google/wiki40b huggingface dataset:
Vytautas Barzdaitis

Biografija

1969 m. baigė Kauno politechnikos institutą, 1989 m. technikos mokslų daktaras.
Nuo 1969 m. Kauno politechnikos instituto (nuo 1990 m. Kauno technologijos universitetas), nuo 1989 m. jo įkurtos Mechatronikos mokslo laboratorijos mokslinis vadovas, 1993–1994 m. Taikomosios mechanikos katedros vedėjas. Nuo 1991 m. profesorius. Nuo 1994 m. Tarptautinės mašinų ir mechanizmų teorijos federacijos Mechanikos komiteto narys.

Mokslinė veikla

Pirmasis Lietuvoje panaudojo grafų teorijos metodus integruotosioms sistemoms automatizuoti ir modeliuoti. 25 išradimų iš mechatroninių ir diagnostikos sistemų autorius.
Daniliškių sentikių cerkvė

Istorija

Daniliškių sentikių bendruomenė yra seniausia Vilniaus krašte, susikūrusi XVIII a. Pradžioje priklausė feodosėjų atšakai, o nuo XIX a. vid. – pomorų. XIX a. Trakų apskrityje buvo nemažiau 47 kaimų, kuriuose gyveno sentikiai. Daniliškių cerkvė minima nuo XIX a. Iki 1825 m. šia cerkve naudojosi ir Vilniaus sentikiai. Per I-ąjį pasaulinį karą cerkvė smarkiai nukentėjo. 1931 m. pastatyta nauja medinė cerkvė su varpine ant betoninio pagrindo. 1937 m. turėjo 194 narius. Tarybiniais metais cerkvė uždaryta, o po 1990 m. atkurta, restauruota. Dėl nedidelio lankytojų skaičiaus dirba retai.
Vizėjus

Istorija

Miestas žinomas nuo romėnų laikų (vadintas Viso). Vėliau sugriautas vizigotų. Dabartinis Vizėjaus miestas įkurtas 1123 m.
Mamadyšas

Istorija

XII a. netoli dabartinio Mamadyšo stovėjo Volgos bulgarų tvirtovė Kirmenė (Kermenčiukas, Ak Kirmenai). Mamadyšas minimas nuo XVII a. (1613 m. pastatyta tvirtovė).
Miesto teisės suteiktos 1781 m.
Irena Ylienė

Irena Ylienė-Mertinaitė (g. 1923 m. rugpjūčio 4 d. Vištytyje) – Lietuvos dainininkė (sopranas).

Biografija

1948 m. baigė Kauno konservatorijos P. Olekos klasę. 1948–1979 m. Lietuvos Operos ir baleto tetro solistė. Sukūrė daugiau kaip 40 vaidmenų. Gastroliavo TSRS.
Pergolė

Pergolė (it. pergola<lot. pergula, 'priebutis, priestatas') – sodo arba parko statinys, pagal paskirtį – pavėsinė su 2 eilėmis lygiagrečiai stovinčių stulpų ar kolonų, laikančių lengvas sijas ar ažūrinę perdangą. Pergolės konstrukcija, tiek jos stogas, tiek tarpatramiai, dažnai būna apželdinti dekoratyviniais ir vijokliniais augalais (vynmedžiais, rožėmis). Pergolė gali būti įrengiama kaip atskiras statinys, bet gali tarnauti ir kaip apsauginė pavėsinė nuo kaitrios saulės atviroje rūmų terasoje ar jungiamoji struktūra tarp paviljonų. 
Pagal konstrukciją pergolės labai įvairios - nuo žalio medžių, krūmų ir vijoklinių augalų „tunelio“ virš tako ar kelio iki paprastos medinių grotelių perdangos ant metalinių atramų. Šiuolaikinėms pavėsinėms įrengti naudojamos lengvai surenkamos metalo, aliuminio, PVC ar medžio dalys. Stogas būna ažūrinis (grotuotas) arba suformuojamas iš skersinių sijų. Jis dažniausiai daromas tiesus, kartais šiek tiek lenktos formos, be to, ant stogo įtvirtintos skersinės sijos šiek tiek išsikiša už jo perimetro.
Apie šio tipo statinius žinota jau senovės Egipte. Europoje jos paplito XVI–XVII a. itališkuosiuose ir prancūziškuosiuose parkuose. Pergolės, kaip tradicinis dvarų parkų architektūros elementas, yra atkuriamos Lietuvos sodybose: Babtyno dvare, Kauno botanikos sode, Renavo dvare ir kt.
Suwaiq Club

