google/wiki40b huggingface dataset:
Baltakaktė skėtė

Biologija ir ekologija

Gyvena vidutiniškai turtinguose ir neturtinguose maisto medžiagų ežeruose, taip pat silpnai rūgščiuose vandenyse (pH 4–6,5). Lervos vystosi 2 metus. Jos gyvena tarp gausiai vešinčios povandeninės augalijos. Suaugusios lervos nuo gegužės vidurio iki liepos pradžios lipa ant kranto, prisitvirtina prie augalų ar kelmų 1–2,5 m aukštyje ir neriasi. Suaugėliai laikosi netoli savo išsiritimo vietų. Nakvoja miške, dažniausiai ant pušų. Poruojasi nuo birželio pabaigos iki liepos pradžios. Poravimasis trunka 10–17 valandų. Suaugėliai gyvena vidutiniškai 42 dienas. Yra duomenų, kad suaugėliai patinai kovoja dėl teritorijos su bronzinėmis skėtėmis (Cordulia aenea). Pastebėta, kad baltakaktėmis skėtėmis minta Libellula, Anax genties žirgeliai. Skraido nuo gegužės pabaigos iki rugpjūčio pradžios.

Paplitimas

Šiaurės ir Vidurio Europoje. Vakarų Europoje aptinkama pavienėse atskirtose populiacijose, Uralo, Altajaus kalnuose. Dėl visuotinio atšilimo rūšies arealas plečiasi į šiaurinius regionus.
Lietuvoje rūšis aptikta Alytaus, Biržų, Ignalinos, Kelmės, Lazdijų, Marijampolės, Molėtų, Panevėžio, Radviliškio, Švenčionių, Trakų, Varėnos, Vilniaus ir Zarasų rajonuose.

Šaltiniai

Rašomavičius Valerijus, Lietuvos raudonoji knyga, Kaunas: „Lututė“, 2007. psl. 53. ISBN 978-9955-692-71-3
Stasys Virbickas

Biografija

1973 m. baigė Kauno aukštesniąją technikos mokyklą, mechanikas, 2004 m. baigė viešąjį administravimą Alytaus kolegijoje. 2010 m. baigė magistratūros studijas Mykolo Romerio universitete, viešojo administravimo magistras, 2004 m. Kalvarijos vidurinės mokyklos direktoriaus pavaduotojas administracijai ir ūkiui. 2008 m. Suvalkijos turizmo ir verslo informacijos centro direktorius.
2001 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Kalvarijos skyriaus narys, nuo 2003 m. skyriaus pirmininkas, LSDP tarybos narys.
2007–2009 m. Kalvarijos savivaldybės tarybos narys.
Visuomeninės tarybos prie Kalvarijos policijos komisariato narys. Sutuoktinė Ramutė, vaikai Daivis, Nerijus.
Įsilaužėlis (filmas)

Turinys

Įsilaužėlis ir seifų plėšikas pravarde „Glimis“ gauna netradicinį užsakymą – rasti iš turtingo patėvio Van Borsteno namų pabėgusią jauną merginą Fani. Nepasitikėdamas Borstenu, „Glimis“ nusprendžia padėti merginai išsigelbėti nuo tirono – patėvio ir, radęs ją viename klube, kartu su pagalbininku Bonku ją paslepia.
Narkomanė Fani bando pabėgti, tačiau nužudoma, o nusikaltimo įvykdymu apkaltinamas „Glimis“. Van Borstenas tampa pagrindiniu kaltintoju, tačiau „Glimis“ išteisinamas. Paleistas iš areštinės, jis ima sekti Van Borsteną ieškodamas šio kaltės įrodymų...
Justinas Januševskij

Karjera

Su profesionalo karjerą pradėjo 2014 m. ir nuo to laiko atstovavo tik vieną klubą FK Trakai. Jau sužaidė A lygoje daugiau nei 100 rungtynių už trakiškių ekipą. Yra startinės sudėties žaidėjas. 
Buvo kviečiamas į įvairaus amžiaus Lietuvos jaunimo rinktines.
Debiutas nacionalinėje komandoje įvyko 2018 m. birželio 8 d. rungtynėse prieš Iraną. Tai buvo draugiškos rungtynės.
2018 m. spalio 15 d. žaidė nacionalinėje rinktinėje oficialiose rungtynėse. Šiose rungtynėse prieš Juodkalnijos rinktinę lietuviams teko pripažinti pralaimėjimą rezultatu 1-4. Po rungtynių duotame interviu Justinas pripažino, kad tai nebuvo sėkmingas debiutas.
MP Bank

