google/wiki40b huggingface dataset:
Jonavos tiltas

Tilto rekonstrukcija

2013 m. vyko 1956 m. pastatyto tilto rekonstrukcija, todėl kelias per šį tiltą buvo uždarytas, nukreipiant eismą kelių kilometrų apylanka per Taurostos tiltą (ties AB Achema). Pėstiesiems buvo leidžiama vaikščioti ir vykdomų darbų metu.
Darbai pradėti gegužę, o artėjant metų pabaigai užbaigta tilto gelžbetoninės perdangos renovacija. Tilto rekonstrukcijai Lietuvos automobilių kelių direkcija skyrė 7,6 mln. litų, o rangos darbų konkursą laimėjo AB „Kauno tiltai“. Iki šiol beveik 60-ies metų tiltas per visą savo tarnavimo laikotarpį nė karto nebuvo rekonstruotas.
Metalinė tilto perdanga buvo praplatinta ir padengta atmosferos poveikiui atsparia antikorozine danga, rekonstruoti kiti tilto perdangos elementai: hidroizoliacija, deformaciniai pjūviai, turėkliniai blokai. Paklota nauja asfaltbetonio danga. Tilto važiuojamoji dalis išplatinta iki 7 m, abiejose tilto pusėse esantys pėsčiųjų takai – iki 1,5 m. Taip pat suremontuotos tilto atramos, sumontuoti nauji plieniniai apsauginiai atitvarai, apšvietimo stulpai. Buvo atsižvelgta į statinio autentiką, todėl senieji ketaus turėklai, priklausantys kultūros paveldui, buvo išsaugoti ir rekonstruoti. Sutvarkytos tilto prieigos: šlaitai prie upės atnaujinti ir apsėti žole, po tiltu – sutvirtinti gelžbetoninėmis plokštėmis. Tiltas taip pat pritaikytas neįgaliųjų poreikiams.
Rokiškio herbas

Aprašas

Skydas ketvirčiuotas. Pirmajame raudonajame lauke pavaizduota sidabrinė trišakė žvakidė, antrajame auksiniame lauke juodas žingsniuojantis jautis, trečiajame mėlynajame lauke - sidabriniai vargonai, ketvirtajame raudonajame lauke - trys sidabrinės į apačią trumpėjančios juostelės su sidabrine heraldine lelija viršuje.

Istorija

Herbo etalono autorius - dailininkas Juozas Galkus. 1993 m. rugsėjo 15 d. Lietuvos Respublikos Prezidentas herbą patvirtino dekretu Nr. 122.
Nordvest FC

Istorija

Klubas įkurtas iš BI Holbaek klubo profesionalių žaidėjų.
Rimas Vaina

Biografija

Gimė ir augo žinomoje Lenkijos lietuvių visuomenės veikėjo mokyt. Juozo Vainos ir mokyt. Elenos Vainienės šeimoje. Dar Antrojo pasaulinio karo metais šeima persikelia į Lenkija, į Vidugirius, o 1947 m. – į Suvalkus. Mokyklą pradėjo lankyti Punske, bet dėl ginčų su lenkų kalbos mokytoja turėjo mokslus tęsti Seinuose, kur 1962 m. baigė licėjų. Studijavo matematiką Varšuvos universitete, nuo 1978 m. iki pat išėjimo į pensiją dėstė Varšuvos politechnikos institute.
Aktyviai dalyvavo tautinėje veikloje, kartu su bendraminčiais inicijavo nepriklausomo lietuviško žurnalo „Varsnos“ leidimą. Žinomą visuomenininką į savo štabą pakvietė Lenkijos Solidarumo lyderis Lechas Valensa, Rimas Vaina buvo atsakingas už ryšius su Lietuvos Sąjūdžiu. 1988 m. prie „Solidarumo“ įsteigta Mareko Edelmano vadovaujama Lenkijos Tautinių mažumų komisija, kurios nariu buvo ir R. Vaina.
Palaidotas Punsko kapinėse.
LITEXPO

Bendras plotas

Bendras LITEXPO centro plotas yra 33 600 kv.m. iš kurių 18 500 kv.m. užima konferencijų ir ekspozicijų salės, o 15 100 kv.m. – lauko aikštelės. Visiškai atnaujintame konferencijų centre yra 9 moderniai įrengtos konferencijų ir posėdžių salės, kurių bendras plotas užima daugiau kaip 4 100 kv.m.

