google/wiki40b huggingface dataset:
Šv. Juozapas Kalasantas

Biografija

Juozapas kilo iš kilmingos, bet neturtingos giminės. Studijavo filosofiją ir teisę Leridoje, teologiją – Valencijoje ir Alkaloje. 1583 m. buvo įšventintas kunigu. 1592 m. atvyko į Romą, kur tarnavo kardinolo Kolonos kapelionu ir dirbo gailestingus darbus.
Gailėdamas neturtingų Romos gyventojų vaikų, liekančių be jokio auklėjimo ir mokslo, 1597 m. prie šv. Daratos bažnyčios atidarė nemokamą mokyklą, kurioje buvo mokoma ne tik katekizmo, bet ir kitų disciplinų. Tai buvo pirmoji tokia mokykla visoje Europoje. Pradėjęs nuo 100 mokinių, mokyklą pavadino „Schola pia“. Norėdamas parengti tokioms mokykloms mokytojus, 1617 m. įkūrė vienuoliją, kurios nariai turėjo atsidėti liaudies vaikų švietimui (pijorai). Panašias mokyklas jis atidarė Toskanoje, Neapolio karalystėje, Ligūrijoje, Moravijoje ir Lenkijoje. Popiežius Grigalius XV patvirtino pijorų vienuoliją ir padarė ją ordinu (su iškilmingais narių įžadais). Juozapas paruošė įstatus ir buvo paskirtas pirmuoju ordino generolu iš pradžių 9 metams, o paskui visam gyvenimui. Tačiau vienuolija išaugo per greitai ir patyrė sunkią krizę tiek dėl pasauliečių noro tapti per ją kunigais, tiek dėl kitų vienuolijų pasipriešinimo, nes kiti ordinai taip pat sau uždaviniu kėlė jaunimo švietimą ir pijoruose įžvelgė konkurentus. Dėl šių priežasčių popiežius Urbonas VIII 1642 m. pašalino Juozapą iš generolo pareigų, o popiežius Inocentas X 1616 m. pijorų ordiną padarė paprasta atskirų namų kunigų sąjunga, leisdamas jos nariams laisvai įstoti ir išstoti. Tai buvo skaudus smūgis Juozapui. 1648 m. jis mirė Romoje.
1948 metais minint šv. Juozapo Kalasanto mirties 300 metų jubiliejų, jį paskelbė visų liaudies mokyklų dangiškuoju globėju. Šiuo metu pijorų kongregacijai priklauso beveik pusantro tūkstančio narių. Visi jie dirba mokyklose 32 pasaulio šalyse.
Pijorų pėdsakų yra ir Lietuvoje, nors jų veikla, carinės Rusijos valdžios sprendimu, buvo nutraukta prieš pusantro šimto metų. Į Lietuvą pijorai atsikėlė iš Lenkijos. 1736 metais buvo įkurta Lietuvos provincija. Prie visų pijorų vienuolynų veikė kolegijos arba bent pradžios mokyklos.
Stolbovojaus sala

Stolbovojaus sala (rus. Столбовой остров, jak. Остуолбалаах арыы) – siaura sala Arktyje, Naujojo Sibiro salose, Liachovo salų grupėje. Yra 184 km nuo Sibiro krantų, 100 km į pietvakarius nuo Kotelno salos. Ilgis šiaurės vakarų-pietryčių kryptimi 47 km, plotis iki 10 km. Plotas 170 km².
Šiaurinėje salos dalyje yra nuo jūros nerija atskirtas ežeras. Salos aukštis iki 222 m. Pakrantėse būdingi 15-70 m aukščio klifai. Didžiąją metų dalį apledėjusi. Būdinga kerpių ir samanų tundra.
La Seiba

Istorija

1872 m. jūros pakrantėje, greta didelių kapokmedžių (seibų), pastatytas dokas. Pradėtas bananų auginimas, kūrėsi vis daugiau žmonių. Miestas oficialiai įkurtas 1877 m.
Kaolinas

