google/wiki40b huggingface dataset:
Pietų parkas

Pietų Parkas (angl. South Park) – JAV televizijos animacinis serialas, kurį kuria Matt Stone ir Trey Parker. Autoriai taip pat ir įgarsina pagrindinius veikėjus. Serialas platinamas ir transliuojamas Comedy Central televizijos nuo 1997 metų. Jis pasakoja apie pradinės mokyklos mokinių nuotykius Pietų Parko miestelyje, Kolorado valstijoje JAV. Piešiamas specialiai primityvokai, tačiau sulaukė žiūrovų dėmesio dėl juodojo humoro, parodijų ir nusistovėjusių vertybių laužymo. Pietų parkas yra trečiasis ilgiausiai transliuojamas suaugusiųjų animacinis serialas po Simpsonų (The Simpsons) ir Karaliaus Hilo (King of the Hill). Lietuvos žiūrovams šis serialas rodytas TV6 kanalu.

Istorija

Pietų parko istorija prasidėjo 1992 metais kai Kolorado Universiteto studentai sukūrė trumpą animacinį filmuką Jesus vs. Frosty (Jėzus prieš Šaltį). Gana kandus filmukas sukūrė Pietų Parko veikėjų prototipus, įskaitant veikėją panašų į Kartmaną (Cartman) tačiau filmuke vadinamą Keniu (šiuo metu rodomo personažo pilnas vardas Eric Theodore Cartman), ir neįvardintą personažą, primenantį dabartinį Kenį.
Fox televizijos kanalo prodiuseriai pamatė filmą ir pasiūlė sukurti kitą trumpą filmą, kad galėtų nusiųsti pažįstamiems kaip Kalėdų vaizdo atvirutę. Šis filmas tapo populiarus internete. Tai leido sukurti pirmą Fox serialą, vėliau Comedy Central. Premjera įvyko 1997 metų rugpjūčio 13 dieną.

Veikėjai

Stanley "Stan" Marsh  (Stenlis "Stenas" Maršas) – grupės lyderis (?), pasižymintis geru charakteriu ir blaivia mąstysena. Susijaudinęs dažnai apsivemia. Geriausias jo draugas - Kailas (Kyle). Kiekvienoje pirmųjų sezonų serijoje pasako frazę: "O Dieve, jie nužudė Kenį!
Kyle Broflovski (Kailas Broflovskis) – žydas, pasiturinčių tėvų sūnus, skeptiškas ir protingas, tačiau gana lengvai pasiduodantis svetimai įtakai. Doriausias serialo personažas, tačiau dažnai netyčia patenkantis į nemoralias situacijas.
Eric Theodore Cartman (Erikas Teodoras Kartmanas) – apkūnus, nervingas, sadistiškas ir grubus. Dažnai įžeidžia Kailą dėl jo žydiškos kilmės ir Kenį dėl asocialaus gyvenimo. Dažnai apsimeta grupės lyderiu ir svarbiu verslininku. Dėl hermafroditizmo jo motina ir tėvas yra tas pats asmuo.
Kenneth "Kenny" McCormick  (Kenetas "Kenis" Makormikas) – nepasiturinčių tėvų sūnus, visą laiką vilkintis per didelį veidą užgožiantį kombinezoną, todėl kalba beveik nesuprantamai, tačiau draugai, skirtingai nei žiūrovai, jį supranta. Miršta beveik kiekvienoje serijoje (kiekvienoje iki penkto sezono).
Leopold "Butters" Stotch (Leopoldas "Butersas" Stočas) - naivus, lengvai manipuliuojamas, tačiau tuo pačiu optimistiškas ir geranoriškas, geroje bet blogą supratimą apie auklėjimą turinčioje šeimoje užaugęs, blondinas berniukas. Lengvai paperkamas (ypač Kartmano), atlieka nesuvokiamus darbus kuriuos įkalba atlikti draugai (ypatingai Kartmanas).
Trišakių akmuo

