google/wiki40b huggingface dataset:
Dubingių žudynės

Dubingių žudynės – masinės civilių lietuvių tautybės gyventojų žudynės, kurias 1944 m. birželio 23 d. įvykdė Armijos Krajovos būrys keršydamas už Vietinės rinktinės tų pačių metų birželio 20 d. įvykdytas Glitiškių žudynes, kurias iššaukė Armijos Krajovos įvykdytos keturių Vietinės rinktinės narių žmogžudystės. Dubingių žudynių metu nužudyta tarp 20 ir 27 Dubingių apylinkėse gyvenusių žmonių.

Istorija

Dubingių tragedija – tiesioginė Glitiškių žudynių tąsa. Sužinoję, kas įvyko Glitiškėse, AK 5-osios brigados partizanai, vadovaujami Zygmunto Šendzielažo-Lupaškos, nusprendė įvykdyti atsakomąjį keršto reidą į „Kauno Lietuvą“, tai yra išlieti pyktį ant lietuvių, gyvenusių kitapus prieškarinės demarkacinės linijos tarp Vilniaus krašto ir Lietuvos. Birželio 23 dieną AK puolė žudyti civilius lietuvius Dubingiuose ir aplinkiniuose kaimuose – Bijutiškyje, Joniškyje, Inturkėje, Giedraičių apylinkėse negailėdami net keturių ir vienuolikos mėnesių kūdikių, vaikų nuo vienerių iki 13 metų, moterų, senelių.
Skerdynės tęsėsi dvi dienas. Lenkų istorikų skaičiavimais, nuo AK rankų tada žuvo iki 27 lietuvių, tačiau patys lietuviai suskaičiuoja iki dviejų šimtų aukų. Dėl Dubingių žudynių Generalinėje prokuratūroje dar 1992 m. buvo pradėtas ikiteisminis tyrimas, tačiau iki šiol nei prokurorams, kontroliuojantiems tyrimą, nei Valstybės saugumo departamento Ikiteisminio tyrimo skyriaus pareigūnams, jį atliekantiems, nepavyko nustatyti nė vieno gyvo įtariamojo. Byloje buvo apklausta daugiau kaip 120 liudytojų.
1993 m. Armijos Krajovos veiklą Lietuvoje tyrė Vyriausybės patvirtinta istorikų ir teisininkų komisija. Dokumente rašoma, kad Armija Krajova buvo Lenkijos emigracinei Vyriausybei Londone pavaldi partizaninė kariuomenė, veikusi Vokietijos okupuotos prieškarinės Lenkijos valstybės teritorijoje, taip pat Rytų Lietuvoje, Vakarų Baltarusijoje ir Vakarų Ukrainoje, kurias, 1920 m. ginklu užėmusi, iki 1939 m. valdė Lenkija. Armija priklausė antinacisitinei koalicijai ir siekė atkurti nepriklausomą Lenkijos valstybę su 1939 m. sienomis. Lenkijos emigracinė Vyriausybė ir jai pavaldi Armija Krajova nepripažino Vilniaus grįžimo Lietuvai, ruošėsi jį vėl atplėšti nuo Lietuvos – kėsinosi į Lietuvos teritorijos vientisumą.
Kaip teigiama komisijos išvadose, Armijos Krajovos partizanai Rytų Lietuvoje padarė nusikaltimų žmoniškumui, įvairiais motyvais yra terorizavę ir žudę niekuo nekaltus civilius gyventojus, daugiausia lietuvius. „Armija Krajova slopino lietuviškumą Rytų Lietuvoje ir laukė momento, kada bus galima užimti Vilnių“, – konstatavo komisija.
2007 m. minint Lenkijos nepriklausomybės dieną Lenkijos prezidentas Lechas Kaczynskis po mirties Lenkijos atgimimo ordino Didžiuoju kryžiumi apdovanojo majorą Zygmuntą Šendzielažą slapyvardžiu „Lupaška“, kuris kovojo su Lietuvos nepriklausomybės atkūrimo judėjimo dalyviais ir žudė Lietuvos civilius gyventojus. Pasibaigus karui, „Lupaška“ pasitraukė į Lenkiją. 1948 m. netoli Zakopanės buvo suimtas ir 1950 m. nuteistas sušaudyti, mirties bausmė įvykdyta 1951 metais. Lenkijai atkūrus nepriklausomybę, šalies Aukščiausiojo teismo kariniai rūmai šį nuosprendį panaikino.
Lietuvos dermatovenerologų draugija

