google/wiki40b huggingface dataset:
Tiesa (filmas)

Turinys

Pagrindinė filmo veiksmo vieta – teismo salė, kurioje 22-ų metų Dominyka Marso kaltinama nužudžiusi savo buvusį vaikiną, koncervatorijos studentą ir dirigentą Žiberą Telje. Paraleliai rodoma ne tik teismo salė, bet ir ankstesni jos gyvenimo epizodai. Teismo pasėdyje mėginama nustatyti tiesą, tačiau skirtingi veikėjai jame pristato savo „tiesas“.
Advokatas Epravje, atstovaujantis nužudytojo motinai, teigia, kad Dominyka Marso – palaido elgesio neatsakinga mergina, įpratusi gyventi kitų sąskaita ir niekuo nesirūpinanti, tuo tarpu šios advokatas Guerinas pristato Dominyką kaip jauną moterį, nesuprastą tėvų ir artimųjų, iš tiesų mylėjusią nužudytąjį. Mergina neneigia nužudžiusi Žilberą Telje, tačiau tvirtina tai padariusi afekto būsenos, o ne apgalvotai, kaip tvirtina Epravje. Telje buvo rastas su keliomis kulkomis kūne, tuo tarpu Dominyka – apsinuodijusi dujomis, tačiau ją pavyko išgelbėti. Kalėjime mergina 3 kartus mėgino nusižudyti, tačiau tai pateikiama kaip jos plano dalis.
Dominyka buvo išmesta iš mokyklos, kuomet pas ją buvo rasta uždrausta knyga. Jos seseriai Anai, besidominčiai muzika, išvykus gyventi į Paryžių, Dominyka išsikrausto kartu. Sesuo mokosi, dirba, tuo tarpu Dominyka linksmai leidžia su bendraamžiais ir visiškai nesirūpina rytdiena. Kartą ji susipažįsta su sesers bendramoksliu Žilberu Telje ir šis ilgainiui įsimyli nerūpestingąją Dominyką, palikdamas Aną. Jis aktyviai rodo jai dėmesį, kol galiausiai vaikinas pasiūlo šiai tekėti, tačiau mergina atsisako, nes jai atrodo dar ne laikas įsipareigoti, be to, jie neturi pastovių pajamų bendrai buičiai. Pamažu jų santykiai pradeda irti, kol galiausiai Žilberas ją apkaltina neištikimybe.
Pamažu jis tampa perspektyviu dirigentu ir pasiekia vis naujų aukštumų, tuo tarpu Dominyka pradeda suprasti, ką prarado. Per tėvo laidotuves sužinojusi, kad Žilberas susitaikė su Ana ir jie ketina susituokti, ji desperatiškai mėgina susigrąžinti vaikiną, tačiau po kartu praleistos nakties šis ją galutinai atstumia. Mergina sugrįžta su ginklu, grasindama nusižudyti, jei šis su ja nesusitaikys, tačiau Žilberas pradeda ją įžeidinėti ir, netekusi nuovokos, Dominyka paleidžia į jį kelis šūvius. Supratusi ką padarė, ji atsuka bute dujas, norėdama nusižudyti, tačiau ją išgelbsti kaimynai.
Teismas nusprendžia padaryti pertrauką iki rytojaus, tačiau naktį Dominyka nusižudo, palikdama laišką, kuriame prašo Žilbero motinos atleidimo...
Ežkepių senosios kapinės

Kapinės

Įrengtos aukštumos rytiniame pakraštyje. Stačiakampio plano, nežymiai pailgos šiaurės vakarų – pietryčių kryptimi, 29×28 m dydžio. Jas juosia lauko akmenų pylimas, ties kurio vakarinės dalies viduriu yra 2 m pločio vartų vieta. Kapinių vakarų pusėje iš nuo įėjimo į rytus stovi monumentalus kryžius, koplytėlė su Švč. Lurdo Marijos ir 3 angelų skulptūrine grupe ir koplytėlė su Švč. Marijos Širdies skulptūra, o į pietus nuo jos – ornamentuotas monumentalus kryžius. Pietrytiniame kampe yra Lietuvos partizano M. Klaniaus (1928–1948) kapavietė.
Teritorijos plotas – 0,08 ha, perimetras – 116 m.

