google/wiki40b huggingface dataset:
Michelle Hunziker

Biografija

Michelle gimė itališkai kalbančioje Šveicarijos dalyje, jos motina kilusi iš Nyderlandų, o tėvas – iš vokiškosios Šveicarijos dalies. 1983 m. šeima persikėlė į Berno kantoną, kur ji baigė mokyklą. Michellei tapus modeliu, ji su motina persikėlė į Milaną, kur reklamavo Armani, La Perla ir kitus žinomus prekės ženklus.
Labiausiai ji išgarsėjo pradėjusi susitikinėti su garsiu italų dainininku Eros Ramazzotti. Tuomet į ją dėmesį atkreipė TV prodiuseriai, pakvietę ją vesti laidą „I cervelloni“. Sulaukusi populiarumo, vėliau ji vedė popiečio šou „Colpo di Fuimine“ ir komedijų šou „Paperissima Sprint“. Greta to, ji ėmė mokytis Milano muzikos ir meno akademijoje. Televizija išliko jos pagrindinė veiklos sritis, nes kaip aktorė ji dažniausiai buvo kviečiama epizodiniams vaidmenims. Ji vedė TV šou Vokietijoje ir Šveicarijoje.
2007 m. Michelle kartu su Pippo Baudo vedė šalyje populiarų Sanremo muzikos festivalį. 2018 m. ji dar kartą buvo jo vedėja kartu su Claudio Baglioni ir Pierfrancesco Favino.

Šeima

1998 m. Michelle ištekėjo už Eros Ramazzotti, su kuriuo dar 1996 m. susilaukė dukters Sophie Aurora. 2002 m. jų santuoka iširo. 2017 m. ji atvirai papasakojo apie šią santuoką ir Eroso mėginimus izoliuoti ją nuo šeimos. Interviu sukėlė didelį skandalą ir gerokai pakenkė atlikėjo įvaizdžiui.
2013 m. susižadėjo, o 2015 m. ištekėjo už Tomaso Trussardi, su kuriuo turi 2 dukteris: Sole (g. 2013 m.) ir Celeste (g. 2015 m.).
Šarūnas Zenkevičius

Biografija

2008 m. baigė Švenčionėlių gimnaziją, 
2012 m. baigė aktorinio meistriškumo bakalauro studijas Lietuvos Muzikos ir Teatro akademijoje, 
2014 m. įgijo aktoriaus magistro laipsnį.

Vaidmenys teatre

2019 ŽMOGUS IŠ PODOLSKO. Dmitrij Danilov. ŽMOGUS IŠ PODOLSKO. Rež. Oskaras Koršunovas  
2019 KŪRĖJAS. Matas Vildžius. SAPIENS. Rež. Agnija Leonova  
2018 GIDAS. Birutė Kapustinskaitė. SIGNALAI. Rež. Paulius Markevičius  
2018 JONAS. Matas Vildžius. Y: ALISA. Rež. Agnija Leonova  
2016 HUFŠMITAS. Ingrid Lausund. BESTUBURIADA. Rež. Giedrė Kriaučionytė  
2016 PASIUNTINYS. Sofoklis, Aischilas, Euripidas. OIDIPO MITAS. Rež. Gintaras Varnas  
2014 PATRICIJUS. A. Camus. KALIGULA. Rež. Vidas Bareikis. 
2013 VĖLĖ. D. Alighieri. ROJUS. Rež. Eimuntas Nekrošius. 
2013 NIKOLAJUS ALEKSĖJEVIČIUS IVANOVAS. A. Čechovas. IVANOVAS. Rež. Silva Krivickienė.  
2012 VANI FUČIS. D. Alighieri. DIEVIŠKOJI KOMEDIJA. Rež.: Eimuntas Nekrošius. 
2011 FIODORAS PAVLOVIČIUS KARAMAZOVAS. F. Dostojevskis. BROLIAI KARAMAZOVAI. Rež. Silva Krivickienė.

