google/wiki40b huggingface dataset:
Rasa Tapinienė

Biografija

Žurnalistinę karjerą pradėjo 1997 m. „Aukštaitijos radijuje“ Panevėžyje, o po metų, pradėjusi studijuoti Vilniuje, tapo naujai kuriamos radijo stoties „M-1 Plius“ apžvalgininke ir žinių reportere.
Vėliau dešimtmetį dirbo LNK žinių tarnyboje politikos ir verslo reportere, vedė ir kūrė rubrikas „Verslas“, „Europiečiai“, „Euro“, „Kaip dirba pinigai“.
Vėliau dirbo žurnaluose, įgyvendino projektus įvairiose televizijose, kūrė interneto portalą „Pinigų karta“. Pastaruoju metu buvo atsidėjusi knygų vertimui – iš anglų išvertė populiaraus rašytojo Džordžo R.R. Martino pirmąją sagos „Ledo ir ugnies giesmė“ knygą „Sostų žaidimas“.
Nuo 2012 m. kovo 5 d. kartu su kolega žurnalistu Viktoru Jakovlevu veda Info TV informacinę laidą „Infodiena“.
Šilainėliai

Istorija

Iki 1954 m. kaimas buvo Šilainėlių apylinkės centras. Seniau Šilainėliai buvo gatvinis kaimas prie keliuko iš Nociūnų į Šilainius. Apie 2002 m. pro Šilainėlius nutiestas rytinis Kėdainių aplinkkelis (nauja A6 trasa).
Kišeninė gertuvė

Kišeninė gertuvė (angl. hip flask) - plona, paprastai kiek išlenkta gertuvė, skirta nešiotis brendį ar panašius alkoholinius gėrimus kelnių kišenėje.

Aprašas

Tradicinės kišeninės gertuvės daromos iš alavo lydinio, sidabro ar net stiklo, šiuolaikinės - dažniausiai iš nerūdijančio plieno. Kai kurios šiuolaikinės gertuvės daromos iš plastiko, kad neaptiktų metalo detektoriai.
Kišeninės gertuvės paprastai būna nežymiai išlenktos, kad įdėtos į kišenę priglustų prie kūno (šlaunies ar krūtinės), kad būtų patogiau nešioti ir mažiau pastebima.
Kai kurios tokios gertuvės turi mažyčius puodukus kitiems pavaišinti, nors paprastai geriama tiesiog iš kakliuko.
Paprastai kišeninės gertuvės perkamos tuščios, o savininkas į jas prisipila ko nori.
Kišenines gertuves gana dažnai naudoja kaip dovanas, tuomet ant jų neretai išgraviruoja apdovanoto inicialus, sveikinimą, datą ir pan.
Anglišku terminu flask vadinami ir maži tokios pačios formos buteliai, į kuriuos pilstomi stiprūs alkoholiniai gėrimai (brendžiai, degtinės, trauktinės ir kt.).
Akvariumas

Akvariumas (lot. aquarium – vandens talpykla) – dažniausiai stiklinis indas ar įrenginys, skirtas laikyti, veisti, tirti ar demonstruoti vandens gyvūnus. Akvariumai būna įvairaus dydžio, juose paprastai imituojama natūrali aplinka, parenkant deguonies kiekį, temperatūrą, metabolitus, rūgštingumą, apšvietimą, auginant augalus.
Buitiniai akvariumai naudojami laisvalaikiui, juose dažnai laikomos mažos, spalvingos, egzotiškos išvaizdos žuvys.
Zoologijos soduose ir mokslo įstaigose įrengtuose akvariumuose tiriama vandens gyvūnų ekologija, biologija, selekcija.
Dideliems vandens gyvūnams (banginiams, delfinams, orkoms, vėžliams) laikyti skirti akvariumai vadinami okeanariumais arba delfinariumais.
Panašūs į akvariumą įrenginiai Britanijoje pradėti naudoti XIX a. ketvirtajame dešimtmetyje, siekiant apsaugoti laivais pervežamus retus augalus. Akvariumai pradėjo populiarėti po pademonstravimo parodoje 1851 m. Akvariumo terminas pirmą kartą panaudotas anglų natūralisto ir mokslo populiarintojo Ph. H. Gosse darbuose 1853 m.
Garsiausi pasaulio akvariumai įrengti Niujorke, Monake, Plymute, Havajuose, Majamyje.

