google/wiki40b huggingface dataset:
Internetas

Internetas (angl. Internet) – pasaulinis kompiuterių tinklas, jungiantis visuotinius ir vietinius kompiuterių tinklus.
Kompiuterių tinklai jungiami įvairiomis ryšio linijomis ir maršrutizatoriais (spec. įrenginiais arba kompiuterio programomis), kurie iš vieno tinklo gautus duomenų paketus modifikuoja ir nukreipia į kitą tinklą.
Interneto protokolai turi kelis lygius. Žemiausiame lygyje (kuris reikalingas visiems aukštesniems) naudojami IPv4 ar IPv6 protokolai, kiekvienam kompiuteriui suteikiant tuo metu unikalų IP adresą. Kitame lygyje, ryšiui tarp kompiuterių palaikyti naudojami TCP/IP ir UDP protokolai. Jie sukuria kanalą duomenims perduoti. Dar aukštesniame lygyje naudojami konkrečiam tikslui skirti protokolai (HTTP – tinklalapiams perduoti, SMTP – elektroniniam paštui, FTP – paskiroms byloms siųsti ir pan).
Naudotojo kompiuteris prie interneto gali būti jungiamas per modemą, ISDN įrangą, DSL įrangą arba skirtinę liniją (kai interneto paslaugą tiekia telefoninio ryšio bendrovė), kabelinį modemą (kai interneto paslaugą tiekia kabelinė televizija), radijo ryšį. Interneto vartotojo kompiuteryje turi būti įtaisyta tinklo plokštė, įdiegta speciali programinė įranga.
Prie interneto prisijungęs vartotojas gali naudotis elektroniniu paštu, pasaulinio informacijos tinklo (angl. W(orld) W(ide) W(eb), WWW) duomenų masyvais, iš tinklo kompiuterių atsisiųsti failų, juos naujinti, kopijuoti, šalinti (FTP), dalyvauti diskusijų grupėse, kreiptis į interneto žiniasklaidą, interaktyviai bendrauti pokalbių kambariuose (IRC), pirkti ir parduoti įvairias prekes, kurti tinklalapius ir kita.
Interneto veiklą koordinuoja, plečia ir tobulina specialios organizacijos.

Rašyba

Internetas yra vieno konkretaus (nors ir labai plataus) kompiuterinio tinklo pavadinimas (angl. The Internet), taigi gali būti laikomas tikriniu daiktavardžiu, kuris anglų turėtų būti rašomas didžiąja raide. Tačiau ilgainiui plačiai vartojant anglų kalboje žodis daugelio pradėtas suvokti kaip bendrinis ir imtas rašyti mažąja raide.  Lietuvių kalboje laikomas bendriniu daiktavardžiu ir rašomas mažąja raide.
Spegacinio ledynas

Spegacinio ledynas (isp. Glaciar Spegazzini) yra Argentinoje, Patagonijoje, Patagonijos Anduose, Los Glaciares nacionaliniame parke. Leidžiasi į Archentino ežerą. Vienas iš ledynų, sudarančių Pietų Patagonijos ledo kepurę. Pavadintas italų botaniko ir mikologo Carlos Luis Spegazzini garbei.
Admir Mehmedi

Tarptautinė karjera

2006 m. buvo pakviestas atstovauti Šveicarijos U–16 jaunimo komandai. Žaidė U–16, U–17, U–19, U–20, U–21 rintinėse. Nuo 2011 m. žaidžia Šveicarijos rinktinėje, kurioje debiutavo UEFA Euro 2012 m. atrankoje prieš Angliją. Pirmąjį įvartį pelnė 5–3 laimėtose rungtynėse prieš Vokietiją.
2014 m. birželio 15 d., pirmose Šveicarijos 2014 m. FIFA pasaulio taurės rungtynėse prieš Ekvadorą, pakeitus Valentin Stocker, žaidė nuo antro kėlinio. Pelnė įvartį. Rungtynės baigėsi 2–1 šveicarų pergale.
UEFA Euro 2016 m. čempionato pirmose šveicarų rungtynėse, pelnė išlyginamąjį įvartį prieš Rumuniją.
Gvianos žemuma