Vaidmenys kine

2020 Organizatorius - "PARALYŽIUS" (rež. Andrius Blaževičius) (kuriamas) 
2020 Belaisvis A - "TVANO NEBUS" (rež. Marat Sargsyan) (kuriamas) 
2020 Rokas - "TOBULAS PASIMATYMAS" (rež. Robertas Razma) (kuriamas) 
2019 Seržantas Jurgelis - "PRATYBŲ PABAIGA" (trumpametražis, rež. Domas Vilčinskas) 
2019 Gediminas - "SENAS ŠAUTUVAS"  (rež. Jokūbas Vilius Tūras) 
2018 Viktoras - "PASKUTINIS SKAMBUTIS" (trumpametražis, rež. Gabrielė Urbonaitė) 
2018 The survivor - "SOBIBOR" (rež. Konstantin Khabenskiy) 
2018 Poilsiautojas - "IŠGYVENTI VASARĄ" (rež. Marija Kavtaradzė) 
2018 Rytis - "LIETUVIŠKI SVINGERIAI" (rež.: Tadas Vidmantas) 
2018 Partizanas - "PELĖDŲ KALNAS" (rež.: Audrius Juzėnas) 
2017 Savanoris - "ŠERKŠNAS" (rež.: Šarūnas Bartas) 
2017 Arnas - "MOTINOS DIENA" (trumpametražis; rež.: Kamilė Milašiūtė)
2016 Anton Avdeitch - "WINTER THAW" (rež.: Adam Thomas Anderegg)  
2016 Tadas - "NAMO" (trumpametražis; rež. Gabrielė Urbonaitė)   
2016 Tomas - „SUGRĮŽIMAS" (trumpametražis; rež. Domas Vilčinskas)  
2015 Elektrikas - "THE EICHMANN SHOW" (rež. Paul Thomas Williams)  
2015 Marius - „MES DAINUOSIM“ (rež. Robert Mullan)   
2013 Romka - „GATVĖS VAIKAI“ (trumpametražis; rež. Darius Šilėnas)  
2013 Andy - „STREIKAS“ (rež. Romas Zabarauskas)  
2013 Jaunuolis prie jūros - „LAIŠKAI SOFIJAI“ (rež. Robert Mullan)   
2013 Vokiečių seržantas - „GENERATION WAR (Episode 3: A Different Country)" (tv mini serialas; rež. Phillip Kadelbach)
SK Brig

Istorija

Klubo komanda 2008 m. sezone debiutavo SFL lygos Klaipėdos zonoje, 2009 m. Kidulių „Brig“ žaidė ir Šakių zonoje.
Karlomanas II

Biografija

Kilęs iš Karolingų dinastijos. Vakarų Frankijos karaliaus Liudviko II vyriausias sūnus. 879 m. mirus tėvui su broliu Liudviku III buvo bendravaldžiai (diarchija).
880 m. broliai pasidalijo karalystę. Gavo Burgundiją ir dab. Prancūzijos pietinę dalį (Akvitaniją). 879 m. Provansą iš jo atėmė Arlio grafas Bosonas, čia įkūręs Žemutinės Burgundijos karalystę. 882 m., mirus Liudvikui III, liko vienintelis frankų valdovas, bet jo valdžia dėl normanų įsiveržimų ir feodalų didikų maištų buvo silpna.
Mirė medžioklėje  Bėzu miške tarp Rueno ir Gournay-en-Bray nuo vasalo strėlės. Palaidotas Sent Deni bazilikoje.
Dainora Alšauskaitė

Sporto pasiekimai

2004 m. ji sėkmingai dalyvavo Europos orientavimosi sporto čempionate, vykusiame Roskildėje (Danija). Tai buvo vienas iš Pasaulio taurės varžybų etapų. Čia D. Alšauskaitė vidutinio nuotolio trasoje iškovojo sidabro medalį. Ji 5,3 km su 21 kontroliniu punktu trasoje sugaišo 30 min. 24 sek., nuo nugalėtoja tapusios norvegės Hanne Staff atsilikdama vos 26 sek. Tai buvo pirmas vasarą suaugusiųjų asmeninėse varžybose laimėtas medalis Lietuvos orientavimosi sporto istorijoje.
D. Alšauskaitės atstovaujami klubai: Švedijos „OK Ravinen“, Vilniaus „OS Ąžuolynas“.
Kaimo žodis (1924)

Kaimo žodis – LKP CK laikraštis, legaliai ėjęs 1924 m. gruodį Kaune.