MP Bank – Islandijos universalusis bankas, kuris domisi mažesnėmis Europos rinkomis, turinčiomis didelį augimo potencialą. 1999 m. bendrovė buvo įsteigta Islandijoje kaip MP Securities, o 2003 m. tapo MP Bank hf. Bankas siūlo pilnus turto valdymo sprendimus privatiems ir instituciniams investuotojams, turintiems skirtingus poreikius, tarpininkauja įsigyjant vietinės ir tarptautinės rinkos vertybinius popierius, administruoja įvairius projektus, susijusius su paslaugomis ir kompanijų, savivaldybių bei profesionalių investituotojų konsultacijomis.

Lietuvoje

2007 m. sausio mėnesį MP Bank hf. įsteigė filialą Vilniuje (MP Bank hf. filialas Baltijos šalyse), teikiantį finansines paslaugas Baltijos ir Šiaurės šalių investuotojams, ypatingą dėmesį skirdamas investicijoms į Rytų Europos finansų rinkas. Šiuo metu filialas teikia turto valdymo, prekybos vertybiniais popieriais, maklerių ir investicinių fondų paskirstymo paslaugas, kurias papildo svertiniai instrumentai, skirti užtikrinti kuo didesnę vertę investuotojams. Islandijoje įsikūrusios banko pagrindinės būstinės padedamas, filialas aktyviai konsultuoja įmonių susijungimų ir įsigijimų klausimais, o jo konkurencinis pranašumas yra Šiaurės šalių situacijos išmanymas ir prieiga prie investicinio kapitalo. Bank ko filialas Baltijos šalyse laikosi strategijos visą dėmesį skirti patyrusiems ir aktyviems instituciniams bei privatiems investuotojams, aktyviai valdantiems savo turtą.
Paviluostos savivaldybė

Istorija

Savivaldybė sudaryta 2009 m. reformos metu iš Liepojos rajono dalies.
Panamos dokumentai

Panamos dokumentai – paviešintas 11,5 milijono konfidencialių dokumentų rinkinys, suteikiantis išsamią informaciją apie daugiau nei 214 000 lengvatinio apmokestinimo bendrovių. Tokį sąrašą, į kurį įtrauktos akcininkų ir įmonių direktorių tapatybės, parengė Panamos įmonių paslaugų teikėjas „Mossack Fonseca“. Šie dokumentai parodo, kaip turtingi asmenys, įskaitant valstybės pareigūnus, slėpė savo turtą nuo visuomenės. Dokumentų paskelbimo metu buvo atskleisti penki tuo metu dar buvę valstybės vadovai iš Argentinos, Islandijos, Saudo Arabijos, Ukrainos ir Jungtinių Arabų Emyratų; taip pat valstybės pareigūnai, artimi giminaičiai ir įvairių vyriausybių vadovų partneriai daugiau nei keturiasdešimtyje kitų šalių. Didžiosios Britanijos Mergelių Salos tapo namais pusei paviešintų įmonių, o Honkonge įsikūrė bankų filialai, advokatų kontoros ir tarpininkai.
Nors nuotoliniai verslo objektai nepažeidžia įstatymų, atlikto tyrimo metu buvo pranešta, kad kai kurios iš įtrauktų į tyrimą įmonių gali būti naudojamos neteisėtais tikslais, įskaitant sukčiavimą, prekybą narkotikais ir mokesčių vengimą.
Anoniminis šaltinis, pasivadinęs „John Doe“, 2015 m. pradžioje padarė dokumentus prieinamus Vokietijos laikraščiui „Süddeutsche Zeitung“. Informacija iš šio informatoriaus apima laikotarpį nuo 1970 m. ir užima 2,6 terabaitus duomenų. Atsižvelgiant į informacijos nutekėjimo mastą, laikraštis pasitelkė į pagalbą Tarptautinės tiriamosios žurnalistikos konsorciumą (ICIJ), kuris išplatino dokumentus tolimesniam tyrimui ir analizei tarp 400 žurnalistų 107 žiniasklaidos organizacijose iš 76 šalių. Pirmieji reportažai, remiantis Panamos popieriais, o tiksliau – 149 dokumentais, buvo publikuojami 2016 m. balandžio 3 d. 2016 m. gegužę ICIJ ketina atskleisti visą dokumentuose minimų įmonių sąrašą.

