google/wiki40b huggingface dataset:
Augsburgo lietuviai

Augsburgo lietuviai – lietuviai, gyvenę ar dirbę Augsburge, Vokietija, išlaikę lietuvybę bei dalyvavę lietuviškoje veikloje.

Istorija

Antrojo pasaulinio karo pabaigoje Jungtinių Tautų pabėgėlių organizacijos (UNRRA) Augsburgo priemiesčiuose Hochfelde ir Haunštetene įsteigė dvi karo pabėgėlių stovyklas Rytų Baltijos šalių gyventojams. Hochfelde buvo 1300, Haunštetene apie 600 lietuvių, daug inteligentų. Augsburgas tapo lietuvių karo pabėgėlių kultūros centru.
Augsburgo stovyklose veikė lietuvių vaikų darželiai, pradžios mokyklos, Augsburgo lietuvių gimnazija, technikos mokykla, automechanikų, elektrikų, žemės ūkio, užsienio kalbų ir kitas kursai, dailės studija suaugusiesiems. 1944–1949 m. veikė lietuvių dramos teatras, 1948 m. – lietuvių baletas. 1945–1949 m. čia išleista apie 40 lietuviškų knygų. Ėjo 17 lietuviškų laikraščių. 1945 m., 1946 m. Augsburge vyko Rytų Baltijos tautų sporto olimpiados, 1947 m. – futbolo pirmenybės. 1946 m. įvyko visuotinis Lietuvos antinacinės rezistencijos politinių kalinių, lietuvių tremtinių ekonomistų, 1947 m. – lietuvių rašytojų tremtinių draugijos suvažiavimai.
1948 m. prasidėjus masinei emigracijai, daugiausia į JAV, Haunšteteno stovykla likviduota, gyventojai perkelti į Hochfeldo stovyklą. 1951 m. gruodžio mėn. uždaryta ir ši; kelios dešimtys likusių lietuvių apgyvendinta Augsburgo priemiestyje Krygshaberyje. Kita tiek lietuvių gyveno pačiame Augsburge. Uždarius stovyklas dar keletą dešimtmečių Augsburge veikė Vokietijos lietuvių bendruomenės apylinkė. 1945 m. šalia kelių į Hochfeldą ir į Haunšteteną sankryžos lietuviai pagal architekto J. Muloko projektą pastatė ąžuolinį kryžių su įrašais lietuvių, vokiečių, anglų, prancūzų ir lotynų kalbomis (1984 m. buvo restauruotas ir pašventintas vysk. A. Deksnio).

Žymesni lietuviai

Augsburgo kapinėse palaidota lietuvių, tarp jų dramaturgas Keturakis, generolas leitenantas Klemensas Popeliučka.
Augsburgo jėzuitų kolegijoje studijavo Albertas Vladislovas Radvila.
Augsburge gyveno, mokėsi ar dirbo: Adolfas Butkus, Antanina Dambrauskaitė, Jonas Daugėla, Elena Dauguvietytė-Kudabienė, Ksana Dauguvietytė-Šniukštienė, Irena Eidrigevičiūtė-Sprindienė, Alfonsas Jurskis, Henrikas Kačinskas, Jeronimas Kačinskas, Algirdas Jonas Kasulaitis, Elena Kepalaitė, Zita Kėvalaitytė, Aleksandras Kučiūnas, Mečislovas Leškys-Leškevičius, Juozas Meškauskas, Vytautas Palčiauskas, Juozas Palubinskas, Vilius Pėteraitis, Antanas Škėma, Jackus Sondeckis ir kiti.
Augsburge gimė: Aleksandras Gedmintas.
Palaeeudyptes klekowskii

Buvęs paplitimo regionas

Palaeeudyptes klekowskii fosilijos iškastos Antarktidos pusiasalio Seimuro salose. Prieš 40 milijonų metų šio regiono klimatas buvo kur kas švelnesnis nei dabar yra XXI a. pradžioje, ir panašus buvo į dabar esamą klimatą Ugnies Žemėje. Vietovė, kur buvo rastos Palaeeudyptes klekowskii fosilijos, nusėta tūkstančiais pingvinų kaulų, o šios rūšies dažniausiai pasitaiko kojų ir sparnų fosilijos.

