google/wiki40b huggingface dataset:
Enteogenas

Enteogenai (iš senovės graikų kalbos: ἔνθεος (entheos) + γενέσθαι (genesthai) – „gimdantis dievą viduje“) yra psichoaktyvios medžiagos, naudojamos religiniame, šamaniniame arba dvasiniame kontekste. Istoriškai enteogenai buvo naudojami kaip pagalbinė priemonė psichoterapijai bei siekiant iššaukti religinius patyrimus. Terminas pradėtas vartoti nuo XX amžiaus 8-ojo dešimtmečio tarp antropologų ir etnobotanikų, siekiant apibrėžti kontekstinį skirtumą nuo tų pačių psichoaktyvių medžiagų vartojimo rekreaciniais tikslais.
Enteogenus naudojusių ar naudojančių kultūrų geografija apima visus žemynus ir fenomenas egzistuoja mažiausiai nuo 2000 metų pr. m. e. Tarp labiau žinomų ritualizuoto enteogenų naudojimų pavyzdžių galima paminėti Somos kultą Indijoje vediniu periodu, Eleusino misterijas Senovės Graikijoje, paprastųjų musmirių naudojimą šamaninėse apeigose Sibire, ajahuaską Amazonėje, sanpedro Andų kalnuose, bei psilocibininius grybus bei pejotlį Centrinėje Amerikoje. 
Organinė chemija suteikė galimybes atsirasti ištisai naujai grupei psichoaktyvių medžiagų su enteogeninėmis savybėmis, tarp kurių patenka susintetinti tradicinių enteogenų aktyvieji agentai DMT, psilocibinas, ibogainas, meskalinas bei sintetiniai ar pusiau sintetiniai junginiai tokie kaip LSD ir MDMA.
Krasnapolis

Istorija

Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. 1781 m. įkurta Krasnapolio Viešpaties Atsimainymo parapija. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. Iki II pasaulinio karo kaime veikė Krasnapolio žydų kapinės. 1975-1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.
Pasaulio šaudymo iš lanko čempionatas

Pasaulio šaudymo iš lanko čempionatas – kas dvejus metus Pasaulio šaudymo iš lanko federacijos organizuojamas geriausių pasaulio šaudymo iš lanko sportininkų varžybos. Pirmasis pasaulio čempionatas įvyko 1931 m. Lenkijoje.
Vakarų Agderis

Geografija

Šiaurinė apskrities dalis kalnuota, pietuose skalaujama Skagerako ir Šiaurės jūros. Pakrantė išraižyta nedidelių fjordų, o žemyninė dalis – slėnių. Telkšo nemaži Roskrepfjordo, Lundevatno, Storvatneto ežerai. Vakarų Agderyje yra toliausiai į pietus šalies vieta Lindesnesas (dar toliau pietuose yra nedidelis Piuseno šcheras).
Vytautas Umbrasas

Biografija

Vytautas Umbrasas baigė istorijas studijas Vilniaus universiteto Istorijos fakultete. 1983–1990 m. Lietuvos liaudies buities muziejus mokslinis bendradarbis, direktoriaus pavaduotojas mokslo reikalams, 1991 – 1997 m. Seimo Apsaugos skyriaus informacijos tarnybos darbuotojas, Seimo nario padėjėjas, Lietuvos krikščionių demokratų frakcijos Seime referentas, Lietuvos krikščionių demokratų partijos organizacinio skyriaus vadovas; 1997–2004 m. Krašto apsaugos ministro patarėjas; 2005-2006 m. Atlanto sutarties Lietuvos bendrijos pirmininkas. 2004 – 2008 m. LR Prezidento patarėjas, atstovas Seime ir Vyriausybėje. Nuo 2008 m. LR Krašto apsaugos viceministras.
Wilhelm Hauff

