google/wiki40b huggingface dataset:
Romos katalikų bažnyčios Palestrinos suburbinė diecezija

Romos katalikų bažnyčios Palestrinos suburbinė diecezija (it. sede suburbicaria di Palestrina; lot. Dioecesis Praenestina) – Romos katalikų bažnyčios suburbinė diecezija, kurios centras yra Palestrinos miestas Italijoje.
Dabartinis diecezinis Palestrinos vyskupas yra Domenikas Sigalinis (Domenico Sigalini), kurį 2010 m. lapkričio 3 d. popiežius Benediktas XVI paskyrė ir Italijos Azione Cattolica nel mondo organizacijos generaliniu ekleziastiniu padėjėju.
Dabartinis kardinolas vyskupas yra José Saraiva Martins.

Istorija

XVII a. dabartinės Palestrinos komunos žemės buvo žinomų Italijos kilmingųjų giminių, tokių kaip Barberiniai (Barberini), Kolonos (Colonna) ir d'Estės (d’este), žemės. Daug šių giminių atstovų buvo Palestrinos vyskupais, ypač 1600–1800 m. Popiežius Urbonas VIII, kuris buvo Barberinis, daug savo giminaičių ir šalininkų buvo paskyręs į pareigas Palestrinos diecezijoje,
Sergejus Lazarevas

Biografija

Sergejus Lazarevas gimė 1983 m. balandžio 1 dieną Maskvoje, Viačeslavo ir Valentinos Lazarevų šeimoje. Turi brolį, vardu Pavelas.
Nuo pat vaikystės Sergejus domėjosi muzika, o nuo šešerių metų lankė sportinę gimnastika. 1996 metais jis buvo vaikų talentų konkurso Bravo Bravissimo Italijoje nugalėtojas. Vėliau tapo vaikų grupės „Neposedi“ nariu. 2000 m. su dainininku Vladu Topalovu subūrė duetą „Smash!!“, tačiau 2004 metais vaikinų keliai išsiskyrė.
Netrukus atlikėjas sėkmingai pradėjo solinę karjerą, taip pat vedė įvairius televizijos projektus („Maidans“, „Operos fantomas“, „Šok!“), buvo projektų „Ukrainos balsas“, „Noriu pas Meladzę“, „Nustebink mane“ komisijos narys, vaidino kine. 2008 metais dalyvavo atrankoje į „Euroviziją“, tačiau jo kūrinys „Flyer“ užėmė ketvirtąją vietą.
2015 metais solinės muzikinės veiklos dešimtmečiui išleistas specialus albumas „The Best“, kuriame sudėti jo geriausi tiek rusiški, tiek angliški kūriniai.
Etna

Istorija

Žinios apie Etnos veiklą siekia mitinius laikus, tačiau kaip vulkanas jis gana jaunas: iš jūros iškilo maždaug prieš 2,5 mln. metų, o pirmą kartą išsiveržė apie pusę milijono metų vėliau.
Kaip ir daugelio ugnikalnių, Etnos aukštis keičiasi; dabar jo viršūnė iškilusi apie 3320 m, tačiau prieš šimtmetį buvo 30 m aukštesnė. Viršūnė irgi keičia pavidalą: nuo daugkartinių išsiveržimų vulkanų viršūnės įgriūva ir lieka lėkštės pavidalo įdubos, arba kalderos, o šalia susidaro naujos viršūnės. Prieš dabartinę Etnos viršūnę buvo mažiausiai dvi kitos, o vienoje vulkano pusėje yra milžiniškų proporcijų kaldera – 20 km perimetro skylė stačiais 900 m aukščio šonais.
Manoma, kad Etnos išsiveržimus skatina po kalnu esantis apie 30 km ilgio ir 4 km gylio magmos židinys, kurį nuolat papildo milžiniški kiekiai dujų prisodrintos išsilydžiusios medžiagos, besiveržiančios iš po plutos. Susikaupęs titaniškas slėgis ieško išėjimo pro vulkano šonus bei viršų ir galiausiai prasiveržia į paviršių spjaudydamas ugnį, sieringų garų debesis ir kalno šlaitais liedamas lavos srautus. Aplink viršūnę plyti visiškai gyvybei nepalankus plotas – pilka beformė pelenų ir lavos dykynė su garuojančiais plyšiais. Žiojėjantys kraterio nasrai išmarginti oksidų ir sulfatų, o gelmė, kilnojantis lavos gumului, nuolatos keičia pavidalą.
Didžiuliai Etnos išsiveržimai užregistruoti 475 ir 396 m. pr. m. e., 812 ir 1169 m. e. m. ir XIV amžiuje. 1669 m. Etna įtrūko nuo viršūnės iki papėdės ir, išliejusi milijonus tonų lavos, nuniokojo gretimą Katanijos (Catania) miestą ir jo apylinkes. Prieš šį proveržį ir po jo vykę mažesnieji reguliariai naikina dirbamąją žemę ir užpila kaimus. Kiti didesni XX a. ugnikalnio išsiveržimai įvyko 1949, 1971, 1983, 1992, 2000 ir 2011 m.
Ugnikalnis nenurimo ir 2012 m. – pats pirmasis tų metų išsiveržimas įvyko sausio 5 dieną.
2013 m. Etnos ugnikalnis įtrauktas į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą.
2017 m. kovo 16 d. iš ugnikalnio išsiveržusi magma, jai susilietus su sniegu, sužeidė 10 žmonių, tarp jų ir BBC naujienų kanalo žurnalistų komandą.
Jurijus Mamajevas

