google/wiki40b huggingface dataset:
Labūnavos dvaras

Labūnavos dvaras buvo Labūnavoje. Išlikęs tik dvaro bokštas ir medžiotojų namelis.

Istorija

Žinomas nuo XVI amžiaus. XVIII a. Labūnavos dvarui priklausė 7 palivarkai – 200 valakų dirbamosios žemės, 100 valakų pievų bei miško. Pagal kai kai kuriuos šaltinius (1739 m. Trakų miesto knyga) XVIII a. pirmoje pusėje dvarą valdė Steponas Pliskauskas (Stefan Pliszkowski). XVIII a. – XIX a. priklausė dvarininkams Zabieloms, kurie pastatė puošnius rūmus, užveisė parką ir sodą. Rūmai ir medinė Zabielų bažnyčia neišliko.

Dvaro bokštas

Nuo seniausių laikų Labūnavos dvaro teritorijoje buvo išlikę bokštai su storomis 1 m storio ir 6 m aukščio mūro sienomis. Jų viduje buvo trijų aukštų patalpos. Labūnavos dvaro bokšte po karo gyveno dvi šeimos pas kurias 1946 m. gruodžio 24 d. iš miško švęsti Kūčių ir Šv. Kalėdų grįžo Lietuvos laisvės gynėjai. Bokštą apsupus rusų kareiviams, įvyko susišaudymas. Po 5 valandų partizanų pasipriešinimas buvo palaužtas, nes pastariesiems baigėsi šoviniai. Bokštas restauruotas.
Java Lane SC

Istorija

Klubo ištakos siekia 1968 m.
Stasys Rutkauskas

Biografija

Vienas iš Prienų kabelinės televizijos laidas transliuojančios UAB „Eteris“ savininkų.
Nuo 1990 m. Lietuvos demokratinės darbo partijos narys.
1995–1996 m. Prienų rajono savivaldybės tarybos narys (LDDP sąraše).
XXI amžius

Dvidešimt pirmas mūsų eros amžius – šimto metų laikotarpis, prasidėjęs 2001 metų sausio 1 dieną ir pasibaigsiantis 2100 metų gruodžio 31 dieną.
Tūkstantmečiai: 1 tūkstantmetis – 2 tūkstantmetis – 3 tūkstantmetis
Amžiai: XIX amžius – XX amžius – XXI amžius
Dešimtmečiai: 1-as 2-as 3-as 4-as 5-as 6-as 7-as 8-as 9-as 10-as
Utenos gelžbetonis

