google/wiki40b huggingface dataset:
Vasūs

Vasūs (skr. वसु = vasu, dgs. वसवस् = vasavas; 'geras, puikus, švytintis') – dievybių būrys (gana), žinomas tiek vedinėje, tiek hinduistinėje mitologijoje.
Vasūs esti aštuoni, dažniausiai minimi šalia kitų dievų būrių – 12 Aditjų, 11 Rudrų, Dangaus ir Žemės (dyaus-pṛthivī) – su kuriais sudaro Atharvavedoje, Šatapatha Brahmanoje ir kitur minimą 33 dievų visumą. Vasūs dažniausiai siejami su žeme, Rudrai – su padange, Aditjai – su dangumi Čhandogja Upanišadoje Vasūs siejami su Agniu (Rudrai – su Indra, Aditjai – su Varuna). Rigvedoje Vasūs yra vadovaujami Agnio, nors vėlesniojoje dalyje – dažniau Indros (dėl to jis vadinamas vasava).
Hinduizme Vasūs dažniau siejami su Višnumi. Jie suprantami kaip gamtos reiškinių įasmeninimai – Višnaus Puranoje išvardijami šie Vasūs: upės ar vandenys (āpas), Šiaurinė žvaigždė (dhruva), mėnulis (soma), Žemė (dhara), vėjas (anila), ugnis (anala, pāvaka), šviesa (prabhāsa), rytinė žara (pratyūṣa). Brihadaranjaka Upanišadoje išvardinami tokie Vasūs: ugnis, vėjas, padangė, saulė, dangus, mėnuo, žvaigždės. Vėliau Vasumis vadinti Aditjai, Ašvinai, Rudrai, Višnus, Šiva, Kubera. Ramajanoje Vasūs laikomi Aditės vaikais.
AFROMET

AFROMET (angl. Association For the Return Of the Magdala Ethiopian Treasures) – organizacija siekianti grąžinti pagrobtus lobius į Etiopiją.

Istorija

Po 1868 m. Magdalos mūšio britai apiplėšė Magdalos miestą ir Etiopijos katalikų bažnyčią. Visi turtai buvo parduoti aukcione.
Daugelis pagrobtų turtų ir Etiopijos kultūros objektų dabar eksponuojami Didžiosios Britanijos muziejuose.

Progresas

Etiopijos vadovybė pareikalavo grąžinti lobius per trejus metus nuo kovos pabaigos.
1965 m. Jungtinė Karalystė gražino dalį turtų.
AFROMET buvo suformuota kaip organizacija, galinti sistemingai derėtis ir ieškoti dingusių objektų, naudojant teisines priemones ir visuomenės spaudimą. Iki šiol 10 objektų buvo grąžinta iš privačių asmenų, įskaitant ranka rašytą knygą „Psalmów du Tabots“ ir kariuomenės skydus.
Daugiu kaip 460 objektų vis dar ieškomi.
Arthur Rimbaud

Žanas Nikolas Artūras Rembo (Jean Nicolas Arthur Rimbaud, 1854 m. spalio 20 d. – 1891 m. lapkričio 10 d.) – prancūzų poetas, vienas aktyviausių dekadentų. Garsiausius savo kūrinius sukūrė dar paauglystėje.
Dženės didžioji mečetė

Istorija

Pirmoji mečetė Dženėje pastatyta apie XIII-XIV a. Rašytiniuose šaltiniuose minima nuo XVII a. („Sudano istorijoje“). Šaltinyje rašoma, kad Džanės sultonas Kunburu priėmęs islamą sugriovė savo rūmus ir jų vietoje pastatęs mečetę. Vėlesni valdovai pastatę bokštus, įtvirtinimus. Vėliau mečetė minima tik 1828 m. prancūzų keliautojo Renė Kaljė užrašuose: jis aprašė mečetę kaip apleistą, apgyvendintą daugybės kregždžių ir dėl to dvokiančią. 1893 m. prancūzams okupavus Dženę, iš mečetės buvo belikę griuvėsiai. 1907 m. jungtinės prancūzų ir vietinių gyventojų pajėgos mečetę atstatė.
Nuo 1988 m. mečetė kartu su kitais istoriniais Dženės objektais įtraukta į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą. 1996 m. žurnalas Vogue mečetėje surengė fotosesiją su pusnuogėmis moterimis. Tai papiktino tikinčiuosius ir nuo to laiko ne musulmonams į mečetę įeiti draudžiama.