Apibūdinimas ir kiti duomenys

Tai didžiausia rasta kada nors Žemėje gyvenusi pingvinų rūšis, svoriu daugiau kaip dvigubai pralenkia dabar gyvenančią didžiausią imperatoriškų pingvinų rūšį. Anot Carolina Acosta Hospitaleche, šie pingvinai nuo snapo iki kojų pirštų siekė 2,01 m ilgį, nors stovintys buvo sulyg neaukšto žmogaus ūgiu – vidutinis aukštis 1,60 m. Pagal fosilijų dydį nustatyta, kad jų svoris buvo apie 115 kg.
Didesni pingvinai gali panerti giliau ir po vandeniu išbūti ilgiau nei smulkesnės rūšys. Kaip manoma, Palaeeudyptes klekowskii pingvinai panirę po vandeniu galėjo išbūti apie 40 minučių, turėdami daugiau laiko gaudyti žuvis.
52nd Street

Dainų sąrašas

Visas dainas parašė Billy Joel.
Sinchrotronas

Sinchrotronas – žiedinis dalelių greitintuvas, kuriame magnetinis laukas (reikalingas pasukti daleles, turinčias krūvį) ir elektrinis laukas (reikalingas greitinti daleles) tiksliai sinchronizuojamas su jame keliaujančiu dalelių pluoštu. Sinchrotroną po Antrojo pasaulinio karo išrado JAV fizikas Luis Walter Alvarez.
Sinchrotronuose greitinamos įvairios dalelės bei Rentgeno spinduliai.

Savybės

Kitaip nei ciklotrone, kuriame naudojamas pastovus magnetinis ir pastovaus dažnio elektrinis laukai (o sinchrociklotrone elektrinis laukas kintamas), sinchrotrone abu jie yra kintami. Tinkamai didinant šiuos parametrus, dalelės, įgydamos didesnes energijas, išlieka toje pačioje skriejimo trajektorijoje. Tai leidžia vakuuminę aplinką, kurioje greitinamos dalelės, daryti toro formos.
Sinchrotronuose naudojami siauri vamzdžiai, kurie gali būti apsupti gana mažais, bet stipriai fokusuojančiais magnetais (palyginimui, ciklotronai sudaryti iš dviejų pusės disko formos magnetų, o dalelės greitinamos tik jų plote). Šiuose įrenginiuose dalelių greitinimą riboja tai, jog dalelės apskritai turi turėti krūvį, o greitinamos dalelės spinduliuoja fotonus, taip prarasdamos energiją. Galingesni greitintuvai statomi naudojant didelio spindulio trajektorijas ir naudojant galingesnius mikrobangų rezonatorius, kuriuose dalelės greitinamos tarp jo kraštų.
Lengvos dalelės, pvz., elektronai ar pozitronai, greitinamos praranda labai didelį energijos kiekį, todėl sinchrotronuose būtent ši priežastis riboja maksimalią įgyjamą energiją. Tuo tarpu sunkioms dalelėms, pvz., protonams ar jonams, ši priežastis neturi didelės įtakos. Šiuo atveju maksimalią gyjamą energiją riboja magnetu stiprumas ir tokių greitintuvų kaina.
SECAM

SECAM, dar užrašoma kaip SÉCAM (pranc. Séquentiel couleur à mémoire) – analoginės spalvotos televizijos spalvų kodavimo sistema, pirmiausia pradėta naudoti Prancūzijoje, vėliau ir jos kolonijose Afrikoje, Tarybų Sąjungoje ir pastarajai iširus jos sudėtyje buvusiose šalyse. SECAM 1956 m. išrado kompanijos Compagnie Française de Télévision (vėliau įsigytos „Thomson“, dab. „Technicolor“) darbuotojų komanda, vadovaujama Henri de France. Tai pirmasis Europos spalvotos televizijos standartas. Daugelyje šalių SECAM palaipsniui keičiama į DVB.

