google/wiki40b huggingface dataset:
Skirsnemunės sutartis

Skirsnemunės sutartis buvo trumpai, porą metų galiojusi sutartis, pasirašyta 1431 m. birželio 19 d. Skirsnemunėje (dab. Jurbarko raj.) tarp Lietuvos didžiojo kunigaikščio Švitrigailos ir Vokiečių ordino magistro Paulio Rusdorfo. Šia sutartimi buvo įtvirtinta Lietuvos ir Ordino gynybos bei puolimo sąjunga, abi pusės pasižadėjo teikti savitarpio pagalbą užpuolimo atveju. Švitrigaila Skirsnemunėje pasirašyta sutartimi bandė išlaikyti LDK, tačiau nesėkmingai.

Priežastys

Skirsnemunės miestelio vardas siejamas su čia, Nemuno kairiajame krante, stovėjusia Vokiečių ordinoKristmemelio pilimi ir Lietuvos didžiųjų kunigaikščių ir vokiečių ordino magistrų susitikimų vieta. Po Vytauto Didžiojo mirties 1430 m. spalio 27 d. prasidėjo kova dėl valdžios. Aukščiausią valdžią turėjo Jogaila. Du realūs pretendentai į Lietuvos sostą buvo Vytauto brolis Žygimantas Kęstutaitis ir Jogailos brolis Švitrigaila. Bajorai ir didikai, nepaisydami 1413 m. Horodlės susitarimų, didžiuoju kunigaikščiu paskelbė Švitrigailą, nors tam prieštaravo Lenkijos karalius Jogaila, argumentuodamas, kad LDK yra neatskiriama Lenkijos karalystės dalis. Švitrigaila pratęsė Vytauto Didžiojo siekius vainikuotis Lietuvos karaliumi, kas buvo nepriimtina lenkų politiniams tikslams, todėl jie siekė Švitrigailą nušalinti nuo valdžios. Švitrigaila telkė plačią antilenkišką koaliciją. Dalyvauti joje Lietuvos didysis kunigaikštis kvietė visus, konfliktavusius su Lenkija: Ordiną, totorius, rusų žemių kunigaikščius. Tačiau daugiausia dėmesio skirta Ordinui. Vokiečių ordinas buvo priešiškai nusistatęs prieš Lietuvos ir Lenkijos sąjungą, sudarytą 1385 m., dėl ko riteriams teko pralaimėti 1410 m. Žalgirio mūšyje. LDK valdovas ryžosi įgyvendinti Vytauto po Žalgirio mūšio suformuluotą politikos principą pasinaudoti Ordinu kaip svarbiausia jėga LDK valstybei ginti.1430 m. pabaigoje tapo aišku, kad brendo neišvengiamas karinis konfliktas tarp Lietuvos ir Lenkijos, todėl Švitrigailai reikėjo karinės ir politinės paramos.

Pasekmės

Ši sutartis sukūrė naują politinę situaciją regione. Netrukus kryžiuočiai įsiveržė į Lenkiją, pradėdami Ordino–Lenkijos karą (1431–1435 m.), pasibaigusį lenkų pergale ir Brastos taika. Tuo tarpu 1432 m. lenkai buvo priversti oficialiai pripažinti LDK valstybinį atskirumą. Nepaisant 1422 m. pasiektų Melno taikos susitarimų, Lietuva prarado Palangą ir trijų mylių  Baltijos pajūrio ruožą. Riterių kariuomenės įsiveržimas į Lenkiją paskatino ją greitai nutraukti karo veiksmus su Lietuva. Karas, tapęs diplomatiniu, tęsėsi toliau. Lenkija ieškojo būdų pakeisti Lietuvos didįjį kunigaikštį kitu. Švitrigaila ir toliau atkakliai laikėsi sąjungos su Ordinu stiprinimo taktikos, vertindamas ją kaip patikimiausią priemonę atremti Lenkijos pretenzijas.
Natrio laurilsulfatas

Natrio laurilsulfatas, arba natrio dodecilsulfatas (angl. sodium laurilsulfate, sodium dodecyl sulfate; C₁₂H₂₅SO₄Na) – amfolitinis organinis junginys, naudojamas buitiniuose plovikliuose, šampūnuose, dantų pastoje kosmetinėms putoms susidaryti.

