google/wiki40b huggingface dataset:
Vilijos parkas

Istorija

XIX a. carinės Rusijos armijos kareivinių rajone, dabartinio Vilijos parko centre, buvo pastatyta medinė cerkvė Kauno tvirtovės įgulos reikmėms. Tai buvo 109-ojo Volgos pėstininkų pulko Dievo Motinos Globėjos cerkvė, pastatyta 1896 m. Ji buvo kryžiaus formos su pagrindiniu kupolu, apsuptu keturių nedidelių bokštų. Viso statinio tiek išorė, tiek ir vidus buvo papuoštas rusiško stiliaus raižiniais ir dažytas aliejiniais dažais. Turėjo gana masyvų dviejų aukštų ikonostasą su raižiniais, kolonomis ir karnizais, su piešiniais ant paauksuoto fono. Statybas palaimino pats imperatorius Aleksandras III. Atkūrus Nepriklausomybę, apie 1920 m., pertvarkyta į Lietuvos kariuomenės Šančių įgulos karių katalikų bažnyčią, jai suteiktas Šv. Kryžiaus Išaukštinimo bažnyčios vardas.
1919-1920 m. šventoriaus šiaurės rytinėje dalyje buvo palaidoti žuvę ir mirę Lietuvos kariai. 1927 m. karių kapai sutvarkyti, mediniai kryželiai pakeisti betoniniais. 1931 m. pastatytas paminklas „Garbė žuvusiems dėl Tėvynės“ (projekto aut. S.Stanišauskas). 1931 m. lapkričio 2 d. 17 val. prie Šančių Švenčiausiojo Kryžiaus Išaukštinimo Bažnyčios įvyko šio paminklo šventinimas ir gedulingos pamaldos už karių atminimą. Čia buvo palaidota iki 100 karių. Yra žinių, kad dabartinio parkelio teritorijoje ilsisi ir Pirmojo pasaulinio karo aukos.
Prie paminklo kariai duodavo priesaiką. Valstybinių iškilmių proga lankydavosi Prezidentas Antanas Smetona. Paminklas buvo altoriaus pavidalo. Viršuje stovėjo liepsnojanti vaza – amžinosios gyvybės simbolis, priešakinėje pusėje – kryžius su spinduliais ir krucifiksu, po kryžiumi – kardas ir altorius su keturkampe lenta, kurioje įrašyta: „Garbė žuvusiems dėl Tėvynės“. Paminklo apačioje buvo du laiptai. Iš viso paminklo statybai išleista tuo laiku 1568 Lt. 94 ct. Karių kapų tvarkymo komisija dėl lėšų stokos kreipėsi į tuometinį II divizijos vadą plk. (vėliau brigados generolas) Kazį Skučą ir karo technikos viršininką plk. (vėliau brigados generolas) Klemensą Popeliučką, kurie parėmė statybą. Paminklo statybai pagelbėjo atskiri kariuomenės daliniai: 2 pėstininkų pulkas, 3 artilerijos pulkas, II divizijos štabas, pionierių batalionas, ryšių batalionas, autorinktinė. Įgulos eiliniai kareiviai prisidėjo nemokamu darbu.
Po Antrojo pasaulinio karo bažnyčia paversta sandėliu, karių kapai sulyginti su žeme, paminklas nugriautas. 1950 m. po įvykusio gaisro nugriauta ir pati bažnyčia.
Šančių tikinčiųjų bendruomenės iniciatyva buvusios bažnyčios vietoje 1991 m. rugsėjo 14 d. pašventintas ąžuolinis kryžius (aut R.P.Bakanauskas). Lietuvos kultūros fondo Kauno taryba bandė atstatyti ir paminklą, tačiau nesėkmingai.

