google/wiki40b huggingface dataset:
Harun Tekin

Sami Harun Tekin (g. 1977 m. liepos 28 d. Ankaroje, Turkija) – turkų roko grupės „Mor ve Ötesi“ vokalistas ir gitaristas.
1988 m. įstojo į "Vokiečių licėjų" (Alman Lisesi), tais pačiais metais susipažino su Kerem Kabadayı (šiuo metu jis yra grupės būgnininkas), su kuriuo po dvejų metų įkūrė muzikinę grupę "Decision"(H. Tekin (gitara, vokalas), K. Kabadayı (būgnai), Şahin Yalabık (vokalas) ir Alper Tekin (bosinė gitara)), kuri 1995 m. buvo pervadinta Mor ve ötesi. Čia nuo 1991 m. H. Tekin pradėjo reikštis kaip solistas ir gitaristas bei dainų bendraautoris. Pirmasis Mor ve ötesi albumas ("Şehir" (= miestas)) išleistas 1996 metais, tais pat metais grupės solistas įstojo į filosofijos fakultetą Boğaziçi Üniversitesi (tai vienas prestižiškiausių Turkijos universitetų), baigė filosofijos ir psichologijos studijas.
H. Tekin buvo pavyzdingas studentas, mėgo mokytis ir turėjo neblogas ateities perspektyvas. Universitetą baigė 2001 m. rugsėjį.
1999 metais grupė išleido antrą albumą "Bırak zaman aksın" (= leisk laikui tekėti). Tais pat metais įvyko stiprus žemės drebėjimas, pražudęs 17 000 žmonių. Dėl to Tekin pradėjo dirbti Açık Radyo ryšių skyriuje (Açık Radyo Deprem İletişim Merkezi) bei šioje radijo stotyje ėmė vesti savo laidą.
2008 m. su grupe dalyvavo Eurovizijos konkurse ir užėmė 7 vietą.
Nuo 2008 metų dirba "Haberturk" televizijos kanale, kur kartu su psichiatru Cem Mumcu bei aktore Pelin Batu veda laidą "Kısa devre" (=trumpas jungimas)
Domisi futbolu, ekologija ir filosofija, yra aktyvus kovotojas už taiką.
Džavachetijos kalnagūbris

Džavachetijos kalnagūbris (arm. Ջավախքի լեռնաշղթա, gruz. ჯავახეთის ქედი) arba Kečuto kalnagūbris – kalnagūbris Mažojo Kaukazo kalnų sistemoje, Gruzijos ir Armėnijos teritorijoje. Nusidriekęs ~50 km. Aukštis iki 3196 m (Ačkasaro k.). Masyvas vulkaninės kilmės, sudarytas iš kvartero periode veikusių ugnikalnių.
Kalnagūbris dar vadinamas „drėgnuoju“ dėl jo šlaituose iškrentančios kritulių gausos. Būdingos alpinės ir subalpinės pievos. Išteka Tzachkašeno, Gukasiano, Čičichano upės.
Kašučiai

Istorija

Kašučių bajorkaimis įkurtas XVI a. Pagrindinė jo sodyba buvo Kašučių ežero pietinėje-pietvakarinėje pakrantėje, o XX a. pradžioje perkelta prie Akmenos upės ir Darbėnų-Kūlupėnų kelio. 1846 m. bajorkaimyje buvo 4 kiemai ir 11 gyventojų. Gyvenvietė turėjo savo kapines. Ankstyvosios kapinės veikė ties riba su Dubašių kaimu, Kašučių kapinyno teritorijoje. Vėlyvosios kapinės veikė prie kelio į Darbėnus, miške. Jose 1989 m. pastatytas kryžius su užrašu: „Praeivi, atmink maro metų aukas!”.
Tarpukariu kaimas buvo Darbėnų valsčiaus Kašučių seniūnijos administracinis centras. Seniūno pareigas 1932 m. ėjo Pranas Drungilas, o padėjėjo – Kazys Savickas. 1923 m. kaime buvo 9 ūkiai ir 103 gyventojai. Tais pačiais metais pradėjo veikti Kašučių pradžios mokykla. 1941 m. nukentėjusiems nuo bolševikų seniūnijos gyventojai Raudonajam kryžiui paaukojo 485,20 rublio.
Iš kaimo yra kilęs dainininkas Kostas Šilgalis.
Sovietmečiu buvo Kašučių kolūkis, kurio administracinis centras veikė Šukėje. 1954–1976 m. kaime buvo biblioteka, vėliau perkelta į Šukę. Kašučių vardu vadinosi aštuonmetė mokykla, veikusi Žiogelių kaime.