Istorija

Išėjo du numeriai. Kauno apskrities viršininko nutarimu uždarytas.
Bendradarbiavo Zigmas Angarietis, Jonas Runkevičius ir kt. Oficialus redaktorius Juozas Mačys, o faktinis – Karolis Požėla.
Aldona Gustas

Aldona Gustas (g. 1932 m. kovo 2 d. Karceviškiuose, Šilutės raj.) – lietuvių rašytoja ir dailininkė Vokietijoje. Nuo II karo pabaigos ji gyvena Vakarų Berlyne.
1972 įkūrė Berliner Malerpoeten kartu su Giunteriu Grasu, Kurt Mühlenhaupt, Günter Bruno Fuchs ir Wolfdietrich Schnurre.
Aldonos pirmasis eilėraščių tomas pasirodė 1962 legendinėje eremitų spaudoje (Eremitenpresse), V. O. Stomps Stierstadt im Taunus mieste. Nuo to laiko daug eilių tomų pasirodė Eremitenpresse Düsseldorf ir Corvinus Presse Berlin, daugiausia su pačios piešiniais ir grafikos darbais.
Aldona Gustas eilėraščiai įtraukti į 100 antologijų. Tekstai versti į lietuvių, italų, ispanų, prancūzų, amerikiečių anglų, rusų ir lenkų kalbas.
1997 Aldona gavo medalį Rahel Varnhagen von Ense Medaille.

Literatūra

Aldona Gustas, Jetzt (In: Theo Breuer, Ohne Punkt & Komma. Lyrik in den 90er Jahren, Wolkenstein, Köln 1999.)
Kurševelis

Kurševelis (pranc. Courchevel) – Prancūzijos kalnų slidinėjimo centras Trijų Slėnių kurortiniame komplekse. Kurševelis įsikūręs Alpių kalnuose Savojos departamente. Pasiekiamas per oro uostus Lione (180 km) arba Ženevoje (140 km). Yra vietinis nedidelis oro uostas pačiame Kurševelyje su 525 metrų ilgio ir 18,5 % nuolydžio kilimo-leidimosi taku (45°23′51″š. pl. 6°38′06″r. ilg.).

Istorija

Kurortas veikia nuo 1946 m. Dalis Albervilio 1992 m. žiemos olimpinių žaidynių rungčių (šuoliai su slidėmis ir šiaurės dvikovė) vyko Kurševelyje.
Alexandre Deschapelles

Biografija

Dešapelis buvo žmogus, kuris puikiai įvaldydavo pačius įvairiausius žaidimus. Jis garsėjo kaip geriausias Prancūzijos šachmatų, trik trak, biliardo ir visto žaidėjas. Dešapelis mėgdavo žaisti šachmatais Regentų kavinėje (Café de la Régence). Ten taip pat lankydavosi Robespjeras, Napoleonas, Filidoras, Le Burdonė ir Sen Amantas, visi jie žaisdavo šachmatais.
Dešapelis niekada nestudijavo šachmatų teorijos ir net nebuvo buvo skaitęs jokio veikalo šia tema. Todėl įprastinėse debiutų schemose pats turėdavo atrasti teisingus ėjimus ir žaidimas būdavo lėtesnis nei priešininkų. Netgi žaidžiant su Kochrenu ir Le Burdone (Dešapelio mokiniu nuo 1820 m.) tai tapdavo trūkumu. Žaisdamas labai dažnai atsisakydavo 2 ėjimų ir pėstininko varžovo naudai.
Anglų šachmatininkas George Perigal apie jį rašė taip:
Ponas Dešapelis buvo geriausias šachmatų žaidėjas Prancūzijoje; Dešapelis buvo geriausias visto žaidėjas Prancūzijoje; Ponas Dešapelis buvo geriausias biliardo žaidėjas Prancūzijoje (biliardo lazdą valdydavo dešinės rankos strampu); Dešapelis buvo geriausias moliūgų augintojas Prancūzijoje; ir Ponas Dešapelis – didžiausias Prancūzijos melagis.
Dešapelis patyrė didžiulę fizinę traumą tarnaudamas Napoleono kariuomenėje Mainco mūšyje su Prūsijos armija – jo kaukolė įkirsta kardu, antras smūgis perkirto jo veidą įstrižai nuo antakio iki smakro. Negana to, per leisgyvį Dešapelį prajojo Prūsų armijos kavalerija. Jis buvo paliktas mirti lauke, ir tik per stebuklą liko gyvas. Palaikė Napoleoną iki tol, kol šis netapo imperatoriumi. Pralobęs iš visto žaidimuose išloštų sumų, nusipirko užmiesčio namą, kur laisvalaikiu augindavo moliūgus. Paskutinius gyvenimo metus Dešapelis praleido prikaustytas prie lovos, kurdamas utopines tautų konstitucijas.

