google/wiki40b huggingface dataset:
Kriketas

Kriketas – žaidimas kamuoliu, kuriame dalyvauja dvi komandos po 11 narių. Kiekvienoje komandoje paprastai būna 4-5 paduodantys ir 5-6 priimantys kamuolį žaidėjai. Žaidimo tikslas - laimėti daugiau, nei priešininkas taškų. Prieš rungtynes burtais nustatoma, kuri komanda muš kamuolį pirmoji. Rungtynės vyksta dalimis, vadinamamomis iningais. Paprastai žaidžiamas vienas arba du iningai. Rungtynės paprastai trunka 3-4 dienas. Dviem iningams žaisti skiriama 5 dienos. Iningo metu, pakaitomis, viena komanda paduoda kamuolį (puola), kita - atmuša (ginasi). Kiekviena komanda kamuolį paduoda vieną arba du kartus. Iningą sudaro metimų serijos. Metimų serijoje yra 6 metimai. Visus 6 metimus meta vienas metikas. Serija metama iš vienos aikštelės pusės, kita serija vyksta iš kitos pusės. Kriketas žaidžiamas ant žolės, ovalo formos aikštelėje, kurios centre įrengtas 22 jardų ilgio ruožas. Tuomet, kai iningo metu 10 mušančios komandos žaidėjų iškrenta iš žaidimo, iningas baigiasi ir komandos keičiasi vietomis. Jei laikas skirtas kriketo rungtynėms, baigėsi anksčiau nei jas spėta sužaisti, skelbiamos lygiosios. Žaidėjų batai su kapliukais arba guminiais padais. Kriketo kamuolys gaminamas iš kamštenio bei vilnonių virvučių ir aptraukiamas raudona oda.
Žinoma, kad į kriketą panašus žaidimas žaistas dar XIII a. Manoma, jog žaidimas sukurtas pietrytinėje Anglijos dalyje. 1900 m. kriketas buvo įtrauktas į Paryžiaus olimpinių žaidynių oficialių sporto šakų sąrašą, varžybose dalyvavo tik dvi komandos ir vieninteliais olimpiniais čempionais tapo Didžiosios Britanijos komanda, nugalėjusi Prancūzijos rinktinę, rezultatu 262:104.
Žaidimas be Anglijos, taip pat labai populiarus Velse, Indijoje, Pakistane, Australijoje, Naujojoje Zelandijoje, Šri Lankoje, Pietų Afrikos Respublikoje ir Karibų salose.
Kriketo rungtynių pertraukų metu žaidėjai bėga ne masažo, bet pietų užkandžių ar popiečio arbatos.

Kriketas Lietuvoje

Lietuvoje pirmos kriketo rungtynės sužaistos 1998 m. 2001 m. įkurta Lietuvos kriketo taryba, organizuojanti kriketo varžybas. Veikia 3 kriketo klubai. Daugiausia kriketą Lietuvoje žaidžia čia gyvenantys, dirbantys ar besimokantys užsieniečiai. Lietuvai tarptautiniuose turnyruose atstovauja Lietuvos nacionalinė kriketo komanda.
Magiškasis realizmas

Magiškasis realizmas – XX a. 8 deš. Lotynų Amerikoje susiformavusi romano kryptis.
Ji pagrįsta vadinamąja stebukline Amerikos tikrove, kurioje tos pasaulio dalies tautų mitai ir tikėjimai susipynę su realybe ir istorija. Garsiausi magiškojo realizmo atstovai – Gabrielis Garsija Markesas, parašęs romanus „Šimtas metų vienatvės“, „Patriarcho ruduo“, ir Migelis Anchelis Asturijas, romanai „Kukurūzų žmonės“, „Palaidotųjų akys“.
Korėjos pažangaus mokslo ir technologijų institutas