Istorija

1966 m. įvykęs KP plenumas priėmė žemių melioravimo programą. Nuo tada pradėjo sparčiai plėstis žemių melioravimas Lietuvoje. Darbams atlikti buvo reikalinga daug betoninių ir gelžbetoninių vamzdžių, kurių Lietuvos respublikoje trūko. Tuo metu jau dirbo Vilniaus ir Raseinių gamyklos. Utena buvo vienas iš dešimties miestų, kuriuose buvo nuspręsta plėsti pramonę, taip pat rytų Aukštaitijos regione pasirinkta statyti gamyklą, kadangi čia buvo atrasti žvyro klodai. Projektuotojams duota užduotis suprojektuoti gamyklą ir pradėti statybą.
1983 m. gamyklos statyba ėjo į pabaigą. Statybos užsakovas buvo Utenos melioracijos statybos valdyba (MSV) ir gamyklai vadovauti buvo paskirtas Utenos MSV viršininko pavaduotojas Albinas Kazanavičius. Pridavus gamyklą ir jos eksploatacijos metu Albinas Kazanavičius jau ėjo direktoriaus pareigas.
1984 m. Sausio 2 d. įkurta įmonė buvo pirmoji ir vienintelė tokio dydžio gelžbetonio konstrukcijų gamykla Utenoje. Pirmaisiais metais įmonės įranga buvo pritaikyta gaminti įvairaus diametro gelžbetonio vamzdžius, surenkamą betoną, prekinį betoną, pamatinius blokus, šulinių žiedus, šaligatvių plyteles. Utenos GKG praėjo netrumpą vystymosi laiką, kol tapo to meto šiuolaikiškiausia, išsivysčiusia įmone, turinčia jauną kolektyvą, gerą įrangą ir puikius darbo rezultatus.
1986 m. pradėjo veikti polietileno gaminių cechas. Gaminami polietileniniai drenažo vamzdžiai. Tais metais polietileno gaminių pagaminta 240 tonų, prekinės produkcijos apimtis sudarė 1,877 mln. rublių. Betono gamyboje pradėta naudoti plastifikatorius, padėjo sutaupyti 5 % cemento.
1987 m. įmonė pradėjo dirbti kolektyvinės rangos, brigadinio darbo organizavimo ir apmokėjimo metodu. Sumažintas darbuotojų skaičius, suteikti darbuotojams didesnės galimybės dalyvauti sprendžiant visus gamyklos valdymo klausimus.
1988 m. liepos 1 d.panaikinus Lietuvos TSR melioracijos ir vandens ūkio ministeriją gamykla tapo pavaldi Lietuvos TSR valstybiniam agropramoniniam komitetui gamybiniam statybos ir montavimo susivienijimui „Lietuvos melioracija“. Gamykla užėmė 10,7 ha plotą, įsikūrusi Utenos miesto pramoniniame rajone. 1988 m. dirbančiųjų skaičius išaugo iki 251 (1984 m. – 168).
1993 m. gamykla įtraukta į privatizacijos programą ir privatizuota. 1993 m. lapkričio 22 d. perregistruota įmonė iš Utenos GKG tapo UAB „Utenos gelžbetonis“.
2003 m. įmonė pradėjo gaminti medžio pjuvenų briketus ir granules.
2005 m. gelžbetonio konstrukcijų cechas parduotas kitai įmonei. Įmonė veiklą sukoncentravo ties polietileno, biokuro, karjero gaminių gamyba.
Valstybės tarnautojas

Teisiniai pagrindai

Valstybės tarnautojų veiklą Lietuvos Respublikoje reglamentuoja Valstybės tarnybos įstatymas ir kiti teisės aktai (statutai, Etikos kodeksas ir kt.). Valstybės tarnybos įstatymo ir su juo susijusių teisės aktų įgyvendinimui užtikrinti yra įsteigtas Valstybės tarnybos departamentas.

Karjeros valstybės tarnautojai

Priimami į tarnybą neterminuotam laikui, jų veiklą reglamentuoja Valstybės tarnybos įstatymas, įstaigos vidaus tvarkos taisyklės ir pareigybės aprašymai.

Statutiniai valstybės tarnautojai

Jų veiklą reglamentuoja Lietuvos vidaus tarnybos statutas, kuris nustato pareigūnų statusą, priėmimo į tarnybą tvarka, atsakomybė, pareigos ir teisės, bei pareigybės aprašymai. Dauguma policijos, muitinės ir kitų teisėsaugos institucijų darbuotojų yra statutiniai valstybės tarnautojai.

Politinio (asmeninio) pasitikėjimo valstybės tarnautojai

Juos į tarnybą priima valstybės politikai ar valstybės institucijos komisija tam tikram terminuotam laikui.

Įstaigos vadovai

Tai valstybės tarnautojai, priimti vadovauti valstybės ar savivaldybės institucijai ar įstaigai.

Pakaitiniai valstybės tarnautojai

Tai yra valstybės tarnautojai, priimami į tarnybą terminuotam laikui, kol į pareigas bus priimtas arba kol šių pareigų negali eiti (dėl ligos, vaiko priežiūros atostogų ir pan.) nuolatinis tarnautojas.

Valstybės politikai

Asmenys, kuriuos išrenka piliečiai visuotiniuose rinkimuose arba jie yra paskiriami įstatymų nustatyta tvarka. Tai yra Prezidentas, Seimo pirmininkas, Seimo narys, Ministras Pirmininkas, ministras, savivaldybės tarybos narys, savivaldybės meras, savivaldybės mero pavaduotojas.