Dešapelis ir šachmatai

Pasak Dešapelio, jis šachmatais išmoko žaisti per 4 dienas, žaisdamas su Bernardu, geriausiu žaidėju po Filidoro. Pirmąsias tris dienas pralaimėjo, o ketvirtąją laimėjo. Nuo to laiko, pasak jo, nei patobulėjo, nei tapo prastesniu žaidėju. Šachmatai, Dešapelio manymu, yra lyg idėja, kuri kartą suprasta, nebegali būti pamiršta.
Dešapelis metė šachmatų žaidimą gan greitai po Sen Klaudo varžybų, atsidėdamas vistui, kur galėdavo išlošti kur kas didesnes sumas. Sen Klaudo varžybose laimėjo prieš Kochreną +6 -0 =1, bet pralaimėjo savo mokiniui Le Burdonė 1–6. 1836 m. trumpam vėl buvo užsiėmęs šachmatais – trijų partijų mače sužaidė lygiosiomis su Sen Amantu +1 –1 =1, atsisakydamas pėstininko ir 2 ėjimų.
Rimtautas Pečeliūnas

Rimtautas Pečeliūnas (g. 1969 m. gegužės 24 d.) – Lietuvos pedagogas, Šiaulių miesto visuomenės veikėjas.

Biografija

1992 m. baigė Šiaulių pedagoginį institutą. Šiaulių Gytarių vidurinės mokyklos direktoriaus pavaduotojas ugdymui, nuo 2001 m. direktorius.
Partijos Tėvynės sąjunga (Lietuvos konservatoriai) Šiaulių skyriaus narys. Vidurinių mokyklų vadovų asociacijos Šiaulių skyriaus narys.
Baraginės pagrindinė mokykla

Istorija

Nuo 2008 m. rugsėjo 1 d. nepilna pagrindinė mokykla. 2009 m. Baraginės pagrindinė mokykla tapo Marijampolės „Ryto“ pagrindinės mokyklos pagrindinio ugdymo skyriumi.
Ukrainos Tarybų Socialistinės Respublikos civilinis kodeksas

Ukrainos Tarybų Socialistinės Respublikos civilinis kodeksas (ukr. Цивільний кодекс Української РСР – Ukrainos TSR civilinis kodeksas; ЦК УРСР – UTSR CK) – kodifikuotas Ukrainos TSR įstatymas, pagrindinis Ukrainos TSR privatinės teisės šaltinis. Patvirtintas 1922 m. gruodžio 16 d. Įsigaliojo 1923 m. vasario 1 d. Šiuo metu galioja Ukrainos Respublikos civilinis kodeksas.
Viktoras Jauniškis

Viktoras Jauniškis (1907 m. gruodžio 6 d. Maskvoje, Rusija – 1990 m. gruodžio 12 d. Šiauliuose), smuikininkas, chorvedys, pedagogas.

Biografija

1917 su tėvais grįžęs į Lietuvą, apsigyveno Vilniuje. Čia mokėsi lenkų gimnazijoje, savarankiškai išmoko skambinti citra, privačiai mokėsi griežti smuiku. Lenkams okupavus Vilnių, Viktoras kartu su tėvais išvyko į Kėdainius. 1925–1932 su pertrauka smuikuoti mokėsi Klaipėdos muzikos mokykloje – konservatorijoje (dėst. N. Feheris). Baigęs studijas, liko toje pačioje mokykloje smuiko dėstytoju, buvo mokyklos sekretorius, važinėjo po Klaipėdos krašto apylinkes ir vadovavo „Santaros“ draugijos chorams, organizavo koncertus, dalyvavo dainų šventėse ir kituose kultūriniuose renginiuose. 1938 dainų šventei Klaipėdoje parengė net keturis chorus: Klaipėdos miesto „Santaros“ (120 dalyvių), Kretingalės „Santaros“ (20 dalyvių), Priekulės „Santaros“ (25 dalyviai) ir Saugų „Santaros" (25 dalyviai).
1939 hitlerininkams užėmus Klaipėdą, V. Jauniškis su muzikos mokykla išsikėlė į Šiaulius ir ten daug metų tęsė pedagoginį darbą, išugdė būrį jaunųjų smuikininkų. Išaugino du sūnus muzikus: Edvardas Jauniškis – violončelininkas, Vilniaus „Lyros“ muzikos mokyklos mokytojas, Kęstutis Jauniškis – klarnetininkas, Kauno pučiamųjų intsrtumentų orkestro „Ąžuolynas" muzikantas.