Istorija

Klubo ištakos siekia 1972 m.
FC Crotone

Istorija

Klubas įkurtas 1910 m. Žaisdavo žemesniuose divizionuose.
2015–2016 m. klubas užėmė antrą vietą Serie B lygoje ir pirmą kartą istorijoje pateko į Serie A.
2016-2017 m. Serie A pirmenybėse užėmė 17 vietą, kuri garantavo išlikimą elitinėje lygoje.

Namų stadionas

Klubas savo namų rungtynes žaidžia Stadio Ezio Scida stadione.
Veiverių Antano Kučingio meno mokykla

Istorija

Meno mokyklos ištakos – Veiverių mokytojų seminarija ir joje vykdomas muzikinis švietimas bei ugdymas. Veiverių meno mokykla įkurta 1989 m. Steigimo iniciatoriai – Jonas Derbutis (ilgametis mokyklos direktorius) ir Cezaris Pacevičius. 1994 m. Veiverių meno mokykla pavadinta žymaus lietuvių dainininko, operos solisto (boso), Lietuvos kariuomenės karininko, politinio kalinio Antano Kučingio (1899–1983 m.) vardu.
Purvinė

Istorija

TSRS okupacijos metais kaimas priklausė Bubių apylinkės „Naujo kaimo“ kolūkiui.

Aplinkinės gyvenvietės

BUBIAI – 8 km 
 Kurtuvėnai – 10 km
Juškaičiai II – 1 km
ŠIAULIAI – 18 km 
 BUBIAI – 8 km
Bazilionai – 3 km
Pagervinė – 3 km
Slišai – 2 km
Kanapinė – 2 km
Mokesčio mokėtojas

Mokesčio mokėtojas – asmuo, kuriam yra valstybės (savivaldybės) nustatyta prievolė mokėti mokestį. Mokesčių mokėtojai gali būti skirstomi pagal atitinkamus mokesčius. Pvz., mokesčių mokėtojas, privalantis mokėti PVM, yra vadinamas PVM mokėtoju, pelno mokestį – pelno mokesčio mokėtoju ir t. t. Mokesčių mokėtojus (sąrašo pavidalu) gali fiksuoti Mokesčių mokėtojų registras. Mokesčių mokėtojui gali būti, o kai kur privalomai yra suteikiamas Mokesčio mokėtojo kodas (mokesčių mokėtojo identifikacinis numeris).

Lietuva

Mokesčių mokėtoju Lietuvoje pagal LR mokesčių administravimo įstatymą laikomas ir mokestį išskaičiuojantis asmuo, tai yra šio LR MAĮ nuostatos minėtam asmeniui taikomos taip pat kaip ir mokesčių mokėtojui, išskyrus tiesiogiai numatytus specialius atvejus.
Muitų atžvilgiu mokesčių mokėtoju laikomas asmuo, privalantis sumokėti skolą muitinei (skolininkas).
Mokesčių mokėtojas, privalantis sumokėti mokestį, tačiau jo nesumokėjęs – mokesčio skolininkas.
Baltijos laivynas

Baltijos laivyno laivai

1996 m. laivyno pajėgas sudarė 9 povandeniniai laivai, 23 antvandeniniai koviniai laivai (3 kreiseriai, 2 eskadriniai minininkai, 18 fregatų (sargybinių ir priešpovandeniniai laivai)) ir 65 smulkesni pagalbiniai laivai. 2000 m. Baltijos laivyno aviacija turėjo apie 112 orlaivių.

