google/wiki40b huggingface dataset:
Linkolno centras

Linkolno centras – 6,6 ha ploto pastatų kompleksas Linkolno aikštėje, Manhatane, Niujorke. Tai meno centras, įkurtas 1955 m.

Istorija

1883 metais atidarytas Metropolitan opera teatras 1960 metais vos neužsidarė dėl avarinės būklės - nebuvo pinigų rekonstrukcijai. 1950 m. žymiosios Rokfelerių giminės palikuonis Džonas D. Rokfeleris III nusprendė mieste įkurti didelį meno centrą, kuriame būtų ir teatrai, ir muziejai, kitos meninės įstaigos, muzikos ir dailės akademijos ir pan. Metropoliteno vadovas R. Bingas gelbėdamas teatrą nutarė jį perkelti į kitą vietą, taip sutaupant pinigus rekonstrukcijai. Meno centras buvo kuriamas viename pavojingiausių Niujorko rajonų, kur karaliavo narkotikų prekeiviai, žudikai ir prostitutės. Miesto valdžia neturėjo galimybių būtent ten pasiųsti didesnes policijos pajėgas, todėl buvo nuspręsta įkurti meno šventovę, kurią saugos atvykusių solistų ar režisierių asmeninė apsauga, gerbėjai ir policija, kuri privalės saugoti minią žmonių. Lūkesčiai pasitvirtino. Pirmosios statybos prasidėjo 1955 m. ir tęsėsi iki 1969 m. Pirmasis pastatas duris atvėrė 1962 m. (Niujorko filharmonija)
Centre įsikūręs žymiausias pasaulio operos teatras The Metropolitan Opera. 1999 m. centras buvo rekonstruotas už beveik 1,5 mlrd. JAV dolerių.
Žarija (žurnalas)

Istorija

Pradėtas leisti vietoje rusų policijos uždaryto LSDP laikraščio „Skardas“. Leidėjai Juozas Turkevičius, Ona Šechtel ir K. Nagorskis. Spausdino A. Syrkino spaustuvė. Išėjo 48 numeriai. Leido priedą „Dūma“, kuriame buvo spausdinami I ir II Rusijos Valstybės Dūmos priimti įstatymai, jų komentarai ir informacijos apie lietuvių socialdemokratų veiklą Valstybės Dūmoje.
Bendradarbiavo Zigmas Angarietis, Petras Avižonis, K. Bakšas, Antanas Baltrušaitis-Antanėlis, Motiejus Baltūsis, Vaclovas Biržiška, Bronislava Biržiškienė, Peliksas Bugailiškis, Vincas Čepinskis, Antanas Didžiulis, Antanas Garmus, Kazys Grinius, Juozas Gurauskis, Jonas Jaks-Tyris, Vincas Kapsukas, P. Kuzma, Stasys Matulaitis, Jonas Raugalius, Matas Slančiauskas ir kt.
Sestre

Sestre yra slovėnų vaikinų, pasirengusių merginų rūbais, vokalinė grupė.
Nariai – Srečko Blas (g. 1973 m., Daphne), Damjan Levec (g. 1979 m., Emperatrizz) ir Tomaž Mihelič (g. 1979 m., Marlenna).
Anksčiau grupė buvo pasivadinusi „Strumplantl Sisters“. Sestre 2002 m. Eurovizijos dainų konkurse su daina „Samo ljubezen“ (dainos kompozitorius – Robert Pešut) užėmė 13 vietą. Tais pačiais metais Sestre laimėjo „Fesion“ apdovanojimą už geriausią savitą apsirengimo stilių ir „Golden Record“ apdovanojimą už singlą „Samo ljubezen“.
Gotartas

Gotartas (rusų šaltiniuose dar vadinamas Gotort, Goitort, m. 1266 m. birželio 18 d.) – XIII a. lietuvių kunigaikštis.