Šaltinis

Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999. Informacijos publikavimui gautas žodinis autoriaus leidimas.
Rietavo valsčius

Rietavo valsčius (iki XVIII a. taip pat Rietavo pavietas) buvo vakarų Lietuvoje. Centras – Rietavas.
Antanina Dambrauskaitė

Biografija

1925–1929 m. dainuoti mokėsi Klaipėdos muzikos mokykloje (mokytoja Marija Čerkaskaja), 1929–1930 m. Kauno muzikos mokykloje (Vladislava Grigaitienė). Klaipėdos lietuvių operoje dainavo M. Petrausko operoje „Birutė“ ir Š. Guno „Faustas“. 1929 m. debiutavo Valstybės operoje, 1929–1944 m. solistė. 1933 m. vasarą tobulinosi Šv. Cecilijos akademijoje Romoje. 1934 m. dainavo radijo koncertuose Prahoje, Vienoje, Budapešte, Liepojoje. 1935–1936 m. koncertavo Rygoje, Taline.
1944 m. pasitraukė į Vokietiją, koncertavo lietuvių stovyklose ir kitur. 1947 m. Augsburge atliko pagrindinius vaidmenis operose „Madam Baterflai“ ir „Parduotoji nuotaka“, vėliau dainavo lietuviškai per Miuncheno radiją. 1949 m. su A. Kalvaityte, S. Baru, I. Nauragiu, V. Jakubėnu koncertavo Anglijoje. 1949 m. atvyko į JAV, koncertavo lietuvių kolonijose.
Leonas Antanas Maskoliūnas

Biografija

1944 m. pasitraukė į Vokietiją, 1946–1949 m. studijavo inžineriją Pabaltijo universitete Hamburge–Pineberge. 1950 m. persikėlė į JAV. 1952 m. baigė Ilinojaus universitetą.
Vienas skautų „Vyčio korporacijos“ Pabaltijo ir Ilinojaus universitetuose steigėjų. Ilinojaus universitete su kitais įkūrė Lietuvių studentų sąjungą. Nuo 1955 m. inžinierius. 1963–1973 m. JAV inžinerinės bendrovės Bankoke viceprezidentas, 1973–1977 m. Pietų Korėjoje – Tolimųjų Rytų biuro vedėjas. 1977 m. su kitais lietuvių inžinieriais įsteigė biurą Teherane. Vėliau dirbo Kuveite, nuo 1980 m. – Saudo Arabijoje. Nuo XX a. devinto dešimtmečio pab. rengė projektus pagal JAV kariuomenės ir laivyno bei tarptautinių bankų užsakymus.
Dermatitas

Sukėlėjai

Dermatitą gali sukelti muilas, plaukų dažai, kvepalai, kosmetikos priemonės, maisto produktai, dulkių erkės ar net spaudos dažai.
Bernotiškių koplyčia

Istorija

Iki Antrojo pasaulinio karo dabartinių Bernotiškių vietoje buvo dvaras, vadintas Šalkavos dvaru. Jis priklausęs Kačinskams, kurie 1941 m. buvo ištremti į Sibirą. Be šeimininkų likęs dvaras buvo perduotas tuometiniam kolūkiui. Sovietmečiu dvaras buvo visiškai sugriautas, išliko tik koplyčia.
Manoma, kad koplyčią statė Kurėnų II dvaro savininkas Karolis Kozakovskis, kur jis ir palaidotas. Priklausė Ukmergės Šv. Petro ir Povilo parapijai. Tarpukaryje pamaldose gausiai dalyvaudavo žmonės iš aplinkinių kaimų.
Koplyčios klebonu 1942–1945 m. buvo monsinjoras Eduardas Simaška (1909-2010), vėliau tapęs laisvės kovų dalyviu, Vyčio apygardos partizanų rėmėju, nuodėmklausiu, neoficialiu partizanų kapelionu, tiekusiu laisvės gynėjams maistą ir vaistus. Vokiečių metais jis dirbo kapelionu Ukmergės gimnazijoje ir aptarnavo Šalkavos koplyčią, ten ir praleisdamas frontą. Karo metu daug žmonių iš miesto buvo pasitraukę į kaimą, sekmadieniais bažnyčia būdavo pilna parapijiečių. Netrukus apylinkėse pradėjo veikti antisovietinis pogrindis. Jaunimas pradėjo organizuotis į partizanus. Jie patarimo ateidavo pas kunigą. Taip užsimezgė ryšiai su partizanais. Nuošali Šalkavos koplyčia tapo partizanų ir jų rėmėjų prieglobsčiu. Naktimis partizanų būriai ateidavo atlikti išpažinties ir priimti šv. Komunijos, dažnai nakvodavo Jono Misiūno-Žaliojo Velnio ir Alfonso Morkūno-Plieno būrių ryšininkai.