Literatūra

Julius Kanarskas. Darbėnų apylinkės kaimai. – Švyturys (Kretinga), 1992.
Sovinformbiuras

Sovinformbiuras (rus. Совинформбюро, iš rus. Советское информационное бюро 'Tarybinis informacijos biuras') – 1941–1961 m. veikusi Tarybų Sąjungos informacijos ir propagandos žinyba.
Buvo įkurta 1941 m. birželio 24 d., kaip[ informacijos biuras prie TSRS LKT. Politine ideologine linija buvo pavaldus VKP(b) CK. Pagrindinis Sovinformbiuro tikslas buvo Didžiojo Tėvynės karo metais sudarinėti naujienų suvestines radijui, laikraščiams ir žurnalams apie padėtį frontuose, darbą užnugaryje, apie partizanų veiklą.
1944 m. Sovinformbiuro sudėtyje buvo įkurtas biuras propagandai užsienio šalyse. Pokario metais Sovinformbiuro informacija buvo platinama per 1171 laikraštį, 523 žurnalus ir 18 radijo stočių 23-ose pasaulio šalyse, per TSRS ambasadas, draugystės draugijas, profsąjungas, moterų, jaunimo ir mokslines organizacijas. Taip Sovinformbiuras skleidė informaciją apie TSRS kovas su nacizmu, taip pat – su pagrindinėmis TSRS vidaus ir užsienio politikos kryptimis.
1961 m. Sovinformbiuras buvo perorganizuotas į spaudos agentūrą „Novosti“ (Новости 'Naujienos).
Edvardas I Vyresnysis

Reikšmė

Edvardas 917 m. atkovojo iš danų rytų Midlendus ir Rytų Angliją, o 918 m., mirus seseriai Etelfledai (Æthelflæd) tapo ir Mersijos valdovu. Išplėtė Vesekso ribas, įjungdamas į savo valdas Mersiją, Rytų Angliją ir Eseksą bei iš danų atkovotas žemes. 911 m. Edvardas užėmė Oksfordširą ir Midlseską. Jo įsakymu pastatyta daug tvirtovių Hetforde, Vitheme ir Bridžnorte.
Henrikas Mickevičius

