google/wiki40b huggingface dataset:
Užmėtymas akmenimis

Užmėtymas akmenimis – mirties bausmės forma, kuri apibrėžia nusikaltusio (nebūtinai nuteisto) asmens nukankinimą į jį mėtant akmeninis iki jo mirties. Vakarų kultūroje laikomas nelegaliu ir kankinančiu aktu. Užmėtymas akmenimis vis dar taikomas Islamo teisės praktikoje.
Užmėtymas akmenimis teisiškai vis dar vykdomas šiose šalyse: Jungtiniai Arabų Emyratai, Iranas, Irakas, Kataras, Saudo Arabija, Mauritanija, Somalis, Sudanas, Jemenas, Brunėjus. Taip pat vykdomas Nigerijos, Indonezijos ir Pakistano atskiruose regionuose. Kai kuriose šalyse užmėtymas akmenimis yra uždraustas, bet vis tiek vykdomas (pvz., Afganistanas).
Istoriškai užmėtymas akmenimis buvo taikomas daugumoje kultūrų. Mirties bausmė užmėtant akmenimis siejama su daugeliu religijų – judaizmu, islamu ir krikščionybe. Manoma, kad panašias bausmes taikė ir senovės indėnai. Japonų kultūroje užmėtymo akmenimis bausmė buvo susieta su žmogaus užkasimu ir vadinta išikodzumė.
Vilniaus dailės akademija

VDA adresai

Vilniaus dailės akademija / Vilniaus fakultetas
Maironio g. 6, 01124 Vilnius
VDA Kauno fakultetas
Muitinės g. 4, 44280 Kaunas
VDA Telšių fakultetas
Muziejaus g. 29, 87356 Telšiai
VDA Klaipėdos fakultetas
Daržų g. 18, 91245 Klaipėda
Kolektyvizacija

Kolektyvizacija – priverstinis žemės atėmimas iš valstiečių ir individualių jų ūkių pertvarkymas į kolūkius ir tarybinius ūkius. Masinė kolektyvizacija Sovietų Sąjungoje prasidėjo 1929 m. Ji vyko dviem etapais: buožių likvidavimo ir kolūkių kūrimo. „Išbuožinimas“ vertė valstiečius greičiau stoti į kolūkius bei formavo kolūkių materialinę bazę. 1929–1930 m. buvo „išbuožinta“ 320 tūkst. valstiečių ūkių jų turtą atiduodant kolūkiams. Neretai būdavo „išbuožinami“ vidutiniai, vargingieji valstiečiai.

Kolektyvizacijos rezultatai

Kolektyvizacija sužlugdė žemės ūkį. 1933 m. 1 ha žemės buvo išgaunama tik 5,7 cnt grūdų, mažiau nei 1913 m. Gyvulininkystės produkcija sudarė 65 % 1913 m. lygio. Galvijų sumažėjo nuo 60,1 mln. 1928 m. iki 33,5 mln. 1933 m. 1932 m. Sovietų Sąjungoje įvedus pasus, kolūkiečiai jų negavo ir liko „pritvirtinti“ prie kolūkių. Žemės ūkyje įsigalėjo direktyvinis planavimas, biurokratinis vadovavimas.
1929–1933 m. – per ketverius metus – buvo ištremta į Sibirą, uždaryta lageriuose, mirė nuo bado ir ligų apie 15 mln. valstiečių.

Kolektyvizacija Lietuvoje

Kolektyvizacija Lietuvoje buvo pradėta pirmosios sovietinės okupacijos metu (1941 m. Akmenės apylinkėje įkurtas pirmasis Lietuvoje Lenino kolūkis), tačiau ją pertraukė TSRS-Vokietijos karas. Masinė kolektyvizacija buvo pradėta 1947 m. paskelbus VKP(b) CK nutarimą „Dėl kolūkių organizavimo Lietuvos, Latvijos ir Estijos TSR“ ir įkūrus Marytės Melnikaitės kolūkį Kėdainių apskrities Dotnuvos valsčiuje. Tais pačiais metais buvo kolektyvizuota 0,07 %. 1948 m. buvo kolektyvizuota 3,8 % ūkių. Trėmimais ir teroru kolektyvizacija buvo spartinama. Jau 1949 m. buvo kolektyvizuota 62 %, o 1950 m. – 80 % ūkių. 1953 m. kolektyvizacija Lietuvoje buvo užbaigta.
Adolfas Karaška

Adolfas Karaška (g. 1911 m. balandžio 12 d. Būdviečių k., Pajevonio valsčius, Vilkaviškio apskr.) – vargonininkas, chorvedys, pedagogas.