Architektūra

Visa mečetė pastatyta iš saulėje džiovintų plūkto molio plytų bei molinio skiedinio. Bokštai dekoruoti „dygliais“, pagamintais iš etiopinės palmyros kamienų. Šie dygliai tarnauja ir kaip pastoliai nuolatiniams mečetės remontams. Mečetė pastatyta ant 75 x 75 m formato platformos, iškilusios virš aplinkinės turgaus aikštės 3 m. Pagrindinis įėjimas yra šiaurinėje pusėje. Maldos siena (kibla) nukreipta į rytus (Mekos pusėn) – ją žymi trys dideli bokštai-minaretai. Jų viršūnėse, ant medinių strypų užverti stručių kiaušiniai – be savo simbolinės reikšmės jie taip pat svarbus saugant bokštus nuo lietaus sukeltos erozijos. Kibloje ties kiekvienu bokštu yra po mihrabą. Vidinio kiemo matmenys – 20 x 46 m.
Kadangi Dženės didžioji mečetė yra gan lietingoje srityje, po kiekvieno liūčių laikotarpio jai reikalingas remontas. Vietiniai Dženės gyventojai rengia kasmetinę talką mečetės remontui, padengimui nauju molio sluoksniu.
Januvo žydų kapinės

Januvo žydų kapinės (lenk. Cmentarz żydowski w Janowie Sokólskim) - žydų kapinės, įkurtos XIX a. Januvo kaime. Kapinių teritorija 0,99 ha, kurioje išlikę apie 200 antkapių.
Ventės rago švyturys

Švyturys

Ventės ragas yra labiausiai į vakarus nutolęs Šilutės rajono taškas. Laivams ir sieliams ši vieta buvo ypač pavojinga. Kol nebuvo iškastas Karaliaus Vilhelmo kanalas, sujungęs Nemuną su Klaipėda, čia suduždavo daug laivų.
1837 m. Ventės rago iškyšulyje pastatytas medinis švyturys su alyvine lempa. 1860 m. pradėtas statyti mūrinis. Siekiant apsaugoti švyturį, 1860 m. Ventės rago smaigalys išgrįstas akmenimis. 1880 m. šalia švyturio įrengta vandens matavimo stotis.
Dabar Ventės švyturys atlieka daugiau simbolinę reikšmę, nes laivyba mariose nėra intensyvi. Dažniausiai jis rodo kelią poledinės žūklės mėgėjams žiemą. Švyturys pavaldus Ventės rago ornitologinei stočiai.
Į švyturį lipama senais metaliniais laiptais, išdabintais šlyžiniais ornamentais. Objektas svarbus ir kaip efektinga regykla, nuo kurios atsiveria Kuršių marios, matosi Kuršių nerija, Rusnės sala.

Žiedavimo stotis

1924–1944 m. Ventės rago švyturio prižiūrėtoju dirbęs Mikas Posingis pirmasis pastebėjo, kad tai puiki vieta paukščiams žieduoti. Artimai bendraudamas su Rasytės ornitologijos stoties mokslininkais, jis pasiūlė žymiam gamtininkui Tadui Ivanauskui pradėti žieduoti paukščius Ventės rage. 1929 m. profesoriaus T. Ivanausko pastangų dėka Ventės rage įkurta pirmoji Lietuvoje ornitologinė stotis. Šie metai žymi paukščių žiedavimo pradžią Lietuvoje. 
Iš pradžių Ventės rago ornitologijos stotyje kasmet būdavo žieduojama po 2-4 tūkst. sparnuočių. Paukščiai buvo gaudomi tinklais, užmetant juos ant krūmų. Pirmaisiais metais Lietuvoje sugauti paukščiai buvo žieduoti vokiškais Rasytės ornitologijos stoties žiedais. Pirmuosius lietuviškus žiedus 1931 m. pagamino Kauno Vytauto Didžiojo universitetas.
Stotyje yra muziejus, laboratorijos, tinklai paukščiams gaudyti. Čia sužieduoti paukščiai sutinkami Irane, Egipte ir net Pietų Afrikoje.
Endhauzo paslaptis