Kapas

Kapo vietą ženklina šiaurės – pietų kryptimi pailgas betoninis antkapis. Į pietus nuo jo stovi medinis, kryžmiškas kryžius, kurio kryžmą puošia pridėtinis stilizuotų tulpių ornamentas. Kryžiaus aukštis – 2,63 m.

Istorija

Įkurtos XVI a., valakų reformos metu suplanuoto Nausėdų kaimo nedirbamos žemės pietiniame pakraštyje, ties riba su Auksūdžio kaimu. Laidoti Nausėdų kaimo ir jo žemėje įsikūrusių Ežkepių, Kiaupiškių, Maloniškių, Pirkulių vienkiemių gyventojai. XIX a. mirusiuosius pradėjus vežti į Darbėnų parapijos kapines, čia kartais laidoti savižudžiai, nekrikštyti mirę kūdikiai ir pan., o 1916–1917 m. – nuo vidurių šiltinės mirę apylinkės valstiečiai. Paskutinis 1948 m. slapta palaidotas Kardo rinktinės Vizbuto būrio partizanas Mikalojus Klanius, slap. Algis (1928–1948), kurio palaikai 1991 m. perlaidoti Kretingos senųjų kapinių Kardo rinktinės partizanų kape.
XVIII a. apjuostos pylimu, kuris supiltas iš aplinkinėse dirvose surinktų akmenų.
Kapinėse nuo seno stovėjo keli aukšti kryžiai, greta kurių XIX a. pabaigoje Nausėdų gyventojai pastatė porą koplytėlių, stogastulpį ir koplytstulpį. 1913 m. A. Leliūga pasamdė kryždirbį J. Paulauską, kuris atstatė nykstantį koplytstulpį, vietoje sunykusios pastatė gotikinio stiliaus koplytėlę, kuriai išdrožė Marijos Maloningosios skulptūrą.
1973 ir 1975 m. buvo pastatytos 2 naujos (meistrai – S. Urbonas ir V. Damulis), o apie 1979 m. iš griaunamų kaimo sodybų perkelta trečioji koplytėlė. Seniesiems mažosios memorialinės architektūros statiniams nykstant, T. Mockus 1990 m. pastatė 2 kryžius, o dar vieną 1993 m. – prie Lietuvos partizano M. Klaniaus kapo. Iš Ežkepių kilęs J. Butkus 2008 m. pastatė koplytėlę su Švč. Lurdo Marijos ir 3 angelų skulptūrine grupe (autorius A. Skiezgilas).
XIX a. – XX a. I pusėje kapinėse per gegužines pamaldas prie koplytėlių rinkdavosi aplinkinių kaimų gyventojai, melsdavosi už mirusiuosius, giedodavo visų šventųjų litaniją.
1997 m. įrašytos į kultūros vertybių registro laidojimo vietų sąrašą (L539), 2005 m. pripažintos valstybės saugoma kultūros vertybe.

Tyrimai

Žvalgė: 1966 m. – Juozas Mickevičius, 1991 ir 2008 m. – Julius Kanarskas, 1995 m. – Kultūros paveldo centras (istorikės Loreta Kazlavickienė, Jadvyga Verksnienė).
Kartografavo: 1974–1976 m. – Respublikinis žemėtvarkos projektavimo institutas, 1982 m. – Visasąjunginio žemės ūkio aerofotogeodezinių tyrinėjimų instituto Vakarų filialas, 1995 m. – Valstybinis žemėtvarkos projektavimo institutas.
Vilniaus ir Lietuvos stačiatikių arkivyskupija

Istorija

Vyskupija įkurta 1839 m.
BK 1909

Istorija

2006 m. klubo profesionalai kartu su BK 1913 ir Dalum IF susijungė į naują FC Fyn klubą. Šiam dariniui žlugus, klubai vėl veikia atskirai.
Néstor Kirchner