Biografija

Tėvas Jonas Karaška turėjo gražų baritono balsą, išmoko griežti fisharmonija. Adolfas lankė Marijampolės Rygiškių Jono gimnaziją, pas Praną Pesį Marijampolėje ir pas Juozą Gudavičių Paįstryje pramoko vargonuoti.
1929 – 1933 m. vargonininkavo Pajevonyje ir Kybartuose, turėjo subūręs bažnytinius chorus, vadovavo Kybartų pradžios mokyklos vaikų chorui.
1933–1941 m. Kauno konservatorijoje pas Juozą Naujalį ir Nikodemą Martinonį studijavo vargonavimą, o kitas disciplinas dėstė Jonas Žukas, Jurgis Karnavičius, Vladas Jakubėnas, Julius Štarka, Aleksandras Kačanauskas ir kiti pedagogai. Studijų metais vargonininkavo Įgulos bažnyčioje, prižiūrėjo, derino ir remontavo Kauno miesto bažnyčių vargonus.
1940 – 1950 m. Kėdainių 1-ojoje (iš pradžių ir 2-ojoje) gimnazijoje dėstė muziką, vadovavo žemesniųjų ir aukštesniųjų klasių berniukų chorams, skudučių ir styginių ansambliams, kultūros namų mišriajam chorui. Gimnazijos chorą parengė 1946 m. respublikinei dainų šventei, o kultūros namų chorą – 1950 m. respublikinei dainų šventei. Su savo vadovaujamais kolektyvais rengė koncertus, dirigavo Kėdainių rajono dainų šventėse.
Mykolo Karkos pakviestas, 1950–1969 m. Panevėžio muzikos mokykloje dėstė choro dirigavimą ir teorines disciplinas, 1950–1952 m. ten vadovavo moksleivių mišriajam chorui, buvo choro dirigavimo skyriaus vedėjas, konsultavo meno mėgėjų kolektyvus. Išėjęs į pensiją, derino ir remontavo instrumentus.
Persikėlęs į Vilnių, nuo 1973 m. dirbo instrumentų derintoju Lietuvos valstybinėje konservatorijoje, Lietuvos valstybiniame operos ir baleto teatre, vėliau – Karoliniškių vaikų muzikos mokykloje.
Nuo 1930 m. iki šiol suremontavo kelis šimtus vargonų, fortepijonų ir akordeonų. Jo sukonstruotų ir patobulintų vargonų yra daugelyje Lietuvos bažnyčių.
Išaugino penkis vaikus, kurių keturi muzikai: Arvydas – muzikologas, Eufemija – chorvedė, Nijolė ir Teresė – pianistės, Vytautas – istorikas ir didelis muzikos mėgėjas – gieda bažnyčių choruose.

Šaltinis

Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999. Informacijos publikavimui gautas žodinis autoriaus leidimas.
Respublikonų partija (Lietuva)