Karjera

Rusijoje, Omske gimęs, bet VfB Stuttgart jaunimo sistemoje išugdytas futbolininkas. iš pradžių atstovavo Štutgarto klubo jaunimo komandoms.
Profesionalo karjera klostėsi sekančiai: buvo eilė Rusijos klubų, su Daugpilio „Daugava“ tapo Latvijos čempionu. Dar žaidė Lenkijoje.
2014 m. atvyko į Lietuvą ir FK Trakai nariu. Šiai ekipai atstovavo keturis sezonus. 2014 m. dalyvavo 31 A lygos rungtynėse ir pasižymėjo aštuoniais įvarčiais. 
2015 m. A lygoje sužaidė net 34 susitikimus. pelnė septynis įvarčius. Savotišku rekordu tapo Jurijaus atlikti net 25 rezultatyvūs perdavimai.
2016 m. futbolininką kamavo traumos ir į aikštę A lygoje išbėgo vos devynis kartus. Pelnė vieną įvartį.
2017 m. žaidė vienuolikoje rungtynių. Įvarčių nepelnė.
2018 m. perėjo į FK Kauno Žalgiris. Marškinėlių numeris 79. Sezonui einant į pabaigą dar nebuvo pasižymėjęs įvarčiais ar rezultatyviais perdavimais.
Plaukiojimo pūslė

Plaukiojimo pūslė – daugelio kaulinių žuvų hidrostatinis organas, leidžiantis žuviai valdyti kūno plūduriavimą keičiant joje esančių dujų kiekį. Atvirapūslių žuvų plaukimo pūslė siauru oriniu lataku sujungta su priekine žarna. Pro ją pūslė prisipildo oro. Uždarapūslių žuvų orinis latakas išnykęs. Tokiu atveju plaukimo pūslę oru aprūpina kapiliariai. Plaukimo pūslėje randama deguonies, anglies dioksido ir azoto. Keisdama dujų kiekį pūslėje žuvis įgyja neutralų plūduriavimą (ji nei skęsta, nei išplaukia į paviršių), o tai leidžia bet kuriam vandenyje gyvenančiam organizmui sunaudoti minimalų energijos kiekį.
Bentosinėms, t. y. gyvenančioms dugne rūšims, dujų buvimas pūslėje yra nenaudingas medžiagų apykaitos požiūriu, nes daug energijos būtų sunaudojama vien tik išsilaikymui dugne. Todėl tokių žuvų plaukimo pūslė redukuota arba jos visai nėra. Kai kurių rūšių žuvys plaukimo pūslę naudoja garsui skleisti arba garsui priimti (girdėti).
N-Lex

N-Lex (angl. National + lot. lex) – nacionalinių teisės aktų portalas. Šis internetinis teisės portalas yra standartizuota teisinės informacijos (oficialių nacionalinių aktų) sistema. Ją sudaro oficialios nacionalinės teisinių (teisės aktų) duomenų bazės (23 Europos Sąjungos valstybių narių). N-Lex pateikiama bendroji informacija apie duomenų bazes ir paieškos galimybes kiekvienos valstybės narės teisės aktų duomenų bazėje. Portale yra paieškos N-Lex laukelių aprašymai ir įvairių šalių teisės aktų apibrėžtis.