Biografija

N. Kiršneris gimė Patagonijoje, Rio Galjegoso mieste (Santa Kruso provincija). Jo tėvas, šveicarų kilmės, buvo pašto tarnautojas, motina Marija Ostoić, kroatė, gimusi Čilėje. Jis pabaigė vietinę pradinę ir vidurinę mokyklas, Gvatemalos Respublikos Nacionalinį koledžą. Įstojo į Teisingumo partiją (TP, Partido Justicialista), buvo aktyvus Jaunųjų Peronistų judėjimo narys. 1976 m. įgyjo teisininko laipsnį La Platos universitete. Kiršneris kartu su savo žmona Cristina Fernández de Kirchner, kuri taip pat teisininkė ir Teisingumo partijos narė, užsiiminėjo teisės praktika. 1983 m. tapo vietiniu valstybės tarnautoju. Kitais metais trumpam paskirtas socialinio aprūpinimo vadovu Rio Galjegose, bet vėliau atleistas dėl finansų politikos. 1987 m. Kiršneris, kaip TP kandidatas, kelesdešimt balsų persvara išrinktas Rio Galjegoso meru. Jo populiarumas augo, ir 1991 m. gubernatoriaus rinkimuose jis surinko jau 61 % balsų. Nestorui Kiršneriui būnant gubernatoriumi, Santa Kruso provincija, kuri ligi tol buvo viena labiausiai atsilikusių Argentinos provincijų, pasiekė šalies ekonominį lygį. Sumažėjo nedarbas, gauta daug naujų investicijų. Kiršneris įvedė provincijos konstitucijos pataisą, kuri leido peririnkti gubernatorių antrai kadencijai. 1995 m. surinkęs 66,5 % rinkėjų balsų, jis buvo perrinktas antrai kadencijai. Vis didėjo Kiršnerio įtaka partijoje. Nors 1999 m. TP reitingai šalyje smuko, Kiršneris sugebėjo trečiąsyk tapti gubernatoriumi (surinkęs 45,7 % balsų). 2000 m. šalyje kilo didelė ekonominė krizė, žlugo bankai, krito peso kursas, prasidėjo demonstracijos, riaušės. Per 3 metus trukusią suirutę buvo perrinkti net 5 prezidentai. Į 2003 m. rinkimus Kiršneris ėjo su šūkiu „grįžimas prie lygiųjų respublikos“. Stiprių kairiųjų pažiūrų Kiršneris pirmajame rinkimų rate surinko 22 % ir 2 % atsiliko nuo Karlo Menemo. Tačiau po aktyvios rinkimų kampanijos, apklausų duomenimis įgijo net 30 % pranašumą prieš savo oponenetą. Galiausiai K. Menemas atsiėmė savo kandidatūrą ir 2003 m. gegužės 25 d. (sutapimas – gegužės 25 d. Argentinos nepriklausomybės šventės „Gegužės Revoliucijos“ diena) tapo Argentinos Respublikos prezidentu. Jam pradėjus 5 metų kadenciją, šalis vis dar buvo gilioje krizėje ir turėjo 178 mln. dolerių skolų. Prezidentas ėmė vykdyti efektyvias reformas: mažinti korupciją provincijose, keisti teismų sistemą, atstatydino daug susikompromitavusių teisėjų, karininkų, generolų, sumažino religijos įtaką valdžiai. Kiršneris ekonomikos ministru paskyrė Robertą Lavanją (Roberto Lavagna), kuris sėkmingai vedė šalį iš ekonominės krizės. Iki 2005 m. buvo grąžinta 76 % biudžeto skolų. Dėl prezidento populiarumo, 2005 m. parlamento rinkimuose daugelyje provincijų laimėjo TP, o jo žmona Kristina, tapo Buenos Airių provincijos senatore. Nestoras Kiršneris tapo viena ryškiausių Lotynų Amerikos politinių figūrų.
Antrosios kadencijos metu Kiršneris buvo kaltinamas korupcija, valdžios telkimu į savo rankas. Po 2007 m. rinkimų Kiršnerį poste pakeitė jo žmona Cristina Kirchner.
2010 m. spalio 27 d. mirė patyręs širdies smūgį.
Alnų valsčius