Istorija

Įkurta 1990 m. Steigėjas – Kazimieras Petraitis. Registruota Teisingumo ministerijoje 1991 m. vasario 6 d. (kodas 190727769, registracijos adresas Kaunas, Pramonės pr. 3-62).
Pasižymėjo prieš 1993 m. prezidento rinkimus duotu pažadu padovanoti žirgą pirmajam prezidentui. Tačiau rinkimus laimėjus Algirdui Brazauskui, šis žirgo atsisakė.
1996 m. rinkimuose į Seimą RP sąraše buvo 51 kandidatas.
2012 m. kovo 31 d. įvykusio suvažiavimo metu Respublikonų partijos pirmininku išrinktas Valdemaras Valkiūnas. Valdemaras Valkiūnas paskelbė naują Respublikonų partijos kryptį – „Mes nekrypstame nei į kairę, nei į dešinę, mes einame tiesiai į tikslą“.
2015 m. Respublikonų partijos sąrašas „Už ateities Biržus“ laimėjo rinkimus Biržų rajone ir iškovojo 8 vietas rajono savivaldybės taryboje. Mandatus iškovojo Valdemaras Valkiūnas (išrinktas meru), Ramunė Čigienė, Arūnas Butėnas, Sigutis Štrėmas, Danutė Martinkėnienė, Vilius Trečiokas, Mindaugas Balčiūnas, Linas Vaitkevičius.
2017 m. partija susijungė su Tautininkų sąjunga į Lietuvių tautininkų ir respublikonų partiją.

Ideologija

Pasisakė už visišką Lietuvos neutralitetą, už lygiavertį bendravimą su visomis pasaulio šalimis ir valstybėmis, prieš žemės pardavimą užsieniečiams, prieš Ignalinos atominės elektrinės uždarymą, už valstybės objektų pardavimo užsieniui sustabdymą.
Respublikonų partija yra deklaravusi apie 1250 narių.
Jušano kalnagūbris

Jušano kalnagūbris (kin. 玉山山脈, pinyin: Yùshān Shānmài) – kalnų sistema vidurio pietų Taivane. Rytuose ribojasi su Čungjango kalnagūbriu, vakaruose nuo Ališano kalnagūbrio kalnus skiria Čišano upė. Jušano kalnagūbris yra vienas iš penkių pagrindinių Taivano kalnagūbrių.
Kalnagūbris savo forma primena kryžių, t. y. santykinai nedaug ištįsęs iš rytų į vakarus, o šiaurės–pietų kryptimi besitęsianti kalnų virtinė yra daug ilgesnė. Vietoje, kur susikerta abi šios kalnų grandinės, yra iškilęs Jušano kalnas, kurio aukštis siekia 3952 m virš jūros lygio. Dalis kalnagūbrio patenka į Jušano nacionalinio parko teritoriją.
Mikalojus Kęsgaila

Biografija

Pirmąkart minimas 1481 m. kaip valdovo maršalka.
Tėvas – Jonas Kęsgaila. Buvo vedęs dukart: pirma žmona buvo Ona, Alberto Jonaičio Manvydo duktė, antrosios vardas ir kilmė nežinomi. Savo mažamečių vaikų globėju paskyrė brolį Stanislovą.
Dokumentuose savo pagrindine tėvonija laikė Kražius.

Valstybės tarnyba

1481 m. – valdovo maršalka. 1509–1511 m. – žemės maršalka.
1498 m. gegužės 9 d. fundavo altorių Jelnos bažnyčioje.
Soulkitchen

"Soulkitchen" – Lietuvos „pogrindinio“ Hip-Hopo judėjimas, daugiausiai savo veiklą vykdantis Panevėžio mieste.

Istorija

2003 m. pilnai susiformavus vienai iš pirmųjų Panevėžio hip-hopo grupių – MC Lyga, tai buvo pirmasis Soulkitchen judėjimo žingsnis. Savo veiklą MC Lyga neribojo vien įrašais ir pasirodymais: dalyvavo įvairiose akcijose, netradiciniuose ar specifiniuose renginiuose prieš AIDS, narkotikus ir pan. Šis projektas savo veikla stengėsi vienyti Panevėžio Hip-Hop’o kultūrą, plėtė savo narių skaičių ir organizavo įvairius renginius, ekstremalaus sporto varžybas, įvairias šventes su hip-hop šokiais, taip pat su reperių ir beatboxer’ių kovomis ir t. t. 2009 m. įsikūrė šio projekto pogrindinė įrašų studija "Soulkitchen", tai yra tęsiamoji MC Lyga projekto dalis su tais pačiais siekiais, bet kartu ir naujais žmonėmis. Soulkitchen veikla išsivystė nuo hip-hop iki eksperimentinės muzikos projektų, meninių – audiovizualinių renginių, radijo laidų ir kt.
Arpadas (Sirija)