Vilhelmas Haufas (vok. Wilhelm Hauff; 1802 m. lapkričio 29 d. Štutgarte, Vokietija – 1827 m. lapkričio 18 d.) – vokiečių rašytojas, mokytojas.
Mokėsi Tiubingeno universitete. Dirbo repetitoriumi, mokytoju, o nuo 1827 m. redagavo laikraštį „Morgenblatt“.
1926 m. išleistas V. Haufo pasakų almanachas iš karto buvo pastebėtas ir įvertintas. Tais pačiais metais buvo išleistas ir istorinis romanas „Lichtenšteinas “– vienas geriausių vokiečių istorinių romanų.
1827 m. išleidžiamas jo Mitteilungen aus Memoiren des Satans bei Phantasien im Bremer Rathskeller.
Galėjo tapti vienu žymiausių Vokietijos beletristų ir poetų (kai kurios jo lyrinės pjesės tapo liaudies dainomis). Deja, V. Haufas mirė nesulaukęs 25-erių.
Jį vadino Hofmano pasekėju ir mokiniu. Ir jeigu mokytojas pranoko V. Haufą fantazijos giluma, tai mokinys toli lenkė Hofmaną formos išbaigtumu, vaizdinių aiškumu, kalbos grožiu. V. Haufo pasakos pilnos humoro, beje, tinkančio ir suprantamo ir vaikams, ir suaugusiems. Jo istorijos kupinos gyvenimiškų ir psichologinių tiesų.
Jonas Kaupys

Jonas Kaupys (1941 m. balandžio 23 d. Medsėdžiai, Ylakių valsčius – 2000 m. birželio 27 d. Vilnius) – Lietuvos restauratorius.
Gatelių piliakalnis

Piliakalnis

Piliakalnis įrengtas atskiroje kalvoje, Ilgės upelio dešiniajame krante, 330 m į pietvakarius nuo pietvakarinio Šiekštelio ežero kranto. Aikštelė keturkampė, pailga rytų – vakarų kryptimi, 25x17 m dydžio. Jos rytiniame krašte iškastas 5 m pločio, 1 m gylio griovys. Rytiniame šlaite, 2 m žemiau aikštelės yra 33x18 m dydžio terasa. Šlaitai statūs, 10 m aukščio, rytinis šlaitas nuolaidus.
Piliakalnis labai apardytas arimų, apaugęs pušimis.

Aplinkiniai piliakalniai

Garnių piliakalniai 5 kmZokorių piliakalnis 10 kmŪžėniškių piliakalnis 4 kmKubilių piliakalnis 7 kmSalako piliakalnis 11 kmAntilgės piliakalnis 5 kmBrinkliškių piliakalnis 3 kmTolimėnų piliakalnis 7,5 km
Pastaba:
Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną
Garis

Istorija

Garis pradėjo kurtis 1906 m. (tada buvo „Gary Land Company“ bendrovės gyvenvietė). Pavadintas verslininko Elberto Henrio Gario (Elbert Henry Gary) garbei. Miesto teisės suteiktos 1909 m. XX a. 3–4 dešimtmečiais buvo sparčiai augantis plieno pramonės centras. Tuo tarpu XX a. antroje pusėje dėl mažėjančios plieno paklausos Garis patyrė ekonominį nuosmukį.

Lietuviai

XX a. pr. sparčiai plėtojantis pramonei Garyje pradėjo kurtis lietuviai. Dauguma lietuvių (~1500) atsikėlė 1908–1918 m. iš Čikagos, Pitsburgo, taip pat Ilinojaus ir Vakarų Virdžinijos anglies kasyklų (~10 % atvyko iš Lietuvos). 1916 m. mieste įsteigta lietuvių Šv. Kazimiero parapija. 1918 m. įrengta laikina, o 1927 m. pastatyta nauja bažnyčia. Nuo 1928 m. veikė lietuviška pradinė mokykla (vadovavo lietuvės seserys kazimierietės). XX a. 1-oje pusėje veikė liet. vyrų Mokslo brolių draugystė, moterų draugija „Šviesi žvaigždė“, „Darbininkų draugystė“ (vėliau – Lietuvių politikos ir pašalpos klubas), Lietuvių tremtinių draugija, Šv. Mykolo draugija. XX a. 6 dešimtmetyje dar veikė Amerikos lietuvių taryba, Bendrasis Amerikos lietuvių fondas, Čikagos lietuvių kultūros ir kitų draugijų skyriai, Susivienijimo lietuvių Amerikoje, Lietuvių Romos katalikų sandaros kuopos, kitos organizacijos.
King Edvard Pointas