Lietuvoje

Lietuvoje didžiausi akvariumai yra Klaipėdos jūrų muziejuje (nuo 1975 m.), Ekologijos institute Vilniuje (nuo 1972 m.).
2005 m. prekybos centre „Mega“ šalia Kauno atidarytas vienas didžiausių prekybos centruose įrengtų akvariumų Europoje. Akvariumo aukštis siekia 10,65 m, plotis – 4 m, ilgis – 11 m, talpa – 170 000 litrų, kaina – 12 mln. litų. Jis patenka į pirmąjį aukščiausių pasaulio akvariumų dešimtuką. Statybai panaudota 90 t ypač patvaraus akrilo plokščių, atstojančių įprastą stiklą. Akrilo plokštės storis kai kur siekia 30 cm, o metalinė akvariumą laikanti konstrukcija pagaminta iš 20 tonų nerūdijančio plieno. Akvariumo techninėse patalpose išgaunamas tikras jūrinis vanduo, kuris yra perfiltruojamas biologiniais, putos paskirstymo, smėlio filtrais.
Mindaugas Žilys

Biografija

2000 m. Socialinių mokslų kolegijoje baigė verslo teisę, 2006 m. Tarptautinėje Baltijos akademijoje – teisę.
Darbo partijos Klaipėdos skyriaus narys. Nuo 2011 m. Klaipėdos miesto savivaldybės tarybos narys. 
Žmona Akvilė, duktė Jogailė.
Bangos lūžis

Bangos lūžis arba refrakcija – fizikoje, optikoje – bangos fronto sklidimo krypties pakitimas, keičiantis jos sklidimo greičiui. Dažniausia bangos greičio kitimo priežastis – aplinkos pasikeitimas. Labiausiai paplitę refrakcijos pavyzdžiai – šviesos bangų lūžimas, nors būdinga viso tipo bangoms (pvz., garsui, vandeniui).
Lūžęs spindulys – spindulys, sklindantis antrąja aplinka. Kampas, kurį sudaro lūžęs spindulys ir statmuo aplinkų ribai, kertantis lūžimo tašką, vadinamas lūžio kampu (čia jis žymimas β). Kritimo kampas – kampas, kurį sudaro kritęs spindulys su statmeniu aplinkų ribai, pakeltu iš lūžimo taško (čia žymimas α). Lūžimo taškas yra kritusio ir lūžusio spindulių susikirtimo taškas, esantis dviejų aplinkų riboje.
Virgilijus Valančius

Virgilijus Valančius (g. 1963 m. birželio 12 d. Plungėje) – teisininkas, teisėjas, MRU profesorius, buvęs Lietuvos vyriausiojo administracinio teismo vadovas.

Teisinė karjera

1986 m. Vilniaus universiteto Teisės fakultete baigė vientisąsias teisės studijas, įgijo teisininko kvalifikaciją. Nuo 1998 m. iki 2000 m. Lietuvos teisės universitete studijavo ir baigė doktorantūros studijas, 2000 m. apgynė socialinių mokslų (teisės krypties) daktaro disertaciją.
Stažavosi užsienio valstybėse kaip Prancūzija (1993, 1996 m.); Austrija (1993 m.); JAV (1994; 1996 m.); Vokietija (1995; 1998 m.); Škotija (1996 m.); Olandija (1996; 1998; 2001 m.); Suomija (1996; 1999 m.); Ispanija (1995; 1996; 2001 m.); Danija ir Liuksemburgas (1997); Šveicarija (1997; 1999 m.) ir kitur.
Nuo 1986 m. iki 1990 m. rajono prokuratūros stažuotojas, prokuroro padėjėjas, vyr. prokuroro padėjėjas; LR generalinės prokuratūros skyriaus prokuroras, nuo 1991 m. iki 1994 m. Vilniaus 1 apylinkės teismo teisėjas, teismo pirmininko pavaduotojas, nuo 1995 m. iki 2002 m. Lietuvos apeliacinio teismo teisėjas, Civilinių bylų skyriaus pirmininkas, nuo 2002 m. iki 2008 m. lapkričio mėn. Lietuvos vyriausiojo administracinio teismo teisėjas, teismo pirmininkas, nuo 2008 m. lapkričio mėn. LVAT teisėjas.