Gavimas

Reaguojant dodekanoliui (laurioliui) ir sieros rūgščiai, susidaro vandenilio laurilsulfatas – ypač stipri ir pavojinga rūgštis; ji vėliau neutralizuojama natrio karbonatu – gaunamas dabartinis junginys. Savo ruožtu dodekanolis paprastai gaunamas iš kokosų arba palmių aliejų hidrolizės būdu išlaisvinant riebalų rūgštis, kurios redukuojamos iki šio alkoholio.
Aleksandras Krasnovas

Aleksandras Krasnovas (g. 1948 m. lapkričio 3 d. Šiurpikėse, Degučių valsčius, dab. Zarasų raj.) – Lietuvos literatūros tyrinėtojas, humanitarinių mokslų daktaras, vertėjas.

Biografija

1973 m. baigė lietuvių kalbą ir literatūrą Vilniaus universiteto Kauno vakariniame fakultete. 1981 m. filologijos mokslų kandidatas.
1974–1976 m. dirbo Literatūros muziejuje Kaune, 1979–1981 m. laikraščio „Literatūra ir menas“ redakcijoje, 1981–1984 m. Lietuvių kalbos ir literatūros institute. 1984–1989 m. „Vagos“ leidyklos vyr. redaktoriaus pavaduotojas, 1989–1991 m. vyr. redaktorius, 1992–1996 m. direktorius. 1997–2001 m. leidyklos „Mintis“ direktorius. 1999–2001 m. Lietuvos knygų leidėjų asociacijos prezidentas. 2001–2008 m. Vilniaus universiteto Kauno humanitarinio fakulteto lietuvių filologijos katedros vedėjas.

Mokslinė veikla

Studijoje Vidinio monologo proza tyrinėjo XX a. septintojo dešimtmečio lietuvių romano pasakojimo struktūros tipus. Periodikoje paskelbė lietuvių prozos ir kritikos knygų recenzijų.
Triškoniai

Istorija

1950–1963 m. buvo Triškonių apylinkės centras.
Warwick Davis

Varvikas Deivisas (angl. Warwick Ashley Davis, g. 1970 m. vasario 3 d., Epsomas, Surėjus, Jungtinė Karalystė) – anglų aktorius.
Jis pasižymi itin mažu – 1,07 m ūgiu, kadangi serga liliputizmu. Deivisas geriausiai žinomas iš šių suvaidintų veikėjų: Vilou, Wicket W. Warwick filme Žvaigždžių Karai Epizodas VI: Džedajaus Sugrįžimas, Profesorius Flitvikas Hario Poterio heptalogijose ir Leprechaunas tokio pat pavadinimo filme.
Sovetskaja Litva (almanachas)

Sovetskaja Litva (liet. Tarybų Lietuva) – LTSR rašytojų sąjungos almanachas metraštis, ėjęs 1954–1965 m. Vilniuje rusų kalba.

Istorija

Spausdino lietuvių ir Lietuvos rusų rašytojų kūrybą, literatūros kritikos ir publicistinius straipsnius. Išėjo 11 knygų. Tiražas 600-3000 egz.
Alfridas Bulkauskas

Alfridas Bulkauskas (g. 1955 m. sausio 9 d. Lygumų miestelyje, Pakruojo r.) – choro dirigentas ir pedagogas.