Istorija

Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų tauta – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. valsčius priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Lenkijos Kongreso karalystės laikais valsčiaus teritorija priklausė Suvalkų gubernijai, Seinų apskričiai. Pagal 1889 m. surašymą valsčius dar egzistavo, o jau 1921 m. ši teritorija žymima kaip Berznyko valsčius.
Matmintinis

Konkurso eiga

Konkursas vykdomas interaktyviai, jame dalyvaujama prisijungus prie konkurso puslapio. Dalyvauja mokyklų mokiniai trijose amžiaus kategorijose: 1-3 klasės, 4-6 klasės, 7-12 klasės (mergaitės), 7-12 klasės (berniukai), bei yra suaugusiųjų kategorija – „13 klasė“. Didžioji dauguma dalyvių – mokiniai. Konkursas dažniausiai prasideda žiemą, o baigiasi pavasarį. Vyksta trys etapai, kurių metu dalyviai turi surinkti kuo daugiau taškų atlikdami vieno pobūdžio aritmetinius veiksmus. Lietuvoje į respublikinį finalą kviečiami dalyviai, daugiausiai surinkę taškų sumuojant jų dviejų sėkmingiausių etapų rezultatus. Respublikinis finalas vyksta konkurso rengimo vietoje, Lietuvoje tai – VU MIF, IF KTU. Geriausiai pasirodžiusieji patenka į tarptautinį etapą.

Istorija

Matmintis gimė Estijoje. Konkurso svetainės buvo sukurtos ir kitoms Europos šalims, tačiau ne visose sulaukė susidomėjimo, todėl šiuo metu palikti tik kelių šalių Matmintinio internetiniai internetinės svetainės – Estijos (estų ir rusų kalbomis), Latvijos, Lietuvos, Slovėnijos, D. Britanijos. 2005-aisiais metais konkursas buvo populiariausias Estijoje, kiek mažiau – Latvijoje, ir dar mažiau – Lietuvoje. 2011-aisiais konkursas populiariausias Estijoje, kiek mažiau – Lietuvoje, Latvijoje ir Slovėnijoje.

Pastabos

Konkurso negalima vienareikšmiškai vadinti mintino skaičiavimo konkursu. Dalyviai spręsdami pateiktus veiksmus naudojasi virtualia klaviatūra ir turi atsakymo įrašymo eilutę, į kurią rašo skaičius iš kairės į dešinę. Pateiktą apskaičiuoti operaciją dalyvis gali skaidyti mintyse į kelias pakopas, o pakopų rezultatus rašyti į atsakymui skirtą eilutę. Pavyzdžiui, atliekant dviejų n-ženklių skaičių sudėties veiksmą, dalyvis sudeda abiejų skaičių n-tosios eilės skaitmenis, ir patikrinęs, ar n-1-osios eilės skaitmenų suma neviršija 8, gautą sumą įrašo. Toliau skaičiuoja n-1-osios eilės skaitmenų sumą, atsižvelgdamas į n-2-osios eilės skaitmenų sumą ir t. t. Toks būdas yra paprastesnis už tikrą mintiną skaičiavimą, nes nereikalauja didelės operatyviosios atminties.

Kita

Pasaulio mintino skaičiavimo taurė
1968 m. Lietuvos šachmatų čempionatas

1968 m. Lietuvos šachmatų čempionatas – tai 35-asis Lietuvos vyrų ir 21-asis Lietuvos moterų šachmatų čempionatai.
Aš ir Katerina