Gvianos žemuma – žemuma Pietų Amerikos šiaurės rytuose, Gvianos plokščiakalnio papėdėje, tarp Orinoko deltos ir 4 ° š. pl. lygiagretės (Ojapokės žiočių). Driekiasi pagal Atlanto vandenyno pakrantę per Gajanos, Surinamo ir Prancūzijos Gvianos žemes. Sudaryta iš paleogeno ir neogeno jūrinių bei aliuvinių nuogulų.
Klimatas subekvatorinis, drėgnas ir karštas. Per metus iškrenta iki 3300 mm kritulių. Veši drėgnieji atogrąžų miškai, savanos, pelkės. Sukultūrintuose plotuose – ryžių, cukranendrių pasėliai.
Ruklos pabėgėlių priėmimo centras

Ruklos pabėgėlių priėmimo centras – įstaiga prie Lietuvos Respublikos socialinės apsaugos ir darbo ministerijos, užsiimanti pabėgėlių socialine integracija.

Paskirtis

Ruklos pabėgėlių priėmimo centro paskirtis yra apgyvendinti užsieniečius, kuriems suteiktas prieglobstis Lietuvos Respublikoje, nelydimus nepilnamečius užsieniečius, įgyvendinti prieglobstį gavusių užsieniečių socialinę integraciją, užtikrinti ilgalaikę arba trumpalaikę socialinę globą suaugusiems neįgaliems asmenims, Socialinė globa teikiama asmenims, kuriems dėl proto negalios ar intelekto sutrikimų nustatytas 0 % – 40 % darbingumo lygis, specialusis nuolatinės slaugos poreikis arba nustatytas didelių ar vidutinių specialiųjų poreikių lygis.
Integracija Centre trunka iki 8 mėnesių. Jeigu per nustatytą laikotarpį užsieniečiui, gavusiam prieglobstį, dėl objektyvių priežasčių nepavyko pasirengti integracijai savivaldybės teritorijoje, šis laikotarpis gali būti tęsiamas iki 12 mėnesių. Jeigu užsieniečiai, gavę prieglobstį, priklauso pažeidžiamoms grupėms: nelydimi nepilnamečiai vaikai, nėščios moterys, asmenys, patyrę kankinimus, asmenys su psichikos sutrikimais, pensinio amžiaus asmenys, taip pat asmenys su negalia, šeimos su nepilnamečiais, šis laikotarpis gali būti pratęstas iki 18 mėnesių. Nelydimiems nepilnamečiams užsieniečiams, atsižvelgus į vaiko interesus, paramos teikimo centre laikotarpis gali būti pratęstas, kol jiems sukaks 18 metų. Iškilus nenumatytoms aplinkybėms parama centre gali būti tęsiama toliau.

Istorija

Ruklos pabėgėlių priėmimo centras veiklą pradėjo 1996 m. Per tą laiką centre gyveno apie 2000 užsieniečių. Pirmieji užsieniečiai centre apgyvendinti 1997 m. kovo 3 d. 2004 m. centre įdiegta prieglobstį gavusių užsieniečių informacinė sistema – PAIS (pabėgėlių administravimo informacinė sistema). Ruklos pabėgėlių priėmimo centras pradėjo teikti socialinę globą neįgaliems asmenis nuo 2012 m. balandžio 2 d. Socialinė globa bus teikiama iki 40 negalią turinčių asmenų.
Ilona Vaškevičiūtė

Biografija

1971 m. baigė Kauno Adomo Mickevičiaus vidurinę mokyklą. 1976 m. baigė Vilniaus universiteto Istorijos fakultetą, apgynė diplominį darbą „Sargėnų kapinynas“ (vad. Adolfas Tautavičius), įgijo istoriko, istorijos ir visuomenės dėstytojo specialybę. 1993 m. apgynė humanitarinių mokslų daktaro disertaciją „Pietinių žiemgalių dvasinė kultūra ir materialinė būtis V–XII amžiuje“.
1974–1994 m. ir nuo 1997 m. Lietuvos istorijos instituto mokslo darbuotoja. 1994–1997 m. Pilių tyrimų centro vyr. archeologė. Nuo 1996 m. ir Vilniaus pedagoginio universiteto Baltų proistorės katedros lektorė, nuo 2006 m. – docentė.
Žurnalo „Žiemgala“ redakcinės kolegijos narė. Lietuvos archeologijos draugijos narė.