Istorija

1971 m. įkurtas Korėjos pažangus mokslo institutas (Korea Advanced Institute of Science, KAIS), gavus JAV tarptautinės plėtros agentūros (USAID) paskolą, kurią parėmė prezidentas Park Chung-hee. Prie instituto akademinės struktūros sukūrimo daugiausiai prisidėjo Stanfordo universiteto viceprezidentas Frederick Terman ir Bruklino politechnikos mokyklos prof. Chung Geum-mo. Dvi pagrindinės instituto funkcijos buvo apmokyti pažengusius mokslininkus ir inžinierius bei sukurti šalies aukštojo mokslo struktūrą. Moksliniai tyrimai prasidėjo 1973 m., o bakalauro studijos – 1984 m.
1981 m. Vyriausybė sujungė Korėjos pažangaus mokslo institutą ir Korėjos mokslo ir technologijų institutą (KIST), kad suformuotų Korėjos pažangaus mokslo ir technologijų institutą, arba KAIST. Dėl skirtingos mokslinių tyrimų filosofijos, 1989 m. KIST ir KAIST išsiskyrė. Tais pačiais metais KAIST ir Korėjos technologijos institutas (KIT) susijungė ir persikėlė iš Seulo į  Daedeok mokslo miestelį Tedžone. Pirmasis universiteto prezidento Suh aktas po jo inauguracijos 2006 m. buvo KAIST penkerių metų plėtros planas, pagal kurį KAIST turėjo tapti vienu geriausių pasaulio mokslo ir technologijų universitetų ir iki 2011 m. tapti vienu iš dešimties geriausių universitetų. 2007 m. pradėtos teikti dvigubos tarpkryptinės studijų kvalifikacijos bendradarbiaujant su geriausiais užsienio universitetais.
2008 m. universitetas pakeitė oficialų pavadinimą į trumpinį KAIST.
Neringa (kavinė)

„Neringa“ – Vilniuje Gedimino prospekte Nr. 23 įsikūręs restoranas, vienas ryškiausių XX amžiaus 6-ojo dešimtmečio lietuviškos architektūros kūrinių.

Istorija

1959 m. lapkričio 6 d. atidaryta kavinė „Neringa“ buvo pirmas modernizmo pavyzdys to meto architektūroje ir užbaigė pompastiško stalinizmo laikotarpį.
Restorano interjerą projektavo broliai architektai Algimantas ir Vytautas Nasvyčiai, tempera sienas tapė dailininkai Vladas Jankauskas bei Vytautas Povilaitis, mažajai salei skulptorius Juozas Kėdainis sukūrė gipsinį bareljefą.
Kavinę sudaro keturios persiliejančios erdvės: vestibiulis, baras, didžioji ir mažoji salės. Interjero dekorui panaudotos įvairios natūralios medžiagos (medis, metalas, stiklas), moderni sieninė tapyba.
Neįprastas interjeras sukėlė diskusijas ir susidomėjimą visoje buvusioje Tarybų Sąjungoje. TSRS valdžia reiškė nepasitenkinimą dėl tariamai per didelės prabangos.
Nuo pat įsikūrimo „Neringa“ tapo kultine bohemos, inteligentijos susibūrimo vieta. Čia rinkdavosi garsiausi to meto žmonės – poetas Justinas Marcinkevičius, režisierius Vytautas Žalakevičius, dailininkas Stasys Krasauskas, kalbininkas Bronys Savukynas, rašytojas Juozas Baltušis, atvykusios garsenybės Vladimiras Vysockis, Bulatas Okudžava, Robertas Roždestvenskis ir daugelis kitų.
Metams bėgant restoranas išsaugojo savo stilių ir dvasią, dalį valgiaraščio. Tradicinis patiekalas – „Neringos kepsnys“ (vištienos krūtinėlės suktinukas su sviestu viduje). Nuo 1969 m. čia ketvirtadieniais rengiami džiazo vakarai, penktadieniais ir šeštadieniais skamba gyva muzika.
1970 m. restorano interjeras įtrauktas į Lietuvos architektūros paminklų, saugojamų valstybės, sąrašą.
2001 m. restorane atliktas kapitalinis remontas, šiuo metu čia veikia dvi 150 vietų salės, 25 vietų banketų salė bei 80 vietų kavinė-baras rūsyje.
„Neringos“ interjeras laikomas vienu įsimintiniausių moderniajame Vilniuje, įtrauktas į gražiausių Vilniaus interjerų dešimtuką.
Jūros vyskupas

Numanoma išvaizda

Pagal išlikusius aprašymus, jūrų vyskupas priminė žvynuotą žuvį su aštriais šoniniais pelekais ir peleku nugaroje, neva tokiu plačiu, kad žuvis jį galėjo naudoti kaip apsiaustą. Ant galvos buvo aštri ketera, primenanti vyskupo mitrą, dėl kurios ši būtybė ir gavo tokį vardą.