Endhauzo paslaptis – 1981 m. LRT sukurtas 3-jų serijų telefilmas pagal to paties pavadinimo Agatos Kristi detektyvą.
Dienraštis

Dienraštis (pranc. journal, nuo jour 'diena', it. gazzetta, nuo monetos gasetos, kurią kainavo dienraščio skaitymas, pavadinimo) – laikraštis, išeinantis ne mažiau kaip 5 kartus per savaitę.

Istorija

Dienraščio „tėvu“ laikytinas Julijus Cezaris, leidęs laikraštį „Acta diurna populi romani“ ('Kasdieniniai Romos liaudies reikalai'), kuris buvo rašomas viešai išstatomose molio lentelėse. Pirmasis dienraštis Kinijoje – „Czin-bao“ ('Sostinės žinios'), ėjęs Pekine nuo 911 m.; Prancūzijoje – „Journal d’un bourgeois de Paris“ ('Paryžiaus buržua dienraštis'), ėjęs 1405–1449 m., išradus spaudą – „La Gazette“, ėjusi nuo 1631 m. gegužės 31 d. 1200 egz. tiražu.
Pirmasis dienraštis lietuvių kalba, ėjęs nuo 1904 m. gruodžio 23 d. iki 1909 m. kovo 17 d. – „Vilniaus žinios“. XXI a. yra leidžiami elektroniniai naujienų dienraščiai ir išlieka popieriniai.
Liudas Gedgaudas

Liudas Gedgaudas (1911 m. lapkričio 13 d. Šiluvoje, Raseinių r. – 1990 m. kovo 28 d. Palangoje), vargonininkas, chorvedys, muzikos mokytojas.

Biografija

Pas vietos vargonininką N. Mūrelį išmokęs vargonuoti, kurį laiką dirbo jo padėjėju. Vėliau lankė J. Naujalio vargonininkų kursus Kaune. 1932 m. savarankiškai vargonininkavo Šiluvoje, 1933 m. Juozapavoje, paskui Raudėnuose (Šiaulių r.), nuo 1938 m. Lieplaukyje (Kelmės r.). 1941 m. persikėlęs į Rietavą (Plungės r.), vargonininkavo, mokytojavo vidurinėje mokykloje ir vadovavo chorams. Su bažnytiniu choru pastatė M. Petrausko operetę „Consilium facultatis".
Nuo 1950 m. vienus metus muziką ir dainavimą dėstė Laukuvos vidurinėje mokykloje. Grįžęs į Rietavą, daug metų vadovavo kultūros namų mišriajam chorui, dėstė muziką ir dainavimą vidurinėje mokykloje, vadovavo moksleivių chorams ir vokaliniams ansambliams. Pokario metais buvo ir pirmasis choro vadovas Rietavo žemės ūkio technikume. Čia suorganizavo 50-55 merginų ir vaikinų chorą, dažnai pasirodydavo koncertuose, prizines vietas laimėdavo chorų apžiūrose, dalyvavo 1955 ir 1960 m. respublikinėse dainų šventėse. 1957 m. I respublikiniam jaunimo festivaliui L. Gedgaudas parengė 80 dalyvių kultūros namų ir technikumo jungtinį mišrųjį chorą. Suaugusiųjų ir moksleivių chorai dalyvaudavo ir rajoninėse dainų šventėse bei festivaliuose. Buvo šių švenčių dirigentas. 1982 m. apsigyveno Palangoje ir iki mirties dalyvavo „Senolių" ansamblyje.

