google/wiki40b huggingface dataset:
Smalininkai

Geografija

Į pietryčius nuo Smalininkų telkšo didžiausi rajono ežerai – Ilginys, Palėkių ežeras, Bildelis.

Pavadinimo kilmė

Apie Smalininkus nuo seno buvo girios. Vietos gyventojai iš medžių sakų gamino smalą (dervą, degutą), todėl vietovė pradėta vadinti Smaliais, o vėliau – Smalininkais. Be to, yra bendrinis žodis smalininkas, reiškiantis „degučius“.

Nemuno sekluma

Padavimai byloja, kad ties Smalininkais skersai Nemuno ėjo sekluma, dėl kurios vandeniui nusekus dažnai užkliūdavo upe plaukiantys laivai, sukeldami daug rūpesčių laivininkams. Pasakojama, kad iki kryžiuočių laikų pakrantėje stovėjo puiki ir garsi pilis, kurioje gyveno turtingas ir galingas kunigaikštis, turėjęs visko, tik dukters trūko. Todėl Laima jį apdovanojo ir dukteria. Tačiau Laumė iš pavydo ir keršto slapta pasiuntė kūdikėliui puikiausio audimo drabužėlį – jis turėjo vaikelį padaryti pačiu gražiausiu. Mergaitė augo, gražėjo, žavėjo visus savo grožiu, betgi dėl to grožio į pilį pradėjo eiti daugybės smalsuolių ir įsimylėjusių vaikinų. Kunigaikščio pilis nebeteko ramybės.
Galiausiai vienas jaunikaitis pratarė kunigaikštytei: „Tu graži kaip niekas kitas, bet tavo širdis kaip ledas. Esi tarytum voras, kuris besiartinančius prie tinklo pagauna ir stumia pražūtin. Kad mūsų kančios pasibaigtų, pasakyki, kurį iš mūsų renkiesi?“ Panelė lengvabūdiškai atsakė: „Prižadu ranką tam, kuris dar vasarai nesibaigus viena nakčia pastatys per Nemuną ledinį tiltą ir pats pervažiuos juo į mano pusę“. Išgirdę tai, jaunuoliai vienas po kito ėmė palikti pilį, o kunigaikštis ėmė atgauti ramybę.
Paupyje pagyvėjo darbai, buvo kertami medžiai, riogsojo nugenėtų medžių krūvos, storos lentos ir rąstai. Pilies valdovas su sūnumi vis aplankydavo Perkūno ąžuolą ir atnešdavo didelių aukų. Vieną naktį pilėnus išgąsdino smarki perkūnija – audra kriokdama siautė, rovė medžius su šaknimis, draskė stogus. Iš dangaus prapliupo smarkūs ledai, kad net pilies languose neliko nė vieno sveiko stiklo. Audra siuto visą naktį be paliovos.
Saulei prašvitus ir audrai aprimus kunigaikštis išėjo apsidairyti po apylinkes ir pamatė žmones, nustebusiais veidais žiūrinčius upės pusėn ir šūkaujančius: „Ledo tiltas! Ledo tiltas!“ Žmonės džiūgavo, galėdami važiuoti šiuo tiltu. Šaunus vežimas sunkiai sulaikomais žirgais riedėjo ledo tiltu ir artinosi prie pilies. Pilin atskriejo jaunikaitis ir labai mandagiai sveikindamasis ryžtingai įžengė į kambarį. Be ilgos įžangos jis pasakė: „Kilnioji kunigaikštyte, tavo sąlyga išpildyta. Dabar reikalauju, kad laikytumeisi pažado ir duotumei savo ranką“. Nors mergelė bandė atsikalbinėti, tačiau viskas baigėsi gražiomis vestuvėmis.
O audros per naktį pastatytas tiltas neatlaikė pavasario potvynio ir jį nunešė ledai. Ties nugrimzdusiais rąstais srovė dugne sunešė daug smilčių ir atsirado sekluma.
Mariana Efstratiou