Legenda

Pagal legendą jūros vyskupas pirmą kartą į lenkų žvejų tinklus pateko 1433 m. Keistas padaras buvo pristatytas karaliui. Su jūros vyskupu buvo bendraujama lenkų ir lotynų kalbomis, bet jis tylėjo, graudžiai stebėdamas žmones didelėmis, skaidriomis akimis.
Jūros vyskupas atsisakinėjo bet kokio maisto (buvo siūloma mėsa ir žuvis) ir menko tiesiog akyse. Galų gale jis sugebėjo kreiptis į katalikų vyskupų grupę, kurių ženklais prašė paleisti jį į jūrą. Vyskupams su dideliu vargu pavyko įtikinti karalių paleisti būtybę. Galų gale dėkingas jūros vyskupas peržegnojo jį supusius žmones ir visam laikui dingo Baltijos jūros vandenyse.
1531 m. dar vienas jūros vyskupas neva pateko į Vokietijos žvejybinius tinklus, bet nelaisvėje pragyveno vos dvi dienas. Būtent jį, Konradas Gesneris pavaizdavo savo knygoje „Gyvūnų istorija“ (Historia Animalium).

Mokslinė nuomonė

Manoma, kad jūros vyskupas yra gigantiška manta, iš tikro turinti galvos keterą ir plačius pelekus. Vaizduotė lengvai gali suteikti jai pavidalą panašų į žmogaus.
Prancūzijos notariatas

Prancūzijos notariatas - notariatas (notarų veiklos sistema) Prancūzijoje, Prancūzijos teisinė posistemė.

Istorija

Kaip ir Vokietijoje, taip ir Prancūzijoje notariatas ilgą laiką buvo įtakingos dvasininkijos rankose. Rašytinio dokumento tvirtinamoji galia buvo prilyginama šio dokumento paaukojimu ant altoriaus.
Notariato institucija XII-XIII a. gana intensyviai iš Italijos plito į kitas šalis – ne tik į Ispaniją, Vokietiją, Angliją, bet ir į Prancūziją.
Raguviškių kapinynas

Kapinynas

Įrengtas Minijos slėnio terasos pakilumoje, esančioje kelio Raguviškiai-Rubuliai (Nijolės Dariūtės gatvės) dešinėje pusėje. Didesnioji pakilumos dalis sunaikinta kasant duobes bulviarūsiams, tranšėjas silosui ir runkeliams saugoti, statant sodybos pastatus. Išlikusios dalies pakraščiai apaugę medžiais ir krūmais. Kultūros vertybės anotacinio ženklo nėra. Teritorijos plotas 0,53 ha.
0,2 km į šiaurę yra Raguviškių II kapinynas–senosios kaimo kapinės, vadinamos Maro kapeliais, o 2 km į šiaurės rytus, kitapus Minijos stūkso Mišučių piliakalnis.

Tyrimai

Šioje terasos pakilumoje nuo seno vykdant žemės judinimo darbus buvo randama archeologinių senienų, dalis kurių apie 1930 m. pateko į kunigo Konstantino Kuprio-Kuprevičiaus kolekciją.
1948 m. žvalgė Lietuvos mokslų akademijos Istorijos institutas (tyrimų vadovas Pranas Kulikauskas), o 1992 m. teritorijos ribas nustatė Lietuvos kultūros paveldo mokslinio centro ir Valstybinio žemėtvarkos instituto ekspedicija (tyrimų vadovas Vilnius Morkūnas).
1996 m. tyrinėjo Povilas Tebelškis (Kultūros paveldo centras). Ištirtas 70 m² plotas, kuriame rasta įkapių iš suardytų X–XIII a. kapų. Dalis atsitiktinių radinių ir tyrimų metu aptikti radiniai saugomi Kretingos muziejuje.
1992 m. kapinynas paskelbtas naujai išaiškinamu istorijos ir kultūros paminklu (IP2470A), o 1996 m. įrašytas į kultūros vertybių registrą (A64).
Manoma, kad kapinynas priklausė senovės kuršių bendruomenei, įsirengusiai Mišučių piliakalnį.
Melasa