Šaltinis

Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999. Informacijos publikavimui gautas žodinis autoriaus leidimas.
Naujųjų demokratijų jaunimo forumas

Europos Naujųjų Demokratijų jaunimo forumas – tarptautinė jaunimo organizacija, įkurta 2006 m. gegužę Vilniuje (Lietuvoje), kilusi kilo iš jaunimo forumo, kuris buvo Demokratinio pasirinkimo bendrijos „Vilniaus konferencijos 2006: Bendra vizija bendrai kaimynystei“ dalis.
Jaunimo forumą sudaro nariai iš Armenijos, Azerbaidžano, Baltarusijos, Bulgarijos, Estijos, Vokietijos, Gruzijos, Latvijos, Lietuvos, Moldovos, Lenkijos, Rumunijos, Rusijos, Ukrainos ir Jungtinės Karalystės. Pagrindinis forumo tikslas yra demokratijos, žmogaus teisių ir įstatymų viršenybės skatinimas.
Stenley Park Stadium

Istorija

2008 m. birželio 19 d. buvo duotas galutinis leidimas naujam stadionui statyti. Darbai prasidėjo 2008 m. birželio 24 d. pritarus Liverpulio miesto tarybai. Planuojama pabaigti 2011 m., bet oficialiai galutinės datos nėra.
Jei stadionas bus pastatytas laiku, tai reikš, kad 2018 m. pasaulio čempionate naujame stadione galės žaisti šeimininkė Anglijos rinktinė.
Babo kyšulys

Babo kyšulys (turk. Baba Burun) – kyšulys Mažosios Azijos šiaurės vakaruose, į šiaurę nuo Lesbo salos. Jame yra vakariausias Azijos taškas.
Muhamed Bešić

Klubinė karjera

Bešičius gimė Vokietijoje, emigrantų iš Bosnijos ir Hercegovinos šeimoje. Būdamas 9, jis pradėjo lankyti futbolo treniruotes „Tennis Borussia Berlin“ klube. Sulaukęs 16, jis pasirašė sutartį su Bundeslygoje rungtyniaujančiu „Hamburger SV“ klubu. 2010 m. jis pratęsė kontraktą iki 2013 m., tačiau karjera komandoje netikėtai nutrūko: 2012 m. kovo mėn. futbolininkas buvo suspenduotas dėl klubo drausmės pažeidimų bei konflikto su treneriu Torsten Fink.
2012 m. Bešičius persikėlė į Vengriją, kur pasirašė sutartį su „Ferencvárosi TC“ klubu. Per dvejus metus, praleistus komandoje, futbolininkas įsitvirtino ne tik pagrindinėje sudėtyje, bet ir buvo pradėtas kviesti į nacionalinę rinktinę.
2014 m. liepą, po sėkmingo pasirodymo Pasaulio čempionate, Bešičius už 4 mln. svarų sterlingų persikėlė į Angliją, kur tapo „Everton FC“ komandos nariu. Jo debiutas Premier League susiklostė itin nesėkmingai: rungtynėse su „Chelsea FC“, pasirodęs po keitimo 89 minutę, jis pirmu lietimo prarado kamuolį, kurį perėmę varžovai pelnė paskutinį rungtynių įvartį („Evertonas“ pralaimėjo 3 – 6).

Tarptautinė karjera

Savo šalies U–21 rinktinėje Bešičius debiutavo 2010 m. rudenį rungtynėse su Italija ir šioje komandoje sužaidė 10 rungtynių bei pelnė 2 įvarčius.
Tų pačių metų lapkritį jis buvo pakviestas ir į pagrindinę šalies rinktinę. Debiutuodamas rungtynėse su Slovakija jis tapo jauniausiu futbolininku, atstovavusiu Bosnijos ir Hercegovinos komandai. XX pasaulio futbolo čempionate Bešičius žaidė visose 3 rinktinės rungtynėse, tačiau komanda savo grupėje užėmė 3 vietą ir į kitą etapą nepateko.
Jonas Jurgaitis Zaberezinskis

Biorafija

Pirmą kartą minimas 1456 m. donacijoje. Mykolo Glinskio nužudytas 1508 m.
Tėvas – Jurgis Rimvidaitis. Žmona – Ona, Jono Nasutaičio duktė. Sūnūs – Jurgis, Jonas, Stanislovas. Duktė – Jadvyga, ištekėjusi už Jurgio Jonaičio Iljiničiaus.
Pagrindinė tėvonija, davusi giminei vardą – Zaberezė (Ašmenos pavietas).

