google/wiki40b huggingface dataset:
Saulė Kilaitė

Biografija

Gimė 1977 m. vasario 24 d. Kaune. 1995 m. baigė J.Naujalio muzikos gimnaziją, dėstytojo K. Ivaškevičiaus klasėje. Tais pačiais metais įstojo į Brešos miesto muzikos konservatoriją Italijoje, kurioje 1999 m. įgijo smuiko specialybės diplomą.
2000 m. savo muzikinės karjeros pradžioje atlikėja persikėlė gyventi į Milaną, kur bendradarbiavo su pagrindiniais šio miesto simfoniniais, kameriniais orkestrais (Orchestra Sinfonica G. Verdi, Orchestra da Camera Milano Classica ir kt.) bei kamerinės muzikos atlikėjų ansambliais. Dalyvavo įvairiuose smuiko meistriškumo kursuose bei seminaruose, kurių metu įsisavino ne tik klasikinės muzikos, bet ir kitų muzikinių žanrų stilius bei interpretacijas (jazz, gipsy, folk).
2001 m. smuikininkė pradėjo dirbti su prodiuseriu, kompozitoriumi Charly Cartisano ir kartu su juo įkūrė styginių kvartetą „Picasso Strings Project“. Šiame ambicingame projekte persipynė įvairios meno išraiškos: muzika, dailė, teatras bei meninis vaizdas.
Nuo 2002 m. „Picasso Strings“ bei jų lyderė Saulė Kilaitė tapo vis žinomesnis ir vertinamas kvartetas pop-klasikos srityje. Artistės buvo dažnai kviečiamos dirbti įrašų studijose bei dalyvauti gyvo garso koncertuose kaip solistės arba akompuonuoti žymiems Italijos bei vakarų Europos pop muzikos atlikėjams (Laura Pausini, Lee Ryan, Toto Cutugno, Matia Bazar ir kt.).
2005 m. sukūrė naują, savito stiliaus muzikinį spektaklį „Violin Performance“. Šis solinis projektas praplėtė smuikininkės kūrybines galimybes bei darbo horizontus: ji sulaukė kvietimų bendradarbiauti įrašant Italijos režisierių filmų garso takelius, dirbti su italų muzikos atlikėjais, aranžuojant ir įgrojant styginių instrumentų partijas jų atliekamuose kūriniuose. S.Kilaitė dažnai bendradarbiauja su šiuolaikiniais menininkais meno kūrinių, rašytojų ir teatro kūrėjų darbų pristatymuose.
Smuikininkė jau atliko virš šimto penkiasdešimt „Violin Performance“ koncerto pristatymų įvairiuose Italijos bei vakarų Europos miestuose. Atlikėja išsiskiria meninių interesų įvairiapusiškumu, nuolatine ir nekasdieniška muzikinės išraiškos paieška bei interpretacija.
Niekieno žemė (1962 filmas)

Turinys

1943–ieji metai, Italija. Prasidėjęs sąjungininkų puolimas vis daugiau gyventojų įtikina, kad karas jau pralaimėtas ir belieka sulaukti priešo kariuomenės, kuri reikš ramesnį gyvenimą.
Aštuonetas italų nedideliu sunkvežimiu keliauja netoli fronto linijos, tikėdamiesi paslapčia atsidurti nacių nebekontroliuojamoje teritorijoje. Kadangi kelionės dieną pavojingos, jie apsistoja apleistame name, kad naktį galėtų vėl tęsti kelionę. Netrukus jų būrį papildo italų armijos kareivis Enzo, keliaujantis atostogų, tačiau, dar nakčiai neatėjus, į namą užklysta vokiečiai. Nors italų dokumentai tvarkingi, netrukus viskas virsta pavojingu psichologiniu žaidimu, mat vokiečių karininkas įsitikinęs, kad jo paniškai bijanti Džiudita yra žydė, tuo tarpu mergina iš tiesų nekenčia vokiečių, nes šie nužudė jos jaunesnį brolį. Ateina naktis ir karininkas neleidžia keleiviams išvykti, kol mergina neateis pas jį ir neprisipažins. Frontui vis labiau artėjant, kiti keleiviai ima spausti Džiuditą nusileisti vokiečio reikalavimui...
Matematinė fizika

