google/wiki40b huggingface dataset:
Aleksandras Novatkis

Aleksandras Novatkis (1968 m. – 1992 m. rugpjūčio 8 d.) – Lietuvos nusikaltėlis, nužudęs dvylikametę apiplėšimo liudininkę. Už šį nusikaltimą jis buvo nuteistas mirties bausme sušaudant.
A. Novatkis buvo pripažintas kaltu dėl dvylikos metų mergaitės nužudymo. Ji buvo mačiusi, kaip A. Novatkis vogė televizorių, videomagnetofoną ir kitus daiktus. Teismas jam skyrė mirties bausmę sušaudant.
1992 m. gegužės 2 d. A. Novatkio malonės prašymas buvo atmestas ir tų pačių metų rugpjūčio 8 d. nuosprendis buvo įvykdytas. A. Novatkis tapo pirmuoju iš septynių asmenų, kuriam po Nepriklausomybės atkūrimo Lietuvoje buvo įvykdyta mirties bausmė.
Reklaminiai Fergie singlai

Šiame straipsnyje aprašomi amerikiečių pop atlikėjos Fergie reklaminiai singlai.

Istorija

Nors ši daina nebuvo išleista oficialiai kaip singlas JAV, tačiau ši daina panaudota ne tik keliose reklamose bei TV serialuose kaip „Gražuolė Betė“ ir šou „So You Think You Can Dance“. Australijoje tai buvo pati grojamiausi radijo daina tą savaitę kai buvo išleista. Single yra panaudota „The Temptations“ dainos „Get Ready“ elementai. Bei ši daina panaudota 2008 m. komedijos „Parduotuvių maniakės išpažintis“ anonse.

Pasirodymas topuose

Daina debiutavo 73 pozicijoje ARIA tope sausio 28 d. ir pasiekė galiausiai 22 pozicijoje. 2008 m. kovo 31 d. „Here I Come“ debiutavo 39 vietoje Naujosios Zelandijos RIANZ tope.

Vaizdo klipas

Fergie nufilmavo vaizdo klipą Los Andžele buvusiuose Frank Sinatra name ir jame yra keletas „Wilhelmina Models“ modelių. Tačiau vaizdo klipas niekada nebuvo išleistas dėl nežinomų priežasčių.
Stoniškių valsčius

Stoniškių valsčius (iki 1947 m. Rukų valsčius) buvo vakarų Lietuvoje. Centras – Stoniškiai.
Semieno valsčius

Administracinis suskirstymas

Amelinas, Augustuvka, Dzialinas, Glini Stokas, Grudek Šlacheckai, Jezioras, Juliopolis, Lubka, Milkuvas, Milkuv Kolonija, Nadzeja, Pomikuvas, Severinuvka, Semienas, Semien Kolonija, Tulnikai, Viežchovinai, Vladislavuvas, Vola Tulnicka, Vulka Semienska, Žminė.
Justinas Bautrėnas

Justinas Bautrėnas (g. 1925 m. sausio 15 d. Kušliškiuose, Kalvarijos valsčius) – Lietuvos teatro aktorius, teatro ir radijo režisierius, muziejininkas.

Biografija

1945 m. baigė Marijampolės mokytojų seminariją vaidino Marijampolės dramos teatre. 1947–1951 m. mokėsi Vilniaus dramos teatro vaidybos studijoje, 1951–1957 m. šiame teatre vaidino. 1957–1988 m. Lietuvos Radijo ir televizijos režisierius. 1997 m. jo iniciatyva įkurtas Lietuvos Radijo ir televizijos muziejus, iki 2003 m. jam vadovavo. Vienas pagrindinių 1991 m. bado akcijos prie LRT organizatorių ir globėjų. 2003 m. įkūrė Geležinio Vilko paminklo paramos fondą.
Algimantas Balilionis

Algimantas Balilionis (g. 1942 m. vasario 19 d. netoli Šeduvos) – Lietuvos futbolo treneris.