Valstybės tarnyba

1482–1496 m. – valdovo maršalka. 1484–1496 m. Polocko vietininkas. 1492–1498 – Trakų kaštelionas. 1498–1508 m. Lietuvos didysis maršalka.
1484 m. vyko pasiuntiniu į Maskvos valstybę. Politinės įtakos viršūnę pasiekė Aleksandro laikais.
1456 m. birželio 13 d. jis kartu su motina Aleksandra fundavo Berezinos (Zaberezės) bažnyčią.1506 m. dotavo uošvio Jono Nasutaičio funduotą Mendzirėčės (Brastos pavietas) bažnyčią.

Šeima

Žmona – Ona Nasutaitė
Vaikai – Stanislovas, Jonas, Jurgis ir Jadvyga.
Šuo

Prijaukinimo istorija

Šunys kilo iš tikrųjų vilkų, kurie Europoje pasirodė maždaug prieš milijoną metų, Amerikos žemynuose – maždaug 700 000 metų vėliau. Seniausi rasti šuns palaikai – apie 14 000 metų senumo Vokietijoje, taip pat 13 500 metų senumo Izraelyje. Anot naujausių atradimų, dabartinių šunų protėviai nuo vilkų atsiskyrė dar prieš paskutinį ledynmetį, prieš 27 000 – 40 000 metų. Ankstesniais tyrinėjimais buvo manyta, kad dabartinių šunų protėviai nuo vilkų atsiskyrė ne daugiau kaip prieš 16 000 metų ir buvo manoma, kad anksčiausiai prijaukinti šunys buvo dabartinių laukinių Australijos šunų dingų protėviai. 
Šunys tikriausiai buvo pirmieji prijaukinti gyvūnai, gali būti, kad jie nepriklausomai prijaukinti keliuose regionuose, tačiau genetiniai tyrimai rodo, kad visi šunys kilę iš eurazinės veislės, taip pat ir gyvenę Amerikoje iki europiečių atvykimo.

Naminiai šunys Lietuvoje

Lietuvoje šunys kaip naminiai gyvūnai atrandami nuo pat ledynmečio pabaigos.
Šiluvos tyrelis

Šiluvos tyrelis – durpynas Lietuvoje, Kelmės rajone, 4 km į pietryčius nuo Tytuvėnų, 1 km į šiaurės rytus nuo Šiluvos, Tytuvėnų regioniniame parke. Plotas – 12,75 km² (eksploatuojamas 9,64 km²). Tyrelis susidaręs tarpgūbrinėje dauboje. Didesnioji jo dalis buvo išgaubta plynraistinė aukštapelkė su ežerokšniais ir duburiais pietvakariuose. Pietiniai, vakariniai ir šiaurės rytiniai pakraščiai žemapelkiniai. Vidaus sausumos sudaro 4 ha.
Šiluvos tyrelis yra Nevėžio ir Dubysos vandenskyroje. Iš jo išteka Lapišė, Sandrava, Šušvė. Toliau šiaurėje plyti Tytuvėnų tyrelis.
Durpių klodo storis vidutiniškai 3 m (didžiausias 7,5 m). Durpių vidutinis susiskaidymas 27 %, drėgnumas 90 %, peleningumas 4,7 %. 75 % durpių yra aukštapelkinio, 20 % žemapelkinio, 5 % mišraus pobūdžio. Durpės aukštapelkės viduryje fuskuminės ir mediuminės, pakraščiuose – pušinės kimininės, žemapelkėje – medieninės viksvinės. Tyrelio dugną dengia smėlis, o po durpėmis glūdi iki 2,8 m storio sapropelio sluoksnis.
Šiluvos tyrelyje durpynas kasamas nuo 1967 m.
Zenonas Namavičius