Matematinė fizika reiškia matematinių metodų taikymą sprendžiant fizikos problemas ir uždavinius.
Vyriausioji administracinių ginčų komisija

Vyriausioji administracinių ginčų komisija (VAGK) - išankstinio ne teismo tvarka administracinių ginčų nagrinėjimo institucija, administracinių ginčų komisija. Ji nėra viešojo administravimo subjektas. Įsteigta pagal 1999 m. LR ABTĮ ir LR administracinių ginčų komisijų įstatymus. Pagal prigimtį - kvaziteisminė institucija. Sudaro 5 nariai. Jiems talkina 5 padėjėjai, turintys aukštąjį teisinį išsilavinimą, bei kitas administracinis personalas.

Veikla

Komisija per 20 darbo dienų nemokamai išnagrinėja žmonių ir juridinių asmenų skundus (prašymus) bei priima dėl jų sprendimus kai ginčijami centrinių valstybinio administravimo subjektų (ministerijų, departamentų, inspekcijų, tarnybų, komisijų ir kitų centrinių valstybės institucijų bei jų tarnautojų ir pareigūnų) priimti individualūs administraciniai aktai.
Komisija taip pat sprendžia ginčus kai šios institucijos, jų tarnautojai ir pareigūnai atsisako ar vilkina įstatymuose ir kituose teisės aktuose nustatyta tvarka bei terminais tvarkyti žmonių reikalus viešojo administravimo srityje arba nesuteikia pareiškėjų prašomos ir jiems teiktinos informacijos.
Ažupravalis

Istorija

Kaimas užrašytas 1852 m. Joniškio bažnyčios knygoje.
Gambino šeima

Gambino šeima (angl. Gambino Family arba Gambino Crime Family) – viena iš taip vad.   Cosa Nostra penkių šeimų Niujorke, JAV, viena iš 5 grupių, iš kurių sudaryta mafija Niujorke.
Šeimos pirmtakai - Enrico Alfano, kuris 1907 m. buvo išsiųstas į Italiją, ir jo pasekėjas Pellegrino Morano.
Vadovas (Čikaga)

Vadovas – JAV lietuvių mėnesinis laikraštis, leistas 1924 m. Čikagoje.

Istorija

Leido „Liaudies žinyčia“. Redaktorius Steponas Geniotis.
Teodoras Bitvinskas

Teodoras Bitvinskas (g. 1928 m. birželio 12 d. Kaunas – 2008 m. rugsėjo 22 d. Kaunas) – Lietuvos miškininkas, habilituotas biomedicinos mokslų daktaras.

Biografija

1954 m. baigė Lietuvos žemės ūkio akademiją. 1966 m. Maskvos Timiriazevo žemės ūkio akademijoje apgynė mokslų daktaro disertaciją „Pušies medynų prieaugio dinamika Lietuvoje ir jo prognozavimo galimybės“. 1985 m. 1985 m. Rusijos MA Uralo augalų ir gyvūnų ekologijos institute Sverdlovske (Jekaterinburgas) apgynė habilituoto biologijos mokslų daktaro disertaciją „Dendroklimatochronologinių tyrimų bioekologiniai pagrindai“.
1955–1962 m. dirbo projektavimo institutuose Kaune. 1968–1994 m. Botanikos instituto Kauno botanikos sodo (nuo 1992 m. priklauso Vytauto Didžiojo universitetui) Dendroklimatochronologijos laboratorijos įkūrėjas ir vadovas. Nuo 2002 m. tarptautinių mokslinių projektų Lietuvoje dalyvis ir vadovas.
Paskelbė mokslinių straipsnių apie Saulės aktyvumo, klimato ir medžių prieaugio ryšius. Vadovavo TSRS dendrochronologinių duomenų bankui, buvo TSRS dendroklimatologijos komisijos pirmininko pavaduotojas.
Rokiškė

Etimologija

Pavadinimas kilo iš asmenvardžio Rokas. Vietovardis rašomas liet. Rokiškė, lenk. Rokiszki, Rakiszki, žem. Ruokėškė, vok. Rokischki, rus. Рокишки, Рокишке.