Biografija

A. Balilionis gimė prie Šeduvos, po II pasaulinio karo su visa šeima ištremtas prie Baikalo ežero. Tremtyje baigė vidurinę mokyklą. Vėliau šeima grįžo į Lietuvą ir 19 metų įstojo į aukštąją mokyklą, kūno kultūros pedagogo specialybę. Tuo metu žaidė Kauno „Atleto“ jaunimo komandoje, išbandė visas pozicijas – nuo gynėjo iki puolėjo, tik vartuose nestovėjo.
Baigęs studijas turėjo atlikti pirmą profesinę praktiką Mažeikiuose, po karinės tarnybos ir trumpos darbo praktikos Kaune atvyko į Panevėžį (apie 1964–1965 m.), kur dirbo Panevėžio sporto mokyklos futbolo grupės treneriu.
1969–1976 metų A. Balilionis ugdė buvusį „Ekrano“ vartininką Virginijų Liubšį. Valdemaras Šteinas taip pat vaikystėje treniruotas A. Balilionio. Kartu su A. Balilioniu futbolą žaidė Julius Kvedaras. A. Balilionio auklėtiniai, tapę Lietuvos futbolo čempionais: V. Liubšys, G. Juzelėnas, V. ir G. Abramavičiai, V. Laniauskas, E. Balvočius, A. Mykolaitis, V. Deveikis, A. Petrauskas, A. Klimavičius, G. Rimkus, R. Vilėniškis, Stasys Danisevičius, Valdas Urbonas. Vyresniosios kartos žinomi krašto futbolininkai, A. Balilionio auklėtiniai: V. Šnioka, broliai Šteinai, A. Šarkis, R. Tamašauskas, A. Likas, V. Putė, V. Niurka, A. ir K. Brazdžiūnai, J. Jaroškė, V. Stankūnas, S. Ribokas, V. Fadejevas, R. Gardzijauskas, A. Šlikas, E. Matulevičius, R. Frolovas, R. Kuzma, A. Markevičius, S. Pusvaškis, A. Pušnys, M. Sokolnikovas, žymus Panevėžio aktorius A. Keleris.
Žmona Lina, yra sūnus ir dukra.
Konstantinas Dalevskis

Biografija

Gimė 1837 m. Kunkulkos palivarke, bajorų Dominyko Dalevskio ir Dominykos Narkevičiūtės šeimoje. Mokėsi Vilniaus gimnazijoje. Prasidėjus 1863 m. sukilimui prisijungė prie Zigmanto Sierakausko vadovaujamo būrio, dalyvavo Biržų kautynėse. Sukilėlių šiaurės Lietuvoje vadovas. Po dar kelių smulkesnių mūšių buvo sužeistas ir išvyko iš šalies. Įsidarbino metalo apdirbimo gamykloje Sankt Galene. Vėliau išvyko į Paryžių, kur įsidarbino Vladislavo Mickevičiaus knygyne. 1871 m. kilus Paryžiaus komunos judėjimui buvo sušaudytas 1871 m. gegužės 27 d. Liuksemburgo soduose, kaip komunos dalyvis.
Kybartų herbas

Aprašas

Skydo laukas ketvirčiuotas. Viršutinis dešinysis ir apatinis kairysis laukai raudoni, juose po 5 auksinius obuolius, ant kurių kotelių po žalią lapą. Keturi obuoliai išdėstyti kvadrato kampuose, penktas - centre. Viršutinis kairysis ir apatinis dešinysis laukai mėlyni, juos po 5 vertikalius sidabrinius medkirčio kirvius ilgais kotais, ašmenys nukreiptos pirmyn. Antras ir ketvirtas kirviai nuleisti žemiau.

Istorija

Dabartinis herbas patvirtintas 1998 m. lapkričio 24 d. Prezidento dekretu. Herbo autorius – dail. Kęstutis Gvalda .
Vaiko teisės

Vaiko teisės - vaikams priskiriamos ir garantuojamos teisės. Pasauliniu mastu jas įtvirtino JT Vaiko teisių konvencija, priimta JT Generalinės asamblėjos 1959 metų lapkričio mėn. Ratifikuota daugelyje pasaulio valstybių.