Biografija

1959–1961 m. Panevėžio melioracinės statybos tresto darbininkas. 1961–1962 m. Panevėžio gamyklos „Lietkabelis“ darbininkas.  1967 m. VU Teisės fakultete baigė teisės studijas, įgijo teisininko kvalifikaciją. 1967–1993 m. dirbo VU TF Valstybės ir teisės teorijos ir istorijos katedroje. 1970–1973 m. baigė aspirantūrą Maskvos M. Lomonosovo universiteto Teisės fakultete. 1973 m. apgynė teisės mokslų kandidato disertaciją „Joachimo Lelevelio politinė teorija“, teisės mokslų kandidatas.  1974–1984 m. VU Teisės fakulteto prodekanas. 1975–1976 m. stažavosi Vienos universitete. 1984–1990 m. VU Teisės fakulteto docentas, 1990–1991 m. dekanas, 1991–1993 m. VU prorektorius. 1989–1992 m. Lietuvos teisininkų draugijos pirmininkas.
1993–1999 m. LR nepaprastasis ir įgaliotasis ambasadorius Vokietijoje.  2000–2002 m. LR ambasadorius Rusijos Federacijoje, 2001–2002 m. ir Armėnijos respublikoje.  2002–2011 m. LR Konstitucinio Teismo teisėjas.  Buvo LR Konstitucijos projekto rengimo grupės narys. VU TF Teisės teorijos ir istorijos katedros docentas; dėstomi dalykai – Politinių ir teisinių teorijų istorija (vientisųjų teisės studijų programoje); Teisės filosofija ir teisinės minties istorija (teisės doktorantūroje).
Vedęs, žmona Nijolė Namavičienė M. K. Čiurlionio menų mokyklos mokytoja pianistė. Sūnus Justas Namavičius, teisininkas, Bonos universiteto Teisės ir valstybės mokslų fakulteto Baudžiamosios ir baudžiamojo proceso teisės katedros mokslo darbuotojas, teisės doktorantas; Andrius Namavičius (g. 1968 m.), diplomatas, ambasadorius.
Erika Drungytė

Biografija

1996 m. baigė lituanistikos ir režisūros studijas Klaipėdos universitete. 1995–1996 m. Kaune dirbo mokytoja, 1995–1996 m. dirbo Lietuvos radijuje (vedė laidą „Literatūros akiračiai“). 1998 m. dėstė lietuvių literatūrą Latvijos universitete, 1996–2002 m. – Vytauto Didžiojo universitete. 2002 m. tapo humanitariniu mokslų daktare. 2003 m. dirbo Kauno miesto savivaldybėje. Nuo 2016 m. – kultūrinio žurnalo „Nemunas“ vyriausioji redaktorė.

Kūryba

Erikos Drungytės eilėraščiuose ryški meilės, harmonijos, dvasingumo ilgesio tematika, pabrėžiama teksto ritmika, žodžių fonetiniai ir etimologiniai ryšiai. Vėlesnėje kūryboje išryškinta pilietinė laikysena. Drungytės poezijoje svarbiausia žodžių semantinių laukų sąveika ir kibirkščiavimas. Ši stilistika padeda atskleisti sąvokų (ženklų) genezę ir jų giluminius ryšius.
Verčia iš latvių ir lenkų kalbų.
Ivanava

Istorija

Ivanava rašytiniuose šaltiniuose minima nuo XIV a. Miesto statusą gavo 1971 m.
Sosnuveko šliuzas

Sosnuveko šliuzas arba Pušynėlio šliuzas (lenk. Śluza Sosnówek) – dvyliktasis Augustavo kanalo šliuzas (nuo Bebro upės). Šliuzas jungia Juodosios Ančios upę su Augustavo kanalu. Pastatytas 1828 metais. Statyboms vadovavo inžinierius Konstantinas Juodka (Konstanty Jodko).
Čikimula

Istorija

Čikimula įkurta 1530 m., miesto statusą gavo 1821 m.
Gramatinė kaita

Gramatinė kaita (vok. grammatischer Wechsel) – istorinės kalbotyros terminas, kuriuo įvardijami sinchroniniai (tuo pačiu metu galioję), germanų kalbų veiksmažodžio paradigmoje vykę, Vernerio dėsnio reiškiniai.
Informacinis auditas

