google/wiki40b huggingface dataset:
Mikalojus Tadas Lopacinskis

Biografija

Lietuvos bajorų Lopacinskių giminė atstovas, herbo „Liubič“ savininkas. Leono Lopacinskio ir Reginos Svenciskos sūnus. Vyresnysis brolis – Žemaitijos vyskupas Jonas Dominykas.
Nuo 1733 metų buvo Lietuvos dižiojo maršalkos Aleksandro Povilo Sapiegos rūmuose, o vėliau jo sūnaus vyskupo-koadjutorio Juozapo Stanislovo Sapiegos. Lenkijos paveldėjimo kare palaikė karalių Stanislovą Leščinskį ir lydėjo jį Gdansko apgulties metu. Karaliaus dvariškio titulu Mikalojus Lopacinskis išvažiavo kartu su Augustu III Vetinu tremtin į Kionigsburgą. 1736 metais ATR karaliumi pripažino Augustą III Cetiną. Politiškai buvo glaudžiai susijęs su Sapiegų gimine, 1740-ais metais buvo Lietuvos didžiojo etmono Mykolo Kazimiero Radvilos klientu.
1739 metais Mikalojus Tadas Lopacinskis buvo paskirtas Mstislavlio raikytoju, 1742 metais tapo Mstislavlio pataurininkiu, o 1744 metais – Mstislavlio vaiskiu. Nuo 1750 metų – Lietuvos didysis prokuroras. Buvo renkamas Lietuvos Tribunolo deputatu, 1750 metais tapo Lietuvos Tribunolo maršalka. 1760–1761 metais ne kartą skundėsi dėl rusų karių, dislokuotų Mstislavlio vaivadijos teritorijoje, veiksmų.
Buvo renkamas pasiuntiniu į seimus 1744, 1748, 1750, 1754, 1756, 1758, 1760, 1761, 1762, 1764, 1766, 1767 metais. 1764 metais – Čartoriskių konfederacijos narys ir pasiuntinys nuo Mstislavlio vaivadijos į konvokacinį seimą. 1764 metais palaikė Stanislovo Augusto Poniatovskio išrinkimą į Lenkijos karaliaus sostą. 1767 metais Repnino seime įėjo į seimo delegacijos, priverstos spaudžiant rusų pulko, kunigaikščio Nikolajaus Vasiljevičiaus Repnino patvirtinti ankstesnę valstybinę ATR tvarką, sudėtį.
1776–1777 metais – Lietuvos Tribunolo maršalka, Švento Stanislovo ordino (1766) ir Baltojo erelio ordinų (1777) kavalierius.
Pagrindinis dvaras Čiurilovičiuose, Polocko vaivadijoje, kurią jis pervardijo savo tėvo garbei ir pavadino Leonpoliu. Leonpolyje surinko gausią biblioteką.

Šeima

Buvo vedęs Barborą Kopec, nuo santuokos su kuria turėjo keturis sūnus (Joną Nikodemą, Juzefą, Stanislovą ir Tomą Igotą) ir dvi dukteris (Kazimierą Barborą ir Brigitą Janą).
LKL 1998–1999 m. sezonas

LKL 1998–1999 metų sezonas – šeštasis lygos sezonas, kuriame dalyvavo 10 klubų. Bankrutavusį Plungės „Olimpą“ pakeitė Marijampolės „Kraitenė“. Pirmenybėse vėl nugalėjo Kauno „Žalgiris“, finale įveikęs pirmą kartą į finalą patekusį „Lietuvos rytą“.

Transliacijos

Šį sezoną LKL transliacijas gerbėjai matė per dvi televizijas: LRT ir LNK. Po šio sezono LNK LKL transliacijų teisių atsisakė.
Muharakas