Būklė

Paminklas su šūkiu „Garbė žuvusiems dėl Tėvynės“ nebaigtas atstatyti, žuvusiųjų atminimo vietos sutvarkymo darbai nebaigti. Kapinaičių teisinė registracija, jų atkūrimo reglamentas neparengti. Visuomenininkai ir politikai 2009 m. yra kreipęsi į valdžią dėl šių darbų padarymo.
Daugelio Šančių gyventojų nuomone, parkui suteiktas Vilijos vardas su šia vietove niekaip nesusijęs, todėl Šančių seniūnija 2009 m. buvo suorganizavusi vietos bendruomenės nuomonės tyrimą dėl parko vardo.
Tadas Bilevičius

Biografija

Kilęs iš Žemaičių bajorų Bilevičių giminės. Tėvas Aleksandras Jurgis Bilevičius, motina Ona Riomerytė. Broliai Jurgis, Matas ir Teodoras Aleksandras Bilevičius. Sūnus Juozapas Tadas Bilevičius.
Mokėsi Karaliaučiuje, nuo 1750 m. dvariškis.
Streets of Rage

Apžvalga

Kaip ir dvejais metais anksčiau „Segos“ išleistame „Golden Axe“, priešai žaidime atslenka iš abiejų ekrano pusių bei kartais išlenda ir iš kitų vietų. Žaidėjo tikslas yra nukauti visus priešininkus ir pereiti aštuonias vietoves, įvardijamas raundais. Išskyrus 7 raundą, visuose kituose susiduriama su bosu, neproporcingai dideliu priešu, kurį reikia įveikti. Priešingai nei žaidimo tęsiniuose, nei vienas iš priešų žaidime neturi vardų (tik japoniškosios versijos žinyne). Be to, tik bosai turi gyvybės skaitiklį. Kaip ir kituose panašiuose žaidimuose, „Streets of Rage“ galima nuo žemės pasiimti ginklų, tokių kaip buteliai ar nutekamieji vamzdžiai. Specialios atakos metu „Streets of Rage“ žaidime žaidėjui kovoje pagelbsti kairėje ekrano pusėje atvažiavęs policijos automobilis, iš kurio išlindęs policininkas iššauną sprogstamuosius užtaisus link žaidėją supančių priešų ir juos išžudo. Po vieną tokią ataką žaidėjui suteikiama vienai gyvybei arba vienam žaidimo lygiui. Tačiau žaidime taip pat galima rasti daiktų, suteikiančių ypatingų savybių (angl. power-ups). Paskutiniame raunde negalima pasinaudoti specialia ataka.
Žaidime viso yra trys veikėjai. Adam Hunter (pasižymėjęs boksininkas) yra pastebimai lėtesnis, bet stipresnis nei kiti. Axel Stone (kovos menų virtuozas) sugebėjimai yra vidutinio lygio, t. y. jis yra kiek lėtesnis už Blaze, bet vikresnis, tačiau kiek silpnesnis už Adam. Blaze Fielding (dziudo eskpertė) yra silpniausia iš visų, tačiau vikriausia ir gali iššokti aukščiausiai. Jos šuolių nuotolis ilgiausias, o dėl jos dziudo sugebėjimų priešininkų permetimai daro daugiausiai žalos.
Priklausomai nuo to ar žaidžiama dviese ar vienam, yra dvi skirtingos žaidimo pabaigos.
Liuksemburgo kunigaikštystė

