google/wiki40b huggingface dataset:
Vilniaus rajono taryba 1990–1995 m.

Teisinis pagrindas

Vietos savivaldos pagrindų įstatymu, priimtu 1990 m. vasario 12 d., savivaldybės suskirstytos į žemesniosios pakopos savivaldybes – apylinkės, gyvenvietės (valsčiai), rajono (apskrities) miestai ir aukštesniosios pakopos savivaldybes – rajonai, apskritys, respublikos miestai. Vilniaus rajonui priskirtas aukštesniosios pakopos savivaldybės statusas. Savivaldybių teises kiek suvaržė 1993 m. spalio 12 d. Seimo priimtos įstatymo pataisos.
Rinkimai, vadovaujantis Lietuvos TRS Aukščiausiosios Tarybos 1989 m. gruodžio 7 d. priimtu „Lietuvos Tarybų Socialistinės Respublikos Vietinių liaudies deputatų tarybų rinkimų įstatymu“ vyko pagal mažoritarinę sistemą. Kandidatus kelti galėjo renkamos tarybos teritorijoje esančių visuomeninių, politinių organizacijų, visuomeninių judėjimų rajonų ir miestų organai, taip pat ne mažiau, kaip 50 darbo ar gyvenamosios vietos piliečių susirinkimas. Tai buvo pirmieji laisvi ir demokratiški rinkimai po 1925 m. savivaldybių tarybų rinkimų.
Klaipėdos Tauralaukio progimnazija

Istorija

1933 m. Tauralaukio vaikus mokė mokytoja K. Jurevičiūtė-Klimavičienė. Po Antrojo pasaulinio karo Tauralaukyje apsigyveno daug rusų tautybės žmonių, todėl buvo įkurta mokykla, kurioje dėstyta tik rusų kalba. 1956 m. įsteigta klasė lietuvių kalba. Dirbo mokytoja J. Sirutienė. 1964 m. atidaryta antra klasė, dirbo mokytoja A. Butkutė. 1964 m. klasė dėstoma rusų kalba uždaryta. 1968 m. pastatyta nauja pradinė mokykla. Dirbo mokytojos A. Kazlauskienė-Rudžionienė, St. Steponavičienė. 1986–1987 m. mokykla reorganizuota į keturmetę. Mokinių skaičius išaugo iki 80, atsirado net dvi pirmosios klasės, kurioms vadovavo R. Jasienė ir V. Jurgutytė.
1994–1995 m. mokykla reorganizuota į pagrindinę mokyklą. 1997 m. praplėstos Klaipėdos miesto teritorijos ribos. 1998 m. sausio 22 d. miesto tarybos sprendimu mokykla tapo Klaipėdos miesto Tauralaukio pagrindine mokykla. 1998 m. išleista pirmoji devintokų laida. 2002 m. mokykla reorganizuota, prijungtas Tauralaukio darželis.
2009 m. mokykloje pradėti rengti prezidento (mokyklos mokinių tarybos pirmininko) rinkimai. Rinkimai rengiami rugsėjo/spalio mėnesį. Siekti pareigų gali tik 5-8 klasės mokiniai. Balsuoja visi 5-8 klasės mokiniai.
Nomeda

Nomeda – lietuviškas moteriškas vardas, reiškiantis „No-“ nuo „meda“ medžio. Vardadienis sausio 20 d. Vyriškas vardo variantas – Nomedas.
Vytautas Milašius (1934)

Biografija

Sutuoktinė Ligija Milašienė, technikos mokslų daktarė, sūnūs Algirdas Milašius ir Rimvydas Milašius.
1957–1960 m. dirbo P. Ziberto šilko kombinate. Nuo 1963 m. Kauno politechnikos instituto (nuo 1990 m. Kauno technologijos universitetas) dėstytojas, 1988–1993 m. Tekstilės technologijos katedros vedėjas; nuo 1978 m. profesorius. 1962–1970 m. dar dėstė Lietuvos dailės instituto Kauno vakariniame fakultete.

