google/wiki40b huggingface dataset:
Rudkos valsčius

Istorija

Nuo V a. pr. m. e. iki X a. šiose vietovėse gyveno lietuviams artima baltų gentis - jotvingiai. XIII a.-XIV a. šias žemes užėmė Lietuvos Didžioji Kunigaikštystė. Nuo XIII a.-XIV a. iki 1513 m. priklausė Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės Trakų vaivadijai, nuo 1513 m. iki 1569 m. Liublino unijos Palenkės vaivadijai. Nuo 1569 m. iki 1795 m. buvo Abiejų Tautų Respublikos Mažosios Lenkijos provincijos Palenkės vaivadijos valdose. Nuo 1795 m. iki 1807 m. priklausė Prūsijos karalystės Naujosios Rytų Prūsijos Balstogės departamentui. 1807-1842 m. priklausė Rusijos imperijos, Balstogės sričiai, 1842-1914 m. Gardino gubernijai. Nuo 1914 m. iki 1919 m. priklausė Vokietijos imperijos Oberosto sričiai. 1919-1939 m. priklausė Lenkijos tarpukario Balstogės vaivadijai. 1919-1934 m. ir 1952-1954 m. dalis valsčiaus kaimų priklausė Topčevo valsčiui. 1939-1941 m. priklausė Tarybų Sąjungos, Baltarusijos TSR, Balstogės srities, Bielsko rajonui. 1941-1944 m. priklausė Trečiojo reicho, Balstogės sričiai. Nuo 1945 m. priklauso Lenkijai. 1945-1999 m. priklausė Balstogės vaivadijai.

Administracinis suskirstymas

Juzefinas, Karpas, Koce Borove, Nemije Jarnontai, Nemije Nove, Nemije Sklodai, Nemije Stare, Nemije Zombkai, Olendai ir Rudka.
An Arboras

Istorija

An Arborą 1824 m. įkūrė žemės spekuliantai John Allen ir Elisha Rumsey. Gegužės 25 d. žemės sklypas buvo užregistruotas Annsarbour pavadinimu; tai simbolizuoja ankstyviausią žinomą miestelio pavadinimą. 1827 m. An Arboras tapo Vošteno apygardos administraciniu centru. 1837 m. iš Detroito į An Arborą buvo perkeltas Mičigano universitetas. 1851 m. suteiktas miesto statusas.
XIX–XX a. miestas augo stabiliai. 7-ajame ir 8-ajame XX a. dešimtmečiuose miestas tapo svarbiu liberalios politikos centru. Čia vyko daugelis afro-amerikiečių pilietinių teisių judėjimo ir judėjimo prieš karą Vietname protestų.
Upynos valsčius (Telšiai)

Upynos valsčius buvo vakarų Lietuvoje, prie Telšių. Centras – Upyna.
Mečys Laurinkus

Biografija

1979 m. Mečys Laurinkus baigė tuometinį Vilniaus valstybinį universitetą, įgijo filologo specialybę, dirbo keliose Vilniaus rajono vidurinėse mokyklose mokytoju (1979–1983 m.). Po to dirbo Lietuvos Mokslų Akademijos Filosofijos, sociologijos ir teisės instituto moksliniu bendradarbiu (1983–1990), buvo Lietuvos Persitvarkymo Sąjūdžio aktyvistas, tarybos narys, Sąjūdžio sekretorius.
1989 m. Mečys Laurinkus buvo išrinktas TSRS liaudies deputatu Tauragės teritorinėje rinkimų apygardoje. TSRS Aukščiausioje Taryboje buvo įtrauktas į Nacionalinio saugumo ir gynybos komitetą.
1990 m. išrinktas Aukščiausiosios Tarybos deputatu, parlamente – AT Prezidiumo nariu.
1990 m. kovo 20 d. paskirtas naujai susiformavusio Valstybės saugumo departamento (VSD) prie Lietuvos Respublikos Vyriausybės (Premjerė – Kazimiera Prunskienė) generaliniu direktoriumi, jo pavaduotojais paskirti Viktoras Zėdelis ir Danas Arlauskas.
1998 m. birželio 3 d. – 2004 m. balandžio 30 d. vadovavo VSD, vėliau paskirtas ambasadoriumi Ispanijos Karalystėje.
2008 m. atšauktas iš ambasadoriaus pareigų Ispanijoje. Paskirtas ambasadoriumi Gruzijoje.
2009 m. gruodį atšauktas iš ambasadoriaus pareigų Gruzijoje.
Almadi