Lietuvos dermatovenerologų draugija – Lietuvos draugija, vienijanti dermatologus venerologus. Adresas – J. Kairiūkščio g. 2, Vilnius. Prezidentė – doc. Matilda Bylaitė.
1935 m. Lietuvos dermatovenerologų draugiją įkūrė Jurgis Karuža (1866–1953), buvo pirmasis draugijos pirmininkas.
Abevilio kultūra

Abevilio kultūra – ankstyvojo paleolito archeologinė kultūra, pavadinta pagal Abevilio miestą (Prancūzija).

Arealas

Datuojama Mindelio ledyniniu laikotarpiu (prieš 555–475 tūkst. metų), plito Europoje, Azijoje, Afrikoje. Kartais Abevilio kultūra laikoma Ašelio kultūros ankstyvuoju periodu arba ikiašelinio rankinio kirtiklio ankstyvuoju gamybos laikotarpiu. Kirtikliai grubūs, naudoti pjauti, kirsti, skaldyti, kaip ginklas, taip pat naudota medinės ietys, kauliniai, raginiai ir titnaginiai įrankiai. Žmonės vertėsi medžiokle, rinko augalinį maistą. Abevilio kultūros žmogus vadinamas Homo erectus.
Paul Broca

Biografija

Gimė Prancūzijoje mediko Žano Pjero Broko šeimoje. 1849 m. baigė medicinos doktorantūros studijas. 1857 m. vedė Adelę Augustiną Lugol, su kuria susilaukė trijų vaikų. Nuo 1867 m. tapo Paryžiaus mokslų akademijos nariu ir ėjo Paryžiaus universiteto profesoriaus pareigas. Jis pirmasis apibrėžė antropologijos uždavinius ir nustatė jos tyrimo metodus. 1859 m. jis Paryžiuje įkūrė pirmąją Antropologijos draugiją. 1872 m. pradėjo leisti žurnalą Revue d’anthropologie. 1876 m. jo iniciatyva Paryžiuje įkurta pirmoji antropologijos mokykla (L’Ecole d’Antropologie de Paris). 1889 m. mirė nuo smegenų hemoragijos.
Kurganų hipotezė

Kurganų hipotezė (arba „teorija“, „modelis“) yra vienas iš indoeuropiečių kilmės aiškinimų, pagal kurį Ponto stepėje archeologinės kurganų kultūros (sąvoka apimanti duobinių kapų kultūrą ir jos pirmtakes) žmonės greičiausiai kalbėjo indoeuropiečių prokalbe.
Kurganų modelis yra plačiausiai priimtas indoeuropiečių kilmės scenarijus, nors alternatyvios teorijos, pvz., nurodančios indoeuropiečių protėvyne buvus Anatoliją, turi savo šalininkų. V. Safronovo Balkanų hipotezės šalininkų daugiausia yra buvusios TSRS teritorijoje. Mokslininkai, kurie laikosi kurganų hipotezės, sieja kurganus ir duobinių kapų kultūrą su indoeuropiečių protėviais, gyvenusiais Juodosios jūros pakrančių stepėse ir pietryčių Europoje nuo V iki III tūkst.pr.m.e.
Kurganų hipotezę XX a. šeštajame dešimtmetyje pirmoji suformulavo Marija Gimbutienė, ji kurganų kultūrą suskirstė į keturis vienas po kito ėjusius periodus, kurių ankstyviausias (kurganų I) apėmė Samaros ir Seroglazovo kultūras Dniepro-Volgos regione vario amžiuje (IV tūkst. pr. m. e. pradžia). Šios kultūros atstovai buvo klajokliai gyvulių augintojai, kurie, pasak modelio, III tūkst. pr. m. e. pradžioje paplito visoje Ponto-Kaspijos stepėje ir Rytų Europoje.