Mokslinė veikla

Tyrimų sritis – automatizuotasis audinių projektavimas, audinių struktūros rodikliai, lietuviškų tautinių audinių raštai. 5 išradimų, tarp jų prietaisas tekstilės medžiagų įrąžos kitimams tirti, būdas audinio struktūros rodikliams nustatyti, autorius. Su kitais paskelbė daugiau kaip 150 mokslinių straipsnių.
Maženiai

Istorija

Maženiai – atsirado po 1557 m. Žygimanto Augusto įvykdytos valakų reformos. Kaimo raidai didžiausią įtaką turėjo geografinė aplinka (lyguma), žemėvalda ir žemėnauda. Pagrindinis Maženių kaimo elementas – tiesi kaimo gatvė (dabartinė Gluosnių g.), kuri buvo labai ilga (apie 2 km – beveik nuo Alantos upelio iki dabartinės Gluosnių g. galo). Pastatai gatvėje (tipinių sodybų iki šiol išlikę tik kelios – dauguma neišlikę, vakarinėje kaimo dalyje, už kryžkelės su Paparčių g. – neišlikę nei vienos) išdėstyti dviem eilėm, atsukti galu į gatvę.
1812 m. parapijų atlase kaimas pavaizduotas išsidėstęs iš pietų į šiaurę. 1892 m. Kauno gubernijos gyvenamųjų vietų  sąraše čia nurodyta gyvenvietė ir dvaras. Tą patį kartoja ir kiek vėlesnis lenkų geografinis žodynas. Vėliau apie dvarą žinių nebeaptinkama.
Vakariniame buvusio gatvinio kaimo gale šiaurės kryptimi teka upelis Alanta. Rytinėje Maženių kapinių pusėje teka dešinysis Alantos intakas – Gariava.
1903 m. kaime gyveno 319 žmonių, 1923 m.  Maženiuose buvo 60 sodybų su 303 gyventojais. Pokariu Maženiai buvo kolūkio „Nauja vaga“ (1961–1963 m. Albinas Vaižmužis) (po to – „Vilniaus“ kolūkio, ŽŪB „Maženiai“) centrinė gyvenvietė. Nuo 1932 m. veikė pradinė mokykla, 1949 m. reorganizuota į septynmetę,  1959 - 1977 m.  – aštuonmetė mokykla (dabar šiame pastate – Maženių kaimo bendruomenės centras) su valgykla ir bendrabučiu tolesnių kaimų (Alančių ir kt.) vaikams. Po to iki 1987 m. veikė tik pradinė mokykla (dar buvo atgaivinta 1992 - 2000 m.). 1961 m. kaime buvo įsteigta biblioteka.
Prie Maženių kapinių stovi paminklas Lietuvos Nepriklausomybės 20-mečiui bei Lietuvos krikšto 550 metinėms (autorius – Makuckis), pastatytas 1938 m. už Maženių jaunimo paaukotas lėšas (prieškariu paminklas stovėjo kaimo centre, iš kur perkeltas prie kapinių ir taip išsaugotas).
Maženių seniūnaitijos teritorijoje, prie Skaistakalnio viensėdžio, esančio už 4 km į rytus nuo Maženių k., 1863–1864 m. įvyko keletas mūšių tarp 1863 m. sukilėlių ir caro kariuomenės. 1863–64 m. netoli gyvenvietės įvyko sukilėlių mūšiai su carinės Rusijos kariuomene. Mūšiuose žuvę sukilėliai (tarp jų, anot vietinių žmonių pasakojimų, perduodamų iš kartos į kartą – net 7 kunigai) palaidoti netoli Skaistakalnio viensėdžio, prie vietinės reikšmės kelio Maženiai – Raguva. Kapai 6 x 6 m dydžio, aptverti medine tvorele. Šalia 1971 m. pastatytas trijų stulpų stogastulpis (archit. V. Gabriūnas). Sukilėlių kapai – Lietuvos istorijos paminklas (IV 461).
Dešinėje to paties kelio pusėje, maždaug už 1 km nuo Sukilėlių kapų, Barsukalnyje, yra išlikę Lietuvos partizanų, aktyviai pokariu veikusių Maženių – Raguvos apylinkėse, bunkerio griuvėsiai. Partizanų gretose kovojo Maženių kaimo partizanas Bronius Kairys (žuvo 1949 m., palaidojimo vieta nežinoma;  broliai ir motina buvo išvežti į Sibirą).
Maženiuose 1872 m. gimė Lietuvos Steigiamojo Seimo narys Tadas Aleliūnas.
Palenkės Lešnos valsčius