Almadi (pranc. Pointe des Almadies) – kyšulys Senegale, Žaliojo kyšulio pusiasalyje; toliausiai į vakarus nutolęs Afrikos taškas. Kyšulys yra greta šalies sostinės Dakaro, prie Madleno salų nacionalinio parko. Kiek toliau į rytus, tame pačiame Žaliojo kyšulio pusiasalyje yra kitas kyšulys, taip pat vadinamas Žaliuoju.
Santa Rosa (Argentina)

Istorija

Miestą įkūrė Tomás Mason 1892 m. balandžio 22 d. Vystėsi kaip žemės ūkio centras derlingame drėgnųjų pampų regione. Renkant provincijos sostinę buvo pasiūlyti 2 variantai: Santa Rosa arba Toajas. Tačiau galutinai sostinės parinkti nepavyko, todėl buvo pasiūlyta ištirti abiejų miestų geriamajį vandenį. Kuris būsiąs švaresnis, tas miestas ir taps sostine. Kalbama, kad Toajo vanduo buvo geresnis, tačiau veždamas tyrimams į Buenos Aires, Tomás Mason specialiai sumaišė mėginius, dėl to Santa Rosa tapo provincijos centru. Nepaisant visko, Santa Rosa yra vienas mažiausių provincijos centrų Argentinoje.

Susisiekimas

Keliai į Kordobą, Bahija Blanką, Buenos Aires. Susisiekimas geležinkeliais. 2 km nuo miesto yra Santa Rosos oro uostas iš kurio vyksta reguliarūs skrydžiai į Buenos Aires ir Bahija Blanką.
Ernestas Habsburgas

Biografija

Ernestas gimė 1553 m. liepos 15 d. Vienoje, buvo Šventosios Romos imperijos imperatoriaus Maksimiliano II ir Marijos Ispanės trečiasis sūnus. Jis buvo auklėjamas Ispanijos rūmuose kartu su vyresniuoju broliu Rudolfu prižiūrint Austrijos diplomato Adamo fon Ditrichšteino. Du kartus, 1573 ir 1575 metais, buvo kandidatas į Lenkijos sostą. 1576 metais, po vyresnio brolio karūnacijos ir jo išvykimo į Prahą, Ernestas tapo Austrijos erchercogystės gubernatoriumi.
1590 metais Ernestas tapo Vidinės Austrijos gubernatoriumi kaip mažamečio pusbrolio Ferdinando regentas ir persikėlė į Gracą, kur taip pat aktyviai rėmė kontrreformaciją. 1594 metais jis buvo paskirtas ispanų Nyderlandų štatgalteriu. 1595 metų sausį, kada Prancūzijos karalius Henrikas IV paskelbė karą Ispanijai ir pakvietė į sąjungininkus Olandiją, Ispanijos Nyderlandai tapo prispausti iš abiejų pusių. Erchercogas inicijavo taikos sutarties sudarymą, bet dėl jo staigios mirties 1595 m. vasario 12 d. derybos nutrūko.
Vytautas Ilgūnas

