google/wiki40b huggingface dataset:
Erich Salomon

Fotografijų pobūdis

Fotografas dabar žinomas dėl savo fotografijų, kuriose vaizdavo įžymius žmones, jiems nepozuojant ir nebūnant pasiruošusiems, taip atskleidžiant išraiškas, kurių jie patys nenorėtų parodyti viešai. Jo kamera buvo įtaisyta ir slepiama jo lagaminėlyje. Salomon išgarsėjo, kai buvo išspausdintos fotografijos, kurias jis padarė teisme, kuriame buvo nagrinėjama sensacinga žmogžudystės byla. Jos buvo labai sėkmingai parduotos periodinei spaudai ir jis iš laisvai samdomo darbuotojo tapo pilnas darbo valandas dirbančiu profesionalu. Salomon specializavosi tarptautinių konferencijų ir šalių vadovų susirinkimų fotografavime. Fotografijose bandė atskleisti jo laiko įžymybių ir politikų, kurių portretai dažniausiai būdavo šalti, formalūs ir vienodi, savybes ir nuotaikas, tokias kaip nuovargis, susižavėjimas, pasibjaurėjimas.

Paparacų pirmtakas

Turėjo pomėgį ir įgūdį įvairiuose susitikimuose ir įvykiuose pasirodyti nekviestas. Kartą Prancūzijos premjeras Briand net pasakė, kad bet koks susirinkimas nėra svarbus, jei jame nėra Salomon. Daugelį šiurpinantis gabumas pagauti garsenybes įvairiose situacijose paskatino ta patį Prancūzijos premjerą Briand jį pavadinti „Nediskretiškumo karaliumi“. Salomon vėliau trumpam dirbo Anglijoje, taip pat JAV. Tačiau jam suteiktos galimybės dirbti LIFE žurnale atsisakė. 1931 išleido knygą „“Prigauti“ įžymūs amžininkai“ („Celebrated Contemporaries in unguarded moments“), kurią sudarė daugiau nei 170 fotografijų, vaizduojančių „pagautus“ svarbius postus užimančius žmones ir kitas garsenybes. Salomon buvo „paparacų“ darbo metodo pirmtakas, tačiau, nors Salomon darbai ir lyginami su dabartinių garsenybių medžiotojų veikla, jo įgūdžiai, etika ir svarbiausia siekiai, dirbant tokiomis sąlygomis, kokiomis jis dirbo, iškelia jį daug aukščiau dabartinių „paparacų“. Kadangi buvo žydas, Antrojo pasaulinio karo metu slapstėsi Olandijoje, bet galiausiai buvo kartu su šeima nacių suimtas ir nusiųstas į Aušvico koncentracijos stovyklą, kur ir mirė. Salomon neformalus, spontaniškas stilius turėjo svarią įtaką įžymių žmonių fotografavimui. Erich Salomon, kurio karjera ir tragiškas likimas yra glaudžiai susiję su politikos ir žiniasklaidos tarpukario istorija, buvo vienas iš pirmųjų fotožurnalistų, atvėręs duris visuomenei į iki tol nepermatomą „galingųjų“ pasaulį ir atskleidęs privačius garsenybių gyvenimus. Jis pradėjo naująją fotožurnalistikos erą. Yra įsteigtas Erich Salomon prizas, kuriuo nuo 1971 m. kasmet apdovanojamas geriausias fotožurnalistas.