Administracinis suskirstymas

Abisinija, Bukovicė, Bukovice Kolonija, Droblinas, Jagodnica, Klukovščizna, Palenkės Lešna, Ludvinuvas, Marijampolis, Nosuvas, Nosuv Kolonija, Nova Bordziluvka, Osuvka, Osuvka Kolonija, Stara Bordziluvka, Vitulinas, Vitulin Kolonija, Vorgulė ir Zaberbečė.
CA Osasuna

Istorija

2016-2017 m. La Liga pirmenybėse užimta 19 vieta.
Saidu Šarifas

Istorija

Senasis miesto pavadinimas yra Baligramas, bet nuo XIX a. prigijo Saidu Šarifo pavadinimas – jis atsirado nuo čia gyvenusio sufijų šventojo Akhundo Abdulo Ghafuro kreipinio Saidu Baba.
Jonas Mackevičius (1939)

Biografija

1957 m. baigė Vilniaus kooperacijos technikumą, buhalteris. 1962 m. Vilniaus universiteto Ekonomikos fakultete baigė buhalterinę apskaitą ir statistiką. 1977 m. ekonomikos mokslų daktaras.
Nuo 1962 m. Vilniaus universiteto dėstytojas, 1968–2004 m. Buhalterinės apskaitos katedros vedėjas, 1979–1990 m. Ekonominės kibernetikos ir finansų fakulteto dekanas, nuo 1978 m. profesorius.

Mokslinė veikla

Mokslinių darbų pagrindinės kryptys: auditas, įmonių veiklos analizė, tarptautinė apskaita. Atkūrus nepriklausomybę dalyvavo kuriant Lietuvos buhalterinės apskaitos, audito ir kontrolės sistemas, rengė įstatymus ir standartus. Pirmasis iš buvusios SSRS mokslininkų išrinktas Europos apskaitos asociacijos vykdomojo komiteto nariu (1992–1994 m.). Nuo 1998 m. Tarptautinės informatikos akademijos narys. Lietuvos buhalterių ir auditorių asociacijos, įkurtos 1990 m. narys, 1990–1992 m. jos prezidentas. 2003 m. Lietuvos buhalterinės apskaitos švietėjų ir tyrėjų asociacijos įkūrėjas, jos prezidentas.
Paskelbė daugiau kaip 500 mokslo ir mokslo populiarinamųjų straipsnių Lietuvos ir kitų šalių mokslo leidiniuose.
Indrė Stakvilė

Indrė Stakvilė – Lietuvos kompozitorė, garso režisierė, miuziklo „Batuotas katinas“ autorė.
Kompozicijos specialybę Indrė Stakvilė baigė 1999 m. Lietuvos muzikos ir teatro akademijoje (prof. Vytautas Laurušas), o 2006 m. ten pat įgijo ir garso režisūros magistro laipsnį. 2005 m. garso režisūrą studijavo Varšuvos F. Šopeno muzikos akademijoje. 1998–2006 m. dirbo Lietuvos nacionaliniame radijuje garso režisiere bei vyresniąja restauratore, nuo 2007 m. dėsto Lietuvos muzikos ir teatro akademijoje.