Raida

Arpadas II tūkst. pr. m. e. priklausė Jamchado karalystei su sostine Alepe. Tačiau XVI a. pr. m. e. Jamchadas buvo prijungtas prie Hetitų imperijos, Arpadas sustiprėjo. Kuomet XII a. pr. m. e. iro imperija, čia susiformavo nepriklausoma Bit Agusi valstybė, ir Arpadas tapo jos stipriausiu miestu. Išliko keletas Arpado sutarčių su gretimomis valstybėmis, pvz., Til Barsipu.
753 m. pr. m. e. Arpadą atakavo Asirijos valdovas Ašur-Niraris, kuris nugalėjo vietos karalių Matielį. Po pastarojo mirties, Arpadas, kaip ir dauguma kitų siro-hetitų karalysčių, sudarė sąjungą su urartais. 743 m. pr. m. e. Arpadą užpuolė Asirijos Tiglat-Pileseras III, kuris patyrė smarkų miestiečių pasipriešinimą. Miesto apgultis tęsėsi net trejus metus. Tik 740 m. pr. m. e. Asirija užėmė Arpadą, gyventojus išžudė arba ištrėmė.
Jonavos rajono apylinkės prokuratūra

Jonavos rajono apylinkės prokuratūra - Lietuvos Respublikos valstybės institucija Jonavos rajone, baudžiamojo persekiojimo subjektas. Adresas - Sodų g. 42, Jonava, LT-55167. 10 prokurorų, 2 prokurorų padėjėjai, 1 vyresnioji specialistė, 1 vyriausiojo prokuroro padėjėja.
Drobūkščių akmuo

Drobūkščių akmuo – masyvus riedulys, geologinis gamtos paveldo objektas, 1987 m. paskelbtas saugomu. Riedulys guli Šilalės rajone, Traksėdžio seniūnijoje, Drobūkščių kaime, buvusio „Vienybės“ kolūkio mechanizacijos kiemo aikštelėje.

Apie akmenį

Riedulys kūgiškos formos su vienu plokščiu šonu bei keliomis gyslomis. Riedulio matmenys (virš žemės paviršiaus esančios jo dalies): aukštis – 3,5 m., ilgis – 2,73 m., plotis – 2,33 m., didžiausia horizontali apimtis – 9,6 m. Riedulį sudaranti uoliena – pilkai ir juodai rausvas amfibolinis-biotitinis granitogneisas.
Tiriant šlifą, nustatyti šie mineralai: mikroklinas, plagioklazas, kvarcas, biotitas, raginukė, apatitas, cirkonas, sfenas.
Ivatės prefektūra

Istorija

Ivatė seniau priklausė Mucu žemei. Ji tik apie 800 m. buvo įtraukta į imperiją. Džiomon periodo metu čia buvo gausiai žvejojama ir medžiojama.

Geografija

Ivatę rytuose skalauja Ramusis vandenynas, šiaurėje ribojasi su Aomorio prefektūra, vakaruose – su Akitos prefektūra, o pietuose – su Mijagio prefektūra. Prefektūros šiaurėje, rytuose ir vakaruose yra kalnų. Iš prefektūros šiaurės į pietus teka Kitakamio upė. Krantas labai grublėtas.

Ekonomika

Ivatės pramonė labiausiai susikoncentravus aplink Morioką, kur esti komunikacijų pramonė.

Kultūra

Iš visų legendų, aiškinančių Ivatės pavadinimo kilmę, geriausiai žinoma pasaka „Oni no tegata“, susijusi su Micuiši šventykla Moriokoje, (Micuiši, verčiant iš japonų kalbos, reiškia trys akmenys) kuri, kaip teigiama, buvo sunaikinta išsiveržusio Ivatės ugnikalnio. Pagal legendą, buvo velnias, kuris kankindavo ir užpuldinėdavo vietinius žmones. Kai žmonės ėmė melstis Micuišio dvasioms apsaugos, velnias tučtuojau buvo surakintas prie akmenų ir turėjo duoti priesaiką, kad niekada nebepuldinės žmonių. Kaip pažado įrodymą, velnias turėjo palikti rankos atspaudą ant vieno iš akmenų. Tokiu būdu ir buvo pavadinta vietovė Ivate (Iwate), kas pažodžiui reiškia „akmeninė ranka“. Net ir dabar sakoma, kad po lietaus galima pamatyti velnio rankos antspaudą.

