google/wiki40b huggingface dataset:
Balstogės universiteto Vilniaus Ekonomikos-informatikos fakultetas

Istorija

Iniciatyvą įsteigti Balstogės universiteto filialą Vilniuje, skirtą, visų pirma, Lietuvos lenkams,  pateikė Lietuvos lenkų mokslo darbuotojų asociacija 2004-2007 m. Balstogės universiteto filialas Vilniuje tapo ne tik pirmuoju užsienio aukštosios mokyklos filialu Lietuvoje, bet ir pirmuoju Lenkijos universiteto padaliniu kitoje šalyje. 2007 m. spalio 1 d. prasidėjo 1-eji akademiniai metai.
Abiejose valstybėse filialo steigimą lydėjo sunkumai: Lietuvoje abejota, ar to apskritai reikia, o Lenkijoje virė konkurencinė vietos universitetų kova. Filialo steigimui Lietuvos Švietimo ir mokslo ministerija leidimą veiklai suteikė 2007 m. rugpjūčio 9 d., kai kitose aukštosiose mokyklose priėmimas jau buvo baigtas. Galimybė mokytis ekonomikos ir informatikos specialybių lenkų kalba buvo sudaryta 180 studentų, suteikiant darbą 77 dėstytojams – 40 ekonomikos specialistų ir 37 informatikams iš Lenkijos, kviečiant paskaitų skaityti ir lietuvių lektorius. 
2008 m. suteikta teisė išduoti filialo studentams Lietuvos pažymėjimus (tokios pačios transporto, sveikatos ir socialinės apsaugos lengvatos, kokias turi Lietuvos aukštųjų mokyklų studentai). 
2014 m. vasarą Fakultetas gavo būtinus leidimus vykdyti Ekonomikos krypties magistro studijas. Naujais 2014–2015 akademiniais metais į ekonomikos krypties II pakopą buvo priimtas 51 studentas, į ekonomikos krypties I pakopą – 64 studentai, informatikos krypties – 34 studentai. 
2007-2016 m. Fakultete studijas baigė 550 absolventų, kurių didžioji dauguma įsidarbino Vilniaus krašte buhalteriais, vadybininkais, programuotojais, tinklų administratoriais, taip pat savarankiškai. 
2016 m. rudenį Fakultete studijavo 405 studentai.
2019 m. Vilniuje, Aguonų gatvėje, greta Adomo Mickevičiaus gimnazijos, buvo planuojama pradėti Balstogės universiteto naujo pastato, tinkamo 300 studentų studijoms, statybas.
Piktuižių seniūnija

Piktuižių seniūnija – administracinis teritorinis vienetas Gruzdžių valsčiuje, 1897–1915 m. ir 1918–1945 m. turėjęs ribotos savivaldos teises.
Bharatai

Bharatai (skr. भारताः = bhāratāḥ) – arijų gentis, minima Rigvedoje, ypač 3-oje mandaloje, priskiriamoje bharatų išminčiui Višvamitrai. „Upės himne“ (RV 3.33) aprašyta kaip visa bharatų gentis keliasi per upę. Žodis Bharatá taip pat naudojamas kaip dievų Agnio ir Rudros vardas.
7-oje mandaloje (7.18 ir kt.) bharatai minimi kaip dalyvaujantys „Dešimties karalių mūšyje“, kur jie kaunasi už nugalėtojus. Dėl bharatų vado Sudaso pergalės mūšyje bharatai galėjo apsigyventi Kurukšetros krašte. Jie, atrodo, sėkmingai dalyvavo ankstyvosiose kovose dėl valdžios tarp įvairių arijų ir dasų (nearijų) genčių, nes povedinėje sanskrito epinėje tradicijoje („Mahabharata“) aprašytas imperatorius Bharata, senovinis visos Indijos užkariautojas, o jo gentis ir karalystė vadinama Bhārata. Vėliau bharatai tapo puru genties sąjungininkai, su kuria po to susiliejo ir sudarė kuru gentį.
Indijos respublika save oficialiai vadina Bhārata.
Terminatyvas

Terminatyvas – linksnis, apibrėžiantis erdvės ir laiko ribas, taip pat nurodantis veiksmo paskirtį arba tikslą.

