Obon festivalis

Obon (jap. お盆) arba kai kuriuose šaltiniuose tiesiog Bon (jap. 盆) – budistinė Japonijos šventė skirta pagerbti protėvių vėles. Tikima, kad kiekvienais metais Obon festivalio metu dvasios grįžta į gyvųjų pasaulį norėdamos aplankyti savo artimuosius. Daugumoje Japonijos regionų švenčiama rugpjūčio viduryje, kituose – liepos. Obon savaitė yra vienas iš trijų didžiausių šalies šventinių sezonų, jo metu ypač suaktyvėja keliavimas, nes budistinis festivalis ilgainiui tapo šeimos susitikimo švente. Šiuo laikotarpiu žmonės iš miestų grįžta į vietas, iš kurių yra kilę, aplanko bei tvarko mirusiųjų kapus.
Šventė tęsiasi tris dienas ir neturi tikslios datos. Iki Meidži laikotarpio, Obon buvo švenčiamas pagal mėnulio kalendorių, septinto mėnesio 15 d., todėl data nebuvo pastovi ir šventė vykdavo liepą arba rugpjūtį. Kai Meidži pradžioje Japonijoje senasis kalendorius buvo keičiamas į Grigaliaus, ne visi šalies regionai priėmė tą patį laiką festivalio šventimui. Taip susidarė trys galimos šventės datos. „Šicigacu Bon“ (Bon liepos mėnesį) švenčiamas apie liepos 15 d. Tokijo, Jokohamos ir Tohoku regionuose. „Hačigacu Bon“ (Bon rugpjūčio mėnesį) švenčiama apie rugpjūčio 15 d. daugumoje Japonijos regionų. Tai labiausiai paplitusi Obon festivalio data. „Kiu Bon“ (Senasis Bon) švenčiamas mėnulio kalendoriaus septinto mėnesio 15 d., todėl šventės data kinta kiekvienais metais. Šiuo laikotarpiu festivalis švenčiama šiaurinėse Kanto regiono dalyse, Čiūgoku, Šikoku regionuose ir Pietvakarių salose. Obon nėra valstybinė šventė, tačiau jos metu japonai gali išeiti atostogų.

Kilmė

Festivalio pavadinimas – tai žodžio urabon sutrumpinimas. Sis žodis kilęs iš sanskrito Ullambana, pažodžiui reiškiančio „kabėti aukštyn kojomis“. Ullambana išreiškia fiziškai ar dvasiškai nepakeliamą kančią, kurią tenka kęsti kabant aukštyn kojomis. Japonai tiki, kad jie privalo palengvinti protėvių kančią – Ullambana.

Obon legenda kyla iš pasakojimo apie Budos pasekėją Maha Maudgalyayana (jap. 目犍連, Mokuren), kuris turėjo antgamtinių galių ir kartą jomis pasinaudojęs pažvelgė, kaip jo mirusi motina laikosi pomirtiniame gyvenime. Maudgalyayana sužinojo, kad motina pateko į alkanų demonų karalystę ir joje labai kenčia. Nusiminęs ir susijaudinęs dėl jos likimo bei norėdamas padėto, Mokuren nuėjęs pas patį Budą paklausė jo patarimo. Buda savo pasekėjui patarė duoti aukas budistų vienuoliams, kurie septinto mėnesio 15 d. buvo kaip tik baigę vasarinį atsiskyrimą. Maudgalyayana paklausė Budos ir jo motina buvo išlaisvinta iš alkanų demonų karalystės kančių. Tai pamatęs, Mokuren ėmė šokti iš laimės. Iš šio šokio kildinamas tradicinis Bon Odori arba išvertus „Bon šokis“, atliekamas Obon festivalio metu.

Bon Odori

Bon Odori (jap. 盆踊り), iš japonų kalbos reiškiantis „Bon šokis“, yra Obon festivalio metu, dažniausiai liepos ar rugpjūčio 15 d. atliekamas viešas šokis gatvėje. Manoma, kad jis atsirado vėlyvuoju Muromači laikotarpiu. Skirtas pasveikinti į gyvųjų pasaulį sugrįžusias protėvių dvasias, tai vienas iš džiaugsmingiausių įvykių šventės laikotarpiu. Žmonės renkasi aikštėse, parkuose, įsijungia į apskritimą ir kartu šoka kartais net iki pat aušros. Šokio dalyviai pasiduoda ritmingai muzikai kartu atlikdami gerai žinomus, sinchroniškus judesius, nors kiekvienas gali prisijungti ir kartoti aplinkinių atliekamus žingsnius ar šokti savaip.

Kiekvienas Japonijos regionas turi savitą Bon Odori variantą ir jo metu grojamą muziką, kuri gali būti budistinė, perteikianti šventės religinį aspektą, tiek vietinė tautiška, labiau perteikianti paties regiono išskirtinumą. Įprastai, žmonėms šokant rate, jo viduryje stovi specialiai festivaliui pagaminta medinė pakyla, vadinama jagura. Dažniausiai ji yra scena, ant kurios stovi muzikantai bei dainininkai. Aplink šią pakylą ratu sukasi šokio dalyviai, tuo metu atliekantys judesius, kurie taip pat smarkiai priklauso nuo regiono. Kai kur apie jagurą sukamasi pagal laikrodžio rodyklę, kai kur prieš laikrodžio rodyklę, o kartais kryptis šiokio metu keitinėjama, nors taip nutinka retai. Pasitaiko ir tokių šokių, pavyzdžiui, žmonės stovi ne ratu, o išsidėsto linija – tokiu principu šokamas garsusis Tokušimos „Awa Odori“ šokis.