Mokslinė veikla

Archeologinių tyrimų interesai: baltų genčių etninė istorija, laidojimo papročiai. Tyrinėti objektai: Lieporių kapinynas, Tuskulėnų masinių žudynių kapavietė (vad. Vytautas Urbanavičius), Vabalninko senkapis (Biržų rajonas), Linkuvos senkapis, Peleniškių spėjamo kapinyno vieta, (Pakruojo rajonas), Pušaloto senkapis, Kyburių senkapis, (Pasvalio rajonas), Pavirvytės kapinynas, Skėrių senkapis (Butikių) (Mažeikių rajonas), Raudondvario gyvenvietė (Kauno rajonas) Kriukų-Dvareliškių kapinynas, Kurmaičių-Linksmėnų kapinynas, (Joniškio rajonas), Kelmės dvarvietė, Rietavo senojo miesto vieta.
Giedrius Juozas Daniulaitis

Biografija

1960 m. baigė Kauno politechnikos institutą. 1974 m. architektūros mokslų kandidatas.
1960–1961 m. Jonavos rajono vyr. architektas, projektavimo grupės vadovas. 1962–2003 m. dirbo Kauno technologijos universiteto Statybos ir architektūros institute, nuo 1996 m. ir Kauno technologijos universiteto dėstytojas; nuo 1996 m. docentas.
1990–1995 m. Kauno miesto tarybos deputatas.
Mikaela Shiffrin

Biografija

Mikaela Šifrin gimė 1995 m. kovo 13 d. Veile (Kolorado valstija) JAV. Tėvai ją pradėjo mokyti slidinėti, kai jai buvo 2 metai. Vėliau ji buvo pasiųsta į Berko kalno akademiją Vermonte, kur buvo ruošiami profesionalūs JAV kalnų slidininkai. 2011 m., kai jai buvo tik 16 metų, M. Šifrin pradėjo dalyvauti FIS Pasaulio taurės varžybose. 2012 m. pripažinta Pasaulio taurės metų naujoke, 2013 m. tapo jauniausia istorijoje slalomo Pasaulio taurės nugalėtoja. 2014 m. Sočyje tapo jauniausia istorijoje slalomo rungties olimpine čempione.
2018 m. gruodžio 29 d. Mikaela Šifrin laimėjo 36-ą Pasaulio taurės slalomo etapą, daugiau nei bet kuri kita slidininkė, ir 15-ą etapą per kalendorinius metus, daugiau nei bet kuris kitas sportininkas (vyras ar moteris). 2019 m. kovo 9 d. Mikaela Shiffrin laimėjo 15-ą pasaulio taurės etapą per 1 sezoną ir tapo absoliučia laimėtų etapų rekordininke istorijoje. Po to ji laimėjo ir 16-ą sezono etapą.
Asmeniniai duomenys: netekėjusi, ūgis 170 cm, svoris 65,8 kg. Nuolatinė gyvenamoji vieta Ygl Veilas (Kolorado valstija).
Moteris veidrodyje

Turinys

Filmo veiksmas vyksta Ivrėjoje, nedideliame miestelyje Šiaurės Italijoje, besirengiančiame čia įvyksiančiam karnavalui. Į jį atvyksta Manuela – maždaug 35-40 amžiaus vieniša moteris, ieškanti meilės ir artimo žmogaus. Gatvėje kelioms grupuotėms besimėtant apelsinais, vienas jų pataiko į Manuelą ir ši netrukus susipažįsta su kaltininku – savo bendraamžiu Fabio, visu savo elgesiu besistengiantį neatsilikti nuo jaunimo. Tarp judviejų įsiplieskia aistra, jiedu kartu leidžia ištisas dienas, kol galiausiai ateina laikas Manuelai išvykti. Fabio įsodina ją į traukinį ir jiedu išsiskiria visiems laikams...
Danijos karas