Socialinės garantijos

Valstybės tarnautojams valstybė garantuoja darbo užmokestį ir teisės aktų nustatytus priedus ir priemokas (pavyzdžiui, už kvalifikaciją, laipsnį, stažą). Darbo užmokestis ir priedai (priemokos) priklauso nuo užimamų pareigų, atsakomybės ir kitų aplinkybių.
Tаrantela

Tarantela (it. Tarantella) – italų liaudies šokis, atliekamas akomponuojant gitara, tamburinu ir kastanjetėms (Sicilijoje). 6/8 arba 3/8 metras.
Apie tarantelos atsiradimo istoriją byloja daug legendų. Nuo XV a. du šimtmečius tarantela buvo laikoma vieninteliu „tarantizmo“- beprotybės, sukeltos įkandus vorui tarantului – gydymo būdu. Beje, ir voro, ir šokio pavadinimas kilęs iš pietų Italijos miesto Taranto pavadinimo. XVI a. po Italiją klajojo specialūs orkestrai, kuriems akomponuojant šokdavo sergantieji. Tarantelos muzika paprastai improvizacinio pobūdžio. Jai būdingi ilgi melodijos perdirbimai su išplėstais kadenciniais papildymais. Tarantelos pagrindu paimamas koks nors motyvas arba ritminė figūra. Ankstyvuose pavyzdžiuose tai būdavo dviejų dalių metre. Daugkartinis to motyvo pakartojimas klausytojus ir šokančiuosius veikdavo užburiančiai, " hipnotizuojančiai". Choreografija pasižymėjo ekstaziškumu – užsimiršimo apimtas šokis galėjo tęstis kelias valandas. Šokiui akomponuodavo fleita, kastanjetės, kokie nors mušamieji, kartais balsas.
DeAnna Price

Biografija

2012 m. pasaulio jaunimo čempionate užimta 18-a vieta. 2015 m. Panamerikos žaidynių 4-os vietos laimėtoja. Tais pačiais metais debiutavo pasaulio čempionate, kuriame užėmė 18-ą vietą. 2016 m. vasaros olimpinėse žaidynėse pasiekė finalą ir galutinėje rikiuotėje liko 8-oje vietoje. 2017 m. pasaulio čempionate liko 9-a. 2019 m. Pasaulio lengvosios atletikos čempionato finale Price kūjį numetė 77,54 m ir pirmą kartą tapo pasaulio čemopione.
Tadas Aleliūnas

Biografija

Tarnavo Rusijos imperijos kariuomenėje, buvo išvykęs į JAV. Grįžęs ėjo Panevėžio valsčiaus viršaičio pareigas.
Steigiamojo Seimo rinkimuose buvo iškeltas Lietuvos Darbo federacijos sąraše ir kandidatavo V (Panevėžio) rinkimų apygardoje, tačiau išrinktas nebuvo. Raguvoje dirbo milicininku, 1920 m. dalyvavo Nepriklausomybės kovose su Lenkija.
1920 m. spalio 20 d. Nepriklausomybės kovose žuvus Steigiamojo Seimo nariui Antanui Matulaičiui, nuo 1921 m. balandžio 5 d. – Steigiamojo Seimo narys. Priklausė Steigiamojo Seimo Darbo federacijos frakcijai, įėjusiai į LKDP bloką. 1922 m. lapkričio 13 – 1923 m. kovo 13 d. Pirmojo Seimo, 1923 m. birželio 5 d. – 1926 m. birželio 2 d. Antrojo Seimo atstovas.
Mirties data nežinoma.
Ignalinos rajono savivaldybės taryba