Baltijos laivyno krantų gynyba

Pabaltijo karinės apygardos 11-oji armija buvo perorganizuota į Baltijos laivyno Krantų gynybos pajėgas, kurias sudaro 7-oji gvardijos motošaulių brigada, 18-oji gvardijos motošaulių divizija, jūros pėstininkų brigada, kelios ginklų ir įrangos saugojimo bazės (suredukuotos divizijos). Tokioje bazėje saugoma ginklų, šaudmenų ir transporto atsarga, kurios pakaktų divizijai apginkluoti, bazę aptarnauja ir saugo keli šimtai žmonių.

Bazės

Subirus TSRS Baltijos laivynas prarado laivyno bazes Latvijoje ir Estijoje (Lietuvoje jų nebuvo). Dar anksčiau Baltijos laivynas prarado bazes, turėtas sąjungininkų pagal Varšuvos paktą teritorijoje. Świnoujście mieste (Lenkija) bazavosi laivų brigada, 3-iojo rango sargybinių laivų (сторожевые корабли) divizionas ir karinio laivyno ligoninė, o Riugeno saloje (VDR) – mažųjų priešpovandeninių laivų (korvečių) divizionas. Kaliningrado srities uostai yra vieninteliai neužšąlantys. Šylant klimatui, neužšąlančiu uostu darosi ir Kronštatas.
Lieplaukalės piliakalnis

Piliakalnis

Piliakalnis įrengtas atskiroje kalvoje, kurios pagrindo skersmuo 55-60 m, prie nedidelės pelkės, iš kurios išteka Babrungo intakas Liepupė. Pelkė juosia kalvą iį vakarų, pietų ir rytų. Aikštelė ovali, pailga vakarų – rytų kryptimi, 17x9 m dydžio. Šlaitai vidutinio statumo, 7 m aukščio. Piliakalnis apardytas arimų, aikštelėje kastos duobės. Jis apaugęs smarkiai praretintais lapuočiais.  Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečiu.

Aplinkiniai piliakalniai

Laivių piliakalnis 19 km
Imbarės piliakalnis 18 kmGrigaičių piliakalnis 5,5 km
Surblių piliakalnis 4 kmRotinėnų piliakalnis 18 km
Alsėdžių piliakalnis 16 kmVėlaičių piliakalnis 19 km
Pakutuvėnų piliakalnis 9 kmNugarių piliakalnis 4 km
Stanelių piliakalnis 8 kmNausodžio piliakalnis 5 km
Gandingos piliakalnis 6 kmPlungės piliakalnis 2 km
Lekemės piliakalnis 8 kmPaplienijos piliakalnis 23 km
Balandžio 29

Vardadieniai

Augustinas – Geidutė – Indrė – Kotryna – Rita – Tarmantas
Karolis Jelskis

Biografija

Sūnūs architektai Jonas Jelskis ir Kazimieras Jelskis. Šv. Juozapo brolijos prie Šv. Teresės bažnyčios Vilniuje vėliavininkas. 1778–1782 m. su K. Spampaniu dekoravo Dominyko Pšezdzieckio rūmų Zaslavlyje, T. Moravskos namų Beličiuose, Zavišų šeimos antkapinės koplyčios Kuchčicuose interjerus (visi Minsko srityje). 1783 m. sukūrė K. Spampani antkapinį paminklą Bazilijonų bažnyčioje Caproje prie Nesvyžiaus. 1791–1792 m. pagal L. Gucevičiaus projektą atliko Šv. Elenos, Šv. Kazimiero ir Šv. Stanislovo skulptūras virš Vilniaus katedros frontono, 1950 m. jos sunaikintos, 1997 m. atkurtos, skulptorius Stanislovas Kuzma. 1798 m. sukūrė pagrindinį altorių, jo skulptūras ir reljefą Švč. Trejybės bažnyčioje Troškūnuose (arch. Martynas Knakfusas), šiai bažnyčiai nutapė Švč. Trejybės paveikslą, išdrožė ir paauksavo kitų paveikslų rėmus.
Grėjus

Mirtina ir leistina radiacijos dozė

Žmogaus organizmas yra nuolat veikiamas foninio spinduliavimo, dėl jo gaunama maždaug 0,001 Gy per metus.
Algimantas Mykolas Maminskas

Biografija

1991 m. Švenčionių rajono valstybinės veterinarijos ligoninės veterinarijos gydytojas, nuo 1999 m. pensininkas.
Nuo 1990 m. Lietuvos demokratinės darbo partijos, nuo 2001 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Švenčionių rajono skyriaus narys.
1995–1997 m. Švenčionių rajono savivaldybės tarybos narys (LDDP sąraše).
Nesvyžiaus kolegija

Nesvyžiaus kolegija - jėzuitų vadovaujama švietimo įstaiga, veikusi Nesvyžiuje nuo 1586 iki 1773 m. - jėzuitų ordino uždarymo.