Biografija

1980 m. baigė teisę Vilniaus universiteto Teisės fakultete (specializacija – baudžiamoji teisė ir baudžiamasis procesas). 1980–1981 m. LSSR teisingumo ministerijos Teismų departamento konsultantas. 1981–1987 m. Vilniaus Lenino rajono teismo teisėjas. 1987–1989 m. gamybinio susivienijimo „Sigma“ juridinio skyriaus viršininkas. 1989–1999 m. advokatas. 
1994 m. baigė podiplomines (LL.M.) studijas Dickinson teisės mokykloje (Pensilvanija, JAV) ir Džordžo Vašingtono universitete (Vašingtonas, JAV), atliko praktiką Jungtinių Tautų Žmogaus teisių centre (Niujorkas), 1998 m. – 3 mėnesių praktiką Europos Žmogaus Teisių Teisme (Strasbūras). 1997 - 1998 m. dėstė VDU Teisės institute. 1997–1999 m. Atviros Lietuvos fondo teisės programos koordinatorius. 1999–2003 m. Atviros visuomenės instituto teisės konsultantas-programos vadovas (Budapeštas, Vengrija). 2003–2013 m. Žmogaus teisių stebėjimo instituto steigėjas ir direktorius.  2007 m. dėstė VU Tarptautinių santykių ir politikos mokslų institute. Nuo 2013 m. – Žmogaus teisių stebėjimo instituto steigėjas ir Vyriausias patarėjas. 2013 m. dekano kvietimu dėstė Duke’o universiteto teisės mokykloje (JAV). 2015–2016 m. – vizituojantis Emory Universiteto Teisės mokyklos (JAV) profesorius.
Nuo 2007 m. buvo Pretendentų į teisėjus atrankos komisijos nariu, nuo 2011 m. Vyriausiųjų prokurorų atrankos komisijos narys.  Nuolatinis Europos Tarybos, ESBO, JTO bei kitų tarpvalstybinių ir tarptautinių nevyriausybinių organizacijų ekspertas; reguliariai ruošia bei įgyvendina seminarus Gruzijos, Rusijos, Baltarusijos, Serbijos, Armėnijos, Azerbaidžano, Moldovos, Lietuvos teisėjams, prokurorams, advokatams ir nevyriausybinių organizacijų atstovams, dalyvauja kituose tarptautiniuose projektuose. Daugelio analizių, komentarų, apžvalgų, ataskaitų ir kitų dokumentų rengėjas.
Vakarų Nusa Tengara

Gyventojai

70,4 % provincijos gyventojų gyvena Lomboke. Dauguma Lomboko gyventojų yra sasakai, taip pat gyvena baliečiai. Sumbavos gyventojai yra sumbavai ir bimai, kalbantys tų pačių pavadinimų kalbomis.
Antanas Jacikas

Biografija

1971 m. baigė Šiaulių pedagoginį institutą, fizikos mokytojas. Gargždų Minijos vidurinės mokyklos direktorius.
Lietuvos socialdemokratų partijos Klaipėdos rajono skyriaus narys, tarybos narys. 2007 m. Klaipėdos rajono savivaldybės tarybos narys (atsisakė mandato).
Rajono studentų rėmimo fondo tarybos narys. Sutuoktinė Jadvyga, vaikai Skaidrė, Žydrė.
Kazliškėliai

Istorija

1654 m. minimas Videniškių krikšto metrikų knygoje (Kazliškiai). Gyveno Jurgis Labutėnas.
Toreckas

Istorija

Gyvenvietė įkurta 1810 m. ir pavadinta Ščerbynovka (Щербиновка). Tai buvo anglių kasėjų gyvenvietė, augusi sulig pramonės plėtra regione. 1936 m. gyvenvietė pervadinta Dzeržynsku (Дзержинск) komunistų veikėjo Felikso Dzeržinskio garbei. 1938 m. suteiktas miesto statusas.
2014 m. balandį–liepą miestas buvo užimtas Donecko Liaudies Respublikos sukilėlių, bet vėliau atkovotas Ukrainos pajėgų. 2015 m. Dzeržynskas pervadintas į Torecką (pagal Torecio upę).
Vytauto Kazimiero Jonyno galerija