Biografija

Lankydamas Šiaulių 10-ąją vidurinę mokyklą, privačiai mokėsi griežti akordeonu ir skambinti fortepijonu, o ją baigęs, 1973–1977 m. choro dirigavimą studijavo Lietuvos valstybinės konservatorijos Klaipėdos fakultetuose (vyr. dėst. R. Songailos ir vyr. dėst. P. Jankausko klasės).
Nuo 1977 m. rudens Telšių miesto ir rajono chorų vadovas: rajono kultūros darbuotojų vyrų ir moterų, miesto skaičiavimo mašinų gamyklos mišriojo. Visus tris kolektyvus parengė 1980 m. respublikinei dainų šventei. 1985 m. tokiai pat dainų šventei parengė miesto skaičiavimo mašinų gamyklos mišrųjį chorą, kultūros rūmų vyrų chorą „Žemaičiai" ir Tryškių kultūros namų vyrų chorą.
1990 m. Lietuvos tautinei dainų šventei parengė skaičiavimo mašinų gamyklos mišrųjį chorą ir kultūros darbuotojų vyrų chorą „Žemaičiai“, o 1994 m. I Pasaulio lietuvių dainų šventei kultūros rūmų vyrų chorą „Žemaičiai".
Ypač kūrybingas ir našus dirigento darbas buvo 1977–1994 m. su vyrų choru „Žemaičiai“, kurį lankė 30-35 balsingi dainininkai. Choras – daugelio respublikinių konkursų laureatas ir prizininkas, išmokęs apie 80 įvairių kūrinių ir surengęs per 100 koncertų Žemaitijos miestuose bei miesteliuose, 1982 m. koncertavo Rumunijoje, o 1992 m. Rusijoje, padarė įrašų Lietuvos radijui. 1994 m. vyrų choras reorganizuotas į mišrųjį tuo pačiu „Žemaičių" vardu. Kolektyvą lanko iki 40 balsingų moterų ir vyrų, kurie tęsia kūrybiško koncertinio darbo tradicijas, dalyvavo 1995 ir 1997 m. Baltijos ir Šiaurės šalių dainų šventėse Rygoje ir Gotlande (Švedija). 1997 m. rugsėjo 19 d. kolektyvas koncertu pažymėjo savo gyvavimo 20-metį, dalyvavo 1998 m. II Pasaulio lietuvių dainų šventėje Vilniuje.
A. Bulkauskas dirba ir pedagoginį darbą.
Yra Telšių aukštesniosios dailės mokyklos Pedagogikos skyriaus choro studijos vadovas ir choro dirigavimo dėstytojas, Eigirdžių pagrindinės mokyklos muzikos ir dainavimo mokytojas. Jis Telšių rajono dainų švenčių vyr dirigentas, zoninių dainų švenčių Klaipėdoje, Tauragėje, Šiauliuose, Plungėje ir Mažeikiuose dirigentas, 1994 m. I Pasaulio lietuvių dainų šventės Kaune dirigentas. 1987 m. jis apdovanotas Kultūros žymūno ženklu.

Šaltinis

Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999. Informacijos publikavimui gautas žodinis autoriaus leidimas.
Pentadinas

Pentadinas - saldus baltymas, atrastas Afrikos augale Pentadiplandra brazzeana.
Pentadiną 1989 m. atrado ir išskyrė iš 1985 m. aprašyto augalo Pentadiplandra brazzeana, laipiojančio krūmo, augančio kai kuriose Afrikos šalyse. Šio augalo uogomis minta žmoginės beždžionės, juos nuo senovės valgo ir vietiniai gyventojai. Uogos neįtikimai saldžios, jas vietiniai gyventojai vadina pranc. j'oublie 'aš užmiršiu', nes jų paragavę žindomi kūdikiai užmiršta motinos pieną. 
Pentadiplandra brazzeana uogose buvo aptikti du saldūs baltymai - pentadinas ir brazeinas, pastarasis atrastas 1994 m.
Nurodoma, kad pentadinas apie 500 kartų saldesnis už sacharozę. Jaučiamas saldumas lėtai stiprėja ir ilgai išlieka, tuo pentadinas panašus į moneliną bei taumatiną, bet saldumo jutimo profilis artimesnis monelinui.
Žemagrindis autobusas

Žemagrindis autobusas – autobusas, kuris neturi laiptų ir jame esančios žemosios grindys yra visoje keleivių kabinoje. Autobusai, kuriuose pažeminimas yra tik lipant pro priekines ar vidurines duris, yra vadinami dalinai žemagrindžiais.
Žemagrindžiai autobusai palengvina susisiekimą žmonėms su negalia.
Stanisław Mateusz Rzewuski

Biografija

1690 m. tapo karalystės pulkininku. 1702 m. tapo užsienio karinių samdinių generolu. 1706 m. tapo Karūnos lauko etmonu. 1726 m. tapo Karūnos didžiuoju etmonu, kuriuo išbuvo iki mirties 1728 metais. Už nuopelnus įvairiuose mūšiuose gavo Baltojo erelio ordiną.
Lubiai