Veikimo principas

Norint išgauti spalvotą vaizdą, reikia ryškumo informacijos (juodos ir baltos spalvos signalų – Y) ir dviejų spalvų komponentų (Db ir Dr). SECAM sistema perduoda vaizdo skaisčio signalą amplitudės moduliavimo principu, t. y. moduliuojant pagrindinio nešlio amplitudę. Todėl SECAM sistema juodu lygiu yra suderinama su PAL sistema, nes abiejų šių sistemų linijų skaičius viename kadre lygus 625. Tačiau SECAM atveju, spalvų informacija perduodama naudojant dažnių moduliavimą, kuriuo, skirtingai nei PAL sistemoje, abu spalvų komponentai neperduodami vienu metu, o palaipsniui kiekvienai vaizdo linijai, bet imtuvas su uždelsimo linijos, kurios delsimo laikas lygus vienos linijos išsidėstymo laikui, pagalba sulygiuoja gaunamą vaizdą.

Privalumai

SECAM naudojama moduliacija yra atspari laipsniškiems spalvų ir atspalvių perėjimų iškraipymams (lyginant su NTSC).

Trūkumai

Dėl naudojamos moduliacijos SECAM netinka vaizdo apdorojimui.
Jeigu vaizdo signalai perduodami staigiais horizontaliais gradientais, perėjimų vietose atsiranda spalvų iškraipymas (raudonos ir mėlynos spalvos juostelės).
Obsesinis-kompulsinis asmenybės sutrikimas

Obsesinis-kompulsinis asmenybės sutrikimas (nemaišyti su obsesiniu kompulsiniu sutrikimu) – asmenybės sutrikimas, pasireiškiantis perdėtu susitelkimu į tvarką ir perfekcionizmą. Šie žmonės jaučia nuolatinį poreikį viską daryti „teisingai“, kas trukdo jų produktyvumui. Linkę labai gilintis į detales, taip nesugebėdami suvokti bendro vaizdo. Sau ir aplinkiniams kelia neracionaliai aukštus standartus, linkę būti labai kritiškais, jei kas nors neatitinka tų standartų. Vengia darbo komandose, nes mano, jog aplinkiniams trūksta kompetencijos ir atsakomybės. Vengia daryti sprendimus, nes labai bijo klaidų, retai kam aukoja savo laiką ar pinigus. Turi didelių sunkumų reiškiant emocijas.
Trumpoji ir ilgoji skalės

Trumpoji ir ilgoji skalės yra du skirtingi didelių skaičių (pradedant 1 000 000 000) vardinimo būdai.
Trumpojoje skalėje skaičius yra pavadinamas nauju žodžiu, jei jis yra tūkstantį kartų didesnis nei praeitas unikaliu žodžiu vadinamas skaičius. Pavyzdžiui, milijardas (arba bilijonas) reiškia tūkstantį milijonų (10⁹), trilijonas – tūkstantį milijardų (10¹²), kvadrilijonas – tūkstantį trilijonų (10¹⁵) ir t. t.
Ilgojoje skalėje skaičius yra pavadinamas nauju žodžiu, jei jis yra milijoną kartų didesnis nei praeitas unikaliu žodžiu vadinamas skaičius. Pavyzdžiui, bilijonas (sudarytas iš bi ir milijonas) reiškia milijoną kvadratu arba milijoną milijonų (10¹²), trilijonas (sudarytas iš tri ir milijonas) – milijoną trečiuoju arba milijoną bilijonų (10¹⁸), kvadrilijonas – milijoną ketvirtuoju arba milijoną trilijonų (10²⁴) ir t. t.
Lietuva naudoja trumpąją skalę, bet priešingai nei kai kurios kitos šią skalę naudojančios valstybės (kaip JAV ir Australija), skaičių 1 000 000 000 (10⁹) vadina milijardu, o ne bilijonu. Kinai, indai, japonai ir korėjiečiai turi savo vardinimo sistemas, kurios nėra nei ilgosios, nei trumposios.
Kursinis darbas

Kursinis darbas - savarankiškas studijų rašto darbas. Paskirtis - ugdyti studento gebėjimą sisteminti, analizuoti, naudotis moksline literatūra, nagrinėti mokslo bei praktikos problemas. Kursiniame darbe yra pateikiamos bei sprendžiamos teorinės, taikomojo pobūdžio ar praktinės problemos, tačiau palyginti mažesnės apimties negu baigiamajame darbe.