Biografija

1929 m. baigė Kauno „Aušros“ gimnaziją. 1929–1938 m. studijavo Vytauto Didžiojo universiteto Matematikos-gamtos fakultete. 1932 m. Lietuvos futbolo čempionas , 1940 m. Lietuvos ledo ritulio čempionas, futbolininko Dizmano Ilgūno brolis. 1936 m. baigė Kauno karo mokyklą. 1938 m. vasario 11-20 d. su Lietuvos ledo ritulio rinktine, kaip puolėjas, debiutavo Europos ir Pasaulio ledo ritulio čempionate, Čekoslovakijoje, Prahoje, ir įmušė vienintelį ir lemiamą įvartį pačiame pirmajame susitikime su Rumunijos ledo ritulio rinktine (1:0). 1939 m. karo aviacijos Meteorologijos tarnybos Sinoptinio skyriaus vedėjas.
1940 m. Sovietų Sąjungai okupavus Lietuvą, paskirtas Raudonosios armijos 29 ŠTK atskirosios aviaeskadrilės meteorologijos stoties viršininku. 1941–1943 m. Kauno „Saulės“ gimnazijos mokytojas. 1943–1944 m. „Vilko“ fabriko cecho vedėjas. 1944 m. mobilizuotas į sovietų armiją, nusiųstas į NKVD filtracijos stovyklą Podolske. Iki 1946 m. tarnavo Raudonojoje armijoje.
1944–1950 m. Kauno universiteto (iki 1946 m. VDU) dėstytojas. 1950–1992 m. dėstė Kauno politechnikos institute (nuo 1990 m. KTU); 1961–1965 m. Teorinės mechanikos katedros , 1965–1971 m. Fizikos katedros vedėjas ; 1976 m. profesorius. 1974 m. fizikos ir matematikos mokslų daktaras. 1968–1985 m. tęstinio mokslo darbų leidinio „Ultragarsas“ vyr. redaktorius.
Tyrimų sritys: ultragarsinių interferometrų teorija, jų optimizavimas, garso greičio skysčiuose matavimo metodai, bendrieji statistiniai ir tiesinės regresijos metodai interferometrijoje. Išvertė fizikos vadovėlių.  Palaidotas Petrašiūnų kapinėse.
Perkamosios galios paritetas

Perkamosios galios paritetas (angl. Purchasing Power Parity; PPP) – metodas, kurį taikant apskaičiuojamas skirtingų valiutų tarpusavio kursas, ir pašalinus kainų skirtumus, palyginamas šalių gyvenimo lygis. Šį metodą išvystė ekonomistas Gustavas Casselis 1920 m., remdamasis vienos kainos dėsniu.

Sąvoka

Paritetas (vok. Paritat, iš lot. paritas 'lygybė') čia reiškia vienos šalies piniginio vieneto santykį su kitos šalies piniginiu vienetu pagal jais įvertinamą aukso kiekį arba pagal jų perkamąją galią.
Perkamosios galios paritetas rodo, kiek konkrečios šalies valiutų vienetų reikia, kad būtų galima įsigyti tą patį prekių ir paslaugų rinkinį, kurį galima įsigyti už kitos šalies bazinės valiutos vienetą arba už šalių grupės bendros išvestinės valiutos vienetą.

Apskaičiavimas

Perkamosios galios paritetas apskaičiuojamas kaip tam tikrų tarp šalių palyginamų prekių ir paslaugų kainų, išreikštų šalių nacionaline valiuta, santykių vidurkis. Iš pradžių perkamosios galios paritetas (t. y., kainų santykis) apskaičiuojamas kiekvienai prekei ar paslaugai, paskui pagal specialią metodiką apskaičiuojamas šių santykių vidurkis. Pvz., taikant perkamosios galios pariteto metodą, skaičiuojamas Big Mac indeksas - lyginamos mėsainio kainos įvairiose šalyse.
Daroma prielaida, kad homogeninių prekių kainos skirtingose šalyse turi būti vienodos. Pvz., jei Lietuvoje mėsainis kainuoja 2 eurus, JAV – 3 dolerius, tai pagal Big Mac perkamosios galios pariteto indeksą apskaičiuotos euro ir dolerio kursas būtų 2 eurai už 3 dolerius, arba 1,5 dolerio už vieną eurą. Jei šis kursas labai skiriasi nuo valiutos rinkos kurso, sakoma, kad valiuta yra nuvertinta arba pervertinta, ir manoma, kad turi įvykti kainų arba valiutos kurso prisitaikymas.

Taikymo išlygos

Supriešinant šį apskaičiuotą valiutos kursą su rinkos kursu, būtina įvertinti visas perkamosios galios pariteto taikymo išlygas ir ribotumus: jis neįvertina paklausos ir pasiūlos ypatumų ir skirtumų šalyse, neapima transportavimo išlaidų, kurios taip pat veikia kainą, ir netinka nekilnojamajam turtui.