Žymūs žmonės

Kendžis Mijadzava, japonų poetas ir rašytojas, šioje prefektūroje gimė ir nugyveno didžiąją dalį savo gyvenimo. Taip pat čia buvo apsilankęs ir žymusis japonų poetas Macuo Bašo, kuris ir aprašė dideliame kūrinyje, pavadintame „Oku no Hosomichi“. Poetą ypač sužavėjo Hiraidzumis.
Problemos (žurnalas)

Problemos – aukštųjų mokyklų filosofijos mokslo darbų leidinys. Leidinyje spausdinami originalūs moksliniai ir apžvalginiai straipsniai, gvildenantys įvairias filosofijos problemas.
Straipsniai skelbiami lietuvių ir anglų kalbomis. Žurnale „Problemos“ publikuojami ir originalūs užsienio autorių straipsniai. Nuo 2002 m. angliški straipsniai, lietuviškų straipsnių arba jų išplėstinių santraukų vertimai skelbiami žurnalo internetinėje svetainėje.
Bowery Electric

Bowery Electric – elektroninės muzikos duetas iš Niujorko, kurį sudarė Lawrence Chandler ir Martha Schwendener. Įkurtas 1994 metais ir grojo iki 2000 m.
Grupės stilių nėra lengva apibūdinti vienareikšmiškai. Ambient, drone ir eksperimentinę muziką jie maišė su aštuntojo dešimtmečio soul, disco ir hip hopu. Taip pat priskiriami prie indie rock muzikos stiliaus.
Herbicidai

Veiksmingumo sąlygos

Herbicidai geriausiai veikia, kai parenkamos optimalios jų normos ir purškimo laikas. Sėklomis plintančios piktžolės yra jautriausios daigų tarpsnyje, o daugiametės piktžolės – vėlesniuose tarpsniuose, tik usnys ir pienės, kai pradeda formuotis stiebai. Daugiametės pikžolės atsparesnės herbicidams negu trumpaamžės. Labai svarbu parinkti herbicidus pagal vyraujančias piktžolių rūšis. Jeigu pasėlyje yra įvairių piktžolių rūšių, tada geriausia vartoti herbicidų mišinius.
Herbicidai silpniau veikia vėsiu oru. Geriau, kai šiltas oras, tada intensyviau vyksta medžiagų apykaita. Geriausia oro temperatūra sisteminio poveikio herbicidams +18-22 °C, kontaktiniams +13-17 °C. Vartojant herbicidus aukštesnėje temperatūroje, jie gali apdeginti kultūrinius augalus arba greitai išgaruoti, prarasti efektyvumą. Nupurškus pasėlį neturėtų lyti bent 4 valandas, nes per tiek laiko dauguma herbicidų prasiskverbia į augalus. Derlingesnėse, daug humuso turinčiose dirvose, herbicidų efektyvumas yra mažesnis.
Marius Abramavičius

Marius Abramavičius (g. 1965 m. rugsėjo 13 d. Vilniuje) – Lietuvos fotografas, menininkas, keliautojas, rašytojas.