Istorija

Valstybė įkurta 963 m. Aukštutinės Lotaringijos sudėtyje ir iš pradžių vadinta grafyste. Jos žemes iš Triero vyskupijos išpirko pirmasis grafas Zygfidas. Čia senovės romėnų griuvėsių vietoje pastatyta nauja pilis, kuri tapo augančio miesto centru. Iki XII a. čia valdė vietinė (senoji) dinastija. Ją vėliau pakeitė dinastija iš Namuro grafystės, o 1214 m. galutinai įsigalėjo dinastija iš Limburgo grafystės, kuri valdė iki XV a. ir Europoje tapo žinoma kaip Liuksemburgų dinastija.
Valdant pastarajai, grafystė labai sustiprėjo, o jos grafai ilgainiui ėmė valdyti Bohemiją, o vėliau įsitvirtino Šventosios Romos imperijos soste kaip imperatoriai. Liuksemburgo grafai nuo 1354 m. ėmė tituluotis kunigaikščiais. Prie grafystės buvo prijungtos kelios aplinkinės grafystės: Arlonas, Durbui, Larošė, Viandenas, Šini. Taip susiformavo didelė kunigaikštystės teritorija, išsilaikiusi iki XVIII a. pabaigos.
1411 m. mirus Liuksemburgo kunigaikščiui Jobstui, sostą paveldėjo Elžbieta Liuksemburgietė, kuri 1441 m. pardavė kunigaikštystę Burgundų Valua dinastijos atstovui Pilypui. Tačiau 1443 m. prasidėjo įpėdinystės karas, kuomet į sostą pretendavo Bohemijos karalius Vladislovas, Tiuringijos landgrafienė Ana, ir net Kazimiero žmona Elžbieta Habsburgietė. Tik 1467 m. Liuksemburgo soste įsigalėjo Pilypas, ir kunigaikštystė buvo įjungta į Burgundijos Nyderlandus. Taip ji virto viena iš Septyniolikos Provincijų.
Po 1477 m. Nansi mūšio, kurio metu Burgundijos kunigaikštystė atiteko Prancūzijai, Liuksemburge, kaip ir kitose Septyniolikoje provincijų, įsigalėjo Habsburgai. 1512 m. Liuksemburgas priskirtas Šventosios Romos imperijos Burgundijos apskričiai. Po Nyderlandų revoliucijos kunigaikštystė sudarė dalį Pietinių Nyderlandų. 1659 m. valstybė neteko piečiausių savo teritorijų, kurios atiteko Prancūzijai. 1795 m. Pietinius Nyderlandus prijungus prie Prancūzijos, kunigaikštystė panaikinta.
Ji buvo atkurta 1815 m. kaip Liuksemburgo Didžioji Kunigaikštystė.
San Žozė

Istorija

XVI a. dabartinio miesto vietoje gyveno indėnai karižai. 1750 m. portugalai iš Azorų čia įkūrė Šv. Juozapo koloniją (São José de Terra Firme), iš kurios ėmė augti gyvenvietė. 1797 m. joje jau gyveno 2079 žmonės. 1833 m. tapo miesteliu, 1845 m. – miestu.
Petro Didžiojo įlanka

Petro Didžiojo įlanka (rus. Залив Петра Великого) - didžiausia įlanka Rusijos Primorės krašto pakrantėje ties Japonijos jūra.
Įlankos ilgis apie 80 km, plotis - apie 200 km. Muravjovo-Amurskio pusiasalis ir salų grandinė dalina Petro Didžiojo įlanką į dvi mažesnes - Amūro įlanką ir Usūrio įlanką. Krantai (linijos ilgis apie 1500 km) labai raižyti, sudaro daug vidinių įlankų - Auksinio Rago, Posjeto, Streloko, Vostoko ir kt.
Prie Amūro įlankos kranto stovi Vladivostokas.
Salos Petro Didžiojo įlankoje - Rusų, Popovo, Rikordo, Furugelmo, Askoldo, Putiatino. Taip pat - Rimskio-Korsakovo salynas. Apie 630 km² įlankos ploto sudaro Tolimųjų Rytų jūros draustinį. Žiemą gana didelė įlankos dalis užšąla.
Įlankoje kiekvienais metais vyksta regata Petro Didžiojo įlankos Taurė (Кубок залива Петра Великого). .
Motiejus Tiškevičius Logoiskis

Biografija

Kilęs iš Lietuvos didikų Tiškevičių giminės Logoisko šakos. Tėvas Jurgis Mikalojus Tiškevičius Logoiskis. Motina Antanina Potocka Foks. Broliai Gabrielius Tiškevičius Logoiskis, Honorijus Tiškevičius Logoiskis
Vilniaus kanauninkas.
Galipolio pusiasalis

