google/wiki40b huggingface dataset:
Kęstutis Mikeliūnas

Kęstutis Mikeliūnas (1932 m. liepos 7 d. Būdininkų k., Pasvalio r.), choro dirigentas ir pedagogas.

Biografija

Baigęs Jakūbonių pradžios mokyklą, dirbo tėvų ūkyje, eidavo giedoti į Pušaloto bažnyčios chorą. Pas vargonininką J. Šeduikį pramokęs vargonuoti, vargonininkavo Onuškyje (Rokiškio r.), Daujėnuose (Pasvalio r.), Zarasuose ir Rokiškyje. Pas Panevėžio vargonininką A. Virbicką mokėsi vargonavimo, harmonijos ir bažnytinio giedojimo, o gyvendamas Zarasuose, važinėjo į Daugpilį, kur muzikos technikume pas A. Zundą mokėsi skambinti fortepijonu, o pas V. Osinenko diriguoti. 1957–1962 choro dirigavimo neakivaizdiniu būdu mokėsi Vilniaus J. Tallat-Kelpšos muzikos technikume (dėst. B. Piekarskis). 1963–1968 choro dirigavimo studijas neakivaizdiniu būdu tęsė Lietuvos valstybinėje konservatorijoje (dėst. L. Abariaus klasė).
Studijuodamas dėstė Rokiškio vaikų muzikos ir kultūros mokyklose. 1960–1970 vadovavo Rokiškio žemės ūkio mašinų gamyklos vyrų chorui ir sūrių gamyklos mišriajam chorui. Vyrų chorą parengė rajoninėms ir respublikinėms dainų šventėms, nemažai koncertavo. Apsigyvenęs Vilniuje, 1970–1975 dėstė M. K. Čiurlionio vidurinėje meno mokykloje, nuo 1975 rudens Vilniaus 2-osios vaikų muzikos mokyklos mokytojas, nuo 1994 mokytojas metodininkas, vokalinių ansamblių ir jaunučių choro vadovas. Vokalinius ansamblius parengė respublikiniams „Dainų dainelės" konkursams, o jaunučių chorą respublikinėms moksleivių dainų šventėms, su juo dalyvavo televizijos laidoje ir koncertuose. Jaunučių chorą parengė 1997 Lietuvos moksleivių dainų šventei. Dabar dirba Vilniaus naujosios muzikos mokykloje chorinio dainavimo mokytoju
1970 Vilniaus žemės ūkio mašinų gamykloje „Neris“ K. Mikeliunas suorganizavo vyrų chorą (40-50 dalyvių) ir su pertrauka apie 20 metų jam sėkmingai vadovavo. Chorą parengė 1970, 1975 ir 1985 respublikinėms dainų šventėms, 1990 Lietuvos tautinei dainų šventei, 1973 ir 1983 respublikiniams moterų ir vyrų chorų sąskrydžiams Šiauliuose, konkursuose pelnė pirmųjų ir kitų prizinių vietų, išmoko per 100 įvairių kūrinių ir surengė apie 150 koncertų Lietuvoje, dainavo Baltarusijoje, padarė įrašų Lietuvos radijui. 1979–1982 Naujosios Vilnios kultūros rūmų vokalinių ansamblių vadovas; ansambliai prizinių vietų pelnė respublikiniuose „Sidabrinių balsų" konkursuose.
K. Mikeliūnas – Rokiškio rajono ir Naujosios Vilnios bei 1993 Jaunimo mažosios dainų šventės Vilniuje dirigentas; surinko lietuvių liaudies dainų, paskelbė muzikinių straipsnių.

Šaltinis

Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999. Informacijos publikavimui gautas žodinis autoriaus leidimas.
PVM mokėtojo kodas

PVM mokėtojo kodas (Pridėtinės vertės mokesčio mokėtojo kodas, PVM MK) - mokesčių administratoriaus suteiktas PVM identifikacinis numeris, naudojamas sudarant sandorius; specialus kodas, kurį gauna registruotas PVM mokėtojas. Reikalingas PVM atskaitai.

