google/wiki40b huggingface dataset:
Padelio tenisas

Padelio tenisas – rakečių sporto rūšis.
Aikštę iš šonų juosia tinklas, o galuose įrengtos betono arba grūdinto stiklo sienos. Žaidėjai gali toliau mušti nuo sienų atšokusius kamuoliukus, kad pergudrautų savo oponentus. Taškų skaičiavimo sistema perimta iš teniso.
Padelio tenisas kilo iš Meksikos. Pirmosios rungtynės sužaistos 1969 m.

Lietuvoje

2014 m. sausį įsteigta Lietuvos padelio teniso federacija. Jos steigėjas – Šarūnas Marčiulionis, pirmasis federacijos prezidentas – Andrejus Zadneprovskis.
Redmondas

Istorija

Teritorijoje Šiaurės Amerikos indėnų gyventa dar prieš 6000 metų. Pirmieji naujakuriai iš Europos atsikėlė XIX a. 8-ajame dešimtmetyje. Jie įsikurdino prie Samamišo (angl. Sammamish) upės. Upėse ir upeliuose buvo taip gausiai žuvies, kad gyvenvietė buvo pavadinta Salmonbergu (angl. Salmonberg). Vėliau, 1881 m. įkūrus pašto skyrių, pavadinimas buvo pakeistas į Melrouzą (angl. Melrose), o 1883 m. dar kartą pervadinta į Redmondą. Be žūklės, taip pat klestėjo ir miško ruoša. Gyventojų skaičiui pasiekus 300, Redmondui 1912 m. buvo suteiktas miesto statusas.
XX a. pirmojoje pusėje miestelį užklupo sunkmetis. Dėl prohibicijos užsidarė daug smuklių, tad miestas neteko pajamų. Dėl ekstensyvios miško ruošos suretėjo miškai, todėl užsidarė ir lentpjūvės. Laimei iškirsta žemė tiko žemdirbystei, kuri greitai tapo pagrindine ūkio šaka ir gyventojams padėjo iškęsti Didžiąją Depresiją. Antrojo pasaulinio karo metais Redmonde pradėta vystyti laivų statybos pramonę.
Po karo miestas ėmė sparčiai augti prisijungdamas aplinkines gyvenvietes. XX a. pab. prasidėjo ekonominis bumas.

Geografija

Redmondas vakaruose ribojasi su Kirklandu, pietuose su Belvju ir pietryčiuose su Samamišu. Kingo apygarda plyti šiaurėje ir rytuose. Miesto centras išsidėstęs tuoj į šiaurę nuo Samamišo ežero; miegamieji rajonai driekiasi į šiaurę ir vakarus nuo ežero. Į šiaurę nuo ežero, palei vakarinį miesto centro pakraštį teka Samamišo upė.
Mykolas Glebavičius

Biografija

1500 m. dalyvavo mūšyje prieš Maskvos kunigaikštystę, jo pulkui vadovavo Konstantinas Ostrogiškis. Po Vedrošos mūšio 1500 m. pateko į nelaisvę, kur išbuvo iki 1511 metų. Grįžęs iš nelaisvės tapo Slanimo ir Drohičino seniūnu. 1513 m. dar kartą dalyvavo mūšyje prieš Maskvą. Žuvo 1514 m. gindamas Smolensko tvirtovę nuo Maskvos Didžiosios Kunigaikštystės.
Interaktyvių menų bei mokslų akademija

Interaktyvių menų bei mokslų akademija (angl. Academy of Interactive Arts & Sciences, AIAS) – kompiuterinių žaidimų pramonės specialistų ne pelno organizacija, rengianti kasmetinius „Interactive Achievement Awards“ apdovanojimus. 2012 m. IAA apdovanojimai buvo pervadinti į „D.I.C.E“ apdovanojimus. Tarp akademijos narių yra pramonės specialistų ir tik tam tikri akademijos nariai, atitinkantys minimalius kriterijus, gali balsuoti už geriausią metų pramoginę programinę įrangą.

