Šarvuotasis automobilis

Šarvuotasis automobilis (angl. armored car; rus. бронеавтомобиль, бронированный автомобиль, броневик) – karinis automobilis su šarvuotu korpusu, paprastai ginkluotas kulkosvaidžiais ir/arba patrankomis. Paprastai sukurtas šarvuojant civilinį automobilį ar civilinio automobilio važiuoklei pritaikant specialų šarvuotą korpusą. Šarvuotieji automobiliai yra šarvuočių poklasis.
Pirmojo ir Antrojo pasaulinių karų metu šarvuotieji automobiliai nuo šarvuotųjų transporterių skyrėsi ir tuo, kad buvo skirti ne kareiviams pervežti, o žvalgybai, patruliavimui ir kautynėms, kuo buvo artimi lengviesiems tankams (ypač TSRS).

Istorija

Pirmasis šarvuotojo automobilio projektas buvo sukurtas 1896 m. JAV išradėjo E. Peningtono (Edward Joel Pennington, 1858–1911).

Prasidėjus XX a. imta gaminti karinius šarvuotus automobilius – tam turimi civiliniai automobiliai buvo dengiami šarvais ir apginkluojami.
Vieni pirmųjų šarvuotųjų automobilių buvo 1902 m. modeliai D. Britanijoje pagamintas Motor War Car (pagamintas 1 egzempliorius) ir Prancūzijoje gaminti Charron-Girardot-Voigt 1902 (pagaminti 2 egz.). Tačiau pirmieji šarvuotųjų automobilių projektai nesusilaukė kariuomenių dėmesio ir paramos.

Išimtis buvo Rusijos kariuomenė, kuriai Rusijos-Japonijos karo patirtis parodė, kad svarbu turėti nuo priešo kulkų ir skeveldrų apsaugotą mašiną, kuri gali lydėti pėstininkus ir paremti juos kulkosvaidžių ugnimi. Paesaulis M. Nakašidzė suformulavo techninius reikalavimus tokiai mašinai ir sukūrė projektą, kuriuo sudomino Rusijos karo ministeriją. Ministerija tokių mašinų gamybą palaikė per sudėtinga Rusijos pramonei ir mašinas užsakė gaminti Prancūzijoje (Charron kompanija). 1906 m. nedidelė šarvuotųjų automobilių partija (manoma, 6 mašinos) buvo pristatyta į Rusiją. Tai buvo visiškai šarvuotos mašinos, su šarvuotuoju bokšteliu, kuris kulkosvaidžiu galėjo apšaudyti 360° kampu. Pravažumas pripažintas pakankamu, o mašina gavo aukštą įvertinimą.
Tuo pačiu metu vokiečių kompanija Ehrhardt Vokietijos armijai pateikė panašią šarvuotąją mašiną, tačiau vokiečių kariškių tada ji nesudomino.
Italai šarvuotuosius automobilius naudojo Italijos-Turkijos kare (1911–1912 m.).

Pirmojo pasaulinio karo laikų šarvuotieji automobiliai

Daug įvairių šarvuotųjų automobilių buvo naudojama Pirmajame pasauliniame kare. Kartais šarvuotieji automobiliai būdavo organizuoti į eskadronus. Tokiuose didesniuose daliniuose paprastai būdavo keletas šarvuotųjų automobilių, ginkluotų patrankomis. Ėmus plačiai naudoti karinę aviaciją, atsirado ir šarvuotieji automobiliai, ginkluoti priešlėktuviniais kulkosvaidžiais.
Tik prasidėjus Pirmajam pasauliniam karui 1914 m. Belgija į ginkluotę priėmė pirmus šarvuotųjų automobilių modelius. D. Britanijos Karališkoji Karinio laivyno oro tarnyba (angl. Royal Naval Air Service) ėmė naudoti automobilius numuštų žvalgybos lėktuvų pilotams gelbėti, o kadangi tokios kelionės darėsi pavojingus, ėmė daryti savadarbius šarvuotus automobilius. Netrukus ši tarnyba užsakė pagaminti specialius šarvuotus automobilius, bet kai 1914 m. gruodį į frontą atvyko užsakyti Rolls-Royce šarvuotieji automobiliai, mobilusis Pirmojo pasaulinio karo etapas buvo pasibaigęs.

Šarvuotojo automobilio ir tanko palyginimas

Šarvuotojo automobilio privalumai ir trūkumai siejami su dviem veiksniais – ratinės važiuoklės panaudojimu ir konstravimu iš civilinio automobilio.