Istorija

Kolegiją 1586 m. fundavo Mikalojus Kristupas Radvila Našlaitėlis. 1586-1588 m. iškilo iki mūsų dienų neišlikęs prie Dievo Kūno bažnyčios stovėjęs dviaukštis kolegijos pastatas, kuris 1593-1599 m. buvo padidintas. Manoma, kad kolegijos pastato ir vėlesnės jo rekonstrukcijos projektų autorius yra italų architektas, jėzuitas Džiovanis Marija Bernardonis.
Kolegija savo veiklą pradėjo 1586 m. atidarydama vieną gramatikos klasę, o 1587 m. poezijos ir retorikos klases. XVII a. viduryje kolegijoje studijavo apie 300 mokinių. Greta nurodytų disciplinų čia taip pat buvo dėstoma filosofija, matematika ir moralinė teologija. Prie kolegijos iki 1773 m. veikė vidurinė ir parapijos pradinė mokyklos. 1610-1773 m. veikė muzikos bursa. 1627 m. atidaryta vaistinė.
Jėzuitų ordino uždarymo metu Nesvyžiaus kolegijos biblioteka turėjo sukaupusi 15 000 tomų knygų.
Mikalojaus Kristupo Radvilos Našlaitėlio klientas ir jo kelionės į Jeruzalę bendrakeleivis, Kauno pavieto maršalka Andrius Skorulskis 1620 m. nepasiturintiems bajorams fundavo jėzuitišką konviktą (internatą).
1751 m. pradėjo veikti iš Radvilų perimta ir jų vardą gavusi jėzuitų spaustuvė. Nuo jėzuitų ordino uždarymo iki 1779 m. spaustuvę valdė buvęs šio ordino vienuolis Jeronimas Haraburda.
Nesvyžiui patekus į Rusijos imperijos sudėtį 1825 m. visi jėzuitų kolegijos pastatai buvo nugriauti ir jų vietoje pastatytos carinės armijos kareivinės. 1921-1939 m. čia buvo įsikūręs Lenkijos kariuomenės 27 - asis ulonų pulkas. 1998 m. dviaukštis buvusių kareivinių pastatas buvo atiduotas baltarusių stačiatikių tikintiesiems ir jame įsikūrė cerkvė.
Armijų grupė

Armijų grupė (vok. Heeresgruppe; angl. army group) – aukščiausias operatyvinis strateginis sausumos kariuomenės junginys kai kurių šalių kariuomenėse. Tarybų Sąjungoje tokio lygio junginys vadinosi frontas. Paprastai armijų grupė turėdavo 0,4- 1,5 milijono karių.
Armijų grupei vadovaudavo generolas feldmaršalas ar generolas pulkininkas.

Istorija

Armijų grupės kaip sausumos kariuomenės junginiai ir kariuomenės valdymo forma atsirado Pirmojo pasaulinio karo metu, 1914 m. pabaigoje ir 1915 m. pradžioje, anglų-prancūzų ir Vokietijos armijose.
Mykolas Plepys