Ignalinos rajono savivaldybės taryba – Ignalinos rajono savivaldybės bendruomenės atstovaujamoji savivaldos institucija, atsakinga už savivaldos teisės, savo funkcijų ir bendruomenės iškeltų uždavinių įgyvendinimą bendruomenės interesais savivaldybės teritorijoje. Taryba renkama ketveriems metams visuotiniuose, slaptuose, laisvuose ir lygiuose rinkimuose pagal Lietuvos Respublikoje registruotų politinių partijų pateiktus kandidatų sąrašus. Rinkėjai – savivaldybės teritorijos gyventojai, gali keisti kandidatų eilę sąraše, penkiems kandidatams suteikdami pirmumo balsus.
Tarybą sudaro 25 tarybos nariai. Naujai išrinktos tarybos nario įgaliojimai prasideda, o ankstesnės kadencijos tarybos nario įgaliojimai baigiasi nuo tos dienos, kurią naujai išrinkta taryba susirenka į pirmąjį posėdį.
Per du mėnesius nuo pirmojo naujai išrinktos savivaldybės tarybos posėdžio sušaukimo dienos turi būti išrinktas savivaldybės meras, paskirti mero pavaduotojas ir savivaldybės administracijos direktorius, sudaryti tarybos komitetai ir tarybos kolegija. Savivaldybės tarybos veiklos tvarką ir formas nustato Vietos savivaldos įstatymas ir savivaldybės tarybos veiklos reglamentas.
Savivaldybės taryba savo įgaliojimus įgyvendina kolegialiai savivaldybės tarybos posėdžiuose. Tarybos posėdžiams klausimus rengia komitetai bei komisijos savo posėdžiuose, tarybos narių frakcijos bei savivaldybės administracija. Taryba svarstomais klausimais priima sprendimus ir kontroliuoja jų įgyvendinimą.
Savivaldybė yra Lietuvos savivaldybių asociacijos narė.
Teisės magistras

Teisės magistras (angl. Master of Laws – teisių meistras, teisių mokytojas, lot. Magister Legum – teisių (pažodžiui – įstatymų) magistras, magister – mokytojas + lex, dgs. vard. leges, dgs. kilm. legum; santrumpa LL.M., legum daugiskaitos f. sutrumpinimas LL. – „teisių" + M.) – kvalifikacinis teisės krypties akademinis laipsnis, suteikiamas baigus podiplomines teisės studijas. Laipsnis gali būti suteikiamas tiek teisės krypties, tiek ir kitų sričių aukštosios mokyklos absolventams (pvz., bakalaurams ir kt.).
Teisės magistro studijos (LL.M.) labiausiai paplitusios anglosaksų teisės šeimos valstybėse, pamažu plinta ir Vakarų bei Rytų Europoje. Tarp teisininkų paplitusi kaip populiari stažuotės užsienyje forma, kai įvaldoma dalykinė užsienio kalba, įgyjama specializacija, kryptingai tęsiama po kelerių metų teisinio darbo patirties. Analogiškos podiplominės studijos ekonomikos srityje – MBA.
LL.M. studijų trukmė – nuo 2 iki 4 semestrų (išimtinais atvejais privaloma reguliariųjų podiplominių studijų trukmė – iki 6 semestrų). Studijų programos, reikalavimai kandidatams, studijų struktūra, privalomi ir pasirenkamieji moduliai, baigiamieji egzaminai skiriasi, būdinga specializacija. Dažniausios – verslo teisė, tarptautinė teisė, lyginamoji teisė (nacionalinė teisė).
Esant oficialiai patvirtintai tam tikrai studijų krypčiai, gali būti įgyjami tokie laipsniai kaip Europos teisės magistras, verslo teisės magistras, lyginamosios teisės magistras, tarptautinės verslo teisės magistras, tarptautinės teisės magistras, teisės studijų magistras (paprastai ne teisės bakalaurams), religinės teisėtyros srityje – kanonų teisės magistras (kanonų teisės licenciatas).

Lietuvoje

MRU, VDU Teisės institute į teisės magistro studijas priimami asmenys, turintys bakalauro akademinį kvalifikacinį laipsnį. VU Teisės fakultete, Vilniaus verslo teisės akademijoje – įgiję vidurinį (į vientisąsias, vienpakopes teisės magistro studijas VU TF Dieniniame skyriuje) arba aukštąjį išsilavinimą (VU TF Neakivaizdiniame skyriuje).
Podiplominės (LL.M.) studijos anglų kalba rengiamos VDU bei MRU. Jas gali baigti ir užsienio studentai.
Ogorodiščia