Duomenų nutekėjimo grafikas ir logistika

Daugiau nei vieneri metai prieš 2016 m. balandį įvykusį dokumentų paviešinimą, anoniminis šaltinis, pasivadinęs John Doe, pasiūlė Vokietijos laikraščiui „Süddeutsche Zeitung“ (SZ) didelį rinkinį slaptų banko dokumentų. Laikraštis sutiko juos priimti ir per metus gavo 2,6 terabaito duomenų, talpinančių „Mossack Fonseca“ dokumentus apie 214 488 lengvatinių mokesčių centrų (angl. offshore). 11,5 milijono paskleistų dokumentų buvo sukurti nuo 1970 m. iki 2015 m. įmonėje „Mossack Fonseca“.
Latvijos Republikos civilinis kodeksas

Latvijos Republikos civilinis kodeksas (latv. Latvijas Republikas Civillikums - „Latvijos Republikos civilinis įstatymas“, CL) - pamatinis Latvijos privatinės teisės aktas, civilinis kodeksas, pagal teisinę galią - įstatymas. Didžiausias pagal apimtį Latvijos teisės aktas (apimtis - 2400 straipsnių). Latvijos CK ašis - pandektinė sistema (asmenys, daiktai, prievolės). CK sudaro įvadas, šeimos, paveldėjimo, daiktinė teisė ir kitos dalys.

Istorija

Latvijos civilinis kodeksas priimtas 1937 m. sausio 28 d. Oficialus pavadinimas - Prezidento Ulmanio civilinis įstatymas (Prezidenta Ulmaņa civīllikums). Įsigaliojo 1938 m. sausio 1 d. Galiojo iki 1940 m. Po Latvijos nepriklausomybės atkūrimo Latvijos civilinio kodekso galiojimas pamažu buvo atkurtas tarp 1992 ir 1993 m. Atlikta keletas pakeitimų. Dauguma šeimos teisės normų buvo pakeista (pvz., įtvirtinant lyčių lygybę), vėliau - paveldėjimo teisės (plečiant notarų įgaliojimus ir siaurinant teismo kompetenciją) dalis.
Ryškėnų pradinė mokykla

Istorija

1994 m. prie Ryškėnų vidurinės mokyklos prijungta Lauksodos vidurinė mokykla. 2016 m. pati mokykla prijungta prie Telšių Atžalyno progimnazijos.
Valparaisas

Kultūra

2003 m. miestas paskelbtas Čilės kultūros sostine. Valparaiso senamiestis pasižymi unikalia architektūra ir 2003 m. įtrauktas į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą. Mieste kūrėsi imigrantai iš įvairių Europos šalių bei klestėjo kultūrinis gyvenimas ir tai atsispidi miesto architektūroje. Pastatai išsidėstę amfiteatriškai kalno pašlaitėje, akmenimis grįstos gatvės sudaro labirintus, gausu įvairių bažnyčių. Į aukštutinę miesto dalį patekti padeda funikulierių linijos.

Istorija

Prieš kolonizaciją dabartinio miesto vietoje gyveno indėnai čangosai. 1536 m. vietovę pasiekė ispanų keliautojai, o Juan de Saavedra įkūrė Nuestra señora de las Mercedes de Puerto Claro de Valparaíso gyvenvietę, kurią pavadino pagal savo gimtojo miestelio Valparaiso Ispanijoje vardą. Miestas pradėjo augti tik Čilei atgavus nepriklausomybę ir čia įkūrus karinio laivyno bazę. Valparaisas tapo svarbia krovininių laivų, keliaujančių pro Magelano sąsiaurį, atsargų papildymo vieta. Ypač daug laivų pro Valparaisą vykdavo Kalifornijos aukso karštligės metu. Mieste pradėjo kurtis imigrantai iš Italijos, Vokietijos, Anglijos, Prancūzijos, Šveicarijos. Imigrantai pradėjo steigti mokyklas, vystyti meną ir prisidėjo prie kultūrinio Valparaiso suklestėjimo. 1914 m. atidarius Panamos kanalą miesto reikšmė sumenko ir uostas persiorganizavo prie Čilės produkcijos eksportavimo ir didesnių nei „Panamax“ klasės laivų aptarnavimo.
Neptūno palydovai

Neptūnas turi 14 žinomų gamtinių palydovų. Didžiausias jų – Tritonas, kurį atrado William Lassell, praėjus tik 17 dienų po paties Neptūno atradimo. Antras palydovas, Nereidė, buvo atrastas tik po 100 metų (1949 m.).