Danijos karas (Danijos-Prūsijos karas, Karas dėl Šlėzvigo, Karas dėl kunigaikštysčių; 1864) – karas tarp Danijos ir Prūsijos-Austrijos koalicijos dėl Šlėzvigo ir Holšteino paveldėjimo teisės. Šis karas buvo vienu iš pirmųjų žingsnių, kurie sustiprino Prūsijos galią Vokietijoje.
Pretekstas karui kilo 1863 metais priėmus Danijos konstituciją, pagal kurią panaikinta personalinė unija su Šlėzvigu, o Šlėzvigas tapo Danijos dalimi. Austrija ir Prūsija okupavo Holšteiną ir Danijos Lauenbergą, o Danijai nesutinkant atšaukti konstitucijos 1864 m. vasario 1 d. prasidėjo karas.

Karo pabaiga

Danijai pralaimėjus, pagal Vienos taikos sutartį, kuri sudarytas spalio 30 d., ji neteko Šlėzvigo, Holšteino ir Lauenburgo. Šių kraštų valdymas atiteko Prūsijos karaliui ir Austrijos imperatoriui. Bendro prūsų ir austrų valdymo konfliktai buvo viena Austrijos-Prūsijos karo priežasčių, po šio karo Šlėzvigas ir Holšteinas tapo suvienytos Vokietijos dalimi.
Broxburn United FC

Istorija

Klubas įkurtas 1912 m.
Klubas išformuotas 1932 m.

Stadionas

Namų rungtynes žaidė „Sports Park“ stadione.
Biafros vėliava

Biafros vėliava – buvusios dalinai pripažintos separatistinės valstybės Biafros respublikos simbolis, horizontalioji trispalvė su raudona, juoda ir žalia juostomis bei juodojoje centrinėje juostoje esančia auksine tekančia saule virš siauros auksinės juostelės. Saulė turi 11 spindulių, simbolizuojančių 11 Biafros provincijų. Biafros vėliava sukurta kiek pakeitus Panafrikos vėliavą, kurią sukūrė M. Garvėjaus organizacija UNIA.
Pagal Biafros vėliavą buvo sukurta ir trumpai 1967 m. egzistavusios Benino respublikos (dalis dabartinės Nigerijos teritorijos) vėliava.
Grand Gedeho apskritis

Geografija

Svarbiausios upės – Sestosas, Kavali, Dubė, Senkvenas.
Gyvena kranai, mandinkai, daug imigrantų iš Dramblio Kaulo Kranto. Didelė žmonių dalis – musulmonai.
Didesnės gyvenvietės: Zvedru, Zia Taunas, Kahnvija, Kola Taunas, Gbaka, Bava, Tolodė.
Eternal Lands

Siužetas

Veiksmas vyksta viduramžių fentezi pasaulyje Draia planetoje. Vyrauja ir viduramžių elementai tokie kaip, ginklai ir architektūra, ir taip pat fantastiniai elementai tokie kaip: humanoidų rasės, dievai ir magija. Šiuo metu yra du žemynai; Seridia ir Irilion.
Žaidėjai pradeda žaidimą pasirinkdami rasę, vardą ir išvaizdą savo avatarui (virtualiai asmenybei). Įgūdžiai ir sugebėjimai sugeneruojami automatiškai. Iš viso yra šešios rasės: žmonės, elfai, nykštukai, gnomai, orchanai (pusiau orkai) ir draegoniai (drakonai-žmonės).
Paskutinės trys rasės yra mokamos; norėdami žaisti su kuria nors iš šitų rasių, žaidėjai turi paaukoti šiek tiek pinigų žaidimui.
Žaidime žaidėjai gali tyrinėti net 36 vietoves, gerinti savo įgūdžius, atlikti užduotis, dirbti dievams arba tiesiog bendrauti su kitais žaidėjais.