Istorija

1901–1904 m. vietovę tyrinėjo švedų keliautojas Otas Nordenšeldas. 1906 m. kyšulys pavadintas Anglijos karaliaus Eduardo VII vardu. 1909 m. vieta paskelbta britų administracijos centru, 1925 m. įsteigta jūrinė laboratorija. Iki 1982 m. veikė britų antarktinių tyrimų bazė. Per Folklandų karą (1982 m.) stotį užėmė argentiniečiai, bet britai netrukus ją atkovojo. 2001 m. atkurta antarktinių tyrimų bazė.
Ščebra

Istorija

Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų tauta – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. 1975-1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.

Pavadinimo kilmė

Tikėtina, kad kaimo pavadinimas kilo nuo šalia tekančios upės – Ščeberka. Švedų mokslininkas, Suvalkijos vandenvardžių ir vietovardžių tyrinėtojas Knut Olof Falk teigia, jog upelio dugnas yra nepaprastai akmenuotas, neretai primenantis akmenimis grįstą gatvę. Pasinaudodamas senesniu šio pavadinimo variantu Stebra (1547 m.) nustatė ryšį su jotvingišku žodžiu stabis (akmuo). Taigi Szczeberka (Ščeberka) yra lietuviško pavadinimo Akmena atitikmuo.
Steponava (Kėdainiai)

Istorija

XX a. pr. buvo palivarkas Pagirių valsčiuje.
Jonas Pravilonis

Biografija

1966–1978 m. mokėsi Rozalimo vidurinėje mokykloje, 1978–1979 m. Radviliškio profesinėje technikos mokykloje PTM–17, 1982–1987 m. studijavo Vilniaus pedagoginiame institute, mokytojas, 2004 m. baigė Kauno Vytauto Didžiojo universitetą, edukologijos magistras.
1982–1987 m. Radviliškio PTM mokytojas, 1987–1989 m. vyr. meistras, nuo 1989 m. Lietuvos reabilitacinio profesinio rengimo centro direktorius.
Nuo 1995 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Radviliškio rajono skyriaus narys.
1997–2000 m., 2000–2003 m., 2003–2007 m., 2007–2011 m. ir nuo 2011 m. Radviliškio rajono savivaldybės tarybos narys.  Nuo 2000 m. Kultūros, švietimo ir sporto komiteto pirmininkas.
Šiaulių apskrities Profesinio mokymo tarybos narys. Lietuvos inovativių profesinio mokymo įstaigų asociacijos narys.
Sutuoktinė Nijolė, vaikai Ineta, Tautvydas.
Earl Wilbur Sutherland, Jr.

Karjera

Sutherlandas gavo chemijos bakalauro laipsnį 1937 m. Vašburno universitete ir medicinos laipsnį 1942 m. Vašingtono universiteto Medicinos mokykloje. Antrojo pasaulinio karo metu dirbo gydytoju, vėliau sugrįžo į Vašingtono universitetą, kur dirbo Nobelio premijos laureato Carl Ferdinand Cori farmakologijos laboratorijoje. 1953 m. tapo farmakologijos fakulteto vadovu Case Western Reserve universitete, kur atrado cAMP svarbą tarpininkaujant tarp kai kurių hormonų. 1963 m., norėdamas sumažinti savo pareigas, perėjo į Vanderbilto universiteto Medicinos mokyklą, kur dirbo fiziologijos profesoriumi iki 1973 m. Iki pat mirties 1974 m., Sutherlandas buvo biochemijos profesorius Majamio universiteto Medicinos mokykloje.
Vidmantas Jonas Jokūbaitis

Vidmantas Jonas Jokūbaitis (g. 1938 m. liepos 4 d. Joniškėlyje) – Lietuvos statybos inžinierius, technologijos mokslų daktaras.