Turinys

Kursiniame darbe būtina apibūdinti kursinio darbo temos aktualumą, pateikti (išanalizuoti) atitinkamą literatūrą, įžvelgti jos ypatumus, išdėstyti asmeninė nuomonę diskutuotinais darbo temos klausimais. Darbo pabaigoje būtina pateikti kursinio darbo temos išvadas, sudaryti išsamų bibliografijos sąrašą, kursinį darbą įforminti pagal kursinio darbo reikalavimus.
Kombinezonas

Kombinezonas (rus. kомбинезон; angl. boilersuit, jumpsuit, coverall) – vientisas viršutinis drabužis, kurį sudaro sujungti kelnės ir viršutinė dalis (paprastai palaidinės tipo). Ilgą laiką kombinezonai buvo speciali apranga, naudota kaip darbinis darbininkų ar kareivių drabužiai. Paprastai turi daug kišenių, nevaržo judesių.

Kombinezonai, net ir darbiniai, būna įvairių stilių ir fasonų.

Istorija

XIX a. 8-tą dešimtmetį JAV kompanija „Levi Strauss & Co.“ ėmė gaminti darbinius kombinezonus iš džinsinio audeklo.
XX a. 4-tą dešimtmetį imta siūti vaikiškus kombinezonus kaip patogius vaikų drabužius.
Antrojo pasaulinio karo metais kombinezonus plačiai naudojo abiejų kariaujančių pusių kariuomenėse. Buvo naudojami tankistų, lakūnų, parašiutininkų, pėstininkų kombinezonai. Dalis jų buvo maskuojamų spalvų, ypač skirti žvalgams.

TSRS

TSRS pramonė kombinezonus ėmė siūti 1941 m. Žiemos karo metu buvo įsitikinta, kad kariuomenė turi turėti baltų maskuojamųjų kombinezonų. Buvo siuvami kelių tipų žieminiai ir vasariniai kombinezonai. Vienas tokių maskuojamųjų kombinezonų buvo išverčiamas – viena pusė žalia, kita – balta.
Vėliau imta siūti ir vaikiškus kombinezonus.
Džo Bananas

Turinys

Džo Bananas gyveno nedideliame kaimelyje Pietų Amerikoje ir gabendavo salos gyventojų surinktus bananus parduoti savo laivu. Jis nežinojo savo kilmės, tėvų, tačiau jam tai niekada ir nerūpėjo, kol vieną dieną saloje pasirodė verslininko Torsiljo žmonės, ketinantys čia įkurti bananų perdirbimo ir eksporto įmonę. Džo su trenksmu išvijo juos iš salos, tačiau pastarasis teisinėmis (ir nelabai) priemonėmis nenustojo siekti tikslo. Džo pavyko laimėti bananų pristatymo lenktynes ir teisę nustatyti bananų supirkimo kainą (tokią mažą, kad Torsiljui neapsimokėtų jais prekiauti), tačiau kad gautų leidimą prekiauti bananais, jis turi pasirašyti sutartį, t. y. turėti asmens dokumentus. Tik kaip juos gauti tam, kuris nežino savo kilmės ir neturi artimųjų?
Korleonė

Istorija

Pavadinimas Corleone kilo nuo kadaise čia dominavusių arabų duoto pavadinimo Qurlayun. Vėliau teritorija priklausė normanams.
Tarp XI ir XII a. pastatytas žvalgybos bokštas, pavadinimu Saracena, tebestovi iki dabar. Korleonės pozicija tarp Palermo ir Agridžento nulėmė jos strateginę svarbą.
Maždaug XIV a. Korleonė tapo karališkąja nuosavybe, vėliau tapo Federiko Ventimiljos feodu.
Chiesa Madre ('Motinos bažnyčia'), skirta Šv. Martynui, pradėta statyti 1300-ųjų pabaigoje. Dabartinė jos išvaizda įtakota dažnų atnaujinimų ir perstatymų.