Rūšys

Perkamosios galios paritetas gali būti absoliutusis arba santykinis. Absoliutusis rodo kainų išsilyginimą šalyse, o santykinis – kainų pokyčio poveikį valiutos kursui ir tai, kad valiutos kurso pokytis lygus šalių infliacijos skirtumui, pvz., jei Europoje infliacija yra 2 proc., o JAV – 4, tai reiškia, kad JAV doleris per metus euro atžvilgiu turėtų nuvertėti 2 proc.
Loma Plata

Istorija

Loma Platą 1927 m. įkūrė iš Kanados atsikėlę menonitai.
Česlovas Gedgaudas

Biografija

Gimė bajoriškos kilmės Gedgaudų (Gelgaudų) šeimoje. Tėvas Mykolas Gedgaudas buvo aktyvus 1919–1920 m. Lietuvos Nepriklausomybės kovų dalyvis, artilerijos tarnybos kūrėjas ir jos aprūpinimo viršininkas.
Česlovas Gedgaudas baigė Sorbonos universiteto Politinių mokslų institutą Prancūzijoje, dirbo Lietuvos užsienio reikalų ministerijoje, Lietuvos pasiuntinybėje Romoje. 1945–1952 m. gyveno Paryžiuje, dirbo Prancūzijos užsienio reikalų ministerijoje konfidencialiu vertėju svarbiems dokumentams versti. Kartu gilino indoeuropiečių kalbų žinias Sorbonos universitete, rašė disertaciją iš lyginamosios kalbotyros srities, bet jos nebaigė, persikėlęs gyventi į JAV. Gyveno Čikagoje, vėliau iki mirties Kalifornijoje.
Teigiama, kad jis mokėjo apie 14 kalbų, iš jų 9 senąsias.
Žmona – Elena Kazlauskaitė Gedgaudienė, sūnūs – Vytautas ir Algis.

„Mūsų praeities beieškant“

Parašė knygą „Mūsų praeities beieškant“, kuri pirma išleista 1972 m. Mechike, o 1994 m. išleista Lietuvoje. Ši knyga istorikų atmesta kaip pseudoistorinė.
Zigmo Zinkevičiaus teigimu, Česlovas Gedgaudas, Jūratė Statkutė de Rosales ir Aleksandras Račkus priskirtini vienai „mokyklai“.
Eclipse 500

Eclipse 500 yra mažas šešiavietis reaktyvinis verslo lėktuvas, sukurtas Eclipse Aviation. Tai vienas iš pirmųjų naujos klasės (angl. Very Light Jet, VLJ – labai lengvas reaktyvinis lėktuvas) verslo reaktyvinių lėktuvų. Turi du lengvus Pratt & Whitney Canada gamybos PW610F turboventiliatorinius variklius.
Nuo pat sumanymo pradžios šiuo orlaiviu buvo siekiama pradėti naująją mažųjų reaktyvinių lėktuvų ekonomiką, vienu metu atsižvelgiant į įsigijimo ir einamuosius eksploatacijos kaštus dar projektavimo etape. Eclipse modelis siekia užimti bendrosios aviacijos segmente iki jo buvusią laisvą mažų ir pigių reaktyvinių lėktuvų rinką. Iki šiol joje karaliavo dvigubai brangesni ir didesni lėktuvai.

Pirmtakas

Eclipse 500 koncepcijos pirmtakas buvo Williams V-Jet II, kurį Williams International užsakymu suprojektavo ir pagamino Burt Rutan's Scaled Composites dar 1997 m. tam, kad išbandytų Williams naująjį FJX-2 turboreaktyvinį variklį. Lėktuvas ir variklis debiutavo 1997 m. Oshkosh Airshow.
Lėktuvas V-Jet II buvo vientisos struktūros su priekin palinkusiais sparnais, V-uodega (galiniu stabilizatoriu), kurios abu kiliai jungėsi su variklių motogondolomis ir su lėktuvo korpusu. Williams neturėjo ketinimų gaminti lėktuvo, tačiau pritraukė daug dėmesio, todėl 1998 m. buvo įkurta Eclipse Aviation tolimesniam lėktuvo vystymui ir gaminimui.
Silent Hill: Downpour