Trišakių akmuo, dar vadinamas Batakmeniu, Čebatoriumi – mitologinis akmuo, esantis Trišakių kaime (Vabalninko sen.), Biržų rajone, apie 2 km į pietus nuo kelio  1308  Biržai–Geidžiūnai–Vabalninkas , pasukant iš Svilių. Žmogaus ūgį siekiantis riedulys stūkso miško kampo pakraštyje, supamas vešlios miško augmenijos, smarkiai apsamanojęs. Nuo šalia praeinančio gruntinio kelio jį skiria atviras dirbamas laukas (apie 150 m). Paminklą žyminčių ženklų nėra. Už 20 m į miško gilumą guli perpus mažesnis riedulys, kelios nuolaužos.
Tai istorinę ir mitologinę vertę turintis regioninės reikšmės objektas, 2007 m. įrašytas į LR Kultūros vertybių registrą (unikalus kodas 31612). Apie šį akmenį yra užrašyta kaimyninių Trišakių ir Voriškių kaimų gyventojų pasakojimų.
Jonušas Aleksandras Sanguška

Biografija

Ne kartą buvo renkamas pasiuntiniu į seimus. 1735 metais Jonušas Aleksandras Sanguška buvo paskirtas Lietuvos didžiuoju ginklininku. 1750 metais gavo Lietuvos dvaro maršalkos pareigybę.
1750 metais po tėvo, Lietuvos didžiojo maršalkos Povilo Karolio Sanguškos, mirties Jonušas paveldėjo plačią Ostrogiškių ordinaciją (24 miestai ir 600 kaimų).
Plevėsa ir girtuoklis didelę laiko dalį gyveno Dubno pilyje.
1753 metų gruodį Rusios vaivados Augusto Čartoriskio įtikinimu kunigaikštis Jonušas Aleksandras Sanguška pasirašė Kolbuševo sandorį dėl Ostrogiškių ordinacijos likvidacijos ir padalijimo. Ostrogiškių ordinacijos padalijimas privedė prie magnatiškos partijos „Familija“ sustiprėjimo. Tarp karaliaus dvaro ir magnatiškos Čartoriskių partijos prasidėjo ginkluotas konfliktas. Karūnos didysis etmonas Janas Klemensas Branickis užėmė ir išlaikė stambiausią ordinacijos pilį – Dubno. Patį Jonušą Aleksandrą Sangušką norėjo pripažinti teisme neteisėtu. Pats ordinatas Jonušas Aleksandras Sanguška formaliai išsaugojo iki gyvenimo galo teisę valdyti visas majorato žemes, bet faktiškai jo kontrolei liko tik Zaslavščina (kunigaikščių Zaslavskių valdos), kuri neįėjo į majorato sudėtį, ir Tarnovo grafystė su miestais Iziaslavliu, Slavutičiu, Tarnuvu ir Liubartuvu.
Ostrogiškių ordinacija buvo padalinta tarp Lenkijos kilmingų giminių: Potockių, Liubomirskių, Jablonovskių, Malachovskių, Časkių, Sapiegų, Šidlovskių ir Čartoriskių.
1775 metų rugsėjo 14 d. 63-metis kunigaikštis Jonušas Aleksandras Sanguška mirė Dubno pilyje. Buvo palaidotas giminės koplyčioje Iziaslavlyje.

Šeima

Kunigaikštis Jonušas Aleksandras Sanguška 1731 m. rugpjūtį vedė Konstanciją Denhofaitę (1716–1791), vienintelę Lietuvos lauko etmono Stanislovo Ernesto Denhofo ir Joanos Denhof dukterį, nuo santuokos vaikų neturėjo.

