google/wiki40b huggingface dataset:
Kovas (paukštis)

Išvaizda

Spalva panašus į kranklį, bet už jį gerokai mažesnis, snapas laibesnis. Abu poros nariai juodi, metalo žvilgesio. Snapo pamatinė dalis balsvos spalvos. Jaunikliai matinės juodos spalvos. Kovo kūno ilgis 40-49 cm, atstumas tarp sparnų tarpugalių 81-94 cm, sveria apie 380–520 g.

Paplitimas

Lietuvoje kovai pasirodo apie kovo pradžią (4 dieną) ar vidurį, dalis jų čia būna pasilikę žiemoti. Per migraciją traukia į Didžiąją Britaniją, Vokietiją, Nyderlandus.

Elgsena

Gyvena žmogaus kaimynystėje, dažnai kolonijomis, kurios įsikuria kapinėse, prie bažnyčių, parkuose, skveruose. Dažnai sudaro mišrius būrius kartu su varnomis ir kuosomis. Lankosi sąvartynuose, po laukus, pievas, dirvonus. Šaukia prikimusiu balsu „kran“.
Lizdus krauna įvairiuose medžiuose, tačiau dažniausiai pušyse, klevuose, uosiuose, liepose. Lizdo pagrindą suka iš įvairių medžių šakų, žolių, stiebų, vielų. Vidų iškloja sausa žole, plaukų kuokštais, popieriaus skiautelėmis. Paprastai lizdo vidus klojamas iš švelnesnių medžiagų. Statydami lizdą dažnai vienas nuo kito nugvelbia statybinę medžiagą, todėl kolonijose girdimas nuolatinis triukšmas. Viename medyje būna net po keliasdešimt lizdų.
Kiaušinius deda balandžio mėn. pradžioje. Dėtyje dažniausiai 4-5 ovalūs, žalsvi, išmarginti tankiais juosvais ir rusvais taškeliais bei brūkšneliais kiaušiniai. Peri abu porelės nariai apie 17-19 dienų. Perinčią patelę maitina patinas. Perėjimo metu daug jauniklių žūva, suaugusieji po mėnesio lizdą palieka.

Intelektas

Keimbridžo universiteto profesorius Bird teigia, jog Varninių šeimos nariai (varnos, kuosos, kovai, šarkos, kėkštai) turi tiek pat proto kaip ir bezdžionės.
Kovai yra sumanūs paukščiai, kurie savo tikslams pasiekti naudoja įvairiausius įrankius. Galėjimas naudoti įrankiais gyvūnų pasaulyje yra skaitoma kaip pažengusio intelekto bruožas. Kovai ne tik kad naudoja įvairius įrankius, bet ir, esant reikalui, juos modifikuoja. Pavyzdžiui, iš metalinių vielų sulanksto kabliukus, siekdami ištraukti norimą maistą. Atliktuose tyrimuose nelaisvėje jie taip pat suprato, kad pasiekti maistą vamzdelyje reikia istumti akmenuką. Tam pasiekti kovai klasifikuoja akmenis pagal jų svorį – esant reikalui naudoja sunkesnius, arba lengvesnius akmenis bei atrenka apvalesnius akmenis, kurie lengviau rieda vamzdelyje.
Kovai taip pat puikiai sugeba bendradarbiauti tarpusavyje siekdami bendrų tikslų. Viename atliktame tyrime keleta kovų tempė virvutes drauge užuot pasiekti maistą visiems.

Jie taip pat suvokia gravitacijos koncepciją, kas yra sumaningiau net už šimpanzių galimybes.

