google/wiki40b huggingface dataset:
Šventosios senovės gyvenvietė

Radiniai

Narvos kultūros radiniai: Rasta daug vertingų radinių: žvejybos reikmenų (medinių bučių, irklų, luotų, butinių, tinklų iš liepos karnos, žievinių plūdžių), žuvų ašakų, žvėrių kaulų, medžioklės ginklų (iečių su titnaginiais ir kauliniais ietigaliais, lankų, strėlių su titnaginiais, rečiau mediniais antgaliais), medinių namų apyvokos daiktų (šaukštų, geldų, titnago gremžtukų, menturių, gramdukų), papuošalų (gintarinių kabučių, sagčių, karolių, grandžių, taip pat amuletų iš žvėrių dantų ir ilčių), apeiginių rykų (~2 m ilgio stulpinė figūra su žmogaus galva, 2 apeiginės lazdos iš briedžio rago, lingės galvutės pavidalo apeiginio samčio rankena). Atkasta gintaro dirbtuvė su žaliava ir ruošiniais. Joje gaminti kabučiai ir sagutės šiauriečiams, gyvenusiems dabartinėje Estijos, Suomijos, Novgorodo srities teritorijose. Narvos kultūros žmonės gintaro sakų gabalėlyje pragręžę skylutę, turėjo pakabuką, gamino sagutes, figūrėles, gintarinius vamzdelinius karolius, nors norint išgauti vamzdelio formą iš gintaro gabalėlio reikėjo įdėti nemažai pastangų. Tuo metu nebuvo vertinami margaspalviai gintarai, bet ypač patiko vienspalvis, lygus, medaus spalvos gintaras. Būdinga mažai ornamentuota keramika, molyje gausu sraigių priemaišų. Būstai stulpinės statybos, keturkampiai, su pėdžių eilute per vidurį.
Pamario kultūros radiniai: Plokščiadugnė virvelių, eglučių ir gnaibytų įspaudėlių ornamentu puošta keramika (puodynės, įvairios taurės, amforos, pailgi bei apskriti dubenėliai), taip pat rasti akmens dirbiniai (įtveriamieji bei vienas laivinis kirviai, gremžtukai, peiliai, tinklo pasvarai, trikampiai ir širdiški titnaginiai strėlių antgaliai), mediniai rakandai (geldos, kūlės), papuošalai (gintariniai kabučiai, grandys, skridiniai, karoliai).
Kiek tolėliau aptikta užtvanka žuvims gaudyti – 32 m ilgio aptvaru, suręstu iš dviejų eilių poromis sukastų kuolų, apjuostų gulsčiomis kartimis. Taip pat rasti 3 žmonių žandikauliai (priskiriami europidų antropologinei rasei). Prie Šventosios upės rastas žalvario amžiaus pjautuvas.

Tyrimai

1966–1972 m. Šventosios gyvenvietę tyrė istorijos instituto archeologai, vadovaujami Rimutės Rimantienės. Nuo 1982 m. vėl tęsti kasinėjimai. Radiniai saugomi Palangos gintaro muziejuje, Lietuvos nacionaliniame muziejuje.
Algis Skačkauskas

Algis Skačkauskas (1955 m. rugsėjo 17 d. Pranapolyje, Prienų rajonas – 2009 m. spalio 23 d.) – dailininkas, dailės pedagogas, vienas iškiliausių XX a. antros pusės Lietuvos tapytojų.