Istorija

1914 m. kaizerinės Vokietijos kariuomenė nuo Marcinkonių iki kaimo atitiesė siaurąjį geležinkelį, vadinamą Prancūzkeliu. Katros ir Motylių Katros kaimų gyventojų pasakojimais, Antro pasaulinio karo metu, 1943 m. vasario 26 d., vokiečių kariai sušaudė 147 Ogorodiščios gyventojus, o patį kaimą sudegino. Priežastis – prie Marcinkonių buvo nužudytas kinkytomis rogėmis važiuojantis vokiečių kareivis, o jo rogės buvo rastos Ogorodiščioje.
Eupatorija

Savivaldybė

Eupatorijos miesto savivaldybei (tarybai; ukr. Євпаторійська міськрада) priklauso 1 miestas (Eupatorija) ir trys miesto tipo gyvenvietės.
Vytautas Daujotis

Vytautas Daujotis (g. 1952 m. gegužės 10 d. Rukai, Šilutės raj.) – Lietuvos chemikas, habilituotas fizinių mokslų daktaras.

Biografija

1974 m. baigė Vilniaus universiteto Chemijos fakultetą. 1999 m. habilituotas fizinių mokslų daktaras.
Nuo 1974 m. VU Chemijos fakulteto bendradarbis, 1988–1998 m. Bendrosios ir neorganinės chemijos katedros vedėjas, nuo 1999 m. profesorius. 1998–1999 m. vadovavo PHARE programos studijų kokybės vertinimo grupei. Nuo 2001 m. Lietuvos atstovas dviejuose Europos komisijos projektuose kuriant Europos mokslinių tyrimų erdvę.

Mokslinė veikla

Sukūrė 3 sidabro lydinių elektrocheminio nusodinimo būdus. Svarbiausi darbai – krūvio pernašos ir pasiskirstymo elektrocheminėse sistemose tyrimas, superlaidininkų sintezė, skysčių tekėjimo vamzdeliais ypatybių tyrimas.
Ksaveras Strumskis

Ksaveras Strumskis (1884 m. lapkričio 20 d. Zybolių k., Rokiškio valsčius – 1954 m. lapkričio 9 d. Brooklyne, NY – JAV) – vargonininkas, chorvedys ir kultūros veikėjas.

Biografija

Baigęs Rokiškio pradžios mokyklą, 1897–1903 m. mokėsi Rokiškio R. Lymano (Liehmann) vargonininkų mokykloje, vėliau kurį laiką vargonininkavo. 1906 m. atvykęs į JAV, iš pradžių vargonininkavo Čikagoje, IL, vadovavo „Birutės“ ir „Pirmyn" chorams, įkūrė Operetės draugiją. 1909 m. užėmė vargonininko ir chorvedžio vietą Šv. Jurgio lietuvių parapijoje Brooklyne. 1913–1915 m. New York Music College studijavo kompoziciją ir fortepijoną, 1915 m. su P. Bukšnaičiu iš seniau veikusių chorų dainininkų Brooklyne suorganizavo Operetės chorą ir pastatė 34 užsienio ir lietuvių kompozitorių operetes. Iki 1936 m. vadovaudamas chorui, surengė daug koncertų Niujorke, tarptautiniuose renginiuose atstovaudamas lietuviams.

