Elbingo kanalas

Elbingo kanalas (lenk. Kanał Elbląski, vok. Oberländischer Kanal) – laivybai pritaikytas kanalas Varmijos-Mozūrų vaivadijoje Lenkijoje. 1978 m. kanalo atkarpa buvo pripažintas technikos paminklu, tuo tarpu nuo 2011 m. sausio 14 d. Lenkijos prezidento įsakymu visas Elbingo kanalas – Lenkijos istorijos paminklas. 2007 m. buvo pripažintas vienu iš Septynių Lenkijos stebuklų.

Istorija

XIX a. Mozūrų teritorijoje pradėjo greitai vystytis smulkioji pramonė. Pasaulyje išpopuliarėjo iš Tabužo kraštų gabenama pušis, tinkanti laivų stiebams gaminti, todėl ypatingai vertinama tarp valčių ir laivų gamintojų. Pramonės plėtrai buvo reikalinga patikimas kelias, sujungiantis Prūsiją su Baltijos jūra.

Kanalo statybos koncepcija

Jau anksčiau laivybai buvo pritaikytas netoli Elbingo esantis seklus Drūso ežeras, kuris buvo pagilintas 20 m pločio vandens kelias. Tuo keliu ėjo trasa, besijungianti su Elbingo uostu ir toliau su Baltijos jūra. Taip gimė idėja sujungti ežerus, esančius tarp Vyslos ir Paslenkos. Per daug metų niekas nesugebėjo sugalvoti, kokiu būdu galima būtų įveikti 99 m vandens lygių skirtumą tarp Drūso ir Pinievo ežerų. 10 km trasai įveikti reikėtų pastatyti mažiausiai 30 šliuzų.

Statybos

Kanalas buvo pradėtas projektuoti jau 1837 m., tuo tarpu statybos prasidėjo 1844 m. spalio 18 d. Keturios pirmosios sausos rampos Bučyniece, Kontuose, Olesnicoje ir Jelenieje pradėjo veikti 1860 m. Kanalą suprojektavo ir jo statybas realizavo Georg Jacob Steenke, priėmęs karaliaus Frydricho Vilhelmo II, norinčio sujungti vandens keliais Rytų Prūsiją ir Baltijos jūrą, užsakymą.
Hidrotechninių darbų metu buvo sulyginami vandens lygiai įvairiuose vandens telkiniuose. Trasoje Milomlynas-Bučyniecas vandens lygis buvo sumažintas iki Jeziorako ežero vandens lygio (99,5 m virš jūros lygio). Dėl tokių veiksmų kai kuriuose ežeruose vandens lygis sumažėjo net 5 m (pav., Pinievo ir Sambrudo ežeruose).
Ežere Karnickie (97,5 m. v.j.l.) buvo pastatytos dvi užtvankos, tarp kurių buvo įleisti kanalo vandenys, bei akvedukas virš ežero vandens paviršiaus.
Pirmasis laivas kanalu perplaukė 1860 m. rugpjūčio 31 d. (atkarpa tarp Ostrudos ir Milomlyno). Tačiau darbai tuo metu dar nebuvo užbaigti – juo pradėta naudotis tik po metų, 1861 m. spalio 28 d. Vėlyvuoju rudeniu kanalu praplaukė nedaug laivų. Oficialiai eksploatacijai jis buvo atiduotas 1862 m. pavasarį.
1872–1876 m. Ostrudos-Milomlyno atkarpoje buvo pastatyti trys šliuzai: Milomlyne, Zielonoje ir Mala Rusėje. Paskutinę rampą Calunuose (esančią arčiausiai Drūso ežero) pastatė 1874–1881 m. Ji pakeitė šioje vietoje buvusius šliuzus.
Paskutinė 16,8 km kanalo atkarpa – iš Ostrudos į Stare Jablonki (arba iki Staškovo), per Puzų ežerą buvo atiduota eksploatacijai tik 1873 m. Gamtos apsaugos užtikrinimui šia atkarpa gali plaukti tik baidarės ir nedideli buriniai laivai.
Kanalo statyba kainavo 10% daugiau, nei Paryžiaus Eifelio bokšto statybos. Investuoto kapitalo vertė atitinka 77 t aukso kainai.

Kanalo ekonominė svarba

XIX a. kanalas, ypač 1844–1860 m., vaidino svarbų ekonominį vaidmenį kaip komunikacinis maršrutas, jungiantis Ostrudos ir Ylavos ežerų teritorijas su Gdansko ir Elbingo uostais, į kuriuos dažniausiai buvo transportuojami žemės ūkio produktai (dažniausiai grūdai) ir mediena. Šis vandens kelias turėjo mažesnę reikšmę pramoninių prekių transportavimui. Geležinkelių transporto plėtra (ypač po 1987 m., kai buvo patiestas geležinkelis maršrutu Poznanė-Torūnė-Olštynas-Įsrutis) ir kiek vėliau automobilių transporto plėtra prisidėjo prie krovinių gabenimo kanalu sumažinimo. Jau 30-tais XX a. metais Elbingo kanalas naudojamas tik turistiniais tikslais.
Pirmą kartą turistai šiuo kanalu plaukė 1912 m. motorine valtimi Seerose (Jūros rožė), priklausančia laivybos bendrovei Schiffs-Reederei Adolf Tetzlaff. Tais pačiais metais pradėtas naudoti laivas Herta. 1925 m. turistams buvo pradėtas naudoti laivas Heini, po dvejų metų – Konrad. Tais pačiais, 1927 m., vasaros sezonu pradėti reguliarūs turistiniai reisai kanalu.
Po II pasaulinio karo Adolfo Tetzlaffo ir vyriausybės įgalioto Zygmunto Mianovičiaus pastangomis visi kanalo įrenginiai vėl buvo vėl paleisti į darbą, todėl buvo galima atnaujinti reguliarius turistinius sezonus. Iš pradžių armatoriumi buvo Gdansko laivyba, vėliau, 70-tųjų viduryje, kanalo laivus perėmė Mozūrų laivyba su būstine Gižycke. Nuo 1992 m. armatoriumi buvo Miesto transporto įmonė Ostrudoje. 1999 m. buvo nupirktas aštuntas laivas – „Ostruda“ (65 vietos; kiti laivai buvo pastatyti dar 60-aisiais metais: „Kormoran“, „Birkut“, „Marabut“, „Pingwin“, „Łabędź“; mažesni laivai tai „Żuraw“, 35 asm. ir „Perkoz“, 12 asm.). Kiekvienais metais šie laivai perveža apie 50 tūkst. keleivių.
Šiuo metu keleiviniais laivais galima plaukti tarp Elbingo ir Ostrudos, taip pat tarp Ostrudos bei Milomlyno. Kartais yra organizuojami užsakomieji reisai Milomlyno-Ylavos atkarpoje.

Kanalo atnaujinimas

Nuo 2011 m. rugpjūčio mėn. iki 2014 m. gruodžio mėn. yra vykdomas visiškas kanalo atnaujinimas. Yra keičiami rampų mechanizmai, sutvirtinami krantai, šalinamas dumblas. Plaukiojimas laivais dviems sezonams buvo uždarytas 2012 m. vasaros sezono pabaigoje. Atnaujinimas, kurio vertė siekia apie 95 mln zł, dalinai finansuojamas ES lėšomis.