Istorinės žinios

Valdų turėjo greičiausiai Nalšioje, mažiau tikėtina, kad Deltuvoje. Po Lietuvos karaliaus Mindaugo žūties 1263 m. su Gerdeniu, Liugaila ir Liumpiu rėmė jo sūnų, Lietuvos didįjį kunigaikštį Vaišelgą, kovojantį su Lietuvos vienijimosi priešininkais, daugiausia su Nalšios kunigaikščiu Daumantu. XIII a. septintame dešimtmetyje Gotartas padėjo kitam Nalšios kunigaikščiui Gerdeniui ir jo sąjungininkams kovoti su Daumantu, kuris pasitraukė į Pskovą. Daumantui su pskoviečiais 1266 m. nusiaubus Gerdenio valdas Nalšioje, Gotartas su Gerdeniu persekiojo juos iki Dauguvos. Patekę į Daumanto karių pasalą abu žuvo.
Sati ceremonija

Sati (Devanagari: सती, moteriška žodžio skr. sat 'tiesa' forma; kartais dar vadinama suttee) ceremonija – visuomeninė laidojimo praktika, paplitusi tarp kai kurių Indijos bendruomenių, kuriose neseniai tapusi našle moteris turėdavo paaukot save susidegindama gyva lauže, kuriame deginamas mirusio vyro kūnas. Šią praktiką uždraudė keletą kartų, ir paskutinis dabar tebegaliojantis draudimas buvo britų įvestas 1829 metais.
Šis terminas kilo nuo deivės Sati, dar vadinamos Dakshayani, kuri save paaukojo laužo ugnyje, nes negalėjo ištverto savo tėvo Daksha pažeminimų ir patyčių dėl jos gyvenimo su savo vyru Šiva.
Sati terminas taip pat gali reikšti 'našlė'.
Sati terminas dabartiniu metu kartais interpretuojamas kaip 'skaisti moteris'.
Sati žodis yra ir hindi kalboje ir sanskrito tekstuose, kuriuose jis yra vartojamas kaip žodžių gera žmona sinonimas, o terminą suttee daugiausiai naudojo anglo-indiški anglų rašytojai.
Tikrieji pesliai

Bendras apibūdinimas

Tai vidutinio dydžio paukščiai su ilgais sparnais ir nepaprastai ilga uodega. Patelės šiek tiek stambesnės už patinėlius. Didžiausi, bet nežymiai didesni už juoduosius peslius gentyje yra rudieji pesliai, kurių kūno ilgis 60–72 cm, atstumas tarp abiejų išskėstų sparnų 145–179 cm, svoris nuo 750 g (pas smulkiausius patinėlius) iki 1,4 kg. (stambiausios pateles). Deda 3, kartais 2, rečiau 1 ar 4 ir išskirtiniais atvejais 5 kiaušinius. Peri 32 - 33 dienas, kol prasikala pirmieji jaunikliai.

Paplitimas

Paplitę Europos, Azijos, Afrikos, Australijos žemynuose. Kai kurios tikrųjų peslių populiacijos gyvendamos atšiauresnėse vidutinių platumų klimato juostose prieš žiemą migruoja į šiltesnio klimato regionus ir sugrįžta perėjimui tik artėjant šiltam metų sezonui.

Maistas

Minta gyvu grobių arba dvėseliena - smulkiais paukščiais, graužikais, kirstukais, jaunais kiškiais, žiurkėnais, šikšnosparniais, kirmėlėmis, nedideliais ropliais, varliagyviais, žuvimis.
Muba

MUBA (Mūsų Baro Apžvalga) – literatūros ir meno žurnalas, leistas 1928 m. Paryžiuje.

Istorija

Ėjo lietuvių ir prancūzų kalba. Redaktorius Juozas Tysliava. Išėjo 3 numeriai.
Vaidmuo

Vaidmuo – aktoriaus ar kito atlikėjo vaidinamas personažas įvairių žanrų spektakliuose teatre, kine, cirke, operoje, balete ir pan.