Istorija

AIAS 1992 m. įkūrė Andrew Zucker. Subūrus apie 400 narių, kurių tarpe buvo vadovų tiek iš žaidimų, tiek iš pramogų industrijų, bei 40 asmenų tarybą, susidedančią iš įžymių pramonės lyderių, tokių kaip Timothy Leary, AIAS 1994 m. surengė pirmąją televizija transliuotą apdovanojimų ceremoniją, skirtą kompiuterinių žaidimų pramonei, kuri transliuota gyvai iš „Universal Studios Hollywood“ patalpų TBS kanalu. 1995 m. surengta antroji kasmetinė ceremonija tapo pirmąja apdovanojimų programa, transliuota internetu, bravo.com tinklalapyje, bei tuo pat metu seseriniu televizijos tinklu „Bravo“. Kaip iš pradžių ir įsivaizdavo Andrew Zucker, AIAS turėjo tapti tiltu, sujungsiančiu Silicio slėnį su Holivudu, tokiu būdu tarnaujant kaip terpė diskusijų forumui tarp specialistų tiek technologijų, tiek pramogų srityje. Sprendimus priimdavo nepriklausomi auditoriai „PricewaterhouseCoopers“. AIAS taip pat pagelbėjo suorganizuoti daugybė renginių kitoms organizacijoms, kaip kad Academy of Television Arts and Sciences, Directors Guild of America ir Women in Film.
Po to, 1996 m., AIAS buvo įkurta kaip ne pelno organizacija, remianti kompiuterinių ir videožaidimų pramogų rinką, organizuodama kasmetinį „D.I.C.E.“ suvažiavimą, kuriame nuo 1998 m. rengiama „Interactive Achievement Awards“ apdovanojimų ceremonija.
Vaižgantas Kirlys

Biografija

1959 m. baigė Vilniaus universitetą. 1959–1961 m. Nidos jūrų hidrometeorologijos stoties inžinierius okeanologas, vadovavo Kuršių marių hidrodinaminiams tyrimams. 1961–1963 m. LSSR MA Geologijos ir geografijos instituto, nuo 1963 m. LSSR MA Geografijos skyriaus mokslo darbuotojas. 1966 m. geografijos mokslų kandidatas.  1970–1990 m. Zoologijos ir parazitologijos instituto Geografijos skyriaus, 1990–1994 m. Geografijos instituto Baltijos jūros krantotyros sektoriaus vadovas.

Mokslinė veikla

Tyrė plūsmo srauto, kaip paplūdimį formuojančio veiksnio, ypatybes, kranto zonos hidrodinamiką, morfodinamiką ir nešmenų pasiskirstymą. 1976–1979 m. dalyvavo krantų dinamikos tyrimuose – Baltijos jūros (Gdanskas) ir Juodosios jūros (Varna ir Eupatorija). Lietuvos ir užsienio valstybių (Bulgarija, Japonija, Lenkija, Rusija, Švedija, Vokietija) leidiniuose paskelbė daugiau kaip 100 straipsnių iš jūros krantotyros.
Pionas

Hipotezė ir atradimas

1935 m. japonų fizikas H. Jukava iškėlė hipotezę, kad nukleonai branduolyje sąveikauja keisdamiesi ypatingomis dalelėmis, kurių masė 200–300 kartų didesnė už elektronų masę.
DJ BoBo

Biografija

Peter René Baumann gimė italo Luigi Cipriano ir šveicarės Ruth Baumann šeimoje. Kaip šokių muzikos prodiuseris sėkmės susilaukė su singlu „Somebody Dance with Me". Netrukus dainų dešimtukuose išpopuliarėjo ir kiti jo singlai – „Keep on Dancing" ir „Take Control". Nuo 1992 iki 2007 metų DJ BoBo buvo sukūręs 27 į dešimtukus Šveicarijoje ir Vokietijoje pakliuvusius singlus.
DJ BoBo albumai labiausiai populiarūs Europoje (daugiausiai gimtojoje Šveicarijoje, Vokietijoje, taip pat Bosnijoje ir Hercegovinoje, Izraelyje ir Šiaurės Amerikoje.