Biografija

Nuo 1963 m. iki 1967 m. mokėsi Būdos (Prienų rajonas) pradinėje mokykloje, nuo 1967 m. iki 1971 m. – Kašonių (Prienų r.) 8-metėje mokykloje, nuo 1971 m. iki 1974 m. – Jiezno vidurinę mokyklą. Nuo 1974 m. iki 1976 m. tarnavo sovietinėje armijoje, 101-ajame komendantiniame būryje Maskvoje (Rusija). Nuo 1977 m. iki 1983 m. studijavo tapybą Lietuvos valstybiniame dailės institute, Tapybos katedroje.
Nuo 1983 m. iki 1986 m. Trakų 1-osios vidurinės mokyklos darbų mokytojas. Jūratės Stauskaitės vaikų ir jaunimo dailės mokyklos bei Vilniaus J. Vienožinskio dailės mokyklos mokytojas. Parodose dalyvauja nuo 1982 m. Daugiau kaip 20 personalinių tapybos parodų surengta Lietuvoje ir užsienyje. Eksponavo savo darbus keturiasdešimtyje respublikos ir tarptautinių parodų. Dailininko kūrinių yra įsigiję Lietuvos dailės muziejus, Kauno M. K. Čiurlionio dailės muziejus, daugelis užsienio muziejų, privatūs kolekcininkai. Filmo „Miškais ateina ruduo“ (1990 m.) kūrybinės grupės narys, dailininkas statytojas. VIII-osios Pabaltijo tapybos trienalės laureatas. Vienas geriausių tapybos mokytojų Vilniuje, „spalvų magas“, koloristikos meistras, puikus siužetininkas. 1995 m. jam buvo skirta aukščiausio laipsnio valstybės stipendija (1995–1997).
Pasak dailėtyrininkų, visi jo darbai – originalių spalvų, kupini subtilumo, jautraus prisilietimo, todėl kiekvienas paveikslas ryškus ir išsiskiriantis. Kurdamas emocionalius, ekspresyvius ir spontaniškus darbus, A. Skačkauskas tęsė lietuviškąsias meno tradicijas. Algio Skačkausko kūriniuose svarbi mito tema, muzikalumas, labiausiai ryškėjantis kompozicijose moters tema, perteiktas kūno ritmikos, spalvingų niuansų ir erdvės suvokimo įvairove.
Lietuvos dailininkų sąjungos narys, dailininkų grupės „24“ narys.
Algis Skačkauskas kūrė eilėraščius, kurie glaudžiai susiję su jo tapyboje pastebimais motyvais, taip pat yra populiarios dainos „Anzelmutė“ autorius, kurią sukūrė dar būdamas moksleivis.
Žmona Roma, Respublikinės M. Mažvydo bibliotekos skyriaus vedėja. Sūnūs Julius (g. 1982 m.), Jonas (g. 1985 m.).
Menininkas palaidotas Vilniuje, Antakalnio kapinėse, Menininkų kalnelyje.
Airatas Mardejevas

Airatas Mardejevas (g. 1987 m. sausio 1 d., Naberežnyje Čelnai) – Rusijos ralio reido sunkvežimių lenktynininkas. Pirmą kartą Dakaro ralį laimėjo 2015 m. vairuodamas „Kamaz“ sunkvežimį. A. Mardejevo tėvas Ilgizaras Mardejevas taip pat buvo ralio reido lenktynininkas.
Irena Eitminavičiūtė

Biografija

1950 m. baigė Šiaulių 2-ąją mergaičių gimnaziją, 1955 m. – Vilniaus universitetą, 1958 m. – Biologijos instituto aspirantūrą, apgynė disertaciją „Lietuvos oribatidai“, biologijos mokslų kandidatė. 1982 m. TSRS mokslų akademijos A. Severcovo gyvūnų evoliucinės morfologijos ir ekologijos institute apgynė disertaciją „Dirvožemio bestuburių gyvūnų kompleksų formavimosi dėsningumai velėninių jaurinių dirvožemių zonoje antropogeniniame poveikyje“, biologijos mokslų daktarė.
Nuo 1955 m. dirba Ekologijos institute (iki 1989 m. veikė kt. pavadinimais), 1958–1960 m. Zoologijos ir parazitologijos instituto jaunesnioji mokslo darbuotoja, 1960–1968 m. vyresnioji mokslo darbuotoja, 1968–1982 m. Bestuburių zoologijos sektoriaus, nuo 1989 m. Dirvožemio ekologijos laboratorijos vadovė. Nuo 1993 m. Vilniaus universiteto dėstytoja, nuo 1995 m. profesorė. Nuo 1991 m. Lietuvos mokslų akademijos narė ekspertė. Mirė 2016 m. sausio 22 d. Vilniuje