Literatūra

Вялікае княства Літоўскае: Энцыклапедыя. У 3 т. / рэд. Г. П. Пашкоў і інш. Т. 2: Кадэцкі корпус – Яцкевіч. – Мінск: Беларуская Энцыклапедыя, 2005. – 788 с.: іл. ISBN 985-11-0378-0.
Nijolė Bartkevičienė

Biografija

1976 m. baigė Vilniaus valstybinio universiteto Medicinos fakultetą.
Akmenės Pirminės sveikatos priežiūros centro Naujosios Akmenės poliklinikos, VĮ „Naujosios Akmenės ligoninė“ gydytoja. Akmenės rajono sveikatos apsaugos darbuotojų profesinės sąjungos pirmininkė.
1990 m. Lietuvos demokratinės darbo partijos, nuo 2001 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Akmenės rajono skyriaus narė. 1995-1997 m., 1997-2000 m., 2000-2003 m., 2003-2007 m., 2007–2011 m. ir nuo 2011 m. Akmenės rajono savivaldybės tarybos narė.
Vaikai Sigita, Jūratė, Algirdas, Mindaugas.
Žagariai (Seinai)

Kaimo pavadinimo kilmė

Vietinių lenkų tvirtinimu, kaimo vardas kilęs nuo smuklės, stovėjusios Galadusio ežero gale ir sudegusios per Antrojo pasaulinio karą, pavadinimo. Savininkas buvo smuklininkas Zachory ir nuo jo pavardės atsiradę Žagariai. Lietuvių nuomone, aplink kaimą plyti daugiau nei 100 ha miškų, turinčių daug žagarų, todėl ir kaimas vadinamas Žagariais.

Istorija

Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Vietovė, kurioje dabar išsidėstęs Žagarių kaimas, žinoma nuo seno: pro ją vadinamuoju Vygrių traktu, jungusiu Merkinę ir Vygrius, į medžioklę mėgdavo keliauti Lietuvos didysis kunigaikštis Vytautas. Metraščiuose kaimas pirmą kartą minimas 1556 m., priejo ėjo riba, skyrusi Merkinės ir Pšelomo girias. Eismontų šeimos valdomame Krasnagrūdos dvare Žagarių kaimo gyventojai ėjo lažą. 1880-1902 m. išleistame Lenkijos Karalystės geografiniame žodyne nurodoma, kad Berznyko valsčiui priklausančiame kaime yra 33 namai, kuriuose gyvena 284 suaugusieji gyventojai.  Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. Pagal 1921 m. lenkų valdžios atliktą gyventojų surašymą kaime gyveno 207 gyventojai, iš kurių 36 lenkai ir 171 lietuvis.
Antrojo pasaulinio karo metais dalis kaimo gyventojų buvo išvaryta į Lietuvą, o likę dirbo pas vokietį Klaprotą (vok. Klapproth). 1958 m. gegužės 1 d. įsikūrė Lenkijos visuomeninės kultūros draugijos padalinys. 1967 m. Žagariuose įsteigta Laisvanoriška ugniagesių draugija. Padedant Seinų valsčiui, buvo pastatyta gaisrinė su svetaine, kurioje būrėsi kaimo jaunimas. Tose patalpose nuo 1960 m. veikė Aradnykų bibliotekos filialas.  Buvęs Žagarių kaimo dalimi – Ragožių kaimas – prijungtas prie Gavieniškių. Iki 1976 m. liepos 1 d. kaimas priklausė Suvalkų vaivadijos Berznyko valsčiui.  1975-1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.

Mokykla

Pirmoji Žagarių mokykla slaptai veikė Spaudos draudimo metais. 1924 m. pas ūkininką Joną Antanavičių buvo įsteigta "Ryto" draugijos mokykla. Lietuviškai mokė vilnietė Jadvyga Kardauskaitė, kurė telkė kaimo jaunimą ir saviveiklai, jos pastangų dėka buvo įkurtas choras. Antanavičių mergaitei susirgus džiova, mokykla buvo perkelta į Juozo Rudžio sodybą, o 1936 m., jai sudegus, mokykla įsikūrė pas Vincą Jakubauską. 1938 m., uždarius lietuvišką mokyklą, mokytojas Velička pamokas vedė jau lenkų kalba. Per Antrojį pasaulinį karą dėstymas lietuvių kalba porai metų buvo grąžintas. Pokaryje mokykla veikė Dapkevičių sodyboje, vėl pamokos vyko lenkiškai. 1961 m. ji perkelta į naujai pastatytą Krasnagrūdos mokyklą.