Kaolinas – nuosėdinė uoliena, susidedanti iš kaolinito ir kvarco, taip iš feldšpatų, žėručio, pirito ir kitų priemaišų. Uolienos vardas kilęs nuo pirmosios radimvietės Kaolingo kalnų Kinijoje pavadinimo. Dažniausiai baltas, kartais pilkas, gelsvas, rusvas, žalsvas.
Natūralus vartojamas ugniai atsparioms medžiagoms gaminti. Daugiausia suvartojama popieriaus gamybai, gumos, keramikos (porceliano, fajanso dirbiniams), be to, chemijos, tekstilės, dažų, cemento pramonėje, elektrotechnikoje, medicinoje, parfumerijoje.
Pirminis susidaro dūlėjant įvairioms magminėms aliumosilikatinėms uolienoms, ypač mažai geležies turinčiam granitui, rečiau – molingoms nuoguloms ar arkoziniam smiltainiui. Antrinis kaolinas (kaolininis molis) susidaro vandens srautui praplovus ir perklosčius pirminį.
Markionizmas

Markionizmas – ankstyvosios krikščionybės mokymas, kurį maždaug 144 m. Romoje pradėjo filosofas Markionas, mokęs, kad žydų Dievas Senajame Testamente skyrėsi nuo krikščionių Dievo Naujajame Testamente. Katalikų bažnyčios markionizmas buvo paskelbtas erezija. Justinas Kankinys paskelbė Markioną šėtono tarnu, o Tertulianas jį griežtai kritikavo. Tertulianas apie 202 m. parašė prieš markionizmą nukreiptą penkių knygų veikalą Adversus Marcionem. Paties Markiono veikalai nėra išlikę, tačiau panašu, kad jų būta nemažai ir jie plačiai skaityti. Markionizmo teiginiai rekonstruojami pagal jo kritikų, visų pirma Tertuliano, darbuose esančius markionizmo teiginių apibūdinimus.
Markionizmo pradžia galima laikyti Markiono ekskomunikavimą, kurį paskelbė Romos bažnyčia apie 144 m. Markionizmas nealegoriškai traktavo Senojo Testamento teiginius. Dėl to buvo prieita prie išvados, kad žydų Dievas kūrėjas yra žiaurus, o Jėzus pats yra meilė. Jėzus teigė, kad yra Dievo sūnus, dėl to jis galėjo būti tik kito Dievo, o ne biblinio Dievo kūrėjo sūnus. Jėzus, Markiono manymu, turėjo būti gerojo Dievo sūnus, o Senajame Testamente minimas Dievas esąs senasis piktas Dievas.
Pasak Markiono, Kristus nebuvo gimęs iš Marijos ir neturėjo tikro kūno, kadangi kūnas yra blogis. Markionizmas neigė kūniškąjį prisikėlimą, atmetė visą Senąjį Testamentą, žydiškas Naujojo Testamento knygas (Evangeliją pagal Matą, Apaštalų darbus, Laišką Žydams), didžiąją Naujojo Testamento dalį iškarpė taip, kad buvo palikta tik Evangelijos pagal Luką dalis ir 10 Pauliaus laiškų.
Markionizmas paskatino Bažnyčios Tėvus spręsti klausimą dėl raštų įkvėptumo ir oficialiai pripažinti kanonines Naujojo Testamento knygas.
Naujasis tiltas

Istorija

Tiltas pastatytas 1967–1972 m. pagal architektų A. Tesár, J. Lacko, I. Slameň projektą. Iškilmingas atidarymas įvyko 1972 m. rugpjūčio 26 d. Atlaisvinant vietą statybai buvo išgriauta didelė Bratislavos senamiesčio dalis, tame tarpe beveik visas žydų kvartalas.