Salomono fotografijos

Fotografavo viršūnių susitikimus, konferencijas (1928 m.; pavaizdavo Prancūzijos, Vokietijos, Lenkijos, Didžiosios Britanijos, Japonijos ir Italijos užsienio reikalų ministrus iš karto po to, kai jie pasirašė Braino-Kelogo paktą).
Viešojo rakto kriptografija

Saugumas

Viešojo rakto kriptografija yra reliatyviai saugi, tačiau nėra neįveikiama. Teoriškai, turint pakankamai resursų, ją galima įveikti naudojant nuoseklią paiešką (angl. brute force). Turint tai omenyje, kriptografiją reikia naudoti atidžiai, rinktis patikrintus algoritmus, susikurti didelius raktus (pavyzdžiui, 2048 bitų). Viešojo rakto kriptografiniai metodai saugumu atitinka kelis kartus trumpesnį raktą naudojančius simetrinio šifravimo algoritmus. Verta prisiminti, kad kriptografija yra saugi tiek, kiek yra saugi jos silpniausia grandis.

Trūkumai

Palyginus su simetrinio rakto kriptografija, viešosios kriptografijos algoritmai paprastai būna lėtesni, o patys raktai ilgesni.
Ribosoma

Ribosomos (lot. ribosomata) – nedidelės ląstelės dalelės, kuriose vyksta baltymų sintezė. Ląstelė gali turėti kelis milijonus ribosomų, kurių dydis 20-30 nanometrų. Ribosomos yra citoplazmos matrikse, taip pat ant endoplazminio tinklo membranų. Daugiausia ribosomų randama intensyviai besidauginančiose audinių ląstelėse. Paprastai ribosomos išsidėsto grupėmis – polisomomis. Polisomą sudaro nuo 7 iki 70 ribosomų. Manoma, kad ribosomos susidaro branduolėlyje, o paskui iš branduolio patenka į citoplazmą.

Ribosomų sandara

Ribosoma susideda iš dviejų nevienodų subdalelių (subvienetų), kurių kiekviena susidaro atskirai. Jos susijungia tik tada, kai iRNR prisijungia prie mažesniosios subdalelės. Ribosomoje iRNR slenka tarp subdalelių ir teikia informaciją baltymo biosintezei. Be to, siūliška iRNR molekulė panašiai kaip perlų vėrinį keletą ribosomų gali sujungti į polisomą (poliribosomą).
Stambesnės 80 S ribosomos (S – sedimentacijos konstanta svedbergais) aptinkamos eukariotinių ląstelių citoplazmoje. Jos gali būti susijungusios su endoplazminiu tinklu. Jų subdalelės sintetinamos ląstelės branduolyje. Eukariotinė ribosoma sudaryta iš 78 ribosominių baltymų ir keturių ribosominių RNR. Jai formuojantis reikalinga GTP .
Prokariotinėse ląstelės yra smulkesnių 70 S ribosomų. 70 S ir 80S ribosomos skiriasi RNR, baltymų sudėtimi bei subdalelių dydžiu. Kiekvienoje subdalelėje yra viena didelė rRNR molekulė, o didžiojoje subdalelėje dar yra 1-2 trumpos rRNR. Ribosomose ypač daug magnio.
Nonakordas

Nonakordas – yra nonos intervalo apimties akordas skaičiuojant nuo šaknies. Nonakordas yra išplėstinis akordas.

Dominantinis nonakordas ir mažorinis nonakordas

Dominantinis nonakordas yra dominantinis septakordas (dominantseptakordas) su nona. Mažorinis nonakordas, kaip išplėstinis akordas, atvirkščiai – dažniausiai sudaromas iš mažorinio septakordo kartu su pagrindine kvintakordo struktūra. Taigi, pavyzdžiui, akordas Cmaj9 yra sudarytas iš natų do, mi, sol, si ir re (kadangi re yra taip pat ir 9 gamos laipsnis, jis pridedamas). Kai prieš simbolį „9“ nėra žodžio „mažorinis“ arba „maj“, vadinasi tai bus dominantinis nonakordas. Pavyzdžiui, akordas C9 susidaro iš natų do, mi, sol, si bemol ir re. Nona dažnai yra chromatiškai pakeista pustoniu apačion arba viršun tam, kad sukurtų daugiau įtampos arba disonanso.
Praktikoje dažniausiai atrandami nonakordai sudaryti iš šaknies (1-o), 3-io, 7-o ir 9-as gamos laipsnio, kai 5-asis yra „tipiškai praleidžiamas“. Taip pat dažnai pasitaiko, kad 9-as ir 7-as laipsniai nusileidžia žemyn oktava.