Ekspozicija

Galerijoje eksponuojami dailininko grafikos kūriniai (medžio raižiniai, litografijos), piešiniai, pastelės, akvarelės, vitražų projektai, pašto ženklai, gausi foto ir video medžiaga apie kūrinius Jungtinių Amerikos Valstijų bažnyčioms. Ekspozicija prasideda buvusioje dailininko studijoje – erdvioje aukštoje patalpoje su židiniu. Čia chronologiškai eksponuojami europinio laikotarpio profesoriaus medžio raižiniai, iliustracijos, piešiniai, litografijos atskleidžia dailininko meistrystės pradžias ir aukštumas.
Galerijoje Vokietijos laikotarpis pristatomas medžio raižinių iliustracijomis J. V. Getės „Jaunojo Verterio kančioms“ (pradėtos 1943 m. Kaune, 1947 m. baigtos Freiburge), P. Merime „Lokiui“. Pirmąkart eksponuojamos iliustracijos V. Šekspyro „Hamletui“ (knyga neišleista), O. Milašiaus „Migeliui Manjarai“ (knyga neišleista), J. V. Getės „Mainco apgulimui“. Iš natūros piešti Nicos, Freiburgo, Vilifranco, Monte Karlo, Sigmaringeno ir kt. peizažai, Mainco litografijos.
Nedideliame kambarėlyje eksponuojami dailininko darbo įrankiai bei medžiagos, medžio raižinių klišės. Ant itališko trikojo – 1950 m. piešinys sangina „Moters aktas“. Taip pat eksponuojama papildyta V. K. Jonyno pašto ženklų, sukurtų keturioms Vokietijos žemėms, kolekcija.
Galerijos lenktame koridoriuje, 16-oje rėmų, foto medžiagoje, parodyta nedidelė profesoriaus sukurto religinio meno dalis. Kitose galerijos patalpose – tapybos, grafikos darbai, piešiniai, skulptūros, bareljefai, keturių dalių vitražas. Eksponuojamas iš kolekcionieriaus A. Juškio pasiskolintas 1982 m. tapybos darbas. Rodoma video medžiaga, kurioje profesorius pasakoja apie savo gyvenimą ir kūrybą, pristatomi kūriniai bažnyčioms.
Galerijoje taip pat vykdomos V. K. Jonyno vaikų dailės mokyklos auklėtinių kūrybos parodos. Vienoje salėje (80 m²) rengiamos ir keičiamos dailės kūrinių parodos iš Nacionalinio M.K. Čiurlionio dailės muziejaus fondų ir iš privačių kolekcijų. Darželių ir mokyklų auklėtiniams organizuojamos dailės pamokos – užsiėmimai galerijoje, kur gausu eksponatų. Tam tikslui yra 15 molbertų. Organizuojami tradiciniai renginiai – kameriniai ir klasikinės muzikos koncertai, minėjimai, susitikimai su dailininkai, edukaciniai renginiai, paskaitos apie meną, etnokultūriniai vakarai.
Šv. Romos Bažnyčios kamerlengas

Kamerlengas (it. Camerlengo, lot. Camerarius) – vienas aukščiausių pareigūnų Vatikane, paprastai vykdantis pasaulietines administracines funkcijas. Šiuo pareigūnu visada tampa kardinolas.
Atsistatydinus ar mirus popiežiui, t. y., sedisvakansijos laikotarpiu, įgaliojimus tvarkyti Apaštalų Sosto reikalus iki naujo popiežiaus išrinkimo laikinai perima kardinolas kamerlengas. Šis Vatikano pareigūnas tradiciškai oficialiai paskelbia apie popiežiaus mirtį – suduodamas mirties patale gulinčiam pontifikui į kaktą specialiu sidabriniu plaktuku ir ištardamas žodžius „Šventasis Tėve“. Jis taip pat sunaikina žvejo žiedą – pontifiko aukso žiedą su oficialiu atspaudu, kad juo nebūtų galima pasinaudoti, siekiant suklastoti popiežiaus vardu išleidžiamus dokumentus. Šį žiedą su atspaustu žvejojančio Šv. Petro atvaizdu ir pontifiko vardu kamerlengas užmauna ir naujai išrinktam popiežiui. Jis rūpinasi kasdieniu Vatikano reikalų tvarkymu sedisvakansijos periodu, drauge su kitais kardinolais skiria popiežiaus laidotuvių ir konklavos pradžios datas. Jis pats taip pat gali būti išrinktas popiežiumi.
Tarpuvaldžiu kamerlengas nepriima jokių sprendimų, nesusijusių su naujo popiežiaus rinkimu. Kamerlengas laikinai perima visą popiežiaus turtą (popiežių Apaštališkuosius rūmus Vatikane, vasaros rezidenciją Castel Gandolfo netoli Romos).
Kingu