Reikalavimai

Asmeninis kompiuteris arba Mac su 3D-akseleravimo video plokšte ir prieiga prie interneto yra būtini žaisti „Eternal Lands“ su nemokamai atsiustu klientu. „Eternal Lands“ veikia Microsoft Windows, Linux, FreeBSD ir Mac OS X operacinėse sistemose ir X86, X86 64, IA64 bei PowerPC architektūrose. Žaidimo klientas yra nemokamas (atvirasis kodas su QTPL tipo licenzija).

Kritikų reakcija

About.com apdovanojo 4 iš 5 žvaigždučių bei pagyrė žaidimo grafiką (atsižvelgiant į tai, kad jis nemokamas) ir tikroviškus amatus bei maisto sistemą, tačiau pastebėjo, kad sunku padaryti, jog veiktų garsai Linux sistemoje.

Papildoma informacija

Jau yra net keletas žaidimų, kilusių iš „Eternal Lands“:
„Landes Eternelles“ dar kuriama, prancūziška žaidimo versija. Nors žaidimo architektūra identiška „Eternal Lands“ ir yra grafikos panašumų bei kitų siužeto panašumų, jis turi kitokį RPG pateikimą su skirtingomis rasėmis, geografija, istorija, religija ir užduotimis. „Landes Eternelles“ šiuo metu yra Beta stadijoje.
„Other-Life“ – projektas, kuris bando sukurti įdomesnį „Eternal Lands“ variantą. Jį pradėjo Steven Wilcoxon, EL serverio kūrėjas, OL paremtas tuo pačiu žaidimo serverio ir kliento kodu. Šis žaidimas dar neišleistas, tačiau jis jau testuojamas grupelės kruopščiai atrinktų žmonių.
Lynenas

Istorija

Gyvenvietė pirmą kartą paminėta 1088 m. Lina. „Lina“ reiškia vietą ant kalno ar kalvos.
Iki savivaldybių reformos 1975 m. Lynenas priklausė Tecklenburgo rajonui.
Sudaryta partnerystės sutartis su Lietuvos miestu Kelme. Lynene veikia Partnerystės su Kelme sąjunga.
Tikrosios rupūžės

Išvaizda

Kresnos, trumpom kojom, vyzdys horizontalus. Oda stora ir karpota, joje yra liaukų, išskiriančių nuodingą skystį, atgrąsantį plėšrūnus.

Paplitimas

Gyvena beveik visame pasaulyje, išskyrus Arktį ir Antarktidą, Madagaskarą, Australiją (Išskyrus žmonių atvežtą agą), Naująją Gvinėją ir Okeaniją.
Lytinė liauka

Lytinės liaukos, dar vadinamos gonadomis – liaukos, gaminančios lytines ląsteles ir lytinius hormonus bei užtikrinantys individo dauginimosi funkciją. Priklauso lytiniams organams.
Tai mišrios liaukos, kadangi jos atlieka tiek išorės sekrecijos funkciją, tiek ir vidaus sekrecijos. Jų veiklą lemia pogumburio-hipofizės sistema, antinksčiai bei skydliaukė.
Smulkios lytinės liaukutės vadinamos pridėtinėmis lytinėmis liaukomis.
Vyro ir moters lytinės liaukos skiriasi – tai pirminis lytinis požymis.

Vyro lytinės liaukos

Vyrai turi sėklides, kurios gamina androgenus (visų pirma testosteroną) ir šiek tiek estrogenų. Jos taip turi įtakos antrinių lytinių požymių atsiradimui.