Mokslinė veikla

Lietuvoje išplėtojo pedobiologinius tyrimus, įvertino antropogeninių ir klimatinių veiksnių poveikį zoocenozėms, tiria dirvožemio bestuburių ir mikromicetų kompleksus.
Ašdodas

Istorija

Miestas minimas dar XVII a. pr. m. e. – tai vienas seniausių pasaulio miestų, 13 kartų minimas Biblijoje.
Jaunimo neformalus ugdymas

Jaunimo politika ir jaunimo neformalus ugdymas

Jaunimo neformalus ugdymas yra dalis jaunimo politikos, todėl jo veikloje siekiama įgyvendinti bendruosius jaunimo politikai galiojančius principus.
Jaunimo politika – kryptinga veikla, kuria sprendžiamos jaunimo problemos ir siekiama sudaryti palankias sąlygas formuotis jauno žmogaus asmenybei bei jo integravimuisi į visuomenės gyvenimą, taip pat veikla, kuria siekiama visuomenės ir atskirų jos grupių supratimo bei tolerancijos jauniems žmonėms. Jaunimo politiką reglamentuoja Lietuvos jaunimo politikos pagrindų įstatymas.
Integralinis socializmas

Integralinis socializmas – pasipriešinimo darbininkų judėjimo susiskaldymui teorija, išplėtota O. Bauerio darbuose, kuria siekiama suderinti abi kryptis, atsisakant ir grynai revoliucinių, ir grynai reformistinių nuostatų. Ši teorija buvo ypač svarbi, kylant fašizmo pavojui, tačiau darbininkų judėjimo vienybės buvo siekiama ir 1968-80 metais, kai Europos komunistai, nusivylę Tarybų sąjungos „socializmu“, pradėjo ieškoti kito kelio (eurokomunizmas), o socialdemokratai patyrė keletą pralaimėjimų savo valstybėse.
Girelė (Jonava)

Girelė – Jonavos miesto dalis, gyvenamasis-pramoninis mikrorajonas miesto šiaurės rytuose, prie Baldininkų ir Jonavos miškų urėdijos gyvenvietės. Įsikūręs AB „LESTO“ Kauno regiono Jonavos klientų aptarnavimo skyrius (Girelės g. 6). Nuo 1974 metų veikia Girelės rajoninė katilinė. Ją eksploatuoja AB „Jonavos šilumos tinklai“. Greta yra Girelka, Jonavos žydų genocido vieta.

Istorija

1941 m. Girelės miške buvo sušaudyti 552 Jonavos žydai, 497 vyrai ir 55 moterys.
2013-2014 m. Jonavos rajono savivaldybės administracija pastatė Nakvynės namus Girelės g. 1B (supaprastinto atviro konkurso būdu; pirkimo Nr. 137244).

Nakvynės namai

Finansavimas gautas iš Europos Sąjungos 2007–2013 metų struktūrinių fondų (1 mln. 541 tūkst. litų finansavimas skirtas ES pagal Sanglaudos skatinimo veiksmų programos prioritetą „Viešųjų paslaugų kokybė ir prieinamumas: sveikatos, švietimo ir socialinė struktūra“). Dar 271 981 litą skyrė Jonavos rajono savivaldybė iš savo biudžeto.
2012 metais paskelbtą viešųjų pirkimų konkursą laimėjo vietos statybos organizacija „Jonavos ranga“.
2013 metų vasario mėnesį bendrovė gavo leidimą objekto statybai. Darbus buvo numatyta baigti iki birželio mėnesio. 2013 metais Girelės gatvėje buvo pradėti statyti nauji Nakvynės namai. Rangovas nesutiko duoti garantijų, kad pratęsus sutartį objektas bus atiduotas laiku.
2013 metų liepos mėnesį Savivaldybė nutraukė sutartį su „Jonavos ranga“, laimėjusia viešųjų pirkimų konkursą. Naujo konkurso metu laimėtojais pripažinti jungtinės veiklos partneriai – UAB „BrikSan“ ir UAB „Gelsauga“ konsorciumas.
Antifrizas