Vaidmens kūrimas

Vaidmens kūrimas yra ilgas ir nuoseklus aktoriaus ir režisieriaus bendras darbas. Vaidmenis kuriantys aktoriai būna susipažinę su įvairiomis teatro mokyklomis, vaidmens kūrimo metodais. Pagal Konstantiną Stanislavskį, vaidmens kūrimo procesas yra nuolatinis aktoriaus darbas su savimi, paremtas individualia kūrybine veikla ir išgyvenimais. Daugelyje pasaulio šalių Stanislavskio sistema padarė perversmą aktorių pasirengime bei vaidmens kūrime. Tuo tarpu Bertold Brecht laikė Stanislavskio teorijas mistinėmis. B. Brechtas žavėjosi Pekino opera bei kinų aktorių gebėjimu sukurti atstumą tarp savęs ir kuriamo personažo. Pagal B. Brechtą, tekstas ir gestas, šokis ir žodis veikia kartu. Charles Dullin, vienas iš svarbiausių prancūzų teatro mokytojų, vaidyboje labiausiai vertino improvizacinius sugebėjimus, kūrybinį aistringumą, nuoširdumą. Vsevolodas Mejercholdas pripažino ne vidinius (dvasinius, psichologinius) kūrybinius impulsus, o kūno mechanikos dėsnių išmanymą bei precizišką kūno ir balso valdymo techniką. Juozas Miltinis, pasak amžininkų, buvo labai griežtas, despotiškas, reikalavo iš vaidmenų atlikėjų visiško atsidavimo, pasišventimo.
Rengdamas būsimą vaidmenį aktorius išsiaiškina įvairiausius vaidmens aspektus – personažo biografiją, jo santykius su kitais veikėjais, atskirų scenų ir pagrindinį pjesės įvykį, kitas aplinkybes. Daugeliu atvejų vystant personažą ypatingą reikšmę visų pirma turi režisieriaus vizija. Aktoriui privalu prisitaikyti prie režisieriaus nurodymų ir reikalavimų. Tačiau net ir esant griežtiems režisūriniams sprendimams kūrybos procese lieka erdvės aktoriaus spontaniškumui, improvizacijai.
Vaidmens kūrimo procese, be režisieriaus ir kolegų įtakos, dar egzistuoja aktoriaus ir publikos santykis. Paties aktoriaus asmenybė yra centrinė kūrybinio proceso figūra. Gilindamiesi į pjesės medžiagą, vedami asmeninių kūrybinių ieškojimų, santykio su režisieriumi ir kolegomis, aktoriai siekia sukurti gilią vaidmens struktūrą, visapusiškai suvokti literatūrinį personažą. Scenoje kūrėjai nesijaučia esantys savimi, įsijaučia į vaidmenį, tačiau po vaidinimo nelieka su personažu, „sugrįžta" į savąją asmenybę.
Monocitas

Monocitai – leukocitų rūšis. Tai didelės, 10-24 μm skersmens ląstelės su apvaliu arba skiltėtu branduoliu.
Monocitai dalyvauja uždegiminėje reakcijoje. Bet koks sužeidimas skatina monocitų ir neutrofilų migravimą į pažeistą vietą. Monocitai virsta makrofagais – fagocituojančiomis ląstelėmis. Jos gali praryti šimtus bakterijų ir virusų. Kai kuriuose audiniuose, ypač jungiamajame, makrofagų būna nuolat. Jie suryja žuvusias ląsteles, negyvo audinio gabalėlius ir kitas atliekas.
Juozas Šnapštys-Margalis

Juozas Šnapštys-Margalis (1877 m. kovo 29 d. Derveliai, Rozalimo valsčius – 1921 m. kovo 24 d. Sudeikiai, palaidotas Sudeikių Švč. Mergelės Marijos bažnyčios šventoriuje) – Lietuvos poetas, kunigas.

Biografija

Mokėsi Panevėžio ir Šiaulių gimnazijose. 1899 m. baigė Kauno kunigų seminariją, 1900 m. įšventintas kunigu. Kunigavo Latvijoje, Baltarusijoje, Lietuvoje (Akmenėje, Tauragnuose, Kaune, Sudeikiuose).
Telkė kaimo jaunimo chorus, scenos mėgėjų būrelius. Užsiiminėjo homeopatija. 1918–1920 m. Kaune dirbo laikraščio „Vienybė“ redakcijoje. Debiutavo 1899 m. žurnale „Tėvynės sargas“, bendradarbiavo „Lietuvių laikraštyje“, savaitraštyje „Šaltinis“, žurnale „Draugija“. Eilėraščiuose aprašoma Lietuvos gamta, aukštinama lietuvybė ir tikėjimas. Parašė humoristinių eilėraščių, epigramų, eiliuotų anekdotų. Jo poezijos didumą sudaro sekimai tokių poetų, kaip Maironis, Antanas Vienažindys, Nikolajus Nekrasovas, Aleksandras Puškinas, Michailas Lermontovas, Vladislovas Sirokomlė, kūriniais. Parašė pjesių („Mūsų bajorai“, par. 1904 m., „Betliejaus štainelė“ 1910 m.). Išvertė I. Krylovo, A. Mickevičiaus kūrinių.
Ratų suvedimas