Mariana Efstratiou (gr. Μαριάννα Ευστρατίου, g. 1962 m. Atėnuose) yra graikų dainininkė.
1987 metais, kaip dueto Bang narė pasirodė Eurovizijos konkurse. 1989 m. Efstratiou laimėjo Graikijos nacionalinį dainų konkursą, įveikdama graikų superžvaigždę Anna Vissi ir atstovavo Graikijai Lozanoje vykusioje Eurovizijoje su daina „To Diko Sou Asteri“ (gr. Το δικό σου αστέρι). Daina užėmė devintą vietą. 1996 metais transliuotojo ERT pasirinkimu jai vėl buvo leista atstovauti Graikijai, šį kartą su daina „Emeis Forame to Himona Anixiatika“ (gr. Εμείς φοράμε το χειμώνα ανοιξιάτικα), kuri užėmė 14 vietą. Šiuo metu ji yra džiazo ansamblio Nova Mood vokalistė.
Humusas

Humusas (lot. humus 'žemė, dirvožemis'), puvenos – organinė dirvožemio dalis, susidaranti dėl augalų ir gyvūnų liekanų biologinio ir biocheminio kitimo. Yra pagrindinis dirvožemio komponentas, skiriantis jį nuo dirvodarinės uolienos. Daugiausia humuso randama juodžemyje.
Pranciškus Ksaveras Bogušas

Biografija

Brolis Ignotas Bogušas. Nuo 1761 m. jėzuitas. Studijavo Vilniaus akademijoje ir Romoje. Nuo 1768 m. kunigas. Nuo 1768 m. Gardino jėzuitų kolegijoje dėstė prancūzų kalbą. 1773–1780 m. valstybinių ekonomijų valdytojo giminaičio A. Tyzenhauzo sekretorius, ekonomikos patarėjas. Su juo 1777–1778 m. apkeliavo daugelį Vidurio ir Vakarų Europos šalių. 1780–1782 m. su pertraukomis – Lietuvos vyriausiojo tribunolo maršalka. Nuo 1781 m. prelatas, Vilniaus vyskupo koadjutorius. 1792 m. buvo suimtas Targovicos konfederatų. Rėmė 1794 m. sukilimo dalyvius, bendradarbiavo su J. Jasinskiu. Rusijos valdžios ištremtas į Smolenską ir 1794–1795 m. kalintas. 1803-1804 m. Lietuvos mokyklų generalinis vizitatorius. Vizitacijos akte (1803 m., rankraštis) kėlė pažangias pedagogines idėjas, rūpinosi valstiečių mokymo vidurinėse mokyklose sąlygomis. Nuo 1804 m. gyveno Varšuvoje, dalyvavo Mokslo bičiulių draugijos veikloje.

Mokslinė veikla

Rašė lenkų kalba. „Kelionių dienoraštyje“ (Dziennik podróży 2 t. 1903 m.; autorius įrašytas Stanislavas Stašicas)  kritikavo socialinius santykius, siūlė suteikti laisvę baudžiauninkams, reformuoti švietimą. Studijoje „Apie lietuvių tautos ir kalbos kilmę“ (O początkach narodu języka litewskiego rozprawa 1808 m.; ištraukos rusų kalba 1811 m., prancūzų kalba 1939 m., lietuvių kalba 1957 m.) neigė lietuvių kilmės iš romėnų teoriją, įrodinėjo, kad lietuviai kilę iš herulių, nuo seno gyvena Lietuvoje, kad lietuvių kalba labai sena, tinka grožinei literatūrai ir turi teisę būti vartojama viešajame gyvenime. Studija sukėlė lenkų ir lietuvių visuomenės susidomėjimą lietuvių tautos praeitimi, kalba, ji buvo paskelbta rusiškai (1811), rankraščiuose liko jos vertimai į vokiečių ir prancūzų kalbas. Teigė, kad lietuvių kalba turėjusi savo raštą, tačiau šis per amžius neišlikęs, ir pateikė 4 eilutes iš Ovidijaus ir 30 eilučių iš Vergilijaus kūrinių vertimų į lietuvių kalbą „laimingai išlikusias“ nuotrupas.
Parašė Baro konfederacijos istoriją (pagal brolio Ignoto surinktą medžiagą; 3 t., rankraštis; neišliko), straipsnių apie J. Chreptavičių (1816 m.), M. Počobutą (1817 m.), A. Tyzenhauzą (1819 m.), Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės socialiniais ir ekonominiais klausimais. Parengė Vilniaus katedros kapitulos 1501–1783 m. aktų santraukas (1895 m.). Į lenkų kalbą išvertė Napoleono kodeksą.
UMF Njarðvík