Eurovizijos dainų konkursas 2007

2007 m. DJ BoBo dalyvavo Eurovizijos dainų konkurse su daina „Vampyrai gyvi" (Vampires are alive) ir pusfinalyje užėmė 20 vietą iš 28 dalyvių, todėl nepateko į konkurso finalą.
Žukovo ordinas

Žukovo ordinas (rus. орден Жукова) – karinis Rusijos Federacijos valstybinis apdovanojimas. Ordinas įsteigtas 1994 m. gegužės 9 d. Rusijos prezidento įsakymu ir skirtas apdovanoti aukštuosius karininkus (įskaitant pulkininkus) už nuopelnus planuojant stambias karines operacijas ir joms vadovaujant. Apdovanojama ir už tokius nuopelnus Didžiojo Tėvynės karo metais.
Rusijos valstybinių apdovanojimų hierarchijoje prieš Žukovo ordiną eina ordinas „Už nuopelnus Tėvynei“, po jo – Narsumo ordinas.
Pirmieji 15 karininkų šiuo ordinu buvo apdovanoti 1995 m. balandžio 25 d. Iš viso juo apdovanota 100 karininkų.

Ordino aprašymas

Žukovo ordino ženklas sudaro dantytas sidabrinis keturkampis suapvalintais kampais su spindulių reljefu, už kurio kraštinių išsikiša keturi skydai, sudarantys lygiagalį didesnio skersmens kryžių. Skydai sidabriniai, paauksuotais kraštais, padengti raudonu emaliu.
Ordino centrinėje dalyje sidabrinis auksuotas 24 mm skersmens medalionas, padengtas žydru emaliu. Viršutinėje medaliono dalyje puslankiu išlenktas auksuotas užrašas Георгий Жуков (Georgijus Žukovas). Medalione yra auksuotas sidabrinis reljefinis Žukovo atvaizdas iki juosmens, apačioje įrėmintas lauro ir ąžuolo šakelėmis. Žukovas pavaizduotas 1945 m. munduru (kurie nustoti naudoti 1955 m.), su keturiais Aukso Žvaigždės medaliais.
Atstumas per horizontalų kryžiaus skersinį (horizontalius skydus) – 50 mm, atstumas per keturkampio įstrižainę – 45 mm.
Antrojoje ženklo pusėje srieginis strypelis su veržle, skirtas ženklui prie drabužio prisegti.
Žukovo ordino juosta – 24 mm skersmens šilkinio auksaspalvio muaro, jos viduryje eina 3 siauros Rusijos trispalvės spalvų (balta, mėlyna, raudona) juostelės po 4 mm pločio. Auksaspalvės dalys abipus vėliavų spalvos vidurio yra po 6 mm pločio.
Pavarpiai

Aplinkinės gyvenvietės

Adomaičiai – 1,5 kmVarniškės – 2 kmAkmenėlė – 1,5 kmToleikiai – 1 km
Islandijos demografija

Islandijos gyventojai kilę iš norvegų ir airių (norvegų atvežti vergovei) palikuonių.
Islandijos tauta nepaprastai vientisa. Pagal islandų vyriausybės statistiką, 99 % gyventojų gyvena miestietiškuose zonose ir 60 % gyvena Reikjavike ar aplinkiniuose rajonuose. Iš šiaurės germanų kalbų islandų kalba yra arčiausia senajai norvegų kalbai ir liko santykinai nepakitusi nuo XII amžiaus. Dėl savo mažo dydžio ir homogeniškumo, Islandija išlaiko visas artimai susietos bendruomenės charakteristikas.
Pagrindinė dalis gyventojų priklauso protestantiškai valstybinei ar kitoms liuteronų bažnyčioms. Likusi dalis katalikai ar kiti protestantai. Paskutiniu metu atgimsta ir legaliai atgaivinta senoji islandų religija – Ásatrúarfélagið.
Jonas Macevičius