Parametrai

Tiltas plieninis, pakabintas ant vienos 84,6 m aukščio atramos. Bendras tilto ilgis 430,8 m. Bendras plotis 21 m, svoris 7537 t. Bendras aukštis nuo pagrindo iki viršaus – 95 m. Kupolo diametras – 32 m.
Tiltas turi keturias automobilių juostas, po jomis, iš kiekvienos pusės yra pėsčiųjų ir dviračių takai. Šaligatvių plotis – 3,2 m.
Schizotipinis asmenybės sutrikimas

Ligos eiga

Schizotipinio sutrikimo eiga lėta, svyruojanti, retai pereina į aiškią schizofreniją. Nėra aiškios pradžios, atsiradimas bei eiga panašūs į asmenybės sutrikimų. Dažniau pasitaiko pacientams, kurių giminių tarpe yra sergančiųjų schizofrenija. Manoma, kad tai schizofrenijos spektro dalis.

Gydymas

Medikamentai tokiam sutrikimui gydyti nerekomenduojami, nebent gydant trumpalaikius stiprios baimės pasireiškimus. Sutrikimą galima gydyti su risperidone, olanzapine, sertindole. SSRI vaistai irgi gali būti naudojami bandant sumažinti maniją, apsėdimą, depresiją, bet SSRI naudojimas be antipsichozinių vaistų galį paaštrinti sutrikimą. Medikamentinis gydymas reikalingas, kai yra išreikšta suvokimo ir mąstymo patologija, dažniausiai neuroleptikai. Šiaip gydymas simptominis, rekomenduotina psichoterapija bei psichosocialinės reabilitacijos metodai.
Pailiai

Aplinkinės gyvenvietės

JuodinkiaiDaušiškiai – 1 km
ŠIAULIAI – 6,5 km
Sauginiai – 3,5 km
Beržynė – 0,9 km
Aukštelkė – 2,8 km
Algis Strelčiūnas

Biografija

Baigė Vilniaus 34-ąją vidurinę mokyklą. 1975–1979 m. mokėsi Vilniaus politechnikume, įgijo autotransporto eksploatacijos specialybę. Po tarnybos armijoje 1981 m. įstojo į Vilniaus inžinerinio statybos instituto Mechaninės technologijos fakultetą. Mokėsi ir dirbo mechaniku Vilniaus autotransporto įmonėje Nr. 1. 1987 m. baigė institutą, automobilių ir autoūkio inžinierius – mechanikas.
1981–1985 m. Vilniaus autotransporto įmonės mechanikas. 1985–1990 m. Vilniaus miesto butų ūkio meistras, butų ūkio tarnybos viršininkas. 1990–1992 m. Vilniaus miesto Pašilaičių seniūnijos seniūno pavaduotojas. 1992–2011 m. Vilniaus miesto Lazdynų seniūnijos seniūnas. 2012 m. UAB „Fabeta“ vyriausiasis viešųjų ryšių specialistas.
Nuo 2012 m. Seimo narys.
2011–2012 m. Vilniaus miesto savivaldybės tarybos narys. 
Vienas iš Lietuvos savivaldybių seniūnų asociacijos steigimo iniciatorių, nuo 2001 m. šios asociacijos vicepirmininkas, nuo 2005 m. asociacijos pirmininkas.
Prasidėjus Atgimimui aktyviai įsitraukė į Sąjūdžio veiklą, su bendraminčiais įkūrė Sąjūdžio grupę, tapo jos įgaliotiniu. Nuo 1995 m. Tėvynės sąjungos narys, Lazdynų skyriaus grupės seniūnas. Vilniaus miesto Raudonojo Kryžiaus valdybos narys, bendruomenių steigimo pradininkas. Jo iniciatyva įsteigta visuomeninė taryba prie seniūnijos, įkurta bendruomenė, leidžianti laikraštį „Lazdynų žiedas“. 
Žmona Regina. Vaikai Gediminas ir Agnė.
Bobrynecas

Istorija

Bobrynecas šaltiniuose minimas nuo 1767 m. Suteiktas miesto statusas 1828 m.
Plebsas

Plebsas (lot. plebs, liaudis) – senovės Romos nekilmingų, patricijų privilegijų neturinčių piliečių klasė, didžioji gyventojų dalis. Plebsui priklausantis asmuo vadinamas plebėjumi (lot. plebeius). Šiuo metu terminas daugiausiai naudojamas apibūdinti žemesnės ar žemiausios turtinės klasės, neturtingus gyventojus, tačiau senovės Romos laikais plebėjai galėjo būti ir turtingi bei įtakingi, tiesiog nekilmingi ir nepriklausantys patricijų klasei.

