuvėse.
Prispaudus sugeriamąjį popierių prie ką tik parašyto teksto, ant sugeriamojo popieriaus lieka veidrodinis teksto atspaudas. Šis reiškinys ne sykį buvo panaudotas įvairiose detektyvinėse istorijose.
Bendratis

Bendratis (lot. Infinitivus) – nekaitoma veiksmažodžio forma, kurios nevaržo nei asmens, nei skaičiaus, nei laiko, nei nuosakos kategorija.
Skirtingose kalbose bendratis sudaroma įvairiais būdais: anglų kalboje – pridedant dalelytę to, romanų kalbose bendratis turi galūnę (pvz., ispanų k. -ar, -er, -ir) kuri kaitant žodį keičiasi. Švedų kalboje bendratį sudaro veiksmažodžio šaknis ir galūnė – a, kuri kaitant išnyksta, arba prisideda nauja. Gvaranių kalboje bendratis yra veiksmažodžio šaknis, o žodis kaitomas pridedant priešdėlius ir priesagas. Baltų, slavų ir tocharų kalbose bendraties priesaga yra – ti, t', -c, -tsi ir kaitant žodį išnyksta. Dalis kalbų (pvz., arabų) bendraties formos neturi.

Lietuvių kalboje

Lietuvių kalboje veiksmažodžio bendratis baigiasi priesaga – ti.

Bendraties vartojimas

Bendratis, priklausanti kitokiems veiksmažodžiams ir turinti proceso bei veiksnio reikšmę, sakinyje laikoma suvestinio tarinio dalimi (pradėti arti, baigti kulti, turėti išvykti, žadėti sugrįžti, trokšti mokytis, liepti palaukti, padėti dirbti) arba tikslo aplinkybe (išeiti medžioti, išginti karves ganyti), nors neretai ir atsako į klausimą ko?
Lez Ans d'Arlė

Istorija

Lez Ans d’Arlė pradėjo kurtis dar 1671 m. Komuna sudaryta 1837 m. (vėliau nuo jos atsiskyrė Deimanto uola ir Sent Lusas).
Jürgen Marcus

Jürgen Marcus (tikrasis vardas Jürgen Beumer; g. 1948 m. birželio 6 d. Hernėje, Šiaurės Reinas-Vestfalija) – vokiečių šlagerio dainininkas, populiarumo viršūnę pasiekęs aštuntajame dešimtmetyje, savo gimtojoje Vokietijoje išleidęs 14 hitais tapusių dainų.
1975 m. Jürgen dalyvavo Vokietijos „Eurovizijos“ dainų konkurso atrankoje su daina „Ein Lied zieht hinaus in die Welt“. Nors nacionaliniame užėmė tik devintą vietą, Vokietijos muzikos įrašų tope „Media Control Charts“ užėmė trečią vietą.
Kitais metais liuksemburgiečių transliuotojo RTL išrinktas kaip vienas iš penkių dalyvių „Eurovizijos“ dainų konkursui. Tais metais buvo surengtas nacionalinis finalas, kuriame Jürgen dalyvavo su daina „Chansons pour ceux qui s’aiment“ (liet. Daina tiems, kurie myli vieni kitus). Atlikėjas atrankoje įveikęs keturis varžovus, užėmė pirmą vietą bei išrinktas dalyvauti 1975 m. „Eurovizijos“ konkurse, kuris vyko balandžio 3 d. Hagoje. Tarptautiniame konkurse jam sekėsi prasčiau nei tikėtasi, užėmė 14 vietą tarp 18 dalyvių.
Martynas Grocholskis

Biografija

Gimė 1727 metais, Braclavo žemės teisėjo Mykolo Grocholskio ir Anos Radziminskaitės, Černigovo stalininko dukters, sūnus.
Didelę gyvenimo dalį pragyveno savo dvare Griceve, rečiau – savo dvare Piatničianuose, prie Vinicos.
Mirė 1807 metų spalio 28 dieną Lvove, palaidotas Dominikonų bažnyčios kriptoje, Vinicoje.
Abu Saidas Usmanas II