Šumerų kalba

Šumerų kalboje terminatyvo linksnis turėjo priesagą -še ir galėjo reikšti ne tik laiko arba erdvės ribą, bet ir veiksmo pabaigą bei jo paskirtį ar tikslą. Pastaroji reikšmė buvo tolygi galininko reikšmei.

Suomių kalba

Suomių kalboje po iliatyvo, aliatyvo arba subliatyvo einantis polinksnis asti arba jam sinonimiškas saakka sudaro labai artimą terminatyvui reikšmę. Šie polinksniai po eliatyvo arba abliatyvo taip pat išreiškia terminatyvą – veiksmo šaltinio arba jo pradžios ribas laike ir erdvėje.
Japonijos automobilių pramonė

Japonijos automobilių pramonė pradėjo formuotis po Antrojo pasaulinio karo. Postūmis jai buvo Korėjos karo metu iš JAV vyriausybės gautas užsakymas pagaminti didelį karinių transporto priemonių kiekį. Japonija buvo arti karinių veiksmų teatro ir vis dar okupuota JAV. Dėl Japonijos ekonominio stebuklo pokariu didėjo automobilių paklausa vidaus rinkoje, o aštuntajame dešimtmetyje prasidėjo ekspansija į užsienio rinkas. Japonijos gamintojai automobilių gamybos įmones ėmė statyti ir užsienyje.
2000 m. Japonija buvo didžiausias pasaulio automobilių gamintojas. Automobilių gamyba pastaraisiais metais šiek tiek sumažėjo, iš dalies dėl Kinijos konkurencijos, iš dalies dėl pasikeitusių Japonijos vyriausybės prioritetų. Poveikį automobilių gamybos apimtims padarė ir amžių sandūroje prasidėjusi bendra Japonijos ekonomikos recesija. Kinija gali sėkmingai konkuruoti su Japonija, nes turi pigesnę darbo jėgą, be to Kinijoje gerai išvystyta geležies rūdos gavybos ir plieno gamybos pramonė. Japonija praktiškai neturi vietinių geležies rūdos išteklių, o šalies vyriausybė labiau orientuojasi į aukštųjų technologijų pramonę, o ne automobilių gamybos pramonę.
Japoniški automobiliai pasižymi aukšta kokybe ir mažesnėmis nei Vakarų Europos ar JAV automobilių kainomis.
Apso valsčius

Apso valsčius buvo dabartinės šiaurės rytų Lietuvos ir šiaurės vakarų Baltarusijos teritorijoje. Centras – Apsas.
Lietuvių liaudies menas

Lietuvių liaudies menas – albumų serija, ėjusi 1956–1992 m. Vilniuje.

Istorija

Tomą sudaro 250–600 senųjų lietuvių liaudies dailės kūrinių fotografijų. Išėjo 17 tomų: po 2 architektūros, medžio drožinių, skulptūros, papuošalų, audinių, po 1 mažosios architektūros, keramikos, grafikos ir tapybos, juostų, drabužių. Tiražas – 4000-8000 egz. Leido Valst. grožinės lit-ros leidykla, nuo 1965 m. „Vagos“ leidykla.
Vienatvė

Vienatvė – padėtis, kuomet objektas yra atskirtas nuo kitų tokių pat objektų. Paprastai terminas taikomas žmogui, kai šis yra atskirtas nuo kitų žmonių. Žmogus atsiduria savo noru (norėdamas pailsėti nuo žmonių, triukšmo, pabūti su savimi, patirti naujų įspūdžių ir t. t.) arba susiklosčius aplinkybėms (pasiklydus, dėl nelaimingo atsitikimo, dėl tremties, išlaipinimo). Vienatvė nepainiotina su vienišumu, kuomet žmogus emociškai jaučiasi atskirtas, nors yra apsuptas žmonių.
Chevrolet Camaro

Pirmoji karta (1967-1969)