Istorija

Muharakas gyvenamas nuo senovės. Prieš 5000 metų čia buvo viena iš Dilmuno gyvenviečių. Su Muharaku siejamas nuo VI a. pr. m. e. graikų minimas Tylo uostamiestis, kuriame garbintas dievas Avalas. V a. Muharakas tapo svarbiu Rytų krikščionybės (nestoriečių) centru. Čia jie slėpėsi nuo persekiojimų Bizantijoje. Vėliau įsitvirtino islamas. XV a. šį svarbų uostą užėmė portugalai ir netoliese pastatė Arado fortą. Vėliau Bahreine įsitvirtino britai ir Muharake įkūrė administraciją. 1923 m. sostinė perkelta į Manamą. 2012 m. įtrauktas į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą (Bahreino perlų keliai). Paveldas apima 17 Muharako pastatų (pirklių namai, parduotuvės, sandėliai, mečetė).
Juozas Andziulaitis-Kalnėnas

Biografija

1883 m. baigė Veiverių mokytojų seminariją, mokytojavo Garliavoje. Persekiojamas už ryšius su lietuviška spauda, 1886 m. pasitraukė į Tilžę, suredagavo du paskutiniuosius „Aušros“ numerius.
1886 m. emigravo į JAV, redagavo „Vienybę Lietuvninkų“, bendradarbiavo „Lietuviškajame balse“, „Apšvietoje“. Baltimorės universitete 1894 m. baigęs mediciną, vertėsi gydytojo praktika ir literatūrinėje bei politinėje veikloje nebedalyvavo.

Kūryba

„Aušroje“ paskelbė romantinių, vėliau – socialinių ir politinių eilėraščių. Parašė ir išspausdino mokslo populiarinimo, istorinių apybraižų, surinko ir paskelbė tautosakos bei etnografinės medžiagos (Mitteilungen der Litauischen literarischen Gesellschaft, 1885 m.). Išvertė Nikolajaus Gogolio, Guy de Mopasano, M. Saltykovo-Ščedrino, Adomo Mickevičiaus, Henriko Sienkievičiaus, M. Konopnickos kūrinių.
Atvirai kritikavo katalikų bažnyčią.
Ištaranas

Ištaranas arba Sataranas – dievybė Mesopotamijos mitologijoje, Dero miesto, buvusio į rytus nuo Tigro upės, ties Mesopotamijos ir Elamo paribiu, dievas globėjas. Sutuoktinė – Šarat-Deri („Dero karalienė“), o pasiuntinys – gyvatiškasis dievas Nirahas. Šios dievybės kilmė nėra aiški, manoma, kad iš pradžių Ištaranas galėjo būti elamitų dievybė. Žinios apie Ištarano kultą siekia ankstyvąjį dinastinį laikotarpį. Kaip asmenvardžių dėmuo, Ištarano vardas sutinkamas jau Faros įrašuose (XXVI a. pr. m. e.). Ištarano kultas dar gyvavo Vidurinės Babilonijos karalystės laikotarpiu (įrašuose aptinkama teoforinių asmenvardžių), vėliau kultas nunyko.
Kišo valdovo Mesilimo įraše šio dievo šaukiamasi kaip liudytojo ir teisėjo, sprendžiant ginčą dėl sienos tarp Umos ir Lagašo. Teigiama, kad ginčui spręsti ši dievybė pasirinkta dėl to, kad ginčytinoje teritorijoje būta jo šventovės, arba dėl to, kad Ištaranas, kaip pasienio miesto Dero globėjas, laikytas tinkamu spręsti ginčą dėl sienos. Kaip dieviškasis teisėjas, Ištaranas minimas ir Lagašo valdovo Gudėjos įrašuose. Gudėjos iniciatyva Girsu miesto Ningirsu šventykloje įrengta Ištaranui skirta šventoji vieta. Senosios Babilonijos karalystės laikais šis dievas buvo įvardijamas „Ištaranu gydytoju“. Iš to sprendžiama, jog Ištaranas turėjęs ir gydymo dievybės bruožų. Be to, Ištarano pasiuntinys Nirahas ant kudurru akmenų vaizduojamas kaip gyvatė (dažnas gydymo simbolis).
Jonas Algimantas Paužolis

Biografija

1972 m. baigė Joniškio vidurinę mokyklą, 1977 m. artilerijos mokyklą Kijeve.
Iki 1986 m. tarnavo artileristu Sovietinėje armijoje Vokietijos Demokratinėje Respublikoje, Vilniuje. 1990–1991 m. Lietuvos Respublikos kraštk apsaugos departamento I skyriaus viršininkas, direktoriaus pavaduotojas. 1991–1992 m. krašto apsaugos viceministras. 1992–1994 m. Valstybės sienos apsaugos tarnybos viršininkas. 1994–1996 m. Pasienio policijos departamento vyriausiojo pasienio policijos komisaro pavaduotojas kadrų klausimams.
Pamfilija

Geografija

Pamfiliją labai natūraliai ribojo Viduržemio jūra ir Tauro kalnai, suformuodami tarpe pajūrio lygumą.