Mafija

Korleonės, mafijos miestelio, įvaizdis nėra tik stereotipas. Nuo 1960 m. čia buvo įsikūrusios kelios stipriausios Sicilijos mafijos šeimos, įskaitant ir Toto Riinos „korleoniečius“ (corleonesi).
Atsitiktinumas, kad iš Korleonės yra kilę ir Alo Pačino seneliai, vėliau emigravę į JAV kartu su siciliečių emigracijos banga, paminėta filme „Krikštatėvis“. Kūrinyje šiuo periodu iš Korleonės kaimelio pabėgo vėliau Niujorko mafijos bosu tapsiantis Vito Andolinis, Alo Pačino vaidinamo veikėjo tėvas.
Rauno Aaltonen

Karjera

Prieš pasaulio ralio čempionatą lenktynininkas dalyvavo Europos ralio čempionate, kurį laimėjo 1965 m. su šturmanu Tony Ambrose. Jis taip pat nugalėjo 1961 m. bei 1965 m. Suomijos ralio čempionatą. 1966 m. jis bendradarbiavo su lenktyninku Bob Holden Australijoje, kad laimėtų premjerines turistinių automobilių lenktynes „Gallaher 500“ su Mini Cooper S automobiliu.
Kazys Žąsytis

Kazys Žąsytis (g. 1951 m. kovo 4 d. Kalnalyje, Švėkšnos seniūnija) – kunigas.

Biografija

1958–1969 m. mokėsi Švėkšnos vidurinėje mokykloje, 1974 m. baigė Kauno politechnikos instituto elektrotechnikos fakultetą. Pagal paskirimą dirbo Mažeikių elektrotechnikos gamykloje inžinieriumi technologu, nuo 1978 m. – Šilutės miesto įmonėse. 1987–1992 m. mokėsi Kauno kunigų seminarijoje, 1992 m. kovo 22 d. buvo įšventintas kunigu. Dirbo vikaru Mažeikių, Telšių parapijose, dėstė Telšių kunigų seminarijoje. 1996–2003 m. buvo Kvėdarnos parapijos klebonu, 2003–2010 m. – Vainuto ir Žvingių parapijų klebonas bei Bikavėnų ir Visbarų koplyčių rektorius, nuo 2010 m. liepos 7 d. – Pajūralio parapijos klebonas. 1996–2006 m. dar ėjo Šilalės dekanato vicedekano pareigas.
Kunigas Kazys Žąsytis Kvėdarnoje įkūrė parapijos senelių globos namus, Vainute – atremontavo bažnyčią. Parašė Švėkšnos ir Kvėdarnos parapijų istorijas.
Sent Vinsentas

Sent Vinsentas (angl. Saint Vincent) – vulkaninė sala Karibų jūros regione, Priešvėjinių Antilų salų grupėje, tarp Sent Lusijos šiaurėje ir Grenadinų pietuose. Įeina į Sent Vinsento ir Grenadinų valstybę, yra didžiausia ir gausiausiai apgyvendinta jos sala.
Salos plotas 345 km². Ji nusidriekusi iš šiaurės į pietus 29 km, plotis siekia 18 km. Kranto linija vingiuota, jos ilgis 84 km. Salos paviršius kalnuotas, sudarytas iš vulkaninių masyvų, kurių svarbiausias – aktyvus Sufriero ugnikalnis (1234 m). Sent Vinsento saloje veši tropinės džiunglės, pakrantėse driekiasi juodo smėlio paplūdimiai.
Sent Vinsente gyvena apie 100 tūkst. gyventojų. Svarbiausi miestai: Kingstaunas, Leju, Barualjė, Šatobleras, Džordžtaunas, Kaliaka.
Salą 1498 m. atrado Kristupas Kolumbas ir pavadino Šv. Vincento Saragosiečio garbei. Karibai salą tuo tarpu vadino Hairuna.
2017 m. Dakaro ralis