Biografija

1991 m. baigė Vilniaus pedagoginį institutą. 2007–2008 m. vadovavo Užupio meno inkubatoriui. Lietuvos fotomeninikų sąjungos narys.
Lankėsi Japonijoje, Tibete, Irane, Indijoje, Nepale, Tailande, Kurilų salose, Turkmėnijoje, Uzbekijoje, Kazachijoje, Tadžikijoje, Turkijoje, Maroke, Kuboje ir Gruzijoje.
Či (filosofija)

Či (dar vadinama ci, angl. chi arba qi, jap. ki, vietn. khi, korėj. gi, ind. prana) – daugelio Rytų filosofijos tėkmių požiūriu yra gyvybine jėga arba gyvybinė energija. Pažodžiui gali būti verčiama kaip energija, oras, eteris, jėga, atmosfera. 
Či apibūdinama kaip gamtos kvėpavimas, jėgos šaltinis bet kokiai energijai. Pasak kinų, či yra aplink mus ir mumyse. Či nuolat keičiasi, paklusdama gamtos dėsniams: kai keičiasi diena ir naktis, kai keičiasi metų laikai, mėnulio fazės, juda planetos. Či reikalinga bet kokio organizmo geram funkcionavimui. Či trūkumas arba či visiškas neturėjimas tampa ligų ir mirties priežastimi. 
Či – tai kūno, proto bei dvasios energija pasireiškianti kiekviename žmoguje, gyvūne, augale, minerale. Indijos filosofijos atitikmuo yra prana.  Pirminę materiją (Či) sudaro 5 gaivalai (Wuxing) – vanduo, ugnis, medis, žemė ir metalas, kurie veikiami priešingų In ir Jang jėgų (moteriško pasyvaus prado bei vyriško aktyvaus prado) sukuria pasaulio įvairovę.
Či yra pagrindinė daoizmo sąvoka. Seniausias či paminėjimas siekia daosių filosofo Zhuangzi raštus, kuris teigė, jog iš či sudarytas kosmosas. Ši substancija, suvokiama kaip gyvybinė energija, tačiau savo prigimtini nėra nei fizinė, nei dvasinė.  Visatos pirmapradė energija (kai susidūrė materija su antimaterija) dar vadinama wu či. 
Daosiai naudoja či meditacijų ir ciguno praktikų metu. Či (gyvybinė energija) cirkuliuojama per žmogaus kūną tam tikrais kanalais. Praktikų metu iš žemutinių energetinių taškų (čarkų) či (prana, spermos/kiaušidžių jėga, kundalini jėga) sėkmingai keliama į aukštesniuosius energetinius centrus. Či yra pirmapradė gyvybinė energija, kuri atsiranda spermatozoidui apvaisinus kiaušialąstę ir palaipsniui apima visą žmogų.
Renault Avantime

Modelio pasirodymas

Avantime linijas brėžė Patrick Le Quement. Automobilio koncepcija turėjo atspindėti tris pagrindinius bruožus – modernumą, komfortą ir praktiškumą. Taip apibūdintas konceptinis Avantime pirmą kartą pasirodė Ženevos automobilių parodoje 1999 metais, o kaip serijinis modelis buvo pristatytas po metų.
Į Avantime buvo montuojami trys varikliai. Tai 2,2 l darbinio tūrio dyzelinis ir 2,0 bei 3,0 V6 benzininiai.

Įdomu

2008 metais, garsiojoje britų laidoje „Top Gear“, laidos prodiuseriai nutarė pateikti iššūkį laidos vedėjams ir nupirko jiems naudotą Avantime, tam, kad jie šį automobilį padarytų tokį pat greitą kaip Mitsubishi Lancer EVO X. Laidos vedėjai pažymėjo tai, jog Avantime yra automobilis, kuris jiems visiems patinka, o tokių automobilių viso labo trys: Ford Mondeo, Renault Avantime ir Subaru Legacy.
Kreivėnai (Suvalkų apskritis)

Istorija

Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. Pagal 1921 m. lenkų valdžios atliktą gyventojų surašymą kaime gyveno 155 žmonės, iš kurių 114 lenkų, 25 lietuviai ir 16 kitos tautybės. 1975–1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.
Bramšė

Istorija

9 m. m. e. dabartinės Bramšės apylinkėse įvyko svarbus Teutoburgo miško mūšis, kuriame germanai sustabdė romėnų veržimąsi į kraštą.
Bramšės miestas sudarytas 1929 m, o 1971 m. išplėstas prijungus kaimyninius miestelius.
Šiaurės Kivu