Turinys

Italas verslininkas Enriko gyvena apsuptas nepatenkintų moterų: žmonos Marisos, meilužės sekretorės Klaudijos ir namų šeimininkės Terezos. Nuvykęs į Ameriką, jis iš draugo sužino apie naujos kartos robotą, vadinama Katerina, kuri atlieka bet kokius darbus namuose. Enriko užsisako tokį robotą, tačiau grįždamas supainioja dovanas žmonai ir meilužei, ir šios abi jį palieka.
Likęs namuose vienas su Katerina, pradžioje Enriko negali atsidžiaugti – robotas prisiriša ir vykdo bet kokias jo užgaidas, - tačiau netrukus padėtis pradeda komplikuotis, kai mašinos prieraišumas tampa pernelyg įkyrus. Katerina tampa panaši į tikrą moterį: kelia pavydo scenas, žiūri televizorių, nenori tvarkyti namų ir nuolatos reikalauja Enriko dėmesio. Kuomet jis parsiveda namo Elizabetą, buvusią žmonos darbuotoją, Katerinos pavydas pasiekia naujas aukštumas. Robotas pasikėsina į šeimininką, išgąsdinta Elizabeta pabėga, tačiau pakviesti technikai nesugeba rasti Katerinos defekto ir ši galiausiai vis tik lieka Enriko namuose...
Ignacas Stasys Uždavinys

Biografija

1953 m. baigė Panevėžio 1-ąją vidurinę mokyklą. 1958 m. baigė Vilniaus universiteto Fizikos ir matematikos fakultetą, matematikas. Tobulinosi Minsko ir Maskvos universitetuose.
1962–1990 m. Vilniaus universiteto laborantas, asistentas, Skaičiavimo laboratorijos vadovas, Skaičiavimo centro vadovas, vyresnysis dėstytojas. Nuo 1990 m. Lietuvių katalikų mokslų akademijos valdybos narys. 1990–1992 m. Vyriausybės patarėjas Katalikų Bažnyčios ir kitų konfesijų klausimais, Lietuvos krikščionių demokratų partijos tarybos narys, Lietuvos Sąjūdžio Tarybos narys. 1992-1996 m. ir 1996–2000 m. Seimo narys, Ekonominių nusikaltimų tyrimo komisijos pirmininko pavaduotojas.
Žmona Valerija, dukterys Rasa, Sigita.
Lina Duliūnaitė-Nikiporavičienė

Biografija

2004 m. baigė buhalterinę apskaitą Ukmergės aukštesniojoje verslo mokykloje, 2005 m. baigė Kauno kolegiją, buhalterė.
Seimo nario Jono Pinskaus padėjėja-sekretorė.
Darbo partijos Širvintų rajono skyriaus narė. Nuo 2011 m. Širvintų rajono savivaldybės tarybos narė.
Gerasis kaimynas Semas

Turinys

Semas laimingas šeimoje, su žmona Mina augindamas dvi dukteris, tačiau darbe jis jaučiasi visiškai neįvertintas ir nepastebimas. Netikėtai susiklosčius aplinkybėms, Semui pavyksta išgelbėti užsakymą, ir jo karjera pradeda kilti.
Netrukus į jų kaimynystę atsikrausto žmonos draugė Žaneta. Pastaroji turi paveldėti didžiulį senelio palikimą, tačiau tam būtina sąlyga – sėkminga santuoka, o ji kaip tik neseniai išsiskyrė su vyru...
Kužiai

Aplinkinės gyvenvietės

GRUZDŽIAI – 16 km 
 VERBŪNAI – 6 km
Amaliai – 2 km 
 KURŠĖNAI – 13 km
Gilaičiai – 7 km
Noreikiai – 6 km 
 ŠIAULIAI – 13 km

Pavadinimo kilmė

Liaudies etimologija miestelio pavadinimą sieja su bendriniu žodžiu kužis – „arklys, kumelys, kumeliukas“.