Saviveikla

2001 m. kaime susikūrė jaunimo folkloro ansamblis „Jaunystė“, kuriam vadovauja Eglė Matulevičienė (Lazdijai). Ansamblis jungia dvidešimt 11-18 metų amžiaus jaunųjų žagariečių, skamba kūriniai iš žinomo dainininko Jono Jakubausko repertuaro. „Jaunystė“ 2003 metais XI Lenkijos vaikų folkloro festivalyje Baranove laimėjo II vietą.
Artūras Grebliauskas

Biografija

1990 m. baigė Vilniaus universiteto Pramonės ekonomikos fakultetą, 1991–1993 m. studijavo Vytauto Didžiojo universiteto Ekonomikos ir vadybos fakultete. 1997 m. socialinių mokslų daktaras.
1990–1994 m. dirbo bendrovėje „Achema“, 1995–1996 m. Vakarų banko Jonavos skyriuje. 1996–1997 m. Lietuvos taupomojo banko Kauno rajono filialo Įmonių ir organizacijų aptarnavimo skyriaus viršininkas, 1997–1998 m. Vilniaus banko Kauno filialo vadybininkas, 1998–2003 m. Lietuvos Respublikos Prezidento referentas ekonomikai, patarėjas investicijų klausimais. Nuo 2000 m. Vytauto Didžiojo universiteto, nuo 2005 m. ir ISM Vadybos ir ekonomikos universiteto dėstytojas, 2005–2007 m. bakalauro studijų dekanas; nuo 2008 m. profesorius. 2003 m. bendrovės „Klaipėdos mediena“ ekonomikos direktorius. 2005–2008 m. Seimo pirmininko patarėjas ekonomikos klausimais. Paskelbė apie 16 mokslinių straipsnių. Šiuo metu dėsto Vilniaus Gedimino technikos universitete.
Naujienos (Jonava)

Istorija

Iki 1992 m. vadinosi „Chemikas“, iki 1988 m. ėjo kaip Jonavos gamybinio susivienijimo „Azotas“ savaitraštis, iki 1993 m. – valstybinės įmonės „Azotas“ laikraštis. Nuo 1993 m. buvo leidžiamas savaitinis imonės laikraštis „Azoto naujienos“, nuo 1994 m. – „Achemos žinios“.
Nuo 1992 m. leistas du kartus per savaitę, nuo 1995 m. – 3 kartus per savaitę. Tiražas 1973 m. – 1000 egz., 1990 m. – 1500 egz., 1997 m. – 3900 egz.,  2009 m. – 3100 egzempliorių (rudenį).
Regiono laikraštį „Naujienos" leidžianti UAB „Naujienų redakcija“ priklausė žiniasklaidos bendrovių grupei „Balto media“ (gen. dir. Rimantas Šimkus). Holdingą sudarė Radiocentro" stočių grupė, nacionalinis dienraštis „Lietuvos žinios", „Titnago“ ir „Aušros" spaustuvės. Holdingą valdė koncernas „Achemos grupė" (steigėjas - Bronislovas Lubys).

Laikraštis

Laikraščio rubrikos – „Aktualijos ir komentarai“, „Miestas“, „Kaimas“, „Mūsų sveikata“, „Jonavos garbės alėja“, „Mozaika“, „Televizija“, „Skelbimai“, „Reklama“, „Iš arčiau“ ir kt. Skaitytojų skaičius – apie 5500.
Merkurijus (prekybos centras)