Apžvalga

1956 m. publikuotame leidinyje „The Prehistory of Eastern Europe, Part 1“ Marija Gimbutienė pateikė naujovišką tarpdisciplininę archeologijos ir lingvistikos sinteze besiremiančią indoeuropiečių kilmės teoriją. Pagal kurganų modelį indoeuropiečių protėvyne buvo Ponto-Kaspijos stepė, kurioje kalbėta indoeuropiečių prokalbe. Kurganų kultūra palaipsniui išplito į visas palei Juodąją jūrą esančias stepes.

Kurganų kultūra

Kurganų kultūros sąvoką 1956 m. įvedė archeologė Marija Gimbutienė, taip bandydama sujungti vėlyvojo neolito ir ankstyvojo bronzos amžiaus archeologines kultūras, egzistavusias dabartinėje Rusijoje, Ukrainoje ir Moldavijoje. Šios archeologinės kultūros panašios laidojimo būdais.
Hopea nutans

Paplitimas

Grėsmingai nykstanti rūšis, natūraliai auganti atogrąžų Pietryčių Azijoje – Malakos pusiasalyje, Borneo saloje (Malaizija, Singapūras, Brunėjus, dalis Indonezijos).

Aukštis, kamieno storis

Tai vienas aukščiausių medžių rūšių Azijoje. Pats aukščiausias egzempliorius žinomas  82,82 m aukščio, augantis Tavau kalvų nacionaliniame parke (Tawau Hills National Park), esančiame Malaizijos Sabaho valstijoje (š.r. Borneo saloje).

Požymiai

Labai aukšti lapuočiai medžiai. Kamienas tiesus.

Grėsmė ir apsauga

Įrašyta į tarptautinės raudonosios knygos sąrašus.
Tosa

Istorija

Miestas įkurtas 1959 m. sausio 1 d.

Geografija

Tosa įsikūrusi centrinėje Kočio prefektūros dalyje. Iš šiaurės miestą supa Šikoku kalnynas, pietuose turi priėjimą prie Ramiojo vandenyno. Tosa ribojasi su Susakiu, Inu, Harunu, Sakava ir Hidaka.

Miesto simboliai

Oficiali miesto gėlė – lelija, medis – dviskiautis ginkmedis, paukštis – Sturnus cineraceus.
Teismo ekspertas

Lietuvos Respublikos teismo ekspertas

Teismo ekspertas Lietuvoje – asmuo, turintis teismo eksperto kvalifikaciją ir įrašytas į Lietuvos Respublikos teismo ekspertų sąrašą. Asmenys į Lietuvos Respublikos ekspertų sąrašą įrašomi įstatymų nustatyta tvarka (LR BPK 85 str. 1 d.).
Jeigu Lietuvos Respublikos ekspertų sąraše nėra reikiamos specialybės ekspertų, ekspertu gali būti skiriamas į šį ekspertų sąrašą neįrašytas asmuo. Prireikus ekspertu gali būti skiriamas asmuo, turintis teisę būti ekspertu Europos Sąjungos valstybėje narėje arba valstybėje, su kuria Lietuvos Respublika yra sudariusi teisinės pagalbos sutartį.
Į Lietuvos Respublikos ekspertų sąrašą įrašyti ekspertai yra įspėti dėl atsakomybės už melagingos išvados pateikimą ir proceso metu atskirai neįspėjami.

Pareigos, atsakomybė

Ekspertas privalo šaukiamas atvykti į teismą ir pateikti nešališką išvadą jam pateiktais klausimais (LR BPK 87 str. 1 d.).
Ekspertui, kuris be svarbios priežasties neatvyksta į teismą arba be teisėto pagrindo atsisako atlikti savo pareigas, gali būti taikomos LR BPK Kodekso 163 straipsnyje numatytos procesinės prievartos priemonės.
Už melagingos išvados pateikimą ekspertas atsako pagal Lietuvos Respublikos baudžiamojo kodekso 235 straipsnį (LR BPK 87 str. str. 3 d.).
Parapijos taryba

