Plokščiašarvis vėžlys

Aprašas

Plokščiašarvis vėžlys yra turi neįprastai ploną, plokščią lankstų šarvą, kuris būna iki 18 cm ilgio. Daugelio kitų vežlių šarvų kaulai yra stori, tuo tarpu plokščiašarvio vėžlio šarvo kaulai turi daug angų, dėl ko šie vėžliai yra lengvesni ir vikresni už kitus vėžlius.Karapaksas yra rudas, dažnai kiekvienas skydelis turi įvairuojantį spinduliškai einančių linijų raštą, kuris yra maskuojantis šių vėžlių sausringose buveinėse. Plastronas yra blyškiai geltonas su tamsiai rudomis siūlėmis ir šviesiai geltonais spinduliais. Galva, galūnės ir uodega yra geltonrudžiai.
Visas šarvas labai suplotas, liečiant atrodo minkštas. Žiūrint iš pilvo pusės galima įžiūrėti kvėpavimo judesius. Patelės būna šiek tiek stambesnės už patinėlius (patinėliai sveria apie 360 g, patelės – apie 550 g).
Naujagimiai vėžliukai būna apie 4 cm ilgio, jų šarvas būna kietesnis ir labiau gaubtas nei suaugėlių. Jų karapaksas būna skaisčiai geltonas, o karapaksas toks pat, bet su rudai juodomis dėmėmis.
Dėl keistos plokščios, blyną primenančios išvaizdos šiuos vėžlius vertina kolekcionieriai, dėl ko gamtoje jų pernelyg daug išgaudo.

Arealas ir buveinės

Šios Rytų Afrikos vėžlių rūšies tėvynė yra pietų Kenija ir šiaurės bei rytų Tanzanija. Introdukuotų jų galbūt galima aptikti Zimbabvėje. Buvo pranešimų, kad šios rūšies vėžlių aptikta Zambijoje.
Šie vėžliai aptinkami kalvų šlaituose su uolingomis atodangomis (salakalniai) sausringuose krūmynuose ir savanose, nuo 30 iki 1800 m virš jūros lygio. Rūšis gyvena Somalio-Masajų floristiniame regione, sausringose pusdykumėse, kurioms būdingi akacijų ir miramedžių krūmynuose ir dryžmedių retmiškiuose aukščiau esančiose vietovėse. Sausose savanose jie gyvena mažame aukštyje mažose uolėtose kalvelėse.

Ekologija ir elgsena

Plokščiašarviai vėžliai gyvena izoliuotomis kolonijomis, kai daug individų gyvena tame pačiame salakalnyje ar net plyšyje.
Patinėliai dauginimosi metu (sausis ir vasaris) kovoja dėl patelių, ir stambesnieji patinėliai turi daugiau šansų sėkmingai susiporuoti. Gamtoje šie vėžliai lizdus rengia liepą ir rugpjūtį, nors nelaisvėje kiaušinius gali dėti ištisus metus. Patelė palaido smėlio grunte iškasa apie 7,5-10,0 cm gylio lizdo ertmę. Paprastai vienu metu padeda tik vieną kiaušinį, bet per vienerius metus patelė gali padėti daug kiaušinių. Kiaušiniai dedami kas keturias-aštuonias savaites. Nelaisvėje kiaušinių inkubacija trunka 4-8 mėnesius, ir tik išsiritę jaunikliai išsyk yra savarankiški. Tiek laukiniai, tiek sugauti individai, atrodo, neturi žiemos miego, tačiau yra pranešimų, kad karščiausius vasaros mėnesius jie gali praleisti po plokščiais akmenimis užmigę vasaros miegu.
Šie vėžliai aktyviausi rytą arba vėlai pavakary ar ankstyvą vakarą. Dažniausias maistas – sausos žolės ir kitokia augalija. Plokščiašarviai vėžliai yra greiti ir vikrūs laipiotojai. Jie retai aptinkami toli nuo savo uolėtų namų, o išgąsdinti gali staigiai nerti į artimiausią uolos plyšį. Šiuos vėžlius dėl jų silpnų šarvų nesunkiai užmuša plėšrūnai, todėl šie vėžliai pasikliauna greičiu ir lankstumu, siekdami pabėgti esant pavojingai situacijai, o ne slepiasi savo šarve. Šarvo lankstumas leidžia plokščiašarviams vėžliams įropoti į siaurus uolų plyšius ir ten slėptis nuo plėšrūnų. Taip šie vėžliai išnaudoja aplinką, kur kiti vežliai neišgyvena.

Mityba

Nelaisvėje ėda vaisius ir daržoves. Labiau mėgsta kopūstus, morkas, brokolius, kiaulpienių lapus, kartais – obuolius. Į jų maistą patartina dėti vitaminų ir kalcio druskų. Vandenį geria retai, nes jo gauna su maistu. Baltymų maiste turi būti ne daugiau kaip 5–7%. Gamtoje maitinasi sausa žole ir krūmų šakelėmis.