ES valstybės narės PVM mokėtojo kodas

ES valstybės narės PVM mokėtojo kodas – tai pagal Direktyvos 77/388/EEB 22 straipsnio 1 dalies c, d ir e punktų nuostatas kitos ES valstybės narės mokesčių administratoriaus suteiktas PVM identifikacinis numeris, naudojamas sudarant sandorius ES.

Lietuva

Lietuvoje PVM MK suteikia Valstybinė mokesčių inspekcija.

Vokietija

Vokietijoje PVM mokėtojo kodą (vok. Umsatzsteuer-Identifikationsnummer pateikus prašymą suteikia Vokietijos federalinė centrinė mokesčių tarnyba (Bundeszentralamt für Steuern, BZSt). Prašymai gali būti teikiami ir internetu.
Marius Juonys

Biografija

2000 m. Vilniaus universiteto Teisės fakultete baigė teisę, įgijo teisininko kvalifikaciją. 2001 m. baigtos Tarptautinės ir Europos Sąjungos teisės studijos Rygos teisės magistrantūros mokykloje (angl. Riga Graduate School of Law), teisės magistras (LL.M.). 2002 m. vasaros mokykla Europos teisės akademijoje (Tryre, Vokietija). Europos Bendrijos konkurencijos teisės nuotolinės studijos, organizuojamos Karališkojo koledžo Londone Teisės mokyklos Europos teisės centro (2005–2006 m.), EB Konkurencijos teisės pomagistrinių studijų diplomas. 2008 m. stažavosi Lex Mundi Institute Foundation Management programoje (Monterėjus, Kalifornija, JAV); 2009 m. Balijo vadybos institute (BMI) baigė podiplominius kursus Shanghai Management Explorer (Šanchajus, Kinija). 2010 m. BMI International Executive Master of Business Administration (EMBA).
Nuo 1998 m. Advokatų kontoros „Lideika, Petrauskas, Valiūnas ir partneriai LAWIN“ teisininkas; advokato padėjėjas (nuo 2001 m. liepos 5 d. iki 2003 m. gruodžio mėn. 20 d.), advokatas (nuo 2003 m. gruodžio mėn. 20 d.), nuo 2008 m. asocijuotas partneris. Nuo 2001 m. VU Teisės fakulteto asistentas, Privatinės teisės katedros lektorius. Veda konkurencijos teisės bei prievolių teisės seminarus.
Praktikos sritys: tiekimas, komercinis atstovavimas ir distribucija; konkurencijos teisė; viešieji pirkimai, ryšiai, žiniasklaida ir reklama.
Moka anglų, rusų kalbas.
Šiurkščioji viksva

Augavietės

Auga žemapelkėse, raistuose, grioviuose, upių ir ežerų pakrantėse, šlapiose pievose. Randama iki 800 m aukštyje. Auga nedideliais kereliais.

Biologija

Tai daugiametis, 40-100 cm aukščio žolinis augalas. Turi trumpą, iki 10 cm ilgio šliaužiantį šakniastiebį be palaipų. Stiebas status, su trimis šiurkščiomis briaunomis, ties pamatu lapuotas. Lapai 5-20 cm ilgio, 5-15 mm pločio, geltonai žali, šiurkštūs, išilgai lenkti.
Žiedynlapis 12-55 cm ilgio. Žiedynas 5-12 cm ilgio, jo viršūnėje viena stati, 2-3 cm ilgio, 3-5 mm pločio, cilindriška kuokelinė varputė. Žemiau jos ant ilgų kotelių 3-5 pailgos, grakščiai nusvirusios, 1,5-5 cm ilgio, 8-11 mm pločio, cilindriškos piestelinės varputės. Kuokeliniai žiedai turi po tris kuokelius. Pažiedės žalios, smailios.
Žydi ir brandina vaisius gegužės-liepos mėnesiais. Žiedus apdulkina vėjas. Vaisius – geltonas ar šviesiai rudas, 2 mm ilgio ir 1 mm pločio riešutėlis. Maišeliai pailgi, žalsvi, su snapeliais. Sėklas išnešioja vanduo. Dauginasi sėklomis ir vegetatyviškai šakniastiebiais. Augalas diploidinis, 2n = 66. 
Dažnai auga su kitomis viksvomis ir sudaro hibridus, kurie retai sterilūs.
Tarptautinis šokio festivalis AURA