Biografija

Baigė Biržų pradžios mokyklą. 1908 m. įstojo į Biržuose įsteigtą keturklasę miesto mokyklą ir ją baigė. Vėliau dirbo telegrafistu Panevėžyje. Per Pirmąjį pasaulinį karą pašauktas į caro kariuomenę kariavo Rumunijoje, Austrijoje, Lenkijoje. Užsitarnavo puskarininkio laipsnį.
1917 m. grįžo į Lietuvą, dalyvavo Nepriklausomybės kare Panevėžio batalione. Po karo dirbo Biržų pašte, po kelerių metų buvo paskirtas pašto viršininku. 1928 m. vedė Mariją Dubauskaitę, su kuria susilaukė vaikų – Vlado ir Irenos. 1930–1934 m. laikraščio „Biržų žinios“ redaktorius, rašė eiles, vedamuosius straipsnius, feljetonus, vaidindavo draugijos „Mūza“ rengiamuose spektakliuose.
Baigiantis Antrąjam pasauliniam karui su šeima pasitraukė į Vokietiją, bet 1949 m. Hamburge netikėtai mirė žmona ir tais pačiais metais su vaikais atvyko į JAV, Čikagą.
Išrinktas Lietuvos evangelikų reformatų Bažnyčios kuratoriumi, dalyvavo visuose Sinoduose. Išeivijoje vėl įsijungė į kultūrinį lietuvišką darbą. Rašė į „Naujienas“, o 1951 m. išeivijos lietuvių reformatų kolegijai pradėjus leisti žurnalą „Mūsų sparnai“, tapo nuolatiniu jo bendradarbiu. 1959 m. išrinktas žurnalo redakcijos komisijos nariu. Nuo 1961 m. beveik iki mirties dirbo „Mūsų sparnų“ teksto rinkėju, paruošė spaudai 17 numerių. Be to, žurnalui rašė daug įvairių straipsnių.
Mokėjo kelias kalbas. Susidomėjęs čekų reformatoriaus Jano Huso asmenybe iš ukrainiečių kalbos išvertė Z. Byčinskio knygą „Janas Husas“. Knygą lietuvių evangelikų spaudos centras Čikagoje išleido jau po vertėjo mirties – 1970 m. Pakartota „Apyaušrio“ 1995 m. Vilniuje.
Vasario 18

Vardadieniai

Bernadeta – Gendrė – Lengvenis – Kamilė – Karigaila – Simonas – Simeonas
Fotografijos želatina

Fotografijos želatina – aukščiausios rūšies specialiai paruoša želatina, naudojama gaminant įvairias šviesai jautrias medžiagas.
Želatinos pagrindas yra gyvūninės kilmės kolagenas ir baltymai. Kolageną apdorojus šarmais ar rūgštimis gaunama permatomo lapo, žvynelių arba miltelių pavidalo želatina.
Želatina pasižymi geromis klampumo ir lipnumo savybėmis. Dėka klampumo, emulsijoje esantys sidabro halogenidų kristalai yra pakibę želatinoje, lipnumas padeda gerai prisitvirtinti prie dengiamo pagrindo.
Cheminė fotografijos želatinos sudėtis apibrėžia fotoemulsijos savybes. Svarbiausia savybė – fotografinis aktyvumas, sąlygojamas nedidelio priemaišų kiekio želatinoje, kurios atlieka dvigubą vaidmenį: vienas iš jų, gebėjimas padidinti jautrumą šviesai ir vualio tankį, kitas turi stabdančių savybių, t. y. sulėtina jautrumo šviesai didėjimą ir vualio tankio augimą. Pirmieji vadinami cheminiais sensibilizatoriais arba brendimo medžiagomis, antrieji – antisensibilizatoriais.
Vėjo jėgainė

Vėjo jėgainė – energijos rūšies keitimo įtaisas, generatorius, verčiantis kinetinę vėjo energiją į elektros energiją.
Kai kuriose šalyse, pvz., Danijoje, net 23 % elektros energijos pagaminama vėjo jėgainėse. Ypač vėjuotose vietose (pvz., Vokietijoje prie Magdeburgo) įrengiamos ištisos „vėjo fermos“. Lietuvoje taip pat yra gan daug vėjo jėgainių, bet jos pagamina tik apie 3-4 % elektros energijos.
Jurgis II

Biografija

Jurgio I sūnus.