Galipolio pusiasalis (turk. Gelibolu Yarımadası) yra Trakijoje, Turkijos europinėje dalyje, Čanakalės provincijoje. Išskiša į pietvakarius ir skiria Egėjo jūrą (Saroso įlanką) nuo Dardanelų sąsiaurio. Ilgis 90 km. Vyrauja kalvota lyguma, iškylanti iki 374 m aukščio. Auga Viduržemio tipo krūmynai. Pagrindinis miestas – Gelibolu.
Seniau graikų vadintas Trakijos Chersonesu (gr. Θρακική Χερσόνησος = Thrakike Chersonesos)
Chloroplastas

Chloroplastas – augalinės ląstelės žalią pigmentą chlorofilą turinti plastidė, atliekanti fotosintezės funkciją. Skersmuo apie 4-6, ilgis – 1-5 mikrometrai. Chloroplastai yra aukštesniųjų augalų lapuose, prie stiebo paviršiaus ir jaunuose vaisiuose. Dumblių ląstelėse būna vienas arba keli skirtingos formos chloroplastai. Aukštesniųjų augalų ląstelėse būna apie 10-200 lęšio formos chloroplastų.

Chloroplasto sandara

Apvalkalėlis sudarytas iš dviejų membranų, kurios gaubia bespalvę stromą. Stromoje išsidėsčiusios fotosintetinės membranos – tilakoidai, kurie kaip monetos sudėtos viena ant kitos sudarydamos granas su chlorofilu. Viename chloroplaste gali būti šimtai granų.
Išorinė membrana yra laidi įvairiems jonams ir elektrocheminio gradiento nesukuria. Veikianti šviesinės fotosintezės stadijos sistema sukuria didelį H⁺ gradientą skersai tilakoidų membranų (H⁺ perteklius vidininėje (angl. lumen) tilakoido pusėje. Šį gradientą tilakoido membranoje esanti H⁺-ATFazė naudoja makroenerginiam junginiui ATF pagaminti. ATF reikalingas stromoje vykstančiai tamsinei fotosintezės stadijai. Chloroplasto membranų sistema schematiškai paprastai vaizduojama taip:
Tilakoidų membranose yra apie 50 proc. baltymų, taip pat lipidų (daugiau yra fosfolipidų). Stromoje yra DNR, iRNR, tRNT, ribosomų, fermentų ir riebalų lašelių.

Kilmė

Chloroplastas turi savo atskirai replikuojamą DNR ir savo baltymų sintezės sistemą, nors daugelis chloroplastui reikalingų baltymų sintetinama jį gaubiančioje ląstelės dalyje pagal branduolyje esančius genus. Manoma, jog chloroplastus turinti ląstelė yra toli pažengusi fotosintetinančios bakterijos (tapusios chloroplastu) ir didesnės ją „pararijusios“ ląstelės (likusi ląstelės dalis) simbiozės forma.
Mokslinė diskusija apie chloroplastų kilmę

Importo sistema

Branduolyje koduojami ir už chloroplasto ribų sintetinami baltymai turi specifinę lyderinę seką, kurią ląstelės transporto sistemos atpažįsta, nukreipdamos baltymą į chloroplastą.
Klasikinis objektas chloroplastų importo sistemai tirti yra žirnis (Pisum sativum L), kurio chloroplastus palyginti lengva išskirti.
Kauno Mėsininkų sinagoga

Istorija

Statyta XIX a. Paminėta 1925 m. įkainojimo komisijos turto apžiūrėjimo akte, sinagogos situacijos plane ir trobesių aprašyme.
1948 m. Kauno Mėsininkų sinagoga buvo nusavinta prieš žydų bendrijos valią.