Istorija

Portalas pradėjo veikti 2006 m. balandžio 28 d. Portalą sukūrė, tvarko, prižiūri ir plėtoja Europos Bendrijų oficialiųjų leidinių biuras, bendradarbiaudamas su Europos Sąjungos valstybėmis narėmis.
Projektas N-Lex (iki maždaug 2010-2011 m.) yra bandomasis. Nacionalinių teisės aktų duomenų bazių prijungimo prie N-Lex technologiją 2007 m. birželio mėn. pirmoji išmėgino Latvija. Prieiga visuomenei prie atnaujinto portalo suteikta 2007 m. lapkričio mėn. Šiuo metu su naująja technologija savo sistemas bando suderinti Ispanija, Danija, Italija ir Suomija, to ateityje sieks ir kitos valstybės narės. Ilgainiui su naująja technologija bus suderintos visų projekte dalyvaujančių valstybių narių sistemos.

Paieška

Paieškos programa susieta su kiekvienos valstybės narės teisės aktų duomenų baze. Paieška (2009 m. buvo) galima 22 oficialiosiomis ES kalbomis pagal standartizuotą paieškos formą. Į portalą palaipsniui bus įtraukiamos visų valstybių narių duomenų bazės (teisės aktų rinkiniai).
Atliekant paiešką pagal reikšminius žodžius, galima naudotis daugiakalbiu tezauru EUROVOC. Prie kiekvieno paieškos laukelio yra paaiškinta, kaip jį užpildyti, pateikiami konkretūs pavyzdžiai. Paieškos galimybes bei rezultatus sąlygoja išimtinai nacionalinės teisės aktų paieškos sistemos.
Kapfenbergas

Istorija

Minimas nuo 1145 metų.
Luiza Hessen-Kassel

Biografija

Luiza gimė vokiečių princo Vilhelmo Hessen-Kaselio ir jo žmonos Luizos Šarlotės Danės šeimoje. Jos motina buvo Danijos karaliaus Frederiko V anūkė.
1842 m. gegužės 26 d. ištekėjo už savo trečios eilės pusbrolio princo Kristijono Šlezvig-Holštein-Zondenburg-Gliuksburgo, Frydriko Vilhelmo, Šlezvig-Holštein-Zondenburg-Gliuksburgo ir princesės Luizos Karolinos Hessen-Kassel.
Antanas Žemaitis

Biografija

1965 m. baigė Troškūnų vidurinę mokyklą. 1975 m. baigė Vilniaus pedagoginį institutą, istorijos ir visuomenės mokslų mokytojas, 1984 m. baigė Kauno kūno kultūros institutą, dėstytojas treneris.
1965–1966 m. dirbo Latavėnų aštuonmetėje mokykloje mokytoju. 1975–1989 m. dirbo Troškūnų vidurinėje mokykloje istorijos ir kūno kultūros mokytoju, buvo pradinio karinio parengimo vadovas, Troškūnų 2-osios kaimo profesinės technikos mokyklos fizinio lavinimo vadovas, Joniškėlio tarybinio ūkio-technikumo fizinio lavinimo vadovas ir kulkinio šaudymo treneris, Anykščių rajono Vykdomojo komiteto Liaudies švietimo skyriaus inspektorius. 1989–1994 m. dirbo Anykščių 3-osios vidurinės mokyklos direktoriumi. 1994–1996 m. buvo laikraščio „Anykšta“ atsakingasis sekretorius, 1996–2003 m. – redakcijos vedėjas. 2003–2005 m. dirbo Anykščių Jono Biliūno gimnazijos direktoriaus pavaduotoju, buvo kūno kultūros mokytojas. 2005–2008 m. Seimo nario Vytauto Galvono padėjėjas. 2008–2010 m. dirbo Anykščių rajono savivaldybės administracijos Juridiniame skyriuje vyriausiuoju specialistu, atsakingu už civilinę ir darbų saugą.
1993 m. Lietuvos krikščionių demokratų partijos, 1999 m. Tėvynės liaudies partijos, 2003 m. Liberalų demokratų partijos narys. 1995–1997 m., 2007–2011 m. ir nuo 2011 m. Anykščių rajono savivaldybės tarybos narys.
Sutuoktinė Dalė, vaikai Dovilė, Darius.
Chuanas Matusas