Ekonomika

Iki 2011 m. pabaigos veikė UAB „Kužių agroįmonė“, viena didžiausių mėsos perdirbėjų Šiaulių apskrityje.
Unė Kaunaitė

Biografija

2010 m. baigė Vilniaus licėjų. 2010–2014 m. studijavo Šv. Andriaus universitete Škotijoje, suteiktas psichologijos ir socialinės antropologijos bakalauro kvalifikacinis laipsnis. 2015-2016 m. studijavo Kembridžo universitete Didžiojoje Britanijoje, suteiktas Švietimo studijų magistro kvalifikacinis laipsnis.
2014-2015 m. dirbo VšĮ „Investuok Lietuvoje“ projektų vadove programoje „Kurk Lietuvai“, vykdė projektus Švietimo ir mokslo ministerijoje, Nacionalinėje Martyno Mažvydo bibliotekoje ir Vidaus reikalų ministerijoje. Nuo 2016 m. gruodžio 13 d. Ministro Pirmininko Sauliaus Skvernelio patarėja švietimo, mokslo ir kultūros klausimais.
U. Kaunaitės romanas „Sudie, rytojau“ išrinktas į Metų knygos rinkimus (paauglių kategorija) 2012 m. ir išleistas Brailio raštu.

Kūrybos bruožai

U. Kaunaitės kūriniuose aiški pilietinė laikysena, jos romanai realistiniai, socialinio pobūdžio. Jos kūriniuose nagrinėjamos Nepriklausomybės kartos problemos: pasirinkimai ir vyresniosios kartos primetama atsakomybė už laisvos šalies kūrimą, emigravusių jaunų žmonių santykis su tėvyne, patyčios, tapatybė ir žmogiškumas. Jos romanas „Sudie, rytojau“ apibūdinamas kaip „unikalus riboženklis, <...> pasukęs ne tik gana reta problemų prozos, bet ir intelektualesnės paauglių literatūros linkme“, „keliantis labai originalią ir mūsų paauglių ir jaunimo literatūroje dar netyrinėtą temą“.
Dongdžak-gu

Dongdžak-gu (kor. 동작구) yra vienas iš 25 Seulo rajonų. Jis yra pietinėje miesto dalyje, prie Han upės. Plotas – 16,35 km², gyventojų skaičius – 404 900.

Suskirstymas

Rajonas yra padalintas į 17 mažesnių vienetų, vadinamų dong.

Žymios vietos

Žymiausia Dongdžak vieta yra Seulo valstybinės kapinės (국립서울현충원), kur palaidoti armijos kareiviai ir trys buvę Pietų Korėjos prezidentai. Kiti žinomi rajono objektai: Čongšin (총신대학교), Čung-Ang (중앙대학교) ir Songšil (숭실대학교) universitetai, Norjangdžin žuvies turgus, ir kita.

Simboliai

Paukštis: snieginė gervė
Vytėnų dvaras

Istorija

Dvaras įkurtas XX a. pradžioje po žemės reformos, kai buvo dalinamos Sargėnų dvaro žemės. Iš jų apie 76 ha 1925 m. įsigijo nepriklausomybės kovų dalyvis, savanoris Leonas Račiūnas. Jis sukūrė pavyzdingą dvaro ūkį, pastatė išraiškingą gyvenamąjį namą. Kartu su dvaro savininku čia gyveno ir jo brolis kompozitorius Antanas Račiūnas, kuris gyvendamas Vytėnuose užsiėmė kūryba, jo kvietimu dvare svečiavosi žymus rusų operos dainininkas Fiodoras Šaliapinas. Tikėtina, jog jis dainavo rūmų balkone 1934 m.
1941 m. nacionalizuotame dvare įsteigtas daržininkystės ir sodininkystės tarybinis ūkis, tuomet – vienas pirmųjų Lietuvoje. Į Vytėnus iš Dotnuvos buvo perkelta bandymų stotis, veikusi iki 1969 m., kai buvo iškelta į Babtus. 1957–1959 m. Vytėnų sodininkystės-daržininkystės bandymų stotyje vyresniuoju moksliniu bendradarbiu dirbo LR Prezidentas Aleksandras Stulginskis, 1956 m. grįžęs po tremties į Lietuvą. Po Lietuvos nepriklausomybės atkūrimo Vytėnų dvaras grąžintas Račiūnų šeimai.