Mityba

Kovai minta įvairiais bestuburiais, lesa įvairių augalų sėklas, uogas, vaisius.
Projektas: Bleiro ragana

Siužetas

Šiurpūs įvykiai Bleiro miestelyje, buvusiame JAV Merilendo valstijoje, prasidėjo dar XVIII amžiuje. 1785-jų vasario mėnesį Bleiro gyventoja Eli Kedvard apkaltinama raganavimu ir išvaroma iš miestelio. Netrukus pasipila kruvinų įvykių banga: grobiami vaikai, vykdomos ritualinės žmogžudystės, kurios periodiškai kartojasi ištisus du šimtus metų.
Trys studentai kinematografininkai, susidomėję Bleiro raganos legenda, atvyksta į Berkitsvilį kurti dokumentinio filmo. Spalio 21 d. jaunuoliai išeina į Juodųjų kalvų girią ir dingsta be pėdsako. Negi ir jie tapo Bleiro prakeiksmo aukomis?
Kazlai I

Istorija

1935 m. įkurta pradinė mokykla.
1954–1961 m. buvo Kazlų apylinkės centras.
Albinas Visockas

Biografija

Gimė 1952 m. sausio 27 d. Kieliškių kaime. Baigė Kaišiadorių vidurinę mokyklą, o 1970-1975 m. Vilniaus universitete įgijo lietuvių kalbos ir literatūros specialybę. 1975-1990 m. dirbo komunistų partijos istorijos institute visuomeninės politinės literatūros redaktoriumi. 1990 m. institutą panaikinus tapo bedarbiu, o nuo 1991 m. vasario dirba darbininku valstybinės įmonės "Vilniaus duona" 4-oje kepykloje.
Išleido apsakymų knygą "Apsėstasis". Priklausė LKP, vėliau LDDP. 1993 m. kovo mėn. išėjo iš šios partijos ir subūrė kairiosios darbo žmonių partijos iniciatyvinę grupę. 1994 m. kovo 26 d. įvykusiame steigiamajame ir 1996 m. gegužės 25 d. 2-ajame Socialistų partijos suvažiavime išrinktas LSP pirmininku.
Papacha

Papacha (rus. папаха) – vyriška kailinė kepurė, paplitusi Kaukaze ir Vidurinėje Azijoje. Forma gana įvairi – cilindrinė, pusrutulio formos ir pan. Rusiškos papachos paprastai turi audeklinį viršų.
Papachos yra laikomos kazokų nacionalinėmis kepurėmis.
Pociūnėliai (laikraštis)

Pociūnėliai – Radviliškio rajono Pociūnėlių kolūkio laikraštis, ėjęs 1989–1991 m.

Istorija

Išėjo 15 numerių. Tiražas 1989 m. ir 1991 m. – 800 egz.
Redagavo V. Bžeskienė.
Pasaulio badmintono čempionatas

Pasaulio badmintono čempionatas – geriausių pasaulio badmintono žaidėjų čempionatas, kurį kasmet vykdo pasaulio badmintono federacija.
Pasaulio čempionate gali dalyvauti tik po 64 geriausius vienetų žaidėjus ir po 48 duetus. Kvalifikacija į pasaulio čempionatą vyksta remiantis pasaulio reitingu.
„Lietuvos ryto“ redakcijos sprogdinimas

Priešistorė

1995 m. „Lietuvos rytas“ atliko ir išspausdino eilę žurnalistinių tyrimų apie kriminalinių grupuočių veiklą Lietuvoje. Išleistas Arvydo Lekavičiaus tyrimas „Kauno nusikalstamas pasaulis: įtakos sferų dalybos pažymėtos krauju“, kuriame atskleisti nusikaltėlių ryšiai su sovietinės armijos kariškiais. Su išpuoliu galimai susijęs ir laikraščio redakcijos Kauno skyriaus automobilio dingimas, nors vėliau automobilis neaiškiomis aplinkybėmis vėl atsirado. Redakcijos darbuotojos Bronės Vainauskienės teigimu, prieš sprogdinimą redakcija sulaukė grasinimo susprogdinti.

Sprogdinimas

Sprogimas įvyko lapkričio 16 d., apie 23:40 prie redakcijos buhalterijos patalpų. Sprogimo metu žmonės nenukentėjo, redakciją saugojęs budėtojas išvengė smūginės sprogimo bangos.

