google/wiki40b huggingface dataset:
Mielodisplastiniai sindromai

Epidemiologija

MDS yra viena dažniausių kraujo ligų, sergamumas siekia 4–5/100 000 žmonių per metus. Tai vyresnio amžiaus žmonių liga, beveik visada diagnozuojama vyresniame nei 60 metų amžiuje. Sergamumas mielodisplastiniais sindromais tarp 70-mečių pasiekia 30/100 000 per metus, o ligonių amžiaus mediana yra 75 metai.

Priežastys

Chemoterapija ir radioterapija gali būti ligos priežastis iki 10% ligonių, kitiems priežastis nenustatoma. Yra duomenų, kad riziką susirgti padidina benzolas ir rūkymas.

Patogenezė

Manoma, kad MDS išsivysto dėl mutacijų kamieninėse kraujo ląstelėse kaulų čiulpuose. Mutacijas turinčioms ląstelėms aktyviai dauginantis jų skaičius didėja, būdinga labai suaktyvėjusi apoptozė. Dėl greitos proliferacijos mutacijų skaičius toliau didėja ir palaipsniui gali išsivystyti ūminė mielogeninė leukemija. Dėl sutrikusio kraujo ląstelių brendimo sumažėja normalių ląstelių skaičius kraujyje, dėl ko pasireiškia anemija, trombocitopenija, leukopenija ir joms būdingos komplikacijos.

Simptomai

Dažniausiai šios ligos pasireiškia anemijos simptomais: ligonius vargina silpnumas, nuovargis, blogas fizinio krūvio toleravimas. Rečiau pasitaiko polinkis kraujavimui, padažnėjusios infekcijos. Dažnai liga nustatoma atsitiktinai, atlikus kraujo tyrimą dėl kitų priežasčių. Kai kuriems ligoniams būdinga splenomegalija, hepatomegalija.

Diagnostika

Liga diagnozuojama atlikus bendrą kraujo tyrimą, kuriame nustatomas vienos ar kelių kraujo ląstelių rūšių skaičiaus sumažėjimas. Diagnostikai būtina kaulų čiulpų punkcija ir biopsija bei citologinis ir histologinis ištyrimas nustatant displazijos požymius, blastų skaičių, nudažius geležiai specifiniu metodu suskaičiuojamas žiedinių sideroblastų skaičius. MDS yra atmetimo diagnozė, kadangi kaulų čiulpuose stebimi displastiniai pakitimai būdingi ir daugeliui kitų kraujo ligų, pavyzdžiui, vitamino B12 trūkumui. Dėl šios priežasties reikalingi papildomi tyrimai.

Prognozė ir jos įvertinimas

Dažniausia mirties priežastis yra ligos progresavimas ir virtimas ūmine mielogenine leukemija. Greta ligonio amžiaus ir kitų ligų svarbiausi prognostiniai parametrai yra blastų skaičius kaulų čiulpuose, citogenetiniai MDS ypatumai, transfuzijų poreikis, laktatdehidrogenazės koncentracija. Plačiausiai naudojamos trys prognostinio klasifikavimo sistemos: IPSS, IPSS-R ir WPSS.

Gydymas

Mielodisplastiniai sindromai gydomi pagal jų riziką. Mažos rizikos ligoniai paprastai gydomi mažinant ligos simptomus kraujo transfuzijomis, vaistais, siekiant pagerinti ligonio gyvenimo kokybę. Didelės rizikos mielodisplastiniams sindromams vienas pagrindinių gydymo tikslų yra išvengti ligos progresavimo ir virsmo ūmine mielogenine leukemija, kadangi ši komplikacija daugeliui pacientų baigiasi mirtimi.
Dainius Bardauskas

Biografija

1990 m. baigė Lietuvos žemės ūkio akademiją, veterinarijos gydytojas, 2006 m. Vilniaus universitetą, socialinio darbo magistras.
2000–2015 m. Kupiškio socialinės globos namų direktorius.
Partijos Tėvynės sąjunga - Lietuvos krikščionys demokratai Kupiškio rajono skyriaus narys. 1997–2000 m. ir nuo 2011 m. Kupiškio rajono savivaldybės tarybos narys. 
Žmona Danguolė, vaikai Agnė, Aistė.
Jan Senkevič