Visuomeninė veikla

K. Strumskis iš pradžių įstojo į JAV Lenkų – lietuvių vargonininkų draugiją, paskui prisidėjo prie ALRK Vargonininkų sąjungos organizavimo ir 1911 m. pirmajame šios sąjungos seime buvo išrinktas Centro valdybos pirmininku. Šias pareigas ėjo iki 1916 m. Taip pat buvo Vargonininkų sąjungos provincijos narys. 1913 m. Vargonininkų sąjungos seime su M. Marijos Apsireiškimo parapijos choru iš Brooklyno atliko giesmių programą. Vėliau buvo išrinktas Centro valdybos knygininku. Pasirūpino, kad Vargonininkų sąjungos susivienijimo raštinė būtų perkelta į Brooklyną. Vienai kadencijai buvo išrinktas generaliniu sekretoriumi ir įsteigė garso įrašų studiją. Valstybės laikraščio leidyklai persiorganizavus į akcinę bendrovę, buvo jos pirmininkas, reikalų vedėjas, iždininkas ir rėmėjas. 1923 m. vienas iš New Yorko Lietuvių prekybos rūmų organizatorių – pirmininkas ir valdybos narys. Atvykus kompozitoriui S. Šimkui, buvo 1916 m. Filadelfijoje, PA, leisto žurnalo „Muzika" administratorius ir sekretorius. 1917 m. su S. Šimkum įkūrė natų leidybos bendrovę ir iki 1933 m. išleido apie 200 įvairių kūrinių. Į leidybą įdėjo apie 7000 dolerių ir išleido 20 tūkstančių dolerių vertės muzikos leidinių. Tai buvo viena didžiausių lietuvių natų leidykla Amerikoje. 1915–1935 m. dirbo Brooklyne vedybinių leidimų skyriuje, vėliau vertėsi prekyba. Nemažai rašė spaudoje muzikos klausimais. Jo žmona Marija Strumskienė-Jokubaitienė-Sidabraitė (1903–1973) buvo žinoma dainininkė ir operečių statytoja, dukra Aldona Strumskytė-Norkienė (g. 1924) pianistė.
Giedrutis Klimkevičius

Biografija

1968 m. baigė Daugų vidurinę mokyklą, 1974 m. – Kauno medicinos institutą, gydytojas. 1975–1982 m. buvo Anykščių rajono centrinės ligoninės Chirurgijos skyriaus gydytojas ordinatorius. Nuo 1987 m. Anykščių ligoninės chirurginio skyriaus vedėjas.
Tėvynės sąjungos narys. 1990–1995 m. Anykščių rajono tarybos deputatas, 1995–1997 m., 1997–2000 m., 2000–2003 m., 2003–2007 m., 2007–2011 m. ir nuo 2011 m. Anykščių rajono savivaldybės tarybos narys. 
Sutuoktinė Vaida, vaikai Jūratė, Arūnas.
Edinburgh City FC

Istorija

Klubas įkurtas 1966 m. Orginalusis Edinburgh City Football Club buvo įkurtas 1928 m., tačiau 1955 m. nutraukė savo veiklą.
Luxlait

Luxlait – didžiausia Liuksemburgo pieno bendrovė.

Istorija

Luxlait įsteigta 1884 m. kaip privati „Central-Molkerei“ pieninė. Bendrovė reorganizuota į akcinę bendrovę.
1946 bendrovė tapo žemės ūkio kooperatyvas ir pervadinta „Molkereigenossenschaft Luxemburg – Laiterie de Luxembourg“.

Veikla

2005 Luxlait perdirbo 118.479.256 kg pieno, ją tiekia 545 tiekėai. Bendrovėje dirba 248 darbuotojai. Apyvarta siekia 61,7 mln. eurų.
Bendrovė pieną gamina Merl (Luxlait) ir Ingeldorf (Laduno) miestuose.
Valdybos pirmininkas – Claude Steinmetz.
Klušino mūšis

Mūšis

Abiejų Tautų Respublikos kariuomenė, turėjusi 6556 raitelius, iš jų 5556 husarai, kuriai vadovavo Lenkijos lauko etmonas Stanislovas Žolkievskis, netikėtai užpuolė ir įveikė į pagalbą apsiaustam Smolenskui žygiuojančią Rusijos kariuomenę, kurioje buvo apie 30 000 žmonių ir kuriai vadovavo Dmitrijus Šuiskis bei apie 5000 žmonių Švedijos kariuomenę, kuriai vadovavo Jakobas de la Gardie. Pergalė Abiejų Tautų Respublikos kariuomenei atvėrė kelią į Maskvą Jau rugpjūčio 27 d. S. Žolkievskis susitarė su Rusijos bojarinais, vadinamąja Septynių bojarinų vyriausybe, kad Rusijos caru taps Abiejų Tautų Respublikos valdovo sūnus Vladislovas Vaza.
Sedeikių dvaras