Tyrimas

Po sprogimo redakcijos patalpos buvo užplombuotos. Tyrimą apsunkino tai, kad sprogimo išvakarėse dėl remonto buvo nusuktos gretimo Vilniaus banko stebėjimo kameros, įprastai apimančios plotą, kuriame ir buvo padėtas sprogstamasis įtaisas. Kitą dieną po sprogdinimo policijai buvo pranešta apie kitą sprogmenį, tačiau paieškos redakcijoje nieko panašaus nerado. B. Vainauskienės teigimu paieškos metu buvo paimti jos asmeniniai užrašai bei telefonų knygelė.
Išpuolio organizuotojai ir motyvai neišaiškinti. Pasak ilgamečio Organizuoto nusikalstamumo tyrimo tarnybos vyresniojo komisaro Aleksejaus Pogorelskio, tikėtina, jog sprogdinimą užsakė žurnalistiniais tyrimais nepatenkinti asmenys, o sprogdinimai tuo metu buvo dažnai pasitaikanti nusikalstamų grupuočių santykių aiškinimosi priemonė. B. Vainauskienė sprogdinimą lygina su kitais neištirtais to laikotarpio nusikaltimais – Kryžkalnio memorialo sprogdinimu, Bražuolės diversija bei Juro Abromavičiaus žmogžudyste – bei teigia mananti, jog šie įvykiai susiję tarpusavyje.
Be keršto už publikuotus tyrimus iškeltas ir susidorojimo su konkurentais motyvas: terorizmu įtarti ir laikraščio tuometiniai konkurentai – dienraštis „Respublika“. Viena iš LR prokuratūros iškeltų versijų buvo susijusi su finansais, esą sprogimu norėta sunaikinti buhalterinius dokumentus. Nors sprogmuo ir buvo padėtas prie buhalterijos patalpų, jos bei jose buvę dokumentai sprogimo metu nenukentėjo.

Pasekmės

Redakcijai kaip nukentėjusiai nuo terorizmo akto iš valstybės lėšų skirta kompensacija statyboms pabaigti.
Kaltinimas

Valstybinis kaltinimas

Valstybinį kaltinimą vykdo valstybė per savo institucijas Kaltinimo institucija paprastai laikosi principo in dubio pro duriore ('abejojant – griežtesnis'), t. y. priešingai nei teismas (lot. in dubio pro reo, 'abejojant – švelnesnis'; 'visi neaiškumai ir netikslumai aiškinami kaltininko naudai'). Pvz., Šveicarijos kariniame baudžiamajame procese kaltintojas neturi teisės nutraukti bylos esant pakankamam įtarimo pagrindui dėl baudžiamosios veikos.
Vykdomas baudžiamasis persekiojimas. Valstybinį kaltinimą baudžiamojoje byloje palaiko prokuratūra (prokuroras), taip pat atliekamas ikiteisminis tyrimas. Ištyrus veiką ir esant pagrindui, surašomas kaltinamasis aktas. Byla perduodama teismui. Toliau tyrimą vykdo teismas.
Mykolas Habermanas

Mykolas Habermanas (lenk. Michał Haberman, vok. Michael Habermann, 1763 m. – 1851 m.) – verslininkas ir mecenatas.

Biografija

Į tuometinę Suvalkų guberniją atvyko iš Bohemijos (dabartinė Čekijos Respublika). Kirto senovinę girią kolonizuoti skirtose vietose ir prekiavo mediena. Pirko Šeipiškės dvarą su 661 margu žemės, Smalėnų ir Akatninkų palivarkus. Įkūrė kaimus: Rudauką, Teklinavą (pavadintą mirusios žmonos Teklės vardu), Kristanovą, Baraniškes; pastatė malūną, prie kurio vėliau įsikūrė Muravoto Tilto gyvenvietė.
Iš dvarininko Katarskio pirkto Smalėnų palivarko vietoje įkūrė Smalėnų kaimą, į kurį pakvietė prekybininkus žydus bei amatininkus vokiečius iš Prūsijos ir planavo paversti kaimą miesteliu. Netrukus pradėjo veikti gelumbės fabrikas, pastatyta liuteronų bažnyčia ir judėjų sinagoga. 1838 m. gavo leidimą statyti katalikų bažnyčią ir steigti vienuolyną. Nors statybos tik prasidėjo, bet jau 1839 m. į Smalėnus atvyko pirmieji vienuoliai – reformuoti pranciškonai (mažesnieji broliai). Įsteigtoje vienuolyno mokykloje jaunuolius mokė ir brolis Augustinas, joje mokėsi ir žinomas kompozitorius Juozas Kalvaitis, pasižymėjęs JAV lietuvių spaudos darbuotojas Domininkas Tomas Bačkauskas.
Verslas su tekstilės fabriku sužlugo, Smalėnai vėl virto kaimu, o pats Mykolas Habermanas mirė. Palaidotas savo prie vienuolyno statytoje šv. Mykolo Archangelo koplyčioje, kurioje ilsisi ir kiti jo šeimos nariai.
SP UAB Vilniaus autobusų parkas