Istorija

Plebėjų atsiradimo aplinkybės ir tikslus laikotarpis nėra žinomas. Romos Karalystės laikais visuomenės susiskirstymas į plebėjus ir patricijus dar nebuvo ryškus. Pirmųjų karalių valdymo metu visi Romos piliečiai buvo vadinami patricijais. Romėnams nukariavus lotynus, daug jų apsigyveno Romoje. Manoma, kad lotynai ir buvo pirmieji plebėjai – Romos gyventojai ir piliečiai, tačiau turintys ribotas teises (negalėjo gauti jokių aukštesnių religinių ar politinių pareigų, naudotis visuomeninėmis žemėmis). Dvylikos lentelių įstatymai uždraudė vedybas tarp patricijų ir plebėjų, nors 445 m. pr. m. e. jos buvo įteisintos Lex Canuleia įstatymu. Tačiau turtingesni plebėjai galėjo tarnauti armijoje ir iškilti iki karinių tribūnų.
287 m. pr. m. e. beveik du šimtmečius trukusi plebėjų ir patricijų kova pasibaigė formaliu lygių teisių plebėjams suteikimu. Plebėjai turėjo savo organizacijas (plebėjų taryba) ir savo atstovus valdžioje (plebėjų tribūnas, plebėjų edilas). Plebėjų tribūnas senate net turėjo veto teisę. Galingiausias neformalus plebėjų ginklas kovoje dėl teisių buvo vadinamas secessio plebis – tiesiog masinis išvykimas iš Romos, paliekant patricijus tvarkytis vienus. Kadangi plebėjai sudarė miesto daugumą, nuo jų priklausė aprūpinimas maistu bei kitais resursais, likti be jų aukštuomenės mažuma negalėjo. Sulyginus teises, plebėjaus terminas reiškė jau pilnateisį, tačiau tik nekilmingą Romos pilietį.
Dar vėliau turtingesni plebėjai tapdavo senatoriais, pasiekdavo didelės politinės įtakos, padarydavo karjerą. Įtakingiausieji plebėjai susiliejo su patricijais ir sudarė naują privilegijuotą uždarą visuomenės grupę – nobilitetą. Bent vienas edilų teisiškai privalėjo būti renkamas iš plebėjų tarpo. Nuo pirmojo amžiaus prieš mūsų erą, didelė senato dalis jau buvo tik plebėjų kilmės, ir vėliau pamažu išmirštant senoms, kilmingoms šeimoms plebėjų politiniame gyvenime vis daugėjo.
Sui dinastija

Politika ir karinė ekspansija

Po kelis amžius trukusio susiskaldymo Kinija buvo suvienyta, nes vėl grėsė barbarų antpuoliai, buvo nemažų ekonominių problemų. Sui sugebėjo vėl sujungti Pietų ir Šiaurės Kiniją. Tam ypač pasitarnavo Didžiojo kanalo statybos ir 587–608 m. sukurtas laivybos kelių tinklas. Didysis kanalas – didžiausias senovinis kanalas pasaulyje – sujungė Pekiną su Hangdžou. Jo dėka intensyvėjo prekyba tarp Šiaurės ir Pietų, buvo paprasčiau permesti karines pajėgas, iškilus grėsmei.
Taip pat Sui dinastijos valdymo metais toliau buvo statoma Didžioji kinų siena, atstatomi sugriauti miestai ir statomi nauji. Apie 600 m. smarkiai perstatyti Čanganis ir Luojangas.
Sui dinastija prasidėjo su imperatoriumi Vendi. Jis vedė šiaurės Džou imperijos valdovo dukrą, jėga paėmė valdžią ir pasiskelbė imperatoriumi. Vendi užsitikrino klajoklių paramą, pripažinęs jų titulus, tačiau prarado konfucianistų intelektualų pasitikėjimą. Padedamas klajoklių, Vendi išplėtė šiaurinę imperiją.
Vendi sūnus Jangdi vaizduojamas kaip neigiamas istorinis personažas. Manoma, kad jis galėjo nužudyti savo tėvą. Jis toliau plėtė imperijos valdas, tačiau užuot toliau rėmęsis klajokliais, vėl iškėlė konfucianistinį išsilavinimą bei egzaminų sistemą, orientuotą į biurokratus. Šitaip jis neteko klajoklių paramos. Jangdi pradėjo Didžiojo kanalo, kitas grandiozines statybas. Išlaidaudamas jis nusilpnino šalį. Be to, nepasisekė jo žygiai į Korėją (žr. žemiau), į Kiniją veržėsi turkai klajokliai, nuolat kildavo sukilimai. Galiausiai Jangdi prarado pavaldinių pasitikėjimą ir jį nužudė jo paties ministrai.
Imperatoriumi buvo paskelbtas Jangdi vaikaitis Gongdi, tačiau jis tebuvo regento Li Juan (Li Juan) marionetė. Li Juan po metų sukilo, užėmė Luojaną ir įkūrė Tang Dinastiją.