Istorija

Abu Saidas Usmanas II-is buvo pacifistas, vengė karo ir daugiau dėmesio skyrė statyboms. Jo valdymo metais Fese buvo pastatytos keturios medresės: trys senajame Fese ir viena naujajame. XIV a. Fesas tapo žinomu mokslo centru Magrebe.
Abu Saidui Usmanui II-jam du kartus teko slopinti sūnaus Ali Abu Umaro sukilimus (1315 m. ir 1322 m.). 1322 m. sūnus užėmė Marakešą, bet buvo nugalėtas, Abu Saidas Usmanas II-is sūnui atleido ir paskyrė jį vadovauti Sidžilmasu.
Karašilis

Istorija

XIX a. pr. pateko į Pakruojo dvaro valdas.
Olinda

Paveldas

Olinda – vienas geriausiai kolonijinį (XVI–XVII a.) architektūros paveldą išsaugojusių Brazilijos miestų. Svarbiausi objektai: Olindos katedra, Šv. Bento vienuolynas ir bažnyčia, Šv. Pranciškaus konventas, švyturys, būdingi to meto gyvenamieji namai, gatvių išplanavimas ir kt.

Istorija

Olinda yra vienas seniausių Brazilijos miestų, įkurtas Duartės Koeljo 1535 m. Pradžioje tai buvo cukraus gamybos centras, 1537 m. gavo miestelio statusą. XVI a. Olinda tapo vyskupijos centru ir Pernambuko kapitonijos sostine, bet miestą nusiaubė olandai. 1640 m. miestas vėl grįžo portugalų valdon.
1982 m. Olindos senamiestis įtrauktas į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą.
Aleksandras Každanas

Aleksandr Každan (rusų k. Александр Петрович Каждан, (anglų k. Alexander Kazhdan); 1922 m. rugsėjo 3, Maskvoje – 1997 m. gegužės 29 d., Vašingtone) buvo žymus žydų kilmės istorikas, specializavęsis Bizantijos istorijoje.

Biografija

Gimė pirklių šeimoje Maskvoje, tėvas Peisa Efron Každanas specializavosi SSRS tankų tepalų pramoninėje gamyboje. Dėl neva „buržuazinės kilmės“ Aleksandrui neleista stoti į Maskvos universitetus, todėl įstojo ir užbaigė Ufos pedagoginį institutą. Mokėsi senovės Anglijos istorijos, sudomintas dėstytojo E. A. Kosminskio pradėjo domėtis Bizantijos istorija. 1944 m. vedė Rimą Ivanskają, tais metais gimė sūnus Dmitrijus (Davidas).
1946 m. sėkmingai apgynė disertaciją, tačiau dėl Stalino vykdytos antisemitinės (taip vadinamosios „kovos su kosmopolitizmu“) politikos jam neleista įstoti į mokslinius institutus Maskvoje, turėjo dirbti valstybės provincijoje mokytoju Ivanove, Tuloje ir Velikije Lukuose. 1956 m. buvo priimtas į SSRS Mokslų akademijos Istorijos institutą, kuriame dirbo iki emigracijos į JAV 1978 m. A. Každanas per šį laikotarpį išleido net apie 500 mokslo veikalų, susijusių su įvairiomis Bizantijos istorijos sritimis. Taip pat prisidėjo prie armenistikos studijų, išleisdamas 1975 m. mokslo veikalą apie Armėnijos valdantį elitą Bizantijos imperijos sudėtyje.
1975 m. Aleksandro sūnus emigravo į JAV, sulaukęs pasiūlymo dirbti Harvardo universitete katedros profesoriumi. Dėl tokio sūnaus poelgio Každanų padėtis pablogėjo, Rimma Každan buvo atleista iš leidyklos, o Aleksandro darbai pradėti cenzūruoti. A. Každanas pasiryžo emigruoti, 1978 m. jis įgijęs Izraelio vizą atvyko į Vieną. Kurį laiką gyvenęs Paryžiuje ir Birmingeme, 1979 m. jis atvyko į JAV. Dirbo Bizantijos tyrimų centre Vašingtone, dėstė Prinstono universitete. Pirmieji A. Každano darbai anglų kalba buvo išleisti bendradarbiaujant su kitais mokslininkais. Paskutiniais savo gyvenimo metais istorikas tyrinėjo Bizantijos literatūrą, hagiografiją.
Kambodžos himnas