Bandymas sugrąžinti

Kauno žydų bendruomenė dar 1991 m. kreipėsi į Kauno miesto savivaldybę dėl nuosavybės teisių į išlikusį nekilnojamąjį turtą atkūrimo, o 1997 m. pateikė pakartotinį prašymą dėl žydų Mėsininkų sinagogos. 2004 m. Seimo kontrolierių įstaiga išnagrinėjusi žydų bendruomenės skundą rekomendavo Kauno miesto savivaldybei spręsti nuosavybės teisių į buvusį žydų sinagogos pastatą atkūrimo klausimus įstatymo nustatyta tvarka ir terminais.
Giršas Rutenbergas

Biografija

Gimnaziją baigė Petrograde. Vokietijos ir Šveicarijos aukštosiose mokyklose studijavo politikos ir teisės mokslus, apgynė teisės daktaro disertaciją.
Žurnalistinį darbą pradėjo Rusijoje. Grįžęs į Lietuvą, bendradarbiavo Vilniuje M. Biržiškos laikraščiuose „Litwa“ ir „Vilniaus aidas“. Gyvendamas Kaune, nuo 1920 m. rašė į laikraščius „Echo“, „Lietuva“, „Lietuvos žinios“, „Lietuvos aidas“, bendradarbiavo vokiečių, šveicarų spaudoje. Nuo 1935 m. žurnalo „Karys“ užsienio politikos skyriaus vedėjas, Lietuvos žurnalistų sąjungos juriskonsultas.
Jazmín Beccar Varela

Biografija

Jazmin gimė ir užaugo Argentinoje. Ji dar turi tris seseris – Feli, Cami ir Paz.

Rebelde Way

2002 metais, Jazmin gavo Luján Linares vaidmenį paauglių muilo operoje Rebelde Way . Lujan yra geriausia Marizzos (Camila Bordonaba) draugė. Vėliau, Marizzos motina Sonia (Catherine Fulop) įsivaikina Lujaną, ir ji su Marizza tampa seserimis. Ji myli Marcą (Diego Garcia), tačiau jie dažnai pykosi. Kaip Lujana, Jazmin tapo žinoma visam pasauliui.
Kompresorius

Kompresorius (lot. compressor – suspaudėjas) – mašina orui, dujoms ar garams suslėgti.

Gamyba

Pirmuosius nestacionarius kompresorius dažymo darbams 1950 m. pagaminto Vilniaus dažymo gamykla; 1958 m. pradėjo gaminti ir kompresorius, skirtus ekskavatorių pneumatinėms pavaroms. Specialius kompresorius automobilių pneumatiniams stabdžiams nuo 1959 m. gamina Panevėžio autokompresorių gamykla. 1970 m. Mažeikių kompresorių gamykla pradėjo gaminti kompresorius buitiniams šaldytuvams.
1982 m. Lietuvoje pagaminta 1 061 000 šaldytuvams, 644 000 automobiliams, 43 400 kilnojamų statybos apdailos ir dažymo darbams, 19 500 ekskavatoriams, 17 malimo įrenginaims ir 350 mechanizuotosioms skalbykloms bei cheminėms valykloms. Dalis Lietuvoje pagamintų kompresorių eksportuojama į kitas šalis.
Kula (Serbija)

Istorija

XVI a. čia buvo įkurtas osmanų karinis garnizonas (turk. kula 'bokštas'). XVII a. miestas atiteko Habsburgams.
Urvas

Susidarymas

Urvais susidaro vykstant geologiniams procesams.
Sveikatos ministras

Sveikatos ministras (sveikatos apsaugos ministras, sveikatos reikalų ministras) – vykdomosios valdžios atstovas. Politinė pareigybė atsirado XX a. Palyginti naujas politinis postas. Klasikiniai ministrai – tokie kaip gynybos ministras, Vidaus reikalų ministras, Teisingumo ministras ir Užsienio reikalų ministras, Finansų ministras, buvę dar absoliutizmo laikais). Sritis – sveikatos politika. Vadovauja Sveikatos ministerijai (SM).
Al-Nasr SC (Kuveitas)

Istorija

Klubas įkurtas 1965 m. Turi ne tik futbolo, bet ir kitų sporto rūšių komandas.
Aukščiausias pasiekimas klubo istorijoje, kai futbolininkai buvo antri šalyje (1997 m.)
Gorodiščė