Pastabos apie pavadinimus

Kai kurie asteroidai turi tokius pačius pavadinimus, kaip ir Neptūno palydovai: 74 Galatėja, 1162 Larisa.
Manometras

Manometras - prietaisas slėgiui matuoti.
Manometrai būna dviejų rūšių: skysčio ir deformaciniai.

Skysčio manometras

Skysčio manometras yra U formos vamzdelis, pripiltas skysčio. Abiejuose vamzdelio šakose skysčio lygis vienodas, kai slėgis vienoje pusėje pasikeičia, skysčio lygis vamzdelio šakose tampa ne vienodas Kuo didesnis slėgis, tuo jis skystį veikia didesne jėga ir tuo aukščiau pakyla skystis vamzdelyje. Slėgio sukurta jėga lygi pakelto skysčio svoriui.

Membraninis manometras

Membraniniame manometre slėgis išlenkia membraną, esančią tarp tūrio, kuriame matuojamas slėgis ir lyginamojo tūrio, kuriame slėgis laikomas pastoviu (pavyzdžiui, tarp garo katilo ir aplinkos oro).

Bordono prietaisas

Bordono manometro veikimo principas yra toks: dujos pakliūna į išlenktą vamzdelį. Nuo slėgio vamzdelis truputį išsitiesia. Vamzdelio galas sujungiamas su rodykle. Kuo slėgis vamzdelyje didesnis, tuo jis labiau išsitiesia ir labiau pasuka rodyklę. Tokie manometrai gali išmatuoti slėgį iki 1000 MPa. Šį prietaisą 1849 m. užpatentavo Eugene Bordonas.

Aneroidas

Aneroidas skirtas matuoti mažesniems slėgiams, kur išlenkto vamzdelio jautrumas nepakankamas. Jo daviklis yra kintamo tūrio dėžutė. Vienas dėžutės matmenų (pateikiama pavyzdyje aukštis) kinta priklausomai nuo slėgio. Aneroidai dažnai taikomi aukščiui virš jūros lygio matuoti pagal mažėjantį atmosferos slėgį (aviacijoje ir alpinizme).
Anelė Butkuvienė-Šidiškytė

Anelė Butkuvienė-Šidiškytė (1942 m. spalio 29 d. Kuronių k., Kėdainių r. – 2017 m. gruodžio 24 d. Kaune, palaidota Lekėčiuose) – Lietuvos istorikė, humanitarinių mokslų daktarė, pedagogė, lektorė, kelių knygų istorine tematika autorė.
1958 m. baigė Šėtos (Kėdainių r.) vidurinę mokyklą, 1964 m. – VU istorijos specialybę, 1974–1977 m. – studijavo VU aspirantūroje. 1964–1969 m. dirbo Žaslių (Kaišiadorių r.) vidurinės mokyklos mokytoja, 1969–1974 m. ir 1977–1980 m. – KMI Visuomenės mokslų katedros vyr. dėstytoja, 1980–1992 m. – KPI (KTU) Visuomenės mokslų katedros docentė, 1992–1995 m. – Politologijos katedros docentė, nuo 1995 m. – Filosofijos katedros docentė.
Stanislovas Lazutka