Biografija

1978 m. baigė Užsienio kalbų institutą Minske, įgijo filologo anglisto ir germanisto specialybę. 1978–1979 m. mokytojavo Baltarusijoje, Ašmenos rajone. 1979–1989 m. dienraščio „Czerwony Sztandar“ vertėjas, korespondentas, skyriaus vedėjas. 1989–1997 m. Lietuvos lenkų žurnalo „Magazyn Wilenski“ vyriausiojo redaktoriaus pavaduotojas ir vienas iš leidėjų. Lietuvos lenkų tematika paskelbęs apie 600 straipsnių Lietuvos, Lenkijos, Vakarų Europos šalių spaudoje.
1988 m. vienas iš Lietuvos lenkų sąjungos įkūrėjų, jos pirmininkas. 1994 m. kartu su kitais įkūrė politinę organizaciją Lietuvos lenkų rinkimų akciją, buvo jos pirmininkas.
1995–1997 m. ir 2000–2003 m. Vilniaus miesto savivaldybės tarybos narys. 1996–2000 m. Seimo narys. 1997 m. Šalčininkų rajono savivaldybės tarybos narys.
Žmona Nina, sūnus Radoslav, duktė Ivona.
Vytautas Geležiūnas

Biografija

1976 m. baigė Kauno politechnikos institutą, inžinierius mechanikas.
AB „Marijampolės pieno konservai“ Virbalio pieninės, UAB „Virbalio pieninė“ direktorius, Žemės ūkio kooperatyvo „Normas“ pirmininkas.
Nuo 1990 m. Lietuvos demokratinės darbo partijos, nuo 2001 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Vilkaviškio rajono skyriaus narys.
1990–1995 m. Vilkaviškio rajono tarybos deputatas, 1995–1997 m., 1997–2000 m., 2000–2003 m. (LDDP sąraše), 2003–2007 m., 2007–2011 m. ir nuo 2011 m. Vilkaviškio rajono savivaldybės tarybos narys. 
Sutuoktinė Vida, vaikai Marius, Edvinas, Edgaras.
Suomių kalba

Fonetika

Balsiai: a, e, i, o, u, ä, y, ö. Ilgieji balsiai žymimi dvigubu balsio ženklu.
Tvirtagaliai dvibalsiai: ie, uo, yö (kilę iš ilgųjų e, o, ö).
Tvirtapradžiai dvibalsiai: au, äy, ei ir kt. (iš viso 14).
Balsių harmonija: a, o, u negali būti tame pačiame žodyje su y, ä, ö.
Priebalsiai: d, h, j, k, l, m, b, p, r, s, t, v. Šiuolaikinėje bendrinėje kalboje žodis negali prasidėti ar pasibaigti daugiau kaip vienu priebalsiu, o žodžio viduryje retai pasitaiko trys priebalsiai po vienas kito.
Žodžio kirtis: pirmajame skiemenyje (dėl ugrfinų įtakos latvių kalbos kirtis tapo fiksuotas pirmajame skiemenyje). Kirtis nedaro įtakos garso ilgumui.

Skiemenys

Suomių kalboje skiemens riba yra prieš kiekvieną priebalsis+balsis junginį, pvz., ka-la, kaik-ki, suu-ri, päi-vä, Ant-ti, Hel-sin-ki, Hel-sin-gis-sä-kin.

Žodžių daryba

Žodžių jungimas - labiausiai paplitęs naujų žodžių darybos būdas. Dažniausiai jungiami daiktavardžiai ir būdvardžiai. Sudurtiniai žodžiai gali būti sudaryti iš dviejų ir daugiau žodžių, pvz: kirjahylly-kirja+hylly=knyga+lentyna - knygų lentyna.