Istorija

1960 m. – įkurta Lietuvos liaudies ūkio pasiekimų parodos direkcija. 
1980 m. – perregistruojama į Lietuvos liaudies ūkio pasiekimų parodą.
1989 m. – keičiamas pavadinimas į Lietuvos Respublikos parodų ir mugių organizavimo centrą.
1990 m. – registruojamas į Valstybinę įmonę Lietuvos parodų centrą „Litexpo“.
2011 m. – keičiamas į Uždarąją akcinę bendrovę Lietuvos parodų ir kongresų centrą „Litexpo“.
2017 m. – „Litexpo“ atidaro rekonstruotus centrinius rūmus.

Konferencijos

Lietuvos konferencijų centre kasmet vyksta dideli renginiai, kuriuos rengia LITEXPO įkurta organizacija LITEXPO EVENTS. Tai profesionalus konferencijų organizatorius, teikiantis visas reikalingas šio verslo paslaugas: nuo vietos renginiui suradimo, projekto valdymo iki jo įgyvendinimo. LITEXPO EVENTS yra organizavusi Lietuvos pirmininkavimo ES Tarybai renginius, NATO, Pasaulinio interneto valdymo forumą, Pasaulio lietuvių ekonomikos forumą PLEF, Demokratijų bendrijos ministrų, ESBO Ministrų Tarybos susitikimus, konferencijas bei kontaktų mugę „Convene“. Taip pat yra organizuojami ir nedideli seminarai, mokymai, diskusijos, pramoginio pobūdžio renginiai.

Narystė

LITEXPO yra vienintelis parodų centras Baltijos šalyse, priklausantis pasaulinei parodų verslo asociacijai UFI (angl. – The Global Association of the Exhibition Industry).
LITEXPO taip pat yra:
Lietuvos pramonininkų konfederacijos narys;
Lietuvos verslo konfederacijos narys;
Lietuvos verslo darbdavių konfederacijos narys;
Vilniaus pramonės ir prekybos rūmų narys;
Lietuvos inžinerinės pramonės asociacijos LINPRA narys;
Lietuvos autoverslininkų asociacijos narys;
Vokietijos-Baltijos šalių prekybos rūmų narys;
Italijos-Lietuvos prekybos rūmų narys.
Apeliavimas į motyvus

Apeliavimas į motyvus yra loginė argumentacijos klaida, daroma tuomet, kai apie teiginio teisingumą ar klaidingumą sprendžiama iš teiginio autoriaus motyvų. Ši klaida laikoma viena iš prieš žmogų klaidos variacijų. Taip pat labai dažnai argumentuojama ne tikru motyvu, o tik motyvo galimybe.

Argumentacija

Gyvenime šis argumentas dažnai būna racionalus, kadangi suinteresuotas asmuo klaidingą teiginį gali bandyti pateikti, kaip teisingą. Praktikoje taip labai dažnai ir vyksta. Tačiau suinteresuotumas, net jei jis tikras, formaliosios logikos požiūriu nieko nesako apie teiginio teisingumą ar klaidingumą – asmuo lygiai taip pat gali būti suinteresuotas pateikti teisingą teiginį. Todėl apeliavimas į motyvus geriausiu atveju gali būti priežastis kritiškiau žiūrėti į teiginį ir jo įrodymus, bet jokiu būdu negali būti „įrodymas“ dėl teiginio klaidingumo. Apeliavimas į motyvus dažniausiai naudojamas teiginių sukritikavimui. Apgynimui kartais naudojamas atvirkščias jo variantas, sakoma, kad teiginys A yra teisingas, kadangi jo autorius nesuinteresuotas A teisingumu. Tai yra tokia pati loginė klaida, net ir nesuinteresuoti asmenys gali suklysti.
Sungailai (Kretinga)

Aplinkinės gyvenvietės

DARBĖNAI – 9,5 km
Genčai – 3,5 kmŠukė – 3 kmTūbausiai – 3,5 kmRuginiai – 2 km
KŪLUPĖNAI – 8 kmTraidžiai – 3 km
KRETINGA – 9 kmVoveraičiai – 0,5 km
Vnori Vipichai

Istorija

Kaimas įkurtas XV a. amžiuje. Iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei. 1827 m. kaime buvo 15 namų ir 59 gyventojai. 1921 m. kaime buvo 43 namai ir 326 gyventojas.
Manihikis

Geografija

Atolas yra trikampio formos, iškilęs ant povandeninio 4000 m aukščio kalno viršūnės. Manihikio lagūna yra 10 km pločio, ją supa išilgai rifo išsibarstę 43 motu, mažos salelės. Sausumos plotas 5,3 km².