Apžvalga

Žaidimo veikėjas vardu Merfis Pendeltonas (Murphy Pendleton). Merfis kelerius metus buvo įkalintas Ryall valstybiniuose pataisos namuose už policijos kreiserio vagystę. Siekdamas keršto dėl šio įvykio, Merfis įtikina kalėjimo prižiūrėtoją Syvilą (George Sewell) leisti jam dušo kambaryje slapta susitikti su izoliuotu kaliniu Patrikru Neipjeru (Patrick Napier). Priminęs Patrikui, kad jie buvo kaimynai, Merfis žiauriai jį sumuša ir nužudo.
Po šio incidento Merfis pervežamas į kitą kalėjimą, tačiau netikėtai įvyksta avarija ir kalinių vagonas sudūžta netoli esančio Tyliosios kalvos miestelio. Gyvi lieka tik Merfis ir pareigūnė Ana Kaningem (Anne Cunningham). Atsipeikėjęs Merfis nusprendžia bėgti. Jam sprunkant Kaningem bando jį sulaikyti, tačiau paslysta ir nukrenta į bedugnę. Merfis atkeliauja į pragaištingąjį miestelį, kuriame prasideda košmarai, apie kuriuos jis net nesapnavo.
Regina Paliukaitytė

Biografija

Vyras – teatrologas Aleksandras Guobys (g. 1932).
1957 m. baigė Utenos gimnaziją, 1961 m. LSSR valstybinę konservatoriją. 1961–1964 m. Šiaulių dramos teatro, 1964–1993 m. LSSR valstybinio akademinio dramos teatro aktorė. 1993–1997 m. Vilniaus universiteto scenos kalbos dėstytoja, kartu ir Lietuvos muzikos akademijos Teatro ir kino fakulteto scenos dėstytoja. Sukūrė virš 100 vaidmenų. Dalyvavo radijo ir televizijos vaidinimuose, telefilmuose, radijo laidose, kaip skaitovė – koncertuose. Palaidota Karveliškių kapinėse.

Vaidmenys teatre

Nesė – A. Kronino „Kepurininko pilis“, Larisa – A. Ostrovskio „Bekraitė“, Skylienė ir Ona Duonutė – V. Krėvės „Žentas“ ir „Skirgaila“, Nataša – J. Radzinskio „104 puslapiai apie meilę“, Margarita – J. Gėtės „Faustas“, Alia – S. Mrožeko „Tango“, Johana – Ž. P. Sartro „Altonos atsiskyrėliai“, Morta ir Ieva-Teresė – Just. Marcinkevičiaus „Mindaugas“ ir „Katedra“, Aldonsa-Dulsinėja – D. Vasermano ir D. Deriono „Žmogus iš Lamanšos“, Regana – V. Šekspyro „Karalius Lyras“, Karalienė Bona – J. Grušo „Barbora Radvilaitė“ ir kt.
Algirdas Ališauskas (1961)

Biografija

1983 m. baigė Vilniaus pedagoginį universitetą, matematikas, 1988 m. baigė Vilniaus konservatoriją, muzikos mokytojas, 1995 m. baigė Štutgarto aukštąją mokyklą, klasės mokytojas, 2003 m. baigė Kauno technologijos universitetą, edukologijos magistras.
1992 m. Kazlų Rūdos estetinio lavinimo darželio – mokyklos, dirbančios pagal Valdorfo mokyklos modelį, direktorius, 2002–2007 m. Kazlų Rūdos pagrindinės mokyklos „Elma“ direktorius, vėliau matematikos mokytojas. 2009 m. Kazlų Rūdos savivaldybės meras. Kauno Valdorfo mokyklos administratorius.
Nuo 1993 m. Tėvynės sąjungos Kazlų Rūdos skyriaus narys.2007–2011 m. ir nuo 2011 m. Kazlų Rūdos savivaldybės tarybos narys. 
Tarptautinės Valdorfo mokyklų asociacijos tarybos narys, Kazlų Rūdos bendruomenės pirmininkas. Sutuoktinė Asta, vaikai Augmantė, Ąžuolas, Ainis-Kristoforas.
Kepler-442b

Kepler-442b (dar vadinama KOI-4742.01) – egzoplaneta, 2015 m. sausio 6 d. atrasta Kepler kosminio teleskopo. Egzoplaneta yra panaši į Žemę, nes turi uolėtą paviršių. Sukasi aplink oranžinę nykštukę Kepler-442. Kepler-442b yra gyvybės zonoje.