Aplinkinės gyvenvietės

Lygnugariškiai – 2,5 km
KARTENA – 8 kmKupšiai – 1 kmMamiai – 2,5 kmKalniškiaiEitučiaiAnužiai – 2 kmBaltmiškiai – 2 kmEitučiai
KULIAI – 11 km
Pietinė katilinė

Istorija

1966 m. pradėta eksploatuoti Pietinė katilinė Šiauliuose. 1969 m. iš Pietinės katilinės nutiesta nauja 1,7 km ilgio šilumos trasa į miesto centrą, „Elnio“ ir Pietinė katilinės sujungtos į bendrą sistemą ir netrukus pagrindine įmonės veikla tapo šilumos gamyba.
2006 m. katilinėje buvo 10 katilų, kurių bendra galia buvo 539,21 MW. 2012 m. katilinėje buvo aštuoni katilai, kurių bendras galingumas 263,01 MW.
Lidža

Istorija

1594 m. įkurta parapija, atskirta nuo Birkirkaros.
Bhaga

Bhaga (skr. भग = Bhaga) – vedų mitologijos dievybė, priskiriama prie Aditjų. Pas žodis bhaga reiškia „dalia, laimė“, kaip veikėjas – „dalintojas“ (nuo šaknies bhaj- „dalinti“). Dažnai žodis bhaga gali būti kokio nors dievo, ypač Savitaro, apibūdinimas. Rigvedoje Bhagai tiesiogiai skirta viena giesmė (7.41), o vardas minimas >60 kartų. Bhaga savo savybėmis nelabai skiriasi nuo kitų Aditjų, tačiau jo pagrindinė paskirtis – dalios, laimės, gerybių įasmeninimas ir suteikimas Jis palankus žmonėms, todėl dažnai kviečiamas maldų metu, jis laimina aukas, dalyvauja Sūrjos vestuvėse. Susijęs su aistra, lytiniais santykiais. Bhaga dažnai minimas podraug su Arjamanu, Savitaru, kitomis sauliškomis dievybėmis. Laikoma, kad jis valdo saulę, jo seseris – Ušasė. Bhagą neša šventoji kalba (Vač).
Povedinėje literatūroje Bhaga reiškia turtus, šlovę, didvyriškumą, klestėjimą, grožį. Tas, kas turi šių savybių (bhaga), tas vadinamas bhagavat („turtingasis, klestintis, dieviškas“). Šiuo žodžiu vadinami tiek žmonės, tiek dievai (pvz., bhagavan – labai dažnas Krišnos epitetas). Epinėje literatūroje Bhaga minimas Aditjų sąrašuose. Mite apie pirmąjį aukojimą, atliktą Dakšos, dievų nepakviestas Rudra, keršydamas Aditjams, apakina Bhagą. Vėliau šis išmeldžia regėjimą grąžinti.
Iranėnų mitologijoje yra atitikmuo av. baga, reiškiantis „dievas, viešpats“. Vėlyvojoje Avestoje – tai Ahūra Mazdos ir Mitros epitetas. Manoma, kad per iranėnus pateko į slavų kalbas ir reiškia „dievas“ (rus. бог).
Vilius Bruožis

Biografija

Studijavo mediciną Karaliaučiaus universitete. Pirmasis Mažosios Lietuvos inteligentas, įgijęs pasaulietinį aukštąjį mokslą. 1871 m. apgynė medicinos daktaro disertaciją.
1885–1887 m. – Tilžės „Birutės“ draugijos pirmininkas. Iš naiviojo romantizmo pozicijų įrodinėjo „dievišką“ lietuvių kalbos kilmę (straipsnis „Ar rojuje lietuviškai kalbėjo?“, „Tilžės keleivis“, 1885 m., Nr. 22).
„Aušroje“ (1885 m., Nr. 10/11) išspausdino eilėraštį „Lietuviška tu giminėle“. 1891 m. su Jurgiu Zauerveinu ir Kristupu Voska parengė peticiją Vokietijos kaizeriui dėl lietuvių kalbos vartojimo Mažosios Lietuvos mokyklose.
1892–1898 m. – „Varpo“ leidimo komiteto iždininkas, tvarkė „Varpo“ ir „Ūkininko“ korespondenciją, šelpė šiuos laikraščius materialiai, laikraščių atsakomasis redaktorius.  Savo asmenybe ir veikla susikūrė ekscentriko „originalo“ reputaciją, laikytinas vienu Juozapo Albino Herbačiausko kultūrinio tipažo pirmtakų.
Pakeleivingas