Valdymas

Dėl Hanoverio interesų įtraukė D. Britaniją į Austrijos įpėdinystės karą (1740–1748 m.), nepopuliarų D. Britanijoje. Jurgis II įgijo pagarbą už drąsą 1743 m. Gottingeno mūšyje Bavarijoje. Tai buvo paskutinis mūšis, kuriame D. Britanijos monarchas dalyvavo asmeniškai. 1745 m. numalšino paskutinį jakobitų (ištremto Stiuartų dinastijos karaliaus Jokūbo palikuonių šalininkai) sukilimą. 1737 m. Gottingene įsteigė Jurgio Augusto universitetą. 1753 m. Londone – Britų muziejų. Kariavo su Prancūzija dėl Š. Amerikos kolonijų. Paskutiniais gyvenimo metais mažai domėjosi politika.
Konstantinas Narkevičius

Biografija

Kilęs iš vargingų valstiečių. Lietuviškai skaityti išmokė tėvas. Rašyti nemokėjo. Mokyklos nelankė. Labai pamėgo skaityti lietuviškas knygas. Paūgėjęs pats mokė kaimynų vaikus – daraktoriavo. 
Draudžiamosios lietuviškos spaudos gaudavo Kupiškyje iš A. Majausko, vėliau Panevėžyje iš J. Vikiro. Bendradarbiavo su kitais knygnešiais. Literatūrą platino Viešintose ir gretimose parapijose, pardavinėjo prie bažnyčių per prekymečius, taip pat eidamas per kaimus kaip elgeta. Parūpindavo draudžiamų latgališkų knygų ir į Latviją einantiems knygnešiams.
Kelis kartus įkliuvo policijai, bet pabėgo arba nupirko policininkus. 1890 m. sulaikytas Kamajuose, atėmė knygų už 150 rb., atimtos 58 lietuviškos ir lenkiškos knygos, 15 lietuvių kalba spausdintų lapų. Nubaustas 2 mėn. suėmimu Rokiškio policijos areštinėje; vedamas į ją buvo sumuštas sargybinio, liko invalidas. 1898 m. policija pas jį vėl rado du lietuviškus kalendorius.  Nubaustas 2 d. arešto. 1928 m., minint Lietuvos nepriklausomybės 10-metį, gatvelę, kurioje gyveno Kamajuose, pavadino jo vardu. Nuo 1931 m. birželio 1 d. gaudavo 50 Lt knygnešio pensiją.
Sahlene

Biografija

Gimė 1976 m. gegužės 11 d. Švedijos miestelyje Sioderhamne. Sahlene buvo vyriausias vaikas šeimoje, turi tris jaunesnius brolius ir tris jaunesnes seseris. Atlikėja dainuoja nuo mažens, be to, groja fortepijonu, violončele, gitara ir obojumi.
Savo karjerą pradėjo kaip aktorė: būdama devynerių metų, atliko pagrindinį vaidmenį filme „Alla vi barn i Bullerbyn“ (1986), pastatytame pagal Astridos Lindgren knygą „Padaužų kaimo vaikai“, o sekančiais metais pasirodė ir filmo tęsinys – „Mer om oss barn i Bullerbyn“.
Būdama 18-os metų, Sahlene persikėlė į Stokholmą, kur pradėjo dainininkės karjerą. Kelerius metus ji buvo Gospelo muziką atliekančios grupės „One Voice“ narė. „One Voice“ buvo pasirodę su garsiausiais Švedijos atlikėjais, tokiais kaip Eric Gadd, Carola Häggkvist ir Robyn. 1999 m. grupė pasirodė „Eurovizijos“ dainų konkurse kaip Charlotte Nilsson pritariantieji dainininkai, kur su daina „Take Me to Your Heaven“ laimėjo konkursą. 2000 metais šiame konkurse Sahlene pasirodė kaip Maltos atstovės Claudette Pace pritariančioji vokalistė.
Sahlene pirmasis solinis singlas buvo išleistas 2000 metais pavadinimu „The Little Voice“ (singlas didelio populiarumo nesulaukė, tačiau 2004 metais kūrinį perdainavo Hilary Duff). 2002 metais atlikėja išgarsėjo Europoje, kai su daina „Runaway“ „Eurovizijos“ konkurse atstovavo Estijai. „Runaway“ tapo populiarus ne tik Estijoje ir Švedijoje, bet ir kitose Šiaurės Europos ir Baltijos šalyse, taip pat Šveicarijoje ir Prancūzijoje.
2009 metais Sahlene su Maria Haukaas Storeng dalyvavo Švedijos muzikiniame konkurse „Melodifestivalen“ su daina „Killing Me Tenderly“.
Paprastoji musmirė