Pedagoginė veikla

Nuo 1997 m. iki 1998 m. Vilniaus universiteto Teisės fakulteto dėstytojas, nuo 1998 m. Lietuvos teisės universiteto Teisės fakulteto Šeimos ir civilinio proceso katedros dėstytojas, vedėjas.
Nuo 1999 m. Tarptautinės teisėjų mokyklos (CEELI instituto, Praha) kviestinis lektorius; nuo 1998 m. žurnalo „Justitia" redaktorių kolegijos narys, nuo 1997 m. iki 1998 m. Lietuvos teisėjų mokymo centro valdybos narys.
Dalyvavo regiant teisė aktus, buvo LR civilinio proceso kodekso rengimo (1995–2001) darbo grupės vadovas, LR teismų įstatymo naujos redakcijos (2000) rengimo darbo grupės narys, kitų teisės aktų rengimo dalyvis, Jungtinių Tautų inicijuoto Lietuvos teisėjų mokymo centro veiklos įvertinimo darbo grupės narys (2000).
Europos saugumo ir bendradarbiavimo organizacijos (ESBO) sutaikymo ir arbitražo teismo arbitras (nuo 1998 m.).

Kita informacija

Vedęs; turi 2 vaikus.
Moka anglų, rusų, prancūzų kalbas.
Dnipras

Istorija

1776 m. miestą įkūrė rusas Grigorijus Potiomkinas ir carienės Jekaterinos Didžiosios garbei pavadino Jekaterinoslavu. Miesto teisės suteiktos 1783 m. Dabartiniu pavadinimu miestas žinomas nuo 2016 m. gegužės 19 dienos, kai Rada pakeitė pavadinimą.
1789 m. pastatyti klasicistiniai G. Potiomkino rūmai (archit. I. Starovas; perstatyti XIX a., vėliau sugriauti, atstatyti 1953 m.). XVIII a. pab. pastatytas gelumbės fabrikas. 1835 m. pastatytas Viešpaties Atsimainymo soboras (archit. A. Zacharovas). XIX a. pab.– XX a. pr. mieste iškilo eklektiniai pastatai.
1926 m. miestas pervadintas Dniepropetrovsku komunistų partijos lyderio Grigorijaus Petrovskio garbei.
1932 m. pastačius vandens jėgainę ant Dniepro upės paskatino miesto pramonės augimą, kuris prasidėjo apie 1880 m. nutiesus geležinkelį. Antrojo pasaulinio karo metu (1941–1943) Dniepropetrovską okupavo vokiečiai. Iki 1991 m. dėl raketinės pramonės miestas buvo uždaras užsieniečiams.
Per Pirmąjį pasaulinį karą Jekaterinoslave apsigyveno lietuvių karo pabėgėlių. Po 1917 m. Spalio perversmo ir Rusijos pilietinio karo dauguma lietuvių grįžo į Lietuvą.
2016 m. gegužės 19 d. Ukrainos Aukščiausioji Rada, siekdama panaikinti komunistinio režimo simbolius, pakeitė miesto pavadinimą iš Dniepropetrovskas į Dnipras.

Geografija

Miestas išsidėstęs abiejuose Dniepro upės krantuose.

Švietimas ir kultūra

Yra Ukrainos mokslų akademijos filialas. Dnipro universitetas (anksčiau – Dniepropetrovsko universitetas), įkurtas 1918 m., žemės ūkio universitetas, kasybos (įk. 1899 m.), metalurgijos (įk. 1930 m.) institutai. Veikia dailės ir istorijos muziejai, 5 teatrai, tarp jų operos ir baleto teatras, atidarytas 1974 m., filharmonija, Botanikos sodas.