Biografija

Brolis Kazys Macevičius. 1942–1943 m. 16-osios lietuviškosios šaulių divizijos pulko komjaunimo sekretorius. Nuo 1943 m. SSKP narys. 1943–1944 m. LLKJS CK ir Šiaurės srities komiteto sekretorius, „Žalgirio“ raudonųjų partizanų būrio komisaras. 1944–1946 m. LLKJS CK I-asis sekretorius. 1946–1950 m. SSRS AT deputatas. 1949 m. baigė Aukštąją partinę mokyklą prie VKP(b) CK, 1952 m. Visuomenės mokslų akademiją prie SSKP CK Maskvoje. 1952 m. filosofijos mokslų kandidatas. 1953 m. LSSR mokslų akademijos narys korespondentas. 
1952–1957 m. Respublikinės partinės mokyklos Filosofijos katedros vedėjas; nuo 1954 m. docentas. Mažosios lietuviškosios tarybinės enciklopedijos (t. 1 1966 m., t. 2 1968 m.) vyr. redaktoriaus pavaduotojas. 1963–1969 m. LSSR MA Filosofijos katedros vedėjas. 1969–1977 m. Filosofijos, teisės ir sociologijos skyriaus prie LSSR MA Istorijos instituto vadovas. Filosofijos, sociologijos ir teisės instituto įkūrimo vienas iniciatorių, 1977–1984 m. jo direktorius. 1984–1987 m. LSSR MA Visuomenės mokslų skyriaus akademikas sekretorius.
Paskelbė straipsnių Lietuvos filosofijos ir visuomeninės minties istorijos klausimais.
Szeged-Csanád Grosics Akadémia

Istorija

Klubas įkurtas 2011 m. Tuo metu vadinosi Szeged 2011 FC.
Szeged-Csanád Grosics Akadémia pavadinimu žinomas nuo 2019 m.

Stadionas

Namų rungtynes žaidžia „Grosics Akadémia Centerpálya“ stadione (Diuloje).
Griaužiai (Širvėna)

Istorija

Kaimas XX a. šaltiniuose (gyventojų surašymuose, administraciniuose-teritoriniuose žinynuose) nėra minimas. Lietuvos adresų registre 2009 m. rugsėjį jis taip pat dar nėra minimas, tačiau 2010 m. kovą jau įrašytas.
Baesa

Paveldas

Mieste labai gerai išsilaikiusi renesansinė architektūra: Baesos Švč. Mergelės Marijos Ėmimo Dangun katedra, kuri vizigotų laikais buvo Baesos vyskupijos centras, maurų laikais paversta mečete, perstatyta XVI a.; plateresko stiliaus miesto rotušė, 1533 m. įsteigtas universitetas (dabar – vidurinė mokykla), taip pat romaninė Šv. Kryžiaus bažnyčia, gotikinė Šv. Pauliaus bažnyčia (su politiko, teisininko Pablo de Olavidės kapu), Šv. Pranciškaus koplyčia (1538 m. pastatyto vienuolyno griuvėsiuose), puošnūs, maurų stiliaus bruožų Chabalkinto rūmai, Karolio V-ojo triumfo arka, keletas aikščių su fontanais. Dėl savo išskirtinio paveldo Baesa podraug su gretima Ubeda 2003 m. įtraukta į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą.