Biografija

1960 m. baigė Kauno politechnikos institutą. 1967 m. apgynė disertaciją „Dėsningų ir atsitiktinių plyšių įtaka armuotų betoninių sijų deformacijoms, veikiant trumpalaikei apkrova“i, technikos mokslų kandidatas.
1960–1970 m. Kauno politechnikos instituto dėstytojas, nuo 1969 m. docentas. Nuo 1970 m. Vilniaus inžinerinio statybos instituto (nuo 1991 m. Vilniaus Gedimino technikos universitetas) dėstytojas. 1972–1973 m. stažavo Veimaro architektūros ir statybos aukštojoje mokykloje.

Mokslinė veikla

Svarbiausia mokslinės veiklos sritis – gelžbetonio irimo mechanika. 1986 m., su kitais, išradimo autorius.
Pakrantės regionas

Geografija

Didesnę dalį teritorijos užima pelkėta pakrantės žemuma, rytuose paviršius kyla į Pietų Kamerūno plokščiakalnį. Pakrantė išraižyta estuarijų, iš kurių didžiausia – Vurio estuarija. Svarbiausios upės – Sanaga ir Vuris.

Gyventojai

Vyraujančios tautos: dualai, mungai, basai ir kt. Gyventojų dauguma yra krikščionys (daugiausia katalikai ir presbiterionai), kaimiškose vietovėse paplitęs sinkretizmas ir vietiniai tikėjimai.
Kopalis

Kopalis – natūrali derva, išgaunama iš kopalio (Copaifera) genčiai priklausančių augalų sakų. Kopaliu taip pat vadinama tvirta, skaidri, primenanti gintarą derva, susidariusi iš jau suakmenėjusių sakų.
Kopalis plačiai vartotas ir tebevartojamas Mezoamerikos indėnų ritualuose kaip smilkalai. Pavadinimas nahuatlių kalba copalli reiškia smilkalus. Majai kopalį vadina pom. Labiau vertinamas yra šviežias, baltos spalvos, minkštas kopalis. Suakmenėjęs, geltonas kopalis yra pigesnis.
Pietų Amerikoje, Afrikoje gaminami panašūs smilkalai iš kopalmedžio (Hymenaea) sakų.
Wicca

Wicca (lietuviškai Vikka) – neopagoniškas maginis tikėjimas, orientuotas į gamtos jėgas, pagrįstas žmogaus ir Visatos harmoningu santykiu. Jis remiasi spėjama senovės druidų ir galų magija, o per ją – Didžiosios Motinos/Deivės tikėjimu. Vėliau šis tikėjimas pasipildė kitų tautų magijos patirtimi, o vėliau ir iš kitų žemynų (pvz., Amerikos) atėjusiais papročiais. Pats pavadinimas „wicca“ atsirado per ilgus amžius, egzistuojant raganavimui bei susipinant kultūroms ir papročiams.
Esama įvairių žodžio wicca interpretacijų – senąja anglosaksų kalba wicca ir wicce vadindavo žmones, turinčius magiškų gebėjimų. Nuo šių žodžių ir atsirado dabartinis pavadinimas wicca. Wych saksų kalboje ir wicce senąja anglų kalba reiškia „suktis, išsilenkti, formuotis“.
Apibendrintai wicca – tai raganavimas, pagal wicca šalininkus – darbas su gamtos jėgomis ir gebėjimas harmoningai gyventi su aplinka. Harmonija, konflikto su pačiu savimi ir su aplinka nebuvimas yra kertinis wicca akmuo. Viena svarbiausių šio tikėjimo vertybių – asmens laisvė. Wicca – tai tikėjimas ir pasaulėžiūra, pripažįstanti gamtos ir žmogaus vienovę. Kaip ir kiekviena tradicija – wicca turi savo specifiką, ritualus ir filosofiją. Tačiau tradicijos yra kintantis dalykas, jos maišosi, susikerta, susiskaldo ir prisitaiko prie laikmečio. Nesikeičia tik pats pagrindas, wicca suformuotos vertybės, wicca įstatymai bei Didžiojo Dievo ir Didžiosios Deivės nurodymai.
Wicca tikėjimas neturi griežtų dogmų, neverčia jos narių elgtis vienaip, ar kitaip, ar atlikti vienus ar kitus ritualus, bet pagrįstas asmens pasirinkimo laisve. Anksčiau vienintelis būdas tapti wicca nariu buvo bendravimas su jau esamu nariu ar wicca grupe, dar vadinama kovenu (angl. coven). Tampant nauju nariu ir įstojant į wicca tikėjimo ratą buvo rengiamos iniciacijos apeigos. Tačiau dabartiniais laikais tam neteikiama tokia svarba, wicca nariu tapti paprasčiau, teigiama, kad esmė yra ne ritualuose ar kitų asmenų požiūryje į asmenį, tačiau į žmogaus apsisprendimo laisvę. Žmogus, gyvendamas pagal wicca įstatymus bei švenčiantis pagrindines tikėjimo šventes (šabašus) gali pats save inicijuoti ir laikyti wicca’nu.
Francas Brenderis