Pirmosios kartos Chevrolet Camaro debiutavo 1967 metais kaip visiškai naujas galiniais ratais varomas automobilis ant GM F platformos. Camaro buvo 2-durų ir 4-vietų, bei buvo siūlomas kaip kupė ir kabrioletas. Automobilyje buvo galima pasirinkti tarp I6 ir V8 variklių. Pimosios kartos gamyba truko iki 1969 metų. Automobilis buvo siūlomas trimis versijomis:
RS buvo su paslėptais priekiniais žibintais, versija buvo galima ant visų modelių.
SS turėjo 350 5,7 litrų V8 variklį (350 ant Camaro buvo galimas tik 1967 metais, 1968 jis buvo galimas ant kitų modelių), L35 ir L78 396 6,5 litrų V8 variklius. Buvo galima užsakyti ir bendrą SS/RS versija. 1967 metais Camaro RS/SS lenktyniavo Indianapolis 500 lenktynėse.
Z/28 kodas buvo pristatytas 1966 metų Gruodį kaip 1967 metų modelis. Šitas variantas nebuvo minimas jokioje paradaimų literatūroje, tad daugeliui pirkėjų jis buvo nežinomas. Z/28 siūlė priekinius diskinius stabdžius ir aliuminę 4-pavarų transmisiją.

2007 Camaro kabrioleto koncepcija

2007 metų sausio 6 diena vykusioje Šiaurės Amerikos automobilių parodoje buvo pristatytas Camaro kabrioletas. Kaip ir kupė, kabrioletas taip pat buvo koncepcinis automobilis. Be to, kad automobilis tapo kabrioletu, naujojoje koncepcijoje buvo atlikta ir kitų eksterjero pakeitimų. Buvo pakeista galinio spoilerio forma, bei kiek pakeistas 21 colio priekinių ir 22 colių galinių ratų diskų dizainas. Automobilio interjeras irgi neliko nepaliestas, jame taip pat buvo atlikta daugybė pakeitimų. Buvo pakeista sėdynių medžiaga, spalva ir pačios sėdynes buvo priartintos viena prie kitos. Keleivių saugos diržai buvo pakeisti į diržus su retro stliaus sagtimi, kuri priminė 7-dešimtmečio GM automobilius, taip pat buvo atlikta daugybė kitų pakeitimų. Atnaujintas interjeras tapo dar panašesniu į tą, kurį turės serijinės gamybos Camaro.
Berdyžas

Tyrimai

Berdyžo stovyklavietę 1926–1929 m. ir 1938–1939 m. tyrinėjo K. Palikarpovičius ir S. Zamiatninas, 1959–1961 m. – V. Budzko. Rasta daug gyvulių kaulų, dauguma mamutų, akmeninių įrankių – titnaginių antgalių, ietigalių, peilių, gremžtukų, rėžtukų. 100–120 m į šiaurės vakarų nuo stovyklos 1953 m. buvo atidengtas ankstyviausias kultūrinis sluoksnis, kai kurių archeologų priskiriamas Mustjė kultūrai.
Nekerio sala

Nekerio sala – (havajietiškai Mokumanamana) – Havajų Šiaurės Vakarų salyno salelė 249 km į š.v. nuo Nihoa ir 690 km nuo Honolulu. Salos krantai aukšti ir statūs, paviršius uolėtas, dirvožemio beveik nėra.

Geologija

Salelė yra daug didesnės, palaipsniui erodavusios salos likutis. Jos geologinė istorija analogiška kitoms šios grupės saloms - tai viršūnė suirusio ugnikalnio, priklausančio povandeniniam Havajų – Imperatoriaus kalnagūbriui, kuris susiformavo šiai tektoninės plokštės vietai slenkant virš karštojo taško, dabar esančio po povandeniniu Loihi ugnikalniu. Tada vulkaninė veikla iškėlė ugnikalnį, kuris po tam tikro geologinio laikotarpio užgeso, milžiniškas lavos svoris įlenkė Žemės plutą, ir ugnikalnis ėmė grimzti, o vandenyno poveikis nuolatos mažino salos teritoriją.