Istorija

Iki XIII a. apylinkėse būta didelės Volgos bulgarų tvirtovės (galbūt – Julovo). Per čia ėjo prekybos kelias tarp Beliaro ir Kijevo. XVII a. antroje pusėje įkurtas čiuvašų ostrogas, kuris stepių tautų sugriautas, bet 1681 m. – atstatytas. XVIII a. kelios slobodos susijungė į Rogožkino gyvenvietę, kuri 1780 m. tapo Gorodiščės miestu.
Tėviškės gamta

Tėviškės gamta – mėnesinis laikraštis, einantis nuo 1989 m. gegužės 3 d. Vilniuje, A. Juozapavičiaus g. 10A.

Istorija

Įsteigė laikraščio redakcinė taryba, pirmininkas ir redaktorius Juozas Stasinas. Nuo 1991 m. leidžia ULAB „ABO“. Tiražas: 1989 m. – 25 000 egz., 1996 m. – 3000 egz., 2000 m. – 2500 egz., 2011 m. – 2000 egz.
Nušviečia Lietuvos ir pasaulio gamtą bei jos apsaugos problemas, gamtosaugininkų, miškininkų, žuvininkų veiklą, spausdina straipsnius ekologinio švietimo, etninės kultūros, aplinkosaugos, teisės, istorijos temomis. Bendradarbiauja: gamtininkas Selemonas Paltanavičius, geografas prof. Algirdas Stanaitis, etnologas prof. Libertas Klimka, dr. Laimutis Januškevičius, žurnalistai: Raimonda Karnackaitė, Vytautas Žeimantas, Vytautas Bagdonas, Diana Rakauskaitė, Ona Drobelienė, fotomeninkas Eduardas Vakrina. Vyr. redaktorius Juozas Stasinas , redaktorius Julius Stasinas, atsakingoji sekretorė Gražina Zutkytė.
Xánthī AÓ

Istorija

Klubas įkurtas 1969 m. 1989 m. debiutavo elito divizione. Juos rėmė žinomas automobilių gamintojas „Škoda“.
2016 m. buvo pakeistas klubo logotipas. Iš jo dingo Škodos pavadinimas.
Hidroenergija

Veikimo principas

Pastačius užtvanką, vienoje jos pusėje vandens lygis būna aukštesnis, o kitoje – žemesnis. Susidaro krintančio vandens srautas, įsukantis turbinas, o šios – generatorius, kurie ir gamina elektros energiją. Hidroelektrines ypač tinka statyti kalnuose, kur didelis upių nuolydis.

Istorija

Žinios apie Lietuvos hidroenergetikos formavimąsi siekia XIV a., kuomet didieji Lietuvos kunigaikščiai savo raštuose mini upes, ežerus, tvenkinius ir malūnus. 1841 m. publikacijos nurodo, kad Lietuvos gubernijose buvo 532 hidrojėgainės ir 161 vėjo malūnas. Šiose jėgainėse gaunama energija buvo naudojama grūdams malti ir popieriaus, vilnos, medienos ir metalo pramonei vystyti.
Pirmosios hidroelektrinės buvo pastatytos 1876–1881 m. Laufene, Vokietijoje ir Greisaide, Jungtinėje Karalystėje. Pirmosios elektrinės buvo mažos ir siekė tik kelių šimtų vatų galią. 1910 m. Lietuvoje pirmoji HE pastatyta Anykščiuose.

Panaudojimas pasaulyje

Pasaulyje panaudojama apie 25 % vandens energijos išteklių. Didžiulį jos potencialą turi Kinija, Brazilija, Rusija ir Kanada. Pasaulio mastu hidroelektrinėse pagaminama apie 7 % elektros energijos ir ši dalis didėja. Yra valstybių, kurių hidroelektrinėse pasigaminama visa arba didžioji dalis energijos (Paragvajuje 100 %, Norvegijoje 96 %, Brazilijoje 86 %). Apskaičiuota, kad, panaudojus visus įmanomus įsisavinti tekančio vandens išteklius, galima būtų pagaminti net apie 40 % pasaulio elektros energijos.