Istorija

Romėnų laikais gyvenvietė vadinta Beatija (lot. Beatia). Kraštą užkariavus vizigotams, miestas tapo vyskupijos centru. Vėliau čia įsitvirtino musulmonai. Baesa tapo taifos centru ir klestinčiu miestu, kuriame gyveno ~50 tūkst. žmonių. XIII a. Baesą užėmė ir sugriovė ispanai. XVI a. miestas vėl iškilo kaip tekstilės pramonės centras, garsėjęs košeniliniu dažymu. Tuo metu pastatyta daugelis įmantriųjų miesto statinių. XVII a. Baesos reikšmė sumenko, buvo verčiamasi javų auginimu ir alyvų aliejaus spaudimu.
Benino departamentai

Beninas administraciškai suskirstytas į 12 departamentų, šie savo ruožtu dalinami į komunas, kurių šalyje iš viso yra 77.
Iki 1999 m. Beninas buvo padalintas į 6 departamentus, bet tada įvykdyta reforma ir visi buvę departamentai išskirstyti į du naujus.
LSA

LSA (LA-111) – akaloidas sutinkamas sukutyje (Ipomoea). Poveikis primena LSD, tik yra apie 10 kartų silpnesnis. Dažniausiai vartojamas sukramtant sėklas, todėl sėklų prekybininkai dažnai užnuodija sėklas nenusiplaunančiomis medžiagomis, sukeliančiomis labai nemalonius pojūčius tokius kaip pykinimas ir vėmimas. Populiariausias „Purpurinis sukutis“ pats savaime turi ir toksinų, todėl dažniau kaip narkotikas vartojama retesnė trispalvio sukučio rūšis. Ši rūšis naudota senovės Amerikos religinėse apeigose.

Poveikis

Laukiami efektai panašūs kaip ir LSD, tik mažiau vizijų. Vizijos žinoma gali būti ir nemalonios. Emociniai efektai bei efektai psichikai panašūs į LSD, tik šiek tiek silpnesni.
Poveikis trunka nuo 4 iki 12 valandų. Neigiami efektai tai tik tai, kad sekančią naktį po vartojimo daug kam būna nemiga ir dėl to, kad valgomos sėklos, kurių paprastai žmonės nevalgo, galima tikėtis pykinimo.
Ratnyčios žydų kapinės

Istorija

Kapinės įrengtos XVIII a. pabaigoje. Veikė iki 1941 m. birželio mėn. Jose laidoti Ratnyčios ir Druskininkų žydų bendruomenių gyventojai.
XX a. 7 deš. jas bandyta sunaikinti, nemaža dalis antkapinių paminklų išvežta į Druskininkus šaltiniuotoms Ratnyčios upės žiotims išgrįsti.
Rūpinantis žydų kultūros paveldu, kapinės buvo sutvarkytos. Jose įrengtas paminklas su įrašais, primenančiais, kad čia veikė senosios žydų kapinės. Dalis nugriautų ir sudaužytų antkapinių paminklų grąžinta į kapines ir eksponuojama šiaurinėje jų dalyje. 2015 m. kapinėms suteikta teisinė apsauga, jos registruotos Lietuvos Respublikos nekilnojamųjų kultūros vertybių registre ir paskelbtos vietinio reikšmingumo lygmens kultūros paveldo objektu, turinčiu memorialinį vertingųjų savybių pobūdį.
Provokacija (1988 filmas)

Turinys

Jauna moteris Vanesa, ištekėjusi už turtingo vyro, po šio mirties paveldi ne tik pinigus, bet ir pareigą rūpintis šio paauglėmis dukterimis Kiki ir Vivi. Visos trys gyvena saloje, į kurią Vanesa pasikviečia buvusį meilužį, dabar tapusį profesoriumi, kad šis užsiimtų merginų rengimu artėjantiems egzaminams. Nuotaikos saloje ir namuose ne pačios geriausios, nes merginos ir pamotė nemėgsta ir niekina vienos kitas. Tarp Vanesos ir profesoriaus vėl užsimezga intymus ryšys, sukeliantis Kiki ir Vivi pavydą. Merginos nusprendžia atsikratyti pamote ir užrakina šią pirtyje, tuo sukeldami šiai širdies smūgį. Vanesa miršta ir merginos gali netrukdomi džiaugtis jos meilužio draugija, tačiau šio širdis taip pat neatlaiko meilės žaidimų ir merginos lieka dviese, paveldėjusios visus tėvo pinigus...
Žaidimai kelyje