Tyrimų istorija

Saloje aptikta ilgalaikio žmonių buvimo pėdsakų. Čia stūkso vertikalių menhyrų pavidalo akmenų, naudotų religiniams, galbūt ir navigacijos tikslams, aptikta petroglifų (havajiečių kalba ki'i pohaku). Pasak havajiečių mitų, Nekerio sala buvo paskutinis legendinių „mažųjų žmonių“ (Menehune) prieglobstis po to, kai juos iš Kauai išvijo stipresnė polineziečių gentys. Kelionės į Mokumanamana nutrūko likus keliems šimtams metų iki pirmųjų europiečių apsilankymo.
Pirmasis europietis, išvydęs salą, buvo prancūzų keliautojas Žanas Fransua Laperūzas (Jean-François de La Pérouse), kuris priplaukė salą 1786 m. lapkričio 9 d., bet dėl prastų oro sąlygų neišsilaipino. Sala buvo pavadinta tuometinio Prancūzijos finansų ministro Žako Nekerio (Jacques Necker) garbei.
1857 m. salą aneksavo Havajų karalius Kamehameha IV, tačiau Havajų vėliava virš salos buvo iškelta tik 1894 m. gegužės 27 d.

Fauna ir flora

Nekerio saloje peri žuvėdrinių šeimos atstovai Procelsterna cerulea ir Procelsterna albivitta, esama sraigių, plėšriavorių, erkių, 15 endeminių vabzdžių rūšių.
Nors prie Nekerio salos auga šešiolikos rūšių koralai, koralinių rifų fauna Nekerio salos apylinkėse nėra turtinga, nes stipri bangų mūša niokoja koralus, taigi gyvūnams lieka mažiau slėptuvių. Bet čia aptinkama nemažai pilkųjų ryklių, rajožuvių, pilkųjų rifešerių, Havajų ruonių vienuolių.
Išsilaipinti krante, kaip ir kitose Havajų Šiaurės Vakarų salose, galima tik gavus leidimą.
Atajalai

Tautosaka

Legendos teigia, kad atajalų protėviai atsirado skilus akmeniui Pinspkanui. Iš trijų atsiradusių žmonių vienas nusprendė grįžti į akmenį. Berniukas ir mergaitė mylėjo vienas kitą ir ilgai gyveno kartu, bet jis buvo drovus, tad jie nesuartėjo. Mergaitė išėjo iš namų, su anglimi išsipaišė veidą, kad apsimestų kita mergina. Planas pavyko ir vaikinas su mergina ilgai gyveno kartu. Netrukus jie susilaukė vaikų. Iš to kildinama atajalų moterų tradicija tatuiruoti veidus.
Štanga

Štanga (vok. Stange – strypas) – metalinis virbalas su galuose užmaunamais svorio diskais. Naudojama įvairiose sporto šakose (kultūrizmas, fitnesas ir kt.) atlikti fizinius kėlimo, spaudimo ir kt. pratimus treniruojant įvairias raumenų grupes (krūtinę, nugarą, rankas ir kt.).

Olimpinė štanga

Olimpinės štangos virbalas sveria 20 kg, yra 220 cm ilgio ir 28 mm diametro, o virbalo galai yra storesni (51 mm diametro). Ant galų užmaunami įvairaus svorio 450 mm diametro diskai – 25 kg (raudonos spalvos), 20 kg (mėlynos spalvos), 15 kg (geltonos spalvos) arba 10 kg (žalios spalvos). Kad diskai nenuslystų nuo virbalo, dedami užraktai, kurio vieno standartinis svoris 2,5 kg.
Pasitaiko diskų, kurių svoris 50 kg.

Standartinė štanga

Standartinės štangos virbalas sveria 10 kg ir yra 25 mm diametro. Ant galų užmaunami įvairaus svorio diskai – 20, 15, 10, 5, 2,5, 1,25 kg.