Chuanas Matusas (Juan Matus), dažniausiai tiesiog Don Chuanas – Karloso Kastanedos knygų pagrindinis herojus. Aprašomas kaip indėnų jakių genties šamanas, gyvenęs XX a. 7 dešimtmetyje kažkur netoli JAV-Meksikos sienos. Dėl don Chuano egzistavimo realumo diskutuojama.
Kastaneda savo kūriniuose aprašo don Chuaną kaip indėnų žynį. Jį jam parodęs kažkoks pažįstamas. Kastaneda norėjęs sužinoti iš Don Chuano apie psichotropinio augalo pejotlio savybes ir jo panaudojimą. Kastanedai indėnas pasirodo esąs keistuolis, tačiau tuo pat metu jį sudomina jo nepaaiškinami gebėjimai. Don Chuanas nepasakoja apie savo praeitį, tik sako jos atsisakęs. Visgi, iš tolesnių pasakojimų sužinoma, kad seniau don Chuanas piktnaudžiavęs alkoholiu, rūkymu, tačiau neminimas dvasinis mokytojas parodęs jam jėgos kelią. Nevedęs, gyvena vienas, skurdžiai, maitinasi dykumoje sumedžiojamais gyvūnais, nors ir senas, pasižymi didele fizine ištverme. Kastaneda tampa don Chuano mokiniu. Indėnas antropologą moko Kario kelio: rasti jėgos vietas, sustabdyti pasaulį, išmokti nedarymo, aiškina apie dvasinės erdvės gyvenimo filosofiją.
Sidros žydų kapinės

Sidros žydų kapinės (lenk. Cmentarz żydowski w Sidrze) – žydų kapinės, įkurtos XIX a. Sidros kaime. Kapinių teritorija 0,8 ha, kurioje išlikę apie 10 antkapių.
Diadema

Gamybos priemonės

Diademas dažniausiai gamindavo iš prabangių medžiagų. Raiščiai būdavo audžiami iš purpurinės lengvos medžiagos, o lankeliai – dažniausiai iš aukso, su brangakmeniu viduryje.

Senovės Graikijoje ir Senovės Romoje

Diademas dažniausiai gamindavo iš medžiagos ir nešiodavo filosofai, kiti garsūs visuomenės veikėjai. Senovės Graikijoje, ypač Atėnuose, diademos iš raudonos medžiagos buvo ypač madingos ir populiarios. Romai nukariavus Graikų polius, diademos reikšmė sumenko. Ją dažniausiai nešiodavo valstiečiai, norėdami sulaikyti nuo plaukų bėgantį prakaitą.

Viduramžiai

Viduramžiais diademos nešiojimas atgaivintas, ypač aristokratijoje. Diademos būdavo gaminamos iš tauriųjų metalų.
Vakarų Europoje diademas pagal tradiciją nešiodavo karališkosios kilmės asmenys, negalėję nešioti karūnos. Diadema laikyta karūnai beveik lygia. Dažnai diademas inkrustuodavo.

Šiandien

Dar viduramžiais susiformavusi diademos nešiojimo tradicija dar gyvuoja karališkosiose šeimose. Per iškilmingus pokylius, priėmimus brangias diademas dažniausiai užsideda princesės.
Amerikos lietuvių prekybos akcinė bendrovė