Melasa – klampus skystis, šalutinis produktas perdirbant cukrinius runkelius ar cukranendres į cukrų.
Melasa yra tiršta, tamsiai rudos spalvos, saldi, aitraus skonio. Tankis yra apie 1.4 g/cm3.

Gamyba

Iš žaliavos išgaunamos sultys, kurios sutirštinamos neaukštoje temperatūroje, išdžiovinamos ir sumalamos. Taip gaminant išlieka pirminės originalių sulčių medžiagos. Neapdorotas cukrus turi daug mineralinių medžiagų ir mikroelementų (kalcio, fosforo, geležies, magnio. Cukrus įgauna švelnų karamelės skonį. Nerūgština organizmo terpės.
Melasos kokybė priklauso nuo cukrinių runkelių arba cukranendrių kiekio. Kai kuriose šalyse šis produktas parduodamas kaip saldiklis ar sirupas.

Pramonė

Melasa naudojama etilo spirito gamyboje, tekstilės pramonėje, kosmetikai. Fermentuojant su Aspergillus niger pelėsiu išgaunama citrinų rūgštis (E330).

Žemės ūkis

Žemės ūkyje melasa vartojama pašarui, kaip priedas gyvulių šėrimui. Melasa padidina gyvulių suvartojamos energijos kiekį ir duoda pradžią aukštam ir pastoviam produktyvumui. Lengvai virškinami angliavandeniai skatina atrajotojų didžiojo prieskrandžio mikroorganizmus. Dėl ypatingo skonio melasa yra idealiai tinkama maišyti su kitais pašarais. Granuliuotuose pašaruose ji naudojama kaip rišamoji medžiaga.

Mityba

Kulinarijoje melasa vartojama kaip natūralus saldiklis. Ji dedama į įvairius kepinius ir saldumynus, yra Vorčesterio padažo sudedamoji dalis. Suteikia ypatingą skonį gėrimams, dribsniams, vaisių patiekalams, desertams ir pyragams.
Real Succes Chișinău

Pasiekimai

2017 m. užėmė 9 vietą Divizia A pirmenybėse.
1986 m. Formulės 1 sezonas

Sezono apžvalga

1986-ųjų sezono pabaiga tapo kulminacija ir tikra kova net tarp trijų lenktynininkų - Williams ekipos dueto Nelson Piquet, Nigel Mansello ir McLaren atstovo Alain Prosto. Paskutinėse lenktynėse Australijoje nugalėjo prancūzas A. Prostas ir to jam užteko, kad 2 taškais bendroje įskaitoje aplenktų britą N. Mansellą ir taptų čempionu. Prancūzo sąskaitoje buvo 4, kaip ir brazilo N. Piquet sąskaitoje, o britas turėjo surinkęs net 5 pergales. 
Tuo tarpu komandinėje įskaitoje 9 pergales surinkusi Williams ekipa be didesnės konkurencijos tapo čempionė.
Kaiseris

Istorija

Senovėje miestas vadintas Mazaka, vėliau Eusebėja. Nuo III a. pr. m. e. tapo Kapadokijos karalystės sostine, I a. pr. m. e. jį užėmė Armėnijos karalius Tigranas I. I m. e. a. romėnams užvaldžius Kapadokiją, miestas pavadintas Kapadokijos Cezarėja (lot. Caesarea Cappadociae), tapo Kapadokijos provincijos sostine. Nuo II a. tapo vienas krikščionybės plitimo židinių, čia įkurta Cezarėjos vyskupija, IV a. – Kapadokijos metropolija. 1080 m. miestą užkariavo turkai seldžiukai ir pavadino Kaiseriu. 1242 m. užėmė mongolai, XIV a. turkmėnai, 1397 m. – turkai osmanai, vėliau valdė Egipto mameliukai. Nuo 1515 m. priklausė Osmanų imperijai.
Macrodontia cervicornis