Ekonomika

Didelis pramonės centras, mineralais gausiame regione. Gerai išvystytas geležinkelio ir vandens transportas, leidžiantis susisiekti su geležimi gausiu Krivoj Rogu Doneco baseine ir mangano kasyklomis Nikopolyje, yra upių uostas ir oro uostas. Dnipre išplėtota juodoji metalurgija, metalo apdirbimas, plieno, elektrovežių, metalurgijos ir kasybos įrangos, žemės ūkio mašinų, staklių, presų, radijo imtuvų gamyba, chemijos (kokso chemijos, padangų, plastikų, dažų, lakų, azoto trąšų, sintetinių dervų), siuvimo, trikotažo, avalynės, statybinių medžiagų, medžio apdirbimo, baldų, popieriaus, maisto (mėsos, alaus) pramonė.
Dvasinis tribunolas

Dvasinis tribunolas – 1585–1795 m. Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės teismo institucija, savarankiškas Lietuvos vyriausiojo tribunolo padalinys. Tribunolo posėdžiai vyko Vilniuje.

Sudėtis

Iš pradžių tribunolą sudarė 10 teisėjų - 6 Lietuvos vyriausiojo tribunolo nariai (deputatai) pasauliečiai, skiriami Lietuvos vyriausiojo tribunolo maršalkos, ir 4 dvasininkai, renkami Vilniaus, Žemaičių ir Smolensko kapitulų 2 metams, nuo 1588 m. – po 3 iš kiekvieno luomo (dvasininkų ir bajorų), nuo 1641 m. – po 8, nuo 1764 m. – po 12.

Įgaliojimai

Dvasinis tribunolas veikė kaip pirmoji ar antroji (apeliacinė) teismų instancija ir sprendė bylas, kurių viena arba abi šalys buvo dvasininkai. Apeliacine tvarka jam patekdavo bylos, nagrinėtos pirmosios instancijos pasaulietiniuose (žemės, pilies, pakamario) ir kai kuriuose bažnytiniuose teismuose. Daugiausia tai buvo bylos, susijusios su bažnyčių ir vienuolynų turtinėmis teisėmis, dvasininkų luomo teisių pažeidimais, religiniais nusikaltimais.
Bylos spręstos remiantis pasaulietine teise. Dvasinio tribunolo sprendimai buvo priimami balsų dauguma ir laikomi galutiniais. Esant skirtingoms nuomonėms balsuota 3 kartus. Balsams pasidalijus po lygiai byla buvo siunčiama spręsti valdovui, nuo 1726 m. atidedama kitai sesijai. Dvasinis tribunolas dar priiminėjo pareiškimus įvairiems teisiniams faktams bei veiksmams teismo knygose įforminti.
Vakarų Azija

Vakarų Azija – geografinis regionas Azijos žemyno vakaruose. Naudojant politinius ir ekonominius terminus, šis geografinis regionas dažnai vadinamas Artimaisiais Rytais (nepriskiriamos tik Pietų Kaukazo valstybės, Kipras ir Iranas, bet įskaitomas Egiptas) arba Viduriniaisiais Rytais (nepriskiriant Kipro ir Pietų Kaukazo valstybių, bet įskaitant Egiptą).

Geografija

Pietvakariuose per Raudonąją jūrą ir vakarinėje dalyje Egiptui priklausančiame Sinajaus pusiasalyje sausuma ribojasi su Afrikos žemynu. Vakarinę pakrantę skalauja Viduržemio jūra, Šiaurės vakaruose Bosforo sąsiauris, šiaurėje Juodoji jūra bei Kaukazo kalnai skiria nuo Rytų Europos, šiaurės rytuose šliejasi prie Kaspijos jūros ir ribojasi su Vidurine Azija, rytuose su Pietų Azija, pietryčių ir pietų pakrantes skalauja Arabijos jūra ir Adeno įlanka.

Gamtos ištekliai

Šis geografinis regionas turi pasaulyje didžiausius naftos ir gamtinių dujų išteklius.