Hetitai ir luviai

Manoma, kad pamfilai, luvių palikuonys, tautiškai niekuo nesiskyrė nuo pisidų, gyvenusių šiaurėje. Skyrėsi tik gyvenamos vietos ir gamta, o tai ilgainiui vedė prie buities ir kultūros skirtumų.
Senovės Hetitų šaltiniuose Pamfilija minima kaip Tarhuntasa, ir iki XIII a. pr. m. e. puoselėjo šiokį tokį valstybingumą, nors ir pripažino Hetitų imperijos valdžią.

Graikų kolonizacija

Vėliau šis pajūrio kraštas buvo sparčiai kolonizuojamas graikų, kurie čia kūrė savo miestus. Svarbiausi jų buvo keturi: Sidė, Perga, Silionas ir Aspendosas. Nuo XII a. pr. m. e. graikų kultūros įtaka keitė ir vietos gyventojų papročius, nors regiono gyventojų dauguma išlaikė savo luviškąją kalbą ir papročius.
Narto seniūnija

Istorija

Seniūnija pradėjo darbą 2002 m. gegužės 14 d.
Kūryba (žurnalas)

Istorija

Paskelbė J. Baltrušaičio, B. Brazdžionio, V. Mačernio, A. Miškinio eilėraščių, Putino dramą „Operacija“ (Daktaras Gervydas), O. Milašiaus poezijos vertimų, J. Keliuočio ir kitų autorių straipsnių.
Redagavo Juozas Keliuotis, Stasys Leskaitis-Ivošiškis. Išleisti 6 numeriai.
Gytas Milašius

Biografija

1984 m. baigė Šiaulių Kazio Preikšo pedagoginį institutą, mokytojas.
Gyto Milašiaus įmonės „Saulėtekis“ savininkas.
2000 m. Naujosios sąjungos narys, Akmenės rajono skyriaus pirmininkas. 2007–2011 m. Akmenės rajono savivaldybės tarybos narys. Kontrolės komiteto pirmininkas.
Išsiskyręs, vaikai Martynas, Lukas.
Birutė Marcinkevičiūtė

Birutė Marcinkevičiūtė, Mar (g. 1969 m. kovo 23 d. Kaune) – Lietuvos aktorė, režisierė, choreografė, poetė.

Biografija

1993 m. baigė Sankt Peterburgo teatro akademiją. Nuo 1994 m. Lietuvos akademinio dramos teatro (nuo 1998 m. Lietuvos nacionalinis dramos teatras) aktorė. 1993 m. stažavo R. fon Labano judesio ir šokio centre Londone, 1999 m. – pas E. Barbą Tarptautinėje teatro antropologijos mokykloje Holstebro (Danija). 1997–1998 m. Tokijuje studijavo tradicinį japonų šokį, no teatrą Kita No mokykloje. Sukūrė monospektaklių, juose vaidino, vaidmenų J. Vaitkaus ir kitų režisierių spektakliuose. Dalyvavo Europos, Šiaurės ir Pietų Amerikos, Azijos, Afrikos teatro festivaliuose. Sukūrė vaidmenų kino filmuose.
Javų kombainas

Javų kombainas – savaeigė mašina, skirta javų derliui nuimti. Javus pjauna ir kulia, išvalo grūdus ir juos surenka į bunkerį. Vietoje pjaunamojo aparato įtaisius rinktuvą, surenka ir kulia javus iš pradalgių.
Kombainas pakeičia daugelį įrenginių (javapjovę, kuliamąją) ir iš karto pateikia grūdus, kuriuos galima transportuoti.
Lietuvoje javų kombainai pradėti naudoti 1948 m., o ypač 1963 m. Apie 1980 m. visi javai jau buvo nuimami kombainais (1984 m. jų Lietuvoje buvo ~12 tūkst.). Tarybiniais metais patys populiariausi buvo „Rostselmaš“ gamyklos gaminami kombainai SK-5 Niva. Dabar dažniausiai naudojami Švedijoje, Vokietijoje, JAV gaminami kombainai.
Švino oksidas