Istorija

1968 m. klubo įkūrimas. Žaidė antros pakopos pirmenybėse, bet jose neįsitvirtino.
San Pedras (Belizas)

Istorija

San Pedrui miestelio statusas suteiktas 1848 m.
Baudžiamojo proceso teisė

Baudžiamojo proceso teisė – visuma teisės normų, reguliuojančių ikiteisminių (kvotos, parengtinio tardymo), prokuratūros įstaigų ir pareigūnų ir teismo veiklą iškeliant, tiriant, nagrinėjant baudžiamąsias bylas ir vykdant nuosprendį.
Baudžiamojo proceso teisė atlieka teisinio reguliavimo funkciją. Ji nustato praktinei baudžiamojo įstatymo taikymo veiklai griežtus teisinius rėmus, užtikrinančius baudžiamojo proceso uždavinių įgyvendinimo priemones. Kiek įmanoma, reguliuoja prieštaringus interesus, prievartos taikymą, asmenų, kuriems ta prievarta taikoma, teisių gynybą (rievartos priemonės turi būti proporcingos, pagrįstos ir teisėtos). Baudžiamojo proceso teisė įtvirtina proceso uždavinius, nustato tokius (kvotos, parengtinio tardymo, prokuratūros) organų ir teismo veiklos metodus.

Teisės šaltiniai

Kontinentinės teisės valstybėse pagrindiniai baudžiamojo proceso teisės šaltiniai yra kodifikuoti įstatymai (kodeksai).
Viduramžiais (ir anksčiau) teisynai apjungdavo ne tik baudžiamojo proceso, bet ir baudžiamosios teisės normas.

Baudžiamojo proceso teisės mokslas

Baudžiamojo proceso teisę tiria procesualistikos šaka – baudžiamoji procesualistika (baudžiamojo proceso teisės mokslas). Lietuvoje baudžiamojo proceso teisę tiria MRU Teisės fakulteto Baudžiamojo proceso teisės katedra (vedėja – doc. Rima Ažubalytė), VU Teisės fakultete – Baudžiamosios justicijos katedra (procesualistai doc. Gintaras Goda, doc. Pranas Kuconis, kiti mokslininkai).
Darius Jurėnas

Biografija

1986 m. baigė Radviliškio 5-ąją vidurinę mokyklą. 1988–1994 m. mokėsi Šiaulių pedagoginiame institute, įgijo pradinio mokymo pedagogikos specialybę. 1999 m. baigė Kauno technologijos universitetą, įgijo verslo administravimo specialybę.
1991–1997 m. Dariaus Jurėno parduotuvės „Saidra“ savininkas, 1998 m. uždarosios akcinės bendrovės „Šiaulių technika“ parduotuvės vedėjas. 1999 m. viešosios įmonės Šiaulių verslo konsultacinio centro konsultantas, 1999–2003 metais uždarosios akcinės bendrovės „Kontivis“ direktorius, 2003–2005 m. Radviliškio rajono savivaldybės administracijos direktoriaus pavaduotojas, 2005 m. UAB „Termosrovė“ direktorius komercijai.
2002 m. Liberalų demokratų partijos, 2006 m. partijos Tvarka ir teisingumas (liberalai demokratai), 2010 m. Tėvynės sąjunga - Lietuvos krikščionys demokratai narys.
2005–2007 m., 2007–2011 m. ir nuo 2011 m. Radviliškio rajono savivaldybės tarybos narys.
Sutuoktinė Erika. Vaikai Grėtė ir Vytautė.
Vybiniai

Istorija

Tarybiniais metais – Vybinių tarybinio ūkio centrinė gyvenvietė.
Abdonas Korzonas

Abdonas Korzonas (lenk. Abdon Korzon, Korzun, apie 1826 m. Raseinių apskr. – apie 1866 m. Suchobuzimskojės valsčius, Jenisiejaus gubernija, dab. Krasnojarsko kraštas) – Lietuvos fotografas, 1863 m. sukilimo dalyvis.