Istorija

Bendrovę 1919 m. įsteigė J. Romanas, A. F. Kneižis, P. Gudas ir J. E. Karosas. Vienas iš bendrovės tikslų – būti prekybos agentais arba tarpininkais. Ilgą laiką bendrovei pirmininkavo J. Romanas, kurį laiką – Antanas Smetona. 1929 m. pirmininku buvo Daukša. Valdybos nariais buvo inž. Morkūnas, P. Virakas, J. Landsbergis, Silvestras Žukauskas. Direktoriumi dirbo Vytautas Mošinskis.
Be prekybos kitų gamintojų gaminiais, bendrovė savo dirbtuvėse iš dalių, gaunamų iš Anglijos ir Vokietijos surinkinėjo dviračius „Amlit“. 1933 m. „Amlit“ kainas sumažinus 20 % vyriškas dviratis kainavo 240–260 Lt, moteriškas – iki 275 Lt. Dviračiai buvo parduodami su trejų metų garantija, galimas pirkimas išsimokėtinai (įmokos 25 Lt per metus). Buvo reklamuojama, kad perkantieji „Amlit“ remia lietuvišką pramonę.
Bendrovė turėjo skyrius Klaipėdoje, Šiauliuose ir Panevėžyje.

Kaunas

Kaune bendrovė įsteigė „Fordson“ traktorių, „Ford“ ir kitų automobilių gamintojų atstovybes, vertėsi šių transporto priemonių ir jų dalių prekyba. Per metus parduodavo 120–360 vnt. automobilių ir traktorių. Organizavo reguliarius autobusų reisus į Alytų, Marijampolę ir Ukmergę. 3-iojo dešimtmečio pabaigoje dvidešimt Kauno miesto autobusų buvo nupirkti iš „Amlito“.
1925 m. bendrovė pradėjo organizuoti dviejų mėnesių trukmės vairuotojų kursus, kurie buvo rengiami dukart per metus. Iki 1929 m. kursus baigė apie 1000 asmenų iš visos Lietuvos. Taip pat rengti traktorių vairavimo kursai.

Šiauliai

Bendrovei priklausė Šiaulių Bačiūnų elektrinė.
Annie Belle

Biografija

Belle gimė inžinierių šeimoje Paryžiuje. Susidomėjusi aktoryste, ji pradėjo lankyti vaidybos pamokas, o nuo 1974 m. – filmuotis kine. Debiutuojant juostoje „Tout le Monde il en a Deux“ jai dar nebuvo 18, vaidmuo taip pat buvo nedidelis, tačiau mergina padarė režisieriui Jean Rollin įspūdį ir šis pakvietė ją į savo kitą filmą „Levre de Sang“. Po šių juostų ji persikėlė į Italiją, kur netrukus tapo žinoma eksploatacinio kino aktore, ypač po vaidmens erotinėje juostoje „Laura“ bei kontroversiškoje „Juodas aksomas“. Kiti jos žymesni vaidmenys buvo trileryje „Namas parko pakraštyje“ bei režisieriaus Joe D‘Amato filmuose „Absurd“ ir „L‘alcova“.
Dėl asmeninių problemų 1989 m. Anė nustojo filmuotis ir grįžo į gimtinę, kur pradėjo studijuoti psichologiją, o po jų tapo socialine darbuotoja. 1974-89 m. Anė Belė atliko vaidmenis 39 filmuose.
1975-78 m.  ji buvo pora su aktoriumi Al Cliver, su kuriuo kartu vaidino keliuose filmuose.
Tenzorius

Tenzorius yra geometrinis objektas, susidedantis iš sumos komponenčių, kurios yra transformuojamos pagal tiesinius sąryšius. Tenzorių pavyzdžiai yra vektorius, skaliaras, matrica. Elementarūs tenzorinių operacijų pavyzdžiai yra skaliarinė sandauga, vektorinė sandauga ir tiesinis operatorius.

Istorija

Pirmą kartą matematinius objektus, turinčius šiuolaikinės tenzoriaus sąvokos savybes 1758 metais panaudojo Leonardas Oileris, aprašydamas kietojo kūno inercijos momentus sukamajame judėjime. Kietųjų kūnų deformacijų aprašymui skirtas abstrakcijas, turinčias dabartinio deformacijų tenzoriaus prasmę pirmasis įvedė prancūzų matematikas Ogiustenas Lui Koši 1822 metais. Deformacijų tenzorius tuo ypatingas, kad yra matematinis objektas, turintis akivaizdžią fizikinę prasmę.
Žodį tenzorius pirmą kartą 1846 panaudojo Viljamas Rovanas Hamiltonas. Tik tuo metu terminas reiškė visai ką kitą, nei dabartinė jo vartojama prasmė. Šiuolaikinį tenzoriaus apibrėžimą pateikė vokiečių mokslininkas Voldemaras Foichtas 1898 metais. Tenzorinio skaičiavimo metodiką išvystė Gregorio Ricci-Curbasto kartu su savo mokiniu Tullio Levi-Civita 1892 metais išleistame darbe. Tuometinis šios metodikos pavadinimas buvo „absoliutus diferencialinis skaičiavimas“.