SP UAB "Vilniaus autobusų parkas" - specialios paskirties įmonė, teikusi keleivių vežimo ir aptarnavimo paslaugas autobusais Vilniuje nuo 1995 m. iki 2003 m., kai įmonė buvo reorganizuota į UAB „Vilniaus autobusai“.

Istorija

1995 m. Vilniaus miesto savivaldybės kontora Vilniaus autobusų parkas įregistruojamas kaip uždaroji akcinė bendrovė, visos akcijos perduodamos Vilniaus miesto savivaldybei, suteikiamas specialios paskirties įmonės statusas.
2003 m. pradžioje, atsisakant specialiosios paskirties įmonės statuso, tuo pačiu savivaldybė nutarė pakeisti Vilniaus autobusų parko pavadinimą į UAB „Vilniaus autobusai“.
Pabėgimas (1995 albumas)

Pabėgimas – pirmasis Andriaus Mamontovo solinis albumas.
Vardinis ginklas

Vardinis ginklas - ginklas (pistoletas, revolveris, kardas, durklas ar kt.) apdovanojimas, ginklas prizas arba ginklas dovana, kuriame išgraviruoti gavusiojo vardas ir pavardė. Toks ginklas paprastai turi įrašą, kuris nurodo, už ką įteiktas šis ginklas (nuopelnai valstybei ar kariuomenei, pergalė varžybose ir pan.). Šie užrašai paprastai išgraviruojama paties ginklo paviršiuje arba specialioje metalinėje (auksinėje ar sidabrinėje) plokštelėje, kuri ir pritvirtinama prie ginklo, kartais - prie ginklo makšties.
Davitas Kezerašvilis

Biografija

D. Kezerašvilis gimė 1978 m. rugsėjo 22 d. Tbilisyje. Vedęs, turi vieną vaiką.
1999 m. baigė Tarptautinės teisės ir tarptautinių santykių fakultetą Tbilisio valstybiniame universitete. Moka gruzinų, anglų, rusų, italų kalbas ir ivritą.
Nuo 2001 m. dirbo Gruzijos Teisingumo ministerijoje Penitenciarinių (kalinimo) reformų valdymo vyriausiosios valdybos vyresniuoju inspektoriumi, vėliau – informacinės – analitinės tarnybos viršininku.
2002 m. M. Saakašviliui palikus Gruzijos teisingumo ministro postą ir 2002–2003 m. dirbant Tbilisio parlamento vadovu, dirbo Saakašvilio padėjėju.
2003 m. laimėjus Rožių revoliucijai D. Kezerašvilis buvo paskirtas Gruzijos Finansų ministerijos finansinės policijos viršininku.
2003 m. lapkričio 11 d. buvo paskirtas Gruzijos gynybos ministru (pakeitė Iraklį Okruašvilį). 2008 m. sausio 24 d. einantis Gruzijos premjero pareigas Vladimiras Gurgenidzė pristatė naują ministrų kabinetą, kuriame D. Kezerašvilis ir toliau buvo gynybos ministras.
2008 m. gruodžio 5 dieną vyko ministrų kabineto pertvarkymas, ir D. Kezerašvilis postą prarado dėl nesėkmingo Pietų Osetijos karo. Jį pakeitė buvęs ambasadorius JAV Vasilas Sicharulidzė.
Moleskinas