Atsinaujinimas

Saulės energija garina vandenį iš žemės vandenų ir vandens garai kyla į viršų. Vandens garams pasiekus vėsesnį atmosferos oro sluoksnį, jie kondensuojasi ir formuojasi debesys. Drėgmė krenta į žemę lietaus ir sniego pavidalu, papildydama vandens atsargas vandenynuose ir upėse. Hidroenergija vadinama atsinaujinančiu energijos šaltiniu, nes žemės vanduo nuolat pasipildo krituliais.
SOHO

Soho yra ESA ir NASA kosminė observatorija. Ji į kosmosą buvo paleista 1995 m. raketa „Atlas IIAS“ ir skrieja ties Lagranžo tašku L1. Ji yra naudojama Saulės tyrimams. Observatorija nuo Žemės yra nutolusi 1,5 mln. km. atstumu.

Saulės tyrimai

„SOHO“ kosminė observatorija Saulę fotografuoja dviem teleskopais, kurie apima 16° ir 3° skersmens plotą. Šioje sistemoje naudojamas koronografas, kuriame yra skrituliukas Saulės diskui uždengti. Iki 2003 m. buvo atrasta apie 600 kometų.
Grenlandijos himnas

Nunarput utoqqarsuanngoravit (liet. Mūsų šalie, kas tapo toks senas) – Grenlandijos valstybinis himnas. Lyriką sukūrė Henrikas Lundas, o muziką Jonathanas Petersenas. Himnas oficialiai priimtas 1916 m. Yra taip pat ir kitas Grenlandijos himnas "Nuna asiilasooq" (Didelio Ilgio Žemė), kuris 1979 m. buvo taip pat oficialiai įteisintas vyriausybės.
Lietuvos radijo ir televizijos asociacija

Lietuvos radijo ir televizijos asociacija (LRTA) – asociacija, koordinuojanti Asociacijos narių veiklą, atstovaujanti Asociacijos narių interesams, vykdanti Asociacijos narių nustatytus tikslus, uždavinius bei funkcijas komercinės televizijos bei radijo srityje Lietuvoje.
Lietuvos radijo ir televizijos asociacija buvo įkurta 1993 m. ir vienija Lietuvos nacionalinius komercinius radijo ir televizijos transliuotojus (UAB „TELE 3“, UAB „Laisvas ir nepriklausomas kanalas”, UAB „BALTIJOS TV“, UAB „Žinių radijas“, UAB „M-1“, UAB "Radiocentras“, UAB "Pūkas", UAB radijo stotis "ULTRA VIRES").
LRTA yra Lietuvos žurnalistų ir leidėjų etikos komisijos narė.
LRTA yra Lietuvos autorių teisių ir gretutinių teisių tarybos narė.
LRTA yra Lietuvos respublikos kultūros ministerijos Kino tarybos narė.
LRTA yra viena iš Spaudos, radijo ir televizijos rėmimo fondo dalininkų ir steigėjų.
LRTA yra Lietuvos kabelinės televizijos asociacijos asocijuota narė.
LRTA yra Nacionalinės visuomenės informavimo, komunikacijų ir elektroninių technologijų platformos narė.
Lietuvos radijo ir televizijos asociacija, kartu su Lietuvos muzikos industrijos asociacija, Atlikėjų teisių apsaugos asociacija ir Fonografijos gamintojų asociacija 1999 m. įsteigė Asociaciją gretutinių autorinėms teisių agentūrą arba AGATA, šiuo metu ji vadinama Lietuvos gretutinių teisių asociacija (AGATA).