Karai su Korėja

Viena iš svarbiausių Sui dinastijos žlugimo priežasčių buvo žygiai į Korėjos pusiasalį, t. y. vienos iš Trijų Korėjos karalysčių Goguryeo puolimai. Tai buvo dideli ir brangūs karai: yra žinoma, kad viename jų dalyvavo 1,15 milijono pėstininkų, 50 000 raitelių, 3000 karo laivų ir kt.
Visos keturios kampanijos pasibaigė nesėkme. Karių sugrįždavo net mažiau nei pusė procento išžygiavusiųjų. Dalyvavę vasaros žygiuose grįždavo po kelerių metų, jeigu sugebėdavo išgyventi atšiaurią žiemą. Dėl priešo taktikos nemažai žūdavo nuo šalčio ir bado. Nemažai žalos pridarė korėjiečių lankininkai.
Lee Young-Ho

Lee Young-Ho (이영호, g. 1992 m.), plačiau žinomas pseudonimu Flash – profesionalus StarCraft: BroodWar ir StarCraft 2 žaidėjas iš Pietų Korėjos, žaidžiantis „KT Rolster“ komandoje teranų rase. Nuo 2012 m. vasario iki liepos jis užėmė pirmąją vietą pagal KeSPA reitingą ir pirmąją vietą pagal ELO reitingą.
Pirmą sykį OSL lygą Flash laimėjo būdamas penkiolikos metų ir tapo jauniausiu Korėjos BroodWar čempionu, šis rekordas niekada nebuvo pagerintas. Taip pat jam priklauso aukščiausio visų laikų KeSPA reitingo rekordas: 4292,5 taškai (2010 m. rugsėjis). Per savo karjerą Flash yra sužaidęs virš 600 oficialių žaidimų ir jo pergalių – pralaimėjimų santykis yra 444:171 (72,20%), tai yra šiuo metu geriausią pergalių-pralaimėjimų santykį turintis žaidėjas, ir tik vienas iš dviejų žaidėjų, per visą karjerą laimėjusių daugiau kaip du trečdalius žaistų žaidimų (kitas – Lee Jae-Dong (Jaedong). Vienas iš keturių žaidėjų, kurie yra gavę „Auksinės pelės“ apdovanojimą už tris kartus tapimą OSL lygos čempionu. Taip pat ir tris kartus MSL lygos čempionas, tame tarpe du syk iš eilės. Tris kartus iš eilės išrinktas geriausiu metų žaidėju – teranu, sykį geriausiu metų žaidėju apskritai. Vienas iš dviejų žaidėjų, kuriam pavykę tą patį sezoną laimėti išsyk abi pagrindines Pietų Korėjos BroodWar lygas – OSL ir MSL (kitas – Lee Yun-Yeol (NaDa). 2010 m. tapo World Cyber Games pasaulio čempionu.
Flash yra antras pasaulyje elektroninio sporto žaidėjas po Johnathan Wendel (Fatal1ty) pagal bendrą turnyruose laimėtą pinigų sumą (virš 454,5 tūkst. JAV dolerių), ir pirmas pasaulyje skaičiuojant tik kokio nors vieno žaidimo turnyruose laimėtus pinigus (jo atveju – StarCraft Broodwar).
Iki pat BroodWar karjeros pabaigos buvo laikomas vienu iš geriausių ar pačiu geriausiu žaidėju. Pietų Korėjoje pasibaigus BroodWar varžyboms, pradėjo profesionalią StarCraft 2 karjerą. StarCraft 2 yra užėmęs antrąją vietą Major League Gaming turnyre.
Nahualis