Istorija

1866 m. šioje vietoje mūrinį dviaukštį namą pasistatė Kauno gildijos pirklys Zelmanas Šternas. Vėliau jį įsigijo miestietis Ekelis Frankas. 1908 m. statinio savininkais tapo Dovydas ir Debora Švarcai. Jie 1909 m. savo sklypo
kampe pagal Jokūbo Ušakovo projektą pastatė dviaukštį namą, kurio pirmame aukšte įrengė kino teatrą „Triumf“. Po Pirmojo pasaulinio karo tai buvo geriausia kino salė Kaune. 1932 m. suremontuota pagal inž. Nikolajaus Mačiulskio projektą. Per Antrąjį pasaulinį karą ji buvo paversta vokiečių teatru, o po karo vėl veikė kino teatras.
1970 m. iš carinio laikotarpio likę sklypo pastatai nugriauti, o 1975 m. sukurtas universalinės parduotuvės projektas (archit. Antanas Algimantas Sprindys). 1976 m. sklype prasidėjo statybos. 1980 m. šalia atsiradusioje erdvėje įrengtas fontanas (archit. Vanda Peleckienė). Statinys užbaigtas 1983 m. Po Nepriklausomybės atgavimo įsikūrė Akcinė bendrovė „Merkurijus“ (įmonės kodas – 233683370), kuri vėliau neteko savo prekybinės ir estetinės reikšmės. 2007 m. priimtas sprendimas pastatą nugriauti. 2009 m. „univermagas" buvo išmontuotas.

Būsimasis Merkurijus

Pagal naująjį A. Kančo ir E. Miliūno studijų projektą, komplekse įsikurs prabangios parduotuvės, biurai, gyvenamieji būstai ir kelių aukštų požeminiai automobilių garažai. „Merkurijus“ atgims kaip daugiafunkcinis 28 000 m² pastatas, kurio žemesnieji aukštai bus skirti komercinei veiklai, o kiti – gyvenamiesiems apartamentams, kurie būtų orientuoti į vidutines ir aukštesnes pajamas gaunančius Kauno gyventojus. Po vienu stogu koncentruosis įvairios paklausios veiklos sritys. Taip bus siekiama pratęsti istorinį tęstinumą, išlaikant buvusį prekybos gigantą traukos centru Laisvės alėjoje. Atsižvelgiant į sudėtingą unikalios gatvės specifiką bei konkurencinę aplinką, vietinėje nekilnojamojo turto rinkoje atsiras išskirtinis objektas.
Projekto plėtotojai į naująjį kompleksą ketina investuoti apie 150 mln. litų. „Merkurijaus“ statybos darbų pabaiga suplanuota 2012 m. pabaigoje. 2011 m. pradėtose statybose buvusio „Merkurijaus“ sklypo duobę užpildė naujojo statinio pamatai bei požeminės automobilių stovėjimo aikštelės gelžbetoninės konstrukcijos. Kiti einamieji statybos darbai buvo pristabdyti.
Pušynėlis

Aplinkinės gyvenvietės

Stašėnai - 2,5 km
Paryžius - 1 km
Jonava - 4 km
Londonas - 4 km
Šveicarija - 1,1 km
Gulbiniškiai - 700 m
Dumsiškiai - 3,6 km
Lišo grafystė

Istorija

Grafystę įkūrė 1556 metais Anglijos karalienė Marija I. Regionas pavadintas airiškai per Airijos Nepriklausomybės karą.

Miestai ir gyvenvietės

Didžiausias regiono miestas Portlišas, kiti miestai – Abilaiksas, Imas, Portarlingtonas. Visoje grafystėje 2002 metų duomenimis gyveno 58774 žmonės. Gyventojų skaičius didėja dėl to, kad regionas yra gana arti Dublino.

Ekonomika

Didžiausias ekonomikos sektorius regione – žemės ūkis. 70 proc. teritorijos yra ūkinės paskirties žemė. Gana didelė bedarbystė. Regione vidutinės gaunamos gyventojų pajamos sudaro vos 88 proc. bendrojo nacionalinio Airijos lygio. Regionas gauna paramą iš ES struktūrinių fondų.