Istorija

Iš europiečių pirmasis 1606 m. čia apsilankė ispanų-portugalų keliautojas Pedras Kirosas (Pedro Fernandes de Queiros), salą pavadindamas Gente Hermosa (Puikūs žmonės). Tačiau 1822 spalio 13 d. čia laivu Good Hope atplaukęs iš JAV kapitonas Patriksonas (Captain Patrickson) ją pavadino Humprey Island. Po čia atplaukusio 1928 m. banginių medžiotojų laivo Ganges salą pervadino Great Ganges Island. Vėliau sala vadinta Liderous, Gland, Sarah Scott. Nežiūrint keliatojų ir tyrinėtojų keičiamų pavadinimų, esamas Manihikio atolo vardas yra seniausias, duotas čiabuvių.
1889 m. dalis vietinių gyventojų pasipriešino misionieriams ir sutarė dėl salos „atidavimo“ su prancūzais, valdžiusiais Taitį. Nors prancūzų laivas ir nuvo atplaukęs prie Manihikio krantų, misionieriai jau buvo iškėlę Didžiosios Britanijos vėliavą. 1901 sala perduota Naujajai Zelandijai. Nuo 1822 m. į salą savo pretenzijas reiškė ir JAV, bet tik 1980 m. galutinai pripažino jos priklausymą Kuko saloms.

Gyventojai

Manihikis garsėja juodųjų perlų auginimo ūkiais, suvenyrų gamyba, puikiomis galimybėmis povandeninio nardymo, žvejybos mėgėjams. Yra du kaimai: Tauhunu vakariniame atolo pakraštyje ir Tukao šiaurinėje dalyje. Čia 1996 m. gyveno 662, 2008 – 468 žmonės, priklausantys Matakeinanga ir Tukuwhare gentims. Vartojamos Rakahangos-Manihikio ir anglų kalbos. Žmonių skaičius linkęs mažėti dėl jų emigracijos į kaimynines Australiją ir Naująją Zelandiją.
Robertas Poškus

Žaidėjo karjera

Priklausė Rusijos Premier Lygos Maskvos Zenit, tačiau 2006 metų pabaigoje buvo paskolintas Maskvos „Dinamo“ klubui. 2007 m. sezoną grįžo Zenit, tačiau šis klubas buvo įsigijęs naujų žaidėju, todėl Poškus net nebuvo registruotas Sankt Peterburgo komandos sudėtyje Rusijos čempionatui. Apie pusę metų žaidėjas nežaidė jokiame klube. Nuo 2007 m. liepos mėnesio Zenit klubas Poškų paskolino FC Rostov klubui. 2008 rugsėjo viduryje R. Poškus sudarė aštuonių mėnesių sutartį su Izraelio Hapoel „Bnei Sakhnin“ klubu. 2009 m. vasario 16 d. pasirašė sutartį su Jekaterinburgo „Ural“ komanda, bet liepos 27 d. paliko klubą. 2009 m. rugsėjo pradžioje persikėlė į Azerbaidžano Baku „Inter“ komandą.

Trenerio karjera

Vėliau grįžo į Lietuvą. 2013 metais tapo žaidžiančiu FK „Klaipėdos Granitas“ treneriu. 2013, 2014 metais buvo šio klubo strategas. Po 2014 metų sezono FK „Klaipėdos Granitas“ ir Roberto Poškaus keliai išsiskyrė.
Nuo 2016 metų vasario pabaigos dirbo vyr. treneriu Jonavos FK „Lietava“ klube. Po sezono sutartis su treneriu nebuvo pratęsta.
Radviliškio rajono savivaldybės taryba 1995–1997 m.