Aprašymas

Patinai turi dideles mandibules, kurios užauga ir iki 4 cm ilgio, patelių mandibulės daug mažesnės. Tokių didelių mandibulių paskirtis dar nežinoma. Manoma, jog kaip ir elniavabalių, jos naudojamos kovai dėl patelių. Priešnugarėlės kraštai turi tris aštrius spyglius. Antsparniai raštuoti.
Didžioji gyvenimo dalis prabėga būnant lervos stadijoje. Džiūstančiose ir nudžiūvusiose medžiuose jos vystosi apie 10 metų. Lervos stambios, siekia 21 cm, spalva ruda, kas yra gana neįprasta, nes dažniausiai ūsuočių lervos būna baltos spalvos. Medienoje graužia apie 10 cm skersmens ir apie 1 metro ilgio takus. Suaugę vabalai gyvena neilgai, tik keletą mėnesių, per kuriuos susiporuoja ir padeda kiaušinėlius po nudžiūvusių medžių žieve.
Kartais skrenda į šviesą, bet dažniausiai randamas miško paklotėje.

Paplitimas, gausumas

Aptinkamas Brazilijoje, Ekvadore, Prancūzijos Gvianoje, Peru, Venesueloje. Amazonijos regiono drėgnuosiuose atogrąžų miškuose. Visame regione retas. Dėl itin ilgo lervų vystymosi rūšiai labai didelę žalą daro miškų kirtimas ir valymas.
Dėl savo išvaizdos ši vabalų rūšis labai paklausi tarp vabzdžių kolekcionierių. Egzempliorių kaina kartais viršija 800$. Suaugėlių gaudymas ir pardavinėjimas taip pat svariai prisideda prie populiacijos mažėjimo, nes labai dažnai pagaunami dar nespėję susiporuoti vabalai ir kiaušinėlių nepadėjusios patelės.
Įrašytas į Tarptautinę raudoną knygą kaip pažeidžiama (Vulnerable) rūšis.

Didžiausi pasaulio vabalai

Macrodontia cervicornis, kartu su gigantiškuoju titanu (Titanus giganteus) ir vabalu herakliu (Dynastes hercules), yra didžiausi pasaulio vabalai. Visi šie vabalai yra panašaus dydžio (170 - 175 mm). Tačiau kuri iš šių vabalų rūšių yra pati didžiausia, pasakyti sunku, nes viskas priklauso nuo vabalo matavimo metodikos. Jei matuojamas vabalo ilgis su ragais ir mandibulėmis, tada pirmoje vietoje eitų vabalas heraklis, o antroje Macrodontia cervicornis, palikdamas gigantiškąjį titaną trečioje vietoje. Tačiau, jei vabalo ilgis matuojamas be madibulių ir ragų, tada, be jokios abejonės, pirmoje vietoje būtų gigantiškasis titanas, antroje Macrodontia cervicornis, o trečioje – vabalas heraklis. Tad Macrodontia cervicornis dažnai tituluojamas kaip antras pagal dydį pasaulio vabalas, nes abiem matavimo būdais lieka antras.
Suchožebrų valsčius