Vakarų Azijos šalys

Artimieji Rytai neturi tikslių sienų, bet paprastai regionui priskiriamos šios šalys – Kipras,Turkija, Armėnija, Gruzija, Abchazija, Pietų Osetija, Iranas, Libanas, Sirija, Izraelis, Palestinos teritorijos (Vakarų Krantas ir Gazos Ruožas, Jordanija, Irakas, Kuveitas, Bahreinas, Kataras, Jungtiniai Arabų Emiratai, Saudo Arabija, Omanas, Jemenas.
Regiono įtakingiausios valstybės yra Izraelis, Turkija, Saudo Arabija, Iranas.

Gyventojai

Pagrindinės regiono kultūros – arabų, persai, turkų, kurdų, armėnų ir žydų, pagrindinės kalbos – arabų, persų, turkų bei kurdų. Vakarų Azijoje atsirado judaizmas, krikščionybė ir islamas. Islamas regione labai išplitęs ir dominuoja. Bet islamo išpažinėjų mažuma Izraelyje, kuriame pagrindinė religija judaizmas. Islamo religijos išpažinėjų mažuma ir Armenijoje, Gruzijoje, Abchazijoje, Pietų Osetijoje ir Kipre, kur daugumą sudaro krikščionys. Islamo šalyse krikščionių išlikusios didžiausios bendruomenės gyvena Egipte, Libane, Palestinoje ir Sirijoje, bet jų procentas šiose šalyse nežymus ir nuolat mažėja.
Liepsnojantys kalnai

Liepsnojantys kalnai arba Gaočango kalnai (kin. 火焰山, pinyin: huǒyànshān, uig. قىزىل تاغ = Qirmil tagh) – kalnų masyvas Rytų Turkestane (Kinija, Sindziangas), Tianšanio kalnų masyve, ties šiaurine Taklamakano dykumos riba, į rytus nuo Turfano. Liepsnojantys kalnai išsidriekę ~100 km iš rytų į vakarus ir kerta Turfano įdubą. Plotis – 5–10 km. Būdingas kalnų aukštis yra ~500 m, aukščiausios viršūnės siekia 800 m.
Kalnai sudaryti iš raudono smiltainio, kuris labai paveiktas erozijos. Gausybė griovų, įgriuvų sukuria reginį tartum kalnai liepsnotų. Būdingas sausringas, karštas klimatas, vasarą oras įkaista iki 50 °C. Kalnuose augmenijos nėra. Yra keletas svarbių paleontologinių radimviečių.
Šilko kelio laikais keliautojai vengdavo Liepsnojančių kalnų ir apsistodavo papėdžių oazėse, tokiose kaip Gaočangas. Su pirkliais keliaudavę vienuoliai platino budizmą, šių kalnų pašlaitėje (Mutou slėnyje) jie įkūrė Bezekliko tūkstančio budų urvus.
Liepsnojantys kalnai minimi garsiame kinų pasakojime „Kelionė į vakarus“.
Keetje Tippel

Turinys

Veiksmas vyksta XIX a. pabaigoje. Neturtinga daugiavaikė šeima, ieškodama geresnio gyvenimo, persikelia iš provincijos į Amsterdamą. Kitė įsidarbina skalbykloje, o jos tėvas – arklidėse, o sesuo ima verstis prostitucija. Kitės darbas sunkus, ji ne kartą patikria pažeminimus ir prievartą, todėl ilgai viename darbe neužsilaiko. Kuomet ilgainiui visi šeimos nariai lieka be darbo, Kitės motina pati nuveda ją į gatvę, kad ši taptų prostitute ir galėtų juos išlaikyti. Čia sutiktas dailininkas pasiima ją pas save, kad Kitė taptų jo modeliu. Netrukus ji susipažįsta su jo draugu Hugo ir tampa jo meiluže bei išlaikytine. Ji tikisi aprūpinto gyvenimo, tačiau Hugo ją išduoda ir palikta Kitė prisijungia prie šalyje vykstančių demonstracijų, kur sutinka tą patį dailininką ir jo draugą, aristokratą Andrė. Po kurio laiko Kitė ir Andrė susituokia...
Eurolygos 2013–2014 m. sezonas

Kvalifikacinis turnyras

Kvalifikacinis turnyras dėl vienos vietos į reguliarų Eurolygos sezoną vyko Vilniuje. Finalinėse rungtynėse Vilniaus „Lietuvos rytas“ nugalėjo Belgijos „BC Oostende“ ekipą ir pateko į Eurolygą.
XVIII amžiaus 6-as dešimtmetis