Parapijos taryba – parapijos atstovaujamoji institucija.
Atsirado po Antrojo Vatikano susirinkimo. Parapijos taryba veikia pagal atskirus komitetus ir veiklos sritis: katechezė, Caritas veikla, liturgija, einamieji ūkio klausimai ir kt.
Iš esmės vykdo technines, organizacines funkcijas. Parapijose, kur nėra tikinčiųjų atstovybės, visa veiklos našta gula ant parapijos administratoriaus pečių – visa tai atlieka klebonas.
Povilas Vadopalas

Biografija

Lankė Daniliškių pradžios mokyklą, Karsakiškio septynmetę mokyklą, Krinčino aštuonmetę mokyklą, 1964 m. baigė Pasvalio vidurinę mokyklą. 1972 m. baigė Leningrado politechnikos institutą, radijo inžinierius.
1960 m. Ličiūnų klubo skaityklos vedėjas, Pasvalio ir Biržų statybos organizacijų darbininkas, 1964–1967 m. tarnavo TSRS kariuomenėje. 1967–1968 m. Rygos Elektros montavimo tresto Įrangos gamybos ir montavimo valdybos elektrikas. 1968–1974 m. Leningrado Optikos mechanikos gamyklos staklių operatorius, TSRS Mokslų akademijos A. Jofės fizikos technikos instituto elementariųjų dalelių greitintuvo valdymo tarnybos inžinierius. 1974 m. nuteistas 10 metų, dirbo metalo gamyklos brigadininku, vyr. mechaniko pavaduotoju, tarybinio ūkio sanitaru, felčeriu, veterinarijos gydytoju. 1982–1991 m. grįžęs į Lietuvą dirbo Kupiškio rajono Antazavės kolūkio statybininku. 1991–1998 m. individualios įmonės savininkas, nuo 1998 m. AB „Tulpė“ rinkodaros direktorius. 2000–2007 m. Seimo nario padėjėjas, 2007–2008 m. Panevėžio miesto savivaldybės mero pavaduotojas, 2008–2010 m. ir 2011 m. Panevėžio meras. Nuo 1995 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Panevėžio skyriaus narys, nuo 1999 m. LSDP tarybos narys, Panevėžio skyriaus pirmininkas.
2000–2003 m., 2003–2007 m., 2007–2011 m. ir nuo 2011 m. Panevėžio miesto savivaldybės tarybos narys. 
Lietuvos sveikuolių sąjungos viceprezidentas, sveikos gyvensenos darbo grupės pirmininko pavaduotojas, klubo „Atgaiva“ ir sporto veteranų klubo „Rambynas“ narys.
Žmona Valentina, sūnus Robertas.
Kazimieras Aleksandras Pociejus

Biografija

Lietuvos bajorų Pociejų giminės atstovas, herbo „Waga“ savininkas. Vitebsko vaivados Leonardo Gabrieliaus Pociejaus (1632–1695) ir Reginos Oginskaitės jaunesnysis sūnus, Trakų stalininko ir tijūno, kunigaikščio Leono Samuelio Oginskio (apie 1595–1657). Vyresnysis brolis – Vilniaus kaštelionas ir Lietuvos didysis etmonas Liudvikas Pociejus (1664–1730).
1692 metais Kazimieras Aleksandras Pociejus gavo Trakų vėliavininko pareigybę, 1700 metais buvo paskirtas Vitebsko kaštelionu, 1703 metais tapo Trakų kaštelionu. 1705 metais gavo Vitebsko vaivados pareigybę.
Pilietinio karo metu Kazimieras Aleksandras Pociejus palaikė respublikonus, Sapiegų priešininkus. LDK armijos konfederacijos prieš Sapiegas 1696 metais ir Valkininkų mūšio 1700 metais dalyvis. 1701 metų sausį vadovaujant bajorų įgulai sumušė Sapiegų 16 raitelių įgulų ir valstiečių būrius, surinktus ir apginkluotus Sapiegų.
Palaikė Lenkijos karaliaus Augusto Stipriojo politiką, siekiančio nustatyti absoliučią tvarką ATR. Sandomiro konfederacijos dalyvis, Rusijos šalininkas kovoje prieš Švedijos karalių Karolį XII. 1708 metais laikinai perėjo į Stanislovo Leščinskio pusę, Švedijos statytinį. 1709 metais vėl prisijungė prie Augusto II.
Vaistinis kietagrūdis