Istorija

Nuo V a. pr. m. e. iki V-VI a. dabartinio valsčiaus teritorijoje gyveno jotvingių gentis. XIII a.-XIV a. šias žemes užėmė Lietuvos Didžioji Kunigaikštystė. Nuo XIII a.-XIV a. iki 1513 m. priklausė Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės Trakų vaivadijai, nuo 1513 m. iki 1569 m. Liublino unijos Palenkės vaivadijai. Nuo 1569 m. iki 1795 m. buvo Abiejų Tautų Respublikos Mažosios Lenkijos provincijos Palenkės vaivadijos valdose.
Nuo 1795 m. iki 1807 m. priklausė Austrijos karalystės Vakarų Galicijos Sedlcų cirkului. Nuo 1807 m. iki 1815 m. priklausė Varšuvos kunigaikštystės Sedlcų departamentui. Nuo 1816 m. iki 1837 m. priklausė Rusijos imperijos Lenkijos Kongreso karalystės Palenkės vaivadijai, 1837–1844 m. Palenkės gubernijai, nuo 1844 m. iki 1866 m. Liublino gubernijai, nuo 1867 m. iki 1914 m. Sedlcų gubernijai.
Nuo 1914 m. iki 1919 m. priklausė Vokietijos imperijos Varšuvos generalgubernijai. 1919–1939 m. priklausė II Lenkijos Respublikos Varšuvos vaivadijai. 1939–1945 m. priklausė Trečiojo reicho Generalgubernijai. 1945–1975 m. priklausė Varšuvos vaivadijai. 1975–1999 m. priklausė Sedlcų vaivadijai.

Administracinis suskirstymas

Borki Sedleckiai, Bžozuvas, Kopcie, Kovnaciska, Krinica, Kžešlinas, Kžešlinekas, Nakorai, Podnešnas, Pžigodai, Sosna Kickai, Sosna Korabiai, Sosna Kozulkai, Sosna Trojankai, Stani Dužė, Stani Malė, Suchožebrai, Vola Suchožebrska.
Antanas Paulaitis

Antanas Paulaitis (iki II pasaulinio karo Antanas Paulauskas; g. 1914 m. spalio 16 d.) – Lietuvos futbolininkas, treneris.

Biografija

Prieš karą buvo Šančių „Kovo“ klubo, Lietuvos rinktinės puolėjas, pokario metais – žaidėjas, treneris, teisėjas. Jis buvo ilgametis „Kovo“ klubo aštuntasis numeris, tris kartus (1933, 1935, 1936 m.) – laimėjęs Lietuvos meisterio (taip tada buvo vadinami čempionai) vardą. A. Paulaitis vienuolika kartų gynė Lietuvos rinktinės garbę, žaidė Švedijoje, Suomijoje, Latvijoje, Estijoje ir kitose šalyse. Jo partneriais buvo geriausi tų metų futbolininkai – Jaroslavas Citavičius, Zigmas Sabaliauskas, Antanas Lingis, Romualdas Marcinkus, Juozas Gudelis ir kt.
1947 m. su Kauno „Lokomotyvu“ (kurio kapitonu ir treneriu buvo) laimėjo čempiono titulą ir taurę. Vėliau treniravo „Kauno audinių“, „Litekso“, „Maisto“, J. Janonio popieriaus fabriko komandas, aktyviai teisėjavo įvairaus rango varžybose, buvo Kauno futbolo sekcijos narys.
Krateras

Krateras (gr. Κρατερός; apie 370–321 m. pr. m. e.) - Makedonijos generolas valdant Aleksandrui Makedoniečiui ir vienas iš diadochų.
Jis buvo kilmingo makedoniečio Aleksandro iš Oresčio sūnus ir generolo Amfotero brolis. Krateras vadovavo kairiojo sparno falangai ir visiems pėstininkams Iso mūšyje (333 m. pr. m. e.). Hirkanijoje jis buvo pasiųstas į misiją prieš mazandaranius. Hidaspeso upės mūšyje (326 m. pr. m. e.) jis vadovavo ariergardui, kuris buvo vakariniame krante iki mūšio pabaigos.
Didelėse Susos linksmybėse jis vedė Amastrisę, Oksiatro, Darijaus III, brolio, dukterį. Krateras ir Poliperchonas turėjo palydėti 11 500 makedoniečių veteranų atgal į Makedoniją. Krateras buvo Kilikijoje, kur statėsi laivyną, kai Aleksandras mirė Babilone.
Pagal senovės graikų šaltinius Aleksandras davė Kratero žiedą Perdikui, sakydamas, kad palieka imperiją kratistôi ('stipriausiam').
322 m. pr. m. e. Krateras padėjo Antipatrui Lamijos kare prieš Atėnus. Iš Kilikijos jis išplaukė su savo laivynu į Graikiją ir pristatė savo karius į Kranono mūšį. Kai Antigonas sukilo prieš Perdiką ir Eumeną, Krateras prie jo prisidėjo kartu su Antipatru ir Ptolemėjumi. Jis vedė Antipatro dukterį Filą. Jis žuvo mūšyje su Eumenu Mažojoje Azijoje, kai ant jo nukrito bėgantis arklys netoli Helesponto 321 m. pr. m. e.
Lietuvos akrobatinio skraidymo federacija