Istorija

Mūrinis dvaras statytas apie 1880 m. Iš dvarininkų Kolyškų 1911 m. jį įsigijo broliai Pranas ir Petras Putnos. 1923 m. dvare buvo 3 sodybos su 44 gyventojais. Pelyšų dvarą, kuris turėjo apie 150 ha žemės, valdė Pranas Putna, vėliau – jo žentas Kazimieras Vaitiekūnas. 1926 m. vykstant žemės reformai, dvaro žemės dalį P. Putna išdalino savo giminėms – Jadvygai Putnaitei, Elenai Putnaitei, Silvestrui Putnai bei Baliui Putnai. 1941 m. dvaro savininkai buvo ištremti į Sibirą. Dvare savininkai buvo įkūrę pradžios mokyklą. 1934–1970 m. Pelyšų dvare veikė Sedeikių pradinė mokykla.
1949 m. Pelyšų dvaras buvo įjungtas į kolūkį „Pelyša“, kolūkio kontora įsikūrė dvaro pastate. Nuo 1960 m. dvaras priklausė Anykščių miškų ūkio Sedeikių girininkijai. Dvaro pastate veikė šios įstaigos administracija, biblioteka.
1990 m. išlikę dvaro pastatai – gyvenamasis namas ir ūkiniai pastatai – buvo grąžinti Putnų šeimos palikuonims. Šiuo metu dvarą valdo paveldėtojos Birutė Čepliejienė ir Irena Meldaikienė. Ieškoma investuotojo, kuris renovuotų dvaro sodybą ir sutvarkytų teritoriją.
Serbijos liaudies bankas

Istorija

Bankas buvo įkurtas 1884 m. liepos 2 d. Buvo kuriamas pagal Belgijos nacionalinio banko modelį, kuris tuo metu buvo laikomas pažangiausia bankine institucija. Pirmasis Serbijos banko valdytojas buvo Aleksa Spasić. Po Pirmojo pasaulinio karo banke įvyko pokyčiai ir jis tapo Jugoslavijos banku. 2003 m. bankas tapo Nacionaliniu Serbijos banku.

Funkcijos

Pagrindinės Serbijos liaudies banko paskirtys yra piniginės politikos nustatymas ir vykdymas, Serbijos dinaro banknotų ir monetų gamyba, finansinės sistemos priežiūra.
Hermann Sudermann

Biografija

H. Zudermano tėvas buvo kilęs iš Nyderlandų ir Šilutėje dirbo aludariu. Jaunasis Hermanas mokėsi privačioje Verdainės mokykloje. 1875 m. baigė Tilžės gimnaziją. Tęsė studijas Karaliaučiaus universitete, kur studijavo istoriją bei filosofiją. 1877 m. persivedė į Berlyno universitetą, uždarbiavo mokydamas turtingųjų vaikus privačiai.
Vėliau nutraukė studijas ir atsidavė žurnalistikai. Ėjo vyriausiojo redaktoriaus pareigas Berlyno liberaliame laikraštyje „Vokietijos laikraštis“ (Das deutsche Reichsblatt).
1891 m. vedė išsiskyrusią rašytoją Klarą Laukner, turėjusią tris vaikus iš pirmos santuokos, gyveno Karaliaučiuje, Drezdene. 1895 m. galutinai apsistojo Berlyne. Susilaukė dukros vardu Hede.