Biologija

Tai daugiametis, 30–60 cm aukščio žolinis augalas, apaugęs šiurkščiais, prigulusiais plaukeliais. Šaknis stora, šakota. Stiebas status, šakotas, plaukuotas. Lapai 4–10 cm ilgio ir 0,6–1,5 cm pločio, su ryškiomis šoninėmis gyslomis.
Žiedai išaugę viršūninių lapų pažastyse ir sudaro stiebų ir šakų galuose ilgus žiedynus. Žiedkočiai 2–3 kartus trumpesni už taurelę. Taurelė žydėjimo metu 4 mm ilgio, vaisiam išaugus 10 mm. Vainikėlis žalsvai gelsvas arba gelsvas, jo vamzdelis trumpas, į viršų platėjantis, 4–6 mm ilgio, jo žiotyse yra labai maži žvyneliai, atbraila varpiška, 4–5 mm skersmens.
Žydi gegužės ir birželio mėnesiais. Riešutėliai 3 mm ilgio, lygiu, blizgančiu paviršiumi, balti arba melsvai pilki, prinokę iš taurelės neišbyra. Dauginasi sėklomis.

Ekologija

Mėgsta derlingus, karbonatingus priemolio ir molio dirvožemius. Kietagrūdinės etmijos (Ethmia pusiella) lervos minta augalo lapais.

Paplitimas ir augavietės

Paplitęs Europoje, Kaukaze, Šiaurės Vakarų ir Centrinėje Azijoje. Introdukuotas Šiaurės Amerikoje. Lietuvoje gana retas, randamas visose dalyse, išskyrus pietrytinę.
Auga upių ir ežerų slėnių krūmuose, kalvų šlaituose, pakrantėse, miškuose.

Naudojimas

Naudojamas liaudies medicinoje. Lapai tinka arbatai.

Apsauga ir grėsmės

2000 m. įrašytas į Lietuvos raudonąją knygą. Grėsmę kelia augaviečių keitimas ir pavėsio susidarymas dėl medžių ir krūmų tankėjimo.
Sent Ogastinas (Florida)

Istorija

Miestas buvo įkurtas 1565. Tai seniausias miestas Amerikoje.
Greitai paruošiami makaronai

Greitai paruošiami makaronai – sausi arba apvirti makaronai, paprastai parduodami pakeliuose kartu su kvapiųjų medžiagų milteliais, prieskonių aliejumi.
Sausi makaronai paprastai valgomi prieš tai juos išvirus ar užplikius verdančiu vandeniu, o apvirtus makaronus galima pasišildyti arba valgyti tiesiai iš pakelio. Makaronai paruošiami per 1–2 min. verdant arba per 3–4 min. plikant karštu vandeniu. Pagrindiniai sausų makaronų ingredientai yra kvietiniai miltai, palmių aliejus ir druska. Kvapiųjų medžiagų miltelių sudėtį paprastai sudaro mononatrio glutamatas, pagardai ir kartais cukrus.
Greitai paruošiamus makaronus išrado taivaniečių-japonų verslininkas Momofuku Ando, Japonijos maisto bendrovės „Nissin Foods“ įkūrėjas. Prekyboje šie makaronai pasirodė 1958 m., su Chikin Ramen prekiniu ženklu. 1971 m. „Nissin“ pristatė Cup Noodles, sausus makaronus, parduodamus polistirolo puodeliuose.
Populiarus valgis tiek rytų, tiek vakarų kultūrose. Greitai paruošiami makaronai dažnai sulaukia kritikos ir laikomi nesveiku maistu.
Primorės krašto herbas

Primorės krašto herbas – oficialus Primorės krašto simbolis, patvirtintas 1995 m. vasario 2 d.