Bon Odori metu atliekami judesiai neretai gali atspindėti ir gyvenvietės istoriją bei kultūrą. Pavyzdžiui, Kiūšiū regione, kur buvo didžiausia Japonijos anglių kasykla Miike, grojama liaudies daina „Tanko Buši“ („anglių kasimo daina“), o šokant imituojami kalnakasių judesiai, pavyzdžiui, vežimėlių stūmimas, kasimas, žibintų kabinimas. Regionuose, kur žmonės daugiausia užsiimdavo žvejyba, gali būti vaizduojamas tinklų traukimas.

Bon šokio metu gali būti naudojami ir įvairūs daiktai, pavyzdžiui, vėduoklės, maži, spalvoti rankšluosčiai tenugui ar mediniai tarškučiai kači-kači. Jamagatos prefektūroje atliekamo šokio „Hanagasa Odori“ metu naudojamos gėlėmis puoštos šiaudinės skrybėlės.

Awa Odori

Vienas garsiausių Bon šokių yra „Awa Odori“, kuris vyksta Šikoku salos Tokušimos mieste. Nors visoje saloje gyvena apie 250 tūkst. žmonių, kiekvienais metais Obon festivalio metu čia atvyksta apie 1,3 milijono lankytojų. Awa Odori chuliganiškas ir nenuspėjamas, o jo pradžia, manoma, 1586 m., kai Ava žemės daimyo Hačisuka iškėlė didelę Tokušimos pilies atidarymo šventę. Vietiniai, išgėrė per daug alkoholio ir ėmė chaotiškai linksmintis gatvėse, šokdami ir grodami linksmas melodijas įvairiais instrumentais, nors tuo metu taisyklės buvo griežtos: gatvėse šokti buvo galima tik tris dienas, samurajai galėjo šokti tik savo namuose, o šventyklų žemėse tai daryti buvo draudžiama. Galiausiai Awa Odori tapo tradicinio Bon Odori ir vakarėlio metu besilinksminusių žmonių šokių mišiniu. Yra dvi Awa Odori rūšys: Nagaši, atliekama dieną, yra tradiciška ir rami, o Zomeki, naktinė versija, pašėlusi ir nenuspėjama.

Kinija

Kinijoje vyksta panaši šventė – Alkanų vaiduoklių festivalis. Kaip ir Obon, ji švenčiama septinto mėnesio 15 d. pagal mėnulio kalendorių, ir tikima, kad šią dieną mirusiųjų giminaičių dvasios sugrįžta aplankyti gyvųjų. Obon ir Alkanų vaiduoklių festivaliai skiriasi kai kuriomis tradicijomis, pavyzdžiui, Kinijoje populiaru mirusiesiems teikti pinigines aukas, sudeginant dirbtines kupiūras.

Brazilija

Didžiausia japonų populiacija už gimtinės ribų gyvena Brazilijoje, todėl Obon festivalis šalyje triukšmingai švenčiamas visose japonų bendruomenėse. Daugiausia japonų yra San Paulo mieste, todėl čia vyksta didžiausias Obon šventimas visoje Brazilijoje. Jo metu šokamas tradicinis Bon šokis, vyksta taiko ir šamisen muzikos instrumentų konkursai, galima pasimėgauti japonišku maistu bei gėrimais.

Malaizija

Malaizijoje, Šah Alamo miesto Matsushita stadione kiekvienais metais vyksta Obon festivalis. Ši šventė, didžiausias traukos objektas visoje Selangoro valstijoje, yra sugalvota japonų emigrantų bendruomenės. Lyginant su Japonijoje vykstančiu Obon festivaliu, Malaizijos variantas yra mažiau susijęs su dvasingumu bei budizmu. Šventė keliama norint vietiniams gyventojams papasakoti apie pačią Japonija ir jos kultūrą, renginio metu galima paragauti japoniško maisto, gėrimų, susipažinti su menu ir šokiais. Taip pat tai gera proga Japonijos verslininkams reklamuoti savo prekes Malaizijos rinkai. Selangoro valstijos turizmo tinklalapis informuoja žmones apie būsimus Obon renginius ir kartu nurodo keletą griežtų taisyklių. Pavyzdžiui, šokių aikštelėje žmonėms negalima dėvėti aukštakulnių batų, draudžiama rūkyti, dėvėti nepadorius rūbus ir fantastinių būtybių kostiumus, populiarius šiuolaikinėje Japonijos kultūroje.

JAV ir Kanada

Obon festivalio laikotarpis itin svarbus Havajų salose, kuriose nemaža dalis gyventojų yra japonų kilmės, nors ši šventė populiari visame Šiaurės Amerikos žemyne, ypač tarp žmonių, turinčių japoniškas šaknis. Šventės gali būti surengtos bet kurią dieną liepos – rugsėjo mėnesių intervale. Festivalius rengia Amerikos budistų šventyklos ar organizacijos. Paprastai šventės susideda ir iš dvasinių papročių bei ritualų, ir pasilinksminimų, į kuriuos įeina Bon šokiai aplink jagura. Daugumos švenčių metu vyksta vaišės, diskutuojama apie japonišką maistą, meną, susipažįstama su japonų kultūra ir Amerikos-Japonijos istorija. Obon šventės metu ypač išpopuliarėjo taiko būgnais grojančių profesionalių ir mėgėjų muzikantų pasirodymai. Melodijos Amerikoje būna panašios į tradicines, atliekamas Japonijoje, pavyzdžiui, „Tanko Buši“ daina iš Kiūšū regiono dažnai yra grojama ir Kalifornijos valstijoje, JAV. Dėl didelės migracijos, šioje valstijoje, Obon muzika ir šokiai, kaip ir pačioje Japonijoje, turi skirtumų, priklausančių nuo vietovės. Taip pat vyksta ir abiejų šalių kultūras sujungiantys renginiai, pavyzdžiui, Bon beisbolo rungtynės.