Istorija

Himno eiles parašė budistų vienuolis Čuonatas. Muzika paremta liaudies melodija. Himnas patvirtintas 1941 m., dar kartą įtvirtintas 1947 m. šaliai atgavus nepriklausomybę. 1970 m. Kambodžoje panaikinus monarchiją himnas taip pat panaikintas. 1975 m. komunistams laimėjus pilietinį karą himnas trumpam grąžintas, bet netrukus pakeistas Demokratinės Kampučijos himnu Dap Prampi Mesa Chokchey („Šlovingoji balandžio 17-oji“). 1993 m. atkūrus monarchiją Nokoreach vėl tapo valstybiniu himnu.
Romanas Gaudiešius

Biografija

1977 m. baigė Kulių (Plungės raj.) vidurinę mokyklą, 1982 m. baigė Lietuvos žemės ūkio akademijos Miškų ūkio fakultetą.
1982–1984 m. Biržų miškų ūkio Gamybinio susivienijimo Biržų galutinio medienos sandėlio meistras, 1984–1987 m. Biržų miško pramonės ūkio Miško ruošos punkto techninis vadovas, 1987–1990 m. Biržų miškų urėdijos Materialinio techninio tiekimo ir realizacijos skyriaus viršininkas, 1990–1993 m. Biržų miškų urėdijos urėdo pavaduotojas, nuo 1993 m. Biržų miškų urėdijos miškų urėdas.
Buvo Lietuvos liberalų sąjungos narys. 1995–1997 m. Biržų rajono savivaldybės tarybos narys.
Žmona Nijolė (g. 1960), vaikai Inga (g. 1983), Gintarė (g. 1985), Lukas (g.1997).
Bahreino sala

Bahreino sala (arab. جزيرة البحرين‎, dar žinoma kaip al-Avalo sala) yra didžiausia Bahreino salyno sala, kurioje gyvena dauguma šalies gyventojų. Aplink ją esanti sekli Persijos įlankos dalis dažnai vadinama Bahreino įlanka. Salos krantai uolėti, šiaurinėje dalyje yra daug koralų. Kalkakmenis sudaro nedideles kalvas, pasišiaušiusias uolas, negilius tarpeklius. Kalkakmenį dengia druskingas smėlis ant kurio auga tik atspariausi dykumos augalai: dygliuoti medžiai ir krūmai. Šiaurinėje pakrantėje yra 5 km pločio derlingas ruožas, kur auga datulinės palmės, migdolai, fikusai, granatmedžiai. Toliau nuo kranto yra 134 m aukščio plokščiakalnis. Aukščiausias salos taškas yra Džabal ad Dukhanas. Bahreino dauguma naftos išgaunama tos kalvos apylinkėse.
Sostinė Manama yra šiaurės rytinėje salos dalyje. Saloje yra pagrindinis uostas Mina Salmanas, dauguma naftos perdirbimo įmonių ir verslo centrų. Pylimai ir tiltai jungia Bahreino salą su gretimomis salomis ir Saudo Arabija. 1929 m. pastatytas pylimas jungia Bahreino salą su Muharako sala, kuri yra antra pagal dydį šalyje. Muharako sala yra tik 6 km ilgio, bet joje yra antras pagal dydį Muharako miestas ir tarptautinis oro uostas. Pylimas jungia Muharako salą su Jazirat al Azlo sala, kur yra sausieji dokai ir laivų remonto centras. Tiltas jungia Bahreino salą su Sitros sala, kur yra naftos eksporto terminalas. Pylimas į Um an Nasaną tęsiasi toliau į vakarus kaip Karaliaus Fahdo tiltas iki Saudo Arabijos. Um an Nasanas yra asmeninė karaliaus nuosavybė.
Kušleikiai (Šiauliai)