Aplinkinės gyvenvietės

Mažonai – 3 kmNarmantaiJakštaičiai – 1 kmDirgalisUrbaičiai
Juodupėnai – 3 kmLaukeliai
Grūšlaukė – 3 kmBuginiaiLeliūnai – 3 km
SALANTAI – 7 km
Radviliškio Vinco Kudirkos progimnazija

Istorija

Rajono kraštotyrininkų sukauptoje medžiagoje, iš užrašytų žmonių prisiminimų žinoma, kad jau 1857 m. Radviliškio mieste veikė pradinė parapijinė mokykla. 1930 m. pastatyta moderni, mūrinė dviejų aukštų mokykla Dariaus ir Girėno gatvėje. Veikusios dvi pradinės mokyklos buvo sujungtos ir įsikūrė naujame pastate. Tais pačiais metais mokyklai buvo suteiktas Dr. Vinco Kudirkos (1858–1899) vardas.
1954 m. pradžios mokykla performuota į septynmetę, 1962 m. į aštuonmetę. 1958 m. pastatyta nauja mokykla Radvilų gatvėje. Šiame pastate nuo 1964 m. dirbo aštuonmetė kartu su rusiška 2-ąja vidurine mokykla, kuri 1973 m. išsikėlė į patalpas Dariaus ir Girėno gatvėje. 1968 m. mokyklą baigė 1-oji abiturientų laida.
1993 m. mokykla atgavo Vinco Kudirkos vardą. Mokykloje mokėsi 666 mokiniai, dirbo 44 pedagogai. 1994 m. mokyklos mokiniai sukūrė mokyklos ženklą, pasiuvo mokyklos vėliavą, 1997 m. sukūrė mokyklos dainą.
1999 m. eksperimento tvarka įvestas profilinis mokymas. Radviliškio rajono savivaldybės tarybos sprendimu nuo 2005 m. rugsėjo 1 d. patvirtintas mokyklos tipas ir pakeistas pavadinimas – mokykla pavadinta Radviliškio Vinco Kudirkos pagrindine mokykla. 2004 m. gruodžio 9 d. Radviliškio rajono savivaldybės taryba sprendimu Nr. T-377 „Dėl Radviliškio rajono bendrojo lavinimo mokyklų reorganizavimo“ prie Radviliškio Vinco Kudirkos vidurinės mokyklos prijungtos Radviliškio rajono Voskonių pradinė mokykla, Radviliškio rajono Mankiškių pradinė mokykla ir Radviliškio rajono Šniūraičių pradinė mokykla. Pradinės mokyklos tapo Radviliškio Vinco Kudirkos vidurinės mokyklos Voskonių, Mankiškių, Šniūraičių skyriais. 2006 m. spalio 12 d. Radviliškio rajono taryba sprendimu Nr. T-868 nusprendė panaikinti Radviliškio Vinco Kudirkos pagrindinės mokyklos Mankiškių ir Voskonių skyrius. Nuo 2006 m. rugsėjo 1 d. Šniūraičių skyriuje įsteigata priešmokyklinė ugdymo grupė, kurią pradėjo lankyti 10 mokinių.
Altheimo kultūra

Altheimo kultūra – eneolito archeologinė kultūra, pavadinta nuo įtvirtintos Altheimo gyvenvietės, Esenbachas, Žemutinė Bavarija, Vokietija.

Arealas

Altheimo kultūra buvo paplitusi Vokietijoje 3800 – 3400 m. pr. m. e., į šiaurę nuo Bavarijos iki Švabijos.