Antifrizas – medžiaga, mažinanti vandens užšalimo temperatūrą. Antifrizu vadinamas ir paruoštas mišinys (aušalas), kurio užšalimo temperatūra žemesnė negu vandens.
Antifrizų veikimas paremtas reiškiniu, kai vandenyje ištirpusios medžiagos mažina vandens užšalimo temperatūrą.
Alena Karazijienė

Biografija

Gimė ir augo žinomoje Landsbergių-Žemkalnių šeimoje. Tėvai: architektas Vytautas Landsbergis-Žemkalnis ir gydytoja oftalmologė Ona Jablonskytė-Landsbergienė; broliai: Australijos lietuvių bendruomenės veikėjas Gabrielius Žemkalnis-Landsbergis ir Lietuvos politikas, visuomenės veikėjas Vytautas Landsbergis. Alena Landsbergytė-Žemkalnytė Vilniaus universitete studijavo lietuvių ir prancūzų kalbas, vėliau dirbo mokytoja Vilniaus aukštesniojoje technikos mokykloje. Aktyviai dalyvavo M.K.Čiurlionio šokių ir muzikos ansamblio veikloje. 1944 m. su vyru Gediminu Karazija pasitraukė į Vokietiją po to į Austriją. Emigracijoje su M.K.Čiurlionio ansambliu koncertavo tautiečiams – dirbo koncertų pranešėja.
1949 m. Karazijų šeima emigravo į Australija. A.Karazijienė dirbo „Australijos lietuvio“ laikraštyje, straipsnius vaikams pasirašydavo Tetos Rūtos slapyvardžiu. 1954 m. Raitono mergaičių mokykloje Melburne pradėjo dėstyti prancūzų ir vokiečių kalbas, vėliau įsidarbino technikos bibliotekoje. Melburno universitete baigė pedagogikos studijas. Kai 1971 m. Viktorijos valstijos mokyklose leista mokyti lietuvių kalbos kaip dalyko, A.Karazijienė šią discipliną dėstė šeštadieninėje modernių kalbų mokykloje.
Alena Karazijienė buvo aktyvi Australijos lietuvių bendruomenės narė. Ji vadovavo „Klumpakojo“ tautinių šokių kolektyvui, australiečiams skaitė paskaitas Lietuvos istorijos, kultūros ir tautosakos temomis. 1975–1992 m. vedė lietuviškas laidas radijo stotyje „3EA“, tautiečių jaunimą mokė gimtosios kalbos Jaunimo kongreso stovyklų metu. Nuo 1988 m. buvo Vilniaus universiteto Mokslinės bibliotekos bičiulių organizacijos viena iš vadovių, talkindavo rengiant Australijos lietuvių dienas ir skautų stovyklas. Būdama pensininke parašė kelias knygas.
Naugarduko rajonas

Geografija

Ribojasi su Kareličių, Zietelos, Lydos, Vijos rajonais Gardino srityje, taip pat Bresto srities Baranovičių rajonu ir Minsko srities Stolpcų rajonu. Teritoriją užima Naugarduko aukštuma ir Nemuno aukštupio žemuma. Pagrindinė upė – Nemunas. Taip pat telkšo turistų mėgiamas Svitjazio ežeras. Miškingumas – 41,5 %.
Antanas Bučinskas

Antanas Bučinskas (g. 1946 m. sausio 6 d. Bagamolai, Viduklės valsčius) – Lietuvos politologas, humanitarinių mokslų daktaras.