Projektai

1997 m. Dalyvavo šiuolaikinės muzikos festivalyje "Kopa".
1998 m. Jaunimo kamerinės muzikos dienos Druskininkuose.
2002 m. Garsinės instaliacijos buvo parodytos parodose „Skliautų“ galerijoje.
2003 m. Kūrinio „Dvaro objektai“ pristatymas VU botanikos sode Kairėnuose.
2005 m. Kūrinio „Iliuzijos“ pristatymas VU botanikos sode Kairėnuose.
2005–2006 m. Dalyvavimas nebylaus kino festivalyje „Tylos garsai“.
2006 m. Muzika projektui „Vaikystės pusnys ir žiedai“ atlikta Lietuvos nacionalinėje filharmonijoje.
2007 m. Miuziklo "Batuotas katinas" pirmoji premjera (libreto autorė – Kristina Stančienė, režisierius – Kęstutis Jakštas)

Kūrybos apibūdinimas

Indrės Stakvilės muzikai būdinga stilių gausa ir jų lygiavertiškumas – nuo akademinės, elektroninės, teatro ir kino muzikos, garsinių instaliacijų iki miuziklų, muzikos vaikams, populiariosios ar šokių muzikos. Akivaizdi skirtingų žanrų įtaka vienas kitam, kas suteikia muzikai „tarpdiscipliniškumo“ bruožų – dalis „grynosios“ muzikos pavyzdžių turi kinematografiškumo ar teatrališkumo. Pastebimas ir garso režisūros poveikis kūrybai – iš čia ne vien dėmesys tembrų spalvingumui bei elektroninei muzikai, bet ir kai kurių garso montavimo principų panaudojimas komponuojant akustinę muziką. Domėjimasis postmodernizmo teorija atsispindi kūrybos „teziškume“ – kai kurie kūriniai gimė besiremiant tam tikrais manifestinio pobūdžio teiginiais ir teorinė, idėjinė jų dalis yra nemažiau svarbi nei garsinė informacija. Kartais remiamasi tolimesniu minimalistinių principų plėtojimu, praplečiant juos tam tikrais, tik mūsų lokaliai kultūrai būdingais elementais (tembriniais, teminiais, idėjiniais), savitumo suteikia ir šiuolaikinės muzikinės kalbos sintezė su ankstesnių, dažnai šiandien užmirštų ir nebeaktualių stilistikų restauravimu (neosocrealizmas, neosalonizmas ir kt.).
Girkalių kapinynas

Tyrimai

Kapinynas apardytas. 1966 m. statant ūkinius pastatus surinkta daugiau kaip 150 archeol. radinių. 1966 m. Istorijos institutas (vadovai Pranas Kulikauskas ir Regina Volkaitė-Kulikauskienė) ištyrė 375 m² plotą. Rasta 11 VIII a. – X a. nedegintų ir 39 XI a. – XIII a. sudegintų mirusiųjų kapai, kurių dalis buvo apardyti. Kapuose rasta daug žalvarinių papuošalų (vytinių antkaklių kilpiniais galais, aguoninių, gyvulinių ir pasaginių segių, įvijinių ir juostinių apyrankių, apgalvių ir jų dalių, stiklo ir gintaro karolių) ginklų (ietigalių, vienašmenių ir dviašmenių kalavijų, kovospeilių ir kirvių, diržų sagčių ir apkaustų, geležinių žąslų), žiestos keramikos, arabų dirhemas, kaldintas 786 m., valdant Abasidų dinastijai. Dalis įkapių apdegusios, manoma, apeiginiame lauže. Kapinynas priskiriamas kuršiams. Radinius saugo Lietuvos nacionalinis muziejus, Mažosios Lietuvos istorijos muziejus ir Gintaro muziejus Palangoje.
Twitch