Kingu babiloniečių mitologijoje – dievas, Apsu ir Tiamat sūnus. Po tėvo Apsu mirties Tiamat jį norėjo padaryti vyriausiuoju dievu. Tiamat jam davė 3 Likimo lenteles, kurias Kingu dėvėjo kaip šarvus. Šios jam suteikė didelę galią. Tiamat jį padarė savo armijos vadu. Kingu, pamatęs Marduką einant link jo, supanikavo ir pabėgo. Įveikęs Tiamat, Mardukas taip pat pagavo ir užmušė Kingu. Pagal vieną iš versijų, Mardukas sumaišė Kingu kraują su moliu ir nulipdė pirmuosius žmones. Pagal kitą versiją, žmones sukūrė Enkis. Kartu su kitomis dievybėmis, kurios palaikė Tiamat pusę, Kingu persikėlė gyventi į Ereškigalės požemio karalystę.
Siela

Siela hinduizme

Hinduizmo šventraštyje Bhagavadgytoje rašoma, kad: „sielos neįmanoma suskaidyti į dalis, siela yra netrapi.“    Pagal vedantinę filosofiją, kiekviena gyva būtybė turi atmaną – aukščiausiojo dieviškumo (brahmano) atspindį savyje.

Siela islame

Apie sielos sampratą islame žr. nafs.
Stanislovas Radziminskis

Šeima

Buvo vedęs Teodorą Sanguškaitę, Romano Sanguškos ir Aleksandros Chodkevičiūtės dukterį. Jono Radziminskio ir Anos Radziminskos tėvas.

Valstybės tarnyba

Buvo pasiuntiniu nuo Mazovijos į 1569 metų seimą.
Reaktyvinis treniruočių lėktuvas

Reaktyvinis treniruočių lėktuvas – treniruočių lėktuvas, kuriame sumontuoti reaktyviniai varikliai. Šie orlaiviai arba jų modifikacijos savo valdymu imituoja tikrus karinius naikintuvus, tik jų skrydžio valandos kaina ženkliai mažesnė.
Treniravimui vartoti ginklus kuriamos ir ginkluotos versijos. Taip Cessna T-37 Tweet pagrindu taip buvo sukurtas Cessna A-37 Dragonfly kuris po to buvo naudotas ir tikrame kare.
Patys pirmieji tokie orlaiviai atsirado su reaktyvinės aviacijos pradžia II pasaulinio karo metu. Didžiosios karinės jėgos juos naudojo pagal paskirtį, mažesnės neretai šiuos lėktuvus apginkluodavo, taip paversdami juos lengvaisiais kovos lėktuvais.
Diemedis

Paplitimas

Savaime paplitęs pietryčių Europoje – Kroatijoje, Bosnijoje ir Hercegovinoje, Albanijoje, Europinės Rusijos pietvakarinėje dalyje, Ukrainoje bei Mažojoje Azijoje ir Kaukaze.

Paplitimas Lietuvoje

Kaip svetimžemis augalas, yra introdukuotas ir Lietuvoje.

Augavietės

Augalui patinka saulėta vieta bei smėlingas, kalkingas dirvožemis.

Išvaizda

Tai daugiametis, 60-150 cm aukščio užaugantis, vasarą žaliuojantis puskrūmis, kurio lapų spalva nesikeičia iki rudens. Stiebas šakotas, šaknis gana stora, sumedėjusi. Apatiniai lapai plunksniškai suskaldyti į smulkias siūles, o viršutiniai – triskilčiai arba ištisiniai. Žiedai žaliai gelsvos spalvos, žydi rugpjūčio pabaigoje-spalio mėnesiais. Augalas malonaus aromato.