Štanga su išlenktu virbalu

Kai kuriais atvejais naudojama štanga su išlenktu virbalu (dar vadinamu EZ virbalu). Ši štanga dažniausiai naudojama atliekant fizinius pratimus treniruoti rankų raumenis (dažniausiai bicepsus).
Viktoras Kutorga

Viktoras Kutorga (1920 m. sausio 4 d. Petrogradas – 1991 m. birželio 22 d. Vilnius, palaidotas Zapyškyje) – Lietuvos gydytojas onkologas, visuomenės veikėjas, švietėjas, eksperimentinės onkologijos pradininkas Lietuvoje.

Biografija

Motina Elena Kutorgienė, sūnus Ernestas Kutorga. 1941 m. baigė Vytauto Didžiojo universitetą. 1962 m. medicinos mokslų kandidatas.
Iki 1944 m. dirbo gydytoju Kaune, Minske, Zapyškyje. Antrojo pasaulinio karo metais Kaune ir Minske dalyvavo antifašistiniame judėjime, padėjo karo belaisviams, persekiojamiesiems žydams, kitų tautybių žmonėms. Nacių suimtas ir kankintas. 1945–1947 m. LTSR sveikatos apsaugos liaudies komisariato (nuo 1946 m. ministerija) medicinos mokslo įstaigų ir kadrų valdybos viršininkas, dėstė Vilniaus akušerių ir medicinos seserų mokykloje. 1947–1956 m. dirbo Lietuvos mokslų akademijos Eksperimentinės medicinos institute ir Respublikiniame onkologijos dispanseryje. 1957–1990 m. Onkologijos mokslinio tyrimo instituto Eksperimentinės laboratorijos vedėjas. Parašė mokslinių straipsnių navikų chemoterapijos ir medicinos istorijos klausimais.
Demokratinės ir kultūrinės krypties nelegalaus būrelio – A. Strazdelio humaniškosios minties universiteto, veikusio 1976–1982 m. – steigėjas ir vadovas. Su kitais 1990 m. atkūrė Lietuvos valstiečių (liaudininkų) sąjungą ir laikraštį „Lietuvos žinios“.
Knygose „Penkios valandos aukštai“ ir „Humanizmo ieškojimai“, kurių rankraščius saugo Lietuvos literatūros ir meno archyvas, kūrė savitaigos teoriją.
Zenata

Zenata – berberų gentis gyvenusi vidurio Magrebe nuo Rifo kalnų iki Šelifo. Zenata giminingi Sanhadži ir Masmudų berberų gentims.
Viduramžiais Zenata gentis buvo pagrindinė politinė jėga: Marinidai – Maroke, Zajanidai – Tlemsene ir Rustamidai – Alžyre. Ši gentis atkeliavo iš Tuniso dar prieš islamo laikus.
Kazlų Rūdos savivaldybės taryba

Kazlų Rūdos savivaldybės taryba – Kazlų Rūdos savivaldybės bendruomenės atstovaujamoji savivaldos institucija, atsakinga už savivaldos teisės, savo funkcijų ir bendruomenės iškeltų uždavinių įgyvendinimą bendruomenės interesais savivaldybės teritorijoje. Taryba renkama ketveriems metams visuotiniuose, slaptuose, laisvuose ir lygiuose rinkimuose pagal Lietuvos Respublikoje registruotų politinių partijų pateiktus kandidatų sąrašus. Rinkėjai – savivaldybės teritorijos gyventojai, gali keisti kandidatų eilę sąraše, penkiems kandidatams suteikdami pirmumo balsus.
Tarybą sudaro 21 tarybos narys. Naujai išrinktos tarybos nario įgaliojimai prasideda, o ankstesnės kadencijos tarybos nario įgaliojimai baigiasi nuo tos dienos, kurią naujai išrinkta taryba susirenka į pirmąjį posėdį.
Per du mėnesius nuo pirmojo naujai išrinktos savivaldybės tarybos posėdžio sušaukimo dienos turi būti išrinktas savivaldybės meras, paskirti mero pavaduotojas ir savivaldybės administracijos direktorius, sudaryti tarybos komitetai ir tarybos kolegija. Savivaldybės tarybos veiklos tvarką ir formas nustato Vietos savivaldos įstatymas ir savivaldybės tarybos veiklos reglamentas.
Savivaldybės taryba savo įgaliojimus įgyvendina kolegialiai savivaldybės tarybos posėdžiuose. Tarybos posėdžiams klausimus rengia komitetai bei komisijos savo posėdžiuose, tarybos narių frakcijos bei savivaldybės administracija. Taryba svarstomais klausimais priima sprendimus ir kontroliuoja jų įgyvendinimą.
Savivaldybė yra Lietuvos savivaldybių asociacijos narė.
Bičių šokiai