Geografija

Paviršius daugiausia kalvotas ir kalnuotas, plyti daugiausia savanų plotai su džiunglių ruožais. Driekiasi Mitumbos, Virungos, Ruvenzorio kalnai, yra žymusis Niragongo ugnikalnis. Rytiniame pasienyje provincija apima dalis Kivu ir Edvardo ežerų. Šiaurės Kivu teritorijoje įsteigtas Virungos nacionalinis parkas.
Šarvai

Žmonių šarvai

Iki XVII a. karuose iki 90 % žmonių žūdavo nuo šaltųjų ginklų, todėl šarvai buvo labai svarbi kario aprangos dalis.
Paulius Slavėnas

Paulius Slavėnas (1901 m. liepos 21 d. Maskvoje – 1991 m. vasario 24 d. Vilniuje) – Lietuvos astronomas, matematikas, akademikas, Lietuvos mokslo istorikas.

Biografija

1925 m. baigė Lietuvos universitetą, 1928 m. baigė JAV Jeilio universiteto doktorantūrą. 1945 m. fizikos ir matematikos mokslų daktaras, 1966 m. Tarptautinės mokslų istorijos akademijos narys korespondentas, 1968 m. LTSR mokslų akademijos akademikas. 1959 m. LTSR nusipelnęs mokslo veikėjas.
1930–1941 m. Vytauto Didžiojo universiteto dėstytojas, profesorius, vokiečių okupacijos metais atleistas, nes 1933–1936 m. dalyvavo steigiant Didžiosios ir Mažosios Lietuvos kultūrinio bendradarbiavimo sąjungą, 1936–1939 m. šios organizacijos, pavadintos Lietuvos Vakarų sąjunga pirmininkas.
1944 m. Vilniaus universiteto profesorius, 1944–1952 m. ir 1956–1969 m. astronomijos katedros ir observatorijos vedėjas. 1949–1953 m. LTSR mokslų akademijos prezidiumo mokslinis sekretorius, 1954–1971 m. TSRS mokslų akademijos astronomų tarybos narys. 1950 m. Gamtos mokslų ir technikos istorijos komisijos prie Lietuvos mokslų akademijos prezidiumo pirmininkas. Kartu su kitais 1958 m. inicijavo Baltijos mokslo istorikų konferenciją. 1959–1971 m. „Mažosios lietuviškosios tarybinės enciklopedijos“ vyriausiojo redaktoriaus pavaduotojas. 1960–1968 m. leidinio „Vilniaus astronomijos observatorijos biuletenis“ redaktorius. 1960 m. jo rūpesčiu Gamtos ir technikos istorijos komisija pradėjo leisti tęstinį leidinį „Iš mokslų istorijos Lietuvoje". 1950–1987 vadovavo Lietuvos mokslo istorikų ir filosofų bendrijai.
1977 m. Europos krepšinio čempionatas

XX Europos krepšinio čempionatas vyko 1977 m. Belgijoje, Liežo ir Ostendės miestuose. Turnyro nugalėtojais tapo Jugoslavijos rinktinė, finale rezultatu 74:61 nugalėjusi TSRS vyrų krepšinio rinktinę. Čempionato šeimininkai belgai liko aštunti. Geriausiu čempionato žaidėju pripažintas Jugoslavijos rinktinės puolėjas Dražen Dalipagić.

Pirmasis etapas

Pirmajame turnyro etape komandos buvo suskirstytos į dvi grupes – vienoje jų buvo šešios rinktinės. Kiekviena rinktinė sužaidė po vienerias rungtynes su visomis savo grupės komandomis. Už pergalę grupėje buvo skiriami 2 taškai, už pralaimėjimą – 0 taškų.
Pirmąsias dvi vietas kiekvienoje grupėje užėmusios komandos pateko į pusfinalius. Kitos rinktinės buvo priverstos toliau žaisti dėl 5-8 ir 9-12 vietų.
Helmut Kohl