Istorija

Kai buvo paleista projekto Justin.tv veikla 2007 m., tinklalapis turėjo keletą turinio kategorijų. Žaidimų kategorija išaugo ypač sparčiai ir tapo populiariausiu tinklalapio turiniu. Į tai atsižvelgdama kompanija nusprendė įsteigti antrinį tinklalapį žaidimų turiniui pavadinimu Twitch. TV. Visuomenei Twitch. TV tapo prieinamas 2011 m. birželio 6 d. Twitch įmonėje dirba apie 80 darbuotojų, būstinė įsikūrusi San Franciske.
2014 m. rugpjūtį, po keletą mėnesių vyravusių spekuliacijų, jog įmonę žada įsigyti „Google“ už 1 mlrd. JAV dolerių, Twitch pranešė, kad kompaniją perka Amazon.com už 970 mln. JAV dolerių.
Jolita Čimbarienė

Biografija

1991 m. baigė Molėtų 1-ąją vidurinę mokyklą.
UAB „Trijadė“ sekretorė, Europos parlamento nario Viktoro Uspaskich asistentė, VO „Šviesos centras“ direktorė, vaikų dienos centro projekto vadovė.
Darbo partijos Molėtų skyriaus narė. Nuo 2011 m. Molėtų rajono savivaldybės tarybos narė. 
Sutuoktinis Petras Čimbaras, vaikai Modestas, Justas.
Lina Valutkevičienė-Kaminskaitė

Lina Valutkevičienė-Kaminskaitė (g. 1950 m. gruodžio 5 d. Kaune) – muzikos mokytoja ir chorvedė.

Biografija

Marijampolės vaikų muzikos mokykloje mokėsi skambinti fortepijonu (mokyt. R. Stankevičienė). Baigusi miesto Jono Jablonskio vidurinę mokyklą, 1968–1972 m. muziką studijavo Vilniaus valstybiniame pedagoginiame institute (diriguoti mokė Vytautas Četkauskas).
1972–1977 m. – Pilviškių (Vilkaviškio raj.) vidurinės mokyklos muzikos ir dainavimo mokytoja, vaikų chorų vadovė. 1977–1985 m. – Vilkaviškio vaikų muzikos mokyklos mokytoja, iki 1980 m. vadovavo miesto siuvimo fabriko moterų chorui, kurį parengė 1978 m. respublikiniam moterų ir vyrų chorų sąskrydžiui Šiauliuose, 1979 m. – Kauno zonos dainų šventei Prienuose ir 1980 m. – respublikinei dainų šventei Vilniuje.
Nuo 1985 m. – Kazlų Rūdos (Marijampolės raj.) vaikų muzikos mokyklos mokytoja, nuo 1995 m. – direktorė, jaunių choro ir vokalinių ansamblių vadovė. Chorą parengė 1987 m. respublikinei moksleivių dainų šventei, 1990 m. – Lietuvos tautinei dainų šventei, 1994 m. – I Pasaulio lietuvių dainų šventei ir 1997 m. – Lietuvos moksleivių dainų šventei Vilniuje. Choras dalyvavo 1991 m. tarprajoninėje Česlovo Sasnausko chorų šventėje Lazdijuose, 1995 m. – Kauno miesto dainų šventėje, 1996 m. – Marijampolės apskrities dainų šventėje, skirtoje kompozitoriaus Jono Bendoriaus garbei, ir kituose kultūros renginiuose.
Vokalinius ansamblius chorvedė parengė „Dainų dainelės“ respublikiniams konkursams – muzikos mokyklos ansamblis – 1988 m. konkurso laureatas, 1996 m. dainavo trečiajame ture per Lietuvos televiziją. 1998 m. II Pasaulio lietuvių dainų šventei mokytoja parengė Kazlų Rūdos kultūros centro moterų chorą. L. Valutkevičienė yra rajoninių dainų švenčių dirigentė.
Jonas Vaidutis

Biografija

Kunigaikščio Butauto sūnus, Lietuvos didžiojo kunigaikščio Kęstučio vaikaitis. Titulavosi Drohičino kunigaikščiu. Butautui 1365 m. pabėgus į Prūsiją pas kryžiuočius, 1381 m. tėvu pasekė ir Vaidutis. Vėliau apsigyveno Prahoje. Manoma, čia pakrikštytas Jono vardu. Studijavo Prahos universitete, buvo įšventintas į kunigus. Vėliau persikėlė į Lenkiją, valdomą Jogailos. 1389 m. minimas kaip Krokuvos pranciškonų kustodas (vyresnysis), Krokuvos ir Sandomiero kanauninkas. 1401-1402 m. antrasis Krokuvos akademijos rektorius. Manoma, palaidotas Krokuvos katedroje.
Tokunošima