Naudojimas

Pilkšvai gelsvai žalias (angl. greyish olive-drab) moleskinas buvo naudojamas Bundesvero uniformoms pradedant 7-tu ir baigiant 10-to dešimtmečio pradžia, kai moleskiną pakeitė poliesterio ir medvilnės mišinio ruoželinio pynimo audeklas, margintas Flecktarn tipo kamufliažo dėmėmis. Vokiškojo moleskino paviršius buvo nekirptas (nesuformuotas pūkas), todėl jo geroji pusė buvo plokščia ir glotni (tuo skyrėsi nuo britaniškojo moleskino). Jis buvo tvirtas, tankiai austas audinys, nelaidus vėjui, atsparus trynimui. Jo pagrindiniai trūkumai buvo didelis plotinis tankis ir neatsparumas vandeniui.
Moleskinas dažnai naudojamas siūti kelnėms, kurios panašios į džinsus savo išvaizda, todėl kartais vadinamos moleskininiais džinsais (angl. moleskin jeans).
Moleskino skiautės, padengtos iš blogosios pusės klijine danga, naudojamos kaip pleistras pėdoms apsaugoti nuo pūslių sutrynimo. Jei pūslė jau susidarė, tai moleskino pleistre iškerpama skylė, kad užklijavus pleistrą moleskinas nespaustų pačios pūslės. Storas moleskinas apsaugo pūslės sritį nuo tolesnio trynimo.
Moleskinas naudojamas video ir/ar audio įrašyme su prisegamu mikrofonu (angl. lavalier microphone). Kai norima paslėpti tokį mikrofoną po drabužiais, iškyla problema, nes viršutinis drabužių sluoksnis trinasi į mikrofono paviršių ir įraše atsiranda nereikalingas šio trynimosi triukšmas. Tokį triukšmą labai mažina apie mikrofoną priklijuota moleskino juostelė, kuri pakelia viršutinį drabužių sluoksnį virš mikrofono paviršiaus.
Degučiai (Seinai)

Istorija

Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. Iki 1976 m. liepos 1 d. kaimas priklausė Suvalkų vaivadijos Berznyko valsčiui.  1975-1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.
Maršruto paskirties suteikimas

Maršruto paskirties suteikimas (angl. Route assignment, route choice, arba traffic assignment) – apima maršrutų pasirinkimą tarp kelionės pradžios ir kelionės tikslo.
1932 m. vasaros olimpinės žaidynės

Menai

Olimpinių žaidynių metu vyko ir meno varžybos. Nors į olimpinę programą neįtraukti, bet medaliais buvo apdovanoti menininkai penkiose kategorijose: architektūros, literatūros, muzikos, tapybos ir skulptūros. Kai kurios rungtys turėjo po dar kelias porungtes. Visi darbai turėjo būti susieti su sporto tema.
Petras Simanavičius

Petras Simanavičius (g. 1922 m. gegužės 2 d. Šilsodžio k. (Vilkaviškio raj.)) – choro dirigentas, dainininkas, pedagogas.