Švino (II) oksidas – cheminis junginys, oksidas, kurio formulė PbO. Šis junginys būna dviejų formų: raudonas, stačiakampės kristalo struktūros, ir geltonas, rombo kristalo struktūros.

Gavimas

PbO yra gaunamas kaitinant šviną iki 600 ˚C. Taip pat gaunamas skilimo reakcijos metu kaitinant švino nitratą arba švino karbonatą:
2Pb(NO₃)₂ → 2PbO + 4NO₂ + O₂
PbCO₃ → PbO + CO₂
Kadangi PbO yra amfoterinis junginys, jis gali reaguoti tiek su rūgštimis, tiek su bazėmis.

Naudojimas

PbO yra viena iš švino dažų sudedamųjų dalių, taip pat plačiai naudojamas švino stiklo ir keraminio lako gamybai. PbO yra pagrindinė masės, kuri naudojama švino akumuliatorių plokštelėms gaminti, sudedamoji medžiaga. Sumaišius PbO ir glicerolį gaunamas stiprus, vandens nepraleidžiantis glaistas, naudojamas akvariumuose jungti stiklo plokštėms viena su kita. Anksčiau buvo naudojamas tvirtinant stiklą į langų rėmus. PbO taip pat naudojamas kaučiuko perdirbimo į gumą procese ir tam tikrose kondensacijų reakcijose organinėje sintezėje. Gaminant televizorius ir kitus prietaisus švino oksidas reikalingas kineskopuose, kad blokuotų rentgeno spindulius.
Bosnių kalba

Istorija

Šiuolaikinė bosnių kalba naudoja abėcėlę lotyniškosios abėcėles pagrindu, tačiau anksčiau naudotos ir kitos abėcėlės, tarp jų ir vietinė bosnių kirilica (bosančica – bosnių raštas), naudota nuo X–XI a. Šiuo raštu užrašinėti Bosnijos valstybiniai dokumentai, daryti užrašai ant antkapių. Nepaisant geografinės kilmės dalis mokslininkų neigia, kad tai buvęs išskirtinai bosnių raštas ir priskiria jį tiek serbams, tiek kroatams.
Kaip atskira kalba ji buvo pripažinta 1991–1992 m., iki tol laikyta serbų – kroatų kalbos tarme.
Byčiai

Istorija

Iki XVII a. vadintas Varkaliais, pirmą sykį paminėtas 1603 m. Kupiškio seniūnijos inventoriuje. Nuo 1690 m. Kupiškio bažnyčios metrikų knygoje minimas nauju pavadinimu. Nuo XIX a. priklausė Noriūnų dvarui, 1861–1915 m. – Ukmergės apskrities Subačiaus valsčiaus Liutynės seniūnijai. 1919–1950 m. priklausė Kupiškio valsčiaus Puponių seniūnijai ir apylinkei.
1949 m. birželio 4 d. įkurtas „Valstiečių ateities“ kolūkis, po metų sujungtas su gretimu kolūkiu ir vadintas „Laukų spartuoliu“. Netrukus prijungti „Paryžiaus komunos“ ir Noriūnių kolūkiai, tačiau 1958 m. padalintas ir atskirtas Byčių kolūkis. Prie jo 1962 m. vėl prijungtas Noriūnų kolūkis, 1975 m. – Aukštaičių. 9-ame dešimtmetyje buvo vienas stipriausių kolūkių. 1991 m. vietoj jo įkurta Byčių žemės ūkio bendrovė.
Molselvdaleno slėnis

Molselvdalenas (norv. Målselvdalen) - didžiausias Tromsės apygardos (Norvegija) slėnis, pereinantis į Molselvos fjordą (norv. Målselvfjorden).
Molselvdaleno slėnio kraštovaizdis primena Østerdalen slėnį. Slėniu teka Molselva. Slėnį XVIII a. apgyvendino išeiviai valstiečiai iš Østerdalen ir Gudbrandsdalen.
Mykolas Haraburda