Morfologija

Gausu linksnių: yra net 6 vietininko linksniai – trys vidaus (inesyvas, iliatyvas, eliatyvas) ir trys pašalio (adesyvas, aliatyvas, abliatyvas), taip pat vardininkas, kilmininkas, partityvas, esyvas, transliatyvas, komitatyvas, abesyvas, instruktyvas, įvardžiai gali turėti dar ir galininką. Iš viso yra 15 linksnių. Linksnių vartojimas lietuviams sudaro nemažai keblumų, ypač tada, kai jie atstoja ir prielinksnį.
Būdvardžiai linksniuojami taip, kaip ir daiktavardžiai, išskyrus komitatyvą. Be gausybės linksnių vartojami ir kai kurie prielinksniai bei polinksniai, kurių dalis yra daiktavardžiai ir linksniuojami, pvz., kylän keskellä (viduryje kaimo), kylän keskeltä (iš kaimo vidurio), keskelle merta (viduryje marių).
Giminių suomių kalba neturi.
Veiksmažodis turi keturias nuosakas, gausu bendraties ir dalyvių formų.

Baltų ir suomių kalbų ryšiai

Suomiai dar ikiistoriniais laikais iš baltų perėmė nemažai leksikos, ypač apibūdinančios tuo metu finams naujas realijas: sielu (siela), keli (kelias), silta (tiltas), ratas (ratas), pirtti (pirtis), seinä (siena), reki (rogės), terva (derva), paimen (piemuo), tarha (daržas), jyvä (javai), herne (žirnis), ruis (rugys), vaha (vaškas), vuota (oda), hihna (šikšna), porsas (paršas), oinas (avinas), vuohi (ožys), metsä (giria, medžiai), kirves (kirvis), Perkele (Šėtonas, Perkūnas), keltainen (geltonas), herhiläinen (širšė), lohi (lašiša), sisar (sesuo), tytär (duktė), harmaa (širmas), laiva (valtis, laivas), kauha (kaušas, samtis). Iš viso suomių kalboje yra apie 1,1 procento iš baltų kalbų pasiskolintų žodžių. Juos tyrinėjo kalbininkas Algirdas Sabaliauskas.
Vytautas Bambalas

Biografija

1988 m. baigė Lietuvos žemės ūkio akademiją, mokslinis agronomas. Šilalės raj. žemėtvarkos skyriaus Upynos agrarinės reformos tarnybos vyr. žemėtvarkininkas, 2003–2007 m. Šilalės raj. savivaldybės administracijos direktoriaus pavaduotojas.
1993 m. Lietuvos krikščionių demokratų partijos, 2003 m. Liberalų ir centro sąjungos Šilalės rajono skyriaus narys.
1995–1997 m., 1997–2000 m. ir nuo 2007 m. Šilalės rajono savivaldybės tarybos narys.
Sutuoktinė Vilija, vaikai Justas, Dainius.
Aleksandras Drevinis

Biografija

1908–1913 m. mokėsi Rygos dailės mokykloje, mokytojai Vilhelmas Purvitis, Janis Rozentalis, J. R. Tilbergas. Nuo 1914 m. gyveno Maskvoje. 1915–1917 m. buvo grupės „Būgnų valetas“, 1927–1932 m. – „Maskvos tapytojai“, trečiame dešimtmetyje – „Latvių dailininkų komuna Maskvoje“ narys. 1938 m. sausio 17 d. suimtas sufabrikuotoje latvių šaulių byloje ir netrukus sušaudytas. Žmona išgelbėjo nuo konfiskacijos jo paveikslus, pasakiusi, kad tai jos darbai. Jų paroda surengta Maskvoje tik 1971 m.

Kūryba

Kūryboje vyrauja postimpresionistinės tendencijos, būdinga statiška kompozicija, kartais kubistinė stilizacija, rudų tonų koloritas. Svarbesni kūriniai: „Natiurmortas“ (1913 m.), ciklas „Bėgliai“ (1915–1916 m.), „Kompozicija“ (1918 m.), „Autoportretas“ (1923 m.), „Miestas“ (1926 m.), „Ruduo“ (1927 m.).
Alksniupiai

Istorija

Pirmąkart minimi 1556 m. Upytės valsčiaus inventoriuje. 2 km į vakarus nuo Alksniupių yra Radvilonių dvaras. Sovietmečiu buvo „Draugo“ kolūkio centrinė gyvenvietė.
1957 m. atidaryti kultūros namai, 1970 m. biblioteka, išgręžtas 800 m gylio mineralinio vandens gręžinys.
Boleslovas Ambrazas

Boleslovas Ambrazas (1900 m. rugsėjo 17 d. Pakarklių k., Krakių valsč., Kėdainių apskr. – 1977 m. rugsėjo 18 d. Šiauliuose), vargonininkas, chorvedys, muzikos mokytojas.