Būklė

Sovietmečiu Vytėnų dvaro sodyba atsidūrė šalia šiaurinės Kauno miesto ribos. Prie dvaro sodybos priartėjęs besiplečiantis Vytėnų privačių gyvenamųjų namų rajonas. Dvaro pastatą supa tvora, tvarkinga aplinka su pavieniais želdiniais, senų medžių eile.
Gomelio sritis

Geografija

Vyrauja lygumų reljefai. Vakarinė dalis patenka į Polesės regioną. Aukščiausia vieta – 206 m. Klimatas vidutinių platumų; kontinentinis. Vidutinė sausio temperatūra -6 °C, liepos 18 °C. Metinis kritulių kiekis ~650 mm. Svarbiausia upė – Dniepras (su intakais: Pripete, Sožu, Berezina). Daug ežerų. Bene trečdalis srities teritorijos užpelkėjusi. Trečdalį Gomelio srities ploto užima miškai (pušų, beržų, alksnių, ąžuolų).

Demografija

Srityje gyvena 1,440 mln. gyventojų (2009 m. duomenys). Tai sudaro 15,4 % šalies gyventojų skaičiaus.

Ekonimika

Medienos apdirbimo, mašinų, chemijos, maisto, lengvoji, stiklo pramonė. Durpių, naftos gavyba. Vasilevičių ŠE. Gyvulininkystė. Gūdinių kultūrų (kviečių, rugių, miežių), linų, bulvių, daržovių auginimas.
Grantamas

Istorija

1086 m. Grantamas minimas Paskutiniojo teismo knygoje.
1850 m. nutiestas pirmasis geležinkelis, kuris sujungė Grantamą su Londonu. Vėliau atidarytos jungtis ir su kitais miestais: 1852 m. su Piterboru, 1857 m. su Bostonu.
1914 m. miestelio policijos stotis priėmė dirbti pirmąją policininkę moterį Jungtinės Karalystės istorijoje (Edith Smith).

Geografija

Per miestelį teka Vidamas.

Ekonomika

1828 m. miestelyje įkurta Richard Hornsby & Sons įmonė, kuri gamino Garo mašinas. 1914 m. joje dirbo 3500 darbuotojų. Antrojo pasaulinio karo metu miestelyje gaminti kariniai tankai.
XXI a. pagrindiniais miestelio darbdaviais tapo maisto apdirbimo industrija, paukštienos pramonė (Moy Park).
Kijosu pilis

Kijosu pilis (jap. 清洲城 = Kiyosu-jō) yra pilis, kuri buvo Odos Nobunagos būstine Sengoku laikotarpio antroje pusėje. Ji stovi Kijosu mieste, Aičio prefektūroje, Japonijoje. 1989 m. ji iš dalies buvo restauruota švenčiant modernaus Kijosu miesto šimtmetį.

Istorija

Kijosu pilis pastatyta tarp 1394 ir 1427 m. bei priklausė Šibai Jošišigei iš Šibos klano, Ovario žemės šugo (valdytojui). Baigus statyti pilį Oda Tošisada buvo paskirtas šugodai (Ovario vicevaldytoju). Iš pradžių jos paskirtis buvo ginti Orizu pilį, Ovario valdytojo būstinę, kol 1476 m. per mūšį ši buvo sugriauta. Po to valdytojas persikėlė į Kijosu ir miestas suklestėjo.
Veikdamas iš Nagojos pilies, 1555 m. Nobunaga užėmė Kijosu. Po jo mirties jo antrasis sūnus Oda Nobukacu, tapo pilies šeimininku ir 1586 m. ją perstatė.
1610 m. Ovario sostinę Tokugava Iejasu perkėlė į Nagoją. 60 tūkst. gyventojų pilies miestas praktiškai išnyko per vadinamąjį „Kijosu persikėlimą“. Kai kurios Nagojos pilies dalys pastatytos naudojant medžiagas iš Kijosu pilies. Todėl Nagojos pilies Ofukemaru tvirtovės vienas šiaurės vakarų bokštelis vadinamas „Kijosu bokšteliu“.
Kijosu pilis buvo naudojama iki Edo laikotarpio XVIII a. Tokugava Jošinobu, Iejasu palikuonis, buvo paskutinis pilies šeimininkas.
Orginalus kinšači (金鯱) dabar yra Sofuku-dži šventykloje Gifu mieste Gifu prefektūroje.
Pagirių valsčius