Nahualis, Nagualis (isp. Nahual, Nagual) – dvasia globėja Mezoamerikos tikėjimuose. Tai teriomorfinis angelas-sargas, pasireiškiantis gyvūno (jaguaro, kojoto, erelio ar kt.) pavidalu.
Pavadinimas nahual kilo iš nahuatlių kalbos ir reiškia magijos praktikuotoją. Pagal žmogaus gimimo datą nustatoma, koks gyvūnas bus jo nahualis. Nahuatlių žodis Tonal žymi dieną ir su ja asocijuotą gyvūną. Gimę po jaguaro ženklu buvo laikomi turintys ypatingų magiškų galių. Nahualizmo globėju laikytas dievas Teskatlipoka. Tikėjimas nahualiu buvo būdingas ne tik actekams, bet ir kitoms Mezoamerikos tautoms.
Dėl krikščionybės įtakos dabar Meksikoje nahualiu laikoma piktoji dvasia, raganius, sugebantis naktį pasiversti gyvūnu (pelėda, šikšnosparniu, kalakutu) ir daryti bloga nekaltiems žmonėms (gerti jų kraują, vogti turtą, nešti ligas). Chakatekų tikėjimu nahualiai baudžia tuos, kurie giminiuojasi su metisais ar baltaisiais.
Karloso Kastanedos knygose Don Chuanas nahualiu įvardina begalinę ir nesuvokiamą transcendentinę realybę.
Lukštai

Istorija

Lukštuose rastas akmeninis gludintas kirvis keturkampe pentimi (saugomas Rokiškio muziejuje).
1860 m. Lukštų palivarkas priklausė Rokiškio dvarui. LTSR metais – kolūkio centrinė gyvenvietė. Veikė ryšių skyrius, felčerių ir akušerių punktas, aštuonmetė mokykla, biblioteka.
1972 m. prie Lukštų prijungtas Šilynės kaimas, Vincentavos ir Pramislavos viensėdžiai.
Aldona Vaišvilienė

Biografija

1948 m. baigė Pasvalio gimnaziją. Nuo 1952 m. gyveno Šiauliuose, nuo 1953 m. Šiaulių viešosios bibliotekos (dabar Šiaulių Povilo Višinskio viešoji biblioteka) bibliotekininkė. Dirbdama studijavo bibliotekininkystę Vilniaus universitete. Baigė 1960 m., 1960-1984 m. Muzikinės literatūros skyriaus vedėja. Vedė muzikos pamokėles jaunimui, vadovavo Kultūros liaudies universiteto muzikos fakultetui.
Laivalaikiu mezgė, kūrė gobelenus, kilimus. Surengė keletą autorinių rankdarbių parodų, dalyvavo Šiaulių krašto tautodailininkų parodose. Nuo 1966 m. Lietuvos tautodailininkų sąjungos narė.  Tarp kitų darbų – Šiaulių Romuvos pagrindinės mokyklos vėliava.
Liukonių dvaras