Dominantinis minorinis nonakordas

Dominantinis minorinis nonakordas susidaro iš didžiosios tercijos(D3), grynosios kvintos(gr5), mažosios septimos(m7) ir mažosios nonos intervalų skaičiuojant nuo šaknies. Pavyzdžiui nuo natos do (C), natų išsidėstymas būtų toks: do(C), mi(E), sol(G), si bemol(B♭), re bemol (D♭) Džiazo ir populiariosios muzikos žymėjime šis akordas žinomas kaip C7b9.

Minorinis nonakordas

Minorinis nonakordas grojamas su 3 ir 7 pažemintais (angl. flattened) vienu pustoniu gamos laipsniais. Jis susidaro kaip minorinis septakordas(žiūrėti Septakordas) plius didžiosios tercijos (D3) intervalas, t. y. didžioji nona skaičiuojant nuo šaknies arba prie 1-ojo gamos laipsnio pridėjus toną. Šis akordas yra užrašomas Cm9(nuo do natos). Šis akordas skamba labiau bliuziškai, todėl puikiai dera su dominantinio nonakordu.

6/9 akordas

6/9 yra akordas iš penkių natų, kur mažorinis kvintakordas yra išplėstas su 6 ir 9 gamos laipsniais virš šaknies, bet be 7-ojo g.l., taigi nuo do natos akordas C6/9 bus do(C), mi(E), sol(G), la(A) ir re(D). Tai nėra akordas reikalaujantis sprendimo ir jis laikomas galinčiu pakeisti toniką džiaze. Akordo sudedamosios natos taip pat sudaro ir vadinamąją mažorinę pentatoniką(angl. pentatonic scale).
Bajorgiris

Bajorgiris – miškas Kupiškio rajone, Skapiškio seniūnijoje, Skapgirio masyvo dalis. Prieina prie Bajorų. Anksčiau miškas buvo Mirabelio dvaro valda, tarpukariu priklausė Skapiškio girininkijai.
Plotas – 309 ha. Jaurinio dirvožemio miške auga eglės, beržai, drebulės.
Tada ir tik tada (teiginys)

Tada ir tik tada – teiginys, naudojamas matematikos, filosofijos, logikos įrodymuose, kai norima pažymėti būtinąją ir privalomąją sąlygas. Teiginys „P tada ir tik tada, jei Q“ reiškia du teiginius – „jei P, tai Q“ ir „jei Q, tai P“.
Dažniausiai teiginiui naudojami žymėjimai – „↔“, „⇔“ ir „≡“.
Urbino Europos teisės seminaras

Istorija

Pirmasis Seminaras įvyko 1959 m. rugpjūčio 24 d. profesorių Henri Batiffol, Phocion Francescakis, Alessandro Migliazza, Francesco Capotorti, Enrico Paleari ir Germain Bruillard iniciatyva. Iki 2004 m. Seminaro rėmėjais buvo Cino ir Simone Del Duca. Nuo 2009 m. Urbino Europos teisės tyrimų centro dėstytojai ir tyrėjai, susijungę į  Galileo grupę (Groupe Galileo), finansuojami Prancūzijos – Italijos mokslinio bendradarbiavimo programos Galileo  lėšomis.