Panaudojimas ir savybės

Tai nereikalaujantis priežiūros, atsparus augalas, nuskynus, nukirpus šakeles, jos atauga dar vešlesnės bei gausesnės. Lietuvoje diemedis kaip dekoratyvinis augalas auginamas darželiuose, soduose. Iš jų galima formuoti neaukštas, karpomas gyvatvores. Žydėjimo metu turi daugiausia naudingų medžiagų, tad džiovinimui renkamos ūglių viršūnėlės ir lapai. Naudojamas liaudies medicinoje, kadangi gerina virškinimą, apetitą, galima gydyti uždegimus – varo šlapimą ir prakaitą. Tinkamas imunitetui stiprinti. Gydant paminėtas ir kitas ligas, nepatartina jo perdozuoti. Anksčiau iš jo šakų darydavo vantas. Šis augalas turi ypatingą galią atbaidyti daug vabzdžių, tarp jų blusas, utėles bei kitus kenkėjus, todėl jo lapais ir būdavo nuklojamos grindys. Iš daržo lysvių kenkėjus atbaido smulkiai supjaustytos ir pabarstytos šakelės.
Kadangi turi daug eterinio aliejaus, gana plačiai naudojamas grožio pramonėje – pavyzdžiui, jo dedama į šampūną ar muilą. Prancūzijoje virėjai naudoja jo lapelius mėsos gaminiams.
Diemedžio lapai švelniai kvepia citrinomis ir beveik neturi kartumo.
Kontrasignacija

Kontrasignãcija (kontra + lot. signo – 'pasirašau') kai kurių Vakarų pasaulio valstybių konstitucinės teisės nustatytas privalomas Ministro Pirmininko ar įgalioto ministro, kito Vyriausybės nario pasirašymas norminiame arba individualiame valstybės vadovo arba parlamento akte, suteikiantis pasirašomam aktui teisinę galią. Kontrasignavimo yra reikalingi, pavyzdžiui, Prezidento (Lietuvos, Vokietijos, kitų Europos valstybių vadovų etc.) dekretai. Prezidento aktus pasirašo atitinkamas ministras pagal savo kuruojamą sritį (atitinkančią kontrasignuojamo akto teisinio reguliavimo sritį).
Kena (upė)

Geografija

Prasideda ties Mantušiais, 8 km į pietus nuo Rukainių, prie Varkalabiškių, teka į šiaurės rytus. Žemupyje kerta Vilniaus-Minsko kelią ir geležinkelį. Įteka į Vilnelę 53 km nuo jos žiočių, prie Santakų.
Intakai: Rukainė (kairysis), Kuosinė, Vaičia (dešinysis).
Gyvenvietės prie Kenos: Mantušiai, Užprūdžiai, Kena, Zatišius, Kryžkelis, Pakenė, Kenos GS, Santakai.

Hidrologija

Ilgis 24 km, baseino plotas 177 km². Vagos plotis 4–8 m. Nuo Rukainės iki Kuosinės žiočių vaga reguliuota. Slėnio plotis 140–180 m. Krantai statūs, 0,8-1,2 m aukščio. Vidutinis nuolydis 4,13 m/km. Srovės greitis 0,2 m/s. Vidutinis debitas žiotyse 1,16 m³/s. 
Dalis aukštupio ir vidurupis nuo Kenos kaimo iki Rukainės žiočių įeina į Kenos hidrografinį draustinį. Pavasario potvynio metu vandeningesnė už Vilnelę, todėl šią patvenkia.

Pavadinimo kilmė

Spėjama, kad upėvardis Kena kilo iš žodžio kinė („pakilesnė vieta pievoje, padirvio galas, panuovalis“), kinis („ant vandens užžėlusi pluta, liūnas, maža salelė upėje ar ežere, vandenyje augančių žolių šaknys“). Plg., dak. kina („išdžiuvusi vieta pelkėje“).
Prievartinė diplomatija

Prievartinė diplomatija (angl. coercive diplomacy) arba „prievartinis įtikinėjimas“ yra „pastangos priversti valstybę ar bet kurį kitą tarptautinių santykių veikėją pakeisti savo elgesį grasinant arba panaudojant ribotą jėgą." Šis terminas taip pat tinka apibūdinti „gąsdinimą panaudoti karinę jėgą siekiant politinių tikslų įgyvendinimo“.