Tokunošima (jap. 徳之島, amami: とゥクヌシマ = Tukunushima) yra Japonijos sala, kuri priklauso Amami saloms. Sala priklauso Kagošimos prefektūrai. Išsidėsčiusi pusiaukelėje tarp Kagošimos ir Okinavos. Salos plotas 247,77 km², pakrantės ilgis 80 km, aukščiausia vieta – Inokavos k. (645 m).
Tokunošimoje yra trys miesteliai: Tokunošima, Isenas ir Amagis. Saloje yra keli maži uostai ir vienas oro uostas. Gyventojų 25 tūkst. (2012 m.).
Saloje gyvena mirtinai nuodinga gyvatė habu, priešistorinis juodasis kiškis. Vietinė pramoga – unikalios bulių kautynės (Tōgyū). Vaikščiojimas po kalnus nerekomenduojamas dėl gyvačių, bet kalnų takai egzotiški. Taip pat yra urvų, kurių vienas siekia ir 2000 m gylį.
Nanumanga

Nanumanga – koralinė sala Ramiajame vandenyne, Tuvalu salyno šiaurės vakaruose. Užima 3 km² plotą. Sala išsidriekusi iš šiaurės į pietus, ovališka, apsupta rifo. Centre yra nedidelė Vaiatoa lagūna, nesusisiekianti su vandenynu. Aplink lagūną plyti mangrovės.
2002 m. Nanumangoje gyveno 589 žmonės. Jie susitelkę dviejuose kaimuose – Tongoje ir Tokelau (abu salos vakaruose). Veikia ligoninė, bažnyčia, paštas.
1824 m. salą pasiekė prancūzų laivas, vadovaujamas Louis Isidor Duprerrey. 1880 m. Nanumangoje dirbo australų rašytojas George Lewis Becke. 1986 m. archeologai saloje rado Nanumangos urvus su kelių tūkstančių metų žmonių kultūros pėdsakais.
Mongolijos futbolo taurė

Mongolijos futbolo taurė – pagrindinis futbolo taurės turnyras Mongolijoje. Antrasis pagal svarbą turnyras šalyje po Premjer Lygos.
Kribis

Istorija

Kribis išaugo kaip vokiečių ir vietinių gyventojų prekybinis centras. 1884 m. tapo Vokiečių Kamerūno dalimi. Miestas tapo svarbiu ekonominiu pietų Kamerūno centru bei kaučiuko ir dramblio kaulo eksporto uostu.
Švenčiuliškių pušis

Švenčiuliškių pušis  – valstybės saugomas medis, gamtos paveldo objektas. Pušis auga Panevėžio rajone, Krekenavoje, kairiajame Nevėžio upės slėnio pakraštyje ties Švenčiuliškių kaime buvusiomis Krekenavos žydų bendruomenės kapinaitėmis. Medis įtrauktas į Saugomų teritorijų valstybės kadastrą 2012 m. birželio 22 d.

Aprašymas

Krekenavos regioniniame parke kerojančios pušies amžius yra gerokai daugiau nei 100 metų. Jos aukštis siekia virš 20 m, o kamieno apimtis – per 3,5 m. Atviroje vietoje augantis medis formuoja plačią, netaisyklingos formos lają, turi itin storas, įvairiai išsiraičiusias šakas.
Elektros rinka

Elekros rinka – visuma santykių tarp realių ir potencialių pirkėjų ir pardavėjų, laisvai, be išorinės prievartos, perkančių elektrą.
Port Artūras (Tasmanija)

Paveldas

Port Artūre stovi vienas žinomiausių buvusių Australijos kalėjimų, kuris nuo 2010 m. yra saugomas UNESCO paveldo objektas (kaip su Australijos nuteistųjų kolonijomis susijusių objektų dalis). Jis atspindi Europos kolonijų kūrimąsi ir stiprėjimą, tame tarpe ir dėka ištremtų nuteistųjų prievartinio darbo.