Biografija

1945 m. pradėjo mokytojauti Žeimių septynmetėje mokykloje – subūrė vaikų chorą ir parengė 1946 m. respublikinei dainų šventei. 1947–1955 m. – Kauno muzikos mokykloje mokėsi choro dirigavimo (dėst. Nikodemas Martinonis) ir solinio dainavimo (dėst. A. Barniškis). Mokydamasis dainavo Kauno muzikinio teatro chore, dirbo muzikos vadovu vaikų darželyje, eksternu išlaikė brandos egzaminus ir gavo atestatą. 1952–1961 m. vadovavo Kauno Vytauto bažnyčios chorui.
1955–1959 m. – Kauno 4-osios vidurinės mokyklos muzikos mokytojas ir moksleivių chorų vadovas.
Nuo 1955 m. įsitraukė į mėgėjų chorų bei vokalinių ansamblių organizavimo darbą ir jį kūrybiškai tęsė bemaž tris dešimtmečius. Lygia greta vadovaudavo keliems kolektyvams. Po kelerius metus kūrybiškai dirbo su šiais Kauno miesto chorais: Vilnonių audinių fabriko „Drobė“ mišriuoju choru, Pliušo – šilko kombinato mišriuoju choru, Veterinarijos akademijos vyrų ir mišriuoju chorais, Mokytojų namų mišriuoju choru, Siuvimo fabriko mišriuoju choru, Metalo dirbinių gamyklos „Nemunas“ mišriuoju choru, Ežerėlio (Kauno raj.) kultūros namų ir Kazlų Rūdos (Marijampolės raj.) elektros remonto gamyklos mišriaisiais chorais.
Choruose dainuodavo po 70–100 dainininkų, kurie buvo parengti daugeliui Kauno miesto ir respublikinių dainų švenčių, chorų apžiūrose ir konkursuose pelnė pirmųjų ir kitų prizinių vietų, daug koncertavo Lietuvos miestuose, taip pat ne kartą dainavo Latvijoje, Estijoje, Ukrainoje, Rusijoje ir kitur, dalyvavo radijo ir televizijos laidose. Chorai surengė daug tradicinių jubiliejinių koncertų, kurių programose buvo sudėtingų lietuvių ir užsienio kompozitorių kūrinių.
P. Simanavičius buvo Kauno miesto ir rajono dainų švenčių dirigentas, respublikinių dainų švenčių konsultantas, chorų ir vokalinių ansamblių apžiūrų bei konkursų žiuri narys.

Šaltinis

Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999. Informacijos publikavimui gautas žodinis autoriaus leidimas.
Oseras

Istorija

Miestą įkūrė romėnai, gyvenvietę pavadinę Autissiodorum. Iki šiol išlikę daug romėnų statybos likučių. IV a. pradėta statyti katedra užbaigta tik XVI a. IV–XVIII a. miestas buvo vyskupijos centru. 1802 m. vyskupystė panaikinta. Iš šios vyskupystės kilo 20 šventųjų ir žymūs teologai (Palladius, Germanus, Hugo, Remigius ir kt.). 580 m. čia vyko Osero sinodas prieš kerėjimus, prietarus, burtus ir raganas.
Viduramžiais buvo Osero grafystės sostinė. 1371 m. miestas prijungtas prie Prancūzijos, 1435–1477 m. valdė Burgundija.

Sportas

Miesto futbolo klubo AJ Auxerre komanda žaidžia aukščiausioje šalies lygoje Ligue 1.
Efeso susirinkimas