Biografija

Gimė Novosibirsko srities Vengerovo rajono Baisogalos kaime, kurį dar 1883–1885 m. įkūrė kolonistai iš Lietuvos. Broliai ir seserys – Vincusė Lazutkaitė, Veronika Lazutkaitė, Juozas Lazutka, Pranas Lazutka ir Valentinas Lazutka, sūnūs Juozas Rimantas Lazutka ir Andrius Lazutka. 1941–1946 m. tarnavo SSRS kariuomenėje. Į protėvių gimtinę Lietuvą pirmąkart ir visiems laikams atvyko 1944 m. kartu su kariuomene.
1950 m. Vilniaus universitete įgijo istoriko diplomą. 1958 m. baigė Visuomeninių mokslų akademiją prie SSKP CK. 1958 m. apgynė disertaciją „1859–1862 m. revoliucinė situacija Lietuvoje (1863–1864 m. sukilimo prielaidos)“, istorijos mokslų kandidatas, 1974 m. apgynė disertaciją „Pirmasis Lietuvos Statutas – Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės feodalinis kodeksas“, istorijos mokslų daktaras.
1948–1952 m. ir 1959–2000 m. Vilniaus universiteto dėstytojas, 1959–1963 m. mokymo reikalų prorektorius, nuo 1977 m. profesorius.
1945–1990 m. SSKP narys. 1951–1954 m. LKP CK mokslo ir kultūros skyriaus vedėjas. 1952–1954 m. kandidatas į LKP CK narius. 1954–1956 m. ir 1960–1963 m. LKP CK narys.

Mokslinė veikla

7-ojo dešimtmečio pabaigoje ėmėsi naujo darbo, tapusio jo opus vitae. Ištyrė 1529 m. Pirmojo Lietuvos Statuto rengimo sąlygas ir priežastis, interpretavo jo svarbiausias nuostatas ir jų reikšmę teisiškai įtvirtinant feodalinius santykius Lietuvos Didžiojoje kunigaikštystėje. Padarė išlikusių Pirmojo Statuto XVI a. nuorašų paleografinę ir tekstologinę analizę, iš užsienio archyvų pirmą kartą spaudai parengė trijų svarbiausių nuorašų spalvotas faksimiles, grafinį raidyno atlasą. Su kitais parengė Pirmojo Statuto akademinį tekstą, pagrįstą visais išlikusiais XVI a. nuorašais. Su E. Gudavičiumi ir I. Valikonyte Pirmojo Statuto tekstą 2001 m. išvertė į lietuvių kalbą, 2004 m. jį paskelbė su vertimu į rusų k. bei trikalbiu žodynu. Išnagrinėjo Lietuvos Metrikos XVI a. rankraštines knygas, pateikė išsamią Teismų bylų penkių knygų (Nr. 4, 6, 8,10 ir 11) kodikologiją bei paleografiją ir jas su kitais 1995–2003 m. paskelbė. 
1983–1991 m. drauge su mokiniais akademiniame leidinyje „Pirmasis Lietuvos Statutas“ publikuotas tekstas tarsi kompensavo originalo netektį. Paskelbęs beveik visų Statuto nuorašų faksimiles, nors ir kopijų pavidalu, profesorius Lietuvai sugrąžino neįkainojamą turtą – visi nuorašai šiandien saugomi kitų valstybių dokumentų saugyklose.
Jo vadovavimo Statutų ir metrikos grupei metu spaudai parengtos ir publikuotos kelios kito unikalaus mūsų istorijos šaltinio – Lietuvos Metrikos – knygos, o jo rašyti įvadiniai straipsniai – indėlis į metrikos istorijos bei Lietuvos XVI a. pirmosios pusės teisės istorijos problemų tyrimus. Šie ir kiti darbai profesoriui pelnė vieno autoritetingiausių Lietuvos Didžiosios Kunigaikštijos istorijos šaltinių žinovų pripažinimą.
Vilniaus (Naujosios Vilnios) Šv. Kazimiero bažnyčia

Istorija

Rokantiškėse (manoma, kad Vilnios kairiajame krante, prie pilies) iki 1542 m. pastatyta bažnyčia. 1588 m. jai paskirti 9 kaimai. 1621 m. bažnyčios valdos paimtos, liturginiai reikmenys perduoti Vilniaus Antakalnio bažnyčiai.
1903 m. į Naujosios Vilnios psichoneurologinės ligoninės koplyčią paskirtas kunigas. Į čia vykstančias pamaldas galėjo ateiti apylinkių gyventojai. Vilniaus generalgubernatorius 1906 m. leido statyti bažnyčią ir laikinai laikyti pamaldas klebonijoje. Inžinierius A. Filipovičius-Dubovikas suprojektavo mūrinę bažnyčią. 1909 m. projektas koreguotas – atsisakyta dalies išorės puošybos.
1908–1911 m. pastatyta dabartinė bažnyčia (statybą prižiūrėjo technikas Severinas Govaltas, o nuo 1909 m. – inžinierius Kazimieras Dobošinskas). Po Antrojo pasaulinio karo klebonas Kazimieras Valeikis bažnyčią suremontavo.
Sidabrinis klevas