Teisinis pagrindas

Rinkimai įvyko vadovaujantis 1992 m. spalio 25 d. Konstitucijos nuostatomis, 1994 m. liepos 7 d. naujuoju Vietos savivaldos įstatymu ir nauju 1994 m. liepos 7 d. savivaldybių tarybų rinkimų įstatymu. Be to, 1994 m. liepos 19 d. priimtas Lietuvos Respublikos teritorijos administracinių vienetų ir jų ribų įstatymas.
Lietuvos Respublikos administraciniais vienetais tapo apskritys ir savivaldybės, gyvenamosios vietovės suskirstytos į miesto ir kaimo gyvenamąsias vietoves. Panaikintos savivaldybių pakopos, miesto gyvenamosioms vietovėms priskirti miestai, kaimo gyvenamosioms vietovėms – miesteliai ir kaimai. Savivaldybė sudaroma iš gyvenamųjų vietovių. Jos teritorija gali būti skirstoma į seniūnijų aptarnaujamas teritorijas. Iki 25 sumažintas Radviliškio rajono savivaldybės tarybos narių skaičius, meras tapo ir atstovaujamosios, ir vykdomosios valdžios galva.

Veikla

Rajono meru išrinktas Vytautas Simelis, jo pavaduotoju Mindaugas Briedis. Savivaldybės administratoriumi paskirtas A. Stavginskas.
San Chuan de la Magvana

Istorija

San Chuan de la Magvana – vienas seniausių salos miestų. Ispanų, vadovaujamų Diego Velaskeso de Kveljaro, įkurtas 1508 m. Pavadinta pagal vietinę tainų karalystę Magvaną. Miestas augo kaip svarbus žemdirbystės centras, plėtota cukraus pramonė.
Vyčio ženklas

Vyčio ženklas – Lietuvos karo invalidų „Vyčių“ brolijos neperiodinis laikraštis, leistas 1924–1935 m. Kaune.

Istorija

Ėjo nereguliariai. Spausdino Raidės spaustuvė, Sokolovskienės ir Lano spaustuvė Kaune. Nr. 1-2 išėjo pavadinimu „Vyties ženklas“ (1924 m., 1929 m.), kiti – „Vyčio ženklas“.
Rašė apie karo invalidų padėtį, brolijos tikslus, veiklą, spausdino karių pasakojimus, atsiminimus. Bendradarbiavo S. Butkus, Jonas Čaplikas, Liudas Gira, K. Kalvaitis, Antanas Smetona, J. Šarauskas ir kt.
Redagavo Jonas Karutis.
Tadžikijos futbolo supertaurė

Tadžikijos futbolo supertaurė (tadž. Dżomdoroni Todżikiston)  – trofėjus, dėl kurio varžosi Tadžikijos futbolo čempionai ir taurės laimėtojai. 
Tai vienerios varžybos, kuriose nugalėtojas iškovoja supertaurę. 
Rengiamos nuo 2010 m. 
Jeigu čempionai iškovoja ir šalies futbolo taurę, tada į supertaurės rungtynes kviečiami taurės finalininkai.
Hiroshima Green Arena

Hirošimos „Žalioji Arena“ (angl. Hiroshima Green Arena) – universalus, tarptautinio lygio sporto, pramogų ir verslo kompleksas Hirošimos mieste Japonijoje.
Arena talpina 8000 žiūrovų. Joje vyko 2006 m. Pasaulio krepšinio čempionato grupės rungtynės.
Darbo diena

Darbo diena darbo teisėje - diena, kurią pagal įstatymą leidžiama dirbti be specialių apribojimų; diena, kurią faktiškai yra dirbama. Europoje įprastinės darbo dienos yra nuo pirmadienio iki šeštadienio. Daugumoje verslo, amatų - iki penktadienio. Mažmeninės prekybos, viešojo transporto - iki šeštadienio ar iki pat sekmadienio (t. y. ištisą savaitę).
Teisiškai darbo diena svarbi ne tik darbo ir poilsio srityje, bet skaičiuojant terminus (tiek darbo teisėje, tiek ir kitose teisės šakose, pvz., civilinio proceso teisėje - dėl ieškinio pateikimo; komercinėje arba civilinėje teisėje - dėl prievolės įvykdymo termino ir pan.). Darbo dienos sąvoka taip pat svarbi ne tik darbo, bet ir Kelių eismo taisyklių atveju. Pvz., yra specialūs kelio ženklai, kuriuose gali būti nurodytas užrašas arba simbolis, žymintis darbo dienas (pvz., kad leidžiama arba draudžiama stovėti, įvažiuoti ar pan.)