Bičių šokiai – bičių atliekamos šokio figūros, nupasakojančios, kur galima rasti nektaro (arba tinkamą gyvenimui vietą, jei ruošiamasi spiesti).
1973 m elgsenos tyrinėtojas Karl Ritter von Frisch gavo Nobelio premiją už bičių koordinačių sistemos iššifravimą.
Bitės naudoja polinę koordinačių sistemą, kurios centras yra avilys, o nulinis kampas (α) – kryptis tiesiai į saulę. Atstumas nurodomas šokio sekundėmis, viena sekundė apytikriai lygi vienam skrydžio kilometrui.
Korys, ant kurio šoka bitė, avilyje kabo vertikaliai. Kryptimi „į saulę“ laikoma kryptis aukštyn, „nuo saulės“ – kryptis žemyn. Bitė siauru zigzagu bėga kampą bei atstumą nurodančia kryptimi, paskui pusračiu grįžta atgal bėga iš naujo. Nubėgusi antrąkart, ji grįžta kitu to paties apskritimo pusračiu. Zigzago amplitudė nurodo rasto nektaro kiekį (ar daug žiedų).
Jei rodomas objektas yra labai arti, bitė šoka tiesiog ratais. Šiuo atveju jis randamas pagal bitės atneštą kvapą.
Kadangi saulės padėtis danguje keičiasi, ilgiau avilyje pabuvusi bitė koreguoja šokio kampą, ir toliau rodydama teisingą kryptį dabartinės saulės padėties atžvilgiu.
Nurodant atstumą papildomai atsižvelgiama į kelio sunkumą. Jei reikia skristi prieš vėją ar į kalną, toks pats atstumas nurodomas kaip ilgesnis.
Mokslininkai buvo pagaminę natūralaus dydžio bitę – robotą, kuris savo šokiais nuvesdavo avilio bites numatyta kryptimi.
Aaron Ramsey

Karjera

Futbolininko karjerą pradėjo Cardiff City FC jaunimo komandoje. Pagrindinės komandos sudėtyje debiutavo 2007 m. balandžio 28 d., paskutinę žaidimo minutę pakeitęs Paul Parry. Tapo jauniausiu klubo žaidėju, kada nors atstovavusiu Kardifo klubui. Iš viso žaidė 22 rungtynėse, įskaitant ir 2008 m. FA Taurės finalą.
2008 m. persikėlė į Londono Arsenal klubą. 2013–14 m. sezone buvo vienas pagrindinių komandos žaidėjų, pelnė 16 įvarčių bei padėjo laimėti 2014 m. FA Taurės finalą prieš Hull City AFC.
Velso rinktinėje debiutavo būdamas 17-os, 2008 m. lapkričio 19 d. išvykos rungtynėse prieš Daniją, kurios buvo laimėtos 1–0.
Atstovavo Didžiosios Britanijos futbolo rinktinei 2012 m. olimpinėse žaidynėse.
2019 m. vasario 11 d. pasirašė ketverių metų trukmės sutartį su Juventus FC klubu, į kurį perėjo 2019 m. liepos 1 d.
Balkonas (filmas)

Siužetas

Sovietų aštuonesdešimtieji. Nedidelis miestelis provincijoje. Vienuolikametės Emilijos kaimynystėje po tėvų skyrybų apsigyvena jos bendraamžis Rolanas su tėčiu. Tarp vaikų mezgasi ryšys. Tačiau iš drovumo ar baimės atsiverti jie bendrauja tik per sieną, sėdėdami kiekvienas savo balkone arba per rozetę, jungiančią jų butus. Pasirodo, jog Emilijos tėvai taip pat ties skyrybų riba. Vaikai atranda bendrų temų. Tačiau vos tragiškai nepasibaigęs nelaimingas atsitikimas užkerta Emilijai kelią į balkoną. Tai paskatina vaikus išsiruošti į „tikrą“ pasimatymą…