Moters lytinės liaukos

Moterys turi kiaušides, kuriose gaminami estrogenai ir progestinai (gestagenai), užtikrinantys normalią nėštumo eigą, gimdymą, pieno liaukų vystymąsi; taip pat gaminama šiek tiek androgenų. Kiaušidėse reguliariai susidaro dar viena endokrininė liauka – geltonkūnis, kuris reguliuoja gemalo įsitvirtinimą gimdoje bei ovuliacijos sustabdymą nėštumo metu.
Algimantas Čepys

Biografija

1954–1958 m. mokėsi Juodeikių pradžios mokykloje, 1958–1961 m. Ruzgų septynmetėje mokykloje, 1961–1965 m. Mažeikių internatinėje vidurinėje mokyklose, 1971–1979 m. studijavo Vilniaus pedagoginiame institute, 1979–1981 m. Leningrado aukštojoje partinėje mokykloje.
1965–1966 m. LKJS Mažeikių rajono komiteto instruktorius, 1968–1977 m. skyriaus vedėjas, antrasis, pirmasis sekretorius. 1966–1968 m. Valstybinio radijo vietinių laidų organizatorius. 1977–1979 m. LKP Mažeikių rajono komiteto organizacinio skyriaus vedėjas, 1987–1988 m. antrasis sekretorius, 1989–1990 m. sekretorius. 1981–1987 m. Mažeikių naftos perdirbimo gamyklos partinio komiteto sekretorius. 1990–1998 m. UAB „Noris“ direktorius. 1992–1996 m. LR Seimo nario padėjėjas. 1996–1998 m. UAB „Tėvija“ Mažeikių atstovybės vadovas, 1998–2000 m. AB „Ventus nafta“ degalinės vedėjas. 2000–2003 m. Mažeikių rajono savivaldybės mero pavaduotojas. Nuo 2004 m. LR Vyriausybės atstovas Telšių apskrityje.
Nuo 1990 m. Lietuvos demokratinės darbo partijos, nuo 2001 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Mažeikių rajono skyriaus narys, pirmininko pavaduotojas, LSDP tarybos narys.
1990–1995 m. Mažeikių rajono tarybos deputatas, 1995–1997 m., 1997–2000 m., 2000–2003 m. (LDDP sąraše) ir 2003 m. ir 2007 m. (mandato atsisakė dėl užimamų pareigų) Mažeikių rajono savivaldybės tarybos narys.
Žemaičių bendruomenės fondo valdybos pirmininkas. Sutuoktinė Ona, vaikai Raimonda, Algimantė.
Kilianas Ignacas Dyncenhoferis

Biografija

Tėvas architektas Kristofas Dyncenhoferis. Studijavo filosofiją jėzuitų kolegijoje Clementinum. Mokėsi pas tėvą, 1709 m. praktinį architektūros meną studijavo užsienyje, pas Vienos architektą Johaną Luką von Hildebrandtą. Iki 1716 m. padėjo tėvui, vėliau dirbo savarankiškai.
Savitas, kiek teatrališkas baroko stilius ryškiausias bažnyčių projektuose. Suprojektavo netradiciško plano apskritą bažnyčią Nicove. Tėvo projektuotai Šv. Mikalojaus bažnyčiai Prahos Mala Stranos rajone sukūrė kupolą ir bokštą.
Vitina

Istorija

Pirmą kartą rašytiniuose šaltiniuose paminėta 1258 m.
Pranas Buckus

Biografija

1945–1950 m. studijavo Vilniaus universiteto (VU) Chemijos fakultete. 1950–1954 m. Maskvos valstybinio universiteto aspirantas. 1954–1963 m. VU Chemijos fakulteto vyr. dėstytojas ir docentas.
1963–1994 m. Vilniaus pedagoginio instituto (VPI, nuo 1992 m. VPU) dėstytojas, 1963–1987 m. prorektorius mokslui; nuo 1968 m. profesorius. 1967 m. chemijos mokslų daktaras.  1987–1990 m. vadovavo VPI Chemijos katedrai. 1967 m. SSRS pedagogikos mokslų akademijos narys, 1999 m. Rusijos švietimo akademijos užsienio narys.