Lietuva

Darbo dienos trukmė yra ribojama. Pvz., darbuotojų, dirbančių ne vienoje darbovietėje arba vienoje darbovietėje, bet pagal dvi ar daugiau darbo sutarčių, darbo dienos trukmė negali būti ilgesnė kaip 12 valandų (LR darbo kodeksas, 144 str. 5 d.).
Amfibolas

Amfibolai – silikatų mineralų grupė ir svarbi uolienų sudedamoji dalis. Dauguma amfibolų formuojasi pailgais kristalais, kurie sudaryti iš dvigubų silicio ir deguonies tetraedrų grandinių ir metalų jonų, tokių kaip geležis ar magnis. Amfibolai gali būti žali, juodi, bespalviai, balti, mėlyni ar rudi. Šiai grupei priklauso tokie mineralai kaip antofilitas, hornblendas, kumingtonitas, tremolitas, arfvedsonitas, glaukofanas, ribekitas ir aktinolitas.

Radimvietės

Amfibolai yra dažna magminių ir metamorfinių uolienų dalis. Magminėse uolienose jie randami beveik visose pagrindinėse grupėse, tačiau yra dažniausiai sutinkami tokiuose uolienose kaip granitas, dioritasairndezitas. Amfibolai randami skalūnuose ir gneisų tamsiose juostose bei yra pagrindinė amfibolito sudedamoji dalis. Amfibolai retai formuojasi kaip izoliuoti taisyklingos formos kristalai, tačiau kartais tokie kristalai yra randami pegmatituose.
Tauravas

Istorija

Anksčiau buvo Tauravo dvaras. Tarpukario metais dvare buvo viena sodyba, kurioje gyveno 17 žmonių.
Kaime gyventa labai seniai: rastas laivinis kovos kirvelis, dabar saugomas Telšių „Alkos" muziejuje.
Martine L. Jacquot

Biografija

Martine L. Jacquot gimė 1955 m. gegužės 27 d., La Ferte Gošė ir praleido savo pirmuosius penkerius metus Saint-Mars-en-Brie, Prancūzijoje.
1974 m. ji įgijo bakaluro laipsnį Coulommiers aukštojoje mokykloje. Vėliau studijavo Sorbonos Universitete, kuriame įgijo anglų literatūros magistro laipsnį. Ji mokė Canterbury Simon Langton raštingumo mokykloje mergaitėms Anglijoje ir studijavo Aix-en-Provence universitete (anglų k. pasirengimą atliko Capes ir Agrégation). Ji dirbo keletą mėnesių kaip dvikalbė sekretorė Danijos generaliniam konsulate Marselyje, Prancūzijoje ir CERN'e Ženevoje, Šveicarijoje. 
1981 m. rugsėjį ji įsikūrė Naujojoje Škotijoje, Kanadoje. 1984 m. ji baigė žurnalistikos studijas King's College universitete Halifakse. 1986 m. ji apsigynė kanadiečių literatūros magistro laipsnį Akadijos Universitete. 1995 m. ji apsigynė prancūzų literatūros daktaro laipsnį Dalhousie Universitete Halifakse, rašė disertaciją apie Marguerite Duras. Ji dėsto įvairiuose universitetuose (Dalhousie, Akadijos, St. Mary's, St. Anne's College) be to ji yra žurnalistė (Ven'd'est, Le Courrier ir kt.) ir vertėja. Ji buvo tris metus Conseil Culturel Acadien Nova Scotia prezidentė (ir kuria leidinį ARTcadie). Ji taip pat ji yra jau 12 metų Board of Governors of Nova Scotia muzijaus narė. Ji yra Canadian Notes - Les Cahiers canadiens akademinio leidinio vyriausioji redaktorė pradėto universitete Volgograde, Rusijoje ir reguliariai prisideda prie arabiškų leidinių (Ashtarowt, Al Quds, etc.).
Jos kūryba yra Akadijos literatūros dalis. Ji yra poetė, rašytoja, novelistė, eseistė ir knygų jaunimui rašytoja. Dauguma jos kūrinių yra šiuolaikiniai, bet ji taip pat yra parašiusi istorinį romaną  Au gré du vent (2005)
Ji yra tarp autorių kviečiamų į Olympique des Arts de Calgary festivalį, 1988. Nuo to laiko ji nuolat dalyvauja literatūros renginiuose, tokiuose kaip knygų mugės (Otavoje, Edmundston, Moncton, Halifakse, Gaspe, Lafayette, Paryžiuje) ir poezijos festivaliuose (Caraquet, Trois-Rivières), apskritojo stalo renginiuose (Calgary, Halifakse, Tunise, Kamerūne, Maroke, Monrealyje), poezijos skaitymuose, ji taip pat organizuoja kūrybinio rašymo seminarus ir paskaitas apie meninį metodą.
Ji yra nuolat kviečiama į literatūrinius turus: 2000 m., Tunise; 2008 m., Rusijoje ir Kamerūne; 2010 m. Maroke; 2011 m., Rumunijoje; 2012 m. Indijoje. Ji yra gavusi keletą apdovanojimų už dėstymą (Akadijos Studentų Sąjungos Apdovanojimą), literatūrą ir žurnalistiką (prix européen de l'ADELF, plusieurs fois finaliste au prix France-Acadie,au prix Éloizes, au prix Radio-Canada ir au prix Antonine-Maillet-Acadie Vie).
Ji gyvena tarp Monrealio, Halifakso ir Savojoje. Ji turi du vaikus, Mélodie ir Thibault, gimusius 1991 ir 1993 m.
Viktorinas Konstantinas Mlečka