Turinys

Patrikas – tolimųjų reisų vairuotojas, savo refrižeratoriumi gabenantis šaldytus produktus ir keliaujantis po šalį kartu su prijaukintu dingu. Gavęs užsakymą nugabenti mėsos krovinį, jis išsirengia į kelionę, kurioje nuolat per radiją girdi pranešimus apie policijos ieškomą žudiką. Kelyje jis vis sutinka žalią mikroautobusą ir ima įsivaizduoti, kad juo ir keliauja žudikas.
Pakeliui Patrikas paima pakeleivę – iš namų pabėgusią Pamelą, kuri taip pat įsitraukia į įsivaizduojamą medžioklę. Vienoje degalinėje pamatę, kad mikroautobusas taip pat čia sustojęs, o vairuotojo nėra, jie nutaria patikrinti kas yra viduje. Kol Patrikas sergsti tualeto duris, manydamas, kad vairuotojas viduje, Pamela įlenda į mašiną. Netrukus Patrikas supranta, kad tualete vairuotojo nėra, o išpuolęs į lauką neranda nei Pamelos, nei mikroautobuso. Jis puola vytis mašinos, tuo tarpu policija gauna anoniminį pranešimą, kad ieškomas žudikas vairuoja vilkiką ir juda maršrutu, atitinkančiu Patriko kelionę…
Arma

Istorija

Žinomas nuo 600 m. pr. m. e. Miesto statusas suteiktas 1995 metais, praėjus metams po karalienės Elžbietos II vizito.
Petras Gembickis

Petras Gembickis (1585 m. spalio 10 d., Gnieznas – 1657 m. liepos 14 d., Racibužas) – ATR valstybinis ir Romos-katalikų veikėjas, Karūnos didysis sekretorius (nuo 1633 metų), Premyšlio (1635–1642) ir Krokuvos vyskupas (1642–1657), Karūnos pakancleris (1635–1638), Karūnos didysis kancleris (1638–1643).

Biografija

Lenkijos bajorų Gembinskių giminės atstovas, herbo „Nałęcz“ savininkas. Poznanės pataurininkio Jono Gembinskio (m. 1602) ir Katerinos Celeckos sūnus. Broliai – Lucko vyskupas Andžejus (m. 1654), Chelmo vyskupas Jonas (1602–1675), Lečicko vaivada Steponas (m. 1653) иir Gniezno kaštelionas Kristupas (m. 1659).
Hanns Seidel

Biografija

Nuo 1921 iki 1925 m. studijavo teisę, germanistiką ir makroekonomiką (Jena, Freiburgas ir Viurcburgas). Po teisės referendariato (1925–1929) ir doktorantūros 1940 m. – advokatas (Ašafenburge). Nuo 1932 m. Bavarijos liaudies partijos narys (BVP). Nacistų suimtas 1933 m. Trumpam laikui emigravo į Lietuvą. Po II pasaulinio karo aktyvus Bavarijos politikas, ūkio ministras, premjeras.
Hanns Seidel vardu pavadinta gimnazija (esanti Hösbach prie Ašafenburgo), paramos fondas (Hanns-Seidel-Stiftung) ir Freimano studentų miestelio Miunchene didžiausias gyvenamasis pastatas.
Pasakėlės iš rūsio