Požymiai

Vaisiakūniai dideli. Kepurėlė iki 20-25 cm skersmens, ryškiai raudona, su baltomis karputėmis ar plėvelėmis (apvalkalo liekanomis), lietui jas nuplovus, musmirė tampa panaši į raudonas ūmėdes. Lakšteliai balti, minkšti, tankūs, laisvi. Kotas 8-20 cm ilgio, 1-3 cm storio, su baltu rinkiu, pagrindas gumbiškai sustorėjęs, su tvirtai apaugusia išnara. Trama balta, minkšta, be ypatingo kvapo ir skonio. Auga liepos-spalio mėn. įvairiuose miškuose.

Nuodingumas

Musmirė dažnai yra klaidingai laikoma ypač nuodingu grybu. Tačiau iš tiesų jos nuodingumas dažniausiai smarkiai perdedamas – mirtys, sukeltos musmirių vartojimo, yra retas reiškinys.
Pagrindinės musmirių psichoaktyviosios medžiagos yra iboteninė rūgštis, muscimolis, muskazonas ir muskarinas.

Rekreacinis vartojimas ir poveikis

Šį grybą dėl jo psichoaktyvių savybių nuo seniausių laikų vartojo žyniai, šamanai, kariai.
Musmirės vartotojai mini šiuos poveikius: pakitęs vaizdinių ir garsinių signalų suvokimas, pusiausvyros praradimas, lengvi raumenų trūkčiojimai.
Drohičinas

Istorija

Drohičinas rašytiniuose šaltiniuose minimas 1452 m., kai ta teritorija priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Miestelis nuo 1623 m., miesto teisės nuo 1778 m. 1795 m. Drohičiną užėmė Rusijos imperija, jis neteko miesto teisių. 1919–1939 m. Drohičiną valdė Lenkija, miestas tapo apskrities centru. Nuo 1939 m. priklauso Baltarusijai. 1941–1944 m. okupuotas Vokietijos. 1942 m. nužudyta apie 2500 Drohičino žydų. Rajono centras nuo 1940 m., miesto teisės atkurtos 1967 m.
Juzefas Soltykas

Juzefas Soltykas (m. 1735 m.) – Karūnos tribunolo vicemaršalka 1723 metais, Liublino kaštelionas 1731-1735, Belzo kaštelionas 1724-1731, Podolės pataurininkis.
Pagėgių evangelikų liuteronų bažnyčia