Tarptautinis šokio festivalis AURA – kasmetinis modernaus ir šiuolaikinio šokio festivalis, rengiamas Kaune. Organizuoja Kauno šokio teatras AURA. Festivalyje pristatomi Lietuvos šokėjai ir šokio meistrai iš užsienio šalių. Festivalio metu taip pat vyksta ir šokio seminarai. Jie skirti profesionaliems šokėjams ir šokio studentams. Seminarus veda šiuolaikinio šokio mokytojai. Seminaruose nemokamai gali dalyvauti visi festivalio dalyviai. Festivalį globoja Lietuvos kultūros taryba ir Kauno miesto savivaldybė.

Istorija

1989 m. Teatras AURA surengė pirmąjį modernaus šokio festivalį Lietuvoje.
2011 m. festivalis buvo pervadintas į Tarptautinį šokio festivalį AURA.
2013 m. dalyvavo choreografas iš Benino kilęs choreografas Tchekpo Dan Agbetou kartu su 4 šokėjais iš Dramblio Kaulo Kranto, Senegalo, Nigerijos ir Kongo. Jie parodė Šokio spektaklį „Trys lygiai“.
2014 metais buvo 14 pasirodymų. Šoko choreografai, šokėjai ir trupės iš Belgijos, Italijos, Izraelio, Lenkijos, Meksikos, Pietų Korėjos, Prancūzijos, Švedijos. Taip pat pasirodė ir Kauno šokio teatro „Aura“ bei „Artscenico“ (Vokietija) su savo premjeriniu spektakliu (choreografas Paul Hess).

Dalyviai

Festivalyje yra dalyvavę įvairios šokio trupės ir šokėjai. Tarp jų: Johannes Wieland, kompanija „Drift“, Yossi Berg ir Oded Graf šokio teatras, Virpi Pakhinen, Sylvio Dufrayer šokio trupė, Camea šokio tupė, Tami šokio trupė, Marcel Leemann fizinio šokio teatras, Ben J. Riepe trupė, „Manantiales“, teatras „Tranvia“, šokio teatras „Zawirowania“, Karel Vanek, A.lter S.essio, Ferenc Feher, kompanija Thor, Anne Juren & Annie Dorsen, Niv Sheinfeld & Oren Laor, Nadar Rosano, Merav Cohen Reinan, Ofra Idel, Sasha Waltz&Guests ir daugelis kitų.
Niniškės

Istorija

1636 m. priklausė Linkmenų dvaro Giedraičių arba Čivylių vaitystei.  1685 m. kaimas minimas Molėtų krikšto metrikų knygoje. Tada ten gyveno Steponas Žėronas. 1789 m. kaime buvo 2 ūkiai ir 17 gyventojų.
Jerzy Makarczyk

Jerzy Makarczyk (g. 1938 m. Lenkijoje) – lenkų teisininkas, teisėtyrininkas tarptautininkas, Europos Bendrijų Teisingumo Teismo teisėjas, buvęs Europos Žmogaus Teisių Teismo teisėjas.