Savybės

Tenzorius, nelygus nuliui vienoje koordinačių sistemoje bus nelygus nuliui ir kitoje.
Rudakiai

Aplinkinės gyvenvietės

Pernarava – 5 km 
Blandžiai – 2 km
Vainikoniai – 2 km
Paaluonys – 2 km
Blaivioji Lietuva (žurnalas)

Blaivioji Lietuva – Lietuvos blaivinimo sąjungos žurnalas, leistas 1937–1938 m. Kaune.

Istorija

Ėjo du kartus per mėnesį po 16 p. Pirmasis numeris išėjo 1937 m. gegužės 9 d. Spausdino A. Narkevičiaus spaustuvė Kaune. 1938 m. gegužės 4 d. išėjo paskutinis – 8 (21) „Blaiviosios Lietuvos“ numeris. Vietoj šio leidinio pradėtas leisti žurnalas „Blaivybė ir sveikata“.
Nagrinėjo vis didėjančio girtavimo Lietuvoje priežastis, rašė apie girtavimo žalą sveikatai, šeimos santarai bei jos biudžetui, apie antialkoholinius judėjimus kitose šalyse.
Bendradarbiavo Juozas Bagdonas, G. Grigaliūnas, A. Juška, P. Karalius, V. Kazlauskas, I. Kinderis, Konstantinas Nekvedavičius, J. Tomkus.
Leido ir redagavo P. Giedraitis. 
Nuo 1989 m. eina laikraštis „Blaivioji Lietuva“
Twiggy

Biografija

Twiggy gimė ir augo Londono priemiestyje. 1966 m. pasirašė pirmąjį modelio kontraktą su Nigel Davies. 1967 m. Twiggy išvyko į Niujorką ir pradėjo tarptautinę karjerą. Sulaukė itin didelio populiarumo spaudoje dėl savo mažo svorio. 2005 – 2007 m. teisėjavo realybės šou America's Next Top Model.
Juozas Kreivėnas

Juozas Kreivėnas (1912 m. kovo 3 d. Padovinyje, Marijampolės apskr. – 1987 m. gegužės 24 d. Sisere (Ilinojaus valstija)) – pedagogas, vargonininkas, chorvedys, muzikologas.

