VW Kübelwagen Typ 82

VW Typ 62 (1938–1939)

1938 metų sausio mėnesį nacistinės Vokietijos (Trečiojo Reicho) karinė vadovybė pasiūlė „Porsche“ konstravimo biurui KdF-Wagen bazėje sukurti lengvą karinį visureigį. Iškelti reikalavimai: atviras žemas kėbulas, maksimalus automobilio svoris 950 kg (550 kg pats automobilis + 400 kg apkrova,  įskaitant tris kareivius su amunicija), galimybė minimaliomis gamybos išlaidomis automobilį gaminti masiškai.
Projektavimo darbai prasidėjo 1938 metų vasario mėnesį. Siekdamas įvykdyti visus reikalavimus „Porsche“ konstravimo biuras kreipėsi į karinių kėbulų gamintoją Karosseriefabrik Nikolaus Trutz. Pirmasis prototipas sumontuotas ant VW38 (KdF-Wagen) bazės. Automobilis buvo atviras, be durų, turėjo tris žemas sėdynes, galimybę tvirtinti kulkosvaidį ir šonuose pritvirtintus du atsarginiais ratus. Kad automobilio prošvaistė būtų didesnė, automobiliui montuoti 18 colių dydžio ratai. Užsakovams atmetus šį projektą imtasi tolimesnių modifikavimo darbų.
Sekantis naujo prototipo pristatymas įvyko 1938 metų lapkričio 3 dieną Miunsingeno poligone, būtent šią dieną galima laikyti Typ 62 gimimu. Automobilis pagamintas taip pat VW38 bazėje, atviru kėbulu, be durų, išskleidžiamu brezentiniu stogu, priekyje įgilintame kėbule patalpintas atsarginis ratas. Naujasis prototipas užapvalintomis kėbulo formomis priminė Kdf-Wagen automobilį, be to, salone turėjo tokį patį prietaisų skydelį. Naujo prototipo pristatymo metu taip pat pristatyta visais keturiais ratais varoma Typ 62 versija, kuri pademonstravo neblogus rezultatus, tačiau neatitiko masės ir KdF-Wagen serijinių dalių koncepcijos. Typ 62 4x4 modelio versiją užregistruoti pavyko, tačiau nutraukus jo finansavimą modifikavimai laikinai nutraukti. Vėliau 4x4 bazė sėkmingai panaudota kituose VW modeliuose.
1939 metų pradžioje laikantis numatytų specifikacijų Typ 62 testavimams  buvo ruošiami du priešserijiniai modelio variantai - kėbulas įgauna kampuotas linijas, viena kėbulo versija kaip ir ankstesnė - be durų, kita su keturiomis durimis. Automobilis atviras, tačiau turėjo konstrukciją leidžiančią greitai išskleisti arba sudėti brezentinį stogą. Ratai, kaip ir ankstesniame variante išliko 18 colių dydžio. Tobulinant automobilį jo svoris neišvengiamai padidėjo iki 750 kilogramų. Kovo mėnesį Tirolyje kartu su kitų gamintojų kariniais automobiliais buvo išbandyti du minėti prototipai. Viena iš Typ 62 versijų eksponuota automobilių parodoje Vienoje. Tęsiant bandymus ir modifikacijas prototipai Typ 62 išbandyti karo sąlygomis 1939 metais Lenkijoje. Būtent po ekstremalių išbandymų konstruktoriai sukūrė galinės ašies reduktorius, padidinančius prošvaistę ir sukimo momentą. Padidėjo automobilio pravažumas, ir jis galėjo judėti mažiau nei maršo greičiu, tai yra 3 km/val. Ratų dydis sumažintas iki 16 colių, (tokius turėjo serijinei gamybai ruošiami KdF-Wagen automobiliai.) Kėbulo karkasas, važiuoklė, pavarų dėžė ir variklis - tai serijinės civilinio KdF-Wagen dalys, ir būtent šios priemonės leido atpiginti automobilio projektavimą ir masinę gamybą. Vyriausiajai karinei vadovybei patvirtinus šį projektą jis pervadintas į Typ 82. Nuo serijinių automobilių jis skyrėsi tik tuo, kad atsarginis ratas priekyje montuotas įgilintoje nišoje.
Volkswagen gamykla pradėta statyti 1938 metų pavasarį ir iki Antro pasaulinio karo pradžios 1939 metais jau buvo beveik baigta, tačiau dėl prasidėjusio karo gamykloje pradėta karinės amunicijos gamyba, tai reiškė, kad planuota masinė civilinių KdF-Wagen gamyba atidedama. 1940 metų pradžioje Vyriausioji Vermachto vadovybė patvirtino Typ 82 projektą masinei gamybai.

VW Typ 82 (1940–1945)