Lietuvos akrobatinio skraidymo federacija – pagrindinė Lietuvos sportinio akrobatinio skraidymo organizacija. Lietuvos aeroklubo narė.

Priešistorė

Lietuvoje akrobatinio skraidymo sporto pradžia laikoma 1920 m., kai Lietuvos karo aviacijos lakūnas Jurgis Dobkevičius Kaune virš Aleksoto aerodromo atliko aukštojo pilotažo figūrą - kilpą.
Pirmosios lėktuvų sporto varžybos 1938 m. surengtos Kaune, vykstant Tautinei olimpiadai. Varžybų aukštojo pilotažo čempionu tapo rašytojas ir lakūnas Jonas Dovydaitis.
1966 m. Vilniuje surengtos pirmosios pokario Lietuvos pirmenybės pagal akrobatinio skraidymo programą. Nugalėtoju tapo Jonas Kavaliauskas, o nuo 1968 m. Lietuvos atstovai pradėjo dalyvauti SSRS varžybose.
Nuo 1969 m. vyksta akrobatinio skraidymo varžybos S. Dariaus ir S. Girėno prizui laimėti.
1970 m. Lietuvos akrobatinio skraidymo komanda pirmą kartą dalyvavo SSRS techninių sporto šakų spartakiadoje (užimta 6 vieta).
1979 m. SSRS akrobatinio skraidymo čempionate absoliučiu nugalėtoju pripažintas Stepas Artiškevičius. 1981 m. SSRS absoliučiu čempionu tapo Rolandas Paksas. 1985 m. Lietuvos komanda (Leonas Jonys, Vytautas Lapėnas, Algis Jurgelevičius, Palmyra Girskutė, Onutė Motiejūnaitė) tapo SSRS čempionato nugalėtoja bei Vytautas Lapėnas tapo absoliučiu čempionu.

Nepriklausomybė

1992 m. Lietuvos aeroklubas atstatė narystę Tarptautinėje aeronautikos federacijoje (FAI). 1994 m. pirmą kartą Pasaulio akrobatinio skraidymo čempionate dalyvavo nepriklausomos Lietuvos rinktinė (Jurgis Kairys, Algimantas Jurgelevičius, Onutė Motiejūnaitė).
2007 m. Vilniuje surengta FAI Akrobatinio skraidymo sporto komisijos (CIVA) konferencija, kurioje dalyvavo FAI prezidentas Pierre Portman ir FAI generalinis sekretorius Max Bishop.
Minuskulai

Minùskulai (lot. minusculus 'labai mažas, mažytis') – mažosios abėcėlės raidės (dažniausiai senovės graikų ir lotynų rašto sistemose).
Copa del Rey de Baloncesto

Copa del Rey (liet. Karaliaus taurė) – Ispanijos krepšinio taurės turnyras, organizuojamas ACB lygos. Turnyras startavo kaip Copa de España 1933 metais ir buvo pirmasis krepšinio turnyras, apimantis visą šalį. Nuo 1940 m. turnyras vadinosi Copa del Generalísimo, ir tik 1977 m. įgavo dabartinį vardą.
Nuo 1987 m. turnyras naudoja dabartinę sistema, kuomet įpusėjus ACB lygos sezonui aukščiausiai turnyrinėje lentelėje esančios 8 ekipos susirenka viename mieste, kuriame per keturias dienas atkrintamųjų varžybų sistema išsiaiškina taurės savininką.
Grand Folsas-Vindzoras