XVIII amžiaus šeštasis dešimtmetis prasidėjo 1751 metais ir baigėsi 1760 metais.
Tūkstantmečiai: 1 tūkstantmetis – 2 tūkstantmetis – 3 tūkstantmetis
Amžiai: XVII amžius – XVIII amžius – XIX amžius
Dešimtmečiai: 1-as 2-as 3-as 4-as 5-as - 6-as - 7-as 8-as 9-as 10-as 1-as
Metai: 1751 1752 1753 1754 1755 1756 1757 1758 1759 1760
Tafila

Istorija

Tafilos apylinkės gyvenamos nuo akmens amžiaus. Seniausia žinoma miestą valdžiusi valstybė buvo Edomas. Biblijoje miestas vadinamas Tofelu (hebr. תפל). Vėliau Tafilą užkariavo nabatėjai. Romėnų laikais buvo pavaldus Gasanidams.
Vanjė taisyklė

Vanjė taisyklė – principas, kurį 1840 m. paskelbė I. Vanjė. Jis teigia, kad apskaita vedama įmonės, o ne savininko vardu, ir tuo remiantis savininkas atsako už įmonės skolas tik savo indėlio ribose.
Lietuvos įstatymai numato, kad už akcinių ir uždarųjų akcinių bendrovių skolas atsako tik bendrovė savo turtu. Jei skola atsirado nustačius, kad buvo klastojami dokumentai bendrovės vardu, vis tiek už tokią skolą atsako tik bendrovė savo turtu. Tokiu atveju dokumentus suklastojusius asmenis nėra nuo kokios sumos bausti. Už bendrovių skolas neatsako akcininkai (išskyrus savo indėlių į bendrovę), bendrovės vadovai, vyriausiasis buhalteris ir visi kiti bendrovių darbuotojai. Prie bendrovių skolos priskiriami įsiskolinimai už prekes, paslaugas, paimtus kreditus, nesumokėtus mokesčius, algas ir kt.
Taip pat Lietuvos įstatymai numato, kad už individualios įmonės skolas atsako savininkas visu savo turtu. Jei jis nepajėgus padengti skolos, laikoma, kad jis turtą iššvaistė ir už tai gali net patekti į kalėjimą.
Trigalvis žasto raumuo

Trigalvis žasto raumuo (lot. musculus triceps brachii), populiariai vadinamas tricepsu, yra rankos raumuo, prisitvirtinęs tarp peties ir alkūnės, ties žastikauliu (lot. humerus). Trigalvis raumuo (su smulkiu alkūniniu raumeniu) sudaro visą užpakalinę žasto dalį. Susitraukdamas šis raumuo ištiesia ranką, sulenktą per alkūnę.
Raumenį sudaro trys galvos – ilgoji, šoninė ir vidurinė (žr. pav.). Ilgoji galva prasideda ant mentės kaulo (lot. scapula) (apatinio sąnarinio gumburėlio (lot. Tuberculum infraglenoidale)), praeina tarp didžiojo ir mažojo apvaliųjų raumenų (lot. m. teres major et minor). Šoninė ir vidurinė galvos tvirtinasi ant žastikaulio užpakalinio paviršiaus. Galvos susijungia į vieną sausgyslę, kuri prisitvirtina ant alkūnkaulio.
Krauju raumenį aprūpina gilioji žastinė arterija (lot. arteria profunda brachii), inervuoja stipininis nervas (lot. n. radialis) ir ašinis nervas (lot. n. axialis).
Susitraukdamas trigalvis žasto raumuo ištiesia ranką, sulenktą per alkūnę, jo sinergistas yra alkūninis raumuo, o antagonistai – rankos lenkiamieji raumenys – (dvigalvis žasto raumuo ir žastinis raumuo).
Biminis