Problemos

Nepaisant tarptautinės bendrijos pastangų užtikrinti vaiko teises, tarptautiniuose aktuose įtvirtinti minimalūs vaikų apsaugos standartai nėra visose valstybės įgyvendinti. Vyksta prekyba vaikais, jie išnaudojami (karo metu, verčiami dirbti ir kt.).
Get

Getas (hebr. גט dgs. gittim, gittin) – žydų skyrybų raštas, kurį žydas išduoda žydei nutraukiant vedybas. Pagrindinis rašto tekstas – „nuo dabar tu gali bendrauti su visais vyrais“, kitaip sakant tu nebesi ištekėjusi moteris ir tau paleistuvavimą draudžiantys įstatymai daugiau nebegalioja. Geto skyrybų raštas taip pat sugrąžina moteriai visas buvusias teises, kurias ji turėjo prieš ištekėdama.
Chiara Simoneschi-Cortesi

Chiara Simoneschi-Cortesi (g. 1946 m. balandžio 21 d. Ciuriche) – dabartinė Šveicarijos Federalinės Tarybos prezidentė.
Simoneschi-Cortesi į Šveicarijos Federalinę Tarybą buvo išrinkta 1999 m., o vėliau 2003 m. ir 2007 m. − perrinkta.
Nuo 1987 m. iki 1999 m. Simoneschi buvo Tičino kantono tarybos narė.
Kraitis

Kraitis (pasoga, Dzūkijoje – šarvas) – po vestuvių jaunosios (marčios) į vyro šeimą atsinešamas turtas. Jį sudaro drabužiai, audiniai, palaipsniui sukrauti bemergaujant, paveldėti iš motinos. Iki XIX a. pab. kraitis laikytas kraitkubilyje ar kraitlovyje, vėliau – kraičio skrynioje, kupare.
Dalis kraičio kaip dovanos buvo dovanojamos vestuvių svečiams, kitą dalį panaudodavo jaunoji ir jos šeima. Kraitis turėjo svarbią simbolinę reikšmę ir buvo paveldimas. Moteriai mirus bevaikei, jos tėvai pagal paprotį galėjo kraitį susigrąžinti.
Pašumeris

Istorija

Kaime buvo Pašumerio dvaras, minimas nuo 1560 m. Dvaras XIX a. pab. priklausė Veličkoms. Prie dvaro priklausė Bugumilavos palivarkas.

Aplinkinės gyvenvietės

Petraičiai – 2,5–3 km
Žemieji Kapliai – 0,5 km
Trakučiai – 0,5 km
ŠĖTA – 4 km
Juozas Nekrošius

Biografija

1954 m. baigė Betygalos vidurinę mokyklą, tarnavo sovietinėje kariuomenėje, trejus metus dirbo rajono laikraštyje, sukūrė šeimą. 1959–1964 m. studijavo žurnalistiką Vilniaus universiteto Istorijos ir filologijos fakultete. 
1964–1973 m. LKP CK darbuotojas. 1973–1990 m. Valstybinio leidyklų, poligrafijos ir knygų prekybos reikalų komiteto pirmininkas. 1976–1986 m. LKP revizijos komisijos narys. 1992–1996 m. LR Seimo narys.  1994–1996 m. Adolfo Šleževičiaus ir Lauryno Stankevičiaus Vyriausybėse – Lietuvos kultūros ministras.  Nuo 1997 m. leidyklos „Alka“ leidėjas.
Nuo 1960 m. SSKP narys. Nuo 1971 m. LSSR rašytojų sąjungos narys. Nuo 1974 m. LSSR knygos bičiulių draugijos pirmininkas. 1975–1989 m. LSSR AT deputatas. Nuo 1986 m. kandidatas į LKP CK narius.  1988 m. Lietuvos vaikų fondo steigėjas. Nuo 1989 m. LDDP narys.
Žmona Zinaida Laisvutė, vaikai Arvydas, Justas, Imandra.