Biografija

Iki 1927 mokėsi Marijampolės Rygiškių Jono gimnazijoje, 1932 baigė Marijampolės mokytojų seminariją ir 1942 Vilniaus pedagoginį institutą. 1942–1943 Vilniaus universitete studijavo istoriją. Muzikos mokėsi pas J. Kamaitį Marijampolėje, o vėliau muzikos žinias gilino įvairiuose kursuose.
1931–1933 vargonininkavo Rudaminoje ir Plutiškėse. Atlikęs karinę tarnybą, nuo 1935 mokytojavo Seinų apskrityje, nuo 1939 Vilniaus apskrityje – 1941 – 1944 buvo pradžios mokyklų inspektorius.
Nuo 1929 su pertraukomis vadovavo ir chorams. 1938 dainų šventei Klaipėdoje parengė Rudaminos jaunalietuvių 76 dalyvių mišrųjį chorą. 1944 pasitraukęs į Vokietiją, mokytojavo įvairiose mokyklose, buvo Miuncheno apygardos lietuvių pradžios mokyklų inspektorius, vadovavo lietuvių tremtinių chorui. 1948 rotatoriumi išleido dainų rinkinį pradžios mokykloms, o 1949 I. Vasyliūno liaudies dainų, paskui J. Žilevičiaus ir J. Gaubo dainų rinkinius.
1950 atvyko į JAV ir apsigyveno Sisere. Tuoj įsijungė į Amerikos lietuvių kultūrinį ir muzikinį gyvenimą. Pradėjo vadovauti Šv. Antano parapijos lituanistinių mokyklų – pradžios ir aukštesniosios – moksleivių chorui ir Sisero lietuvių chorui, kurį parengė 1966 3-ajai JAV ir Kanados lietuvių dainų šventei Čikagoje.
Nuo 1951 ėmė dirbti L. Simučio pavaduotoju Aušros Vartų lietuvių parapijoje, o apie 1972 tapo šios parapijos vargonininku ir choro vadovu. Taip pat vadovavo Sisero lietuviškų mokyklų chorams – 1971 4-ajai JAV ir Kanados lietuvių dainų šventei Čikagoje parengė 70 dalyvių mišrųjį chorą.
J. Kreivėnas atliko didelį visuomeninį darbą. Įstojęs į ALRK Vargonininkų sąjungą – jo pasiūlymu vėliau ši organizacija pavadinta Šiaurės Amerikos lietuvių muzikos sąjunga – kurį laiką buvo Centro valdybos pirmininkas, 1983–1987 rinktas žurnalo „Muzikos žinios“ redaktoriumi, nuo 1955 JAV LB Kultūros fondo pirmininkas. Buvo 1956 1-osios JAV ir Kanados lietuvių dainų šventės Čikagoje vykdomojo komiteto generalinis sekretorius ir Dainų šventės leidinio redaktorius, 1957 Lietuvių tautinių šokių šventės vykdomojo komiteto vicepirmininkas ir šventės leidinio redaktorius. Daug prisidėjo prie lietuvių kompozitorių kūrinių natų dauginimo ir platinimo, parašė nemaža muzikinių straipsnių ir recenzijų „Muzikos žiniose“, „Drauge“, „Vienybėje" ir kitur, aprašė kompozitoriaus V.
Jakubėno kūrybinį palikimą, redagavo J. Žilevičiaus parengtą muzikų vardyną, tvarkė J. Žilevičiaus muzikologijos archyvą ir jam perdavė daug įvairios medžiagos. Dalyvavo mokytojų konferencijose, parašė mokymo priemonę „Lietuvių kalbos pratimai“, sudarė ir leido dainynus. Ypač populiarus buvo jo sudarytas ir redaguotas dainynas „Lėk, sakalėli" (1962).

Šaltinis

Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999. Informacijos publikavimui gautas žodinis autoriaus leidimas.
Sveika, Marija

Sveika, Marija (lot. Ave Maria) – viena labiausiai žinomų katalikiškų maldų, sukurta apie 1050 metus.
Pirmąją maldos dalį sudaro angelo pasveikinimas (Luk. 1,28) bei Elžbietos, lankiusios Mariją, sveikinimai (Luk. 1,42). Ši maldos dalis žinoma jau nuo XI amžiaus
Antrąją dalį sudaro nuo XV a. žinomi prašymai, maldavimai.

Tekstas

Tekstas lietuvių kalba:
Sveika, Marija, malonės pilnoji!
Viešpats su Tavimi!
Tu pagirta tarp moterų,
Ir pagirtas Tavo Sūnus Jėzus.
Šventoji Marija, Dievo Motina,
Melsk už mus, nusidėjėlius,
Dabar ir mūsų mirties valandą.
Amen.
Tekstas lotynų kalba:
Ave Maria, gratia plena,
Dominus tecum,
benedicta tu in mulieribus,
et benedictus fructus ventris tui Jesus.
Sancta Maria mater Dei,
ora pro nobis peccatoribus, nunc, et in hora mortis nostrae.
Amen.
Jyrki Katainen