Kultūra

Rasta medinių pastatų, įtvirtinimų, įvažiavimo vartų liekanų. Žmonės vertėsi žemdirbyste, iš dalies gyvulininkyste. Naudojo nugludintus akmeninius kirvius, kaulinius ir raginius įrankius, gausiai – molinius indus. Rasta trikampių retušuotų strėlių antgalių. Kultūrai būdingi mediniai dirbiniai, ypač kirviai, kurių pagrindinė dalis apkalta metalu – A tipo kirviai.
Pazadvorijos piliakalnis

Piliakalnis

Piliakalnis įrengtas Grabuostos kairiojo kranto aukštumos kyšulyje. Aikštelė keturkampė, pailga šiaurės rytų – pietvakarių kryptimi, 41x29 m dydžio. Jos pietvakarių krašte supiltas 20 m ilgio, 2 m aukščio, 16 m pločio pylimas, kurio išorinis 5 m aukščio šlaitas leidžiasi į 40 m ilgio, 15 m pločio, 2 m gylio griovį. Šlaitai statūs, iki 11 m aukščio.
Šiaurės rytų šlaitas apardytas erozijos. Piliakalnis apaugęs mišriu mišku.
Šiaurinėje papėdėje, 0,3 ha plote yra papėdės gyvenvietė.

Aplinkiniai piliakalniai

Paželvių piliakalnis 16 kmLiesėnų piliakalnis 6 kmMalkėsto piliakalnis 14 kmAmbraziškių piliakalnis 5 kmKertuojos piliakalnis 18 kmKamastos piliakalnis 3 kmDidžiokų piliakalnis 3,5 kmBendžiukų piliakalnis 16 km
Pastaba:
Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną
Gošteliškiai

Aplinkinės gyvenvietės

Užčiaušiai – 2,5 km
Daubakiškiai – 3,5 km
ŠIAULIAI – 18 km 
Šemetiškiai – 2 km
Gilvyčiai – 2,5 km
Viekvedžiai – 2 km
Trauleiniai – 3 km
Šalpirčiai – 0,7 km
BUBIAI – 8,5 km
Štormo gandras

Paplitimas ir biotopas

Aptinkami pietiniame Tailande, Vakarų Malaizijoje, Sumatros ir Borneo salose. Populiacijoje 250–500 individų. Biotopas – mangrovinės pelkės, salpos, šlapynės, potvynio ir atoslūgio zonose.

Išvaizda

Mažesnis už baltąjį gandrą. Kūno ilgis 75 – 91 cm. Sparnai, nugara, viršugalvis ir krūtinė yra juodos spalvos. Gerklė, kaklo sritis aplink sprandą ir pilvas yra balti. Krūtinės sritye turi bronzinio atspalvio plunksnos. Aplink akis geltonos odos žiedas. Rainelė raudonai rudos spalvos. Snapas ilgas ir stambus, raudonas. Kojos raudonos.

Biologija

Pastebimi pavieniai arba labai nedidelėse grupėse. Kartos trukmė 16 metų. Minta žuvimi, varliagyviais, vėžiagyviais, kirmėlėmis, vandens vabzdžių lervomis.
Monogamai. Lizdą krauna medžiuose, 8 – 30 m aukštyje. Lizdas 30 – 50 cm diametro. Lizdą krauna iš šakų, o iškloja žole ir lapais. Dėtyje du kiaušiniai. Inkubacija trunka 29 dienas. Peri abu tėvai. Po 90 dienų jaunikliai tampa savarankiški.
Dramblio Kaulo Kranto herbas

Dramblio Kaulo Kranto herbas – Dramblio Kaulo Kranto valstybės simbolis, patvirtintas 2001 m.
Kubataunas

Istorija

Kubataunas įkurtas 1833 m., o 1948 m. jam suteiktas miesto statusas.
Artūras Leita

Biografija

Tėvams persikėlus, nuo 1979 m. augo Vaivadiškių kaime, 1988 m. baigė Kavarsko vidurinę mokyklą, studijavo Ufos, Saratovo karo aviacijos mokyklose, 1991 m. baigė Syzranės aukštąją karo aviacijos mokyklą. Baigė Tartu gynybos koledžą.