Dėstytojai

Dauguma profesorių, kurie dėsto Urbino Seminare, pranešimus yra skaitę ir Hagos Tarptautinės teisės akademijoje: Riccardo Monaco (Haga 1949, 1960, 1968, 1977), Piero Ziccardi (1958, 1976), Henri Batiffol (1959, 1967, 1973), Yvon Loussouarn (1959, 1973), Mario Giuliano (1960, 1968, 1977), Phocion Francescakis (1964), Fritz Schwind (1966, 1984), Ignaz Seidl-Hohenveldern (1968, 1986), Edoardo Vitta (1969, 1979), Alessandro Migliazza (1972), René Rodière (1972), Georges Droz (1974, 1991, 1999), Pierre Gothot (1981), Erik Jayme (1982, 1995, 2000), Bernard Audit (1984, 2003), Michel Pélichet (1987), Pierre Bourel (1989), Pierre Mayer (1989, 2007), Tito Ballarino (1990), Hélène Gaudemet-Tallon (1991, 2005), Alegría Borrás (1994, 2005), Francesco Capotorti (1995), Bertrand Ancel (1995), Giorgio Sacerdoti (1997), José Carlos Fernández Rozas (2001), Horatia Muir Watt (2004), Andrea Bonomi (2007), Dário Moura Vicente (2008), Mathias Audit (2012), Christian Kohler (2012), Étienne Pataut (2013).
Sula

Gavimas

Lietuvoje sula buvo gana populiarus gėrimas iki XX a. vidurio.
Tinkama gėrimui sula pradeda bėgti, vidutinei paros temperatūrai pakilus iki 4-5 °C, tokia sula bėga 1-2 savaites. Klevai sulą ima duoti maždaug savaite anksčiau, nei beržai.
Sula gaunama, medžio kamieno apačioje pragręžus nedidelę, kelių centimetrų gylio skylutę, į kurią įstatomas latakėlis sulai surinkti. Baigus rinkti sulą, skylutė užkemšama šakele ar mediniu kamščiu, užtepama sodo tepalu arba derva. kad neįsimestų puvinys.
Per sezoną iš vieno beržo galima surinkti iki 100 ar daugiau litrų sulos. Klevai sulos duoda ne tiek daug, tačiau ji būna cukringesnė (senovėje naudota maisto saldinimui). Iš beržų, nedarant jiems žalos, galima saikingai leisti sulą 10 metų.
Vladas Nausėdas

Biografija

1931 m. baigė Tauragės mokytojų seminariją. Vytauto Didžiojo universitete studijavo vokiečių kalbą ir literatūrą, 1940 m. baigė Vilniaus universitetą.
Dirbo žurnalo „Akademikas“ redakcijoje, 1937-1939 m. jo redaktorius, redagavo leidinius „Jaunoji Lietuva“, „Darbas“, „Vairas“. Nuo 1938 m. Kauno radiofono redaktorius.
1941 m. išvežtas į Sverdlovsko srities lagerius. 1947 m. sugrįžo į Lietuvą, dirbo Šilutės ir Klaipėdos miestų švietimo skyriuose bei mokyklose.
Periodikoje paskelbė eilėraščių, straipsnių, išvertė J. V. Gėtės, H. Heinės, F. Šilerio kūrinių, „Nibelungų giesmę“ 1980 m.
Danijos futbolo varžybos 1920–1921 m.

1920–1921 m. Pirmenybės

Danijos futbolo pirmenybės (dan.  Danmarksmesterskabsturneringen) -pirmos pakopos pirmenybės.
Dėlės