Įžymios kviestinės žvaigždės ir režisieriai

Pavienės serijos kartais turėdavo po įžymų žmogų, kad ir kas tai būtų scenaristas, režisierius arba aktorius. Tokių būdu daug Holivudo žvaigždžių filmavosi didžiajam ekrane ir mažajam tuo pačiu metu.
Sąrašas apima tokius aktorių/kviestinių žvaigždžių kaip Dan Aykroyd, Hank Azaria, Steve Buscemi, Daniel Craig, Tim Curry, Timothy Dalton, Roger Daltrey, Benicio del Toro, Kirk Douglas, Brad Dourif, Whoopi Goldberg, Teri Hatcher, Mariel Hemingway, Bob Hoskins, Eddie Izzard, Margot Kidder, John Lithgow, Malcolm McDowell, Ewan McGregor, Meat Loaf, Demi Moore, Donald O'Connor, Bill Paxton, Joe Pesci, Brad Pitt, Iggy Pop, Christopher Reeve, Don Rickles, Tim Roth, Martin Sheen, Brooke Shields, Slash, Ben Stein, Sam Waterston, Adam West, ir Treat Williams, bei kiti.
Sąrašas apima tokius įžymius režisierius kaip Michael J. Fox, Tom Hanks, Kyle MacLachlan ir Arnold Schwarzenegger (kuris taip pat turėjo epizodinius vaidmenius kitose serijose). Daug žinomų filmų režisierių irgi prisidėjo prie serijų kūrimo, tokių kaip Robert Zemeckis, Richard Donner, Howard Deutch, John Frankenheimer, William Friedkin, Walter Hill, Tom Holland, Tobe Hooper, Mary Lambert, Peter Medak, Russell Mulcahy, Elliot Silverstein, ir Freddie Francis, kuris režisavo originalų 1972 m. filmą.
Juozas Olinardas Penčyla

Biografija

1927 m. baigė Marijampolės Rygiškių Jono gimnaziją, studijavo Lietuvos universitete. 1932 m. baigė Kauno meno mokyklą, mokėsi Justino Vienožinskio ir Mstislavo Dobužinskio studijose. 1943 m. baigė tapybos studijas Vilniaus dailės akademijoje.
Spaudoje bendradarbiavo nuo 1930 m., daugiausia darbų paskelbė leidiniuose „Lietuvos žinios“, „Lietuvos aidas“, „Geležinkelininkas“, „Suvalkietis“, „Sekmadienis“, „Kuntaplis“, „Vapsva“ ir kt. Ypač mėgo piešti šaržus Kauno Konrado kavinėje, kurioje rinkdavosi kūrybinė inteligentija. 1943–1944 m. dirbo Marijampolės teatro dailininku, vėliau pasitraukė į Vokietiją. 1948 m. išvyko į Kolumbiją, iki mirties gyveno Bogotoje. Nuo 1949 m. šaržus spausdino laikraščio „El Espectador“. Surengė 5 individualias parodas Kaune, po vieną Bogotoje ir Medeljine (Kolumbija).
Gardino sutartis (1432)

Priežastys

1430 m. nelauktai mirus Vytautui, susidarė nauja politinė situacija, kurią komplikavo tai, kad Vytautas nepaliko įpėdinių bei testamento. Lietuvos valstybė atsidūrė tarp Vytauto palikimo, Lenkijos ir dinastijos interesų. Pretendentais į Lietuvos didžiojo kunigaikščio sostą buvo Žygimantas ir Švitrigaila. Žygimantui teko pradėti kovas su Švitrigaila, todėl jam reikėjo padaryti nuolaidas Lenkijai. Atskiros Lenkijos grupuotės siekė, kad LDK būtų visiškai inkorporuota į Lenkijos karalystę. Švitrigaila buvo ryžtingai atmetęs visas Lenkijos pretenzijas, pradėjęs telkti plačią antilenkišką koaliciją. Po išrinkimo didžiuoju kunigaikščiu, Švitrigaila buvo paskelbęs apie visišką savo savarankiškumą ir ryšių su Lenkija nutraukimą. Šis žingsnis sukėlė Lenkijos pasipiktinimą. Pasiekti savo politinių tikslų Žygimantas galėjo valdydamas Lietuvą tokiomis pat sąlygomis, kokiomis ją valdė Vytautas, t. y., būdamas Lietuvos valdovu (Magnus dux), formaliu Jogailos vietininku Lietuvoje. Jogaila pavedė jam valdyti LDK, pasilikdamas sau ir savo įpėdiniams Lietuvos vyriausiojo kunigaikščio (Supremus dux) titulą. Naujasis Lietuvos valstybės valdovas pasižadėjo remti Jogailą ir Lenkiją prieš visus jos priešus, taip pat ir prieš Ordiną, į kurį orientavosi Švitrigaila.