Apdovanojimai

2009 m. filmas pelnė Sidabrinę gervę.
Kafa

Geografija

Valstybė buvo į vakarus nuo Gibės upės ir į pietus nuo Godžebo upės. Pastaroji skyrė ją nuo skaitlingų Gibės regiono valstybių, ir ilgą laiką saugojo nuo priešiškų oromo antpuolių. Pietuose gyveno benčai, rytuose – kontai ir kulai, o vakaruose – masongai.
Teritorija pasižymi derlingumu, todėl čia galima nuimti tris derlius per metus.
Bojotija

Geografija

Bojotija buvo politiškai svarbi dėl geros pozicijos: šiaurėje buvo Tesalija, pietuose – Peloponesas, srities ribas sudarė gamtinės kliūtys, o jos viduje buvo geri keliai. Tačiau gerų uostų trūkumas stabdė jūreivystės plėtrą.
Pietuose Bojotija ribojosi su Atika ir Megaride, šiaurėje su Opuncijos Lokride ir Euripo sąsiauriu, esančiu Eubojos įlankoje, o vakaruose ribojosi su Fokide. Copais ežeras buvo buvo didelis ežeras Bojotijos centre.

Istorija

Graikų mitologijoje Bojotija vaidina svarbų vaidmenį. Legendose Bojotijoje buvo du svarbūs miestai: Tėbai, karinė tvirtovė, kur gyveno Kadmo palikuonys ir Orchomenas, pirklių miestas.

Senovės Bojotija

Istoriniais laikais svarbiausias Bojotijos miestas buvo Tėbai, dėl kurio geografinės pozicijos ir karinės galios buvo tinkamas sostinei. Tėbai nuolat bandė sujungti Bojotijos miestus į vieną valstybę kaip Atėnai padarė Atikoje. Bet nuošalūs miestai sėkmingai priešinosi šiai politikai, todėl susidarė tik netvirta federacija, kuri iš pradžių buvo religinė. Svarbiausi Bojotijos miestai-valstybės (be Tėbų) buvo Orchomenas, Platėja, Tespijai, Cheronėja, Koronėja, Haliartus, Lebadėja, Tanagra.
Nors Bojotijos, priešingai nei Arkadijos, gyventojai užpuolus priešui veikdavo vieningai, miestų kovos stabdė krašto plėtrą. Bojotija praktiškai neminima iki VI a. pr. m. e. pabaigos. Prieš tai bojotiečiai labiausiai žinomi kaip geometriniais raštais margintų puodų, panašių į Atėnų Dipylono indus, gamintojai.

Kovos su Atėnais

Apie 519 m. pr. m. e. Platėja pasipriešino Tėbų federacinei politikai ir jai į pagalbą atėjo Atėnai. Per persų invaziją 480 m. pr. m. e. Platėja jiems padėjo, todėl vadovavimas Bojotijoje buvo atimtas iš Tėbų. Bet Sparta 475 m. pr. m. e. atkūrė miesto politinę galią kaip atsvarą Atėnų agresijai po Tanagros mūšio. Į tai Atėnai atsakė staigiai įsiverždami į Bojotiją bei po sėkmingo Enofitos mūšio užimdami visą kraštą išskyrus sostinę. Dešimt metų Atėnai valdė Bojotiją per naujai įsteigtas „demokratijas“, bet 447 m. pr. m. e. žmonės sukilo ir po pergalės Koronėjos mūšyje atgavo nepriklausomybę.
Per Peloponeso karą Bojotija kovojo su Atėnais. Nors ji šiek tiek nutolo nuo Spartos po Nikijo taikos, bet priešiškumas kaimynams niekada nenusilpo. Jie labai padėjo Sirakūzams Arginusų mūšyje, bet didžiausias jų pasiekimas buvo lemiama pergalė prieš Atėnus Delijo mūšyje (424 m. pr. m. e.), kur labai sėkmingai kovojo Beotijos sunkieji pėstininkai ir kavalerija.

