Petraičių šeimoje

Istorija

Pasak serialo autorės ir režisierės Galinos Dauguvietytės, idėja kurti „Petraičių šeimą“ gimė klausantis Lenkijos radijo. Šio radijo eteryje tuo metu, XX a. viduryje, transliuota Lenkijoje populiari laida „Kuznecovų šeima“. Viešėdama tuometiniame Leningrade G. Dauguvietytė atsitiktinai vienoje studijoje aptiko neįgyvendintą serialo scenarijų. Leningradiečiai taip pat bandė sukurti kažką panašaus į „Kuznecovų šeimą“. Grįžusi į Vilnių G. Dauguvietytė nusprendė imtis darbo ir kurti naują serialą. Iš pradžių istorijos apie Petraičių šeimą buvo tik G. Dauguvietytės kurtos laidos „Kultūra ir buitis“ dalis. Pirmasis Petraičių šeimos pasirodymas eteryje truko 10 minučių. Kitą kartą jie užėmė 15 minučių, dar vėliau 20, 30, 40 minučių eterio. Galiausiai serialas „Petraičių šeimoje“ tapo valandos trukmės serialu ir atsiskyrė nuo laidos „Kultūra ir buitis“.

Kūrybinis procesas

Serialas buvo rodomas tiesiogiai kiekvieno mėnesio paskutinį sekmadienį. Tais laikais televizija tiesioginių transliacijų įrašų nedarydavo, todėl neišliko nė vienos „Petraičių šeimoje“ serijos, išskyrus keletą, nufilmuotų tiesiai iš televizoriaus ekrano. Tai buvo tarsi televizijos teatras, kuriame buvo vaidinama tiesiogiai. Tam tikslui televizijos studijoje buvo įrengtas „Petraičių 3 kambarių butas“. Filmavimo metu operatoriams teko kiek įmanoma tyliai, be triukšmo, stumdyti kameras iš kambario į kambarį, o masyvius mikrofonus kabinti virš aktorių galvų taip, kad jie nepakliūtų į kadrą (deja, kartais to nepavykdavo išvengti). Intarpai su scenomis iš miesto ir kitais vaizdais buvo nufilmuojami iš anksto, jie buvo komediniai, be teksto, su lydinčia muzika kaip Čarlio Čaplino filmuose. Vaidinimų generalinė repeticija buvo daroma iš ryto, kartu aptariant bei pataisant aktorių darbą, dialogus, scenarijaus detales, neišvengiant ir improvizacijų. Masinių scenų aktoriais buvo imami tos pačios televizijos darbuotojai: rūbininkai, butaforininkai, siuvėjai ir kt. Tiesioginės transliacijos vykdavo 9-10 valandą vakaro.

Sėkmė

Serialas buvo populiariausia televizijos laida Lietuvoje. Populiarumą lėmė profesionali aktorių vaidyba ir siužeto aštrumas, kuriant tikrovės ir išmonės ryšį eilinės Petraičių šeimos gyvenimo kronikose. Sėkmę įtakojo ir gerai parinkti personažai, pvz., rašantis beprasmę disertaciją mokslininkas Pranas įkūnijo atotrūkį tarp „popierinio“ mokslo ir jo praktinės naudos, o manieringa „smetoniška“ ponia Julija – perdėtą miesčioniškumą ir pan. Iš kitos pusės, kai kas perdėtai matė aktorių populiarumą ir jų tariamą piktnaudžiavimą tokia padėtimi (jiems buvo atviros visos durys, prieinami tarybinių laikų „deficitai“).
Gerų atsiliepimų netrūko tiek vietinėje spaudoje, tiek užsienyje: iš Čekoslovakijos, Lenkijos, Maskvos   žurnalistai važiavo aprašyti serialo „Petraičių šeimoje“ fenomeno. Daugelis stebėjosi, kaip cenzūra leido rodyti tokius dalykus, kaip tuometiniame visuomenės gyvenime klestėjusios vagystės, kyšiai. Pasirodo, buvo paprasta – serialas patiko tuomečiam Lietuvos komunistų partijos vadovui Antanui Sniečkui, apie tai jis yra pats rašęs Maskvos spaudoje.
1971 m. serialo scenarijaus autoriai režisierė Galina Dauguvietytė ir žurnalistas Kazys Bagdonavičius gavo TSRS Žurnalistų sąjungos premiją už TV pjesių ciklą „Petraičių šeimoje“.