Biografija

Baigęs teisės studijas, apgynė teisės disertaciją, teisės mokslų daktaras (1966 m.). Tarptautinės viešosios teisės profesorius (1974 m.), Oksfordo universiteto vyr. vizituojantis dėstytojas (1985 m.), Tokijo tarptautinio krikščioniškojo universiteto profesorius (1988 m.).
Lenkijos Vyriausybės derybininkas dėl Rusijos ginkluotųjų pajėgų išvedimo iš Lenkijos teritorijos; Užsienio reikalų valstybės sekretorius, valstybės sekretoriaus pavaduotojas (nuo 1989 iki 1992 m.); Lenkijos delegacijos Jungtinių Tautų Generalinėje Asamblėjoje vadovas, nuo 1992 iki 2002 m. Europos Žmogaus Teisių Teismo teisėjas; Tarptautinės teisės instituto prezidentas (2003 m.); Lenkijos prezidento patarėjas užsienio politikos ir žmogaus teisių klausimais (2002–2004 m.). Europos Teisingumo Teismo teisėjas nuo 2004 m. gegužės 11 d.
Daugelio mokslo darbų autorius (sritys – tarptautinė viešoji teisė, Europos Bendrijų teisė ir žmogaus teisės). Įvairių tarptautinės teisės, Europos teisės ir žmogaus teisių mokslo draugijų narys.
Paprūdžių pagrindinė mokykla

Istorija

2007 m. rugsėjo 1 d. reorganizuota į Kelmės „Aukuro“ vidurinės mokyklos pradinio ugdymo skyrių. 2009 m. skyrius uždarytas.
Kaidonėliai

Aplinkinės gyvenvietės

Našiūnai – 1 kmDvailiniai – 1 kmSUŽIONYS – 3 km
Filarchas

Filarchas (gr. φύλαρχος; lot. phylarchus) – išrinktas genties (senovės Atėnų valstybės bendruomenę sudarydavo 10 genčių filių) kavalerijos vadas. Klasikiniuose Atėnuose tokių vadų filarchų būdavo 10.

Filarchai Romos imperijoje

Vėlyvojoje Romos imperijoje IV–VII a. filarcho titulą gaudavo Romos sąjungininkų arabų Artimuosiuose Rytuose, gyvenusių tiek imperijos teritorijose, tiek už jų ribų, kunigaikščiai. Jų titulas filarchas ekvivalentiškas titului šeichas. Maždaug 530–585 m. atskiri arabų filarchai buvo pavaldūs aukščiausiajam filarchui iš Gasanidų dinastijos.
Valmiera

Gyventojai-istorija

Žmonės apylinkėse gyveno jau 7000 metų prieš Kristų. Tai viena seniausių apgyvendintų vietovių Latvijoje. Apylinkėse nuo seno gyveno Lyviai, vėliau iš pietryčių į apylinkes atsikėlė baltų gentis Latgaliai, kurie lyvius išstūmė į vakarus nuo Valmieros, o likusius asimiliavo. Tai vienas pirmųjų Latvijos miestų, kronikose paminėtas 1323 metais, nors iš tikrųjų įkurtas mažiausiai 40 metų anksčiau, kai Livonijos ordino magistras Wilken von Endorp pastatė Valmieros pilį Wolmar’ą ir katalikų bažnyčią prie Gaujos upės pakrantės. XIV – XVI amžiuje Valmiera buvo Hanzos sąjungos nare. Narystė Hanzos sąjungoje miestui suteikė gyvybingumo. Per Šiaurės karą, 1792 metais, miestas suniokotas ir sudegintas.
Valmieroje 1919 metais įkurtas teatras, Vidžemės aukštoji mokykla.