Lietuviai ralyje

Lietuvai atstovavo trys ekipažai: Benedikto Vanago ir šturmano iš Lenkijos Sebastiano Rozwadowskio (numeris 326), Antano Juknevičiaus ir šturmano Dariaus Vaičiulio (328) bei Vaidoto Žalos ir šturmano Saulius Jurgelėno (373). Ralyje A. Juknevičius pasiekė geriausią Dakaro ralio rezultatą tarp visų Baltijos šalių ekipažų, užimdamas 21 vietą. Dėl techninių priežasčių B. Vanago ir V. Žalos įgulos lenktynių nebaigė.
Imeretija

Ekonomika

Gamtiniai ištekliai: manganas, akmens anglis, baritas, moliai, marmuras, mineralinis vanduo.
Pramonės centrai yra Kutaisis (automobilių, traktorių, elektromechanikos, metalurgijos pramonė), Samtredija, Čiatura (mangano gavyba), Tkibulis (akmens anglies kasyba), Zestafonis (geležies lydinių gamyba). Taip pat elektros energijos gamyba, maisto pramonė.
Imeretijos žemės ūkis pasižymi šilkmedžių ir vynuogių auginimu. Arbatmedžių (vakarinė dalis), vaismedžių (rytinė ir centrinė dalys), javų, daržovių, moliūginių kultūrų auginimas. Taip pat – gyvulininkystė.
Transportas – automobilių, geležinkelio, oro (Kutaisio oro uostas). Transporto mazgas yra Samtredija.
Nemenčia

Etimologija

Upėvardžio kilmė neaiški. Pagal vieną spėjimą tai gali būti priesagos -enč- vedinys nuo šaknies nem- (kaip ir Nemunas), kurios galima reikšmė „šilo upė“ arba „nebyli, nėma upė“. Kitu manymu, žodžio sandara galėtų būti ne-menč-, kur šaknis menč-, minč- sietųsi su „minimu“.
Guntauninkai

Istorija

Tarybinio laikmečio pradžioje buvo Guntauninkų apylinkės centras. Anksčiau dar minimas kaip Gantauninkai.
Siudad Bolivaras

Istorija

Gyvenvietė įkurta 1595 m. ir pavadinta Santo Tomás de Guayana. Veikė įtvirtintas uostas. 1764 m. gyvenvietė pervadinta į Santo Tomás de la Nueva Guayana de la Angostura del Orinoco. XIX a. pr. čia gyveno ~6000 žmonių, jie vertėsi daugiausia žemės ūkiu. Amžiaus viduryje, po išsivadavimo kovų, miestas pervadintas Siudad Bolivaru. Iškilo apylinkėse pradėjus kasti geležies rūdą (Sero Bolivaro telkinys).
Didžiojo sprogimo teorija (serialas)

Siužetas

Serialo veiksmas sukasi apie du kambario draugus Leonardą ir Šeldoną, kurie yra jaunieji mokslininkai, taip pat jų du bičiulius Hauardą ir Radžį, bei kaimynę Peni. Serialas pasižymi tuo, kad jame daug dėmesio skiriama mokslinėms teorijoms (ypač tiksliesiems mokslams) – o komiškos situacijos kyla dėl to, kad draugai įvairius gyvenimiškus klausimus bando spręsti remdamiesi sudėtingomis teorijomis. Tuo tarpu Peni, kuri moksluose nesigaudo, bet yra kur kas labiau patyrusi gyvenime, kontrastuoja su jų išvedžiojimais.
KAB-250

Sukūrimas

2011 m. rugpjūčio 30 d. pirmą kartą Rusijos pramonė užsiminė pradėsianti kurti išmaniąsias bombas, jų paskelbtas pavadinimas buvo KAB-250. 250 reiškė numatomą 250 kg bombos svorį. Jos planuojami parametrai turėjo būti apie 3,2 m ilgio ir 255 mm diametro.

Lėktuvai

Ši bomba suprojektuota 4/4+ ir naujausiems 5-os kartos Rusijos naikintuvams. Bandymai atlikti su SU-34 lėktuvu.
Ilona Gražytė-Maziliauskienė

Ilona Gražytė-Maziliauskienė (1933 m. spalio 9 d. Kaunas – 2001 m. rugsėjo 2 d. Monrealis) – Lietuvos literatūros tyrinėtoja, daktarė.