Istorija

Kaimo rytinėje dalyje, 0,1 km į pietvakarius nuo pralaidos per Genžgirės upę, į šiaurę nuo kelio iš Šakynos į kelią Mažeikiai–Kuršėnai yra Kušleikių pirmosios senosios kapinės (kultūros paminklo MC kodas 4585), kaimo centrinėje dalyje, 0,4 km į pietvakarius nuo pralaidos per Genžgirės upę, 0,31 km į pietvakarius nuo Kušleikų pirmųjų senųjų kapinių, 50 m į pietus nuo kelio yra Kušleikių antrosios senosios kapinės (MC kodas 4579). Kaimo centrinėje dalyje, kelio Nutaičiai–Drąsučiai pietinėje dalyje, Elenos Žukauskienės–Kelpšaitės sodyboje yra architektūros paminklas Kušleikių kalkinė (MC kodas 2234).
1950–1991 m. kaimas priklausė Kuršėnų tarybiniam ūkiui.

Aplinkinės gyvenvietės

Baubliai – 5,5 km
Masiai – 5,2 km
Tautgailiai I – 5,3 km
Strazdai – 5 km
Auksučiai – 3,2 km
Mažučiai – 3,1 km
Kalviškiai – 6 km 
KURŠĖNAI – 14 km
Egėliškės – 4,3 km
 ŠIAULIAI – 28 km
Universal Music Latin Entertainment

„Univision Records“ (2001–2008)

2001 m. susikūrusi kompanija „Univision Records“ jau turėjo garsių atlikėjų, tokių kaip Pilar Montenegro, Anaís, Jennifer Peña, Graciela Beltrán, Iman, Los Forasteros, Daniel René ir Pepe Aguilar. 2008 m. „Univision Music Group“ buvo įsigyta „UMG“ kompanijos.

„Fonovisa Records“

2002 m., dar „Univision Music Group“ laikais, buvo nupirkta kompanija „Fonovisa“, didžiausia Meksikos įrašų kompanija. Ši kompanija nuo 1984 m. išgarsino daug meksikiečių atlikėjų, kaip, pvz.: Marco Antonio Solís, La Banda el Recodo, Conjunto Primavera, Los Temerarios ir Los Tigres del Norte.

„Disa Records“

„Disa Records“, antroji pagal dydį Meksikos įrašų kompanija, priklauso Chávez šeimai Monterėjuje. Tačiau 2001 m. „Univision“ nusipirko 50 % „Disa“ akcijų iš Chávez. 2006 m. „Univision“ įsigijo likusius 50 % procentų ir kompanija atiteko „Univision Music Group“. Kompanijos žymesni atlikėjai yra Palomo, Los Angeles Azules, Grupo Bryndis, Liberación, El Poder del Norte ir Meksikos aktorė bei atlikėja Aracely Arámbula.

„Machete Music“

„Machete Music“ daugiausiai atlikėjų turi iš Puerto Riko, taip pat kitų Pietų Amerikos reggaeton stiliaus muzikantų, kaip antai AKWID, Wisin y Yandel, Ivy Queen, Don Omar, Molotov ir t. t.

„Universal Music Latino/Universal Music Mexico“

„Universal Music Latino“ kompanijai priklauso grupė Belanova, atlikėjai Luis Fonsi, Enrique Iglesias, Juanes, Olga Tañón, Gloria Trevi, David Bisbal, Paulina Rubio ir Dulce Maria. Kanadietė atlikėja Nelly Furtado prisijungė prie šios kompanijos, kad išleistų albumą ispanų kalba pavadinimu „Mi Plan“.
Esyvas-modalis

Esyvas–modalis – vengrų kalbos linksnis, jungiantis esyvo ir modalio linksnių reikšmes. Esyvas–modalis nurodo būseną, paskirtį (pvz., kaip esyvas 'būti atlygiu'), veiksmo ir įvykio pobūdį, gebėjimą arba mokamą kalbą (pvz., kaip modalis  'nerūpestingai', 'netikėtai', 'kalbėti vokiškai '). Šiam linksniui galima kelti klausimus kaip? kokiu būdu?, jis sudaromas su priesaga -ul / - ül.
Šio linksnio pavyzdys galėtų būti sakinys „Beszélek magyarul” 'Aš kalbu vengriškai' – sakinys išreiškia gebėjimą kalbėti vengrų kalba. Paklusdama balsių harmonijos taisyklėms, priesaga -ul virsta -ül, pavyzdžiui, kaip sakinyje „Beszélek németül” 'Aš kalbu vokiškai', nes žodis 'vokiečių' (német) sudarytas tik iš vidurinės ir (arba) priešakinės eilės balsių.
Jungtinių Tautų darnios raidos komisija