Ratų suvedimas – dalis standartinės automobilio priežiūros, kuri susideda iš ratų kampų koregavimo pagal automobilio gamintojo reikalavimus. Šiais koregavimais siekiama sumažinti padangų nusidėvėjimą ir užtikrinti, kad transporto priemonė judėtų tiesiai ir taisyklingai (be „traukimo“ į vieną šoną).
Titano dioksidas

Pigmentas

Titano dioksidas labai plačiai naudojamas kaip baltas pigmentas (titano baltalai), nes jis labai skaistus ir turi didelį lūžio rodiklį (n = 2.7), kuo jį pralenkia tik keletas medžiagų. Kasmet pasaulyje pigmentam sunaudojama 4 milijonai tonų TiO₂.
Dėl didelio lūžio rodiklio ir spalvos titano dioksidas, nusodintas kaip plona plėvelė, sudaro puikią atspindimąją dielektrinių veidrodžių ir kai kurių brangakmenių dangą.
Miltelinis TiO₂ yra ir puikus drumstiklis. Jis suteikia baltumo ir nepermatomumo dažams, dangoms, plastikams, popieriui, rašalams, maistui, vaistams (žirneliams ir tabletėms), dantų pastoms. Reikiamas nepermatomumas gaunamas parenkant titano dioksido dalelių dydį.
Kaip baltai dažantis maisto priedas titano dioksidas vadinamas E171, Ci 77891. Titano dioksidas dažnai naudojamas nugriebtam pienui baltinti. Tyrimai rodo, kad jo priedas gerina nugriebto pieno skanumą.
Kosmetikos priemonėse titano dioksidas naudojamas tiek kaip pigmentas bei UV šviesos sugėriklis, tiek kaip tirštiklis. TiO₂ naudojamas kaip tatuiruočių pigmentas ir medžiaga kraujavimą stabdančiuose pieštukuose (angl. styptic pencil). Kosmetikos pramonei titano dioksidas gaminamas įvairaus dydžio dalelėmis, disperguojamomis tiek vandenyje, tiek aliejuose, su įvairiomis dangomis.

Titano dioksidas dėl didelio lūžio rodiklio, gerų UV šviesos sugeriamųjų savybių, atsparumo UV šviesai naudojamas praktiškai visuose kremuose, geliuose ir panašiose priemonėse nuo UV šviesos. Dėl šių savybių jis stabilus ir gerai saugo odą nuo UV šviesos. Vaikams ir žmonėms su jautria oda skirti kremai nuo saulės paprastai daromi su titano dioksido arba cinko oksido pagrindu, nes manoma, kad šie fiziniai UV stabdikliai mažiau dirgina odą negu cheminiai UV šviesos stabdikliai. Saulės kremuose naudojamo titano dioksido dalelės būna padengtos silicio dioksidu ar aliuminio oksidu, kadangi veikia kaip fotokatalizatorius ir sudaro radikalus, kurie yra karcinogeniški ir gali pažeisti odą.
Titano dioksidas plačiai naudojamas plastikų pramonėje, kur dėl atsparumo UV šviesai veikia kaip UV sugėriklis, efektyviai verčiantis ardančią UV šviesą į nekenksmingą šilumą.
Keramikoje titano dioksidas naudojamas kaip glazūrų drumstiklis ir kristalizacijos sėklos.
Titano dioksidu kartais žymi teniso kortų skiriamąsias linijas.
Manoma, kad titano dioksidas gali sukelti vėžį.
FK Sevojno