Biografija

1961 m. baigė Raseinių raj. Bagdonavos septynmetę mokyklą, 1965 m. baigė Raseinių rajono Viduklės vidurinę mokyklą. 1972 m. baigė Vilniaus universitetą. 1981 m. istorijos mokslų kandidatas.
1965–1971 m. dirbo mokytoju Viduklės vidurinės mokyklos, 1971–1973 m. Šiaulių F. Žemaičio vidurinėje mokyklos mokytojas. 1977–1990 m. Šiaulių pedagoginio instituto Klaipėdos fakulteto, nuo 1991 m. Klaipėdos universiteto dėstytojas, 1994–1999 m. Politologijos katedros vedėjas, 1998-2018 m. Socialinių mokslų fakulteto dekanas; nuo 1986 m. docentas. Nuo 2018 m. rugsėjo mėn. iki 2019 m. birželio mėn. Socialinių ir humanitarinių mokslų fakulteto dekano patarėjas.
Klaipėdos universiteto tarybos mokslinis sekretorius, Senato narys, Socialinių mokslų fakulteto tarybos narys. Nuo 1989 m. sausio mėn. iki 1990 m. balandžio mėn. nenutraukdamas darbo aukštojoje mokykloje dirbo LKP Klaipėdos miesto komiteto sekretoriumi. 1998 m. Lietuvos socialdemokratų partijos, 2008 m. narys. 2014 m. dalyvavo Klaipėdos universiteto rektoriaus rinkimuose.

Mokslinė veikla

Pagrindinės mokslinės veiklos kryptys: pilietinės visuomenės formavimasis ir šiuolaikinės politikos ištekliai Lietuvoje.

Šeima

Sutuoktinė Irena, dukros Rūta, Ieva.
Maduonos savivaldybė

Istorija

Savivaldybė sudaryta 2009 m. reformos metu iš Maduonos rajono dalies.
Anicetas Kunčius

Anicetas Kunčius (1935 m. kovo 10 d. Kaune – 1990 m. lapkričio 12 d. ten pat) – Lietuvos dainininkas (baritonas).

Biografija

Žmona Aldona Mikšytė, sūnus Herkus Kunčius. 1961 m. baigė Lietuvos konservatoriją, solinio dainavimo mokytojai Kipras Petrauskas, Aleksandra Staškevičiūtė.
Nuo 1961 m. Kauno muzikinio teatro solistas. Sukūrė apie 90 vaidmenų, tarp jų ir operinių. Koncertavo Kanadoje, Vokietijoje, Latvijoje, Baltarusijoje, Tadžikijoje. Palaidotas Petrašiūnų kapinėse.
Jonas Mačiulis (1919)

Biografija

Baigęs gimnaziją įstojo į Vytauto Didžiojo universitetą studijuoti lietuvių kalbą ir literatūrą. 1951 m. baigė Vilniaus universiteto Istorijos ir filologijos fakultetą. Mokytojavo Garliavos vidurinėje mokykloje. Nuo 1969 m. Centrinio valstybinio literatūros ir meno archyvo direktorės pavaduotojas. 1973–1983 m. Vilniaus rašytojų memorialinio muziejaus direktorius.

Kūryba

Parašė dokumentinių apybraižų (rinkiniai „Augo diemedis“ apie Petro Cvirkos vaikystę, „Iš dienų tėkmės“ apie Kristijoną Donelaitį, Petro Cvirkos motiną, Ievą Simonaitytę ir Antaną Jušką).
Romane „Troškulys“ (1977 m., 2 leid. 1995 m.) kronikinio pasakojimo stiliumi vaizduojamas baudžiavos laikų kaimas, vyrauja socialinė buitinė tematika. Romane „Bėga upės krantai“ aprašomas sielininkų gyvenimas po baudžiavos panaikinimo; būdingas sodrus praeities koloritas, lakus pasakojimo stilius, romantinė nuotaika.
2009 m. Šilko kelio ralis

Dalyviai

Automobilių klasėse dalyvauja 51 dalyvis. Favoritais šioje klasėje laikomi Dakaro ralio dalyviai su Volkswagen automobiliais - Giniel De Villiersas iš PAR, ispanas Carlos Sainzas, Markas Milleris iš JAV ir Nasser Al-Attiyah iš Kataro. Tarp dalyvių yra ir du Lietuvos atstovai - Arūnas Lekavičius ir Aurimas Lekavičius lenktyniaus Mitsubishi automobiliu, o Benediktas Vanagas ir Saulius Jurgelėnas - Oscar bagiu. Dar vienas lietuvis, Antanas Juknevičius, važiuos ekipaže kartu su Kazachstano atstovu Andrėjumi Stepanovu.
Sunkvežimių kategorijoje varžėsi 20 ekipažų. Čia taip pat lyderiais buvo laikomi Dakaro ralio dalyviai - rusų Firdau Kabirovo, Vladimir Chagino, olando Gerard De Rooy ir Aleis Loprais iš Čekijos ekipažai.