Egzoplanetos žvaigždė

Kepler-442 žvaigždė – oranžinė nykštukė. Masė yra 0,61 karto lengvesnė nei Saulės, spindulys yra 0,59 karto mažesnis nei Saulės. Žvaigždė įkaista iki 4129 °C laipsnių šilumos. Metalų kiekis -0,37 mažesnis nei Saulės. Žvaigždė mažesnė ir susiformavo anksčiau, maždaug prieš 15–30 milijardų metų (Saulė susiformavo prieš 10 milijardų metų).
Šios žvaigždės sistemos amžius nėra tiksliai žinomas, tačiau manoma, jog ji galėjo susidaryti prieš maždaug 2,7–8,1 milijardo metų (Saulės sistema susiformavo prieš 4,5 milijardus metų).

Egzoplanetos apibūdinimas

Kepler-442b planetos spindulys už Žemės yra didesnis 1,34 karto, masė – 2,34 karto, o gravitacija 30 % stipresnė. Planeta apie savo žvaigždę apsisuka per 112,3 dienų.

Gyvybė

Kepler-442b egzoplaneta yra gyvybės zonoje. Manoma, kad kai kur paviršiuje gali būti skysto vandens. Egzoplanetos panašumo į Žemę indeksas (ESI) yra 0,84.
Alexei von Lampe

Biografija

Gimė 1885 m. liepos 18 d. Virbalyje. Prosenelis buvo karininkas, atvykęs iš Hamburgo ir prisidėjęs prie Rusijos imperijos kariuomenės, vykstant mūšiams su Napoleonu. Šeimoje kalbėjo rusiškai.
1902 m. baigė Sankt Peterburgo kadetų mokyklą, 1904 m. baigė Sankt Peterburgo karinės technikos ir inžinerijos universitetą. 1904-1905 m. dalyvavo Rusijos-Japonijos kare, kur buvo sužeistas. 1910-1913 m. mokėsi Sankt Peterburgo karo akademijoje. 1912 m. susituokė su Natalija Michailovna, su kuria susilaukė dukros Jevgenijos.
I pasaulinio karo metu priklausė 18-ajam armijos korpusui, už nuopelnus kare apdovanotas ordinais. 1917 m. išvyko gyventi į Charkovą, kur dirbo laikraščių redaktoriumi. 1918 m. rudenį prasidėjus Rusijos pilietiniam karui, prisidėjo prie baltagvardiečių savanorių armijos, kuriai vadovavo generolas Piotras Vrangelis. 1919 m. lapkritį ir gruodį buvo karinių operacijų štabo viršininkas.
1920 m. kovo mėnesį, traukdamasis iš Rusijos, atvyko į Konstantinopolį. Tais pačiais metai išvyko į Daniją, kur dirbo generolo Vrangelio kariuomenės atstovu. 1922 m. išvyko gyventi į Berlyną. 1926-1928 m. išleido kelis leidinius apie Rusijos pilietinį karą. 1933 m. Vokietijoje į valdžią atėjus naciams, buvo trims mėnesiams suimtas, bet vėliau paleistas. 1938 m. tapo Vokietijos rusų emigrantų sąjungos vadu.
Vykstant II pasauliniam karui, aktyviai dalyvavo Rusijos Raudonojo kryžiaus veikloje bei padėjo Rusijos karo belaisviams. 1945 m. vasario 11 d., nenorėdamas būti mobilizuotu į Trečiojo Reicho kariuomenę, iš Berlyno persikėlė į Altenburgą. 1945 m. balandžio 27 d., bėgdamas nuo artėjančios Raudonosios armijos persikraustė į pietų Vokietijos Lindau miestelį, kurį po trijų dienų užėmė sąjungininkai.
Po karo daug dirbo, kad rusų tautybės žmonės ar buvę TSRS piliečiai nebūtų repatrijuoti į TSRS. 1946-1950 m. gyveno Miunchene. 1950 m. persikraustė gyventi į Paryžių, kur aktyviai dalyvavo Rusijos karinės sąjungos veikloje. 1957 m. tapo šios organizacijos vadovu, kuriai vadovavo iki savo mirties 1967 m. gegužės 28 dienos. Palaidotas Paryžiaus Sainte-Geneviève-des-Bois rusų kapinėse.
Jėna