Biografija

Mokėsi Krakių progimnazijoje, o vietos vargonininkas išmokė skambinti pianinu ir griežti vargonais.
1926–1936 m. vargonininkavo ir vadovavo chorui Sidabravo (Radviliškio r.) parapijoje, mokytojavo progimnazijoje.
1936 m. persikėlęs į Šilutę, dirbo pašte. 1939 m. vokiečiams okupavus Klaipėdos kraštą, B. Ambrazas išvyko į Zarasus – dirbo pašte ir vadovavo moterų vokaliniam ansambliui. 1940 m. apsigyveno Vilniuje, kur dirbo pašte ir vargonininkavo Arkikatedroje (buvo vargonininkų K. Kavecko ir A. Gimžausko pavaduotojas). 1945 m. B. Ambrazas sugrįžo į Krakes, dirbo pašto viršininku, mokytojavo ir vadovavo chorui miestelio mokykloje.
1945 m. rudenį sovietų saugumo suimtas ir ištremtas į Archangelską, po metų perkeltas į Irkutską. Čia sutiko savo vyriausiąjį sūnų, kuris padėjo išgyventi tremties kančias. Grįžęs iš tremties, apsigyveno pas savo artimuosius Šeduvoje (Radviliškio r.), kur gavo darbo pašte ir vidurinėje mokykloje – vadovavo moksleivių chorui.
1950 m. perkeltas į Šiaulius, dirbo pašte ir vadovavo miesto mėgėjų chorams bei vokaliniams ansambliams. 1952–1956 m. sėkmingai dirbo su alaus fabriko „Gubernija" mišriuoju choru. Kolektyvą parengė 1955 m. respublikinei dainų šventei, chorų apžiūrose laimėjo pirmųjų ir kitų prizinių vietų, nemažai koncertavo.
1957–1962 m. vadovavo Šiaulių baldų kombinato mišriajam chorui, kuris buvo parengtas 1960 m. respublikinei dainų šventei, gerai pasirodė ir konkurse.
Nuo 1962 m. B. Ambrazas daug metų kūrybiškai vadovavo Šiaulių kultūros namų darbo veteranų mišriajam chorui (apie 60 dalyvių). Choras dalyvavo koncertuose, dainų šventėse ir kituose renginiuose.

Šaltinis

Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999. Informacijos publikavimui gautas žodinis autoriaus leidimas.
1896 m. vasaros olimpinės žaidynės

Žaidynių atgaivinimas

XVIII a. Europoje vyko keli nedideli sporto festivaliai, pavadinti antikinėmis olimpinėmis žaidynėmis. Graikų verslininkui Evangelos Zappas finansuojant 1859 m., 1870 m. ir 1875 m. Atėnuose vyko jo vardu pavadintos olimpiados. 1870 m. olimpiada sutraukė 30000 žiūrovų skaičių. Moderniųjų olimpinių žaidynių atkūrėjas Pierre de Coubertin priėmė daktaro William Penny Brookes idėją sukurti panašaus modelio tarptautines žaidynes, kuriose galėtų varžytis ne tik Graikijos piliečiai. 1890 m. Coubertin išspausdino straipsnį, kuriame pabrėžė Anglijos miestelio Venloko svarbą, kuriame kasmet vykdavo Venloko olimpiada. Coubertin taip pat įkvėpė Zappas žaidynės ir antikinės graikų olimpiados. 1896 m. Atėnų olimpines žaidynes finansavo Evangelos Zappas, jo pusbrolis Konstantinos Zappas ir George Averoff.
1894 m. Pierre de Coubertin surengė kongresą Paryžiaus universitete, kuriame išsakė savo idėjas vienuolikos šalių sporto atstovams. Tarptautinės olimpiados sukūrimas buvo palaikytas. Kongrese buvo pradėta svarstyti pirmųjų žaidynių data. Coubertin pasiūlė pirmąją olimpiadą surengti 1900 m. Paryžiuje, bet bijodami, jog šešerių metų laukimas bus per ilgas visuomenei ir žaidynės nesusilauks sėkmės, buvo nutarta pirmąsias įgyvendinti jau 1896 m. Šią olimpiadą surengė Graikijos sostinė Atėnai. Tarptautinio olimpinio komiteto prezidentu išrinktas graikas Demetrios Vikelas.
Antanas Vaičiulaitis