Pramonė

Valmiera svarbus Latvijos pramoninis miestas. Čia dominuoja maisto pramonė: apdirbama mėsa, pienas, grūdai. Be to metalo ir medienos apdirbimo pramonė ir baldų gamyba.
Terespolio dvaras

Istorija

Chrapovickiai dvare turėjo banką, kuriame aplinkiniai žmonės laikė savo pinigus.
Rūmų parką suformavo žinomas Rygos sodininkas vokietis Georgas Kuphaltas.
1926 m. dvaras išdalintas į atskirus kaimus: Gabrilavos, Gudžiūnų, Tremtinių ir kitus.
Azijos lengvosios atletikos čempionatas

Azijos lengvosios atletikos čempionatas – Azijos šalių lengvosios atletikos varžybos, rengiamas Azijos lengvosios atletikos asociacijos. Pirmosios varžybos įvyko 1973 m. Filipinuose. 1979 m. Izraelis pasitraukė iš turnyro ir pradėjo dalyvauti Europos čempionate.
Gardotai

Istorija

Pirmą kartą kaimas paminėtas XV a. Manoma kad kaimo įkūrėjas buvo Lenkijos bajoras Gardotas, kuriam šias žemes už karinę tarnybą suteikė Mazovijos kunigaikštis Janušas I Senasis.
Kleopatra VI

Kleopatra VI Trifena (gr.: Κλεοπάτρα Τρύφαινα) – Ptolemėjų dinastijos Egipto karalienė. Ji ir Kleopatra V gali būti tas pats asmuo.
Ptolemėjų laikais buvo dvi (gal trys) Kleopatros Trifenos.

Trifena, Ptolemėjaus VIII ir Kleopatros III dukra

Trifena buvo Ptolemėjo IX, Ptolemėjo X, Kleopatros IV ir Kleopatros Selenės sesuo. Nežinoma ar ši Trifena taip pat buvo Kleopatra. Ji galėjo gimti 140 m. pr. m. e. ar 141 m. pr. m. e. Ji ištekėjo už Antiocho VIII, Sirijos karaliaus, 124 m. pr. m. e. ir pagimdė jam 5 sūnus: Seleuką VI, dvynius Antiochą XI Epifaną ir Filipą I Filadelfą, Demetrijų III Eukerą ir Antiochą XII Dionisą. Pora susilaukė dukters Laodikės. Antiochas IX Antiochijoje nužudė Trifeną, keršydamas už savo žmonos Kleopatros IV nužudymą 111 m. pr. m. e.

Kleopatra V Trifena, Ptolemėjaus XII žmona

Kleopatra V Trifena buvo Egipto karalienė, kol dingo iš įrašų 69 m. pr. m. e. Jei dingimą lėmė mirtis, reikia manyti, kad ji turėjo dukrą tokiu pačiu vardu.

Kleopatra Trifena, Ptolemėjaus XII ir Kleopatros V dukra

Kai kurie dabartiniai mokslininkai ją vadina Kleopatra VI Trifena. Tokiu atveju ji yra vyresnioji Kleopatros VII sesuo. Tokiu atveju ji gimė apie 75 m. pr. m. e. Kai kurie šaltiniai nurodo, kad ji mirė būdama vaikas. Kiti šaltiniai teigia, kad Ptolemėjui XII bėgant iš Egipto nuo sukilimo 58 m. pr. m. e. ji su seserimi Berenike IV užėmė valdžią. Stabonas teigia, kad iš trijų Ptolemėjaus XII dukrų tik vyriausioji Berenikė buvo teisėta. Tad galima manyti, kad Porfirijaus minima Kleopatra buvo Ptolemėjaus žmona. Dabar daugelis ekspertų Kleopatrą VI laiko Kleopatra V.
Yannis Brown

Yannis Brown (g. Adelaidėje, Australijoje) – kompozitorius ir žaidimų konsolių garso dizaineris.
Kelmės FK-VJSM