Efezo susirinkimas – trečiasis Visuotinis Bažnyčios susirinkimas įvykęs 431 m. Efese.
Susirinkimą sušaukė Bizantijos imperatorius Teodosijus II, kad išspręstų kai kuriuos klausimus, susijusius su nestorianizmu, kurio pavadinimas kilęs nuo tuometinio Konstantinopolio patriarcho Nestorijaus vardo. Nestorijus teigė, kad Marija neturėtų būti vadinama Dievo Gimdytoja (gr. Θεοτόκος), nes pagimdė tik žmogiškąją Jėzaus Kristaus prigimtį (ir tik ši prigimtis vėliau mirė ant kryžiaus). Dėl to buvo siūloma Mariją vadinti Kristaus Gimdytoja (gr. Χριστοτόκος). Tam nepritarė Aleksandrijos patriarchas Šv. Kirilas Aleksandrietis, kuris Nestorijaus mokslą pasmerkė ir jį ištrėmė.
Susirinkimas turėjo prasidėti 431 m. birželio 7 d., bet buvo laukiama Sirijos vyskupų, vadovaujamų Antiochijos patriarcho Jono ir popiežiaus Celestino I legatų. Tačiau birželio 22 d. susirinkimas buvo pradėtas be jų (buvo praėję jau šešiolika dienų nuo to laiko, kai Jonas Antiochietis pranešė, kad atvyks už penkių ar šešių dienų). Per patį pirmąjį posėdį (jam pirmininkavo Kirilas Aleksandrietis, o Nestorijus neatvyko) buvo perskaityti Kirilo laiškas Nestorijui (pripažintas atitinkančiu Nikėjos tikėjimą), Nestorijaus atsakymas (vienbalsiai aklamacija pripažintas eretišku), Celestino I laiškas, įpareigojantis Kirilą ekskomunikuoti Nestorijų, dar daugelis Bažnyčios Tėvų raštų, liudijančių, kad „Dievo Gimdytoja“ yra tradicinis Marijos titulas. Posėdis baigėsi Nestorijaus atstatydinimu. Pastarąjį nutarimą pasirašė 198 vyskupai (vėliau pasirašė ir daugiau).
Po kelių dienų atvykę Sirijos vyskupai susibūrė į savo susirinkimą, kuris pasmerkė Kirilą Aleksandrietį.
Liepos 10 d. (atvykus popiežiaus legatams) įvyko antrasis susirinkimo posėdis. Jame legatai perskaitė popiežiaus laišką, raginantį susirinkimą įvykdyti anksčiau (jau perskaitytame laiške Kirilui) priimtą nuosprendį.
Per trečiąjį susirinkimo posėdį, vykusį liepos 11 d., legatai formaliai popiežiaus vardu patvirtino pakartotinai perskaitytą pirmajame posėdyje priimtą nuosprendį.
Per ketvirtąjį posėdį (liepos 16 d.) buvo pateiktas rašytinis protestas prieš Jono Antiochiečio susirinkimą.
Per penktąjį posėdį (liepos 17 d.) Jonas Antiochietis ir jo susirinkimas buvo ekskomunikuoti. Laiškuose imperatoriui ir popiežiui susirinkimas tvirtino, kad jame jau dalyvauja 210 vyskupų.
Šeštojo posėdžio pabaigoje buvo uždrausta kurti ar skelbti kitus tikėjimo išpažinimus, nei Nikėjos tikėjimo išpažinimas. Viena iš šio nutarimo interpretacijų – draudžiama skelbti tikėjimo išpažinimus, kurie prieštarauja Nikėjos tikėjimo išpažinimui.
Paskutiniojo, septintojo, posėdžio (kaip spėjama, vykusio liepos 31 d.) metu buvo priimti keli kanonai.
Nestorijaus šalininkai atsiskyrė nuo Bažnyčios ir pradėjo savo idėjų platinimą misijų metu.
Ardalionas Rastovas

Biografija

Gimė 1926 m. birželio 17 d. tarnautojo šeimoje Maskvoje. 1943 m. baigė vidurinę mokyklą ir įstojo į Maskvos energetikos institutą.
1949 m. su pagyrimu baigė Maskvos energetikos instituto Radiotechnikos fakultetą. 1948 m., dar mokydamasis MEI, dirbo MTI-17 (rus. НИИ-17) vyresniuoju techniku. Baigęs institutą per ketverius metus nuo inžinieriaus pakilo iki laboratorijos viršininko.
1953 m. paskirtas radaro Izumrud-2 (skirto naikintuvams MiG-17 ir MiG-19) vyriausiojo konstruktoriaus pavaduotoju. 1955 m. perkeltas į MTI-7 filialą Žukovskyje, kuris dabar vadinasi V. Tichomirovo vardo Prietaisų gamybos mokslinio tyrimo institutas (rus. Научно-исследовательский институт приборостроения имени В. В. Тихомирова, НИИП). Vadovavo raketų oras-oras K-5 sistemos (lėktuvai MiG-17 ir MiG-19), naudojusios radarus Izumrud-2, bandymams.
1957 m. Ardalionas Rastovas pradeda dirbti naujoje Instituto tematikoje. Jis paskirtas zenitinių raketų kompleksų sausumos kariuomenei vyriausiuoju konstruktoriumi (1955-1982 m.). Jam vadovaujant buvo sukurtas ZRK Kub, priimtas į kariuomenės ginkluotę ir gamintas serijiniu būdu (pagaminta virš 500 kompleksų). Kol buvo vyriausiasis konstruktorius, 7 kartus modifikavo komplekso Kub aparatūrą.
42 mokslinių darbų ir 3 patentų aviacinės technikos ir zenitinės ginkluotės, karinės technikos kūrimo ir įsisavinimo srityse autorius. Nuo 1969 m. technikos mokslų kandidatas.
Buvę vedęs, turėjo dvi dukteris.
Klaipėdos rajono savivaldybės taryba 2000–2003 m.