Vadovybė

Nuo 2000 iki 2009 metų asociacijos prezidentu buvo Paulius Egidijus Kovas.
Nuo 2009 m. sausio 22 d. asociacijos prezidente išrinkta Laura Blaževičiūtė, UAB „TELE-3” generalinė direktorė, o viceprezidentu - Gintaras Zdebskis, UAB „Ultra Vires“ generalinis direktorius.
Nuo 2012 m. rugpjūčio 22 d. asociacijos prezidente išrinkta Zita Sarakienė, uždarosios akcinės bendrovės „LAISVAS IR NEPRIKLAUSOMAS KANALAS” generalinė direktorė, o viceprezidento pareigas toliau eina Gintaras Zdebskis, UAB „Ultra Vires“ generalinis direktorius.

Šaltiniai

www.lrta.eu
Gediminas Zemlickas

Biografija

1971 m. baigė Vilniaus universiteto Fizikos fakultetą.
1971–1975 m. Vilniaus skaičiavimo mašinų gamyklos SKB inžinierius, 1975–1987 m. – Vilniaus kelionių ir ekskursijų biuro ekskursijų vadovas. 1987–1992 m. žurnalo „Mokslas ir technika“ skyriaus redaktorius, 1992–1994 m. – žurnalo „Mūsų žodis“, savaitraščio „Lietuvos žinios“, žurnalo „Lithuania in the World“ redakcijų bendradarbis. 1994–1996 m. – vėl žurnalo „Mokslas ir technika“ skyriaus redaktorius,  1997–2014 m. laikraščio „Mokslo Lietuva“ vyriausiasis redaktorius.
Straipsnių ir apybraižų išspausdino žurnaluose „Nemunas“, „Mokslas ir gyvenimas“, laikraščiuose „Literatūra ir menas“, „Lietuvos aidas“, „Atgimimas“. Daugiausia rašo kultūros, kraštotyros, architektūros, istorijos, mokslo populiarinimo temomis.
2014 m. buvo apdovanotas Gabrielės Petkevičaitės-Bitės atminimo medaliu „Tarnaukite Lietuvai“ už visuomeniškai aktualią publicistiką.
Balistinė trajektorija

Balistinė trajektorija (angl. ballistic trajectory; rus. баллистическая траектория) – laisvojo skriejimo trajektorija, kuria skrieja kūnas (artilerijos sviedinys, minosvaidžio mina, kulka, raketa ir kt.), kai jį veikia tik sunkio ir oro pasipriešinimo jėgos, o pats objektas nenaudoja variklio, net jei jį turi, traukos.
Visą kelią balistine trajektorija skrieja paprastos (nereaktyvinės) kulkos, paprasti artilerijos sviediniai (vadinami aktyvieji sviediniai), o balistinės raketos ja skrieja po to, kai baigia veikti variklis.
Andrėjis Dyrikis

Biografija

1870–1877 m. ir nuo 1882 m. dirbo administracinį darbą Latvijoje, 1877–1881 m. – Bulgarijoje. Lankėsi Vilniuje, Kaune, Trakuose. Mokėjo lietuvių kalbą. Bendradarbiavo laikraščiuose „Baltijas vēstnesis“, „Balss“, lietuvių žurnale „Aušra“. Bendravo su A. Juška, J. Šliūpu, kitais lietuvių kultūros ir tautinio sąjūdžio veikėjais. Tęsė jaunalatvių tradicijas, propagavo lietuvių ir latvių kultūrinį bei ekonominį bendravimą. Parašė informacinių straipsnių apie lietuvių ir latvių kalbas, lietuvių kultūros draugijas, rašytojus (K. Donelaitį, A. Baranauską), lietuvių liaudies dainas, kelionių apybraižų. 1872 m. parašė lietuvių – latvių kalbų žodyną, 1875 m. – lietuvių kalbos gramatiką (neišleista, rankraščiai neišliko). Į latvių kalbą išvertė A. Puškino, N. Gogolio kūrinių.
KF Kosova Prishtinë

Istorija

Klubas įkurtas 1946 m. 1951 ir 1954 m. tapo Kosovo krašto čempionais.
1999–2000 m. sezono Kosovo čempionai.
Iškovojo Kosovo futbolo taurę (2004 m.)
Kosovui tapus nepriklausoma valstybe, klubas dalyvauja šalies futbolo pirmenybėse.