Istorija

1768 m. leitanantas John Cartwright lankęsis šiuose kraštuose davė pavadinimą „Didieji kriokliai“, anglų kalba būtų Grand Folsas, kaip vėliau buvo pavadinta gyvenvietė.
Miestas ypač sparčiai augo po Antrojo pasaulinio karo iki 1966 m. Absoliuti dauguma gyventojų yra europiečių kilmės.
Joseph Conrad

Biografija

Lenkų kilmės rašytojas Džozefas Konradas (lenk. pavardė Józef Teodor Konrad Korzeniowski) gimė 1857 m. gruodžio 3 d. Berdičeve (dabartinės Ukrainos teritorijoje), kur praleido dalį vaikystės. Kai jam buvo penkeri metai, Juzefo tėvas – rašytojas ir vertėjas – už dalyvavimą organizuojant 1863 m. sausio sukilimą buvo suimtas ir su šeima ištremtas į Sibirą. Motina mirė tremtyje, o tėvas netrukus po to, kai paleistas laisvėn grįžo į Krokuvą. Čia Džozefą Konradą priglaudė ir išaugino dėdė. Potraukį jūrai jaunuolis pajuto labai anksti. Būdamas septyniolikos metų, jis išvyko į Marselį, kur su prancūzų prekybiniu laivu išplaukė į Karibų salas, po to įstojo į anglų prekybinį laivyną ir aplankė Indoneziją, Filipinus ir Kiniją. Kelionių maršrutai dažnai tapdavo jo romanų ir pasakojimų veiksmo vietomis.
1886 m. Džozefas Konradas gavo Didžiosios Britanijos pilietybę. 1890 m. keliaudamas į Kongą jis sunkiai susirgo ir dėl smarkaus karščiavimo buvo išsiųstas atgal. Po kelerių metų su jūreivyste Konradas atsisveikino, apsistojo Anglijoje ir tapo laisvu rašytoju.
1896 m. vedė Džesę Džordž, su kuria susilaukė dviejų sūnų. Anglų kalbos, kuria rašė knygas, išmoko būdamas devyniolikos. Savo pirmąjį romaną „Almajerio kvailystė“ (angl. Almayer's Folly) po penkerių metų darbo užbaigė 1894 m. Po to vienas po kito pasirodė romanai ir apysakos.
Šiuose romanuose su giliu psichologiniu įsijautimu aprašomi vyrų, kurių svetimose šalyse laukia vis nauji išbandymai, likimai. Ilgą laiką Džozefą Konradą sėkmė aplenkia. Autoriui išgarsėti padėjo 1913 m. pasirodęs romanas „Atsitiktinumas“ (angl. Chance). Vokietijoje skaitytojai apie rašytoją sužinojo iš romanų „Taifūnas“ (angl. Typhoon) ir „Slaptasis agentas“ (angl. The Secret Agent). Pagal šį romaną sukurtas A. Hičkoko filmas „Sabotažas“ (1936 m.), kuris dar labiau padidino Džozefo Konrado populiarumą. 1979 m. Frencio Fordo Kopolos filmas „Šių dienų apokalipsė“ dar kartą paskatino susidomėti jo kūryba. Filmas pastatytas pagal apysakos „Tamsos širdis“ motyvus (angl. Heart of Darkness).
Džozefas Konradas mirė 1924 m. rugpjūčio 3 d. Bišopsberne, Kento grafystėje, Anglijoje.
LKAL 1999–2000 m. sezonas

LKAL 1999–2000 metų sezonas – 6-as lygos sezonas, kuriame dalyvavo 16 klubų. Čempionate nugalėjo Mažeikių „Nafta“. Bronzą iškovojo Jonavos „Statyba“.
Bukarešto universitetas

Istorija

Universitetą 1694 m. įsteigė Valachijos kunigaikštis Konstantinas Brinkoveanu kaip Šv. Savos akademiją. Joje graikų kalba dėstyta teologija ir filosofija. 1864 m. reorganizuotas į pilną universitetą.