Biografija

Nuo 1559 metų buvo Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės kanceliarijos djakas, nuo 1566 – Lietuvos didysis raštininkas ir kartu nuo 1584 metų ėjo Minsko kašteliono pareigas.
Aktyviai vykdė diplomatinius pavedimus Livonijos karo metu. 1559 ir 1561 metais važiavo pas Krymo chaną tam, kad gautų jo palaikymą prieš Maskvą. 1563–1564 ir 1566 metais įėjo į pasiuntinybę Rusijoje, buvo sekretorius, 1571 ir 1572–1573 metais – pasiuntinys. Vykdė derybas dėl galimo caraičio Fiodoro Ivanovičiaus išrinkimo į ATR sostą, jei jis pereis į katalikybę. Už sėkmingą diplomatinę veiklą (paliaubų sudarymą) buvo išrinktas raštininku, vėliau apkaltinus Livonijos perdavimu Rusijai mainais į Plocką buvo pašalintas nuo diplomatinės tarnybos. 1579–1581 metais tarnavo kariuomenėje. 1582 metais dalyvavo Jam-Zapolskio paliaubų sudaryme, įėjo į pasiuntinybės sudėtį Maskvoje. Buvo Rusijos pavaldumo ATR diplomatiniais metodais idėjos šalininkas. Kaip pasiuntinys buvo Maskvoje 1585–1586 metais, kur vedė derybas apie antiturkiškos unijos formavimą.
Valdė Ostrovo, Kliumovičių ir Ugrino, Smolensko pavietų dvarus, buvo Svisločio laikytojas 1566–1568 metais. 1567 metais išstatinėjo kariuomenei 17 raitų karių. 1568 metais pradėjo valdyti dvylika Slanimo parapijos kaimų.
Būdamas Maskvoje, pirko rankraščiu, kurių daugelis buvo išspaudinti Lietuvos Didžiojoje Kunigaikštystėje. Pirktą ten gi Bibliją perdavė kunigaikščiui Konstantinui Ostrogiškiui, tas rankraštis tapo pagrindu vadinamajamai Ostrogo Biblijai, išleistai 1581 metais.

Šeima

Mykolas Haraburda buvo vedęs Daminitrą, Getolto Kalinikavičiaus dukterį. Turėjo sūnus Joną ir Kristupą, taip pat dukterį Haną, Gardino žemės teisėjo Leono Sapiegos žmona, Leono Sapiegos trečios eilės pusbrolis.
Masašino miško sporto plaza

Renginiai

2017 m. lapkričio 25 d. Masašino miško sporto plaza oficialiai atidaryta. Arenos statybos užtruko virš trijų metų ir kainavo 300 mln. JAV dolerių. Tai pirmoji arena, kuri buvo atidaryta specialiai 2020 m. vasaros olimpinėms žaidynėms.
Arenoje įrengta 10 000 sėdimų vietų salė, plaukimo baseinas, treniruoklių salė, įvairios paskirties sporto salė, dvi fitneso studijos. Arenos sporto objektais gali naudotis miesto gyventojai.
2020 m. vasaros olimpinių žaidynių metu arenoje vyks šiuolaikinės penkiakovės ir badmintono varžybos, o 2020 m. paralimpiados metu - krepšinio vežimėliuose varžybos.
Pitstonas