Herbo aprašas

Herbo skydas prancūziškas/rusiškas, žalio lauko su mėlynu įžambiuoju (Andrejaus) kryžiumi apatinėje pusėje yra einantis auksinis amūrinis tigras su juodais dryžiais.
Randers FC

Istorija

2002 metais Randerso klubų atstovai nusprendė įkurti vieną klubą, tad jau nuo kitų metų sausio 1 dienos miestas turėjo vieną futbolo komandą „Randers FC“, kuri tapo anksčiau egzistavusių Randers SK Freja, Dronningborg BK, Kristrup BK, Vorup Frederiksberg BK, Hornbæk SF ir Randers KFUM klubų teisių perėmėja. Klubas perėmė „Freja“ komandos licenciją.
Laiboji viksva

Morfologija

Daugiametis, pilkšvai žalias, retakeris, 40–100 cm aukščio, neilgą šakniastiebį su storomis palaipomis išauginantis augalas. Stiebai statūs, standūs, ploni, viršuje bukai tribriauniai, į apačią daugiau ar mažiau apvalūs, žemiau žiedyno šiurkštūs raba ištisai švelnūs, apsisiautę ilgomis, rausvomis arba rusvai rudomis, belakštėmis, pakraštyje šiek tiek tinkliškai susiskaidžiusiomis maštimis.
Lapai standūs, pliki, siauri, 1–2 mm pločio, išilgai sulenkti arba susisukę, su tribriaune viršūne, šiurkštūs, apatinėje stiebo dalyje susitelkę, beveik tokio pat ilgio, kaip stiebas.
Žiedynas 7–22 cm ilgio, iš 3–4, apačioje viena nuo kitos nutolusių varpučių. Apatinis žiedynlapis bemakštis arba su 2–5 mm ilgio makštimi ir siauru, lovelio pavidalo lakštusavo ilgiu viršijančiu žiedyną. Viršūnės (1)2 varputės kuokelinės, siaurai cilindriškos; viršutinė – (2,5) 3–6 cm ilgio 2–3(4) mm pločio, apatinė – paprastai ne ilgesnė kaip 2 cm; jų pažiedės kiaušiniškai lancetiškos, smailios, rudos, su šviesiu ruoželiu per vidurį. Piestelinės varputės 1– 2 (3), stačios, kiaušiniškos, pailgai kiaušiniškos arba trumpai cilindriškos, 0,8–3 cm ilgio ir 5–8 mm pločio, retokos, bekotės, tik apatinė turi bent kiek ilgesnį kotelį; pažiedės kiaušiniškai lancetiškos, spygliškai nusmailėjusia viršūne, rausvai rudos arba rudos, per vidurį turi žalsvą, vėliau parudėjantį, trumpais, retais plaukeliais apaugusį ruoželį, jų pakraštys šviesesnis. Maišeliai odiški, pailgai kiaušiniški, pūsti, viena jų pusė labiau iškili, 4– 5 mm ilgio, ilgesni už pažiedes arba beveik lygūs su jomis, gelsvai žali arba rudi, padengti tankių, balsvų, blizgančių plaukelių, gysloti, trumpakočiai; jų snapelis 0,7–1 mm ilgio, giliai dvidantiškai skeltas. Makštys plaukuotos Pažiedės smailios, raudonai rudos, su šviesiu ruoželiu nugarėlėje. Vaisiai plačiai atvirkščiai kiaušiniški, apie 2 mm ilgio, tribriauniai, gelsvai rudi.
Žydi gegužės – birželio mėnesį. Vaisius išplatina vandens srovės.

Augimvietės

Hemikriptofitas, hidrofitas. Auga žemapelkėse ir tarpinio tipo pelkėse, taip pat aptinkamas aukštapelkių apypelkio raistuose, lago ir klampupių. Augantis vidutinio klimato juostoje. Gana dažna.
Paplitimas Lietuvoje: visoje šalyje paplitęs augalas.
Bendras paplitimas: beveik visai Europa (be arktinių rajonų, Krymo ir Apeninų bet Balkanų pusiasalių pietinės dalies) Kaukazas, Sibiras, Tolimieji Rytai (išskyrus Sachaliną), Šiaurės Kazachstanas, Šiaurės Mongolija, Azija, Šiaurės Amerika. Priklauso borealiniam floros elementui.