Istorija

Pirmą kartą Jėnos miestas dokumentuose paminėtas 1182 m. XI amžiuje tai buvo lordų Lobdeburgų buveinė, bet vėliau miestas tapo nepriklausomu prekybos miestu su savais įstatymais. Ekonomika buvo paremta vyno gamyba. 1286 m. Jėnoje įsikūrė Dominikonų, o 1301 m. – Cistersų vienuolynas. 1331 m. Jėna tapo pavaldi Meiseno markai. Nuo 1423 m. priklausė Saksonijos kunigaikštystei. 1523 m. mieste paplito Reformacija; tais metais miestiečiai atakavo mieste esančius vienuolynus. 1548 m. įkurtas Jėnos universitetas, XVIII amžiuje tapęs didžiausiu ir įžymiausiu vokiečių žemėse. Jėna tapo idealistinės filosofijos ir ankstyvojo Romantizmo centru.
1806 m. spalio 14 dieną Napoleono vadovaujama prancūzų kariuomenė įveikė Prūsijos kariuomenę Jenos mūšyje, po kurio Jėnoje vyko stiprus pasipriešinimas prancūzų valdžiai, kai kurie miestiečiai vienijosim steigė būrius. XIX amžiaus pabaigoje, kai buvo nutiestas geležinkelis palei Zalės upę (Saalbahn) iš Halės-Leipcigo į Niurnebergą, Jėna tapo optikos ir stiklo gamybos centru. Jėnoje susikūrė garsi optikos įmonė Carl Zeiss AG.
1920 m. Jėna tapo Tiuringijos dalimi. 1926 m. Jenoje pastatytas pirmasis šiuolaikinis planetariumas pasaulyje. Per Antrąjį Pasaulinį karą Jėna buvo stipriai bombarduojama amerikiečių bei britų oro pajėgų. 1949 m. miestas atiteko Vokietijos Demokratinės Respublikos dalimi ir atiteko Geros apskričiai. 1990 m. (po Vokietijos susivienijimo) Jėna vėl atiteko Tiuringijai.

Ekonomika

Jėna yra pramonės miestas. Garsėja farmacijos, optikos ir fotografijos reikmenimis. Čia įsikūręs garsus optikos „Zeiss" fabrikas. Pramonė integruojama į bioinformatikos, biotechnologijos, programinės įrangos bei fotonikos šakas.
Barencburgas

Istorija

Apie 1920 m. Barencburgą įkūrė (pavadino pagal keliautoją Viljamą Barencą) ir anglis pradėjo kasti olandai. 1932 m. jie kasyklą perleido TSRS.
Veržlė

Veržlė yra tvirtinimo elementas su sriegta kiauryme. Veržlės dažniausiai yra naudojamos su varžtais sujungti keletą (dvi ar daugiau) detalių. Varžtą ir veržlę kartu laiko sriegių tarpe esanti trinties jėga bei tamprumo jėgos kylančios iš to, kad ištempiamas varžtas ir suspaudžiamos tarpe esančios detalės.
Situacijose, kuriose sujungimą gali išlaisvinti sukimo ar vibracijos jėgos, naudojami įvairūs fiksavimo mechanizmai: spyruoklinės ar fiksacinės poveržlės, papildomos (fiksacinės) veržlės, specialiai tam skirti klijai, vielokaiščiai ar viela fiksavimui (įprastai su karūnuotomis veržlėmis), plastikiniai indėklai arba ovalo formos kiaurymės deformacija.
Dažniausiai pasitaikanti veržlių forma yra šešiakampis.
Veržlių įvairovė yra didelė. Kai kurios jos skirtos naudoti namų ūkiuose, kitos specialiai sukurtos, kad atitiktų įvairių pramonės standartų reikalavimus. Tvirtinimo elementai naudojami automobilių, mašinų gamyboje, pramonėje ir statyboje turi būti suveržiami atitinkamu sukimo momentu – tam dažnai naudojami dinamometriniai raktai. Veržlės, kaip ir varžtai, yra žymimos pagal jų tvirtumo klasę: pavyzdžiui, veržlės metriniu sriegiu, atitinkančios 10-tą ISO tvirtumo klasę, gali nesugadindamos sriegio išlaikyti varžtų, atitinkančių 10.9 ISO tvirtumo klasę, apkrovą. Panašiai ir veržlės coliniu sriegiu, atitinkančios 5-ktą SAE klasę, gali būti tvirtinamos su 5-ktos SAE klasės varžtais.
Kazys Bradūnas