Istorija

Įkurtas 1950 m. 
Prijungtas prie Sloboda Uzice klubo 2010 m.
Stamfordas

Istorija

Iš pradžių vietinių gyventojų ir naujakurių iš Europos gyvenvietė vadinta Rippowam vardu. Vėliau pavadinimas buvo pakeistas į Stamfordą, pagal to paties pavadinimo miestelį Anglijoje, Linkolnšyro grafystėje. Dėl patogios geografinės padėties (miestelis buvo įsikūręs netoli Niujorko) iki XVIII a. buvo plėtojama prekyba jūrų keliais. 1893 m. Stamfordui suteiktos miesto teisės.
Šemetiškiai (Jonava)

Aplinkinės gyvenvietės

Mogeniai
BUKONYS – 5 km
MankūnaiPanoteriaiMilagainiai – 2 km
ŽEIMIAI – 11 km
Bogušiai – 3 km
ŠILAI – 9 km
Bareišiai – 2 km
Vatėnai
Falun Gong

Falun Gong (kin. 法輪功, „Įstatymo rato praktika“) dar kitaip žinoma, kaip Falun Dafa (kin. 法輪大法, „Didysis Įstatymo rato įstatymas“) – meditacinė sistema, kurią 1992 m. sukūrė Li Hongzhi. Savo meditaciniais pratimais jis teigia „išgelbėsiąs žmoniją“, o sukurtais įstatymais „padarysiąs tvarką“.
1999 metų liepos 20 dieną Kinijos valdžia pradėjo persekioti šio sąjūdžio narius, kai kuriuos jų įkalino už nelegalią veiklą.
Anatolijus Kirpičnikovas

Biografija

Baigė Leningrado universitetą. 1975 m. istorijos mokslų daktaras.
Nuo 1955 m. Rusijos mokslų akademijos Materialiosios kultūros istorijos instituto mokslo darbuotojas, Slavų-finų (ugrų) archeologijos skyriaus vedėjas, nuo 1991 m. profesorius.

Mokslinė veikla

Tyrimų svarbiausios sritys: istorija, archeologija, senosios Rusios ir gretimų šalių kultūra bei architektūra, gynybiniai įtvirtinimai. Nuo 1968 m. vadovavo archeologinėms ekspedicijoms, nuo 1972 m. kasinėjo Senąją Ladogą. Parašė 16 monografijų. Nuo 2000 m. tęstinio leidinio „Rusijos valstybės kultūrinis palikimas“ sudarytojas.
Fra Bartolomeo

Fra Bartolomeo arba Fra Bartolommeo (tikr. Bartolommeo (Baccio) di Paolo, 1472 m.kovo 28 – 1517 m. spalio 6 d.) – italų Brandžiojo renesanso dailininkas iš Florencijos.

Biografija

Bartolomėjas, Paolo sūnus (Bartolomeo di Paolo), dar žinotas pravarde Baccio della Porta (nes vėliau gyveno prie vienų Florencijos vartų, porta − vartai) gimė 1472 m. kovo 28 d. Toskanos miestelyje Savinjane prie Prato. Apie 1484 m. Bartolomėjas tapo dailininko Kozimo Roselio mokiniu Florencijoje. Apie 1491 m. kartu su kitu Kozimo Roselio mokiniu Mariotu Albertineliu įkūrė bendrą studiją ir pradėjo profesionalaus dailininko karjerą. Pirmuosiuose jo darbuose žymi Leonardo da Vinčio įtaka. 1497 m nutapė vieną žymiausių savo ankstyvųjų darbų − „Gerąją naujieną“ Volteros miesto katedrai. Tuo metu Bartolomėjas ypač susižavėjo Džirolamo Savonarolos mokymu ir nutapė žymų šio vienuolio portretą. Tragiškai pasibaigus Dž. Savonarolos gyvenimui Bartolomėjas priėmė dominikonų vienuolio įžadus, metė dailę ir įstojo į Šv. Morkaus vienuolyną Prate prie Florencijos bei tapo žinomas Fra Bartolomeo vardu (liet. brolis Baltramiejus). 
Apie 1504 m. dominikonų brolija įtikino Fra Bartolomėją toliau tapyti. Jis priėmė užsakymą paveikslui „Šv. Bernaro vizija“. Sekantys jo darbai buvo išskirtinai religinės tematikos. Tuo metu Fra Bartolomėjas susipažino su Rafaeliu, neseniai atvykusiu į Florenciją. Abu dailininkai dirbo ir mokėsi kartu. Rafaelis supažindino giliau Fra Bartolomėją su perspektyva, o dominikonų vienuolis perteikė Rafaeliui spalvų valdymo metodus. 1508 m. dailininkas viešėjo Venecijoje, kur tapė pagal užsakymą, o 1509 m. − Lukoje. Venecijos įtaka praturtino Fra Bartolomėjo tapybą kompoziciniais ir spalviniais elementais, kas aiškiai jaučiama paveiksle „Dievas Tėvas su Šv. Kotryna ir Magdalena“. 1510 m. vėl Florencijoje dailininkas tapė Šv. Morkaus vienuolyne. Apie 1513 m pabuvojo Romoje, kur susipažino su Mikelandželo freskomis. Daugelio dailės mokyklų įtaka suformavo vieną iš didžiausių italų Aukštojo renesanso meistrų. Fra Bartolomėjas mirė 1517 m. spalio 6 d. Palaidotas Šv. Morkaus vienuolyno bažnyčioje Florencijoje.
Jonas Klimavičius