Morfologija

Laja skėtiška, 8–15 m (kartais 20 m) skersmens, plonosios šakos nusvirusios žemyn. Žievė iš pradžių lygi, pilka, balsvo, sidabriško atspalvio, vėliau suaižėjusi išilginėmis juostelėmis. Ūgliai ploni, pilki, žalsvi, vėliau rausvai rudi, žvilgantys, su siauromis lenticelėmis. Pumpuraismulkūs, prigludę prie šakutės, rausvi arba žalsvai rudi, blakstienoti, lapiniai pailgi, smailūs, žiediniai rutuliški. Lapai giliai penkiaskiaučiai, 8–15 cm ilgio, širdišku pamatu, tamsiai žalia viršutine ir pilkai sidabriška arba melsvai balta apatine puse, iš pradžių plaukuoti, vėliau pliki. Skiautės dvigubai dantytos, vidurinioji dažniausiai triskiautė. Lapo išliežiai didesni kaip pusė lakšto. Rudenį lapai gelsta. Vienanamis arba dvinamis. Žiedai rausvi arba rausvai žalsvi, be vainiklapių, kartais vienalyčiai, žiedynuose. Žydi kovo pabaigoje arba balandžio pradžioje, lapams neišsiskleidus. Žydi 13 dienų. Sparnavaisiai šviesiai rudi, 3,5–7 cm ilgio, plaukuoti, lankiški, sparneliai sudaro smailų kampą, iš susijungusių dažniausiai tik vienas brandus, o kitas gerokai smulkesnis, neišsivystęs. Vaisiai prinoksta birželio pirmomis dienomis ir tuoj pat nukrinta. Sėkla pailgai rutuliška, sultinga, greitai praranda daigumą. Sudygsta per 10 dienų ir tą pačią vasarą užauga iki 70 cm aukščio. Dera beveik kasmet. Mediena minkštoka, skali, balsva, menkavertė. Sula saldesnė už Paprastojo klevo.

Matmenys

Auga sparčiai. Įprastai užauga 15–25 aukščio. Kamieno skersmuo iki 1–1,5 m ar iki 5,15 m apimties.

Amžius

Išgyvena nuo 100 iki 180 metų.

Augimvietės

Mėgsta purius priesmėlio arba priemolio dirvožemius, nepakenčia sunkių ir šlapių priemolio dirvožemių. Šviesos atžvilgiu nereiklūs. Mūsų klimato sąlygoms gana atsparūs, nors jauni medeliai kartais apšąla. Pakenčia užterštą orą, gali būt auginamas ir pramoniniuose rajonuose. Galima auginti pavieniui, grupėmis, masyvais, vandens telkinių pakraščiuose.

Paplitimas

Labiausiai paplitęs Šiaurės Amerikos rytinėje dalyje. Lietuvoje dažnokas. Stambiausiais medis auga Taujėnų parke (Ukmergės rajone). Aptinkamas Kauno apylinkėse, Užtrakio parke, Druskininkuose, Klaipėdos krašte.
Paletė (reikmuo)

Paletė − taip vadinami Senovės Egipto kosmetikos ir raštininko reikmenys. Didelių dydžių ir gausiai dekoruotos paletės turėjo ritualinę-ceremoninę prasmę. 
Ceremoninės paletės Senovės Egipto kapuose randamos bent nuo Badario kultūros laikų apie 5500−4000 m. pr. m. e. Tai buvo stačiakampio pavidalo akmenys, daugiausiai iš aleurito. Paletės rastos vyrų, moterų ir vaikų kapuose, paprastai padėtos šalia galvos. Daugiausiai paplitusios Žemutiniame Egipte, nors garsiausios rastos Aukštutiniame. Jos buvo naudojamos smulkinti kosmetines medžiagas (malachitas, galenitas, hematitas, piroliuzitas, ochra), iš kurių buvo gaminamas makijažo mišinys tepimui apie akis. Nakados I kultūros laikotarpiu apie 4000−3500 m. pr. m. e. palečių formos tapo įvairesnės, pavyzdžiui, romboidinės (dievo Mino simbolis) arba gyvūnų siluetus primenančios (vėžlio, begemoto). Šiuo laikotarpiu palečių naudojimui buvo pradėtos suteikti ritualinės, maginės prasmės. Nakados II kultūros laikotarpiu apie 3500−3100 m. pr. m. e. paletės buvo daugiau kuriamos paukščio ir žuvies formų. Paplitusios buvo skydo formos paletės su dviem paukščių galvomis viršuje. Priešdinastiniame Egipte kosmetikos palečių formos ilgainiui tapo mažiau įvairios, tačiau atsirado nauja jų forma − didelių, skydo ar ovalo formos, gausiai dekoruotų reljefais, kurios buvo naudojamos kaip aukos šventyklose. Daug jų buvo surasta slėptuvėje Hierakonpolyje, tarp jų − garsiausia „Narmero paletė“. Kitos žymios paletės: „Oksfordo“, „Medžiotojų“, „Mūšio lauko“.
Raštininkų paletės buvo akmeninės ar medinės ištęsto stačiakampio formos plokštelės, apie 30 cm ilgio ir 6 cm pločio. Vienoje plokštelės pusėje buvo lizdas rašymo įrankiams sudėti, kitoje − viena ar dvi duobutės pigmento mišiniui.
Kosmonautikos diena