Veikla

Rajono meru išrinktas Ričardas Vaitiekūnas.
Druskininkų sanatorinė mokykla

Istorija

Mokykla veiklą pradėjo 2006 m. Mokykloje mokoma pagal pradinio ir pagrindinio ugdymo programas, vykdomas ikimokyklinis ir priešmokyklinis ugdymas. Į mokyklą priimami visi į Všį Druskininkų vaikų reabilitacijos sanatoriją „Saulutė“ atvykę gydytis vaikai iki 18 m. 2012 metais mokykla uždaryta, prijungiant pradinio ir pagrindinio ugdymo programas prie „Saulės“ pagrindinės mokyklos ir vidurinio ugdymo programą prie „Ryto“ gimnazijos.
Liša

Istorija

Miestas nuo 1995 m. rugpjūčio 30 d.
Miestiečiai užsiima smulkia prekyba. Buvo 4 233 gyventojai pagal 2001 m. duomenis.
Aerograma

Aerograma (angl. aerogram, air letter, aérogramme; rus. аэрограмма; iš pranc. aérogramme), iš gr. αέρας 'oras' + gr. γραμμα 'užrašas') – oro paštui skirtas laiškinis atvirukas. Tai plono lengvo popieriaus lapas, paruoštas sulenkti, iš anksto pateptas klijais, kuris suklijavus paruoštoje vietoje iškart yra ir vokas, ir laiškas su tekstu. Pašto operatoriai paprastai draudžia į tokius lengvuosius laiškus didėti bet kokius papildomus daiktus, kadangi jie siunčiami sumažintu tarifu. 
Dažniausiai aerogramos turi atspausdintą apmokėjimo žymę, nors kai kurios šalys (Naujoji Zelandija, Rodezija, Airija) pardavinėjo aerogramas be apmokėjimo žymų. Aerogramos be atspausdintų žymų vadinamos angl. formular aerograms. Aerogramas išleidžia šalies pašto institucijos arba privačios kompanijos. 
Siuntėjas vienoje pusėje parašo laiško tekstą, tada sulenkia numatytoje vietoje, sudrėkina klijus ir užklijuoja, o antrojoje lapo pusėje, kuri suklijavus sudaro išorinį aerogramos paviršių užrašo gavėjo ir savo pavardes ir adresus.

Istorija

Aerogramos labai išpopuliarėjo jas naudojant Antrojo pasaulinio karo metu. Pulkininkas leitenantas R. E. Evansas (R. E. Evans), D. Britanijos Artimųjų Rytų pajėgų Armijos pašto tarnybos direktoriaus pavaduotojas pasiūlė lengvus, užsiklijuojančius laiškinius atvirukus panaudoti D. Britanijos kariuomenės oro pašte. 1940 m. antroje pusėje jis rekomendavo šio laiškų varianto naudojimą to meto D. Britanijos Valstybės karo sekretoriui Entoniui Idenui (Anthony Eden), kuris lankėsi Artimuosiuose Rytuose. 1941 m. sausio mėn. buvo leista visuose Artimuosiuose Rytuose dislokuotoje D. Britanijos kariuomenėje diegti Oro pašto laiškinių atvirukų paslaugą (angl. Air Mail Letter Card Service).  
1941 m. kovo 1 d. ėmė veikti oro paštas tarp Artimųjų Rytų ir D. Britanijos, buvo naudojami tiek Imperial Airways vandens lėktuvai, tiek kariniai transporto lėktuvai. Aerogramoje parašyto teksto privatumas bei pačios aerogramos lengvumas užtikrino aerogramų populiarumą vartotojų tarpe, kurį jos išlaikė ir karui pasibaigus, tik jau kaip civilinio pašto dalis. 
Aerogramų naudojimui oficialiai pritarė 1952 m. vykęs Pasaulinės pašto sąjungos kongresas Briuselyje.
Junginėse Valstijose aerogramos nebegaminamos. Pasibaigus turimoms aerogramų atsargoms jų daugiau nebespausdins.