Lietuviai Liše

Lietuviai Lišo grafystėje pradėjo gyventi gana neseniai. Lietuvai tapus ES itin padaugėjo atvykstančiųjų iš Lietuvos su šeimomis gyventi į Portlišą. Čia Lietuviai daugiausiai dirba pramonės ir žemės ūkio sektoriuose. Taip pat šiame regione gyvena nemažai lenkų ir latvių.
Vanagiškės (Molėtai)

Istorija

1662 m. Alantos metrikų knygoje užrašytas Mykolas Vanagas iš Vanagų, kurie turbūt indentifikuotini su Vanagiškėmis. Iš tos pat vietos 1698 m. Molėtų krikšto metrikų knygoje minimas Dovydas Vanagas ir Ieva Svilyčia, kurių sūnus Baltramiejus krikštytas Stirnių koplyčioje.
Guild Wars

Guild Wars − epizodinė daugelio žaidėjų interneto žaidimų vaidmenimis (MMORPG) serija, kuriama „ArenaNet“ ir leidžiama „NCsoft“ įmonių.
Veiksmas vyksta fiktyviame fantastiniame Tyrijos (angl. Tyria) pasaulyje. Už kiekvieną frakciją pradedama žaisti skirtingose pasaulio vietovėse, bet maždaug tuo pačiu laikotarpiu. Žaidėjas susikuria avatarą ir bendradarbiaudamas su kitais žaidėjais turi išgelbėti Tyrijos pasaulį nuo antagonistų. Žaidėjas užduotis gali vykdyti vienas ar grupėje kartu su kitais žaidėjas arba kompiuterio valdomais veikėjais (NPC), žinomais kaip ginklanešiai arba herojai. Kovos tarp žaidėjų gali vykti tik abejoms pusėms sutikus, gali būti tarpgrupinės ir taip pat tik tam tikrose vietose. Žaidėjas gali susikurti aukščiausio lygio veikėją su geriausia PvP ginkluote, kas iš tiesų yra neįprasta MMORPG žanro žaidimuose.
Mūsų žodis (Kazlų Rūda)

Istorija

LKP Kazlų Rūdos rajono komiteto ir Darbo žmonių deputatų tarybos leidinys, ėjęs du kartus per savaitę. Iki 1961 m. lapkričio 18 d. vadinosi „Stalino keliu“. Tiražas 1951 m. – 1000 egz., 1962 m. – 3500 egz.
Laikraštis uždarytas Kazlų Rūdos rajono teritoriją padalijus Kapsuko, Šakių ir Prienų rajonams. Teritorijoje platinti šių rajonų laikraščiai.
Meindert Hobbema

Meindertas Hobema (ol. Meindert Hobbema, 1638 m., Amsterdamas, Nyderlandai – 1709 m. gruodžio 7 d., ten pat) – vienas žymiausių XVII a. Nyderlandų dailės „aukso amžiaus“ tapytojų−peizažistų. Lietuvos dailės muziejaus rinkiniuose yra jo paveikslas „Senas malūnas“ (nuolatinėje ekspozicijoje Radvilų rūmuose).