Biografija

Kilo iš Mlečkų giminės, Žemaitijos žemės teisėjo Jono Mlečkos sūnus.
Iš pradžių išpažino kalvinizmą, po to perėjo į katalikybę. Tarnavo Vladislovo IV dvare, Žemaitijos paseniūnis nuo 1643 m., žemės pateisėjas nuo 1645 m., teisėjas nuo 1652 m., seniūnas nuo 1670 m.. Pasiuntinys į 1648, 1649 metų seimus.
Pasirašė Kėdainių sutartį su Švedija. 1656 metais jis prisijungė prie antišvediško maišto Žemaitijoje, asmeniškai vadovavo husarų įgulai.
Išrinktas pasiuntiniu į 1658, 1661, 1667, 1668, 1669, 1670 metų seimus.

Šeima

Buvo vedęs Sofiją Isaikauskaitę, Lietuvos didžiojo medžioklio Karolio Petro Dalmat-Isaikausko dukterį. Jų duktė Konstancija ištekėjo už Trakų kašteliono Jono Vladislovo Bžostovskio ir taip atnešė savo motinos turto kraitį, įskaitant Mosarą.
N-1 (raketa)

N1 – 1969–1972 metais slapta Tarybų Sąjungoje kurta raketa pasiųsti tarybinius kosmonautus į Mėnulį. Net ir 2009 m. ji tebėra galingiausa kada nors pagaminta raketa, starto metu sukurianti 4500 tonų trauką – daugiau nei Saturnas V (3500 tonos). Tačiau savo aukščiu (105 metrų), mase (2735 tonos) bei į orbitą išvedamo naudingo krovinio dydžiu ji nusileido amerikiečių Saturnui. N1 taip pat buvo šiek tiek platesnė už Saturną ties pagrindu. Raketa turėjo penkias pakopas, visos jos buvo varomos žibalu ir suskystintu deguonimi. Tai mažiau efektyvus kuras nei Saturne V naudoti suskystintas vandenilis ir deguonis, todėl iškeliamas naudingas krovinys turėjo būti mažesnis.
Pirmojoje pakopoje raketa turėjo 30 dviem ratais sumontuotų variklių. Nors patys varikliai buvo patikimi, tokį jų kiekį buvo sunku ne tik tinkamai sujungti, bet ir valdyti skrydžio metu. Dviejų skrydžių metu variklių sistema pasiuntė komandą išjungti beveik visus variklius, nors abiem atvejais tai įvyko jau vykstant katastrofai (pirmąkart raketoje siautė gaisras, antrąkart sustojo pagrindinis kuro siurblys). Be to, starto kompleksas Baikonure buvo pasiekiamas tik vėl išardžius raketą dalimis, todėl galutinai surinktos raketos nebuvo kaip nuodugniai patikrinti.
Iš viso raketa kilo keturis kartus. Visi jos skrydžiai buvo nesėkmingi. Sprogimas antrojo skrydžio metu (27 sekundės po starto) laikomas galingiausiu sprogimu visoje raketų gamybos istorijoje. Tačiau vėlesni skrydžiai truko ilgiau, paskutinį kartą nepavykstant 106,9 s po starto – prieš pat atsiskiriant pirmajai pakopai. Iš viso buvo planuota 12 tokių skrydžių, tačiau amerikiečiams pirmiesiems pasiekus Mėnulį projektas prarado propagandinę prasmę ir buvo atšauktas. Dvi paskutinės pagamintos raketos buvo sunaikintos nebandant jų paleisti.
Palyginus su Saturnu V, visas N-1 projektas buvo nepakankamai finansuotas ir pradėtas pernelyg vėlai, todėl negalėjo būti sėkmingas. Tačiau nors pati raketa skrido prastai, jos pirmos pakopos varikliai (kurių išliko apie 150) laikomi pavykusiais ir patikimais. 1990 metais Rusija pardavė 36 išlikusius variklius kompanijai „Aerojet General“, po 1 100 000 JAV dolerių už kiekvieną. Trys iš jų buvo panaudoti japonų eksperimentinėse raketose J1 ir J2
Mauricijaus kovojantis judėjimas