Istorija

Klubas įsikūrė 2006 m. kaip Kelmės futbolo klubas-vaikų ir jaunimo sporto mokykla ir ėmė žaisti III lygos Šiaulių zonoje. 
2010 m. jis persivadino „Kaslita“ pagal rėmėją – K. Volbeko įmonę „Kaslita“, kuri logistine veikla užsiima nuo 1992 m. 
Klubas 2011 m. pradėjo žaisti II lygoje, tuo metu buvo Kuršėnų „Ventos“ dukterinė komanda.
2013 m. pradėjo naudoti Kražantės vardą. 2013 metais kovojo III lygoje. 2014 metais kovojo II lygoje, Vakarų zonoje. Užimta 5 vieta. 2015 metais „Kražantė“ žaidė I lygoje ir užėmė 13 vietą 18 komandų pirmenybėse. 2015 metų sezone komandoje rezultatyvumu išsiskyrė Vaidas Viktoravičius, kuris pirmoje lygoje pelnė 20 įvarčių, o rezultatyviausių I lygos žaidėjų sąraše užėmė šeštąją vietą. 2016 m. dalyvavo mėgėjų turnyre „Šiauliai cup 2016“ ir užėmė trečią vietą. 2016 metais dalyyvauvo LFF I-os lygos pirmenybėse, užėmė 13 vietą tarp 16 komandų. 2017 m. klubas nesugebėjo licencijuotis LFF I lygos pirmenybėms ir dalyvavo LFF III lygos, Šiaulių apskrities pirmenybėse. Iš devynių komandų liko paskutinėje vietoje.
2018 m. klubas vadinosi Kelmės FK-VJSM ir dalyvavo Trečios lygos (Šiaulių regiono pirmenybėse). Užėmė septintą vietą 2018 m. Gilbertas Kerpė ir Deividas Nikolajevas, kurie pelnė po tris įvarčius, tapo rezultatyviausiais sezono žaidėjais komandoje. Komanda penkis kartus nugalėjo varžovus ir kartą sužaidė lygiosiomis.
2019 m. Kelmės futbolo klubas siekė Antros lygos licencijos, kuri buvo suteikta. Komanda žaidė Antros lygos, Vakarų zonoje. Sezonas nebuvo sėkmingas: komanda iškovojo vos tris pergales ir liko aštuntoje/devintoje vietoje. Su Joniškio „Sandedo“ ekipa surinko vienodai taškų, bet Joniškyje vietos komanda laimėjo 3-1, o rudenį Kelmėje 3-0 nugalėjo kelmiškiai. Didžiausiomis sezono „įgriuvomis“ tapo rugsėjo 20 d. rungtynės Gargžduose su vietos Banga B ekipa, kurias laimėjo šeimininkai rezultatu 14-0. Rugpjūčio 15 d. Radviliškio SC namuose kelmiškius nugalėjo 14-1.

2015 m.

2015 metais vykusiame futbolo turnyre „Žemaitijos taurė-2016“ Kelmės „Kražantės“ komanda iškovojo 
trečiąją vietą A grupės varžybose.

2016 m.

2016 metų turnyre užėmė penktą vietą. Dėl 5 vietos rezultatu 9:1 nugalėjo FC Pakruojis ekipą.

2017 m.

2017 m. turnyre A grupėje 0:2 pralaimėjo "Pakruojo" ekipai, be žaidimo įskaitytas pralaimėjimas 0:3 FK Palangai. Rungtynėse dėl V-VI vietų net 0:16 nusileista Klaipėdos "Koralui".
Švyturys (Kretinga)