Sandara ir ypatybės

Ilgis 3-10 cm. Neturi šerelių. Cilindriškos formos. Kūnas suskirstytas į išorinius segmentus. Vidinė ir išorinė segmentacija viena kitos neatitinka. Pirmieji ir paskutinieji segmentai kūno galuose baigiasi siurbtukais. Priekinio siurbtuko centre yra burna. Daugybę lipnių ląstelių turintis epitelis apgaubtas jungiamuoju audiniu, kuriame įsiterpę gerai išsivystę žiediniai, išilginiai ir nugaros-pilvo raumenys. Tarp kūno sienelės ir organų esančias tuštumas užpildo mezenchima. Turi iki 5 porų akelių priekiniame kūno gale, nugaros pusėje. Dėl esančios mezenchimos sumažėja celomo ertmė, kuri užpildyta jungiamuoju audiniu. Turi chromatoforus, kurių dėka dėlė gali keisti spalvą. Dėlių balnelis formuojais už pirmo trečdalio segmentų. Lytinio neaktyvumo metu balnelis yra neryškus, o veisimosi metu gausios balnelio liaukos išskiria gleives su baltymais. Balnelis yra kokonas ir embrionų maistas (trynio liaukos). Kūna dengia kutikulė, kurią dėlė nusimeta kas 2-3 dienas. Dauguma dėlių minta skysčiais (kraujas, organizmo syvai) arba gyvu maistu (kitomis dėlėmis, kirmėlėmis ir kt.) Žanduotosios dėlės turi žandus. Rykliadėlėms būdinga ištįsusi stemplė. Medicininės dėlės burnos ertmėje turi 3 apatinius žandus, o jos seilių liaukose yra 3 rūšių fermetų HIRUDINO(stabdo kraujo krešėjimą), HISTAMINO(mažina kraujagyslių spazmus ir HIALURONIDAZĖS(skaido hialurono rūgštį, mažina jos klampumą). Skrandyje yra šoninės išaugos – kišenės naudojamos kaip rezervuarai. Dėlės kvėpuoja visu kūno paviršiumi, tik jūrinės dėlės turi žiaunas. Turi uždarą kraujotakos sistemą, kurią atlieka celomo lakūnų sistema. Storiausi lakūnų kanalai yra ventralinis ir dorsalinis, o plonesni – lateraliniai, atlieka širdies funkcijas. Pulsuodami šie kanalai varo kraują pirmyn, o dorsaliiu ir ventraliniu lakūnais teka atgal. Žanduotųjų dėlių celomo lakūnos yra tokios tankios, kad sudaro kapiliarų sistemą. Kraujas būna raudonas nuo ištirpusio plazmoje hemoglobino. Nervų sistema tipiška: porinis viršryklinis ganglijai, aplinkryklinės konektyvos, iš 4 ganglijų – poryklinis ganglijas, toliau – pilvinė nervų grandinėlė.Akys tik skiria šviesą nuo tamsos. Dėlės gerai junta virpesius. Šalinimo sistema iš metanefridijų, bet gerokai pakitusi. Metanefridiniai kanalai viename segmente prasideda, o baigiasi kitame, blakstienotas piltuvėlis neprisijungęs prie kanalo galo, o atsiveria į pūslę, esančia šalia kanalo. Metanefridiniai kanalėliai siauri, sudaryti iš grandinėlės ląstelių, kurių viduriu eina plonas kanalėlis. Lytinė sistema – hermafroditai.
Agaras (medžiaga)

Agaras (agaragaras) (malaj. agaragar – dumbliai) – į želatiną panašus produktas, gaunamas iš kelių rūšių jūros dumblių. Jis yra polisacharidų agarozės ir agaropektino mišinys. Maistinių priedų klasifikatoriuje žymimas E406

Gavyba

Agaras išgaunamas iš raudonųjų ir rudųjų dumblių, augančių Ramiajame vandenyne ir Baltojoje jūroje. Jis yra dumblių sienelių sudėtinė dalis. Agaras yra išgaunamas iš Gelidium cartilagineum, Gracilaria confervoides ir kitų rūšių dumblių.

Naudojimas

Agaras tirpsta karštame vandenyje (85 °C temperatūroje), atšaldytas (iki 32-35 °C) tirpalas sustingsta į drebučius. Stangriems drebučiams pakanka 1-1,5% agaro tirpalo. Neturi nei skonio, nei kvapo. Agaras turtingas jodu, kalciu, geležimi bei kitais naudingais mikroelementais. Vartojamas chemijoje, mikrobiologijoje kietoms mitybinėms terpėms ruošti, medicinoje, konditerijos pramonėje (marmelado, pastilių gamyba).
Olegas Šapovalas