Architektūra

Pastato sienos tinkuotos, raudonų plytų mūro. Jos tūris – lotyniško kryžiaus plano, vienanavė su daugiakampe kiek žemesne apside ir transeptu, keturkampiu varpo bokšteliu ir laidojimo rūsiu. Stogo forma – dvišlaitė, apsidės – trišlaitė, varpo bokštelio – keturšlaitė. Išlikęs kitas stogo elementas – plytų mūro tinkuotas šešiakampis akroterijas su traukomis virš pietvakarių fasado frontono. Sienų angos – fasadų stačiakampės, apskritos langų ir arkinės. Navos vidaus sienose įrengtos stačiakampės nišos memorialinėms lentoms įmontuoti (lentų nelikę). Fasadų architektūrinis sprendimas - istorizmo stilistika.
Išlikę medinio didžiojo altoriaus liekanos (retabulas, mensos fragmentai), trijų spalvų ornamentuotų keraminių plytelių grindys.
Šventorių juosia taisyklingo stačiakampio plano tvoros fragmentai su vartų vieta pietvakarių pusėje. Įrengtos sienų nišos - stačiakampės ir arkinės nišos tvoros stulpuose. Išlikę profiliuoti tinkiniai tvoros stulpų karnizai.
Artimiausios gyvenvietės: Bernotiškiai, Rečionys.
Bernotiškių koplyčioje susuktas vaidybinis filmas „Geležėlė“ (rež. Kęstutis Česnaitis), 2008 m. respublikiniame kino mėgėjų konkurse pelnęs pagrindinį prizą.
Janaulas

Istorija

Gyvenvietės pavadinimas kilo iš baškirų яңы („naujas“) ir ауыл („aūlas, kaimas“).
Vietovė rašytiniuose šaltiniuose minima nuo 1750 m. Pradėjo augti XX a. pr. prie geležinkelio stoties. Nuo 1938 m. – miesto tipo gyvenvietė, nuo 1991 m. – miestas.
San Migelio įlanka

San Migelio įlanka (isp. Golfo de San Miguel) − įlanka Ramiajame vandenyne, prie Panamos rytinių krantų.
Į San Migelio įlanką įteka Tuiros upė. Pietuose įlanka baigiasi ties Garačinės kyšuliu (Cape Garachiné), o šiaurėje − ties San Lorenso kyšuliu (San Lorenzo) (arba Keip Gardo).
Narvos užutėkis

Narvos užutėkis (rus. Нарва), Sidimio užutėkis (rus. бухта Сидими, iki 1972 m.) – užutėkis Primorės krašte (Rusija), rytinėje Amūro įlankos dalyje.
Užutėkis yra tarp Brinerio (мыс Бриннера) ir Tureko (мысом Турек) kyšulių. Užutėkis protaka jungiasi su plačia negilia Lebiažja lagūna (Лебяжья лагуна 'Gulbių lagūna'), giliai užeinančia už Jankovskio pusiasalio. Vakarinėje užutėkio dalyje įteka sekli upė Narva. Iš rytų užutėkį riboja Lomonosovo pusiasalis.
Užutėkio krantai visur žemi, apkraštuoti siauru smėliniu paplūdimiu. Prie krantų pasitaiko nedidelės kalvos. Už kelių kilometrų nuo kranto aukštesnė vietovė apaugusi žole, krūmais ir medžiais.
Lažesas

Istorija

Gyvenvietė 1766 m. įkurta bandeirantų ir pavadinta Nossa Senhora dos Prazeres dos Campos das Lajens. Miesto teisės suteiktos 1866 m.
Heidemarie Schwermer