Biminis (angl. Bimini) − viena iš vakarinių Bahamų salų, esanti už 80 km į rytus nuo Floridos krantų ir už 209 km į šiaurės vakarus nuo Nasau. Administracinis centras − Elis Taunas (Alice Town).
Biminį sudaro dvi salos: Šiaurės Biminis ir Pietų Biminis. Šiaurės Biminio ilgis 11 km, o plotis 210 metrų. Administraciniame centre Elis Taune yra tik viena gatvė, vadinama Karališkąja automagistrale (King’s Highway), kurioje viena šalia kitos išsidėsčiusios parduotuvės, restoranai, barai. Pietų Biminyje yra pakilimo takas ir du viešbučiai; tai tyli alternatyva triukšmingam Šiaurės Biminiui.
Sala labai gerai žinoma žvejybos mėgėjams; dauguma jų mano, kad tai geriausia vieta pasaulyje žvejoti. Daugelis amerikiečių žvejų vyksta į salą žvejoti nuosava valtimi ar jachta. Taip pat saloje populiaru nardyti, nes aplink salą daug nuskendusių laivų.
Prie Biminio krantų E. Hemingvėjus pagavo Mėlynąjį merliną, sveriantį apie 250 kg. Tai jį įkvėpė parašyti apysaką „Senis ir jūra“.
Jason Kapono

Karjera

J. Kapono karjerą pradėjo UCLA universitete NCAA lygoje. 2003 m. NBA naujokų biržoje, jį 31 numeriu pasirinko Cleveland „Cavaliers“ komanda. Per pirmąjį savo sezoną krepšininkas sužaidė vos 41 rungtynes ir pasibaigus sezonui perėjo į Charlotte „Bobcats“ klubą. Jame J. Kapono sužaidė 81 rungtynes ir buvo vienas lyderių, tačiau po sezono perėjo į Miami „Heat“. Su šia komanda krepšininkas laimėjo NBA čempionatą.
2009 m. birželio 9 d. buvo iškeistas Philadelphia „76ers“ komandai. 2011 m. kovo 17 d. pasirašė vienerių metų kontraktą su Los Angeles „Lakers“ klubu. 2012 m. kovo 15 d. buvo iškeistas Cleveland „Cavaliers“ klubui kartu su Luke Walton į 2 žaidėjus. Kovo 17 d. buvo atleistas.
2012 m. lapkričio 15 d. persikėlė į Europą, Atėnų „Panathinaikos“ klubą ir pasirašė sutartį iki sezono pabaigos.
2007–2008 m. sezone taikliausiai atakuoja krepšį iš toli (51 proc. taiklumu).
Valentinas Greičiūnas

Biografija

Nuo 1945 m. gyveno Klaipėdoje, 1946–1957 m. mokėsi ir sidabro medaliu baigė Klaipėdos 1-ąją vidurinę mokyklą. 1958–1959 m. sporto draugijos „Žalgiris“ Klaipėdos miesto tarybos instruktorius. 1959–1960 m. Klaipėdos mėsos kombinato sporto metodininkas. 1959–1965 m. studijavo Kauno politechnikos instituto Klaipėdos fakultete, inžinierius statybininkas.
1960–1961 m. Klaipėdos statybos tresto inžinierius. Nuo 1961 m. Klaipėdos mėsos kombinato statybos direktorius, nuo 1965 m. kombinato vyr. inžinierius. 1967–1976 m. Klaipėdos miesto Vykdomojo komiteto pirmininko pavaduotojas, 1976–1989 m. pirmasis pavaduotojas. 1989–1990 m. LKP Klaipėdos miesto komiteto I-asis sekretorius.
1990–1992 m. Klaipėdos vicemeras. 1992–1999 m. Klaipėdos valstybinio jūrų uosto direkcijos direktorius, 1999–2000 m. direktoriaus pavaduotojas Šventosios uostui. 2000 m. Lietuvos jūrų krovos kompanijų asociacijos vykdantysis direktorius, viceprezidentas. 2000–2004 m. LR Seimo narys.  2005–2009 m. AB Klaipėdos jūrų krovinių kompanija (KLASCO) generalinis direktorius.
Iki 1990 m. SSKP ir savarankiškos LKP narys, nuo 2001 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Klaipėdos skyriaus narys, nuo 2001 m. LSDP Klaipėdos skyriaus pirmininkas. 2003 m. (mandato atsisakė) ir 2007–2011 m. Klaipėdos miesto savivaldybės tarybos narys. Klaipėdos krašto prisijungimo prie Lietuvos paramos fondo pirmininkas.