Istorija

Iki 1951 m. Kretingos apskrities laikraštis, 1951–1990 m. – LKP Kretingos rajono komiteto ir Darbo žmonių deputatų tarybos organas, 1962–1963 m. Kretingos ir Klaipėdos tarprajoninis laikraštis, nuo 1990 m. lapkričio 21 d. – nepriklausomas rajono laikraštis. Steigėja ir leidėja – UAB „Švyturio laikraštis“, nuo 2008 m.
Iki 1951 m. sausio mėn. vadinosi „Žemaičių tiesa“, nuo 1951 m. sausio mėn. – „Stalinietis“, 1961–1962 m. – „Į komunizmą“, nuo 1962 m. gegužės 3 d. – „Švyturys“. 1944–1945 m. ėjo kartą, 1946–1947 m. – vienąkart-dukart, 1949–1950 m. dukart-triskart, vėliau – triskart, nuo 1990 m. – du kartus per savaitę. Spausdino Kretingos spaustuvė, nuo 1982 m. laikraštis buvo renkamas ir ruošiamas vietoje, o spausdinamas Klaipėdos „Ryto“ spaustuvėje. Tiražas 1944 m. – 500 egz., vėliau – 5000 egz., 1989 m. – 13 200 egz., 1997 m. – 5500 egz.
Laikraštyje bendradarbiavo ar dirbo Algirdas Berželionis, Jadvyga Godunavičienė-Giedraitė, Ignas Jablonskis, Jonas Algirdas Kvedaras, Regina Kvedarienė-Valaitytė, L. Maziliauskienė, Genovaitė Paulikaitė, Stanislava Petraitienė, Jonas Šimkus, Bronius Žemaitis.
Šiaurės Norvegija

Istorija

Pirmoji žinoma krašto kultūra buvo Komsos kultūra (maždaug VIII tūkst. pr. m. e.), kurios gyventojai paskutiniaisiais tūkst. pr. m. e. paliko piešinius olose. Manoma, kad šios kultūros kūrėjai buvo senųjų krašto gyventojų samių protėviai, nors samių buvimas regione atsekamas tik iki II tūkst. pr. m. e.
II–III a. į pietines regiono pakrantes kėlėsi germanai, kurie prekiavo su vietiniais samiais. Tikriausiai vyravo mišrios santuokos. Taip formavosi germanų vyraujamas regionas Halogalandas. IX–X a. asmenybės iš šio krašto Otaras iš Halogalando, Toriras Šuo ir kiti pagarsėjo vikingų pasaulyje kaip keliautojai ir dydvyriai. Šis šiaurietiškas kraštas ilgai priešinosi norvegų (kilusių iš Rytų Norvegijos) ekspansijai, tačiau 872 m. galiausiai įjungtas į karalystę. Tai sumažino regiono reikšmę, kadangi politiniai ir kultūriniai Norvegijos centrai buvo gerokai toliau pietuose.
Iš pradžių regionas paskirtas valdyti Ladės jarlams, o XI a. viduryje perėjo tiesiogiai Norvegijos karūnai. Administraciškai didžiąją dalį teritorijos sudarė Halogalando provincija (norv. Håløygjafylke), nepavaldi nė vienam iš keturių tingų, o Finmarkas traktuotas kaip „duoklinė šalis“ (norv. skattland), kaip ir Grenlandija, Islandija, Hebridai ir pan.
XI–XII a. vyko krašto kristianizacija (priimta vakarų krikščionybė), statomos bažnyčios. Tuometinė Norvegija netiesiogiai kontroliavo didžiules samių teritorijas į šiaurę nuo Svealando (t. y. istorinį Norlandą): jas dalijosi su Karelijos kunigaikštyste rytuose ir suomių kolonistais (lapmarkomis) pietuose. Dėl to susikirto Norvegijos interesai su Naugardo respublika (kuri savo ruožtu valdė Kareliją). XIV a. vid. sudarytos keletas sutarčių su Naugardu dėl sienų, bet galutinai karai su šia respublika baigėsi tik XV a. pabaigoje. Nuo tada Norvegijos rytinė siena su Rusija nusistovėjo.
Iki XVII a. Šiaurės Norvegijos ekonomika buvo paremta džiovintų menkių prekyba. Tačiau vėliau dėl įvairių priežasčių krašto ūkis menko, gyventojų mažėjo. XVII a. Norvegija galutinai neteko didelių teritorijų, kurios perėjo Švedijai (tarp jų – Jemtlandas). Mažėjant vyriausybės dėmesiui kraštui, čia kėlėsi Rusijos kolonistai (pomorai), vėliau – suomių kolonistai. Tai suformavo didelė etninė krašto įvairovė.
Norvegijai atgavus nepriklausomybę 1905 m., stiprėjo norvegiškasis nacionalizmas, dėl kurio Šiaurės Norvegijoje uždraustas oficialus vietinių kalbų naudojimas. Kraštas stipriai nukentėjo per II Pasaulinį karą.
Per XX a. II pusę vyko strateginis Šiaurės Norvegijos atstatymas, remiant krašto ekonomiką. Nepaisant to, dėl migracijų į pietus ir kitų priežasčių regiono gyventojų skaičius ir ūkis auga palyginus lėtai. Nuo XX a. 8 deš. paaštrėjo samių problema, stiprėjo samių etninis sąmoningumas. Samių kalbos pradėtos mokyti mokyklose, 1989 m. įsteigtas Samių parlamentas.
Jonas Petras Bylinskas