Antanas Vaičiulaitis (1906 m. birželio 23 d. Didžiuosiuose Šelviuose, Vilkaviškio valsčius – 1992 m. liepos 22 d. Vašingtone, JAV) – Lietuvos diplomatas, rašytojas, vertėjas.

Biografija

Baigė Vilkaviškio „Žiburio“ gimnaziją. Lietuvos universitete studijavo lietuvių ir prancūzų kalbą bei literatūrą, pedagogiką, psichologiją. Prancūzų literatūros studijas gilino Grenoblio ir Sorbonos universitetuose.
Dirbo Lietuvos telegramų agentūroje ELTA. 1940 m. pradžioje Lietuvos užsienio reikalų ministras Juozas Urbšys paskyrė jį į diplomatinę tarnybą atstovybėje prie Šventojo Sosto Vatikane. Sovietų Sąjungai okupavus Lietuvą, nebegalėjo sugrįžti Tėvynėn.
Gavęs kunigo J. Navicko pasiūlymą, išvyko į JAV. Dėstė Marianapolio kolegijoje Thompsone, Fordhamo universitete studijavo anglų ir amerikiečių literatūrą. Scrantono universitete dėstė prancūzų kalbą ir literatūrą. Dvidešimt penkerius metus dirbo „Amerikos balso“ informacinėje agentūroje Niujorke, vėliau Vašingtone.
Dalyvavo skautų veikloje.

Kūryba

A. Vaičiulaičio slapyvardis Aug. Raginis. Žymiausias kūrinys – romanas „Valentina“.
Antanas Vaičiulaitis – XX a. ketvirtojo dešimtmečio kartos rašytojas, išsiskiriantis ypač šviesia humanistine pasaulėvoka ir dėmesiu estetiniam kūrinio formos tobulumui. Vaičiulaitis yra vienas ryškiausių krikščioniškojo humanizmo atstovų lietuvių literatūroje, gretintinas su tokiais XX a. prancūzų ir italų literatūros meistrais kaip Andrė Morua (André Maurois), Fransua Moriakas (François Mauriac), Džiovanis Papinis (Giovanni Pappini). Stilistine kultūra, vakarietiška kūrybine orientacija jis primena Jurgį Savickį ir Henriką Radauską, kaip ir jie, atstovauja brandžiai ir laisvai nepriklausomos Lietuvos meninei kultūrai.
Rima Grybauskienė

Biografija

1971 m. baigė Kauno medicinos mokyklą, slaugytoja, 2006 m. Šiaulių universitete baigė socialinę pedagogiką ir psichologiją, 2008 m. Mykolo Romerio universitete – sveikatos apsaugos įstaigų administravimą, magistrė.
VšĮ Kupiškio rajono savivaldybės PASP centro vyriausioji administratorė.
Tėvynės sąjunga - Lietuvos krikščionys demokratai Kupiškio rajono skyriaus narė. Nuo 2011 m. Kupiškio rajono savivaldybės tarybos narė.
Šiurkščioji kempė

Literatūra

Lietuvos grybų atlasas, Vincentas Urbonas, Kaunas, LUTUTĖ, 2007, ISBN 978-9955-692-59-1, p. 428
Mystère