Biografija

Fotografijos mokėsi Paryžiuje. Apie 1859 m. Vilniuje, Didžiojoje gatvėje, įsteigė fotoateljė. Kūrė portretus, erdvines fotografijas (stereofotografijas), gamino tapybos ir dagerotipų reprodukcijas, teikė privačias fotografijos pamokas, prekiavo miestų fotografijomis, žymių veikėjų portretais. Pirmasis apie 1860 m. pradėjo fotografuoti Vilniaus miesto vaizdus, užfiksavo Geležinkelio tunelio statyba Paneriuose. Fotografavo Vilniaus panoramas, gatves („Miesto panorama nuo Pilies kalno“, „Miesto panorama nuo Šnipiškių“, „Pilies kalnas“, „Žvėrynas“), architektūros paminklus („Viešpaties Dangun Žengimo bažnyčia“), kultūros, visuomenės veikėjus (A. H. Kirkoro, V. Sirokomlės portretai). Pagal jo fotografijas sukurtais raižiniais 1861–1864 m. iliustruotas savaitraštis „Tygodnik Illustrowany“.
Priklausė 1863 m. sukilimo Vilniaus miesto organizacijai, fotografavo 1863 m. sukilimo dalyvius (Jokūbas Geištoras, Zigmantas Sierakauskas), platino jų fotografijas. 1863 m. balandžio mėn. suimtas ir ištremtas į Sibirą. Jo fotoateljė uždaryta, įranga ir fotografijos konfiskuotos. Jo fotografijų turi Lietuvos mokslų akademijos biblioteka, Lietuvos nacionalinis muziejus, Valstybės istorijos archyvas, Varšuvos nacionalinis muziejus.
Vidas Bičkus

Biografija

1993 m. baigė Skaudvilės vidurinę mokyklą, 1997 m. baigė Kūno kultūros institutą kūno kultūros mokytojas, rankinio treneris, įgijo bakalauro laipsnį, suteikta švietimo įstaigos vadovo pirma kvalifikacinė kategorija.
1998 m. Bijotų Dionizo Poškos pagrindinės mokyklos kūno kultūros mokytojas, 1999 m. direktoriaus pavaduotojas ugdymui, 2003–2006 m. Šilalės rajono savivaldybės Investicijų ir verslo tarnybos specialistas, 2006–2010 m. Tauragės rajono savivaldybės administracijos direktoriaus pavaduotojas.
Nuo 2011 m. Tauragės rajono savivaldybės tarybos narys.
Visuomeninės tarybos prie Tauragės apskrities vyriausiojo policijos komisariato pirmininkas, bendruomenės „Skaudvilės kraštas“ pirmininkas.  Vaikai Joris Jonas.
Henrikas Žustautas

Biografija

2014 m., 2015 m.  ir 2017 m. pasaulio iki 23 metų amžiaus čempionatuose iškovoti aukso medaliai. 2015 m. Baku vykusiose 2015 m. Europos žaidynėse Žustautas iškovojo aukso medalį. 2016 m. Europos čempionato vicečempionas. 2017 m. Europos čempionas. 2017 m. Pasaulio taurės čempionas 200 m distancijoje. 2016 m. vasaros olimpinėse žaidynėse užėmė 11-ą vietą 200 m sprinto rungtyje.
2018 m. pasaulio čempionate Žustautas pelnė savo pirmąjį pasaulio pirmenybių medalį karjeroje -  bronzą 200 m sprinte vienvietėje kanojoje. 2019 m. pasaulio baidarių ir kanojų irklavimo sprinto čempionate tapo planetos čempionu 200 m sprinto distancijoje.
Tissot