Karo tarnyba

1991 m. tarnavo TSRS ginkluotųjų pajėgų daliniuose Rygoje (Latvija) ir Kaune. 1991 m. pabaigoje pasitraukė iš sovietinės kariuomenės.
1992 m. Lietuvos Krašto apsaugos ministerijos Pasienio tarnybos būrio vadas pasieniečių mokymo centre Visagine. 1992–1993 m. Aviacijos tarnybos grandies lakūnas. Nuo 1993 m. Lietuvos karinių oro pajėgų, 1999–2001 m. KOP štabo tarnautojas.
2001 m. Lietuvos karinių oro pajėgų Antrosios aviacijos bazės skraidymo grupės vadas, pulkininkas leitenantas, bazės vadas (2003–2004 m.), Lietuvos karinių oro pajėgų KOP štabo viršininko pavaduotojas operacijoms (2004–2005 m.), KOP vado pavaduotojas, pulkininkas (2005–2006 m.). 2006–2011 m. Lietuvos karinių oro pajėgų vadas. 2007 m. lapkričio 23 d. laikinai suteiktas brigados generolo laipsnis.
2011 m. sausio 24 d. A. Leita Karinių oro pajėgų vėliavą ir vado skeptrą perdavė pulkininkui Antanui Juciui ir buvo paskirtas Mokymo ir Personalo valdybos Lietuvos kariuomenės personalo administravimo skyriaus Atstovavimo grupės ESBO Aukšto lygmens planavimo grupės vadovu.
Pirmojo rango karo lakūnas, orlaiviais An-2, Mi-2, Mi-8 iš viso skraidęs 1600 valandų.

Įvertinimas

1997 m. įteiktas Gedimino 5 laipsnio ordinas. Jis taip pat apdovanotas kariuomenės medaliais „Už pasižymėjimą“ (2002 m.) ir „Už nuopelnus“ (2006 m.), LR proginiu įstojimo į NATO medaliu (2004 m.), Lietuvos karo aviacijos ženklu „Plieno sparnai“ (2004 m.), S. Dariaus ir S. Girėno medaliu (2008 m.).
Kunenės provincija

Geografija

Būdingas tropinis, sausas klimatas. Yra geležies ir vario telkinių. Pagrindinė upė – Kunenė.

Gyventojai

Kaip vietinė kalba provincijoje paplitusi kvanjamų kalba.
Algimantas Jablonskis

Biografija

Mokėsi Kartenoje, Plungėje, Kretingoje, Darbėnuose ir Salantuose. 1946–1951 m. studijavo Vilniaus universiteto (VU) Ekonomikos fakultete, įgijo pramonės ekonomikos specialybę. 1951–1957 m. VU dėstytojas. 1958–1968 m. „Minties“ leidyklos vyr. redaktorius. 1967 m. ekonomikos mokslų kandidatas.  Nuo 1968 m. VU dėstytojas, docentas, 1968–1978 m. Tarpfakultetinės politinės ekonomijos katedros vedėjas, nuo 1969 m. VU Prekybos fakulteto dekanas. 1990–1992 m. Ekonomikos teorijos katedros, 1992–1994 m. Politinės ekonomijos katedros dėstytojas.
„Žinijos“ draugijos lektorius, „Švyturio“ žurnalo redakcinės kolegijos narys. Parengė daugiau nei 140 įvairių publikacijų periodinėje spaudoje, bendradarbiavo su Lietuvos televizija ir radiju.
Subatės valsčius

Subatės valsčius buvo šiaurės rytų Lietuvoje. Centras – Subatė.
Šešupės bangos

Šešupės bangos – Marijampolės apskrities laikraštis, savaitinis iliustruotas visuomenės laikraštis, ėjęs 1925–1928 m. Marijampolėje.

Istorija

Leido „Šešupės bangų“ bendrovė. Spausdino „Dirvos“ spaustuvė Marijampolėje. Išėjo 120 numerių. Leido priedus „Gėlynėlis“, „Mokytojų reikalai“.
Rašė švietimo, kultūros, socialiniais klausimais, informavo apie Marijampolės įvykius, spausdino grožinės literatūros kūrinius.
Bendradarbiavo J. Burinskas, Liudas Gira, Juozapas Albinas Herbačiauskas, J. Kvederavičius, Jurgis Matulevičius-Matulaitis, Antanas Venclova ir kt.
Redagavo Kostas Stiklius.
Leonas Bartoševičius