Biografija

Gimė 1942 m. Klaipėdoje, jos tėvas valdė kavos skrudinimo cechą. Buvusi mokytoja ir psichoterapeutė 1994 m. sukūrė pirmąją mainų grupę, kuri padėjo vietos gyventojams keistis paprasčiausiomis paslaugomis, tokiomis kaip vaikų priežiūra ar namų valymas, už materialias prekes. Moteris dalyvauja paskaitų cikluose visoje Europoje, o pastaruoju metu padeda reklamuoti savo dokumentinį filmą. Iš to gaunamų pajamų pakanka padengti kelionės traukiniu išlaidoms.
Yahoo! Search

Yahoo! Search - interneto paieškos sistema. Šiuo metu tai trečia pagal populiarumą paieškos sistema.
Pradžioje Yahoo! Search buvo interneto svetainių katalogas, tačiau nuo 2001 m. paieškos rezultatams pateikti pradėta naudoti Inktomi paieškos sistema, kiek vėliau pereita prie Google. Nuo 2004 m. Yahoo! Search tapo savarankiška interneto paieškos sistema.
2002 m. Yahoo! nupirko Inktomi, o 2003 m. – Overture Services, Inc., kuriai priklausė AlltheWeb ir AltaVista paieškos sistemos.
2009 m. Microsoft ir Yahoo! susitarė dėl bendrų veiksmų kovojant su Google dominavimu paieškos sistemų rinkoje. Yahoo! Search naudos Microsoft Bing paieškos sistemos galimybes ir savarankiškai nebeteiks paieškos internete.
Neptūnis

Pavadinimo kilmė

Kadangi cheminis elementas Uranas buvo pavadintas pagal Urano planetą, todėl kitas transuraninis elementas, išgautas iš urano, buvo pavadintas tolimesnės planetos – Neptūno garbei.

Neptūnis gamtoje

Nors neptūnis laikomas sintetiniu elementu, jo pėdsakai yra randami urano rūdoje. Susidaro uranui-238 pasigavus neutroną.
Girnikų piliakalnis

Istorija

1905 m. balandžio 24 d., minint metines, kai buvo panaikintas spaudos draudimas, kunigo J. Vizbaro iniciatyva ant kalno pastatytas paminklas. Paminklo statybą rėmė grafas Pliateris, grafienė organizavo aikštelės sutvarkymą, buvo pastatyti suoliukai, kad galima būtų gėrėtis apylinkių panorama, nes kalnas tada dar nebuvo apaugęs mišku. Paminklą pašventino kunigas Juozas Tumas-Vaižgantas, iškilmėse dalyvavo rašytojas Jonas Biliūnas, dailininkas Mikalojus Konstantinas Čiurlionis ir kiti visuomenės veikėjai. Paminklas neišliko, tačiau 1990 m. Romuvos bendrija pastatė naują kryžių. Šalia jo stovi paminklinis stulpas „Varpinė“ (skulptorius Vitalijus Lukošaitis). Ant kalno arba prie jo net ir sovietiniais laikais būdavo švenčiamos Rasos.
Kasmet, rugsėjo 21 d., kai 1236 m. įvyko Saulės mūšis, ant kalno uždegamos Baltų vienybės ugnys – laužų sąšauka su kitais Lietuvos piliakalniais.
Prie kalno 1915 m. vyko nuožmūs mūšiai. Kritę apie 240 vokiečių karių palaidoti šiaurinėje prieškalnėje.

Aplinkiniai piliakalniai

Šemetiškiai – 3,5 kmGilvyčiai – 8 kmŠIAULIAI – 21 kmKalniškių piliakalnis (Šaukėnai) – 11 km
Pašatrijos piliakalnis – 30 kmBulėnai – 3,5 km
Bubių piliakalnis – 7 kmMedžiokalnis – 31 kmLinartai – 2 km
Vainagių piliakalnis – 6 kmKurtuvėnai – 4 km
Normančių piliakalnis – 18 km
Akto-potencijos perskyra