Lietuviai

Išeiviai iš Lietuvos pradėjo kurtis miestelyje XIX a. antrojoje pusėje, dauguma jų darbą rado skaitlingose kalnakasybos šachtose, kasdami antracitinę anglį. Iškilo lietuviška Šv. Kazimiero bažnyčia, 1885 m. jos naujuoju klebonu paskirtas kun. Juozas Zlatožinskas, čia įkūręs pirmąją JAV lietuvių šeštadieninę mokyklą (veikė 1892–1909 m.). 1909 m. bažnyčia sudegė ir parapijiečiai, vadovaujami klebono Antano Kaupo, pastatė naują, mūrinę. Nuo 1912 m. parapijoje pastoracinę veiklą aktyviai vystė kun. Jonas Kasakaitis. Pitstone vargonininkais ir chorvedžiais darbavosi: Bronius Voveris, Jonas Jankus, Jonas Čižauskas ir Juozas Kudirka. 1926 m. čia buvo įkūrė savo dainavimo studiją Justinas Kudirka, paskutinius gyvenimo metus praleido žinomas muzikas Vaclovas Romanas-Ramanauskas.
1900 m. įsteigta Amerikos lietuvių katalikų apšvietos draugija „Motinėlė“, įsikūrė kultūros organizacijos Lietuvių mokslo draugystė Pitstono kuopa. 1900–1901 m. kas savaitę buvo leidžiamas seniausias pasaulyje lietuvių laikraštis Tėvynė. Pas miesto tautiečius 1913 m. rinkti lėšų Lietuvių mokslo ir dailės draugijos namams steigti vyko Jonas Basanavičius ir Martynas Yčas. 1935 m., švenčiant parapijos jubiliejų, išspausdinta knyga Pittstono lietuvių istorija. Išleista minint Lietuvių Romos Katalikų Šv. Kazimiero parapijos įkūrimo 50 metų sukaktį (1885–1935). Pitstone veikė Susivienijimo lietuvių Amerikoje, Lietuvių Romos katalikų susivienijimo Amerikoje ir Lietuvos vyčių kuopos, BALF ir ALT skyriai, Lietuvos piliečių pašalpinis klubas. Dar ir šiandien apie 4 % miesto gyventojų anketose nurodo esantys lietuvių tautybės.
FC Sîngerei

Istorija

Klubas įkurtas 2008 m. Tais pačiais metais debiutavo Divizia B (trečios pakopos) pirmenybėse ir tapo nugalėtojais Šiaurės grupėje. 
2018 m. dalyvauja Divizia A (antros pakopos) pirmenybėse.
Henrikas Giedraitis

Juozas Hendrikas Giedraitis (g. 1940 m. vasario 22 d. Kaune) – Lietuvos krepšinio žaidėjas ir treneris.

Biografija

Baigė Kauno 4-ąją vidurinę mokyklą. 1959–1963 m. studijavo Kūno kultūros institute.
Dvilypis raumuo

Dvilypis raumuo (lot. musculus gastrocnemius, nuo graikų kalbos žodžių gastro 'pilvas' ir kneme 'koja, kojos pilvas' – dėl raumens dydžio ir ryškios jo topografijos) yra vienas iš užpakalinės blauzdos dalies paviršinių raumenų tarp kelio sąnario ir pėdos. Raumuo turi dvi galvas: vidinę ir šoninę, kurios tvirtinasi prie šlaunikaulio (atitinkamai) vidinio ir šoninio antkrumplių (lot. epicondyli medialis et lateralis femoris). Raumens pilveliai tęsiasi žemyn sueidami į Achilo sausgyslę, kuri pasibaigia ant kulnakaulio užpakalinio paviršiaus gumburo (lot. tuber calcanei). Achilo sausgyslė sujungia pastarąjį raumenį su plekšniniu raumeniu (lot. m. soleus), kartu šie raumenys vadinami trigalviu blauzdos raumeniu (lot. m. triceps surae).
Raumuo susitraukdamas lenkia pėda atgal (plantarfleksija), taip dalyvaudamas ėjimo, šokimo, pasistiebimo judesiuose. Atsakingas už stovėjimą, kadangi su sinergistais ir antagonistais stabilizuoja pėdos ir kelio sąnarius. Dėl mažo sverto minimaliai prisideda prie kojos lenkimo per kelio sąnarį. Dvilypio raumens antagonistai yra blauzdos priekinės grupės raumenys, susitraukdami keliantys pėdą į viršų (dorsofleksija).
Raumens inervacija ateina per blauzdinį nervą – (lot. nervus tibialis) iš S1-S2 nervinių šakelių. Kraujotaka aprūpina blauzdos arterijos: užpakalinė blauzdos arterija (lot. arteria tibialis posterior), pakinklinė arterija (lot. arteria poplitea), šeivinė arterija (lot. arteria peronea).
Jang Min Chul