Kūryba

Nuo 1952 m. bendradarbiauja spaudoje. Laikraščiuose ir žurnaluose paskelbė straipsnių leidybos, poligrafijos, kultūros, spaudos klausimais, išspausdino recenzijų, eilėraščių. Išleido keliolika poezijos knygų suaugusiems ir vaikams. Kita kūrybos kryptis – ideologizuota manifestinė poezija, aukštinanti socializmo idealus. Parašė libretą Vytauto Klovos operai „Ave vita“, oratoriją-misteriją „Atgimimo varpai“, kantatą „Audros galiūnai“, dainų tekstų. Poezijos knygų išleista rusų, latvių, armėnų kalba.
Leopoldas I Belgas

Biografija

Saksų–Koburgų–Zafeldų kunigaikščio Pranciškaus Frydricho ketvirtasis sūnus. Sesuo Rusijos didžioji kunigaikštienė Ana Fiodorovna.

Šeima

Žmonos: Šarlota Augusta Velsietė ir Liudvika Marija Orleanietė. Vaikai: Luidvikas Filipas (1833–1834 m.), Leopoldas, Belgijos karalius Leopoldas II (1835–1909 m.), Filipas, Flandrijos kunigaikštis (1837–1905 m.), Šarlotė, Meksikos imperatorė (1840–1927 m.).

Valdymas

Per Napoleono karus kariavo Rusijos imperijos kariuomenėje. 1830 m. atsisakė tapti Graikijos karaliumi, bet 1831 m. Belgijai atsiskyrus nuo Olandijos buvo išrinktas naujos valstybės karaliumi. Valdymo pradžioje sustiprino Belgijos kariuomenę ir, remiamas Prancūzijos ir Anglijos, sėkmingai priešinosi Olandijai, kuri iki 1838 m. nenorėjo pripažinti Belgijos savarankiškumo. Vėliau, jam valdant Belgija laikėsi neutralumo politikos, šalis plėtojosi taikos sąlygomis.
Murovdagas

Murovdagas arba Mravas (azer. Murovdağ, arm. Մռավի) – aukščiausias Mažojo Kaukazo kalnagūbris. Driekiasi Kalnų Karabacho teritorijoje. Ilgis 70 km. Aukštis iki 3724 m (Gamyšo kalnas). Sudarytas iš juros, kreidos ir paleogeno uolienų.
Šiaurės vakariniame šlaite yra keletas vaizdingų ežerų, tarp jų – Giojgiolis. Kalnagūbrį dengia eglių ir kėnių miškai. Į pietus nuo Murovdago plyti Karabacho kalnynas.
Kęstutis Kardelis

Biografija

1969 m. baigė Lietuvos valstybinio kūno kultūros instituto Pedagogikos fakultetą. 1974 m. biologijos mokslų kandidatas, 1990 m. pedagogikos mokslų daktaras.
1969–1980 m. ir nuo 1992 m. Lietuvos valstybinio kūno kultūros instituto (nuo 1990 m. Lietuvos kūno kultūros institutas, nuo 1999 m. Lietuvos kūno kultūros akademija) dėstytojas, Kūno kultūros ir sporto socialinių problemų tyrimų laboratorijos vedėjas. 1980–1991 m. Kauno politechnikos instituto (nuo 1990 m. Kauno technologijos universitetas) dėstytojas. Nuo 1991 m. profesorius.

Mokslinė veikla

Mokslinės veiklos pagrindinės kryptys: edukologija, psichologija, sociologija, visuomenės sveikata. Paskelbė daugiau kaip 250 mokslinių straipsnių.
Paneriai (Elektrėnai)

Aplinkinės gyvenvietės

Balceriškės – 5 km
Bruce Wilkinson

Briusas Vilkinsonas (angl. Bruce Wilkinson; g. apie 1940 m.) – JAV krikščionių mokytojas ir rašytojas.
Gimė Naujojo Džersio valstijoje, baigė Northeastern Biblijos kolegiją, Dalaso Teologijos seminariją ir Vakarų konservatyviąją baptistų seminariją (Western Conservative Baptist Seminary). Tarnavo profesoriumi Multnoma Biblijos mokyklos kolegijoje (Multnomah School of the Bible) Portlande, kol 1976 m. atsistatydino, kad pradėtų tarnystę organizacijoje Kelionė per Bibliją (Walk Thru the Bible). Labiausiai jis žinomas pagal jo 2000 metais parašytą bestselerį – knygą Jabezo malda (The Prayer of Jabez).
Kelionė per Bibliją – tai tarptautinė, nedenominacinė krikščioniška organizacija, kurios štabas yra Atlantos mieste. JAV ji tapo viena iš sėkmingiausių krikščioniškų tarnysčių, kuri nuo 1976 metų surengė 11 000 seminarų 2 milijonams žmonių.
Po Sovietų Sąjungos subyrėjimo 1991 metais, Vilkinsonas važiavo mokyti į Rusiją, kur kartu rodė filmą Jėzus. Vilkinsonas penkerius metus tarnavo CoMission pirmininku (CoMission – tai apmokymo tarnystė Rusijoje).
Sona ir Luara