Biografija

Mokėsi Vilkaviškio gimnazijoje, kurioje sukūrė pirmuosius savo eilėraščius. 1937 m. įstojo į Kauno Vytauto Didžiojo universitetą studijuoti lietuvių kalbos ir literatūros. 1943 m. baigė Vilniaus universiteto Humanitarinių mokslų fakultetą. Universitete puikiai sutarė su kitais lietuvių rašytojais, poetais: Vytautu Mačerniu, Bronium Krivicku ir kt.
1937–1938 m. redagavo žurnalą „Ateitis“. 1944 m. pasitraukė į Vakarus. Iš pradžių apsigyveno Vokietijoje, 1949 m. persikėlė į JAV. Gyveno Baltimorėje, Čikagoje. Išeivijoje daug dirbo Lietuvos kultūros labui: 1951 m. suredagavo poezijos antologiją „Žemė“, nuo 1952 m. dirbo žurnalo „Literatūros lankai“ redakcijoje, nuo 1961 m. redagavo dienraščio „Draugas“ savaitinį kultūrinį priedą. Atkūrus nepriklausomybę 1994 m. grįžo į Lietuvą. Nuo 1994 m. Lietuvos rašytojų sąjungos narys.
Eilėraščius pradėjo rašyti dar gimnazijoje, o pirmąją knygą išleido 1943 m. JAV su kitais redagavo veikalus „Lietuvių literatūra svetur, 1945–1967 m.“ (1968 m.), „Lietuvių egzodo literatūra 1945–1990 m.“ (1992 m.), parašė libretą D. Lapinsko operai „Magnus Dux“ (1984 m.).
Algimantas Vyšniauskas (1954)

Biografija

Baigęs Kabelių aštuonmetę mokyklą, 1969–1972 metais mokėsi Merkinės vidurinėje internatinėje mokykloje. Baigęs vidurinę mokyklą įstojo į Vilniaus aukštąją radioelektronikos priešlėktuvinės gynybos vadų mokyklą. Po vadų mokyklos atliko karinę tarnybą: 1976–1978 m. – būrio vadas Onegos pusiasalyje, 1978–1983 m. – kuopos vadas Drezdene. 1983-1989 m. karinė tarnyba pareigose nuo kuopos vado iki bataliono vado Vologdos ir Archangelsko srityse.  1989-1992 m. studijavo Tvėres priešlėktuvinės gynybos karo akademijoje.
Grįžęs į Lietuvą 1992–1994 metais buvo Lietuvos krašto apsaugos mokyklos kariūnų kursų viršininkas. Šiuo laikotarpiu buvo parengta 1-oji atkurtos Lietuvos karininkų laida. 1994–1995 m. – mokyklos viršininko pavaduotojas - štabo viršininkas, 1995–1998 m.- Lietuvos karo akademijos prorektorius, 1998–2000 m. – Tarptautinio projekto BALTNET direktorius, 2000–2003 m. – Lietuvos kariuomenės mokymų ir doktrinų valdybos vado pavaduotojas, 2003–2005 m. – Generolo Jono Žemaičio Lietuvos karo akademijos viršininkas. 2005–2009 m. – Lietuvos kariuomenės Generolo Adolfo Ramanausko kovinio renginio centro viršininkas.
2009 m. sukakus nustatytam amžiui išėjo į atsargą.
1995 m. suteiktas Lietuvos kariuomenės pulkininko laipsnis.
Nuo 2013 m. Atsargos karininkų sąjungos pirmininkas