Istorija

1995 m. parlamento rinkimuose padėjo Mauricijaus kovojančių socialistų judėjimas (MSM), bet koalicija tik laimėjo 25 vietas parlamente. 2000 m. rinkimuose vėl dalyvavo kartu su MSM ir gavo 58 iš 70 parlamento vietų bei sudarė vyriausybę, kuriai vadovavo partijos lyderis Polis Berenžeris. 2003 m. koalicijoje su Mauricijaus kovojančių socialistų judėjimu, pastarojo lyderis Anerudas Jugnotas buvo išrinktas Mauricijaus prezidentu.

Struktūra

Sudaryta pagal Jungtinės Karalystės Leiboristų partijos modelį. Partijai vadovauja kas dvejus metus šaukiamame kongrese renkamas partijos pirmininkas, nuolatiniam partijos aparato darbui vadovauja Generalinis sekretorius, o politinei partijos veiklai vadovauja partijos lyderis. Centro komitetas, perrenkamas kas dvejus metus, sudaro Politinį biurą.
Veikia Jaunimo sparnas ir Moterų organizacija.
Socialistų Internacionalo konsultacinis narys nuo 1996 m. rugsėjo 9 d., tikrasis narys nuo 2003 m. spalio 27 d.
Sundos sąsiauris

Sundos sąsiauris (indonez. Selat Sunda) – sąsiauris Indonezijoje, tarp Javos ir Sumatros salų. Jungia Javos jūrą (šiaurėje) su Indijos vandenynu (pietuose). Sąsiauris yra šiaurės rytų krypties, plotis nuo 24 km, ilgis 130 km. Mažiausias gylis farvateryje – 28 m. Sundos sąsiauryje gausu salų (Sangiango, Sebesi, Sebuku, Panaitano, Krakatau salos) ir naftos platformų, todėl laivyba sudėtinga. 1883 m. sąsiaurio pakrantės labai smarkiai nukentėjo nuo Krakatau ugnikalnio išsiveržimo ir jo sukelto cunamio. 1942 m. kovo 1 d. sąsiauryje vyko Sundos sąsiaurio jūrų mūšis tarp Japonijos ir sąjungininkų pajėgų.
Vincas Daukšys

Biografija

Mokėsi Suvalkų gimnazijoje. 1887 m. išvyko į JAV. Nuo 1887 m. bendradarbiavo leidiniuose „Lietuviškasis balsas“, „Vienybė Lietuvninkų“, „Apšvieta“, kituose JAV lietuvių laikraščiuose ir žurnaluose. 1899 m. ir 1902 m. laikraščio „Vienybė Lietuvninkų“ antrasis redaktorius. 1901–1902 m. redagavo laikraštį „Lietuvis“, 1910 m. – „Progresas“, 1911 m. – Amerikos lietuvių socialistų sąjungos leidinį „Kova“. 1901–1902 m. ir 1902–1913 m. buvo JAV lietuvių knygų leidimo draugijos „Tėvynės mylėtojų draugija“ pirmininkas. 
Išvertė iš anglų kalbos amerikiečių rašytojų kūrinių.
Thespakusatsu Gunma

Istorija

Klubo ištakos siekia 1995 m. Klubas negali pasigirti aukštais pasiekimais. 
Nuo 2005 m. žaidė J2 lygoje, bet po trylikos sezonų iškrito į žemesnį divizioną.
Nuo 2018 m. žaidžia J3 lygoje.