Biografija

1914–1919 m. studijavo Bazelio ir Fribūro universitetuose; mokytojai Maksas Nydermanas ir Jakobas Vakernagelis. Nuo 1924 m. Lietuvos universitete (nuo 1930 m. Vytauto Didžiojo universitetas) dėstė lotynų kalbą ir literatūrą; profesorius.

Mokslinė veikla

Su M. Nydermanu ir A. Senu pradėjo leisti „Lietuvių rašomosios kalbos žodyną“ (Wörterbuch der litauischen Schriftsprache, 5 t. 1932–1968 m.). Kartu parengė 1 ir dalį 2 tomo, darbus sutrukdė jų abiejų mirtis. Paskelbė darbų apie lietuvių eilėdarą (Zur Metrik der litauischen Hexameter von 1589, 1933 m.), lotynų kalbos ir lituanistikos klausimais („Kai kurios formalinės semasiologinės lotynų kalbos veiksmažodžių grupės lietuvių kalbos šviesoje“ d. 1 1937 m., „Formalinis ir semasiologinis lotynų kalbos veiksmažodžių gyvavimas“ d. 2 1938 m.).
Volvo XC90

Pirma karta

2002 m. „Volvo“ pristatė pirmos kartos „XC90“, tuo metu vienintelį visureigį kompanijos pasiūloje. Šis XC90 turėjo aukščiausius saugumo įvertinimus.  XC90 yra gaminamas Geteborge, Švedijoje bei Čarlstone, JAV.

Antra karta

Antros kartos Volvo XC90 buvo pradėtas gaminti 2016 m., po Volvo 11 milijardų JAV dolerių investicijų į tyrimus, testus ir įrangą. Modelis sulaukė ypač gerų vertinimų tarp auto testuotojų – laimėjo virš 60 apdovanojimų „metų automobilio“, „metų visureigio“ bei „geriausio prabangaus automobilio“ kategorijose.  Antros kartos XC90 pelnė geriausią visų laikų saugumo įvertinimą pasaulyje.
Vladimiras Kaganovas

Biografija

1970 m. baigė mokyklą Klaipėdoje ir buvo pakviestas tarnauti į armiją. 1974 m. baigė Kačinsko karinės aviacijos mokyklą ir pradėjo dirbti instruktoriumi. 1983 m. baigė studijas skrydžių valdymo centre Achtubinske. 1999 m. apdovanotas Rusijos Federacijos didvyrio ordinu.
Balstogės Šv. Vincento Gailestingųjų Seserų vienuolynas

Balstogės Šv. Vincento Gailestingųjų Seserų vienuolynas (lenk. Klasztor Sióstr Miłosierdzia św. Wincentego w Białymstoku) – moterų katalikių vienuolynas Balstogės mieste. Vėlyvojo baroko architektūros stiliaus vienuolynas pastatytas 1769 metais, jo statybas finanansavo Abiejų Tautų respublikos etmonas Janas Klemensas Branickis. Per II pasaulinį karą vienuolynas sudegė, 1944–1949 m. atstatytas pagal architekto Stanisław Bukowski projektą.
Vladislovas Stipulkovskis