Biografija

1944 m. pasitraukė į Vakarus. 1955–1960 m. Monrealio universitete studijavo anglistiką. 1960 m. daktarė. 1961–1997 m. Monrealio kolegijose dėstė anglų k. ir literatūrą prancūzams.
Išeivijos spaudoje lietuvių ir anglų k. paskelbė studijų, recenzijų apie lietuvių (Kostas Ostrauskas, Henrikas Nagys, Vitalija Bogutaitė, Mykolas Sluckis, Romualdas Lankauskas, Vytautas Martinkus, Juozas Aputis, Ramūnas Klimas, Jurga Ivanauskaitė ir kt.) ir užsienio (Samuelis Beketas, Grehemas Grynas) rašytojų kūrybą. Straipsniuose dažniausiai nagrinėjama viena tema (miestas J. Vaičiūnaitės poezijoje, likimo žaismas M. Katiliškio prozoje, racionaliai nepaaiškinami reiškiniai S. T. Kondroto romanas Žalčio žvilgsnis), apibūdinant kūrinius ieškoma jų analogijų pasaul. literatūroje. Viena lietuvių feministinės kritikos išeivijoje pradininkių.
Stegozaurai

Plokščių paskirtis

Svarbiausi šių dinozaurų požymiai – didelių trikampių plokščių eilės ant nugaros. Kiekvienos rūšies individų plokščių ir dyglių išsidėstymas buvo skirtingas. Dėl jų paskirties esama skirtingų nuomonių. Populiariausioji teigia, kad jos padėdavo reguliuoti kūno temperatūrą. Plokštes galėjo dengti oda su gausiomis kraujagyslėmis. Stegozaurui pasisukus į saulę, plokštėmis pratekantis kraujas sušildavo. Gyvūnui nusisukus nuo saulės, plokštės atvėsdavo ir kūnas taip pat.
Kita, mažiau paplitusi nuomonė teigia, kad kaulinės plokštės buvo naudojamos atpažinti į save panašius dinozaurus ir privilioti partnerius.
Otaras iš Halogalando

Otaras iš Halogalando (norv. Ottar fra Hålogaland, angl. Ohthere of Hålogaland) – vikingas nuotykių ieškotojas iš Halogalando. Apie 890 m. jis nukeliavo į Angliją, kur jo pasakojimas buvo užrašytas Vesekso karaliui Alfredui Didžiajam.
Otaras pasakojo, kad jis gyveno „šiauriausiai iš visų skandinavų“ ir kad „nė vienas negyveno šiauriau už jį“. Jis pasakojo apie savo keliones į šiaurę į Baltąją jūrą ir į pietus į Daniją ir Angliją, aprašė maršrutą. Jis pasakojo apie samius (suomius) bei dvi iki šiol neaiškias tautas cwenas ir beormas. Kas buvo cwenas ir kur jie gyveno (vadinamasis Kvenlandas) iki šiol neaišku. Apie beormas Otaras pasakojo, kad jie kalbėjo panašiai kaip samiai ir kad jie gyveno prie Baltosios jūros. Manoma, kad jų kraštas, vadinamoji Biarmija, susijusi su senųjų permių kultūra.
Otaro pasakojimas yra pirmas istorinis šaltinis, kuriame paminimi Norvegija ir Danija.
Manoma, kad Otaras kilęs iš Tromsės žemės, galbūt kažkur šiauriau Harstado ar galbūt iš Senjos salos (šiandieninio Lenviko) ar dar iš šiauresnių žemių (Kvalėjos ar Karlėjo salos).
Baataros tarpeklio krioklys