Sona ir Luara (71) (pranc. Saône – et-Loire) – Prancūzijos departamentas šalies centrinėje dalyje, Burgundijos–Franš Kontė regione, vadinamas Sonos ir Luaros upių vardu. Administracinis centras – Makonas (Mâcon). Generalinės tarybos pirmininkas Kristofas Sirugas (Christophe Sirugue) (PS).
Departamente 5 apskritys, 57 kantonai, 40 municipalinių susivienijimų ir 573 komunų. Plotas – 8 575 km². 1999 m. – 544 893 gyventojai, 64 gyv./km².

Istorija

Įsteigtas pagal Didžiosios Prancūzijos revoliucijos 1789 m. gruodžio 22 d. įstatymą nuo 1790 m. kovo 4 d. kartu su kitais 82 departamentais. Sudarytas iš dalies Breso ir Burgundijos provincijų departamentas neturi bendros istorijos ir nėra vientisas geografiškai.
2003 m. Generalinė taryba nutarė, kad departamentas turėtų vadintis Pietų Burgundija (Bourgogne – du – sud), nes dabartinis painioja turistus, kurie čia ieško Luaros slėnio pilių. Tačiau opozicija pareiškė, kad tada turistai čia ieškos Viduržemio jūros. Nors sprendimas nepriimtas, turistiniuose leidiniuose Pietų Burgundijos pavadinimas jau naudojamas.

Geografija

Sonos ir Luaros departamentas ribojasi su Nievro, Kot Doro, Juros, Eno, Ronos, Luaros ir Aljė departamentais. Tai septintas pagal dydį Prancūzijos departamentas ir gausiausiai apgyvendintas departamentas Burgundijos regione.
Departamento rytuose driekiasi Autunois kalvos, regionas aplink Otuną, Šarolį ir Makoną. Per centrinę departamento dalį iš šiaurės į pietus plačia lyguma teka Sona, kuri prie Liono įteka į Roną, o pastaroji į Viduržemio jūrą. Luara teka priešinga kryptimi ir įteka į Atlanto vandenyną. Centrinis kanalas jungia Soną ir Luarą tarp Šalono prie Sonos and Digoin ir taip sudaro vandens kelią nuo Viduržemio jūros iki Atlanto vandenyno. Rytinėje departamento dalyje yra šiaurinė Breso lygumos dalis. Vakaruose yra pramoninė departamento širdis – Le Creusot ir Montceau-les-Mines.
Iš šiaurės į pietus departamentą kerta automagistralė A6, iš rytų į vakarus – RCEA (Centras-Atlantas), greitasis geležinkelis TGV Paryžius-Lionas su dviem stotimis Krezo ir Makone.

Klimatas

Klimatas pusiau kontinentinis, su šaltomis žiemomis ir karštomis vasaromis.

Ekonomika

Pagrindinė ekonomikos šaka – žemės ūkis ir vynuogininkystė. Gaminami daugelis Burgundijos vyno rūšių.

Politika

Sonos ir Luaros departamentui Prancūzijos senate atstovauja 3 senatoriai, Atstovų rūmuose – 6 deputatai. Generalinę tarybą sudaro 57 nariai, kurių po pusę renkami kas trejus metus šešerių metų kadencijai.
PAZ

Istorija

Įmonė įkurta 1932 m. kaip GAZ padalinys. Nuo 1952 m. tapo atskira įmone. Tada pradėjo gaminti GAZ-51 pagrindu sukurtus PAZ-651 (arba GZA-651). Nuo 1960 m. gamyklos produkcija plačiai imta naudoti visoje TSRS, vežta ir į užsienį. Nuo 1989 m. pradėtas gaminti populiariausias PAZ modelis – PAZ-3205. 2000 m. pradėta šiuolaikiškų autobusų „Aurora“ gamyba, pirmųjų žemagrindžių rusiškų autobusų PAZ-3237 gamyba.
Pažižmė

Istorija

XV a. pab. minimas Pažižmės dvaras. 1866 m. jame gyveno 13 žmonių.
1950–1991 m. kaimas priklausė kolūkiui „Taika“.
Neringos miesto savivaldybės taryba 1997–2000 m.