Istorija

Kompaniją 1853 m. įkūrė Charles-Félicien Tissot ir jo sūnus Charles-Émile Tissot Le Loklo mieste šalia Nešatelio.
Įkūrimo metais kompanija jau pagamino savo pirmąjį rankinį laikrodį, o 1929–1930 m. pasirodė pirmasis antimagnetinis jų laikrodis. 1858 m. vienas Tissot kūrėjų išvažiavo į Rusijos imperiją ir ten sėkmingai pradėjo savo laikrodžių pardavimą.
Ši kompanija buvo pirmoji pasaulyje sukūrusi laikrodžius iš plastiko (1971 m.), akmens (1985 m.), perlamutro (1987 m.) ir medžio (1988 m.).
1930 m. kompanija susijungė su kita Šveicarijos laikrodžių gamintoja Omega SA ir įkūrė bendrą Tissot-Omega grupę.
Tissot ilgus metus remia dviračių, motociklų lenktynes, fechtavimosi ir ledo ritulio varžybas, 1957 m. buvo Davis Cup rėmėja, o 1938 m. rėmė kalnų slidinėjimo varžybas Šveicarijoje.
1999 m. kompanija pristatė pirmąjį pasaulyje savo laikrodį su instrumentinėmis funkcijomis („TISSOT T-TOUCH“) – jame yra kompasas, barometras, termometras ir aukščio matuoklis.
2014 m. Tissot rinkai pirmoji pasaulyje pristatė Saulės energija varomą laikrodį „TISSOT T-TOUCH SOLAR“ su liečiamu ekranu.
Vieni iš Tissot sporto ambasadorių pasaulyje 2016 m. yra Tony Parker, Nicky Hayden, Thomas Lüthi, Stefan Bradl ir kiti.
Danilo-Kakanjo kultūra

Danilo-Kakanjo kultūra (kroat. Danilska kultura) – viduriniojo neolito archeologinė kultūra, pavadinta pagal 1952–1955 m. Rendič-Miocevičiaus ir J. Korošeco tyrinėtą Danilo, netoli Šibeniko, Kroatija, bei 1954 m. Benaco–Kakanjo, netoli Visoko, Bosnijoje, gyvenvietes.

Arealas

Danilo-Kakanjo kultūra 4 tūkstantmetyje pr. m. e. buvo paplitusi Pietryčių Europoje, daugiausia Adrijos jūros pakrantėje. Pakeitė įspaudinės keramikos kultūrą.

Kultūra

Žmonės prie derlingų žemės plotų arba upių terasose kūrėsi dideles gyvenvietes, kurias apjuosdavo vienu ar dviem 2–3 m gylio grioviais. Pastatus statėsi iš akmens plokščių, plokščiu stogu. Vertėsi žemdirbyste ir žvejyba. Danilo-Kakanjo kultūrai būdingi plačiaangiai indai su 4 kojelėmis. Keramika dažyta dviem spalvomis, dažniausiai derinant geltoną, raudoną ir juodą spalvas, gausiai raižyta linijomis arba puošta įspaudų ornamentu.
Marijonas Tamošauskas

Marijonas Tamošauskas (1868 m. Žarėnų apylinkėje – 1926 m. sausio 11 d. Vilniuje. Palaidotas Telšių raj. Žarėnų kapinėse) – Lietuvos mokslininkas geologas, akmens anglių telkinių paieškos specialistas.