Rezultatai

Viso ralio metu dominavo visi 4 VW ekipažai. Likus iki finišo keliems etapams sugedo Nasser Al-Attiyah automobilis, tad pirmose vietose liko trys VW automobiliai. Nugalėtoju bendroje įskaitoje tapo ispanas Carlos Sainzas. Antras liko amerikietis Milleris, trečias - De Villiersas iš PAR. Puikiai viso ralio metu atrodė Benedikto Vanago ekipažas - vieną etapą jie sugebėjo atsilikti tik nuo VW automobilių. Galutinėje įskaitoje šis lietuvių ekipažas liko 8 vietoje. Juknevičiaus ekipažas užėmė 15, Lekavičiaus - 31 vietą. Iš 51 ekipažo finišą pasiekė 34 automobiliai.
Sunkvežimių klasėje puikiai atrodė Kamaz ekipažai - rusai Firdausas Kabirovas ir Vladimiras Čiaginas. Pastarasis ilgą laiką buvo lenktynių lyderis, tačiau gedimas ralio viduryje privertė prarasti daug laiko, tad pergalė atiteko Kabirovui. Bendroje įskaitoje nuo ruso atsilikęs daugiau nei valanda liko olandas De Rooy, trečias liko Tatra vairuojantis čekas Karel Lopraisas. Iš 20 ekipažų šioje klasėje finišą pasiekė 14.
Sergejus Jeseninas

Kūryba

Tais laikais Sergejus Jeseninas buvo vienas žinomiausių poetų Rusijoje. Buvo parašęs ir keletą prozų, apysakų, poemų ir pasveikinimų.
Archaeologia Lituana

Archaeologia Lituana – Vilniaus universiteto Archeologijos katedros iliustruotas tęstinis leidinys, kasmet po vieną tomą leidžiamas nuo 1999 m. Vilniuje.

Leidinys

Straipsniai spausdinami lietuvių, anglų, vokiečių, prancūzų ir rusų kalbomis. Leidinyje bendradarbiauja įvairių šalių archeologai. „Archaeologia Lituana“ skelbia straipsnius apie Lietuvos ir baltų archeologiją, mokslinių darbų recenzijas bei mokslinio gyvenimo kroniką.
Atsakingasis redaktorius Mykolas Michelbertas.
FK Futbolo broliai

Istorija

FK Futbolo Broliai įsikūrė 2015 m. dalyvavo SFL D diviziono varžybose. 2016 kovojo C divizione, o 2017 m. B divizione.
Jų pagrindinis rėmėjas logistikos bendrovė "Railana", todėl klubas vadinasi "Futbolo Broliai" ir didelėmis raidėmis pridedamas žymuo RAILANA.
Komanda žaidžia VRFS pirmenybėse.
Žmonės (žurnalas)

Žmonės – lietuviškas savaitinis žurnalas, leidžiamas nuo 2000 m.
Žurnale rašoma apie Lietuvos ir užsienio televizijos ir kino „žvaigždžių“, menininkų, sportininkų, politikų, verslininkų, pramogų pasaulio atstovų ir kitų žymių žmonių gyvenimą. Taip pat – apie savaitės renginius, koncertus, vakarėlius, šventes ir pristatymus. Žurnalas leidžiamas kiekvieną ketvirtadienį. Nuo 2005 m. leidžiama ir elektroninė žurnalo versija. Leidėjas: UAB „Media bitės“.
Ateities spindulys (Utena)

Istorija

Tiražas 1989 m. – 1000 egz., 1992 m. – 300 egz. Išleista 15 numerių.
Propagavo ateitininkų idėjas, spausdino rašinius katalikiško ir tautinio jaunimo auklėjimo klausimais.
Redagavo R. Valytė.
Marionečių teatras (Kaunas)