Žinios

Miesto magistrato burmistras. Turėjo daugiau kaip 50 knygų (dauguma jų lotynų kalba) biblioteką, kurią daugiausia sudarė teisės, t. p. istorijos, filosofijos, politikos ir kitokie veikalai, daug sidabru puoštų ir paauksuotų ginklų (muškietų, kalavijų). Mokėjo lotynų ir kelias kitas kalbas.
Kauno chirurgai (cirulnikai) mirusio burmistro kūną iš dalies balzamavo – labai retas atvejis, kad apie tokią operaciją išliko duomenų.
Mindanao

Mindanao (tag. Mindanao) – sala Filipinų salyno pietuose, antra pagal dydį Filipinų sala. Plotas 97 530 km². Salos konfigūracija sudėtinga: daug įlankų, pusiasalių, kyšulių. Paviršius kalnuotas, iškilę daug ugnikalnių. Aukščiausia vieta – Apo ugnikalnis (2954 m). Pakrantėse – pelkėtos žemumos. Klimatas subekvatorinis, musoninis. Per metus iškrenta 1000–2000 mm (kalnuose iki 4000 mm) kritulių. Salą dengia amžinai žaliuojančios džiunglės. Yra geležies rūdos telkinių.
Mindanao gyvena 18,133 mln. gyventojų (2000 m.); badžau, visajai, lumadai, moro ir kitos malajų tautos. Auginami ryžiai, ananasai, kokospalmės. Žvejyba. Didžiausi miestai: Davao, Zamboanga, Butuanas, Kagajan de Oras.
Kurapkinis storplutis

Biologija

Saprotrofas, parazitinis grybas, sukeliantis medienos puvinį. Ant yrančios medienos susiformuoja dėmės dėl grybo hifų susitelkimo. Vaisiakūniai daugiamečiai, išsiplėtę ir priaugę prie substrato. Minta ligninu, celiulioze. Seni vaisiakūniai užima didelius plotus. Jie šviesiai rudos, rusvai rožinės spalvos, suskaidyti į mažus gabaliukus, primena suskeldėjusią išdžiūvusią žemę. Išauga ant senų ąžuolo kamienų bežievės medienos, taip pat ant žalių medžių kamienų esančių apmirusių bežievių dalių.

Populiacija Lietuvoje

Lietuvoje kurapkinis storplutis nuo 2003 m. įrašytas į Lietuvos raudonąją knygą. Pastebėtas 32 augavietėse. Gausesnės yra Punios šile (Alytaus raj.), Padauguvos miške (Kauno raj.), Dusetų girioje (Rokiškio raj.), Dūkštų miške (Vilniaus raj.), Verkių apylinkėse (Vilniuje).
Po pietų

Po pietų – Šiaulių publicistinis visuomeninis laikraštis, ėjęs nuo 1990 m. vasario mėn. iki 1992 m. Šiauliuose.

Istorija

Pirmieji 4 numeriai išėjo kaip miesto laikraščio „Šiaulių naujienos“ priedas. Išėjo 16 numerių. Tiražas 1990 m. – 12 100 egz., 1992 m. – 11 000 egz.