Veikla

Didžiajai daliai 1995 – 1997 m. tarybos kadencijos mero Stasio Mikelio komandos narių kartu su meru prieš rinkimus iš Tautos pažangos partijos perėjus į Tėvynės sąjungą, valdančiosios daugumos komanda iš esmės nepasikeitė. Meru vėl buvo išrinktas Stasys Mikelis, jo pavaduotoja – Irma Baltrušaitienė. Administratore liko Asta Baškevičienė.
Toliau buvo tęsiami pradėti darbai – įrengiamos krantinės Nidoje, pradėti krantinių tvarkymo darbai Juodkrantėje. Renovuota daugelis daugiabučių gyvenamųjų namų.
Gustav Kraatz

Biografija

Kraatz lankė realinę gimnaziją Berlyne, studijavo teisę, vėliau – zoologiją. 1856 metais Jenoje apgynė disertaciją iš koleopterologijos. Po daugelio kelionių užsienyje buvo vienas „Vokietijos vabzdžių gamtos istorijos“ sudarytojų. Tyrė Coleoptera (vabalus), paskelbė apie 1400 publikacijų.
1856 m. Kraatz įsteigė Berlyno entomologijos draugiją, 1881 m. – Vokietijos bendrosios ir taikomosios entomologijos bendriją (Deutsche Gesellschaft für allgemeine und angewandte Entomologie), buvo ilgametis jos pirmininkas. 1886 metais įkūrė Vokietijos nacionalinį entomologijos muziejų. Jo asmeninės kolekcijos saugomos Vokietijos entomologijos institute (DEI).
1934 m. Lietuvos šachmatų čempionatas

1934 m. Lietuvos šachmatų čempionatas buvo 5-asis vyrų šachmatų čempionatas. Jis vyko Kaune 1934 m. sausio 3–birželio 15 d.
Jį sudarė dvi dalys: ratų sistemos pretendentų turnyras, kuriame dalyviai žaidė po dvi partijas ir mačas dėl absoliutaus čempiono vardo tarp pretendentų turnyro nugalėtojo ir tuometinio Lietuvos absoliutaus šachmatų čempiono.

Pretendentų turnyras

Vyko Kaune 1934 m. sausio 3–vasario 13 d. Turnyre, ratų sistema, žaidė 6 dalyviai, kiekvienas su kiekvienu po dvi partijas; visi jie buvo kauniečiai. Taip pat, visi jie žaidė ir 1932.m. pretendentų turnyre.
Nugalėjo Povilas Vaitonis, surinkęs 6,5 taško 10 galimų ir įgijo teisę žaisti mačą dėl absoliutaus čempiono vardo su praėjusių metų absoliučiu čempionu. Antras turnyre buvo Aleksandras Machtas (6 tšk.), trečias – Isakas Vistaneckis, taip pat, (6 tšk.), Ketvirtas liko V. Mikėnas – 4 taškai.

Mačas

Nors Vladas Mikėnas žaisdamas pretendentų turnyre užėmė tik 4-ąją vietą, tačiau jis, kaip 1933 m. absoliutus Lietuvos čempionas, galėjo žaisti mačą dėl 1934 m. Lietuvos absoliutaus čempiono vardo su pretendentų turnyrą laimėjusiu Povilu Vaitoniu. Pagal čempionato nuostatus pretendentas, norėdamas tapti absoliučiu čempionu, turėjo laimėti mačą, nes jei mačas baigtusi lygiosiom, absoliutus čempionas išlaikytų titulą.
Mačas vyko 1934 m. balandžio 15 d. – birželio 15 d. Kaune ir baigėsi Vlado Mikėno pergale 6 : 2. Tokiu būdu Vladas Mikėnas iškovojo ir 1934 m. absoliutaus Lietuvos čempiono titulą.
Eugenijus Palavinskas