Marionečių teatras – 1934–1936 metais Kaune veikęs lėlių teatras. Įkūrėjai Stasys Ušinskas ir Petras Zulonas, kompozitorius Viktoras Kuprevičius. Teatre buvo naudojama 20 lėlių, suvaidinta apie 50 spektaklių.
Pikas (sala)

Pikas (portug. Ilha do Pico) − sala Atlanto vandenyne, Azorų salyne. Priklauso Portugalijai.
Salos plotas – 447 km². Gyventojų − 14 806 (2001 m.). Aukščiausias salos taškas − Piku ugnikalnis (2351 m). Piko salos ilgis – 42 km, o plotis – 15 km. Svarbiausia gyvenvietė – Madalena.
Salos gyventojai augina vynuogynus ir užsiima turistų aptarnavimu. Iki 1980 m. sala garsėjo kaip banginių medžioklės centras. Netoli Piko salos yra daug gilių Atlanto vandenyno gelmių.
Bogdanas Stefanovičius

Bogdanas Stefanovičius (g. 1977 m. liepos 9 d.) – Serbijos futbolininkas, vartininkas.

Biografija

Karjerą pradėjo Sparta Praha klube, vėliau žaidė Slovakijos klubuose. 2007–2008 m. sezonais žaidė Panevėžio „Ekrane“.
Geležinkelių pajėgos

Geležinkelių pajėgos (rus. железнодорожные войска) – speciali kariuomenės rūšis, kuri tiesia, remontuoja, eksploatuoja, techniškai remia bei saugo karinėms reikmėms naudojamas geležinkelio linijas.

Rusijos geležinkelio dalinių istorija

Pirmieji geležinkelio kariuomenės daliniai buvo suformuoti 1851 m. Rusijoje. Imperatoriaus Nikolajaus I įsakymu buvo suformuota 14 atskirųjų karinių darbininkų, 2 konduktorių ir 1 telegrafistų kuopos. Bendras jų personalo skaičius buvo 4340 žmonių. Šių dalinių uždavinys buvo Sankt-Peterburgo - Maskvos geležinkelio linijos kelių, pervažų, tiltų priežiūra ir apsauga.
1870 m. sukūrus inžinerinę kariuomenę geležinkelio daliniai įėjo į jos sudėtį, pradžioje kaip geležinkelio komandos, o nuo 1876 m. - kaip geležinkelio batalionai.

Rusijos-Turkijos karo (1877-1878 m.) metu geležinkelio daliniai nutiesė geležinkelio liniją Benderai-Galacas, kurią patys prižiūrėjo ir eismą kuria užtikrino.
1908 m. geležinkelio daliniai sudarė atskirą geležinkelių kariuomenę, buvo pavaldūs Rusijos Generalinio štabo karinio susisiekimo tarnybai.
Pirmojo pasaulinio karo metais Rusijos geležinkelio daliniai nutiesė apie 300 km plačios vėžės ir iki 4000 km siauros vėžės geležinkelio linijų. Suremontavo virš 4600 km geležinkelio sankasų ir beveik 5000 km geležinkelio sistemos telefono ir telegrafo linijų.
TSRS ginkluotosiose pajėgose geležinkelio kariuomenė irgi buvo.
Suirus TSRS Geležinkelio kariuomenę išlaikė Rusijos ir Baltarusijos ginkluotosios pajėgos. Geležinkelio kariuomenė yra ir Kinijos ginkluotosiose pajėgose.
Dabar Rusija turi keturis geležinkelio kariuomenės korpusus (štabai Smolenske, Volgograde, Jekaterinburge ir Chabarovske).
Gudison parko stadionas

Istorija

1892 m. rugpjūčio 24 d. oficialiai buvo atidarytas. 1892 m. rugsėjo 3 d. buvo sužaistos pirmos lygos varžybos, prieš Nottingham Forest FC. Rungtynės baigėsi lygiosiomis, rezultatu 2–2. Pirmą pergalę Everton iškovojo sutriuškinęs Newton Heath rezultatu 6–0.
Petras Viščinis