Pagirių valsčius buvo vidurio Lietuvoje. Centras – Pagiriai.
Funken

Funken (liet. Kibirkštys) – komunistinis leidinys, išėjęs 1921 m. spalio 31 d. Vilniuje jidiš kalba. Leidėjas Nochemas Strunskis.
Pirmasis Baltijos muzikinis kanalas

Pirmasis Baltijos muzikinis kanalas (rus. Первый Балтийский Музыкальный Канал) - muzikinis televizijos kanalas, transliuojantis savo programą Baltijos šalims - Lietuvai, Latvijai ir Estijai.
Transliacijas PBMK pradėjo apie 2003-2004 metus ir sėkmingai jas tęsia iki šiol. Televizijos būstinė įsikūrusi Rygoje, Latvijoje.
Kanalas nutraukė savo transliacijas Lietuvoje 2017 m. lapkričio 1 dieną.
Jakovlev Jak-38

Variantai

Jak-36M – pirminis prototipas prieš sukuriant Jak-38. Buvo sukonstruotas pademonstruoti vertikalaus kilimo ir tūpimo galimybes.
Jak-38 – pirmasis naikintuvo modelis, pirmą skrydį atlikęs 1971 m. sausio 15 d. ir tarnybą pradėjęs 1976 m. rugpjūčio 11 d. Buvo pagaminta 143 lėktuvų.
Jak-38M – patobulinta Jak-38 versija. Pagrindinė naujovė – du Tumansky R-28V-300 ir du Rybinsk RD-38 varikliai. Padidintas pakilimo svoris. Ši modifikacija pradėta naudoti 1985 m. birželį. Buvo pagaminta 50 šios versijos naikintuvų.
Jak-38U – dvivietis treniruoklis Tarybų Sąjungos jūrų aviacijai. Ši naikintuvo versija turėjo pailgintą fiuzeliažą, talpinantį dvivietę pilotų kabiną. Pradėti naudoti 1978 m. lapkričio 15 d. Iki 1981 m. pagaminti 38 lėktuvai.
Šv. Elijo kalnai

Šv. Elijo kalnai (angl. Saint Elias Mountains (JAV) ir St. Elias Mountains (Kanadoje), pranc. La chaîne Saint-Élie) – kalnų grandinė Šiaurės Amerikos Kordiljerose, Ramiojo vandenyno kalnų juostoje, JAV (Aliaska) ir Kanadoje (Jukonas ir Britų Kolumbija). Kalnai įeina į Vrangelio-Šv. Elijo, Kluano ir Ledynų įlankos nacionalinius parkus. Vyrauja kalnų tudros, gausu ledynų.
Orensė

Istorija

Prie miesto yra karštų sieros šaltinių, kurie buvo žinomi dar Romos imperijoje. Romėnai šią vietą vadino Aquae Originis arba Urentae. Miestas labiausiai klestėjo V–VI amžiuje.
Kalėjimų departamentas

Kalėjimų departamentas – Lietuvos įstaiga, vadovaujanti ir kontroliuojanti probacijos tarnybų ir laisvės atėmimo vietų įstaigų veiklą.

Istorija

1990 m. įsteigtas Lietuvos Respublikos vidaus reikalų ministerijos Pataisos darbų departamentas, pertvarkius Vidaus reikalų ministerijos Pataisos reikalų valdybą.
2000 m. įstaiga pertvarkyta į Kalėjimų departamentą prie Lietuvos Respublikos teisingumo ministerijos.
2001 m. Vidaus tarnybos dalinių kalėjimų apsaugos tarnyba ir policijos komisariatų Pataisos darbų inspekcijos perėjo šiam departamentui. 2002 m. Pataisos darbų inspekcijų pagrindu įkurtos probacijos tarnybos, 2018 m. jos buvo sujungtos į Lietuvos probacijos tarnybą.
2019 m. įkalinimo įstaigų Kriminalinės žvalgybos skyriai prijungti prie departamento Kriminalinės žvalgybos valdybos.