Jang Min Chul (kor. 장민철, g. 1991 m.), žinomas pseudonimu MC – profesionalus Starcraft 2 žaidėjas iš Pietų Korėjos. Anksčiau jis profesionaliai žaidė Starcraft: Broodwar pseudonimu IrOn, ir buvo pirmasis profesionalus Broodwar žaidėjas, oficialiai perėjęs prie Starcraft 2. MC žaidžia protosų rase ir nuo 2012 m. sausio priklauso Vokietijoje įsikūrusiai SK Gaming komandai. Anksčiau žaidė oGs (old generation starcrafters) komandoje, kur nuo 2011 m. liepos 12 d. tarptautiniuose turnyruose jį rėmė ir jis atstovo SK Gaming pagal partnerystės sutartį su oGs.
Per pirmuosius metus nuo Starcraft 2 išleidimo, MC turnyruose viso laimėjo virš 200 000 JAV dolerių, daugiau nei bet kuris kitas Starcraft 2 žaidėjas. 2011 - 2012 m. buvo laikomas vienu iš geriausių, galbūt pačiu geriausiu protosų žaidėju pasaulyje.

Karjera

Jang Min Chul yra du sykius tapęs pagrindinės P. Korėjos Starcraft 2 lygos – GSL čempionu. 2011 m. laimėjo kviestinį YGosu Invitational turnyrą, finale 4:3 įveikdamas Ji Sung (Bomber), nors prieš tai atsilikinėjo 1:3.
Tais pačiais metais MC dalyvavo eilėje tarptautinių turnyrų. Pirmasis buvo Dreamhack Stockholm Invitational, kuriame jis laimėjo pirmąją vietą. Pavasarį MC buvo pakviestas į Copenhagen Games, kuriame taip pat tapo čempionu, finale 4:0 nugalėjęs žymų ukrainiečių žaidėją Michailą Hajdą (Kas). Vėliau, kaip Korėjos atstovas buvo pakviestas į Kinijoje rengiamą GIGABYTE Star Wars Killer turnyrą. Šį taip pat laimėjo, finale 4:1 įveikdamas kinų žaidėją Li Jun Feng (LoveCD).
Vasarą MC užėmė trečiąją vietą Dreamhack Summer Švedijoje, į kurį gavo netikėtą pakvietimą diena prieš prasidedant turnyrui, nes atsirado laisva vieta Korėjai kai negalėjo atvykti anksčiau kviestas Ji Sung. Netrukus po to vykusiame NASL pirmajame sezone jis užėmė antrąją vietą, finale 3:4 nusileidęs kitam korėjiečių žaidėjui Lee Ho Joon (PuMa). IEM Global Challange Cologne jis ir PuMa vėl susitiko finale, ir vėl MC atiteko antroji vieta, šįkart pralaimėjus „sausu“ rezultatu 0:3.

Pasiekimai

Reikšmingesniuose turnyruose užimtos aukštos vietos:
Kamenduliai

Kamalduliai ir Lietuva

Lietuvoje buvo įkurti du kamaldulių vienuolynai: lot. Eremus Montis Pacis (1664–1832 m.) Pažaislyje ir lot. Eremus Insulae Vygrensis (1667–1800 m.) Vygrių ežero saloje (dabar Palenkės vaivadija Lenkijoje).

Kamaldulių Dievo Motinos paveikslas

Šį Lietuvos kamalduliams dovanotą Dievo Motinos paveikslą Kristupas Pacas 1661 m. gavo dovanų iš popiežiaus Aleksandro VII. Iki Pirmojo pasaulinio karo jis buvo saugomas Pažaislio vienuolyne. 1915 m. stačiatikiams pasitraukus iš Pažaislio, šie išgabeno paveikslą į Rusiją. Tik 1928 m. atgautoji Kamaldulių Dievo Motina grįžo į Pažaislį. 1950 m., vienuolynui einant iš rankų į rankas, paveikslas buvo perkeltas į Kauno arkikatedrą baziliką. 2000 m., lydimas gausios maldininkų procesijos, paveikslas iškilmingai grąžintas į Pažaislį.
Spalio rajonas

Spalio rajonas (iki 1961 m. Stalino rajonas) – LTSR administracinis-teritorinis vienetas Vilniaus miesto vakarinėje dalyje.