Lietuvoje rasta laibosios viksvos forma

Carex lasiocarpa f. robustra Junge. – aukšti, iki 120 cm aukščio stiebai ir platesni, negu tipingos formos
lapai. Varputės stambios, ilgos. Trakų apyl.
Korato plynaukštė

Korato plynaukštė (taj. นครราชสีมา), (angl. Khorat Plateau) – plynaukštė šiaurės rytų Tailande.
Vidutinis plynaukštės aukštis – apie 200 m, plotas – apie 155 000 km². Korato plynaukštės reljefas primena pasvirusį į pietryčius dubenį. Nuo centrinės Tailando dalies plynaukštę skiria Fetčabuno kalnagūbris ir Dongfajajeno kalnai, nuo Kambodžos – Dangreko kalnai.
Plynaukštę kertą Mekongo upės intakai: Munas ir Či. Vidutinis metinis kritulių kiekis šiame regione sudaro apie 1150 mm.
Korato plynaukštė priskiriama atskiram Tailando Isano regionui, apimančiam 19 šalies provincijų.
Jonas Dilys

Biografija

Mokėsi Nemunėlio Radviliškyje, Kaune, Kijeve, Peterburge. Nuo 1919 m. sausio 19 d. Biržų progimnazijos pasaulinės istorijos mokytojas. Domėjosi kultūriniu ir visuomeniniu gyvenimu, 1920 m. įsijungė į Biržų dailės draugijos „Mūza“ darbą.
Vadovavo 1923 m. Lietuvos gyventojų ir turto surašymui Biržų valsčiuje. Padėti atlikti surašymą pasitelkė vyresniųjų klasių mokinius. Trumpą laiką – Biržų meteorologinės stoties vedėjas. Bendradarbiavo laikraštyje „Biržų žinios“.
Priklausė Lietuvos mokytojų profesinės sąjungos Biržų skyriui ir veikė jame iki Sąjungos uždarymo 1936 m. Ilgą laiką buvo Biržų žemės ūkio draugijos nariu. Iš darbo Biržų gimnazijoje buvo atleistas 1928 m. Mokiniai jį labai mėgo, bet dėl švelnaus būdo jis ne visada sugebėdavo palaikyti klasėje rimti. 1928-1940 m. Biržų Spaudos Fondo knygyno vedėjas. Kurį laiką ėjo Biržų apskrities švietimo skyriaus vedėjo pareigas. Vokiečių okupacijos metais gyveno savo ūkyje Svidžiuose. Nuo 1944 m. dvejus metus vėl buvo švietimo skyriaus vedėju. 1946 m. paskirtas Papilio gimnazijos mokytoju ir išrinktas švietimo ir meno darbuotojų profsąjungos Biržų apskrities komiteto pirmininku.
Susilpnėjus sveikatai, 1947 m. pedagoginio darbo atsisakė, paskirtas Biržų apskrities etnografinio - kraštotyrinio muziejaus direktoriumi. Taip ir nesukūręs šeimos, 1949 m. grįžo gyventi į savo gimtąjį kaimą Svidžius. Dirbo jo namuose įrengtoje klube-skaitykloje.
Bamijanas

Budizmo kompleksas

Budizmo kompleksas išsidėstęs šiaurinėje kalnų pašlaitėje. Jo ilgis 1,8 km, funkcionavo iki IX amžiaus. Čia buvo daug budistų olų (virš 750), šešios olose iškaltos Budos statulos, iš kurių trys buvo didžiulės (didžiausia 53 ar 55 metrų aukščio, pastatyta apie 600 metus). VII a. kinų keliautojai mini dar didesnę Budos, esančio nirvanoje, statulą, taip pat du požeminius vienuolynus. Statulos buvo padengtos molio ir tinko sluoksniais, veidai tikriausiai buvo padengti bronza. Įvairiose patalpose yra dailės kūrinių, reljefinių darinių, skulptūrų (būdinga persų įtaka), sanskrito rankraščių.
Dortmundas