Biografija

Baigęs Daugpilio realinę gimnaziją, 1889 m. įstojo į Krasnoufimsko kalnų pramonės mokyklą, bet netrukus perėjo į Peterburgo kalnų institutą. Dar tebestudijuojantį jaunuolį prof. Z. Voislovas pakvietė dirbti į dirvožemio tyrimo biurą, garsėjusį ne tik dirvožemio tyrimu, bet ir anglies, rūdų, naftos paieškomis, o ypač artezinių šulinių gręžimo darbais. M. Tamošauskui buvo pavesta vadovauti geologinių tyrimų partijai, atlikusiai tyrimus įvairiose Rusijos vietose.
1898 m. pirmojo laipsnio diplomu baigė Kalnų institutą ir buvo paskirtas į Peterburgo valstybinį geologijos komitetą. Vadovavo geologiniams naudingųjų iškasenų tyrimams Latvijoje – Šmardeno, Rygos, Tukumo geležinkelio stočių apylinkėse. 1902 m. pakviečiamas į Sibiro geležinkelio valdybą. Kaip žymų specialistą 1908 m. jį pakvietė Rusijos-Azijos akmens anglies kasyklų bendrovė. Čia jis daugiausia vadovavo akmens anglies paieškų darbams, pasižymėjo kaip puikus specialistas ir sumanus vadovas. Vėliau dirbo Vladivostoko anglies kasyklų pramonės įmonėse, o nuo 1920 m. atliko geologinius tyrimus Šiaurės ir Pietų Mandžiūrijos anglies baseine, surado aukštos rūšies telkinius.
1924 m. grįžęs į Lietuvą pradėjo dirbti Lietuvos universiteto Matematikos-gamtos fakulteto geologijos katedros vyr. asistentu. 1924 m. vasarą fakultetas išsirūpino lėšų geologinei ekspedicijai, kuri turėjo pradėti Lietuvos naudingųjų iškasenų žvalgybą. Formalus ekspedicijos vadovas buvo tuometinis Geologijos katedros vedėjas olandas prof. Gerardas Leonardas Smit Sibinga, tačiau faktiškai ją organizavo ir lauko darbus atliko M. Tamošauskas. 1925 m. pradžioje Matematikos-gamtos fakulteto mokslinė taryba M. Tamošauskui suteikė docento vardą, o po netikėto G. L. Smit-Sibingos pasitraukimo iš pareigų, išrinktas Geologijos katedros vedėju. Per tuos metus daug prisidėjo prie Lietuvos universiteto Matematikos-gamtos fakulteto bazės išplėtimo. Jis tiesiogiai vadovavo fakulteto botanikos sodo irigavimo sistemos sukūrimo darbams. Atliko Fizikos-chemijos fakulteto rūmų statybos vietovės grunto inžinerinius geologinius tyrimus ir kitus darbus.
Warrenpoint Town FC

Istorija

Klubo ištakos siekia 1987 m.
Mykolas Labuckas

Biografija

1924–1932 m. mokėsi Utenos „Saulės“ gimnazijoje, 1932-1940 m. – Kauno meno mokykloje. 1941 m. baigė Kauno taikomosios ir dekoratyvinės dailės institutą.
1934-1940 m. Valstybės teatro, 1941–1943 m. Kauno valstybinio dramos, operos ir baleto teatro dailininkas. 1943–1953 m. vyr. dailininkas. 1953–1958 m. Kauno jaunojo žiūrovo teatro vyr. dailininkas, 1958–1974 m. – Kauno muzikinio teatro vyr. dailininkas. 1944-1945 m. Kauno taikomosios ir dekoratyvinės dailės instituto dėstytojas.

Kūryba

Sukūrė scenografijų spektakliams Kauno dramos teatre (Karlas Goldonis. Žaismingas nuotykis, 1948 m., Feliksas Lope de Vega. Šokių mokytojas, 1951 m.), Kauno jaunojo žiūrovo teatre (Michailas Bulgakovas. Don Kichotas, pagal M. de Servantesą, 1956 m.), Kauno muzikiniame teatre (Francas Leharas. Grafas Liuksemburgas, 1963 m., Julius Juzeliūnas. Afrikietiški eskizai, 1972 m., Imrė Kalmanas. Bajaderė, 1973 m., Piteris Abrahamas. Havajų gėlė, 1974 m.).
Ankstyviesiems scenovaizdžiams būdinga realistinė stilistika, detalizavimas, vėlyvieji – dekoratyvūs. Nutapė peizažų. Nuo 1948 m. dalyvavo parodose. Kūrinių turi Lietuvos teatro, muzikos ir kino muziejus.
Jean-Claude Trichet

Jean-Claude Trichet (g. 1942 gruodžio 20 d. Lione) – prancūzų bankininkas, Europos Centrinio Banko vadovas (2003-2011).

Biografija

Studijavo inžineriją École nationale supérieure des Mines de Nancy, vėliau studijavo Paryčiaus politikos institute (Institut d'études politiques de Paris) ir École nationale d'administration.
1993 tapo Prancūzijos banko valdytoju. Nuo 2003 lapkričio 1 d. Europos Centrinio Banko prezidentas (poste pakeitė olandą Wim Duisenberg, prezidentu išbuvusiu 4 m.).
Kagva

Istorija

Kagva įkurta 1620 m., bet į dabartinę vietą perkelta 1622 m. ir pavadinta Nuestra Señora del Rosario de Cagua. Miesto pavadinimas vietine indėnų kalba (kumanagotų) reiškia sraigę.
Kalančiai

Aplinkinės gyvenvietės

Mėnaičiai – 2 km
Lembas

Istorija

Kaimas minimas nuo 1566 metų, pakartotinai minimas jau Lembo dvaras – 1575 metų teismų aktuose. 1638 m. kaime buvo 15 sodybų.
Sovietmečiu kaimas priklausė „Naujo gyvenimo“ kolūkiui.