Vladislovas Stipulkovskis (1866 m. balandžio 24 d. Vilniuje – 1927 m. rugpjūčio 2 d. Varšuvoje) – inžinierius architektas.
Kasta

Kasta (portug. casta, iš lot. castus – šventas) – endogaminė, uždara grupė žmonių, kurie yra susiję kilme, papročiais, tam tikru tradiciniu verslu. Pasiskirstymo kastomis būta daugelyje senovės ir viduramžių valstybių (žyniai senovės Egipte ir Persijoje, samurajai Japonijoje), tačiau tik Indijoje šis pasiskirstymas tapo visuotine socialine sistema. 
Kastos ėmė formuotis senovės Indijos luomuose varnose; jų atsiradimas susijęs su visuomeniniu darbo pasidalijimu, etniniais skirtumais. Viduramžiais susidarė sudėtinga kastų hierarchija, pakeitusi visuomenės skirstymąsi į varnas. Šios hierarchijos viršūnėje buvo kastos, kurių atstovai kildino save iš privilegijuotų brahmanų ir kšatrijų varnų. Iš šių kastų formavosi feodalų klasė. Privilegijuotos buvo pirklių, prekybininkų kastos. Žemesnio rango, bet pilnateisėms kastoms priskiriama – žemės nuomininkai, kai kurių specialybių amatininkai (kalviai, audėjai, puodžiai). Hierarchijos apačios – žemiausių paniekintųjų kastų (neliečiamųjų) grupės. Kastas valdė taryba, vadinama pančajatu. 
Tradicinių kastų papročių nepaisymas ir nesilaikymas (ypač valgymas ir santuoka su kitos kastos nariais, bendravimas su neliečiamaisiais) buvo laikomas dideliu nusikaltimu, griaunančiu esamą socialinę santvarką ir hinduistų religinę sistemą. Iš kastos pašalintas žmogus likdavo beteisis ir susilaukdavo visuotinės paniekos. Tradicinius genetinius kastų narių ryšius, susijusius su profesija ir gyvenamąja vieta, pažeidė pradėjęs vystytis kapitalizmas. Endogamijos ir paveldėjimo ryšiai liko tvirčiausi. 
Siekdami skaldyti nacionalinio išsivadavimo judėjimą, britų kolonizatoriai toleravo kastų sistemą. 1950 m. Indijos konstitucijoje skelbiama kastų lygybė, 1955 m. kastų diskriminacija uždrausta įstatymu, tačiau senovės atgyvenos, ypač kaime, dar labai gajos.
Algirdas Vilkelis

Algirdas Juozas Vilkelis (lenk. Olgierd Józef Wilkialis, g. 1972 m. kovo 20 d. Seinuose) – Lenkijos lietuvių visuomenės veikėjas.

Biografija

Mokėsi Punsko licėjuje, buvo išrinktas Lenkijos lietuvių jaunimo sąjungos valdybos nariu. Studijavo Kauno Vytauto Didžiojo univeritete, kurį 1996 m. baigė verslo ir vadybos magistro laipsniu. Nuo 2002 m. perėmė Vyskupo A. Baranausko fondo valdybos pirmininko ir direktoriaus pareigas. Fondas rūpinosi lietuviškos „Žiburio“ gimnazijos statyba Seinuose, „Lietuvių namų“ veikla ir išlaikymu, globoja skaitlingus lietuviškus saviveiklininkų kolektyvus šiame mieste, jam pavaldus Seinų Kultūros, švietimo ir informacijos centras. Aktyviai dalyvavo saviveikloje: dainavo chore „Seinijos aidai“, grojo kaimo kapeloje „Sainai“.