Informacinis auditas – informacinių sistemų patikrinimas.
Jo metu nustatoma, ar informacinės sistemos užtikrina duomenų saugumą, išlaiko jų integralumą, operatyviai pateikiami tikri ir reikalingi duomenys, padeda efektyviau organizuoti įmonės ar įstaigos veiklą, efektyviai taikomos vidaus kontrolės priemonės.
Šiaurės Makedonijos geografija

Makedonija - šalis Pietryčių Europoje (koordinatės - 41°50′ š. pl. 22°00′ r. ilg.). Valstybinės sienos ilgis - 748 km iš jų 62 km ribojasi su Serbija, 159 km - su Kosovu, 148 km - su Bulgarija, 228 km - su Graikija ir 151 km - su Albanija.
Makedonija yra šalis be išėjimo į jūrą, bet ji turi tris didelius gamtos ežerus: Ochrido ežerą, Prespos ežerą ir Doirano ežerą. Todėl Makedonijoje vanduo užima 477 km². Žemė užima 24.856 km².

Klimatas

Makedonijos klimatas yra šiltas, sausas vasarą ir rudenį, palyginti su šaltomis žiemomis ir sniegu.

Kraštovaizdis

Didžioji šalies dalis yra kalnuota ir su dideliais slėniais.
Atrichorniniai

Išvaizda

Maždaug varnėno dydžio. Paukščiai turi ilgą uodegą ir trumpus silpnus užapvalintus sparnus. Plunksnų danga ruda, gerklė balta, ant krūtinės juodas raištis, šonai rusvi. Patinai ryškesnių spalvų ir šiek tiek didesni už pateles. Kojos tvirtos, rausia miško paklotę ieškodami maisto.

Biologija

Balsas tvirtas, pamėgdžioja daugelio paukščių garsus.

Lizdas

Abi rūšys ant žemės iš žolių ir sausų lapų suka kupolo formos lizdą su stogeliu ir šonine landa.

Mityba

Minta vabzdžiais, driežais ir varlėmis.

Paplitimas

Paplitę Australijoje.
Šeimoje viena gentis - atrichorniai (Atrichornis Stejneger, 1885) ir dvi sparčiai nykstančios rūšys:
Lichtenšteino vėliava

Lichtenšteino vėliava – stačiakampio formos, padalinta į dvi vienodo aukščio horizontalias juostas: viršutinė – mėlyna, apatinė – raudona. Mėlynoje juostoje, prie flagštoko įkomponuota kunigaikštiška auksinė karūna.

Istorija

Ankstesnė Lichtenšteino vėliava buvo dviejų juostų – viršutinės geltonos ir apatinės raudonos. XIX a. vėliavoje geltona juosta pakeista į mėlyną. 1936 m. Olimpinėse žaidynėse tokią pačią vėliavą turėjo ir Haičio delegacija, dėl to jau 1937 m. vėliavoje buvo įkomponuota kunigaikštiška karūna, kaip simbolis pabrėžiantis kunigaikštystę.
1988 m. buvo papildomai įteisinta speciali tarnybinė vėliava (faktiškai tapusi valstybine). Jos centre įkomponuotas Lichtenšteino herbas.

Simbolika

Mėlyna spalva simbolizuoja virš valstybės esančią dangaus mėlynę, raudona – saulėlydį. Karūna simbolizuoja pačią kunigaikštystę, kunigaikštiškos dinastijos ir šalies gyventojų vienybę.