Istorija

1778 m. kunigaikštis S. Kosakovskis Liukonyse pasistatė rūmus. XIX a. pradžioje šiuose rūmuose savininkas buvo įkūręs senienų muziejų. 1859 m. rūmai sudegė, o išlikę muziejaus eksponatai buvo atiduoti Vilniaus laikinajai archeologijos komisijai.
Liukonių dvaras nuo XVIII a. antrosios pusės iki XX a. pradžios buvo Kosakovskių giminės nuosavybė. 1779 m. dvarą pirko LDK karinis ir politinis veikėjas Simonas Kosakovskis (1741-1794). Jam mirus, dvarą perėmė sūnėnas, taip pat generolas Juozapas Antanas Kosakovskis (1772-1842). Jis buvo Prancūzijos armijos generolas bei Napoleono adjutantas. Paskutinis asmuo Fontenblo paspaudęs ranką nuvainikuotam Prancūzijos imperatoriui prieš šiam išvykstant į tremtį. Napoleonas dovanojo generolui savo mundurą, kuris iki XIX a. pab. saugotas Liukonių dvare, o vėliau pervežtas į Vaitkuškio dvarą, kur Didžiojo karo metu, dingo. Generolas J. A. Kosakovskis mirė šiame dvare ir buvo palaidotas Jonavos Šv. Jokūbo bažnyčios rūsyje).
Viena iš svarbiausių dvaro vietų buvo paminklas arkliui (generolo kovos žirgui), ten buvo išvardinti ir mūšiai, kuriuose jis dalyvavo.
Tikėjimas iš troškimo

Tikėjimas iš troškimo arba Tikėjimas iš didelio noro, plačiau žinomas anglišku Wishful thinking terminu – kažkokio teiginio laikymas teisingu vien todėl, kad norėtųsi, jog jis būtų teisingas. Toks tikėjimas ignoruoja racionalumą ir teiginio įrodymus ar jų nebuvimą.
Psichologiniai tyrimai atskleidė, kad iš dviejų visais kitais požiūriais vienodai pagrįstų (ar nepagrįstų) idėjų žmonės labiau linkę teisingu laikyti tą, kuri duotų geresnius rezultatus.
Tokio tikėjimo pavyzdžiu laikoma ir garsioji Barbarosos operacija – Hitlerio planas įsiveržimui į Rusiją.
Ivanas Kramskojus

Ivanas Nikolajevičius Kramskojus (rus. Иван Николаевич Крамской, 1837 – 1887) – rusų tapytojas, portretistas, menotyrininkas. Nuo 1857 iki 1863 m. studijavo Peterburgo meno akademijoje. Buvo Kilnojamųjų dailės parodų draugijos lyderis (1860-1880 m).
Mon Doras

Mon Doras (pranc. Monts Dore) – vulkaninių kūgių grupė Centriniame masyve, Prancūzijoje (Overnės regionas, Piui de Domo dep.). Aukštis iki 1886 m, Piui de Sansi k. (aukščiausia viso masyvo vieta). Vyrauja kalnų pievos, miškai, krūmynai. Tai populiarus turistinis regionas, pasižymintis puikiais kraštovaizdžiais, ežerais, terminėmis versmėmis, senovinėmis bažnyčiomis.
Subtilusis kūnas

Subtilusis kūnas (skr. सूक्ष्मशरीर = sūkṣmaśarīra-; tibet. འཇའ་ལུས་  = traway-lu – „vaivorykštinis kūnas“; skr. वज्रदेह = vajradeha – „deimantinis kūnas“) – indiškoje tradicijoje (tantriniame budizme, tantriniame hinduizme) neapčiuopiamas, neišreikštas kūnas. Anksčiausiai minimas Taitiryja Upanišadoje (500–400 m. pr. m. e.). Vedantoje buvo išplėtota penkių apdangalų (košų), gaubiančių atmaną, teorija. Laikoma kliuviniu siekiant mokšos. Advaita vedantos pasekėjai nematė juose prasmės. Tantrizme, hatha jogoje nurodomos čakros, nadžiai – pastarojo kūno energetiniai centrai bei kanalai.
Hatha jogoje metodais siekiama išskaistinti ir suvienyti subtiliajame kūne simboliškai įsivaizduojamas Saulės (Ha) ir Mėnulio (Tha) gyvybinės jėgos (pranos) sroves, pažadinti nesąmoningą subtiliąją energiją (kundalini) ir suvokti sąmoningą galią (čitšakti), kuri mirtingą kūną perkeičia į dieviškąjį (divjadeha) ar deimantinį (vadžradeha) kūną, nepavaldų gamtos dėsniams.
Llandrindod Wells AFC