Įvertinimas

Ordino „Už nuopelnus Lietuvai“ medalis
Česlovas Jociunskas

Biografija

Alytaus apskrities kaimo reikalų departamento Lazdijų raj. žemės ūkio skyriaus vedėjas.
1993 m. Tėvynės sąjungos narys. 1995–1997 m. Alytaus rajono savivaldybės tarybos narys.
Andrius Krivas

Biografija

1992 m. baigė studijas Maskvos valstybiniame tarptautinių santykių institute (МГИМО). 1993 m. pradėjo darbą LR krašto apsaugos ministerijoje – buvo Tarptautinių ryšių departamento vyriausiasis specialistas, 1994–1997 m. – skyriaus viršininkas, 1997–2001 m. – departamento direktorius.
2001–2003 m. dirbo patarėju URM Saugumo politikos departamento Integracijos į NATO skyriuje, vėliau – patarėju Lietuvos ambasadoje JAV.
2007–2008 m. buvo URM Saugumo politikos departamento NATO skyriaus vedėjas, vėliau deleguotas dirbti į KAM – čia buvo Tarptautinių ryšių ir operacijų departamento direktorius, 2008–2009 m. – ministerijos sekretorius, vėliau – ministerijos vyriausias patarėjas.
2010–2013 m. buvo Lietuvos nuolatinės atstovybės prie Europos saugumo ir bendradarbiavimo organizacijos (ESBO) ministras patarėjas, 2013–2016 m. – URM viceministras.
Nuo 2016 m. rugpjūčio 1 d. – Lietuvos Respublikos nuolatinis atstovas prie Jungtinių Tautų biuro ir kitų tarptautinių organizacijų Ženevoje.
San Paulo universitetas

Istorija

Universitetas buvo įkurtas 1934 m., pergrupuojant jau buvusias San Paulo valstijos aukštąsias mokyklas, tokias kaip Faculdade de Direito de Largo de San Francisco (Teisės fakultetas), Escola Politécnica (Inžinerinė mokykla) ir Escola Superior de Agricultura Luiz de Queiroz (Žemės ūkio kolegija). Universitetui kuriantis, įsteigti nauji fakultetai ir padaliniai, studentų skaičius išaugo iki 90 tūkst. 
Šiuo metu San Paulo universitetui priklauso 11 universitetinių miestelių, iš kurių keturi yra San Paulo mieste. Likę miesteliai įsikūrę Bauru, Lorenoje, Pirasikaboje, Pirasunungoje, Ribeiran Prete ir du San Karlose.
Batekės plynaukštė

Batekės plynaukštė (pranc. Batéké plateaux) – plynaukštė pietryčių Gabone, taip pat Kongo Respublikos pakraštyje. Vyraujantis aukštis 550–830 m. Batekės plynaukštėje senovėje vyko vulkaniniai procesai. Yra gausūs mangano rūdos telkiniai.
Plynaukštėje prasideda Ogovės, Niario upės ir jų intakai.
Anakonda (filmas)

Kritika

Filmas kritikuojamas dėl klaidingų faktų apie anakondas skleidimo. Šios gyvatės nors didelės, bet lėtos (ypač sausumoje), prarijusios auką ilgai nemedžioja. Filme jos pateikiamos kaip milžiniškos (40 m), labai greitos ir užkietėjusios žudikės, rijančios vieną auką po kitos.

Siužetas

Terri Flores vadovaujama ekspedicija laivu leidžiasi į Amazonės džiungles kurti dokumentinio filmo apie dingusią indėnų širišamų gentį. Per audrą į jų laivą prašydamas pagalbos patenka Polas Saronė – brakonierius, medžiojantis gyvates. Jam patekus į laivą, čia įsivyrauja įtampa. Vieną po kito nelaimės ištinka ekspedicijos dalyvius. Galiausiai Saronė užvaldo laivą ir plaukia tik jam žinomais keliais gaudyti milžiniškos anakondos. Like gyvi Terri, Danny ir Styvenas kovoja ne tik prieš Saronę, bet ir prieš milžinišką gyvatę – žmogėdrą.
Vietnamo vyrų futbolo rinktinė