Pirmieji 25 serijiniai Typ 82 automobiliai pagaminti 1940 metų pavasarį „Porsche“ bendrovėje Štutgarte ir 1940 metų gegužės mėnesį serijiniu būdu pradėti gaminti Volkswagen gamykloje. Tuo pačiu metu Typ 82 automobiliai naudoti Prancūzijos okupacijos metu.
Iki 1940 metų gruodžio pagaminta 1000 tokių automobilių. Gamybos metu Typ 82 kėbulai gaminti Berlyne Ambi-Bud įmonėje, vėliau pervežami į VW gamyklą, kur dažomi ir surenkami. VW gamykloje dar neveikė liejykla, pradžioje naudotasi firmos Rautenbach liejykla, vėliau liejykla Vernigerodė mieste.
Typ 82 turėjo varikliį aušinamą oru, t. y. jam nereikėjo aušinimo skysčio, kuris esant ekstremaliomis oro sąlygomis galėjo užvirti arba užšalti, be to, priekyje neturėjo radiatoriaus, kuris galėjo nukentėti nuo skeveldrų ar kulkų.
Per visą gamybos laikotarpį 1940–1945 metais Typ 82 nepatyrė ypatingų pakitimų, išskyrus tai, kad 1943 metų kovo mėnesį vietoje 985 cm³ darbino tūrio variklių pradėti montuoti 1131 cm³ varikliai, turintys 25 arklio galias ir didesnį sukimo momentą. Naujas variklis tuo metu sukurtas keturiais ratais varomai amfibijai VW Typ 166 Schwimmwagen.
Karo metu Typ 82 bazėje sukurta apie 30 modifikacijų ir prototipų: automobiliai keturiais varomais ratais, vikšriniai, sanitariniai, krovininiai, mobilios radijo stotys, lengvieji vilkikai, dyzeliniai, turbokompresoriniai, su automatinėmis pavarų dėžėmis, automobiliai varomi anglimis ir kita. Vieni reikšmingesnių automobilių Typ 82 bazėje, tai Typ 87, Typ 82 E ir amfibijos Typ 128 bei Typ 166.
Typ 82 automobilių gamyba nutraukta 1945 metų balandžio 10 dieną, jau po kelių dienų gamyklą okupavo JAV kariuomenė. Pasibaigus karui VW gamyklą perėmę britų kariškiai gamykloje iš išlikusių dalių surinko dar keliolika Typ 82 automobilių. Per visą gamybos laikotarpį pagaminti 50 788 tokie automobiliai.
1969 metais Bundesvero užsakymu Vokietijoje pradėtas gaminti analogiškas karinis visureigis VW Typ 181, iš esmės nepakitusiomis konstrukcijomis ir panašia kėbulo išvaizda, jis tapo Typ 82 pasekėju.

Bendras aprašymas

VW Typ 82 sukonstruotas KdF-Wagen pagrindu, tačiau su reduktoriais, aukštesne pakaba, 16 colių ratlankiais, galiniais varomais ratais. Automobilis gamintas su keturių pavarų greičių dėže.
Kėbulas pagamintas iš presuotų skardų su išilgai įspaustomis standumo briaunomis.
Kėbulas atvir.as, sudedamu stogu, keturiomis durimis, išimamais plastikiniais langais ir nulenkiamu priekiniu stiklu.
Automobilis turi keturias sėdimas vietas, tarp galinės sėdynės ir variklio, kaip ir Typ 60, buvo dangčiu uždaroma bagažinė, prieinama tiek iš viršaus, tiek atlenkus sėdynės atlošą. Prie grindų pritvirtintos medinės grotelės.
Sėdynių rėmai pagaminti iš vamzdžių, prie jų pritvirtintos spyruoklės, jos uždengtos kelių centimetrų storio paminkštinimo padu.
Prietaisų skydelis susidėjo iš spidometro, keturių įspėjančių lempučių, dviejų saugiklių dėžučių, apšvietimo lemputės, posūkių jungiklio, šviesų jungiklio, įvairios paskirties jungiklio, valytuvų jungiklio, 6 voltų lizdo, degimo spynelės ir starterio mygtuko. Šalia priekinio stiklo kairėje ir dešinėje pusėje posūkiams rodyti tvirtinti semaforai.
Variklio skyriuje vėlesnio laikotarpio Typ 82 automobiliai aprūpinti apie vieno litro talpos kuro bakeliu, skirtu variklio užvedimui žiemos sąlygomis.

„Notek“ priekinis žibintas

Pagal karo meto reikalavimus automobilių žibintai privalėjo būti uždengti maskuojančiais uždangalais su siaurais plyšiais, dėl šios priežasties žibintų skleidžiama šviesa tapo vos matoma ir mažai naudinga. Kad kompensuoti šviesos nuostolius įmonė „Nova-Technik GmbH“ Miunchene pramoniniu būdu gamino specialius karinius žibintus „Notek“. Žibinto šviesos laukas nukreiptas žemyn, o kad šviesa mažiau būtų pastebima, šviesos šaltinis uždengtas maskuojančiu dangteliu. Notek skleidžiama šviesa pagerindavo važiavimo sąlygas tamsiu paros metu ir buvo mažiau matoma tiek iš toli, tiek iš oro. Šio modelio žibintas naudotas ne tik VW Typ 82 automobiliuose, bet ir daugumoje to meto karinių transporto priemonių.

„Notek“ galinis žibintas

Gale, kairėje pusėje montuotas „Nova-Technik GmbH“ gamintojos gabaritinis žibintas, kuris atlikdavo optinio distancijos matuoklio funkciją, taip pat gabaritinio žibinto, „stop“ signalo ir numerio apšvietimo funkcijas. Viršutinėje šviestuvo dalyje patalpinti keturi nedideli žali stiklai, važiuojant kolonoje tamsiu paros metu vairuotojas privalėdavo laikytis 25-35 metrų atstumo, todėl visada turėdavo matyti du žalius taškus. Jei vairuotojas priešakyje matydavo keturis taškus, jis važiuodavo per arti, jei matydavo tik vieną tašką, jis važiuodavo per toli.
Apatinėje šviestuvo dalyje patalpinti du stiklai: oranžinis (gabaritinis žibintas) ir raudonas („stop“ signalas), apačioje - trečias stiklas skirtas numerio apšvietimui. Viršutinė ir apatinė šviestuvo dalys atskirtos keičiamos padėties dangteliu ir fiksuojamas priklausomai nuo aplinkybių.