Turinys

Dvi prostitutės, Misterė ir Pamela, viešbutyje susitinka su klientu, iš kurio vėliau Pamela nugvelbia brangų žiebtuvėlį. Šiame, kaip paaiškėja, buvo paslėptas mikrofilmas ir jo ieškantis vyras pradžioje nužudo žiebtuvėlį turėjusį vyrą, po to – Pamelą, tačiau žiebtuvėlis per klaidą atsiduria Misterės rankinėje. Išvengusi pasikėsinimo, ji tampa inspektoriaus Kolto globotine, tačiau paaiškėja, kad žudikas – šio viršininkas. Jiems pavyksta šiuo, tačiau tuomet į Kolto ir Misterės medžioklę įsitraukia vis daugiau žmonių. Koltas nusprendžia grąžinti žiebtuvėlį mainais į milijoną dolerių, o gavęs pinigus, mėgina su Mistere išvykti iš šalies...
Lapas

Lapo sandara

Lapalakščio paviršių dengia epidermio sluoksnis, kuris apsaugo lapą nuo išdžiūvimo. Viršutinės pusės epidermis storesnis. Epidermio ląstelės vingiuotais kontūrais. Kuo drėgnesnėje aplinkoje augalas auga, tuo šis vingiuotumas ryškesnis. Apatinės lapo pusės epidermis su daugiau plaukelių, o viršutinėje pusėje dažnai jų visai nebūna. Dėl plaukelių gausumo apatinė lapo pusė kartais atrodo pilkai žalia (pvz.: baltalksnis). Dujų apykaitai palaikyti lapų epidermyje yra žiotelės.
Pagrindinis lapalakščio audinys yra mezofilis, kuris sudarytas iš asimiliacinio audinio. Šio audinio chloroplastai žaliaisiais pigmentais absorbuoja saulės šviesą ir panaudoja ją anglies dioksido asimiliacijai. Pats mezofilis diferencijuotas į du sluoksnius: statinį (palisadinį) ir purųjį audinį. Statinis audinys atlieka tik fotosintezę, o purusis tarpuląsčiais pro žioteles pristato anglies dioksidą į lapus. Be to, statiniame audinyje chloroplastų žymiai daugiau negu puriajame, todėl pirmajame fotozintezė intensyvesnė.
Gyslos – kanalėliai, reikalingi sulčių apytakai lapuose palaikyti. Jais į lapą atiteka vanduo ir maisto medžiagos. Be to, į gyslų sudėtį įeina ramstiniai elementai, kurie suteikia lapalakščiui standumo. Pagal gyslų skaičių lapai skirstomi į vienagyslius ir daugiagyslius. Daug gyslų turinčių lapų gyslotumas gali būti lygiagretus, lankiškas, plaštakiškas, plunksniškas ir kt. (plačiau žr. gysla).
Indų kūlelis – pagrindinis sudedamasis gyslų elementas. Tai augalo indas, kuriuo vanduo ir jame ištirpusios maistingosios medžiagos keliauja aukštyn, o perdirbtos – žemyn į apačią. Medienos sluoksnyje yra vandens indai, kuriais vanduo teka iš šaknų į lapus, o karnienos sluoksnyje – rėtiniai indai ir lydimosios ląstelės, kuriais teka organinės medžiagos.

Lapų metimas

Vidutinio ir šalto klimato zonose augantys augalai rudenį lapus numeta. Tai vyksta dėl to, kad žiemą augalų šaknys negali siurbti iš dirvožemio vandens. Jei medžiai ir krūmai nenumestų lapų, šie žūtų dėl drėgmės stokos. Bet kai kurių net ir šalto klimato zonoje augančių augalų lapai nenukrenta visą žiemą. Tai bruknių, viržių, spanguolių, buksmedžių. Smulkūs standūs šių augalų lapai, silpnai garindami vandenį, lieka po sniegu. Žiemoja su žaliais lapais ir daugelis žolių, pvz., žemuogės, dobilai, ugniažolės.
Prieš nukrentant, lapai dažnai nusidažo kita spalva (oranžine, raudona, geltona). Tai yra dėl to, kad suyra lapuose esantis chlorofilas ir spalvą lemia kiti pigmentai – ksantofilas ir karotinas.
Dažnai augalai meta lapus (daugiausia apatinius) dėl šviesos stokos. Nors yra augalų, kuriems tai būdingas rūšinis požymis. Numetę apatinius lapus, jie suformuoja kamieną (dracena, juka).
Visžaliai augalai savo lapiją atnaujina ne iš karto (pavyzdžiui, rudenį), o palaipsniui bet kuriuo metų laiku.
Karabinieriai