Jungtinių Tautų darnios raidos komisija yra 1992 metais po Žemės susitikimo įsteigta institucija, prižiūrinti jame priimtos Darbotvarkės 21 ir Rio deklaracijos įgyvendinimą. Po 2002 metų Žemės susitikimo dėl darnios plėtros Johanesburge, ji taip pat prižiūri ir šios konferencijos veiksmų planą. Komisija yra Jungtinių Tautų Ekonominės ir socialinės tarybos sudėtyje ir veikia kaip aukšto lygio darniojo vystymosi klausimų aptarimui skirtas forumas, atviras tiek valstybių, tiek nevyriausybinių organizacijų atstovams. Komisijos susitikimai vyksta kartą per metus, jai priklauso tos pačios valstybės kaip ir Ekonominei ir socialinei tarybai.

Veikla

Komisijos darbas suskirstytas į dvejus metus trunkančius ciklus, kurių kiekvienas skiriamas tam tikroms temoms, susijusioms su konferencijų dokumentais – Darbotvarke 21, Rio deklaracija ir Johanesburgo veiklos planu. Komisija prašo iš valstybių teikti veiklos ataskaitas, kaip jos įgyvendina iškeltus tikslus, tačiau jų rengimas neprivalomas, o ataskaitų formatas nevieningas. Ataskaitos priimamos ir iš Jungtinių Tautų agentūrų, kaip jos darnųjį vystymąsi įtraukia į savo veiklos programas.

Vertinimas

Kadangi komisija neturi priemonių įpareigoti valstybes imtis veiksmų, žymiausias jos veiklos rezultatas yra informacijos rinkimas, apibendrinimas ir normų kūrimas. Dėl to organizacija yra kritikuojama kaip nesibaigiantis dialogas, nevedantis prie realių veiksmų ir priimantis silpnas, abstrakčias rezoliucijas. Manoma, kad komisijos buvimas nukreipia dėmesį ir energiją nuo konkrečių priemonių įgyvendinimo. Iš kitos pusės komisija giriama dėl atvirumo ir galimybių nevyriausybinėms organizacijoms įsitraukti į diskusijas ir derybas, nors ir sutinkama, kad valstybių atstovai retai atsižvelgia į jų pasiūlymus.
Ignalinos Švč. Mergelės Marijos Gimimo bažnyčia

Istorija

Ignalinoje 1929 m. pastatyta medinė koplyčia, priklausiusi Vidiškių parapijai. 1938 m. pradėtą bažnyčios statybą nutraukė karas. Po jo neužbaigtą bažnyčią rajono valdžia nusavino ir pavertė kultūros namais, vėliau biblioteka.
1961 m. bažnyčia įrengta gyvenamajame name. Pagal architekto R. Krištapavičiaus ir dizainerio V. Dineikos projektą 1989 m. lapkričio 11 d. pradėta statyti nauja mūrinė (kertinį akmenį ir pamatus pašventino arkivyskupas Julijonas Steponavičius). 1990 m. įsteigta parapija. 1996 m. rugpjūčio 18 d. pašventinta koplyčia apatiniame naujojo pastato aukšte, 1999 m. pabaigoje arkivyskupas Audrys Juozas Bačkis pašventino ir visą bažnyčią.

Architektūra

Pastatas modernistinis. Bažnyčios interjere yra S. Kuzmos skulptūros.

XX a. bažnyčia

1961 m. įkurta bažnyčia buvo tradicinio gyvenamojo namo formos, stačiakampio plano, su bokšteliu. Greta stovėjo dvistulpė varpinėlė. Šventoriaus tvora lentinė.