Istorija

Maždaug nuo 1950 m. iki 1975 m. Vietnamą atstovavo dvi rinktinės – Šiaurės Vietnamo ir Pietų Vietnamo (šalis buvo politiškai suskaldyta). Oficialiuose tarptautiniuose turnyruose dalyvavo tik Pietų Vietnamo vyrų futbolo rinktinė.
Šv. vyskupo ir kankinio Stanislovo bazilika Liubline

Šventojo vyskupo ir kankinio Stanislovo bazilika, lenk. Bazylika pw. św. Stanisława Biskupa Męczennika – kartu su dominikonų vienuolynų tai viena seniausių Romos katalikų šventovių pietryčių Lenkijos Liublino mieste. Vadinama ir Šventojo Kryžiaus Relikvijos bazilika arba Dominikonų bažnyčia.

Architektūra

Vėlyvojo renesanso stiliaus fasadas papuoštas iškiliu frontonu su dvigubais piliastrais. Pagrindinis portalas kiek nukrypęs į šiaurę nuo centrinės bažnyčios ašies, nes XVIII a. priešais šventovę stovėjo miestiečių gyvenamieji namai. Pastatas plane – tai trijų navų bazilika su vienuolika koplyčių. Labiausiai žinomos didikų Firlėjų ir Osolinskių renesansinės koplyčios ir barokinė Šv.Kryžiaus arba Tiškevičių. Pastarosios koplyčios įrengimą  su „Paskutinio teismo“ paveikslu 1645–1658 m. fundavo Ukmergės seniūnas Jonušas Tiškevičius Logoiskis, geriau žinomas kaip Kijevo vaivada. Interjeras išlaikytas gotikiniame stiliuje. Dauguma altorių įrengti XVIII amžiuje.

Istorija

Vienuoliai dominikonai į Liubliną atvyko iš Krokuvos dar XIII a., 1253 m. buvo įkurtas vienuolynas. 1342 m. Lenkijos karalius Kazimieras III Didysis pastatė dominikonams skirtą gotikinę bažnyčią. Iki XVI a. pr. tai buvo dvinavis pastatas su ištęsta presbiterija, vėliau pristatyta dar viena šoninė nava. Dabartinę išvaizdą šventovė įgavo XVI a. pabaigoje, po katastrofinių padarinių sukėlusio 1575 m. miesto gaisro. 1420 m. į bažnyčią iš Kijevo buvo perkelta Šventojo kryžiaus dalis, o 1991 m. ši relikvija kartu su relikvijoriumi buvo pavogta. 
1967 m. birželio 21 d. popiežius Paulius VI šventovei suteikė mažosios bazilikos titulą.

Vienuolynas

Iš pietų pusės prie Bazilikos šliejasi dominikonų vienuolyno komplekas su dviem gardinio tipo apželdintais kiemais. Vienuolyno rytinėje dalyje
išlikusi XIV a. įrengta salė, vienuoliams tarnavusi kaip refektoriumas. XVI–XVIII a. salės erdvė buvo kiek išplėsta. Šioje patalpoje, su viduryje stovinčiu pilioriumi, 1569 m. liepos 1 d. LDK ir Lenkijos karalystės bajorai pasirašė Liublino uniją.  
XIX a. vienuolynas išgyveno dramatišką laikotarpį: 1864 m. Rusijos caro valdininkai jį uždarė, vienuolius dominikonus išvarė ir pastate įrengė kareivines. Tik 1938 m. Ordinas atgavo savo buvusias patalpas ir tai ne visas. Lenkijos Liaudies Respublikos laikais vienuolyno dalį užėmė miesto Lėlių teatras, tebeveikiantis iki šiol. XXI a. vienuolyno kompleksui suteiktas Europos paveldo ženklas.
Kiljota

Istorija

Kiljotos apylinkės buvo nuo seno apgyvendintos indėnų. Vėliau įėjo į inkų žemės Koljasujaus sudėtį. 1536 m. Kiljotos slėnį pasiekė Diegas de Almagras. Nuo 1540 m. prasidėjo teritorijos kolonizacija. Kiljotos miestas oficialiai įkurtas 1717 m.