Žymūs žmonės

Lembe gimė ir augo kunigas ir kalbininkas Kazimieras Jaunius (1848–1908). Kalbininko gimtoji troba nugriauta 1947 metais, 1956 nugriauta ir klėtis, iki https://lt.wikipedia.org/w/index.php?title=Lembas&action=edit&section=3šių dienų išliko tik senesni medžiai ir tvartas. Atgimimo metais klėtis atstatyta, nuo 1990 metų ten veikia memorialinis muziejus (Šilalės Vlado Statkevičiaus muziejaus padalinys).
Hoshi wo Katta Hi

Siužetas

Filme pasakojama apie berniuką, kuris išsikrausto iš miesto į kaimą dirbti fermoje. Vieną dieną jam nuvykus parduoti daržovių į turgų, vežimas sulūžta. Nepažįstamas žmogus pasiūlo jam mainais į daržoves keistą sėklą.
Berniukas sutinka. Pasodinta sėkla pamažu išauga į miniatiūrinę planetą. Berniukas rūpinasi jos augimu, o planetoje pamažu susiformuoja atmosfera, orų sistema, gyvybė.
Galiausiai berniukas vėl grįžta į miestą, kur vėl sutinka nepažįstamąjį. Kartu jie paleidžia planetą į galaktiką, kurioje daug panašių planetų. Ten šios auga tol, kol tampa tikromis planetomis.
Apušrotas (Kėdainiai)

Istorija

XX a. pr. buvo dvaras Krakių valsčiuje.
Tarpukariu buvo 2 viensėdžiai – Apušrotas I ir Apušrotas II.
Valentina Leonavičiūtė-Gustaitienė

Valentina Leonavičiūtė-Gustaitienė (1946 m. birželio 1 d. Kruonyje – 2015 m. kovo 1 d. Klaipėdoje) – Lietuvos teatro aktorė.

Biografija

Baigė Kruonio vidurinę mokyklą. Nuo 1967 m., baigusi Lietuvos konservatoriją vaidina Klaipėdos dramos teatre. 1976–1991 m. dėstė Lietuvos konservatorijos Klaipėdos fakultetuose, 1991–2006 m. – Klaipėdos universitete.
Sukūrė daugiau, kaip 100 vaidmenų. Vaidyba plataus diapazono, temperamentinga, emocionali, plastiška, preciziška.
Kristofas Dyncenhoferis

Biografija

Gimė Aukštutinės Bavarijos statybininko šeimoje. Broliai Georgas Dyncenhoferis, Volfgangas Dyncenhoferis, Leonardas Dyncenhoferis ir Johanas Dyncenhoferis, sūnus Kilianas Ignacas Dyncenhoferis. Kartu su broliais mokėsi pas žymų baroko statybininką Abrahamą Loitnerį (vok. Abraham Leuthner) ir italų architektą Karlą Lurago it. Carlo Lurago.
Iš pradžių dirbo pas savo mokytoją, o nuo 1689 m. įgijo teisę dirbti savarankiškai. Dirbo kalnuose, 1698-1701 m. statė ir restauravo kalnų vienuolynus bei bažnyčias Chebe, vėliau Brevnove, Braumove, Prahoje.
Vokietijos notariato įstatymas

Vokietijos notariato įstatymas vok. Bundesnotarordnung - „Federacijos notarų nuostatai“; sutr. BNotO) - Vokietijos Federacinės Respublikos federalinis įstatymas, įtvirtinantis teisinius notariato sistemos pagrindus, notaro, notaro atstovo, Vokietijos notarų rūmų statusą, drausminę atsakomybę.