Apžvalga

Prievartinė diplomatija yra diplomatinė strategija, kurioje dažniausiai vadovaujamasi grasinimais panaudoti jėgą, bet ne pačia jėga. Jeigu nėra galimybių išvengti karinės jėgos panaudojimo siekiant sustiprinti įtikinėjimo diplomatiją, jėga yra naudojama ribotai, taip siekiant tik parodyti, kad didesnio masto kariniai veiksmai yra tikėtini, jei nebus patenkinti grasinančio veikėjo (valstybės ar kito tarptautinių santykių veikėjo reikalavimai.
Prievartinės diplomatijos strategijoje naudojamos priemonės – grasinimas panaudoti jėgą arba, prireikus, panaudoti ribotą ir tikslinę jėgą gerai kontroliuojamomis priemonėmis, taip pat – grasinimų derinimas su derybomis, naudojant teigiamus paskatinimus. Prievartinės diplomatijos panaudojimo tikslas – paveikti priešininką ir jo veiksmus savo naudai arba pasiekti geriausią įmanomą kompromisą vengiant galimos krizės (politinės, karinės ar kito pobūdžio).
Prievartinė diplomatija siejama su atgrasymo strategija. Atgrasymo strategija naudojama siekiant atbaidyti priešininką vykdyti suplanuotus veiksmus dar jų nepradėjus. Dažniausiai tai daroma įtikinant priešininką, kad jo planuojami veiksmai jam neatsipirks taip sumažinant veikėjo motyvaciją. Tuo tarpu prievartinė diplomatija dažniausiai naudojama nutraukti jau pradėtus procesus. Priešingai nei jėgą sausai naudojanti karinė strategija, prievartinė diplomatija yra lankstesnė, ji paveikia veikėjų psichologiją.
Maria Piłsudska

Biografija

Gimė 1865 m. Vilniuje, garsaus gydytojo Konstant ir Ludmiła Chomicz-Koplewski šeimoje. Baigė Sankt Peterburgo moterų universitetą. Vėliau dirbo mokytoja. Už dalyvavimą anticarinėje veikloje kelis kartus buvo suimta ir kalinama. Pirmas vyras buvo geležinkelių inžinierius Marian Juszkiewicz, su kuriuo susituokė 1883 m. ir susilaukė dukters Vandos (1889-1908). Pirmoji santuoka baigėsi skyrybomis.
1892 m. susipažino su Juzefu Pilsudskiu. 1899 m. liepos 15 d. Paproč Dužos kaimo liuteronų bažnyčioje susituokė su Juzefu Pilsudskiu. Kadangi buvo išsiskyrusi, o katalikų bažnyčia neleido tuoktis iš naujo jau išsiskyrusiems žmonėms, todėl jie su Juzefu Pilsudskiu perėjo į liuteronybę ir susituokė liuteronų bažnyčioje. Susituokę apsigyveno Lodzėje, kur 1900 m. vasarį buvo suimti už anticarinę veiklą. Po 11 mėnesių buvo paleista. Pilsudskiui pabėjus iš kalėjimo, jie apsigyveno Lvove. 1901 m. išvyko į Londoną, kur dalyvavo Lenkijos socialistų partijos veikloje. 1902 m. grįžo į Lvovą. 1904 m. perskiraustė į Krokuvą.
1906 m. gegužę Juzefas susipažino su Aleksandra Szczerbińska su kuria pradėjo slaptą romaną. Marija žinojo apie šį romaną, bet iki I pasaulinio karo vis dar gyveno kartu su Juzefu. 1918 m. lapkritį Juzefą paleidus iš Magdeburgo kalėjimo jis nebegrįžo gyventi kartu su Marija. Aleksandra Szczerbińska de facto tapo jo naująja žmona, bet jie vis dar gyveno atskirai. Marija Pilsudska pasitraukė iš visuomeninio gyvenimo ir toliau gyveno Krokuvoje. Formaliai su Pilsudskiu ji buvo susituokusi iki pat savo mirties, bet jau nuo 1907 m. Pilsudskio partnerė buvo Aleksandra Piłsudska. Mirė 1921 m. rugpjūčio 17 d. Krokuvoje, palaidota Vilniuje Rasų kapinėse. Juzefas Pilsudskis nedalyvavo savo žmonos laidotuvėse ir praėjus dviem mėnesiam po jos mirties vedė Aleksandra Szczerbińska, su kuria dar būdamas nesusituokęs 1918 m. susilaukė dukros Wanda Piłsudska ir 1920 m. Jadwiga Piłsudska.
Grand Preris