Biografija

1961 m. baigė Vilniaus pedagoginį institutą. 1993 m. humanitarinių mokslų daktaras.
Nuo 1961 m. dirba Lietuvių kalbos ir literatūros institute (nuo 1990 m. Lietuvių kalbos institutas), nuo 1971 m. instituto Terminologijos skyriuje. Nuo 2001 m. tęstinio leidinio „Terminologija“ atsakingasis redaktorius.

Mokslinė veikla

Daugiausia tiria terminologiją, kalbos vartoseną ir norminimą. Prisidėjo prie daugelio terminų žodynų rengimo ir recenzavimo. Paskelbė lietuvių kalbos istorijos, kalbos kultūros, terminologijos mokslinių straipsnių.
Naglis Miknevičius

Biografija

Žaidė Politechnika Kaunas (1990), Banga Kaunas (1991–1993), FBK Kaunas (1994–1999) klubuose, Lietuvos rinktinėje.
Folio rūgštis

Savybės

Šis B grupės vitaminas tirpsta vandenyje, šviesoje bei šiluma apdorojant maistą didelė dalis folio rūgšties prarandama.
Folio rūgšties vartojimo kontraindikacijų nenustatyta, tačiau geresnis jos pasisavinimas pasiekiamas vartojant maisto produktuose esančią jos formą.

Funkcijos

Folio rūgštis svarbi baltymų apykaitai, nukleorūgščių sintezei, augimo ir vystymosi procesams, taip pat dalyvauja ląstelių dalijimosi ir atsinaujinimo procesuose. Kartu su vitaminu B₁₂ folio rūgštis reikalinga raudonųjų kraujo kūnelių brendimui kaulų čiulpuose.

Šaltiniai

Kadangi folio rūgštis augaluose naudojama fotosintezės procesuose, daugiausiai jos yra lapinėse daržovėse (petražolės, špinatai, salotų lapai ir kt.). Taip pat jos yra kepenyse, inkstuose, kiaušiniuose, motinos ir karvės piene, alaus mielėse.

Poreikis

Suaugusiems rekomenduojama folio rūgšties paros norma yra 240 µ g. Nėščioms, žindančioms bei kontracepcinius preparatus vartojančioms moterims šios rūgšties reikia daugiau: nėščioms – 400 µ g per dieną, žindyvėms – 480 µ g.
Nustatyta, kad folio rūgštis gali padėti išvengti kai kurių vėžio formų ir širdies ir kraujagyslių ligų. Folio rūgštis gali palengvinti depresijos simptomus.
Folio rūgšties daugiau reikia sergant žarnyno ligomis ar epilepsija, vartojant kontraceptinius preparatus, sergant alkoholizmu ir narkomanija, kepenų ligomis, mažakraujyste, nėštumo ir maitinimo krūties pienu laikotarpiu, sutrikus virškinimo trakto veiklai.
Folino normos skiriasi, nes 1 µ g maistinio folino atitinka 0,6 µ g folio rūgšties.