Istorija

Gyvenvietė buvo pavadinta salos gubernatoriaus George Arthur (1784–1854) garbei. Pirmieji atvykėliai čia įsikūrė 1830 m. Jau nuo 1833 m. pradėjo veikti nuteistųjų kolonija, kurioje katorgininkams buvo sudarytos vienos sunkiausių sąlygų tarp panašių to meto institucijų. Iki 1853 m. čia laikyti sunkiausi britų nusikaltėliai, kurie buvo padarę pakartotinius nusikaltimus po to, kai jie atvyko į Australiją. Čia atsiųsdavo maištininkus iš kitų kolonijų. Be to, Port Artūras buvo įvedęs keletą griežčiausių saugumo priemonių Britų imperijos bausmių sistemoje, buvo laikomas neįveikiamu pabėgimui. Kalėjimas gyvavo iki 1877 m.
Tačiau bandymų pabėgti iš jo buvo. Tarp jų – Martin Cash su kitais dviem kaliniais, tapęs australų bestselerio herojumi. Liūdnai pagarsėjo incidentas su kažkokiu George "Billy" Hunt, kuris bandė sprukti užsimaskavęs kengūros kailyje. Tuo metu „kengūrą“ pastebėję alkani sargybiniai nutarė ją sumedžioti maistui. Bėglys, pastebėjęs nutaikytus šautuvus, sustojo ir nusimetęs gyvūno maskuotę pasidavė, už tai gaudamas 150 rykščių.
Jau netrukus po kalėjimo uždarymo pasigirdo siūlymų pritaikyti vietą turistų lankymui ir dėl įstaigos liūdnos šlovės, ir dėl įspūdingo grožio apylinkių gamtos, nors buvo ir prieštaraujančių. Kalėjimo statiniai buvo išparceliuoti aukcionuose, ėmė nykti, be to, juos niokojo 1895 ir 1897 m. gaisrai. Port Artūro griuvėsiams populiarumo suteikė Marcus Clarke 1874 m. ir Caroline Leakey 1859 m. novelės iš kalinių gyvenimo. 
1916 m. buvo įsteigta Kraštovaizdžio apsaugos tarnyba, perėmusi Port Artūro priežiūrą. 1970 m. teritoriją ėmė valdyti Nacionalinių parkų ir laukinės gamtos tarnyba. 1979 m. suteiktas finansavimas išsaugoti vietovę kaip turistinę vietą.

Žudynės

Port Artūras vėl įgijo liūdną šlovę 1996 m. balandžio 28 d., kai Martin Bryant (g. 1967 m.) surengė masinę egzekuciją, pradėjęs šaudyti į miesto gyventojus ir lankytojus. Dėl šios priežasties 35 žmonės žuvo ir 37 patyrė įvairaus sunkumo sužalojimus. Tai vėliau lėmė šalies griežtesnes šaunamųjų ginklų laikymo taisykles nacionaliniu lygmeniu. Nusikaltėlis nuteistas 35 kartus iki gyvos galvos plius 1035 metams įkalinimo be lygtinio paleidimo Hobarto kalėjimo psichiatriniame skyriuje.
Spitzer kosminis teleskopas

.
Spitzer kosminis teleskopas (Spitzer Space Telescope) - tai 85 centimetrų skersmens NASA teleskopas su infraraudonųjų spindulių imtuvu 3–180 mikrometrų diapazone. Jis yra paleistas į kosmosą 2003 m. rugpjūčio 25 d. Nors planuota mokslinės programos trukmė buvo tik 2,5 metų, beveik pilnu pajėgumu observatorija veikė iki 2009 gegužės 15d (iki kol išseko skysto helio atsargos, reikalingos teleskopo aušinimui). Nuo tada teleskopas veikia vadinamuoju "šiltuoju režimu" (stebima tik 3,4 ir 4,5 mikrometrų diapazonuose).
Jānis Pujats