Spalvos

        Pantone spalvų sistemoje: Mėlyna – Pantone 280; RGB spalvų sistemoje: Mėlyna – 0, 43, 127.
        Pantone spalvų sistemoje: Raudoma – Pantone 186; RGB spalvų sistemoje: Raudna – 206, 17, 38.
        Pantone spalvų sistemoje: Auksinė (geltona) – Pantone 116; RGB spalvų sistemoje: Auksinė (geltona) – 252, 209, 22.
        Pantone spalvų sistemoje: Juoda – Pantone Process Black; RGB spalvų sistemoje: Juoda – 0, 0, 0.
Jennifer Lopez

Karjera

Dar vaikystėje Jennifer Lopez pasirodydavo muzikiniame teatre, o sulaukusi šešiolikos debiutavo juostoje „My Little Girl“. Vėliau buvo pakviesta dalyvauti televizijos komedijoje „In Living Color“, vaidinti TV dramoje „Second Chances“.
1997 m. Jennifer Lopez gavo pagrindinį vaidmenį juostoje „Selena“, kur ji atliko dainininkės vaidmenį. Už šį vaidmenį buvo nominuota „Auksinio gaublio“ apdovanojimui. 1998 m. kartu su George Clooney nusifilmuoja juostoje „Out of Sight“ ir tapo geriausiai apmokama Lotynų Amerikos kilmės aktore Holivudo istorijoje.
1999 m. vasarą atlikėja išleido debiutinį albumą „On the 6“, kurio daina „If You Had My Love“ sulaukė didelės sėkmės. 2001 m. pradžioje pasirodė albumas „J. Lo“ . 2002 m. pasirodė net du albumai: „J to tha L-O!: The Remixes“, „This Is Me… Then“. 2005 m. išleistas albumas „Rebirth“. 2007 m. išleistas albumas „Brave“.

Asmeninis gyvenimas

1997 m. Jennifer susituokė su pardavėju Ojani Noa. Santuoka tetruko vienerius metus ir 1998 m. pora išsiskyrė.
2001 m. rugsėjo 29 d. Jennifer Lopez susituokė antrą kartą. Jos vyru tapo Crisas Juddas. Santuoka su šokėju ir choreografu C. Juddu nutrūko 2002 m. birželį.
Nuo 2002 m. spalio iki 2004 m. sausio J. Lopez buvo susižadėjusi su Benu Afflecku.
2004 m. birželio 5 d. slapta ištekėjo už atlikėjo Marco Anthony, 2008 m. vasario 22 d. pagimdė dvynukus (mergaitę ir berniuką), o 2012 m. išsiskyrė. Dabar dainininkė draugauja su Caspear Smart.
Vigantas Giedraitis

Biografija

1962 m. baigė Buitūnų pradžios, 1966 m. Kuktiškių aštuonmetę, 1969 m. Saldutiškio vidurinę mokyklas. 1974 m. baigė Vilniaus pedagoginį institutą, geografijos ir kūno kultūros mokytojas.
1974–1978 m. Antazavės internatinės mokyklos mokytojas. 1979–1989 m. Nidos vidurinės mokyklos mokytojas, 1989–1990 m. SSD „Žalgiris“ Neringos miesto būriavimo mokyklos direktorius. 1990–1997 m. Nidos vidurinės mokyklos direktorius. 1997–2000 m. Neringos miesto savivaldybės administracijos Švietimo, kultūros ir sporto skyriaus vedėjas, Klaipėdos apskrities švietimo tarybos narys. 2000–2004 m. ir 2011–2015 m. Neringos savivaldybės mero pavaduotojas, 2004–2011 m. Neringos savivaldybės meras.
1993–2000 m. Tėvynės sąjungos narys, 2000–2006 m. Darbo partijos, 2010 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Neringos skyriaus narys.
1990–1995 m. Neringos miesto tarybos deputatas, nuo 1995 m. Neringos savivaldybės tarybos narys. 
Žmona – Svetlana, vaikai – Egidijus, Erika.
Bielsko Šv. Trejybės kapinių cerkvė

Istorija

Pirmoji cerkvė šioje vietoje buvo pastatyta 1533 m., jos statybas finansavo karalienė Bona Sforza. 1596 m. atiteko unitams. 1774 m. dėl prastos būklės cerkvė sugriuvo. XVIII a. pabaigoje – XIX a. pradžioje cerkvė buvo atstatyta, 1839 m. ją perėmė stačiatikiai. 1966 m. spalio 3 d. cerkvė buvo įtraukta į Palenkės vaivadijos saugomų istorijos paminklų sąrašą.