Baataros tarpeklio krioklys yra krioklys Libano Tanurino savivaldybėje.
Kriolio vanduo krenta 255 m į Baataros skylę, Juros periodo klintinį urvą, Libano kalnų kelyje.
1952 m. jį atrado prancūzų bio-speleologas Henri Coiffait. Krioklį ir urvą XX a. devintame dešimtmetyje ištyrinėjo Libano speleologų klubas. Urvas žinomas kaip „Trijų tiltų urvas“. Keliaujant iš Lakluko į Tanuriną, praeinama pro Balos kaimą, o tada nuo „Trijų tiltų urvo“ (pranc. Gouffre des Trois Ponts) 5 min. kelione leidžiamasi žemyn į slėnio gelmę, kur galima išvysti natūraliai susidariusius tiltus, iškylančius vienas virš kito, ir kyšančius virš Libano kalnuose susidariusios bedugnės. Per pavasario sniego tirpimą 90–100 m kaskada krenta už tiltų ir po to į 250 m. bedugnę. 1988 m. atlikus eksperimentą su šviečiančiais dažais, paaiškėjo, kad tas vanduo išlenda upokšnyje Dalėje.
16:9

16:9 (arba 1,78:1) – vaizdo kraštinių santykis, atitinkantis 16 pločio vienetų ir 9 aukščio vienetus. Tai plačiausiai paplitęs kraštinių santykis šiandieną parduodamuose televizoriuose ir kompiuterių monitoriuose. Tai taip pat yra HDTV, Full HD ir ne HD skaitmeninės televizijos bei analoginės plačiaekranės televizijos tarptautinis standartinis vaizdo formatas.
Al-Fayha FC

Istorija

Klubas įkurtas 1954 m.
Praamžius

Praamžius – vėlyvasis aukščiausiojo dievo vardas, tikriausiai literatūrinės kilmės. T. Narbutas kaip ir A. J. Greimas jį tapatina su Prakorimu.
Dievas turėjęs žmoną pragimdytoją Didžiąją Motiną – deivę Ladą, pagimdžiusią dvynius: dukterį Lelą ir sūnų Lėlį. Pasakose ir dainose užsimenama jog Saulė, Mėnulis, Perkūnas, Kalvis ir kitos dievybės yra aukščiausiojo dievo Praamžiaus, kartais Prakorimo ar Aukopirmo vaikai. Dievas yra visos dievybių šeimos ir hierarchijos pradinis taškas, po kurio seka dideli Saulės, Perkūno, Mėnulio, vėjų, milžinų ir kunigaikščių mitų ciklai, bei jų nuotrupos sakmėse, pasakose ir dainose. Svarbiausiais ir galingiausiais Dievo sūnumis laikyti Perkūnas, Patrimpas ir Pikuolis (Poklius). Kiekvienas jų savo žinioje turėjo atskiras Visatos dalis: Perkūnas – dangų ir atmosferą, Patrimpas – žemę ir jos augaliją, o Pikuolis – požemį (Patrimpas ir Pikuolis laikomi prūsų dievais).
Praamžius tautosakoje kovoja su tamsiosiomis jėgomis ir nedorybėmis: su velniais, laumėmis ir raganomis, šykštuoliais ir savanaudžiais. Dažniausiai jis aptinkamas krikščionybės paveiktose sakmėse apie pasaulio sukūrimą. Dievo sūnus arba jaunesnysis brolis Velnias nuolat jį mėgdžioja, bando pats kurti, ar pakeisti kitus Praamžiaus sutvėrimus, tačiau tai nuolat išeina ne į naudą. Už tai Viešpats Velnią baudžia. Pasaulis dažniausiai sukuriamas iš vandenynų dugno, Velnio parnešto, purvo ar dumblo. Šitokia (panaši) pasaulio sukūrimo versija plačiai paplitusi šiaurės ir rytų Europoje, visoje Azijoje.
Praamžius sakmėse sukuria visus gyvus padarus ir nulemia jų gyvenimą. Kiekvieno iš jų išorės savybės atsiradę dėl jų pačių valios.
Vokės geležinkelio tiltas

Istorija

Tiltas pastatytas 1862 m., tiesiant Sankt Peterburgo-Varšuvos geležinkelio liniją, bet per abu (Pirmąjį bei Antrąjį) pasaulinius karus buvo susprogdintas ir jiems pasibaigus atstatytas.