Istorija

Įkurtas 1941 m. kovo 21 d. 1957 m. gruodžio 16 d. apibrėžtos ribos: Karalinavos g. (priskirta Lenino rajonui), Neries upė iki Stalino pr.; Stalino pr., Gedimino a. (priskirta Lenino rajonui), Universiteto g., Garelio g., Trakų g. iki Komjaunimo g.; Komjaunimo g., Partizanų g., Vilkpėdės g., geležinkelio šaka iki Kuršių g., Geležinkelis Kaunas–Vilnius, miesto vakarinė riba iki Karalinavos g.
1949–1959 m. rajonas sutapo su Panerių apylinkės ribomis. 1961 m. lapkričio 11 d. rajonas pervadintas Spalio vardu.
Air Lituanica

Istorija

Kompanija oficialiai įkurta 2013 m. gegužės 1 dieną, tačiau pirmuosius skrydžius pradėjo birželio mėnesį.
Bilietai parduodami Air Lituanica interneto tinklalapyje, taip pat tarptautiniuose bilietų pardavimo kanaluose.
Planuojama, kad per antrąjį 2013 metų pusmetį į Briuselį Air Lituanica nuskraidins apie 15 tūkst. keleivių, o į Amsterdamą – apie 20 tūkst. Iš viso per pirmą veiklos pusmetį oro bendrovė tikisi pervežti apie 70 tūkst. keleivių.
Skrydžių pradžiai aviakompanija nuomosis du lėktuvus. Iš bendrovės Estonian Air nuomojamas 76 vietų orlaivis Embraer E 170, iš Embraer antrinės įmonės ECC Leasing – 86 vietų Embraer 175.
Air Lituanica planuoja 2013 m. gauti 40 mln. litų pajamų, kitais metais tikimasi sulaukti 140 mln. litų.
83 proc. oro bendrovės priklauso Vilniaus savivaldybei. 17 proc.– naujai įsteigtai bendrovei Air Lituanica club, į kurią susibūrė 15 privačių investuotojų.
Pradiniame etape į bendrovę investuota 10 mln. litų. Per artimiausius dvejus metus (2014–2015) turėtų būti investuota dar po 5 mln. litų.
Planuojama iš privačių investuotojų pritraukti 2,5 mln. Lt investicijų, tai sudarytų ketvirtadalį pirminių investicijų (10 mln. Lt). Likę pinigai – iš Vilniaus miesto savivaldybės, tam pasitelktos Transporto vystymo programos lėšos.
2013 m. lapkričio 28 d. savo bendradarbiavimą su lietuvių kompanija nutraukė Estijos kompanija Estonian Air. Abi kompanijos kaltino viena kitą nesilaikant apmokėjimų susitarimų. Tuo pačiu Air Lituanica neteko ir vieno iš dviejų orlaivių nuomojamų iš estų kompanijos.
2014 m. sausio 2 d. bendrovė aptarnavo 50 000-ąjį savo klientą.

Veiklos sustabdymas

2015 m. gegužės 22 d. kompanija paskelbė, kad nutraukia visus skrydžius nuo tos dienos vidurdienio. Pasak įmonės atstovų, „iškilo rizika, jog įmonė dėl finansinių sunkumų gali nepajėgti įvykdyti visų įsipareigojimų keleiviams, stabdo skrydžius visais savo maršrutais“. Vilniaus oro uosto duomenimis, paskutinis „Air Lituanica“ skrydis gegužės 22 d. buvo 11.25 val. į Paryžių. Tuo metu kiti šios bendrovės skrydžiai į Berlyną, Prahą, Stokholmą buvo atšaukti. Taip pat buvo atšaukti gegužės 23 d. skrydžiai į Amsterdamą, Miuncheną, Bilundą.
Daliai keleivių buvo rastas sprendimas bendradarbiaujant su Latvijos oro linijų bendrove „Air Baltic“, dėl likusios dalies skrydžių dar tariamasi.