Biografija

Meindertas Hobema gimė 1638 m. Amsterdame, pakrikštytas spalio 31 d. Kodėl dailininkas pradėjo vartoti pavardę Hobema, nežinoma. Šią pavardę dailininkas pradėjo naudoti nuo 1658 m. pasirašydamas ant paveikslų. Hobemos tėvai – Lubbert Meynerts ir Rinsje Eduwarts. 1660 m. liepą Jakobas van Reisdalis minėjo, kad Hobema jam padėjo ir mokėsi pas jį keletą metų. Gali būti, kad Hobema tapo Reisdalio mokiniu 1658 m., kai Reisdalis persikėlė į Amsterdamą. Po 1660 m. sukurti Hobemos paveikslai rodo ryškią Reisdalio kompozicijų įtaką. 1668 m. Jakobas van Reisdalis buvo liudininku Hobemos vestuvėse su Eeltien Vinck. Žmona dirbo Amsterdamo mero virtuvėje ir gali būti, kad per šiuos ryšius Hobema gavo gerai apmokamą importuoto vyno kiekio matuotojo pareigybę (pagal atliktus matavimus miestas rinko mokesčius iš pirklių). Užėmęs šį postą Hobema retai tapė. Garsiausiu jo paveikslu minimas „Alėja Midelharnyje“, nutapytas 1689 m.
Dailininkas pergyveno žmoną ir 5 savo vaikus. Meindertas Hobema mirė 1709 m. gruodžio 7 d. Amsterdame, palaidotas varguolių kape, kaip ir jo žmona, Westerkerk kapinėse. Hobemai priskiriama apie 500 paveikslų. Gyvenimo metu jis buvo labai menkai žinomas. Pirmąkart paminėtas literatūroje tik 1751 m. olandų dailininkų sąvade. XX a. Hobema pradėtas vertinti antru reikšmingiausiu olandų „aukso amžiaus“ peizažistu po Jakobo van Reisdalio. Hobema savo paveiksluose nesistengė įkvėpti dramatiškumo, būdingo Van Reisdaliui, tačiau išlaikė pastarojo kūrybos didingus gamtos vaizdus. Jo idiliški peizažai kruopščiai sukomponuoti, dažnai vaizduoja kaimo scenas. Hobemos dailė įtakojo anglų tapytoją Thomas Gainsborough. Vienas Hobemos peizažų yra Lietuvos dailės muziejaus rinkiniuose (nuolatinėje ekspozicijoje Radvilų rūmuose).
Kupreliškio Šv. arkangelo Mykolo bažnyčia

Istorija

Pirmoji dvaro koplyčia Kupreliškio kapinėse pastatyta 1787 m. Raudondvario savininkė Elžbieta Kušeliauskienė 1861 m. pastatė bažnyčią. Ji turėjo 3 registrų vargonus, 2 varpus. Kunigo J. Ramono rūpesčiu 1898 m. bažnyčia išplėsta: pristatyta presbiterija ir 2 zakristijos, padidinta klebonija. Bažnyčia turėjo 3,5 ha žemės, 1904 m. Jurgis Tunaitis jai dovanojo 15 ha. 1928 m. ir 1945 m. ji suremontuota: apdengta skarda, ištinkuoti pamatai, pastatyta suolų, perdažyti altoriai.

Architektūra

Bažnyčia liaudies architektūros formų, stačiakampio plano (26 × 10 m), bebokštė. Įrengti 3 altoriai. Akmenų mūro šventoriaus tvoros vartai trijų angų. Virš centrinės angos yra antras aukštas su daugeliu angų. Šventoriuje stovi medinė 3 tarpsnių varpinė. Kapinėse palaidoti Kupreliškio klebonai Aleksandras Papučka (1914–1977) ir Gediminas Ignas Blynas (1917–1981).
2012 (filmas)