Pakeleivingas (Pakeleiwingas leidžiamas žemaitiszkaj arba lietuwiszkaj wieną kartą per savajtę po wiena lakszta in Warniai 1859 m.) – vyskupo M. Valančiaus iniciatyva parengta leidinio programa.
Hernando Arias de Saavedra

Biografija

Hernando Arias de Saavedra gimė Asunsjone, buvo pavainikis María de Sanabria ir Martín Suárez sūnus. Ankstyvoje jaunystėje įstojo į armiją ir dalyvavo užkariavimo misijose Paragvajuje ir Argentinoje. 1592 m. Juan Ramírez Velasco suteikė Hernandarijasui generolo – leitenanto laipsnį. 1596 m. tapo La Platos gubernijos generolu. 1597 m. mirus gubernatoriui, Hernandarias išrinktas naujuoju La Platos gubernatoriumi (tarp jų ir Buenos Airių). Šias parėgas ėjo 1597–1599, 1602–1609 ir 1615–1617 m. Savo valdymo laikotarpiu skatino uosto augimą, davė nurodymus steigti pradines mokyklas, keisti molinius namus plytiniais, atstatyti gynybinę tvirtovę, kovojo prieš kontrabandą. Rengė žygius į Urugvajų, Braziliją, Patagoniją (ieškodamas legendinio Cezarių miesto). 1604 m. buvo pagrobtas mapučių, bet išsivadavo. Rūpinosi Buenos Airių katedros statyba. Savo valdymo pabaigoje La Platos guberniją padalino į Buenos Airių ir Paragvajaus provincijas. Mirė 1634 m. Santa Fė mieste, eidamas 72 metus.
Už nuopelnus į Paragvajaus ir Argentinos vystymąsi Hernando Arias de Saavedra garbei yra pavadintas Hernandarijaso miestas Paragvajuje, Hernandarijaso miestelis Argentinoje ir Hernandarijaso požeminis tunelis po Paranos upe.
Ź

Ź ir ź – trisdešimt pirmoji raidė lenkų abėcėlėje; „ź“ yra modifikuota raidė Z. Lenkų kalboje raidės pavadinimas yra ziet.
Reiškia garsą: [ʑ]. Jis tariamas kaip minkšta raidė z.
Taip pat naudojama juodkalniečių, žemutinių sorbų ir vimisojerių kalbose.
Lietuvos futbolo varžybos 1994–1995 m.

Supertaurė

Naujasis trofėjus įteiktas Kauno „Inkarui“ be kovos, kadangi komanda laimėjo ir Lietuvos čempionatą, ir taurę.
Pravdinsko rajonas

Geografija

Ribojasi vakaruose su Bagrationovsko rajonu, šiaurėje – su Gvardeisko rajonu, rytuose su Černiachovsko bei su Oziorsko rajonais, pietuose su Lenkijos Varmijos Mozūrų vaivadija.
Rajono plotas 1300 km², iš jų 71 700 ha žemės ūkio paskirties žemė, 29 600 ha miškas. Rajono teritorijoje yra nemažai naudingų iškasenų – molis, durpės (atsargos 465 000 t), nafta, smėlis.
Rajono teritorija teka Priegliaus intakas Alna, 1764–1776 m. iškastas Mozūrų kanalas.

Istorija

1946 m. balandžio 7 d. įkurtas Frydliando rajonas (rus. Фридляндский район), kuris apėmė šiaurinę buvusios Rytų Prūsijos provincijos Girdavos apskrities, pietinę Vėluvos apskrities ir rytinę Frydlando apskrities, dalį, bet 1946 m. rugsėjo 7 d. TSRS Aukščiausiosios Tarybos prezidiumo įsaku „Dėl Kaliningrado srities administracinio teritorinio sutvarkymo“ pakeitus rajono centro pavadinimą, pavadintas Pravdinsko rajonu.  Vykdant municipalinę reformą, nuo 2008 m. oficialus pavadinimas – Pravdinsko municipalinis rajonas. Alnos upė rajone skiria dvi senovines prūsų žemės dalis – Notangą vakaruose ir Bartą rytuose.