Biografija

Nuo 1950 m. studijavo teisę Frankfurte, nuo 1951 m. iki 1956 m. – istoriją ir valstybės mokslus Heidelbergo universitete. 1958 m. apgynė disertaciją tema „Politinis vystymasis Pfalce ir partijų atsikūrimas po 1945 m.“ (vok. Die politische Entwicklung in der Pfalz und das Wiedererstehen der Parteien nach 1945), daktaras. Darbo vadovas Walther Peter Fuchs (1905–1997).
Nuo 1956 m. Heidelbergo universiteto Alfredo Veberio instituto mokslo darbuotojas. Apgynęs disertaciją, direkcijos asistentas plieno liejykloje Ludwigshafene, nuo 1959 m. Chemijos pramonės asociacijos referentas.
Tamsusis luobatašis

Išvaizda

Kūnas 10-18 mm ilgas, siauras. Juodas arba tamsiai rudas, antsparniai rudi, viršus (maždaug 1/3) apaugęs geltonais tankiais plaukeliais. Šlaunys sustorėjusios.

Biologija

Lervos vystosi po eglių, kartais pušų žieve. Graužia apie 6 mm skersmens takus, paliesdamos ir balaną. Dažniausiai puola džiūstančius, silpnus, ar pažeistus medžius. Bet kartais puola ir sveikus medžius. Tačiau nėra labai dažnas, daug retesnis už giminingą eglinį luobatašį, tai labai daug žalos miškams (Išskyrus Kanados populiaciją), nepadaro.
Suaugę vabalai aktyviausi vakarias ir naktim. Skraido nuo gegužės vidurio iki birželio vidurio.

Paplitimas, gausumas

Tėvynė Šiaurės ir Vidurio Europa. Taip pat paplitęs ir šiaurinėje Azijos dalyje, Japonijoje. Taip pat gyvena ir Lietuvoje.
Kaip invazinė rūšis, aptinkamas ir Naujojoje Škotijoje (Kanada), kurioje laikomas pavojingu miškų kenkėju.
Vladislavas Kalinovskis

Vladislavas Kalinovskis, Kalinauskas (1880 m. spalio 8 d. Vilnius – 1951 m. rugpjūčio 27 d. Lomža) – Lietuvos vargonininkas, choro dirigentas.

Biografija

1908 m. baigė Regensburgo aukštąją bažnytinės muzikos mokyklą. 1910–1946 m. Vilniaus katedros vargonininkas, choro vadovas. 1910–1939 m. dėstė J. Montvilos vargonininkų mokykloje, 1920–1939 m. mokyklos direktorius. 1926–1935 m. dar ir M. Karlovičiaus konservatorijos, 1945–1946 m. – Vilniaus konservatorijos ir muzikos mokyklos dėstytojas. Vadovavo paties įkurtam chorui „Echo“, Vilniaus universiteto ir Vilniaus kunigų seminarijos chorams. Surengė apie 20 vargonų muzikos solinių koncertų. Nuo 1946 m. gyveno Lenkijoje. Sukūrė dainų, bažnytinės muzikos kūrinių.
Dėmėtligės

Dėmėtligės – augalų ligos. Infekcines dėmėtliges sukelia grybai, bakterijos, virusai, neinfekcines – nepalankios augimo salygos. Kenkia daugeliui ž. ū. augalų. Ant lapų, stiebų, vaisių, sėklų atsiranda įvairių spalvų ir formų dėmių.
Grybų sukeltos nekrozinės dėmės dažniausiai būna ryškiais kraštais (braškių, kriaušių, serbentų šviesmrgės, pupų askochitozė).
Bakterijos sukelia iš pradžių tarsi vandeningas ar riebalingas neryškiais kontūrais dėmes, kurių vietose audiniai vėliau apmiršta. Dažnai bakteriozinių dėmių riba yra lapų gyslos (agurkų, pupelių bakteriozės).
Virusai dažniausiai sukelia chlorozines dėmes, mozaikiškais raštais išsidėsčiusias pažeistų organų paviršiuje (obelų, pupelių mozaika).
Dėmėtligių paplitimas stabdomas agrotechninėmis ir cheminėmis priemonėmis.