Biografija

1959 m. Leningrado aukštąją partinę mokyklą, 1962 m. – Vilniaus universiteto Ekonomikos fakultetą.
1954–1955 m. LKP Raseinių rajono komiteto skyriaus vedėjas. 1959–1963 m. LKP Šeduvos rajono komiteto sekretorius, Šiaulių rajono komiteto I-asis sekretorius. 1963–1975 m. LKP CK organizacinio partinio darbo skyriaus vedėjo pavaduotojas. 1975–1989 m. LKP CK bendrojo skyriaus vedėjas. 1990–1991 m. radijo stoties „Tarybų Lietuva“ redaktorius. 1991 m. TSKP CK leidyklos direktorius.
1976–1981 m. kandidatas į LKP CK narius. 1975–1990 m. LTSR Aukščiausiosios Tarybos deputatas.
1999–2001 m. kalėjo Lukiškių kalėjime.
Guastatoja

Istorija

1919–1920 m. miestas vadintas El Progresu, o departamentas Estrada Kabrera.
Apolinaras Opulskis

Apolinaras Opulskis (1884 m. liepos 22 d. Pakvistyje, Mažeikių apskr. – 1948 m. birželio 14 d. Vilniuje) – mokytojas esperantininkas, esperanto kalbos propaguotojas (nuo 1915 m.).

Biografija

Vaikystėje su tėvais išvyko į Peterburgą, kur ir pradėjo mokslus. Studijuodamas Peterburgo universitete fizikos-matematikos fakultete susirgo tuberkulioze, universitetą 1912 m. baigė, bet valstybinius egzaminus išlaikė 1915 m. Maskvos universitete.
A. Opulskis nuo 1912 m. lapkričio 10 d. iki 1916 m. gruodžio 31 d. mokytojavo Panevėžio moterų gimnazijoje, kartais pamokų turėjo ir realinėje mokykloje. Pirmojo pasaulinio karo pradžioje jis evakavosi į Rusiją, gyveno Petrograde ir Maskvoje. Nuo 1917 m. sausio 1 d. iki spalio 10 d. dirbo Rusijos valstybės kontrolės revizoriaus padėjėju, nuo 1917 m. spalio 12 d. iki 1918 m. rugpjūčio 1 d. – Nikopolio (Ekaterinoslavo gub. Ukrainoje) komercinės mokyklos mokytoju.
1919 m. jis grįžo į Lietuvą, kur nuo 1919 m. gegužės 1 d. mokytojavo Kauno lenkų gimnazijoje ir nuo 1919 m. rugsėjo 1 d. iki 1922 m. rugpjūčio 31 d. – Kauno komercinėje mokykloje. Nuo 1922 m. rugsėjo 1 d. iki 1924 m. rugpjūčio 1 d. dirbo Švietimo ministerijoje aukštųjų mokyklų inspektoriumi. 1924 m. rugpjūčio 1 d. tapo Kauno II gimnazijos direktoriumi. Jo paties prašymu 1926 m. rugsėjo 1 d. buvo perkeltas į Mažeikių gimnaziją. Čia dėstė matematiką, fiziką ir kosmografiją. Nuo 1927 m. gegužės 1 d. iki mokslo metų pabaigos buvo gimnazijos vicedirektoriumi. Nuo 1928 m. rugpjūčio 1 d. iki 1936 m. A. Opulskis dirbo Tauragės komercinėje mokykloje. 1938 m. rugsėjo 11 d. perkeltas į Plungės progimnaziją, kurioje dirbo iki 1940 m. sausio 1 d. 1941 m. vasario 1 d. švietimo liaudies komisaro įsakymu paskirtas į Skuodo vidurinę, o 1942 m. rugsėjo 1 d. perkeltas į Mažeikių gimnaziją, tačiau jau tą pačią dieną įsakymas buvo atšauktas ir jis išvyko į Viekšnių progimnaziją, kurioje dirbo iki 1946 m. rugsėjo 1 d.
Nuo 1912 m. jaunimo tarpe skleidė lietuvybę, dirbo Blaivybės, Esperantininkų, Lietuvių-latvių vienybės draugijose, dėstė Mažeikių liaudies universitete esperanto kalbą, pirmojoje matematikos-fizikos mokytojų konferencijoje skaitė pranešimą „Kaip organizuoti praktikos darbai mūsų mokyklose“, kuris buvo išspausdintas konferencijos darbuose.
Mirė Vilniuje, palaidotas Bernardinų kapinėse; ant jo paminklo yra epitafija esperanto kalba.
Montanizmas