Akto-potencijos perskyra – Aristotelio išskirta ontologijos sąvokų pora, vėliau perimta kitų filosofų. Aktas (lot. actualitas) – tai, kuo būtybė yra (yra aktualiai), potencija (gr. δύναμις, lot. potentia) – tai, kuo būtybė gali būti (yra potencialiai).
Aristotelis judėjimą aiškino kaip potencijos virtimą aktu. Šiuo atveju judėjimu laikomas bet koks kitimas.
Remdamasis akto-potencijos perskyra Aristotelis toliau išvystė substancijos-akcidencijos ir materijos-formos perskyras. Tomas Akvinietis toliau išvystė būties-esmės perskyrą.
Namas Turkų gatvėje

Turinys

Detektyvas Džekas Frajus, draugės paprašytas rasti jos iš namų pabėgusią dukterį, atsiduria Turkų gatvėje, kur tampa keistos gaujos, besiruošiančios apiplėšti banką, įkaitu. Kol šiems vadovaujantis Taironas sprendžia, ką daryti toliau, Džekas supranta, kad tikrasis vadovas čia yra šio meilužė Erin, puikiai gebanti manipuliuoti ją supančiais vyrais...
Entre Rioso provincija

Geografija

Beveik visas Entre Rioso provincijos paviršius – plyna žemuma, retai pakylanti virš 100 m. Šiaurinėje dalyje klimatas subtropinis, pietinėje – vidutinių platumų. Vyrauja vėjai nuo Atlanto vandenyno, tačiau būna ir vietinių vėjų, pavyzdžiui, Pampero (šaltas ir stiprus pietvakarių vėjas). Vidutinis metinis kritulių kiekis 900 mm. Vidutinė vasaros sezono (lapkritis – kovas) temperatūra 20 °C, žiemos 10–13 °C. Provincijos pavadinimas Entre Ríos reiškia „tarp upių“. Visu vakariniu ir pietiniu Entre Rioso pakraščiu teka Paranos upė, rytiniu – Urugvajaus upė, šiauriniu – Guajkiraro upė. Provincijos viduje taip pat gausu upių (Gualeguajus, Felicianas, Nogoja), o pietinėje dalyje (Paranos deltoje) – ežerų, pelkių, upinių salų. Yra 2 nacionaliniai parkai: El Palmaro ir Deimantų (Diamante).

Ekonomika

Žemės ūkyje vyrauja ryžių auginimas (60 % šalies produkcijos). Taip pat auginamos sojos, kviečiai, citrusai (16 % šalies produkcijos). Galvijų (4,5 mil. vnt.) ir avių auginimas. Paukštininkystė (37 % pirmarūšių kiaušinių produkcijos). Bitininkystė. Maisto, medienos apdirbimo, chemijos, mašinų, metalurgijos pramonė.
Nijolė Romaškienė

Biografija

Tėvynės sąjungos Trakų rajono skyriaus narė, bedarbė.
2007–2011 m. ir nuo 2011 m. Trakų rajono savivaldybės tarybos narė.
Jahija ibn Muhamedas

Istorija

Jahija I valdymo metais, sostinė Fesas tapo prieglobsčiu pabėgėliams Andaluzijos ir Kairuano (Tunisas). Miestas sparčiai plėtėsi, 859 m. Fese įkurtas Al Kairuano universitetas.
Pogo lazda

Pogo lazda (angl. Pogo stick, kur PoGo – akronimas nuo Pohlig ir Gottschall) – strypo pavidalo spyruokliuojantis įtaisas, skirtas šokinėjimui nuo žemės stovinčioje padėtyje. Dažnai naudojama kaip žaislas, vadinamas „šokliuku“, aktyvaus poilsio priemonė, treniruoklis. Šio įrankio galimybės paskatino ekstremalios sporto šakos – pogo šuolių – vystymąsi.
Šiuolaikinę pogo lazdą 1920 m. užpatentavo Hanoveryje vokiečių išradėjai Max Pohlig ir Ernst Gottschall, pavadinę prietaisą „spyruokline šokdyne“. Manoma, kad iš šių vyrų pavardžių pirmųjų dviejų raidžių yra kilęs žodis „pogo“.

Konstrukcija

Pogo įrankį sudaro metalinis vertikalus strypas su rankena viršuje ir atramomis kojoms apatinėje dalyje. Strypo dalyje, po kojomis, įmontuota spaudžiamoji spyruoklė, sujungianti dvi strypo dalis. Šiuolaikinėse pogo lazdose spyruokles gali pakeisti įvairios kitos konstrukcijos – pneumatinė pakaba, elastinė varžtis.