Biografija

1970 m. baigė Alizavos vidurinę mokyklą, 1977 m. – Vilniaus inžinerinį statybos institutą, įgijo architekto specialybę.
1977–1980 m. Komunalinio ūkio projektavimo instituto Druskininkų skyriaus vyresnysis architektas. 1980–1981 m. Alytaus miesto vyriausiasis dailininkas. 1982–1987 m. Komunalinio ūkio projektavimo instituto Druskininkų skyriaus grupės vadovas. 1987–2001 m. Druskininkų savivaldybės administracijos skyriaus vedėjas – Druskininkų vyriausiasis architektas.
2001 m. Lietuvos Respublikos aplinkos ministerijos viceministras. 2001–2003 m. UAB „Ligaja“ direktorius plėtrai. 2003–2006 m. UAB „Alytaus planas“ projekto vadovas. 2006–2009 m. Alytaus apskrities viršininkas. 2009–2017 m. viešosios įstaigos „Alytaus regiono plėtros agentūra“, „Plėtros projektų agentūra“ direktorius. UAB „Alkesta“ generalinio direktoriaus pavaduotojas. 
2002–2006 m. Druskininkų savivaldybės tarybos narys.
Architektų sąjungos narys, periodiškai revizijos komisijos pirmininkas, recenzentas, konkursų žiuri narys. Atestuotas teritorijų detaliojo plano, statinio projekto, autorinės ir techninės priežiūros vadovas būsto, viešosios paskirties, gamybos ir ūkinės veiklos statinių grupėms.
Leonidas Abalkinas

Leonidas Ivanovčius Abalkinas (rus. Леонид Иванович Абалкин; g. 1930 m. gegužės 5 d., † 2.5.2011) – Rusijos ekonomistas, Rusijos mokslų akademijos narys, 1987 m. tapo profesoriumi.
1986 metais tapo Rusijos mokslų akademijos Ekonomikos instituto direktoriumi. 1989–1991 m. TSRS MT pirmininko pavaduotojas, Ekonomikos reformos valstybinės komisijos pirmininkas. Buvo Michailo Garbačiovo ir Boriso Jelcino patarėju. Tarptautinio ekonomikos ir sočiai, reformų fondo valdybos narys. Nuo 1991 metų Tarptautinio N. Kondratjevo fondo prezidentas. Nuo 1992 m. žurnalo Ekonomičeskie voprosy vyriausias redaktorius. 1998 metais tapo Ekonominės krizės grupės nariu. Dauguma jo publikuotų straipsnių nagrinėja teorines politinės socializmo ekonomikos problemas.
Kiruna

Istorija

Kirunos pavadinimas kilęs nuo samių kalbos žodžio Giron, kuris reiškia „baltas paukštis“. Šis paukštis pavaizduotas ir miesto herbe kartu su alcheminiu geležies ženklu. Ženklas simbolizuoja, kad miestas garsėja kalnakasybos pramone. Čia išgaunama daug geležies, nes šalia miesto yra dideli telkiniai geležies rūdos.
Archeologiniai radiniai rodo, kad šis regionas buvo apgyvendintas mažiausiai prieš 6000 metų. Kirunos vietoje gyventojai ėmė kurtis apie 1900 m., o miesto teisės Kirunai suteiktos 1948 m. Dauguma pastatų statytų iki 1920 m. buvo nugriauti ir pastatyti nauji.

Miesto perkėlimas

Apie 18 tūkst. gyventojų turintį miestą nutarta perkelti į kitą vietą, už trijų kilometrų į rytus, dėl geležies rūdos telkinio. Jis Kirunoje eksploatuojamas požeminiu būdu, todėl kasant rūdą, žemėje lieka ertmės, randasi plyšių, kyla grėsmė pastatams susmegti. Perkraustymo pabaiga suplanuota maždaug 2040-aisiais. Vertingi namai bus išardyti, pervežti ir surinkti iš naujo.
Kvaklė

Kvaklė – įrankis skirtas šamų žvejybai. Rusai save vadina šio įrankio ir katu žvejybos būdo išradėjais. Tačiau kvaklės pagalba šamus seniai vilioja ukrainiečiai, baltarusiai, latviai, lietuviai, lenkai, bulgarai, vengrai, slovakai. Paskutiniu metu naudodami šį įrankį šamus gaudo ir Vokietijos, Prancūzijos bei kitų Vakarų Europos šalių žvejai mėgėjai.