Istorija

Klubas įkurtas 1883 m. Žaidė regioninėse pirmenybėse. Kelis sezonus buvo pakilęs į Cymru Alliance, žaidė antros pakopos čempionate, bet jame neįsitvirtino.
Komanda iškrito į žemesnį divizioną.
HV016

HV016 yra Norvegijos Vietinės Apsaugos/Antiteroristinis junginys. Jis veikia visoje Norvegijos teritorijoje. Padaliniai yra Osle, Stavangeryje, Bergene ir Trondheime. HV-016 pagrindinė užduotis yra gyvybiškai svarbių objektų personalo apsauga ir karo atveju kariniai veiksmai miestų teritorijose.
Rytų Azija

Regiono apibrėžimai

Regiono apibrėžimai ir teritorijos skiriasi, priklausomai nuo to, kuriuo aspektu jis bus apibrėžiamas. Egzistuoja keletas variantų.

Regiono svarba

Regionas – vienas tankiausiai gyvenamų pasaulyje, įgaunantis vis didesnę ekonominę ir politinę galią. Jo reikšmė auga taip, kad imama kalbėti apie XXI a kaip apie „Azijos amžių“, kur šio regiono šalys turėtų vyrauti pasaulyje.
Sujakas

Istorija

Pradėjo kurtis 1787 m. gubernatoriui Fransua de Sujakui salos pietuose įkūrus uostą (jis pavadintas įkūrėjo garbei). Valdant anglams pro uostą intensyviai eksportuotas cukrus, tačiau 1877 m. saloje nutiesus geležinkelius Sujako uosto reikšmė sumenko.
Šėtono bažnyčia

Šėtono bažnyčia (angl. The Church of Satan) – šėtono kulto bažnyčia, įkurta San Franciske 1966 m. balandžio 30 d., per Valpurgijos naktį. Jos įkūrėjas – „Šėtono biblijos“ autorius Anton Szandor LaVey.
Andžejus Vapovskis

Biografija

Lenkijos bajorų Vapovskių giminės atstovas, herbo „Nieczuja“ savininkas. Peremyšlio kašteliono Stanislavo Vapovskio sūnus.
Vapovico dvaro paveldimas valdytojas.
1565 metais vedė Kateriną Macejevską (1530–1604), Karūnos dvaro maršalkos ir Zavuichvosto seniūno Stanislavo Macejevskio dukterį, nuo santuokos su kuria turėjo sūnų Janą-Stanislavą (?–1632).
1574 metų vasarį Prancūzijos princo Henriko Valua karūnacijos iškilmių metu Peremyšlio kaštelionas Andžejus Vapovskis buvo užmuštas Samuilo Zborovskio. Įpykęs Samuilas Zborovskis antspaudu smogė per galvą. Andžejaus Vapovskio žudikas buvo nuteistas amžinu ištrėmimu iš Lenkijos.
Mūrinės Vokės kartono fabrikas

Istorija

1887 m. Mūrinės Vokės savininkas J. Tiškevičius dvaro malūną prie Vokės upės perdarė į popieriaus fabriką. 1912 m. J. Tiškevičius fabrikui modernizuoti pakvietė inžinierių mechaniką, hidrotechniką Grigą Kurecą, dirbusį Kapėnuose. G. Kurecas įrengė šešių metrų aukščio betoninę užtvanką, pastatė mūrinius pastatus, naujus fabriko įrengimus. Gretima gyvenvietė ir pati įmonė imtos vadinti Mūrine Voke. Po rekonstrukcijos G. Kurecas tapo Mūrinės Vokės valdytoju, vėliau – nuomininku. 1923 m. G. Kurecas Grigiškėse (vietovė pavadinimą gavo nuo inžinieriaus vardo) įkūrė didesnį Grigo Kureco kartono fabriką. Mūrinės Vokės fabrikas veikė iki 1964 m.