Išsilavinimas, veiklos pradžia

Jānis Pujats studijavo teologiją bei filosofiją.
1951 m. įšventintas į kunigus. Vikaravo Rygos parapijose, Kunigų seminarijoje dėstė tokius dalykus kaip istorija bei liturgika. Dalyvavo Liturgijos reformos metu po Vatikano Susirinkimo.
1979–1984 m. Rygos generalvikaras; dėl politinės situacijos buvo priverstas atsisakyti šių pareigų ir dirbo kaip paprastas dvasininkas.

Karjera

1991 m. paskirtas Rygos arkivyskupu.
1998 m. Popiežius Jonas Paulius II pakėlė jį in pectore kardinolu.
2001 m. konsistorijos metu priimtas kardinolu kunigu (paskiriant tituliniu Santa Silvia vyskupu, suteikiant teisę dalyvauti Kardinolų kolegijoje.
Kardinolas Pujats kaip Rygos arkivyskupas taip pat yra metropolitas kitų Latvijos diocezijų kaip Liepāja, Rēzekne-Aglona ir Jelgava.
Kovo 11 (laikraštis)

Kovo 11 – Nepriklausomybės partijos laikraštis, leistas 1991–1998 m., 2001 m. Vilniuje.

Istorija

1991–1992 m. ėjo kas savaitę, vėliau 2-6 kartus per metus. Tiražas 1991 m. – 12 200 egz., 1997 m. – 4000 egz.
Lietuvos sporto žurnalistų federacija

Lietuvos sporto žurnalistų federacija (LŽSF) – profesinė kūrybinė sporto organizacija, vienijanti spaudos, televizijos ir radijo, interneto portalų žurnalistus, fotografus, operatorius bei viešųjų ryšių specialistus, dirbančius sporto srityje. Būstinė Vilniuje.

Istorija

1957 m. įkurta kaip Sporto žurnalistų sekcija (pirmininkas Algimantas Litvaitis) prie Lietuvos žurnalistų sąjungos.
1958 m. tapo savarankiška organizacija.
Nuo 1993 m. Tarptautinės sporto žurnalistų asociacijos (pranc. L 'Association Internationale de la Presse Sportive, AIPS), nuo 1996 m. Lietuvos sporto federacijų sąjungos (LSFS) narė.
2007 m. turėjo 80 narių.

Veikla

Veiklą koordinuoja prezidiumas, renkamas kas ketveri metai. Rengia sporto žurnalistų kūrybinius konkursus, renka metų sportininkus, komandas ir trenerius, palaiko ryšius su Lietuvos ir užsienio sporto organizacijomis, organizuoja renginius Spaudos atgavimo kalbos ir knygos dienos (gegužės 7 d.) ir Tarptautinės sporto žurnalistų dienos (liepos 2 d.) proga, padeda sporto šakų federacijoms organizuoti spaudos centrus per tarptautines varžybas Lietuvoje.
2005 m. įsteigtos vardinės Aleksandro Krukausko ir Romos Grinbergienės premijos.
Jonavos rajono savivaldybės taryba 1997–2000 m.

Jonavos rajono savivaldybės taryba – Jonavos rajono savivaldybės atstovaujamoji institucija, išrinkta 1997 m. kovo 23 d. vadovaujantis 1996 m. gruodžio 23 d. pakeistu Savivaldybių tarybų rinkimų įstatymu. Taip pat buvo pakeista Konstitucija, tarybų kadencija prailginta iki 3 metų.

Veikla

Rajono meru išrinktas Jonas Klemensas Sungaila, jo pavaduotoju Edmundas Mulokas. Savivaldybės administratoriumi paskirtas Vytautas Beišinas.