Konstrukcija

Lietuvoje šamus su kvakle gaudydavo ten, kur ežeruose ar upėse gyvendavo šios žuvys. Lietuviška kvaklė ypatinga tuo, jog ji buvo gaminama iš karvės rago. Rusijoje ir Ukrainoje kvaklės daromos iš medžio. Dažniausiai tam naudojama vyšnios, obels, retesniais atvejais lazdyno, klevo arba uosio mediena. Buvusioje Tarybų Sąjungoje išpopuliarėjo dviejų žvejų mėgėjų sukonstruotos kvaklės. Pirmosios autorius yra iš Ukrainos kilęs G. Atanovas. Šio žvejo sugalvota kvaklė yra padaryta iš atskirų dalių. Ją sudaro medvarščiais, vinimis ar medžiui skirtais klijais sujungtos trys atskiros dalys: rankena, „peilis“ ir jo apačioje esantis skrituliukas. G. Serovo kvaklės konstrukcija panaši į G. Antanovo. Skirtumas toks, kad ji yra vientisa ir gaminama iš metalo arba plastiko.

Gaudymo technika

Šamai ežeruose ir upėse su kvaklėmis viliojami tik iš valties. Laikydamas kvaklę už rankenos žvejys ja smūgiuoja į vandenį 3 – 4 kartus. Po to daro pauzę. Priklausomai nuo žuvies aktyvumo ji trunka nuo kelių sekundžių iki minutės. Tekančio vandens telkiniuose žvejys mėgėjas su kvakle smūgiuoja panašiai kaip ir žvejodamas ežere. Skirtumas tik tas, kad pauzės retesnės. Ichtiologai iki šiol nesutaria kas priverčia šamus pakilti prie garso šaltinio ir griebti žvejo į atitinkamą gylį nuleistą masalą. Šiuo būdu šamai gaudomi tik esant ramiam orui ir gegužės – birželio mėnesiais.
Anksčiau Lietuvos šamų gaudytojai iš karvės rago padarytos kvaklės viršutinėje dalyje išgręždavo skylę ir per ją perverdavo virvutę. Prie jos buvo tvirtinamas svarelis ir, dažniausiai, kalvio kaldintas kabliukas. Likusi laisva virvutės dalis būdavo vyniojama ant lanktelio. Užkibus šamui žvejys mesdavo ragą į vandenį ir paėmęs į rankas lanktelį vargindavo jį. Dabar su kvaklėmis šamus viliojantys žvejai mėgėjai naudoja trumpas meškeres skirtas jūrinei žvejybai ir multiplikatorines rites.

Rekomendacijos

Pradedančių žvejų klaida tokia, kad gaudydami šamus jie masalą nuleidžia ant dugno. Gaudant su kvakle rekomenduojama masalą laikyti viduriniuose vandens sluoksniuose. Jei pasirinktoje žūklės vietoje gylis siekia 9 m., masalas nuo vandens paviršiaus nuleidžiamas ne giliau kaip 5 m. Žvejojant šamus rekomenduojama naudoti ne plonesnį kaip 0,45 mm valą. Kabliukai parenkami pagal masalo dydį. Gaudant šamus masalui naudojami vėžiai, varlės, naktiniai sliekai, kurkliai, gyvos žuvelės. Prieš žvejybą patartina sureguliuoti ritės stabdžius, kad užkibęs šamas galėtų laisvai plaukti gilyn. Atsigulus jam ant dugno jie priveržiami ir pradedama žuvį varginti. Nuvargintą žuvį prisitraukus prie valties rekomenduojama sugriebti už apatinio žandikaulio arba už žiaunų. Geriausia tai daryti apsimovus pirštines.