Biografija

Anksti pradėjo dalyvauti politinėje veikloje: 1993 m. tapo Silinjervio savivaldybės tarybos nariu. 1998 m. baigė Tamperės universitetą, stažavosi Suomijos ambasadoje Londone. 1998–2000 m. buvo Europos liaudies partijos jaunimo organizacijos pirmininko pavaduotojas.
Nuo 1999 m. – Eduskuntos (Suomijos parlamento) deputatas. 2001 m. išrinktas Nacionalinės koalicijos partijos pirmininko pavaduotoju, 2004 m. – šios partijos pirmininku. Nuo 2005 m. – Europos liaudies partijos viceprezidentas.
2007–2011 m. buvo vicepremjeras ir finansų ministras Matti Vanhaneno ir Mari Kiviniemi vyriausybėse.
2011 m. birželio 22 d. paskirtas 72-tros Suomijos vyriausybės ministru pirmininku (63-čias šalies ministras pirmininkas). Vyriausybę sudarė šešios partijos. Šalies ministru pirmininku buvo iki 2014 m. birželio 24 d.
Naujų atvejų dažnumas

Naujų atvejų dažnumas (angl. incidence rate) – tai naujų ligos atvejų (ligos, mirties, invalidumo, rizikos veiksnio ir kt.) skaičiaus ir visų rizikos populiacijos narių stebėjimo laikotarpių sumos (stebimųjų metų) santykis. Šis rodiklis parodo, kiek naujų ligos atvejų pasitaiko tam tikroje populiacijoje per tam tikrą laikotarpį (dažniausiai – per metus). Sveikatos statistikoje taip yra skaičiuojami sergamumo ir mirtingumo rodikliai.
Kerkutviečiai

Aplinkinės gyvenvietės

VILKYŠKIAI – 4 km
LUMPĖNAI – 3 km
Stanislovas Filibertas Fleris

Biografija

1874–1878 m. dailės mokėsi Vilniaus piešimo mokykloje, fotografijos – A. V. Štrauso ateljė. 1884 m. Vilniuje su kitais įsteigė fotoateljė, 1892–1915 m. jos savininkas, 1904 m. įkūrė pirmąją cinkografijos įmonę ir 1905 m. pagamino pirmąsias Lietuvoje cinkografines klišes. 1897 m., 1899 m. dalyvavo dailės parodose. Nuo 1908 m. Vilniaus dailės draugijos narys, 1909–1913 m. dalyvavo Vilniaus dailės draugijos parodose.
Duktė Vaclava Fleri.

Kūryba

Tapė aliejumi, akvarele, tempera („Ganykloje“ 1874 m., „Keleivis prie vartų“ 1900 m., „Stiklių gatvė“ 1910 m., „Belmonto peizažas“, „Koridorius Bernardinų bažnyčioje“, „Vilniaus kiemas žiemą“ 1914 m.). Fotografavo Vilniaus gatves ir priemiesčius, turgus, muges („Šv. Kazimiero mugė Lukiškių aikštėje“ 1900–1910 m.), architektūros paminklus, gyventojų tipus. Sukūrė Vilniaus Kalvarijų fotografijų ciklą, iliustravo E. Jelenskos knygą „Vilniaus Kalvarijos“ (Kalwarya pod Wilnem, 1903 m.), portretų (Mikalojus Konstantinas Čiurlionis, 1908 m., „Autoportretas“ 1910–1915 m.). Fotografijas kartais spalvino akvarele. 1900–1910 m. padarė erdvinių fotografijų.
Kūrė vadinamąsias gyvųjų paveikslų inscenizacijas, dekoravo sales. Prisidėjo prie kultūros istorijos darbų: fotografavo Vilniaus archeologijos komisijos Senienų muziejaus eksponatus, sakralinės dailės kūrinius, archeologinius radinius. Fotografijomis iliustravo V. Zahorskio „Vilniaus katedra“ (1904 m., lenkų k.), P. Veberio „Vilnius – užmirštas meno miestas“ (vok. Wilna, eine vergessene Kunststadt 1917 m.), piešiniais – periodinį leidinį „Kartki satyryczno – humorystyczne“ (4 sąs., 1881–1882 m., tada pasirašinėjo slapyvardžiais Filiberti, V. Letuvis, Pycz). Jo fotografijos publikuotos fotoalbumuose.
2001 m. Prospekto galerijoje Vilniuje surengta fotografijų paroda. Jo kūrinių turi Lietuvos dailės muziejus, Lietuvos mokslų akademijos biblioteka, Lietuvos nacionalinis muziejus, Nacionalinis Čiurlionio muziejus, Lenkijos muziejai, jų yra ir privačiose kolekcijose.