Istorija

1875 m. pro Pagėgių kaimą nutiestas geležinkelis bei plentas Tilžė – Klaipėda. Per trumpą laiką tiesėjai išmūrijo paštą bei geležinkelio stotį, keletą pagalbinių pastatų. Palaipsniui kūrėsi gyvenvietė – miestelis. Dar greičiau Pagėgiai augo, 1920 m. tapę apskrities centru. Bažnytinė valdžia 1922 m. miestelį pripažino bažnytinės apskrities centru, bet superintendento rezidenciją teko įkurti atokiame, 14 km į šiaurės vakarus nuo Pagėgių, Plaškių bažnytkaimyje. 1929 m. atvyko priekuliškis Martynas Šernius, keletą metų misijonieriavęs tolimoje Borneo saloje, po to kunigavęs Kudirkos Naumiesčio parapijoje.
1931 m. Pagėgių bendruomenei pripažintos savarankiškos parapijos teisės. Tuo laiku ją sudarė 14 kaimų (Būbliškė, Grigolaičiai, Jėgininkai, Mikytai, Nausė­dai ir kt.), anksčiau priklausę Tilžės bažnyčiai. Savų maldos namų statyba, atsiradus nenumatytų kliūčių, vis atidėliota. Tik 1933 m. vasario 19 d. pašventintas neprašmatnus, bebokštis, 20 m ilgio ir 10 m pločio statinys, suręstas per labai trumpą laiką. Į šventinimo iškilmes atvyko Klaipėdos krašto Generalinis superintendentas F. Gregoras, Pagėgių bažnytinės apskrities superintendentas Otas Obereigneris, aplinkinių parapijų kunigai, bet nepakviestas nė vienas dvasininkas iš Didžiosios Lietuvos. Vos mėnesiui praėjus, mirė M. Šernius. Kurį laiką dirbo Adolfas Studieras, o 1934 m. atvyko Jakobas Labrencas, kuris kunigavo iki 1944 m. pabaigos. 1936 m. Pagėgių bendruomenę sudarė apie 3 000 žmonių. Daugelis jų save jau laikė vokiečiais. Šią tendenciją iliustruoja 1937 m. konfirmantų pasiskirstymas: per vokiškąsias pamaldas įžegnota 61, per lietuviškas – vos 8.
1938 m. bažnyčia kiek pertvarkyta, pristatytas bokštas, įsigyti du garsiose Apoldos dirbtuvėse išlieti varpai, bet jau 1939 m. kraštą aneksavusi vokiečių valdžia Pagėgių apskritį panaikino, jos vakarines parapijas priskyrė Šilutės, likusias rytines – Tilžės – Ragainės apskritims. Kraštą okupavus TSRS 1946 m. rudenį apskrities valdžia bažnyčią iš tikinčiųjų atėmė ir įrengė grūdų sandėlį. Melstis žmonės rinkosi į suremontuotą evangelikų kapinių koplyčią, kuri anksčiau buvo naudojama lavonams iki laidojimo padėti.
Religinė bendruomenė uždaryta Religinių kultų reikalų tarybos nutarimu 1948 m. birželio 30 d. Liuteronų bažnyčia, nugriovus jos bokštą, pertvarkyta į kino teatrą „Komjaunuolis“. 1989 m. rugpjūčio 27 d. pagėgiškiai liuteronai kreipėsi į Šilutės rajono Vykdomąjį komitetą, prašydami jų bendruomenę pripažinti, grąžinti atimtąją bažnyčią. Tų pačių metų spalio 29 d. rajono valdžia, o lapkričio 27 d. ir Religijos reikalų taryba nutarė parapiją užregistruoti. Pastaroji Vykdomajam komitetui nurodė grąžinti jai turėtuosius maldos namus. Pamaldas Pagėgiuose laiko kunigai Ridas Tamulis ir Liudas Miliauskas, bendruomenėje apie 190 asmenų.
Martin Schulz

Martin Schulz (g. 1955 m. gruodžio 20 d., Hehlrate, Vokietijoje) – Vokietijos politikas, Europos Parlamento pirmininkas, SPD partijos lyderis.
Politinę karjerą pradėjo būdamas 19-os, kai tapo Vokietijos socialdemokratų partijos nariu. Sulaukęs 31-erių, išrinktas Viurseleno meru – jauniausiu šias pareigas užėmusiu politiku Šiaurės Reino-Vestfalijos žemėje. Šį darbą M. Schulz dirbo 11 metų.
Į Europos Parlamentą politikas išrinktas 1994 m., dirbo Žmogaus teisių ir Piliečių laisvių komitetuose, vėliau užėmė vadovaujančius postus Socialistų frakcijoje: 2002–2004 m. buvo jos pirmuoju vicepirmininku, 2004–2009 m. – pirmininku. Nuo 2009 m. vadovauja Europos Parlamento socialistų ir demokratų pažangiojo aljanso (S&D) frakcijai.
2012 m. sausio 17 d. išrinktas Europos Parlamento pirmininku (2,5 metų kadencijai), o 2014 m. liepos 1 d. perrinktas į šį postą. Tai pirmas kartas Europos Parlamento istorijoje, kai pirmininkas perrenkamas antrai kadencijai.
2017 m. kovo 19 d. buvo išrinktas SPD partijos lyderiu. Tai pirmas kartas partijos istorijoje, kai lyderis išrenkamas 100 % narių palaikymu .
M. Schulz vedęs, turi du vaikus. Jo pomėgiai – skaitymas, istorija ir futbolas.