Trūkumas

Dažniausiai trūkumas pasireiškia nėščioms moterims, nes pirmiausiai folio rūgštis paskirstoma augančiam vaisiui, dėl to motinai vitamino trūksta.
Orlos Naujosios žydų kapinės

Orlos Naujosios žydų kapinės (lenk. Nowy cmentarz żydowski w Orli) – žydų kapinės, įkurtos XIX a. Orlos mieste. Prieš įkuriant šias kapines, buvo naudojamos Orlos Senosios žydų kapinės. Kapinių plotas buvo 1,5 ha. Per II pasaulinį karą kapinės buvo labai suniokotos. Kapinėse išliko apie keliasdešimt paminklų.
Šiaulių aidas

Šiaulių aidas – informacinis dienraštis, ėjęs 1935 m. birželio 13 d. – gruodžio 31 d. Šiauliuose, Stoties g. 11.

Istorija

Leido V. Vebra. Pirmasis Šiaulių apskrities dienraštis, daug vietos skyręs įdomybėms, sensacijoms, pasaulio įvykiams, kronikai. Spausdino „Lietpres“ spaustuvė Šiauliuose, Stoties g. 11. Išėjo 160 numerių.  bendradarbiavo Justas Piliponis.

Redaktoriai

Algimantas Stasys Bundza, Juozas Valentinas, V. Vebra.
Witt muziejus

Witt muziejus Miunchene – didžiausia kandžių kolekcija pasaulyje. Muziejų 1980 m. įkūrė Thomas Witt. Jo šeima yra gerai žinomi verslininkai Vokietijoje. Kolekciją sudaro 10 mln. egzempliorių iš viso pasaulio.
Dovydiškio dvaras

Istorija

XIX a. pradžioje Do­vy­diš­kio dva­ras priklausė bajorams Radenams (Reinhold von Rahden). Prieš Pirmąjį pasaulinį karą Dovydiškis buvo vienas iš daugelio Karpio dvarų. Po Antrojo pasaulinio karo dvaro statiniai buvo suniokoti, istorinis parkas apleistas. 
Parkas pasikeitė 2013 m., kai čia ėmėsi tvarkos dvarvietės pakraštyje įsikūręs šiaulietis verslininkas ir ūkininkas Romas Bartkevičius. Iš valstybės išsinuomojęs parko teritoriją, ją ėmė tvarkyti.

Parkas

Dvarvietės parkas unikalus, jo landšaftas su terasomis, vandens telkiniai su inžineriniais įrenginiais, palaikančiais vandens lygį. Išlikę parko medžių masyvai, grupės. Vyrauja lapuočiai medžiai: liepos, uosiai, klevai, ąžuolai, beržai; iš spygliuočių medžių rūšių - maumedžiai. Priaugę daug savaiminių medžių ir krūmų.
Dovydiškio vandens telkinių sistema neištyrinėta. Istorinių želdinių tyrinėtojas Audrius Šaulys pagal sodybvietės medžių amžių spėja, kad parkas galėjo būti įkurtas apie 1840–1860 m. Istoriniuose šaltiniuose aptikta informacijos, kad pas tuometinį dvaro savininką J. D. Radeną nuo 1841 m. tarnavo girininkas. Vėliau dvaras priklausė dvarininkams Karpiams, kurie taip pat keitė parką.
Senais medžiais apaugusi alėja kyla į kalvą, dėmesį patraukia pakopomis išsidėsčiusios didžiulės terasos. Šioji dvaro dalis – itališko sodo stiliaus elementas, savo dydžiu ir kokybe galintis konkuruoti su kituose Lietuvos dvaruose išlikusiomis dirbtinėmis terasomis. Aukštutinę terasą nuo viduriniosios skiria kanalas, kuris išteka iš sodo pakraštyje įrengto nedidelio vandens telkinio, susidariusio užtvenkus šaltinį. Kanalas kerta pagrindinį kelią į dvarą, čia buvęs pakeliamas tiltelis, kanalu plaukiodavo ponų valtelės. Dabar čia – tik pralaida po keliuku. Vingiuojančiose pakrantėse kas keli metrai stūkso didžiuliai ąžuolai. Už 120 m nuo dvarvietės kelio, medžiais ir krūmais apaugusioje tankmėje, įrengtas apskritimo formos vandens telkinys su kelių metrų skersmens apvalia salele viduryje. Išlieka neaiški jo vandens lygio palaikymo sistema, nes tvenkinyje ant kalno yra vandens, o už kelių metrų pakalnėje stovinčio pastato rūsyje sausa.
Lietuvos nepriklausomybės medalis

Lietuvos nepriklausomybės medalis – Lietuvos valstybės apdovanojimas, kuriuo Lietuvos Respublikos Prezidento dekretu apdovanojami asmenys už nuopelnus atkuriant ir įtvirtinant Lietuvos nepriklausomą valstybę.