Montanizmas (155 m. e. m.) buvo judėjimas, kurį Frygijoje, Mažojoje Azijoje, pradėjo Montanas, prieštaraudamas šaltam, formaliam garbinimui bažnyčiose ir vyskupo padėties iškėlimui. Tai buvo ankstyvasis 2-ojo amžiaus charizmatinis judėjimas, siekęs atgaivinti apaštališkas dvasines dovanas ir prikelti „mirusiuosius“. Montanizmas klaidingai mokė, kad pats Montanas buvo Šventoji Dvasia, ir jis vis dar teikė naują apreiškimą.
Šio judėjimo išpažinėjai tikėjo, kad netrukus sugrįš Kristus įkurti Frygijoje Savo Karalystės, kad kalbėjimas kalbomis buvo normalus dalykas visiems krikščionims. Taip pat montanitai tikėjo, kad tie krikščionys, kurie nesekė šio judėjimo mokymu, buvo „kūniški“ (dvasiškai nesubrendę).
Bažnyčia daug kartų pasmerkė montanizmą, tačiau daugeliu jo teiginių sekė tokie žymūs Bažnyčios Tėvai, kaip Tertulianas (160 m. e. m.).
Franz Xaver Winterhalter

Francas Ksaveras Vinterhalteris (vok. Franz Xaver Winterhalter, 1805–1873 m.) – XIX a. vokiečių tapytojas ir grafikas.

Biografija

Francas Ksaveras Vinterhalteris gimė 1805 m. balandžio 20 d. Mencenšvando kaime (pietų Švarcvaldas). Mokėsi Breisgau Freiburge ir Miuncheno dailės akademijoje. Karjeros pradžioje daugiau dirbo su litografija, kopijuodamas senųjų dailininkų kūrinius. 1828 m. jis tapo Sofijos, būsimos Badeno ir Karlsrūjės didžiosios kunigaikštienės piešimo mokytoju. F. K. Vinterhalteris po to visą gyvenimą dirbo valdančiųjų dvaruose ir išgarsėjo valdovų šeimų narių ir aristokratijos portretais. 1834 m. jis persikėlė į Paryžių, kur greitai tapo populiariu karaliaus Luji Pilypo dvare, 1841 m. jį pirmą kartą pasikvietė Britanijos karalienė Viktorija (Karališkojoje kolekcijoje sukaupta daugiau nei 100 dailininko paveikslų). Po 1848 m. revoliucijos Prancūzijoje dailininkas sėkmingai dirbo Napoleono III dvare. F. K. Vinterhalteris tapė tradicine, konservatyvia maniera, įpindamas kai kurių bruožų, būdingų romantizmui, bei suteikdamas paveikslams emalę primenantį paviršių. Per 1870–71 m. Prancūzijos-Prūsijos karą ir žlugus Napoleono III valdžiai dailininkas pasitraukė į Vokietiją. Jo brolis Hermanas buvo jo padėjėju ir su kitu asistentu Eduardu Magnusu esant daug užsakymų užbaigdavo portretus. Francas Ksaveras Vinterhalteris mirė 1873 m. liepos 8 d. Frankfurte prie Maino. Jis kūrė piešinius, akvareles. Po mirties dailininko kūryba buvo labiau vertinama kaip dokumentinė, iliustruojanti to meto aristokratiją. Po 1987 m. parodų Londone ir Paryžiuje pradėtas vertinti jo dailės meninis aspektas.
Žemieji Kapliai

Istorija

XIX a. pab. buvo Kaplių kaimas ir palivarkas Šėtos valsčiuje, Gintautų giminės valda.

Aplinkinės gyvenvietės

Jaskaičiai – 1 km
Pašumeris – 1 km
ŠĖTA – 4,5 km
Aukštieji Kapliai – 1 km
Vaclovas Bliznikas

Vaclovas Bliznikas (1930 m. sausio 12 d. Juodupiai, Šeduvos valsčius – 1997 m. vasario 6 d. Vilnius) – Lietuvos matematikas, habilituotas fizinių mokslų daktaras.