Mokslinė veikla

Svarbiausi darbai iš organinių junginių reaktyvumo priklausomybės nuo jų struktūros tyrimo.
Laisvės statula

Laisvės statula (angl. Statue of Liberty) – statula, kurią 1886 m. spalio 28 d. JAV padovanojo Prancūzijos žmonės. Statula yra 46,5 m aukščio, jos pamatas – 46,9 m aukščio. Statula stovi Laisvės saloje prie Niujorko.
Statuloje vaizduojama moteris su stola ir karūna, turinčia septynis spyglius, reprezentuojančius septynias jūras ir kontinentus. Kairėje rankoje moteris prie savo kūno laiko lentelę, kurioje parašyta JULY IV MDCCLXXVI (Liepos 4 d., 1776), o dešinėje laiko iškeltą fakelą. Ji buvo padovanota JAV nepriklausomybės šimtmečio proga.
Laisvės statulos dizainą sukūrė prancūzų skulptorius Frédéric-Auguste Bartholdi, vidaus karkasą − inžinierius ir architektas Gustavas Eifelis. Ji buvo pradėta statyti 1876 m., pabaigta 1884 m. Statula pagaminta iš vario su plieninėmis atramomis.
Jurgaičiai (Kužiai)

Istorija

1950–1992 m. kaimas priklausė kolūkiui „Gegužės devintoji“.

Aplinkinės gyvenvietės

VERBŪNAI – 2 km
Žiogai – 4,2 km
Maniūšiai – 3,2 km
Radviliai – 2,8 km 
KURŠĖNAI – 18 km
Jurgeliškiai – 8,5 km
Luponiai – 1 km
 KUŽIAI – 5,7 km
Normančiai – 3,5 km
Pakarčiūnai – 6,5 km
 ŠIAULIAI – 11,4 km
Paryžius (Jonava)

Pavadinimo kilmė

Manoma, kad pavadinimas turi perkeltinę vietovardžio reikšmę, kurią sugalvojo vietos dvarininkai, keliaudami po Europos šalis.
Negyvenama sala

Negyvenama sala – sala, kurioje nėra nuolatinių gyventojų. Negyvenamomis salomis yra dauguma mažų tropinių salelių, kadangi ten trūksta gėlo vandens, maisto ir kitų resursų. Taip pat negyvenamų salų gausu poliarinėse srityse. Kartais negyvenamos būna ir didokos salos su pakankamai resursų, tačiau esančios atokiai nuo sausumos (pvz., Nepasiekiamoji sala). Kadangi negyvenamos salos dažnai būna mažai paveiktos žmogaus, jose kartais įkuriami draustiniai ar rezervatai.
Didžiausia pasaulyje negyvenama sala yra Devono sala (Kanada). Kitos žymesnės negyvenamos salos: Kermadeko salos, Naujojo Sibiro salos, Buvė, didelė dalis Kanados arktinio salyno salų, Klipertono sala, Navasos sala, Blasketo salos, Herdas ir Makdonaldas, didelė dalis Maldyvų salų, dalis Fynikso salų, dauguma San Chuano salų, Santa Lusijos sala, Surtsėjus, Teteparė, didelė dalis Alandų salų, dalis atolų Maršalų salose ir kt.
Negyvenamos salos dažnai vaizduojamos literatūroje ir kine kaip vieta, kur gyvena po laivų ar lėktuvų katastrofų išgyvenę žmonės (žymiausia tokių – „Robinzonas Kruzas“). Stereotipiškai tokios salos vaizduojamos esančios kažkur Okeanijoje. Dabar rengiami įvairūs realybės šou, kuomet dalyviai turi išgyventi įvairiose laukinėse salose. Negyvenamos salos taip pat dažnai siejamos su utopine vieta, rojumi.
Demas

Demai šiuolaikinėje Graikijoje

Dabartinėje Graikijoje demas yra trečio lygmens administracinis vienetas, periferijos sudėtinė dalis. Demai atitinka Lietuvos savivaldybių lygį, tačiau Graikijoje demai yra miesto tipo savivaldybės. Kaimo tipo savivaldybės yra kinotitos. Nomus sudaro nuo kelių iki keliasdešimties demų. 
Demui vadovauja kas ketveri metai visuotiniais rinkimais renkamas demarchas (gr. δήμαρχος).