Istorija

Karabinierių korpusą įkūrė Sardinijos karalius Viktoras Emanuelis I Savojietis, siekdamas sukurti Sardinijoje policijos pajėgas, panašias į Prancūzijos žandarmeriją. Iki tol policijos pareigas vykdė 1726 m. įkurtas Dragoni di Sardegna korpusas, sudarytas iš savanorių. Karališkasis karabinierių korpusas buvo įkurtas karališkuoju patentu 1814 m. liepos 13 d.
Naujosios pajėgos buvo padalintos į divizijas taip, kad kiekvienai provincijai tektų karabinierių divizija. Divizijos buvo dalinamos į kuopas, o šios – į leitenantijas, kurios vadovavo vietinėms policijos stotims ir koordinavo jų veiklą, palaikė tiesioginius kontaktus su gyventojais.
1868 m. buvo suformuota raitoji divizija Corazzieri, kuri organizavo karaliaus eskortus, o nuo 1946 m. – Italijos prezidento. Suvienijus Italija karabinierių divizijų skaičius padidėjo. 1861 m. sausio 24 d. karabinieriai buvo pavadinti naujai sukurtų ginkluotųjų pajėgų „Pirmosiomis pajėgomis“.

2000 m. karabinierių statusas buvo pakeltas ir jie tapo ginkluotųjų pajėgų šaka.
2014 m. birželį, minint 200-ąsias karabinierių įsteigimo metines, Italija išleido progines 2 eurų monetas. Iš viso jų išleista 6,5 milijono ir jos galioja visoje euro zonoje.

Mobiliųjų dalinių divizija

Mobiliųjų dalinių divizijos štabas yra Trevize. Diviziją sudaro dvi brigados, kurių paskirtis yra tvarkytis ypatingosiose situacijose, atlikti karines užduotis ginant savą teritoriją ar dalyvaujant karinėse operacijose užsienyje. Divizija teikia paramą palaikant viešąją tvarką ir suvaldant didžiųjų miestų teritorijas, vykdant civilinės valdžios operacijas.

ROS

ROS (Raggruppamento Operativo Speciale), kitaip Specialioji operatyvinė grupuotė, yra 1990 m. įkurtas elitinis dalinys, kuris užsiima organizuotu nusikalstamumu (mafija ir kt.), ardomąja veikla, terorizmu ir sudėtingaisiais nusikaltimais. Šio dalinio skyrius yra kiekvieno miesto rajono prokuroro skyriuje.

Transporto priemonės

Daug metų tiek Italijos policija, tiek karabinieriai naudojo tik Italijos gamybos automobilius, tačiau neseniai ėmė naudoti Land Rover Defender ir Subaru automobilius. Patruliniai karabinierių automobiliai yra labai tamsiai mėlyni su baltu stogu ir raudona juosta šone. Karabinierių automobilių numeriai prasideda raidėmis CC (it. Corpo dei Carabinieri) arba EI (it. Esercito Italiano 'Italijos armija'). Tradiciškai automobilius vadina „gazelėmis“ (it. Gazzella).

Maži ir vidutiniai automobiliai naudojami paprastam patruliavimui, o didesni ir galingesni naudojami ypatingose situacijose ir eismo priežiūroje.
Karabinierių karo policijos ir mobiliųjų dalinių automobiliai nudažyti karine žalia spalva, o jų numeriai prasideda raidėmis EI (kaip ir kiti Italijos armijos automobiliai).
Fendrikas