Kūryba

Parašė 20 dramų, keliolika stambių prozos kūrinių. Jo kūryboje vyravo natūralistinis stilius, didelę įtaką jam buvo padaręs prancūzų rašytojas Guy de Maupassant.
1889 m. parašyta drama „Garbė“ (Die Ehre) atnešė jam ne tik tarptautinį pripažinimą, bet nuo to laiko rašytojas tapo žinomas kaip žymiausias vokiečių natūralizmo atstovas, aplenkdamas iki tol viešpatavusį šiame žanre Gerhartą Hauptmaną. Savo dramoje jis negailėjo įmantriai pakritikuoti biurgerišką visuomenę, pavyzdžiu imdamas patirtį, sukauptą studentaujant.
Tačiau rašytojas negali būti priskiriamas tradiciniams vokiečių natūralistams, nes jo kūriniuose jaučiama prancūzų dramaturgų įtaka, naudojant daug dialogų tekstuose, kurie galėjo būti, o vėliau ir buvo adaptuoti scenai. Savo laikmetyje jis buvo populiariausias teatro kūrinių autorius, rašytojo dramos buvo pamėgtos Vokietijos scenose, nors kritikos joms nebuvo vengiama.
Sumaniai vaizduodamas savo gimto krašto vietas ir žmones „Lietuviškose apysakose“ (Litauische Geschichten, 1917 m.), rašytojas dar kartą pasiekia apogėjaus viršūnę. Šis kūrinys buvo dedikuotas Šilutės kultūros rėmėjui Hugo Šojui. Novelės „Kelionė į Tilžę“, „Mikas Bumbulis“, „Jonas ir Erdmė“ yra H. Zudermano meistriškumo viršūnė.

Įamžinimas Lietuvoje

1936 m. Šilutėje pastatytas paminklas H. Zudermanui. Paminklu rūpinosi Hugo Šojus: jis padovanojo žemės sklypą, apsodino skverelio taką rašytojo mėgstamais medžiais – beržais. Skulptorius – Erichas Šmitas Kestneris. Paminklas sovietmečiu buvo nugriautas, jo vietoje pastatytas obeliskas sovietiniams kariams. Atgimimo metais Šilutės H. Zudermano visuomeninio literatų klubo narių iniciatyva paminklas atstatytas. Tai pilko marmuro biustas ant 2 metrų aukščio postamento; paminklas atkurtas Berlyne, skulptoriaus H. Hacke.
Režisierius Arūnas Žebriūnas pagal Sauliaus Šaltenio scenarijų 1981 m. pastatė vaidybinį filmą „Kelionė į rojų“, – novelės pavadinime esančio žodžio „Tilžė” sovietiniais metais neleido minėti.
Klaipėdoje nuo 1992 m. veikia Hermano Zudermano vardu pavadinta gimnazija, skirta vokiečių kilmės moksleiviams.
Marijona Balinskienė

Biografija

Butrimonių vidurinės mokyklos direktorė.
1993 m. Tėvynės sąjungos narė. 1997–2000 m., 2000–2003 m., ir 2003 m. Alytaus rajono savivaldybės tarybos narė. Butrimonių bendruomenės „Šviesa“ tarybos narė. Sutuoktinis Albinas, vaikai Daiva, Giedrius.
Nusidavimai apie evangelijos prasiplatinimą tarp žydų ir pagonių

Nusidavimai apie Evangelijos (iki 1847 m. – evangelios) praplatinimą (iki 1837 m. – prasiplatinimą) tarp žydų ir pagonių – periodinis leidinys, ėjęs 1832–1834 m., 1837–1914 m. ir 1921 m. gotišku šriftu.

Istorija

Leidinio „Nusidavimai Dievo karalystėje“ tęsinys. Leido Karaliaučiaus misijų draugija (iki 1914 m.), 1921 m. – evangelikų draugija „Gluosnis“. 1832 m., 1869–1919 m. ėjo kartą per mėnesį, kitais metais – nereguliariai, vidutiniškai po 3 numerius per metus. Tiražas 400–500 egz.
Pirmaisiais metais buvo Karaliaučiaus misijų draugijos leidinio „Königsberger Missionsblau“ tekstų vertimas į lietuvių kalbą. Vėliau šalia verstinių atsirado ir originalių straipsnių. Rašyta apie evangelikų misijų veiklą įvairiose pasaulio šalyse, skelbta žinių apie Afrikos, Azijos, Amerikos žemynus, įvairių tautų etnografiją, kelti kai kurie Mažosios Lietuvos gyventojų klausimai. 1876 m. Nr.8 paskelbtas Vakarų Europos ir Afrikos žemėlapis lietuvių kalba. Tai pirmasis lietuviškas kartografijos spaudinys.