Sportinė veikla

1955–1957 m. ir 1962–1965 m. Lietuvos vyrų krepšinio rinktinės narys. 1957–1958 m. Kauno „Žalgirio“ komandos žaidėjas. 1958 m. krepšinio sporto meistras. 1958 m. ir 1962 m. (su Klaipėdos krepšinio komanda „Maistas“) Lietuvos čempionas. 1971–1979 m. Lietuvos krepšinio federacijos pirmininkas. Krepšinio sporto klubo „Neptūnas“ prezidentas.
Naršyklinis žaidimas

Naršyklinis žaidimas – kompiuterinis žaidimas, žaidžiamas internete naudojantis interneto naršykle kaip naudotojo sąsaja. Naršykliniai žaidimai gali veikti naudojant standartines interneto technologijas arba naršyklėje įdiegiant įskiepius (tokius kaip Flash, Shockwave ir Java). Standartinės interneto technologijos atsakingos už duomenų apdorojimą, o kitos technologijos atstoja duomenų bazes.
Naršykliniai žaidimai iš esmės gali būti bet kokio žanro ir gali būti skirti žaisti vienam arba kelių žaidėjų tarpe. Naršykliniai žaidimai taip pat yra portatyvūs ir gali būti žaidžiami daugelyje skirtingų įrenginių, interneto naršyklių ir operacinių sistemų.
Tokie žaidimai paprastai yra nemokami (free-to-play) ir nereikalauja jokio papildomos programinės įrangos įdiegimo, išskyrus naršyklę ir jai skirtus įskiepius. Tačiau kai kuriais atvejais gali būti imamas mokestis už tam tikrus daiktus žaidime. Dėl lengvo šių žaidimų prieinamumo jie yra žaidžiami dažniau ir trumpesnį laiko tarpą nei tradiciniai kompiuteriniai žaidimai.
Palestina olimpinėse žaidynėse

Istorija

Pirmą kartą Palestina debiutavo 1996 m. vasaros olimpinėse žaidynėse. Pirmoji palestinietė moteris olimpiadoje pasirodė 2000 m. vasaros olimpinėse žaidynėse.
Didžiausia kada nors išsiųsta delegacija – 6 sportininkai (2016 m.)
Skuodo dvaras

Istorija

Grafas Jonas Chodkevičius (1537-1579) 1559-1561 m. vadovavo LDK kariuomenei Livonijoje, 1564 m. paskirtas Žemaičių seniūnu. Livonijos karui grafas (titulas patvirtintas 1568 m.) išleido nemažai savo lėšų, todėl nuostoliams kompensuoti 1565 m. Žygimantas Augustas leido jam valdyti valdas Žemaičių seniūnijoje, kurias 1568 m. užrašė amžinam naudojimui. Tarp jų ir Skuodą.
Anuomet per Skuodą ėjo didysis Rytprūsių kelias iš Vokietijos gilumos į Livoniją. Chodkevičius 1572 m. gegužės 17 d. parūpino miesteliui Magdeburgo teises, Bartuvos dešiniajame krante ėmė kurtis naujoji miesto dalis - naujamiestis globėjo garbei buvo pavadintas Johanesburgu, bet vardas miestui neprigijo, liko senasis Skuodo pavadinimas.
Po Jono sūnaus Jono Karolio mirties 1621 m. vedybų keliu Skuodo dvaras kaip dukros Onos Scholastikos kraitis 1625 m. atiteko Sapiegoms, kurie jį valdė iki 1831 m., kai jį už dalyvavimą sukilime nusavino Rusijos caras. Rusai dvaro pastatus pritaikė kareivinėms.
Skuodo klebono, dekano Pranciškaus Žadeikio ir kelių ūkininkų dėka buvusiame Sapiegų dvare 1918 m. lapkričio 7 d. įsteigta Skuodo gimnazija, kuri čia veikė iki Antrojo pasaulinio karo.