Fendrikas (rus. фендрик, фендрих, фенрих, iš vok. Fähnrich 'vėliavininkas') – jauniausias karininko laipsnis Rusijos imperijoje 1722–1730 m.
Pėstininkų fendrikai pagal rangų lentelę buvo priskirti žemiausiai XIV klasei, o gvardijos fendrikai – XII klasei. Kavalerijoje fendriką atitiko kornetas, o kazokuose – chorunžis.
1730 m. laipsnis buvo pakeistas į praporščiko laipsnį. Kadangi tai buvo karinis laipsnis, jis suteikdavo teisę į paveldimąją bajorystę. Tuo tarpu civilinių valdininkų XIV klasės rangas (kolegijos registratorius)suteikdavo teisę tik į asmeninę bajorystę. Į paveldimą bajorystę teisę suteikdavo tik VIII klasės civiliniai rangai (kolegijos asesorius).
Ruklos Jono Stanislausko pagrindinė mokykla

Istorija

1946 m. Ruklos kaime atidaryta pradinė mokykla. Jai vadovavo Jonas Stanislauskas. Mokykloje veikė keturi skyriai. 1948 m. mokykloje mokėsi 21 mokinys. 1952 m. Ruklos pradinė mokykla performuota į septynmetę. Vadovauti lieka J. Stanislauskas.
Nuo 1954 m. Ruklos septynmetę mokyklą pagal gyvenamosios vietos pavadinimą imta vadinti Padaigų septynmete mokykla. Jos direktoriumi paskirtas J. Stanislauskas, kuris vadovavo ir aplinkinių kaimų pradinėms mokykloms.
Dėl mokinių skaičiaus sumažėjimo 1955 m. mokykla vėl tapo pradine. Šios mokyklos direktoriumi J. Stanislauskas dirbo iki 1970 m. rugsėjo 1 d., uždarius šią mokyklą, jis paskirtas Ilgabradų aštuonmetės mokyklos mokytoju. J. Stanislauskas ne kartą buvo apdovanotas LSSR švietimo ministerijos ir Jonavos rajono švietimo skyriaus pagyrimo ir padėkos raštais, atminimo ženkleliais. Ruklos bei kaimyninių kaimų mokiniai nuo tų metų turėjo lankyti Skarulių aštuonmetę mokyklą.
Sovietmečiu šalia Ruklos kaimo išaugo karinis Ruklos miestelis. 1961 m. buvo įkurta mokykla šio miestelio mokiniams. Ji veikė kaip Skarulių aštuonmetės mokyklos filialas. 1963 m. reorganizuota į savarankišką Ruklos aštuonmetę mokyklą. Joje mokėsi 50 mokinių. Pastatas stovėjo karinio miestelio teritorijoje. Šioje mokykloje buvo dėstoma rusų kalba. Mokinių skaičius augo, todėl 1968 m. pastatyta nauja mokykla, kainavusi 450 tūkst. rublių. 1978 m. nuolat augant mokinių skaičiui, karinio miestelio plėtros, pastatytas mokyklos priestatas, įrengta sporto salė, erdvi valgykla, nauji kabinetai. 1987 m. šalia miestelio, vaizdingoje vietoje, išdygo naujas mokyklos pastatas. Mokinių skaičius išaugo iki 877.
1993 m. išvedus iš Lietuvos SSRS kariuomenę, Ruklos miestelyje pradėjo kurtis civiliai gyventojai. Ruklos mokykloje buvo atidarytos lietuviškos klasės. 1993/1994 m.m. mokykloje buvo 7 lietuviškų ir 9 rusiškų klasių komplektai. Rusakalbiams moksleiviams buvo sudarytos sąlygos saugoti savo tautiškumą, papročius. Kasmet augo lietuvių mokinių skaičius, buvo formuojamos naujos lietuviškos klasės. 1997 m. Ruklos vidurinėje mokykloje nebeliko rusiškų klasių. 2005 m. balandžio 28 d. Jonavos rajono savivaldybės taryba nusprendė suteikti Ruklos vidurinei mokyklai Jono Stanislausko vardą ir ją pavadinti Jonavos r. Ruklos Jono Stanislausko vidurine mokykla. 2008 m. rugsėjo 1 d. Ruklos Jono Stanislausko vidurinė mokykla reorganizuota į pagrindinę mokyklą.
Amaliai (Šiauliai)

Istorija

Tarpukariu kaimas priklausė Šiaulių apskričiai.