Paminklai

Rajono istorijos ir kultūros paminklų sąraše – 152 paminklai. Tarp jų Pravdinsko Šv. Jurgio bažnyčia, pradėta statyti 1313 m. ir miesto sienos griuvėsiai, Girduvos pilies ir bažnyčios griuvėsiai, Dumnavos (dabar Domnovas), Unžatrapio (dabar Kurortnoje) pilių griuvėsiai. Rajono teritorijoje yra unikali aukštapelkė.
San Marino socialistų ir demokratų partija

San Marino socialistų ir demokratų partija, (PSDS, it. Il Partito dei Socialisti e dei Democratici Sammarineze:) – didžiausias San Marino politinis susivienijimas.
Pirmoji socialistinė partija San Marine buvo įkurta 1906 m., tačiau žymesnio vaidmens nevaidino, nes šalies politinis gyvenimas labai priklausė nuo Italijos.
1976 m., suskilus San Marino socialdemokratų partijai buvo įkurta San Marino vieningoji socialistų partija (PSS), kuri rinkimuose nuolat gauna 11-15 % balsų, o nuo 1978 m. įeina į vyriausybę. 1977 m. priimta programa Socialistinis projektas. Partijoje apie 800 narių. SI narė nuo 1976 m.
1990 m. ji pasivadino Socialistų partija(PSS), o 2005 m. vasario 9 d. susijungė su 2001 m. susikūrusia Demokratų partija (PDS).
Georg Christoph Lichtenberg

Biografija

1763–1767 m. Getingeno universitete studijavo matematiką, astronomiją, gamtos mokslus, vėliau jame dėstė.
1770 m. ir 1774–1775 m. keliavo po Didžiąją Britaniją. Atliko astronomijos ir fizikos tyrimų. 1778–1799 m. leido metinį laikraštį „Gottingischer Taschenkalender“. 1780–1785 m. žurnalo „Gottingischer Magazin der Wissenschaften und Literatur“ vienas redaktorių.

Kūryba

Išgarsėjo aforizmais („Aforizmai“ / Aphorismen 5 t., išl. 1902–1908 m., parengta pagal jo dienoraščius, kuriuos jis rašė nuo 1764 m.). Teatro kritikai reikšmingi G. Lichtenbergo laiškai („Laiškai iš Anglijos“ / Briefe aus England 1776–1778 m., paskelbta apie 800 laiškų; juose komentuojamas anglų teatras, akt. D. Garicko vaidyba), meno kritikai – veikalas „Išsamus Hogartho vario raižinių aiškinimas“ (Ausfūhrliche Erklärung der Hogarthischen Kupferstiche 1794–1799 m., išlikę fragmentai).
G. Lichtenbergas buvo ribotos monarchijos šalininkas, smerkė misticizmą, religinį nepakantumą, kritikavo grafomaniją, pseudomokslus, „Audros ir veržimosi“ atstovų sukurtą genijaus kultą. Nagrinėdamas estetines ir ideologines problemas jis kūrė teorinį pagrindą vokiečių klasikinei literatūrai.
Čiužiakampio pagrindinė mokykla

Istorija

Steigėjas Vilniaus apskrities viršininko administracija.

Pavaduotojai

Direktoriaus pavaduotoja ugdymui Anastasija Svorobovič
Andrius I

Biografija

Kilęs iš Arpadų dinastijos. Tėvas Vengrijos kunigaikštis Bazilis.

Valdymas

Kai Steponas I Šventasis apakino jo tėvą, su broliais pabėgo į Kijevą, persekiojami karaliaus Abos Samuelio ir jo įpėdinio Petro Urseolos pasitraukė į Čekiją.
1046 m. nuslopinęs antikrikščioniškus sukilimus, per kuriuos nužudytas Vengrijos karalius Petras Urseola, užėmė sostą. Sustiprino centrinę valdžią, pakeitė bažnytinę organizaciją. 1051 m. ir 1052 m. atlaikė Šventosios Romos imperijos imperatoriaus Henriko III puolimus ir išsivadavo nuo vasalinės priklausomybės. Nužudytas brolio Belos I šalininkų.
Vincas Birinčikas