Istorija

Pirmą kartą gyvenvietė Throtmanni minima 880 m. Nuo 1220 m. iki 1803 m. laisvasis imperijos miestas, vienas Hanzos sąjungos miestų. Dortmundo pirkliai kūrėsi ir Klaipėdoje, kuriai 1254 m. suteikta Dortmundo teisė. Miestas smuko per Trisdešimties metų karą. XIX a. pradėta kasti geležies rūda ir akmens anglis. Miestas vėl pradėjo plėstis, tapo vienu svarbiausiu Ruro pramonės regiono centrų. Per Antrąjį pasaulinį karą Sąjungininkų labai bombarduotas.

Ekonomika

Yra uostas prie Dortmundo-Emso kanalo, tarptautinis Dortmundo oro uostas. Išplėtota juodoji metalurgija, kasybos mašinų, staklių, alaus pramonės įrangos gamyba, kokso chemijos, elektronikos, maisto pramonė. Dortmundas – vienas svarbiausiu alaus gamintojų Europoje.
1966 m. įkurtas Dortmundo universitetas. Veikia 12 mokslinių tyrimų institutų, tarp jų – Makso Planko molekulinės fiziologijos institutas, Gerontologijos, Spektrochemijos ir taikomosios spektroskopijos institutai. Veikia filharmonija, teatrai, muziejai, tarp jų 1910 m. įkurtas Gamtos istorijos muziejus, Ostvalio (XX a. meno), Vestfalijos pramonės muziejai. Yra Zoologijos ir botanikos sodai. 1974 m. pastatytas vienas didžiausių (82 932 vietų) šalies futbolo stadionas.

Lietuviai

Apie 1880 m. Dortmunde apsigyveno lietuvių, daugiausia iš Mažosios Lietuvos. Daugiau lietuvių atvyko po 1900 m. Dauguma jų dirbo kasyklose. Dalis emigravo į Didžiąją Britaniją ir JAV, grįžo į Lietuvą. Po pirmojo pasaulinio karo gyveno apie 2000 lietuvių. 1921 m. J. Brakšio iniciatyva įkurta Dortmundo lietuvių draugija, su pertrauka veikusi iki 1952 m., rengusi sueigas, kaupusi biblioteką, turėjusi saviveiklos trupę. 1932 m. Kazys Alminas suorganizavo lietuvių kalbos kursus. 1951 m. atsikėlė dar kelios lietuvių šeimos. Iki XX a. pab. veikė Vokietijos lietuvių bendruomenės Dortmundo apylinkė.

Sportas

Mieste 1974 m. vyko X pasaulio futbolo čempionatas, o 2006 m. – XVIII pasaulio futbolo čempionatas. Stipriausia komanda yra BV Borussia Dortmund.
Moters vaisingosios dienos

Moters vaisingosios dienos – moters ciklo dienos, kuomet ji gali pastoti. Tai yra sąlyginai neilgas laikotarpis, trunkantis maždaug 6 dienas iki ovuliacijos ir tikriausiai (šiuo metu nėra tikslaus atsakymo) pačią ovuliacijos dieną. Vaisingų dienų nustatymu remiasi periodinio susilaikymo kontracepcija, taip pat vaisingumo žinojimo metodai.
Vaisingąsias dienas kasdieniame gyvenime nėra itin lengva nustatyti, tiksliau, jas nustatyti galima, bet nustatymo tikslumas nėra visiškas. Be to, kadangi vaisingos dienos yra prieš ovuliaciją, tai jos paprastai nustatomos post factum, t. y. užfiksavus ovuliaciją: pagal kilstelėjusią kūno temperatūrą, pakitusias gleives iš makšties, nemalonius pojūčius dubens srityje, pakitus krūtų jautrumui ir pagal kitus subjektyvius bei psichologinius pojūčius (tačiau pagal gleives iš esmės galima nustatyti ir nevaisingą laikotarpį iki ovuliacijos). Dauguma kūno pokyčių, atsirandančių ovuliacijos metu, yra dėl hormoninių pokyčių, ypač – estrogenų ir progesterono.