Biografija

1955 m. baigė Vilniaus universitetą. 1971 m. fizikos ir matematikos mokslų daktaras.
Nuo 1958 m. Vilniaus pedagoginio instituto (nuo 1992 m. Vilniaus pedagoginis universitetas) dėstytojas, 1961–1976 m. Matematikos fakulteto dekanas, nuo 1972 m. profesorius.

Mokslinė veikla

Darbai iš apibendrintųjų erdvių, diferencialinių lygčių ir Finslerio geometrijos.
Rigas Rudens

„Rigas Rudens“ – vienas populiariausių uždarų patalpų lėkščiasvydžio (ultimeito) turnyrų Baltijos Šalyse (Pabaltyje), organizuojamas jau nuo 1998 metų. Turnyras vyksta Uogrėje, (t. y. už 35 kilometrų nuo Rygos), Lielvardėje (46 kilometrai nuo Rygos) ir Salaspilis.
„Riga Rudens“ turnyras tradiciškai organizuojamas pirmąjį lapkričio savaitgalį ir trunka dvi dienas (šeštadienį ir sekmadienį).
Turnyre dėl čempionų vardo varžosi 20 atvirojo (vaikinų) diviziono ir 14 stipriausių merginų komandų iš Latvijos, Lietuvos, Estijos, Rusijos, Baltarusijos, Suomijos bei Švedijos.
Jacques Delors

Biografija

1945 m. įstojęs į Sorbonos universitetą buvo aktyvus krikščioniškųjų profsąjungų konfederacijos veikėjas. 1947–1962 m. Prancūzijos banko darbuotojas. Palikęs gerą vietą banke, 1962 m. tapo Generalinės Planavimo komisijos socialinių reikalų skyriaus vadovu. 1969–1973 m. Ž. Šaban Delmaso vyriausybės patarėjas socialiniams ir kultūros klausimams. Nuo 1974 m. Prancūzijos socialistų partijos narys. 1979–1981 m. Europos Ekonominės Bendrijos Ekonomikos komiteto pirmininkas. 1981–1983 m. Prancūzijos ekonomikos ir finansų, 1983–1985 m. biudžeto ministras socialistų vyriausybėse. 1985–1995 m. Europos bendrijų komisijos, Europos Komisijos pirmininkas. Jo iniciatyva 1993 m. sausio 1 d. prasidėjo ekonominė ir politinė Europos Sąjungos integracija. 2002–2004 m. Europos Konvento, rengusio Europos Konstituciją pirmininkas.
Nevieriškės piliakalnis

Piliakalnis

Piliakalnis įrengtas atskiroje kalvoje, Dėmės dešiniajame krante. Aikštelė apvali, 50 m skersmens, 18 m plotyje žemesniu šiaurės vakarų galu. Šiaurinis šlaitas maždaug 2 m aukštyje buvo statintas. Šlaitai nuolaidūs, 5-7 m aukščio.
Piliakalnis labai suardytas arimų, dirvonuoja.
Vakarinėje papėdėje, 0,2 ha plote yra papėdės gyvenvietė.

Aplinkiniai piliakalniai

Budrių piliakalnis 22 kmRusališkės piliakalnis 4 km
Daukšių piliakalnis 3 kmStūglių piliakalnis 5,5 km
Aučynų piliakalnis 7 kmKertuojos piliakalnis 31 kmAdutiškio piliakalnis 28 kmPaduobės piliakalnis 11 km
Ragaučinos piliakalnis 2 kmCirkliškio piliakalnis 5 kmJaciūnų piliakalnis 8,5 km
Žąsinų piliakalnis 9 km
Pastaba:
Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną
Bahamų transportas

Šis straipsnis skirtas Bahamų transportui aprašyti.

Keliai

Bahamuose yra 2 717 km kelių, iš kurių 1 560 km yra asfaltuoti. Eismas vyksta kairėje kelio pusėje.

Uostai

Uostais susisiekiama tarp salų. Su mažesnėmis salomis susisiekiama valtimis.