Sutartis

LDK leista turėti atskirą didįjį kunigaikštį, tačiau rinktą bendrai su lenkais. Pagal Gardino sutartį, po Žygimanto mirties LDK turėjo būti „grąžinta“ Jogailai ir jo įpėdiniams. Vėliau Žygimantas pasižadėjo ištikimybę Jogailai, o po jo mirties – Lenkijos ir Vengrijos karaliui Vladislovui Varniškiui. Krokuvoje Jogaila patvirtino Gardino sutartį, taigi ir visus Žygimanto įgaliojimus. Sutartimi bandyta sunorminti Lenkijos ir LDK santykius, kurie buvo gerokai pašliję valdant Švitrigailai.

Pasekmės

Dėl Gardino sutarties Žygimanto užsienio politika tapo suvaržyta. Lenkija šia sutartimi pasiekė tikslą sutvirtinti savo įtaką LDK. Buvo prarastos Vytauto iškovotos LDK suvereniteto juridinės garantijos, kurios buvo užfiksuotos 1413 m. Horodlės unijos aktuose. Su lenkų parama Žygimantas įgavo Didžiojo kunigaikščio titulą ir tapo Lenkijos karūnos ir Lenkijos karaliaus lenininku. Sutarties kaina – Žygimantas Kęstutaitis ir jo įpėdiniai neteko galimybės vainikuotis Lietuvos karaliumi.
Šilalės suaugusiųjų mokykla

Istorija

1945 m. spalio 15 d. prie dabartinės Simono Gaudėšiaus gimnazijos buvo įkurtos suaugusiųjų II, IV ir V klasės, kuriose mokėsi 41 mokinys. 
1956–1957 mokslo metais mokyklą lankė 141 mokinys. 1964 m. prie Šilalės vakarinės mokyklos buvo atidarytas neakivaizdinis skyrius, o prie Šilalės rajono vidurinių ir aštuonmečių mokyklų - konsultaciniai punktai (apie 1983 m. vėl panaikinti). 1973 m. Šilalės vakarinę neakivaizdinę mokyklą baigė 1327 abiturientai – didžiausia baigusiųjų laida per visą mokyklos gyvavimo istoriją. 
2001 m. mokykla buvo perkelta į buvusias katalikiškos mokyklos patalpas, o 2005 m. spalio 17 d. įsikūrė Stepono Dariaus ir Stasio Girėno vidurinės mokyklos patalpose.
Geičajus

Istorija

XVIII ir XIX a. sandūroje dabartinėje miesto vietoje buvo įkurta nukentėjusiųjų per žemės drebėjimą Šamachio rajone stovykla. Tad pirmaisiais miesto gyventojais tapo šamachiečiai. Vėliau Geokčajus tapo apskrities centru, į kurią įėjo 7 rajonai (Geokčajaus, Udžaro, Zardabo, Agdašo, Achsu, Kiurdamiro ir Ismailio). Miesto teises Geokčajus gavo 1916 m.

Geografija

Geokčajus įsikūręs automagistralės Baku – Gazachas 219 km, keturių kelių sankryžoje. Šiaurėje stūkso Bozdago kalnas. Rytuose teka Geokčajaus upė (iš azer. mėlynoji upė). Iš viso mieste yra apie 200 gatvių. Geokčajus yra dešimtasis pagal dydį valstybės miestas.

Ekonomika

Mieste įsikūrusios šios pramonės įmonės: konjako, pieno produktų, konservų gamyklos, automobilių remonto dirbtuvės, statybinių medžiagų ir siuvimo reikmenų fabrikai. Geokčajuje įsikūrusi ir sulčių spaudimo įmonė, kuri gamina granatų, slyvų bei svarainių sultis.
Posejanka

Istorija

Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. Iki 1976 m. liepos 1 d. kaimas priklausė Suvalkų vaivadijos Berznyko valsčiui.  1975-1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.