Senovės Atikos demai

Senovės Atikoje demai nuo VI a. pr. m. e. pabaigos buvo teritorinės apygardos, pagrindinis administracinis, ūkinis, politinis ir kultinis vienetas. Demai pakeitė iki tol buvusius administracinius vienetus naukrarijas (gr. ναυκραρία).
Pagal Kleisteno (gr. Κλεισθένης) reformą (508 m. pr. m. e.) demai buvo sudėtinė filių dalis. Atėnuose pradžioje buvo 100 demų, vėliau jų skaičius didėjo. V a. pr. m. e. jų buvo virš 150, o III a. pr. m. e. - 174. Po reformos žmogus galėdavo tapti piliečiu tik po to, kai jį įtraukdavo į demų piliečių sąrašus. Anksčiau pilietybę užtikrindavo priklausomybė fratrijai. Demų kaip administracinių vienetų įvedimas susilpnino genių (aristokratų giminių), dominavusių fratrijose, įtaką. 
Demai buvo savivaldūs, jie rinkdavo savo vadovą demarchą. 
Kiekviename deme buvo registruojami piliečiai, jų nuosavybė. Demai komplektuodavo kariuomenę, rinkdavo atstovus į Atėnų bulę (po 50 žmonių nuo filės) ir heliėją (prisiekusiųjų teismą). Demai rengdavo savo religines šventes, rinkdavo ir leisdavo mokesčius. 
Demas veikė kaip savotiškas miniatiūrinis polis. Kai kurie demai, pvz., Elefsinos (Ελευσίνα) ir Acharnų (Αχαρναί), iš tikrųjų buvo reikšmingi miestai.  
Atėnų pavyzdžių demai buvo sukurti ir kituose Graikijos miestuose, pvz., V a. pr. m. e. pabaigoje - Koso ir Rodo salose. 
Demų grupės sudarė tritijas (gr. τριττύς), kurios savo ruožtu sudarė 10 Atėnų filių (genčių). Kiekviena gentis turėdavo po 3 tritijas (viena mieste, viena pakrantėje, viena žemyno gilumoje).

Kiti demai

Terminas demas išliko ir helenizmo ir romėnų laikais. Bizantijos laikai demasi vadino keturias vežimų lenktynių frakcijas - Raudonuosius, Mėlynuosius, Žaliuosius ir Baltuosius.
2008 m. Europos ralio čempionatas

2008 m. Europos ralio čempionatas buvo 56-asis Tarptautinės automobilių federacijos (FIA) rengiamas Europos ralio čempionatas. Italijos lenktynininkas Luca Rossetti laimėjo 4 iš 9 ralio etapų ir iškovojo pirmą Europos ralio čempiono titulą.
Mūsų pastogė

„Mūsų pastogė“ – Australijos lietuvių savaitraštis, einantis nuo 1949 m. sausio 26 d. Sidnėjuje. Pirmasis Australijoje išėjęs savaitraštis lietuvių kalba.

Savaitraštis

1948 m. rugsėjo 12 d. Jurgis Glušauskas (Arminas) išleido pirmąjį lietuvišką laikraštį „Australijos lietuvis“. Savaitraščio iniciatorius – Antanas Baužė. Iš pradžių leido Australijos lietuvių bendruomenė, nuo 1977 m. – Lietuvių bendruomenės spaudos sąjunga. Leidžia neperiodinius priedus „Jaunimo kvieslys“, „Pėdsekis“, „Polėkiai“, „Po svetimu dangum“, „Sporto skyrius“, „Studentų žodis“.
Informuoja apie Australijos lietuvių veiklą, dalį straipsnių perspausdina iš Lietuvos ir kitų šalių lietuvių spaudos.
Bendradarbiai: Viktoras Baltutis, Juozas Briedis, Petras Butkus, Vytautas Vaclovas Doniela, Izidorius Jonaitis, Jonas Kunca, Antanas Laukaitis, Bronius Zumeris.
Uljanovskas

Istorija

Įkurtas kaip tvirtovė 1648 m. caro Aleksejaus Michailovičiaus Romanovo įsaku. Iki 1924 m. vadintas Simbirsku (rus. Симбирск).