Istorija

Dab. Grand Prerio vietovėje 1863 m. Alexander McRae Dechman įkūrė gyvenvietę, pavadinimu Dekmanas. Po pilietinio karo Dekmanas pardavė pusę savo žemių kompanijai „T&P Railroad“, kad ši nutiestų geležinkelio liniją pro jo miestelį. 1870 m. miestelyje pastatyta bažnyčia. 1877 m. atidarytas pašto skyrius. Vėliau miestelis pervadintas į Grand Prerį.
1909 m. suteiktas miesto statusas. Antrojo pasaulinio karo metu ir po jo viena svarbiausių Grand Prerio ekonomikos šakų buvo gynybos ir aviacijos pramonė. Karo metais kompanija „Vought“ gamino orlaivius Consolidated B-24 Liberator ir P-51C bei K Mustang. Vėliau gaminti F-8 Crusader ir A-7 Corsair II (1950–1989 m.) lėktuvai. LTV raketų ir kosmoso padalinys sukonstravo tokias raketas kaip Scout ir MRLS. Vėliau šį padalinį įsigijo bendrovė „Lockheed Martin“. Grand Preryje taip pat buvo įsikūrusi „Aérospatiale Helicopter“ būstinė Šiaurės Amerikoje.
Metoksipropanas

Metoksipropanas arba metilo propilo eteris anksčiau naudotas eterių grupės anestetikas. Tai bespalvis, degus skystis, verdantis esant 38,8 °C temperatūrai. Seniau buvo naudojamas kaip alternatyva dietileteriui dėl stipresnio anestetinio poveikio. Vėliau pakeistas mažiau degiais halogenizuotais eteriais.
TOTEM

Tikslai

Detektorius naudojamas apskaičiuoti sąveikos skerspjūviams, tampriajai sklaidai, difrakciniams procesams tirti ir kt. TOTEM gali aptikti daleles, sukurtas šalia skriejančių protonų pluoštų. Eksperimento detektoriai patalpinti aštuoniuose taip vadinamuose „romėnų puoduose“ (angl. Roman pot, speciali vakuuminė kamera), kurie poromis išdėstyti netoli susidūrimo taškų prie CMS eksperimento.
Zeitūnas

Istorija

Istorijos šaltiniuose paminėtas daugiau nei prieš 800 metų.
1797 m. − vokiečių magistras Ferdinand von Hompesch Zeitūnui suteikė miesto statusą.

Pavadinimo kilmė

Arabiškai „az-zaytun“ (الزيتون) − alyva, tačiau maltietiškai ir alyvmedžiui, ir alyvai pavadinti naudojamas žodis żebbuġ, o žodis żejtun naudojamas tik kaip vietovardis. Miesto moto − frott iż-żebbuġ ismi − „mano vardas yra alyvmedžio vaisius“.
Balstogės Branickių rūmų svečių namai

Istorija

Rūmai buvo pastatyti 1771 m., bet po Jano Klemenso Branickio mirties rūmų interjero įrengimas buvo sustabdytas ir atnaujintas 1776 metais. Tuo metu rūmų įrengimui vadovavo Izabela Poniatovska, o architektas Jan Sękowski. Po Izabelos Poniatovskos mirties rūmai atiteko Rusijos imperijos carui Aleksandrui I. 1837 m. pastate įkurta kilmingų merginų mokykla. 1944 m. sudegė ir 1950 m. atstatyti. Atstačius įkurtas revoliucijos muziejus. Šiuo metu įsikūrusi civilinės metrikacijos įstaiga.
Perpinjanas

Istorija

Įkurtas XI–XII a.