Istorija

Reicho notariato įstatymas (vok. Reichsnotarordnung) priimtas 1937 m. vasario 13 d.
Įsigaliojo 1937 m. kovo 1 d.
1961 m. vasario 24 d. paskelbta nauja redakcija.
Mieliūnėliai

Aplinkinės gyvenvietės

Gaižiūnai (Biržai) – 1,7 km
BIRŽAI – 17 km 
Misiškiai – 2 km
Baibokai – 1,1 km
Javeniškiai – 1,6 km
VABALNINKAS – 8 km
Upeliškis – 2 km
Rastenburgo apskritis

Geografija

Rastenburgo apskritis apėmė centrinę Rytų Prūsijos provincijos dalį vakarinėje Bartoje, ribojosi su Bartuvos (Frydlando), Girdavos, Unguros (Angerburgo), Lėciaus, Zensburgo ir Rešliaus apskritimis.

Istorija

1818 m. reorganizuojant krašto valdymą apskričiai priskirta 14 parapijų. Rastenburge įkurta Landrato įstaiga. 1819 m. 3 parapijos atiteko Girdavos apskričiai, 4 – Frydlando apskričiai. 1945 m. apskričiai priklausė miestai: Rastenburgas, Bartėnai, Drengfurtas ir 76 savivaldybės.
1940 m. rugsėjo mėn. apskrityje pastatyta Hitlerio būstinė „Vilko irštva“. 1945 m. apskritis atiteko Lenkijai, jos teritorijoje buvo suformuotas Kentšyno pavietas, kuris nuo 1999 m. įeina į Varmės–Mozūrų vaivadiją.
Marakešas

Istorija

1062 m. Marakešą įkūrė Almoravidų dinastijos pirmasis valdovas Jusufas ibn Tašminas (Youssef Ibn Tachfin). Greitai jis tapo komerciniu, kultūriniu ir religiniu Magrebo, Andalūzijos ir šiaurinės Afrikos centru. Almochadų dinastijos valdymo metais Marakeše pastatyta Kutubijos (Koutoubia) mečetė. XI a.–XII a. ir XVI a.–XVII a. vidurio Marakešas buvo Maroko sostinė.

Marakešas dabar

Marakeše dabar gyvena daugiau nei milijonas gyventojų ir didžioji dalis jų turi berberiškas šaknis. Taip pat gana didelės yra europiečių bendruomenės: prancūzų, vokiečių, anglų, italų ir šveicarų. Miestas yra Marakešo-Tensifto-Alhauzo regiono sostinė. Pietiniame miesto pakraštyje yra Marakešo–Menara tarptautinis oro uostas.
Karščiausia valstija (filmas)

Siužetas

Filme pasakojama apie pradedantį aktorių Viljemą iš Teksaso, kuris įsimyli dainininkę Sarą. Kelionės į Meksiką metu pora beveik tampa šeima, bet paskui jų laukia sunkus išsiskyrimas...

Įdomūs faktai

2006 m. šis filmas buvo pristatytas iš karto dviejuose kino festivaliuose – Venecijos ir Toronto. Kanadoje filmas buvo įtrauktas į naują „Avangardo“ programą – pristatančią režisierius–novatorius, kurie laužo nusistovėjusius kultūrinius ir socialinius stereotipus.
Olympique Lillois

Istorija

1944 m. sujungtas su Fives Lille komanda į naują klubą OSC Lille.
Krūmiškoji plempė

Literatūra

Lietuvos grybų atlasas, Vincentas Urbonas, Kaunas, Lututė, 2007, ISBN 978-9955-692-59-1, 129 psl.
Dagens Nyheter

Istorija

„Dagens Nyheter“ 1864 m. gruodžio mėn. įsteigė Rudolf Wall. Pirmasis leidimas išėjo 1864 m. gruodžio 23 d. Pradžioje laikraštis leistas rytais. 1874 m. laikraštis tapo akcine bendrove.

Tiražas

XX a. 7-ajame dešimtmetyje „Dagens Nyheter“ tiražas buvo gerokai didesnis nei kitų to laikmečio Švedijos dienraščių.
2001 m. laikraščio tiražas siekė 361 000 egz. 2004 m. – 363 000 egz. 2013 m. – 282 800 egz.