Biografija

1934 m. baigė Vytauto Didžiojo gimnaziją Vilniuje, 1943 m. – teisės studijas Vilniaus universitete. 1935-1937 m. Vilniaus lietuvių studentų sąjungos pirmininkas, Vilniaus lietuvių tautinio komiteto narys. Už įvairiapusę lietuvišką veiklą lenkų okupacinės administracijos nekartą buvo persekiotas.
Dirbo žurnalo „Lietuviškas baras“ redakcijoje, nuo 1941 m. kartu su V. Martinkėnu – „Eltos“ Vilniaus skyriuje. 1944 m. pasitraukė į Vokietiją. Ravensburge rotatoriumi leido kasdienį biuletenį „Naujausios žinios“. 1949 m. atvyko į JAV, gyveno Broktone. Įsijungė į Tremtinių komiteto veiklą, kurį laiką buvo jo pirmininku, įsteigė šeštadieninę lituanistikos mokyklą. Dirbdamas fabrike darbininku, laisvalaikiu 1954 m. įkūrė lietuvių visuomeninę kultūrinę radijo programą „Laisvės varpas“, kuriai iki 1995 m. pavasario vadovavo. Nuo 1970 m. VLIK'o pavedimu rengė laidas Sibiro lietuviams, kurias iš Filipinų transliavo radijo stotis „Veritas“. Organizavo išeivių lietuvių dailininkų parodas, koncertus. Vienas iš stambių Lietuvių Fondo rėmėjų, Fondo Bostono ir apylinkių įgaliotinis. 1996 m. grįžo į Lietuvą, apsigyveno Druskininkuose.  Kuriamam Druskininkų miesto muziejui Petras ir Miroslava Viščiniai padovanojo sukauptą kolekciją: paveikslus, knygas, „Laisvės Varpo“ radijo garso įrašus.
Tamara Buchienė

Biografija

1949–1950 m. Vilniaus universiteto dėstytoja. 1953–1956 m. Lietuvių kalbos ir literatūros instituto mokslo darbuotoja. 1957–1967 m. Varšuvos universiteto dėstytoja. 1968–1969 m. tobulinosi ir skaitė lituanistikos paskaitas Paryžiaus ir Čikagos universitetuose.

Mokslinė veikla

Tyrė Seinų ir Suvalkų apylinkių lietuviškus vietovardžius ir asmenvardžius, lietuvių kalbos istorijos ir dabartinės lietuvių kalbos gramatikos dalykus, K. Donelaičio raštų kirčiavimą ir fonologiją. Domėjosi gotų kalba.
Antanas Staugaitis

Biografija

Brolis Justinas Staugaitis. Mokėsi gimtajame kaime, buvo pasirinkęs siuvėjo amatą, 4 metus mokėsi Varšuvos amatų mokykloje. Jaunystėje draugavo su Vincu Kudirka. Grįžęs į Lietuvą gyveno Marijampolėje, platino lietuvišką spaudą, dalyvavo lietuviškų draugijų „Žiburys“, „Žagrė“, „Blaivybė“, „Gabija“ veikloje. XIX a. pabaigoje – XX a. pradžioje bendradarbiavo lietuvių leidiniuose „Šaltinis“, „Tėvynės sargas“, „Ūkininkas“, „Vilniaus žinios“, „Viltis“, „Žiburys“. 1909 m. Marijampolėje įsteigė Krikščionių darbininkų draugiją, tapo jos centro komiteto pirmininku.
1917 m. – Vilniaus konferencijos dalyvis. 1920 m. gegužės 15 d. – 1922 m. lapkričio 13 d. Steigiamojo Seimo atstovas, išrinktas I (Marijampolės) rinkimų apygardoje. Priklausė Lietuvos krikščionių demokratų partijos frakcijai. 1923 m. birželio 5 d. – 1926 m. birželio 2 d. Antrojo Seimo atstovas.
1922–1931 m. ir 1941–1944 m. Marijampolės miesto burmistras.