Kosmonautikos diena – jubiliejus, skirtas 1961 m. balandžio 12 d. kosminio skrydžio, kurio metu Jurijus Gagarinas apskrido Žemę erdvėlaiviu Vostok 1, paminėjimui. Jubiliejus yra švenčiamas balandžio 12 d. Rusijoje ir kitose buvusiose TSRS šalyse. 2011 m. balandžio 12 diena buvo paskelbta Tarptautine aviacijos ir kosmonautikos diena.
Gusevo rajonas

Geografija

Ribojasi šiaurėje su Nemano ir Krasnoznamensko, rytuose su Nesterovo, pietuose su Oziorsko ir vakaruose su Černiachovsko rajonais.
Rajono plotas 643 km², iš jų 34 000 ha žemės ūkio paskirties žemė, 7 900 ha miškas. Rajono teritorijoje yra nemažai naudingų iškasenų – keramzitinis molis, smėlis, žvyras, akmens druska, mineraliniai vandenys. Per rajoną teka svarbiausia regiono upė Prieglius, eina automobilių kelias Kaliningradas – Nesterovas – Kaunas ir geležinkelis Kaliningradas – Kaunas – Maskva.

Istorija

Rajonas apima buvusią Gumbinės apygardos Gumbinės apskritį. 1939 m. Gumbinės apskrityje buvo 160 gyvenviečių su 52 824 gyventojais. 2011 m. Gusevo rajone buvo 41 gyvenamoji vietovė. 2002 m. gyventojų surašymo duomenimis rajone buvo 37 461 gyventojas, 2010 m. surašymo duomenimis – 37 143 gyventojai.
Rajone nemažai architektūros ir istorijos paminklų – buvusios Gumbinės apskrities administracijos pastatas su laikrodžiu ir kurantais, miesto simboliu tapusio briedžio bronzinė skulptūra.
Kaišiadorių rajono Kalvių pagrindinė mokykla

Istorija

Apie Kalvių mokyklą pirmą kartą užsimenama 1828 m. Tada Kalviuose buvo parapijinė mokykla, kurioje mokėsi 10 vaikų. 1903 m. kaime jau veikė valdiška liaudinė mokykla. Mokykloje buvo mokoma skaityti, rašyti ir skaičiuoti. 1907 m. šioje mokykloje mokėsi 11 mokinių (8 berniukai ir 3 mergaitės). 1918 m. Kalviuose veikė lietuviška pradžios mokykla.
1926 m. mokykloje jau buvo keturios klasės. 1938 m. mokėsi 114 mokinių. Mokykla tobulėjo ir 1948 m. išaugo iki septynmetės. Laikui bėgant mokinių padaugėjo ir 1963 m. prie medinės mokyklos buvo pastatytas mūrinis priestatas. 1973 m. išleista pirmoji Kalvių aštuonmetės mokyklos laida.
1982 m. vasario 4 d. mokyklinis skambutis pakvietė mokinius į naują, dažais kvepiančią mokyklą. Duris atvėrė erdvūs kabinetai, sporto salė, aktų salė, valgykla. 1987–1988 mokslo metais mokykla iš aštuonmetės tapo nepilna vidurine, 1989 m. devynmete, nuo 1992 m. Kalvių pagrindinė mokykla.