Smukimas

Kai Aleksandras Makedonietis sugriovė Tėbus (335 m. pr. m. e.), Bojotija prarado politinę energiją. Ji niekada nebeturėjo nepriklausomos politikos ir nors kariai buvo treniruojami ir organizacijos išliko, žmonės nesugebėjo apginti savo sienų ir Bojotija pavirto „Arėjo šokių aikštele“. Trumpam priklausė Etolijos lygai (apie 245 m. pr. m. e.), Bojotija liko ištikima Makedonijai ir rėmė jos karius prieš Romos respubliką. Roma panaikino lygą, bet Augustas leido ją atkurti ir sujungė su kitom centrinės Graikijos federacijomis į Achajos tarybą. Kraštas buvo visiškai nuniokotas per Pirmąjį Mitridato karą.
Akademija

Žodžio kilmė

Akademijos pavadinimas kildinamas iš Atikos vietovės prie Atėnų, kur šventoje girioje buvo palaidotas graikų mitologijos didvyris Akademas ir toji giria pavadinta Akademija. Kai maždaug nuo 387 m. pr. m. e. Platonas ėmė dėstyti paskaitas šioje vietovėje (Platono akademija), tai jo įsteigta mokykla irgi pavadinta Akademija.

Istorija

Akademijomis atgimimo epochoje Italijoje vadintos įvairių mokslų draugijos, daugiausiai susijusios su klasikinės literatūros tyrimais. XV a. antroje pusėje atsirado su muzika susijusių draugijų – akademijų. XVI–XVII amžiuje tokių akademijų buvo virš tūkstančio, jose buvo rengiami disputai, koncertai, konkursai, akademijos rūpinosi muzikos mokyklų bei operos teatrų steigimu.
Pirmosios mokslo akademijos pradėtos steigti Italijoje, iš jų garsiausia įsteigta 1603 m. Romoje. XVII a. įsteigtos Londono karališkoji draugija (1662 m.), Mokslų akademija Paryžiuje (1666 m.), Prūsijos mokslų akademija Berlyne (1700 m.).
Šiuo metu bent vieną valstybės remiamą mokslo akademiją ar draugiją turi beveik kiekviena Europos šalis.
Pašlavančio piliakalnis

Piliakalnis

Piliakalnis įrengtas atskiroje kalvoje. Aikštelė ovali, pailga šiaurės vakarų-pietryčių kryptimi, 13×8 m dydžio, kiek žemesniu V kraštu. Iš visų pusių ją juosia pylimas, kuris pietryčių krašte yra 2 m, kitur – 0,5 m aukščio, 8-12 m pločio. Šlaitai statūs, 10-12 m aukščio.
Piliakalnis apardytas duobių, kurios liko jį XIX a. viduryje kasinėjant Plutiškių parapijos klebonui Kazakevičiui (buvo rasti 2 peiliai, blauzdikaulis). Dabar jis dirvonuoja.
Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečiu – II tūkstantmečio pradžia. Lietuvos Respublikos Vyriausybės nutarimas dėl paskelbimo kultūros paminklu – 1998-05-19; Nr.612. Paminklo teritorijos plotas 36 000 m².

Tyrimai

1954 m. piliakalnį žvalgė Istorijos institutas. Radinius saugo Lietuvos nacionalinis muziejus, Kauno Vytauto Didžiojo karo muziejus.

Gyvenvietė

Aplink piliakalnį yra 3 ha ploto papėdės gyvenvietė, kurioje rasta molinių verpstelių, brūkšniuotos, grublėtos ir lygios keramikos, šlako.
Varabas

Geografija

Varabas yra didesnio Bahr al Gazalio regiono dalis. Pro vilajetą teka Bahr al Gazalio upė.
Svarbiausi miestai: Kvadžokas, Varabas, Tondžas, Gogrialas, Turalėjus, Marial Lu.

Gyventojai

Gyventojų daugumą sudaro dinkai.