Siužetas

Džeksonas Kurtisas (akt. John Cusack) – buvęs fantastinių romanų rašytojas. Tačiau fantastinių romanų rašymas daug turto nesukrovė, tad jis, įpusėjęs gyvenimą užsidirba kaip rusų milijardieriaus Jurijaus Karpovo asmeninis vairuotojas. Nors ir čia dideliais pinigais nekvepia. Galbūt tai, o galbūt nuolatinis gyvenimas fantastinėse erdvėse turėjo įtakos ir asmeniniam gyvenimui – Džeksonas išsiskyręs, tačiau su žmona Keite (akt. Amanda Peet) spėjo susilaukti dviejų vaikų: Nojaus (akt. Liam James) ir Lilės (akt. Morgan Lily).
Džeksonas ir Keitė praeityje išgyveno krizę, bet dabar jų gyvenimas gana ramus, jei nekreipti dėmesio į tai, jog tikrosios šeimos jau nebėra ir jie gyvena atskirai. Tačiau vieną gražią diena jų – kaip ir milijardų kitų pasaulio gyventojų – gyvenimus aukštyn kojom apverčia ne šiaip kokia ekonominė krizė, o tikra katastrofa. Pasaulį ima krėsti gamtiniai kataklizmai. To priežastis – suaktyvėjusi Saulės veikla. Saulė išspinduliuoja didelį kiekį aktyvių neutrinų, kurie įkaitina Žemės branduolį. Šiuos pokyčius tiriantis geologas Adrianas Helmslis su kolegomis padaro išvada, kad visuotinė katastrofa neišvengiama.
Galingiausių valstybių vadovai organizuoja gelbėjimosi laivų statybą Kinijos Himalajų kalnuose, į kuriuos pardavinėja bilietus už 1 mlrd. eurų vienam asmeniui. Tuo tarpu žemėje prasideda drebėjimai, tektoninių plokščių persistūmimai, ima šėlti siaubingos audros, o visi veikiantys ir jau neveikiantys pasaulio ugnikalniai prabunda; iš jų ima lyti neregėto dydžio akmenimis bei lietis lavos jūros. Vandenynuose kyla neregėti cunamiai. Nežinia, ar yra vilties, kad Saulė vėl nurims ir viskas grįš į senas vėžes.
Džeksonui tenka gelbėti savo šeimą nuo beveik neišvengiamos pražūties, kurią jam išpranašauja keistuolis Jeloustono parke. Bet Džeksonas ne vienas toks – norintis išgelbėti artimuosius. Pasaulyje yra keli milijardai žmonių ir visiems rūpi išgelbėti savo šeimas arba bent jau išsigelbėti patiems. Džeksonas iš keistuolio gauną žemėlapį, kuriame nurodyta mistinių gelbėjimosi „kosminių laivų“ vieta, tačiau jis nežino, kad neturi bilietų …
Kardinolų kolegijos subdekanas

Kardinolų kolegijos subdekanas (lot. Subdecanus Sacri Collegii), kardinolas subdekanas – Kardinolų kolegijos dekano pavaduotojas, dekano padėjėjas, kuris pakeičia kardinolą dekaną, kai šis dėl kurių nors priežasčių negali vykdyti savo pareigų.
Kardinolas subdekanas yra antrasis pagal vyresnumą kardinolas vyskupas po kardinolo dekano. Todėl jis yra antrasis pagal vyresnumą kardinolas bendrame kardinolų sąraše.

Subdekano rinkimai

Pagal 1965 m. popiežiaus Pauliaus VI išleistą motu proprio „Sacrum cardinalium consilio“ kardinolą subdekaną renka iš šešių kardinolų vyskupų, kurie yra suburbinių diecezijų vadovai.
Subdekano rinkimai vyksta išsyk po šio posto atsilaisvinimo (subdekanui atsistatydinus, mirus ar buvus išrinktam popiežiumi). Posėdyje dalyvauja šeši kardinolai vyskupai, pirmininkauja kardinolas dekanas (arba jo nesant vyriausias kardinolas vyskupas). Posėdyje išrenkamas kandidatas į subdekano postą, paprastai kardinolas, vyriausias pagal tapimą kardinolu vyskupu po dekano. Išrinktą kandidatą vėliau tvirtina popiežius.

Dalyvavimas konklavoje

Prasidėjus Sede vacante periodui ir vykstant konklavai kardinolas subdekanas gali gauti papildomų įgaliojimų, jei nedalyvauja Kardinolų kolegijos dekanas ar šiam sukako aštuoniasdešimt metų ir jam neleidžiama dalyvauti konklavoje. Tokiu atveju naujai išrinktą popiežių, jei jis nėra vyskupas, į vyskupus įšventina kardinolas subdekanas.
Nuo 2005 m. Kardinolų kolegijos dekanas yra italų kardinolas Andželas Sodanas, o subdekanas – prancūzų kardinolas Rože Ečegarajus (Roger Marie Élie Etchegaray). Abu jie jau turi 80 metų, tad popiežiaus rinkimų metu konklavoje nedalyvaus. Jie dalyvauja tik ikikonklavinėse konsultacijose, o konklavai pirmininkaus trečias pagal vyresnumą kardinolas vyskupas – italų kardinolas Džovanis Batista Re (Giovanni Battista Re).