Biografija

1889 m. įstojo į II Proletariato partijos būrelį. Turėjo įtaką, formuojantis jaunesniojo brolio Aleksandro Birinčiko pažiūroms. 1896 m. LSDP narys, vienas iš partijos pirmojo suvažiavimo organizatorių.
1897 m. suimtas, 2 metus kalintas, po to ištremtas. Už dalyvavimą 1905 m. revoliuciniuose įvykiuose 1906 m. ištremtas į Jenisiejaus guberniją. Grįžo 1911 m.
1919 m. įstojo į Lietuvos Komunistų partiją. Vilnių užėmus lenkams 1920 m. birželio mėn. suimtas ir ištremtas į Dembio karo belaisvių stovyklą. 1921 m. pabėgo į Rusiją, dirbo partinį darbą Smolenske, Minske.
Kaltinėnų Šv. Jono Krikštytojo bažnyčia

Istorija

Parapija įsteigta 1416 m. Kaltinėnų bažnyčia išgyveno penkis gaisrus. Dabartinė bažnyčia – jau  šeštoji.  Apie 1620 m. buvo pastatyta nauja. 1732 m. pastatyta trečioji. 1820-1826 m. pastatyta ketvirtoji. 1880 m. sudegė. 1887 m. atstatyta. Priešpaskutinę, 1896 m. statytą bažnyčią ugnis suniokojo 1986 m. Iš senų laikų beliko tik tradicinė akmenų mūro tvora su vartais ir medinė varpinė, kuri po gaisro buvo perstatyta į laikiną koplyčią. 1990–1995 m. buvo pradėti ir užbaigti modernios bažnyčios atstatymo darbai. Laikinoji koplyčia, stovėjusi šventoriaus kampe prie pagrindinio įėjimo, 2011 m. vasarą buvo nugriauta.
Vytautas Didysis, atvykęs antrą kartą į Žemaitiją jos krikštyti, liepė Kaltinėnuose pastatyti vieną pirmųjų bažnyčių šiame regione (viena iš septynių Vytauto Didžiojo pastatytų Žemaitijoje). Vėliau žemaičių vyskupui Motiejui užrašė 10 Kaltinėnų gyventojų kartu su jų žeme ir pavedė juos valdyti miestelio klebonui. Nuo to laiko parapija apie 400 metų buvo tiesiogiai pavaldi vyskupui.
Prie Kaltinėnų bažnyčios kažkada buvo dvi altarijos – Varsėdžių ir Jauniškės. Varsėdiškė įsteigta apie 1850 m. vyskupo Melchioro Giedraičio – su Varsėdžių kaimu, turinčiu 12 valakų žemės. Antroji altarija, vadinama Anciške, buvo funduota 1691 m. kovo 15 d. našlės Sofijos iš Daugėlų. Anciške vadinta pagal namo savininko pavardę. 1710 m. kunigas Ignas Piasevičius šiai altarijai užrašė Pesių kaimą, kuris vėliau tapo klebonijos nuosavybe.

Architektūra

Sudegusių maldos namų atstatymui pasirinktas modernios bažnyčios projektas (arch. Regimantas Andriuškevičius). Kaip ir senoji bažnyčia, taip ir naujoji yra dvibokštė. Pakeista tik bokštų forma – jie trikampiai. Nors bažnyčios plotas toks, kaip ir prieš tai stovėjusios, naujosios bokštai – kiek aukštesni. Taip pat bažnyčioje įrengta erdvi salė. Norint tai padaryti, teko iškasti 5 m gylio rūsį. Tačiau taip buvo sunaikinta galimybė archeologams ištirti bažnyčios istoriją. Dėl šios priežasties neįmanoma nustatyti, kur stovėjo pirmoji bažnyčia, kitų istorinių faktų.
Tiek bažnyčios išorė, tiek vidus – išskirtiniai. Originalų altorių sudaro kylantys į dangų laiptai, o ant jų – 4 m aukščio Prisikėlusio Kristaus skulptūra, nulieta iš balto marmuro ir bronzos (dail. Alfonsas Vaura). Virš altoriaus šiemet įrengtas vitražas – akis trikampyje, kuri yra Švč. Trejybės simbolis. Kadangi Kaltinėnų bažnyčioje nėra paveikslo ar altoriaus, pavadintų šv. Jono Krikštytojo vardu, nuspręsta sukurti Dievo apvaizdos ženklą, kuris siejasi ir su krikšto istorija. Taip akcentuojama bendrystė – Dievo akis, Dievo sūnus ir bendruomenė.
Regina Narušienė