Istorija

Lietuvos nepriklausomybės medalis yra Lietuvos nepriklausomybės medalio, kuriuo buvo apdovanojami asmenys už nuopelnus atkuriant ir įtvirtinant Lietuvos nepriklausomybę 1918–1928 m. istorinis analogas.
Medalis įsteigtas 1928 m., minint Lietuvos nepriklausomybės dešimtmetį. Atkurtas 2000 m. liepos 6 d., minint Nepriklausomos Lietuvos valstybės atkūrimo dešimtmetį.
Medalio autorius – skulptorius Juozas Zikaras. Lietuvos nepriklausomybės medalį kaldino Šveicarijos firma „Huguenin Frères de Le Locle“, po atkūrimo – Lietuvos monetų kalykla.

Aprašas

Medalis apvalus, bronzinis. Vienoje pusėje – sparnuotos laisvės deivės skulptūros reljefinis atvaizdas tekančios saulės fone. Kitoje pusėje – užrašas „PER AMŽIUS BUDĖJĘ LAISVĘ LAIMĖJOM PER AUKAS IR PASIŠVENTIMĄ 1918-1928“. 2000 m. variantas kiek modernizuotas.
Kuveniai

Istorija

Kaimo vardas minimas 1584 m. Ambraziškių dvaro inventoriuje. Taip pat 1653 m. minimas Videniškių krikšto metrikų knygoje. Gyveno Martynas Gečelis, Jurgis Kuvenėlis, Stanislovas Gulbelė, 1654 m. Andrius Kurmelis ir kt.
Stanislavas Dubauskas

Stanislavas Dubauskas (1936 m. liepos 1 d. Kurkliai) – Lietuvos bibliotekininkas, pedagogas, socialinių mokslų daktaras.

Biografija

1962 m. baigė Vilniaus universiteto Istorijos ir filologijos fakultetą. 1973 m. pedagogikos mokslų kandidatas.
1954–1955 m. Jonavos rajoninės bibliotekos vedėjas. 1964–1965 m. Vilniaus universiteto bibliotekos Mokslinio knygų tvarkymo skyriaus vedėjas. 1964–2000 m. Vilniaus universiteto dėstytojas, 1972–1980 m. VU Kauno vakarinio fakulteto Bibliotekininkystės ir bibliografijos katedros vedėjas; 1983 m. docentas. 1994–1999 m. Lietuvos nacionalinės M. Mažvydo bibliotekos Mokslinių tyrimų skyriaus vyr. redaktorius.
1997 m. enciklopedinio žodyno „Knygotyra“ red. kolegijos narys ir vienas rengėjų. 1999 m. knygos „Bibliotekininkystės studijos Vilniaus universitete“ sudarytojas.
Bronicai

Istorija

Bronicai (Броничи) 1453 m. minimi rašytiniuose šaltiniuose. Priklausė Maskvos kunigaikščių, vėliau Rusijos carų valdai. XVII a. įsteigtas žirgynas. 1781 m. Bronicai tapo miestu ir apskrities centru. 1812 m. miestą nuniokojo prancūzų kariauna.
1992 m. Bronicai tapo srities pavaldumo miestu.
Tikroji padėtis

Turinys

Vašingtone, metro stotyje, žūsta jauna moteris Sonia Beiker, senatoriaus Stiveno Kolinso padėjėja. Netrukus pasklinda gandas, kad mergina buvo senatoriaus meilužė. Kolinso draugas žurnalistas Kalas Makafris, kolegė Dela Fraj ir redaktorė Kameron Lain, norėdami parašyti straipsnį, pradeda gilintis į visą istoriją ir netrukus kyla įtarimas, kad Sonia buvo nužudyta siekiant paveikti senatorių ir jo atliekamą tyrimą dėl valstybės lėšų pasisavinimo...