Biografija

Artėjant antrajai rusų okupacijai šeima iš Lietuvos pasitraukė į Vakarus. Pradinę mokyklą baigė Augsburge, Vokietijoje, gimnaziją – Čikagoje. 1949 m. su tėvais atvyko į JAV, 1957 m. baigė politikos mokslus Ilinojaus universitete. 1960 m. teisės daktarė.
Nuo 1961 m. advokatų bendrovės „Narušis and Narušis“ advokatė, bendrasavininkė. 1968–1975 m. McHenry apygardos (Ilinojaus valstija) nepilnamečių reikalų skyriaus prokurorė.
1988–2000 m. Rokfordo vyskupijos fondo tarybos pirmininkė. 1990–1991 m. Lietuvių laisvės forumo Vašingtone pirmininkė. 1991 m. su kitais įkūrė Amerikos lietuvių teisininkų draugiją, kartu su vyru B. V. Narušiu 1992 m. ir 1996 m. Vilniuje inicijavo I ir II pasaulio lietuvių teisininkų kongresus. 1993–1994 m. lietuvių tautinių šokių festivalio korporacijos pirmininkė. 2000 m. su kitais įsteigė Valdovų rūmų paramos fondą.
Nuo 1990 m. JAV lietuvių bendruomenės veikėja, 1990–1991 m. Vaukegano apylinkės pirmininkė, 1992–1994 m. Krašto valdybos vykdomoji vicepirmininkė, 1994–2000 m. pirmininkė. 2000–2006 m. JAV lietuvių bendruomenės tarybos prezidiumo pirmininkė. 1995–2002 m. Pasaulio lietuvių bendruomenės Seimo narė, nuo 2006 m. rugpjūčio 7 d. Pasaulio lietuvių bendruomenės valdybos pirmininkė. 
Ištekėjusi. Vaikai lietuviškai nekalba.
Gyvena JAV.
Ripuarų tarmės

Kalbančiųjų skaičius

Maždaug milijonas žmonių kalba ripuarų tarme. Bet kalbančiųjų procentas įvairiose vietovėse smarkiai skiriasi. Pavyzdžiui, vienose gyvenvietėse gali būti likę tik keli vyresnio amžiaus žmonės kalbantys šia tarme, o kitose ripuarų tarmė yra vartojama kasdieniame gyvenime.
Sielvartaujanti našlė norėtų padėkoti

Turinys

Turtuolis Salvatorė Prevosti, skubėdamas namo pas savo jauną žmoną Katariną, žuvo avarijoje. Paaiškėja, kad velionis paiko didelį turtą, tačiau nepasirūpino testementu, todėl dabar į jį pretenduoja ne tik jaunoji našlė, bet jo broliai Tonazo ir Nikolino.
Nenorėdama prarasti turto, Katarinos motina Frančeska (velionio uošvė), randa įstatymo spragą – jei pasirodytų, kad žmona yra nėščia ir susilauktų kūdikio, ji taptų vienintele paveldėtoja. Taigi, apsukrioji motina ir duktė turi 300 dienų, kad „susilauktų“ vaiko, tačiau broliai, kurie beveik visi yra žemo intelekto banditai ir nusikaltėliai, nusiteikę bet kokiomis priemonėmis sutrukdyti Katarinos motinos užmačioms. Jie ima dieną naktį saugoti namus, kad į juos nepatektų joks vyras ir taip apsisaugoti nuo galimos apgavystės.
Kai atrodo, kad moterų planas nepavyks, į namus patenka vagis Karlo, besitikintis rasti sąskaitas, galinčias įrodyti jo skolas velioniui. Kadangi namas saugomas, paaiškėja, kad iš jo ištrūkti kur kas sunkiau, nei patekti vidun, tuo tarpu motina visais būdais stengiasi priversti jį permiegoti su Katarina. Iš jaudulio Karlo tai niekaip nepavyksta padaryti ir galiausiai į gundymo procesą priversta įsitraukti ir motina...