Biografija

1990 m. baigė VRM Minsko aukštąją mokyklą, teisininkas. VRM pensininkas, 2003 m. Švenčionių rajono savivaldybės mero patarėjas.
1995 m. Lietuvos liberalų sąjungos, nuo 2003 m. Naujosios sąjungos Švenčionių rajono skyriaus narys.
2003–2007 m., 2007–2011 m. ir nuo 2011 m. Švenčionių rajono savivaldybės tarybos narys.  2003–2007 m. Teisėtvarkos ir etikos komiteto pirmininkas.
Sutuoktinė Nijolė, vaikai Marius, Edita.
Mozūrai

Istorija

Mazovų emigracija iš Mazovijos į pietinę Rytų Prūsijos dalį prasidėjo jau XIV a., kai kryžiuočiams išžudžius visus vietinius prūsus ir galindus šios žemės tapo dykra. Buvę mazovai kaip subetninė mozūrų grupė susiformavo XVI a. reformacijos laikais, kai kaip ir visa Prūsija tapo protestantais. Tuo tarpu jų gentainiai mazovai gyvenę pietuose, buvusioje Mazovijos kunigaikštystėje, išliko katalikais. Vėliau dėl religinės katalikų valdžios priespaudos, dalis mazovų protestantų gyvenusių Mazovijos kunigaikštystėjė, buvo priversti bėgti iš Mazovijos į šiaurėje buvusią kaimyninę Rytų Prūsiją ir prisijungti prie čia jau anksčiau įsikūrusių savo gentainių. XVIII a.-XIX a. jų gyvenamas regionas pradėtas vadinti Mozūrija.
1870 m. Vokietijos imperijos administracija uždraudė Rytų Prūsijoje vartoti kitas kalbas, tai buvo padaryta dėl augančio vietinių slavų nacionalizmo ir siekio tapti nepriklausomais. Vokiečiai įvairiai bandė suvokietinti mozūrus ir atskirti šiuos kultūriškai nuo pietuose gyvenusių lenkų. Daug mozūrų emigravo į Rūro sritį, ypatingai į Gelzenkircheno miestą. Nepaisant vokiečių bandymo suvokietinti mozūrus, šie vis tiek save laikė lenkų tautos dalimi. Didžiojoje dalyje XX a. pradžios vokiečių geografijos atlasų yra pateikiama informacija, kad pietinėje Rytų Prūsijoje gyvena lenkai, kurių skaičius siekia 300 000 gyventojų.
1920 m. Rytų Prūsijoje buvo surengtas taip vadinamas Rytų Prūsijos plebiscitas, kurio metu vietiniai gyventojai balsavo kokioje šalyje jie norėtų gyventi II Lenkijos Respublikoje ar Veimaro Respublikoje. Prižiūrint Tautų Sąjungos stebėtojams iš Anglijos, Prancūzijos ir Italijos įvyko balsavimas, kurio metu 99.32% gyventojų išreiškė norą gyventi Veimaro Respublikoje.
1945 m. didžioji dalis mozūrų kartu su vokiečiais pasitraukė į vakarus, bėgdami nuo artėjančios Raudonosios armijos. Potsdamo konferencijos metu visą Mozūrija buvo priskirta Lenkijos Liaudies Respublikai. Po karo šiose vietovėse likę mozūrai buvo įvardijami kaip vokiečiai ir deportuojami į Rytų Vokietiją. 1956 m. leidus buvusiems Vokietijos piliečiams palikti Lenkiją ir apsigyventi Vakarų Vokietijoje, didelė dalis iš, ir taip belikusios mažos bendruomenės, emigravo į Vakarų Vokietiją. Iki šių dienų iš XX a. pradžioje priskaičiuotų 300 000 mozūrų beliko tik apie 5000, kurių dauguma save priskiria Lenkijos vokiečiams.
Lietuvos pakuotojų asociacija

Lietuvos pakuotojų asociacija – Lietuvos organizacija, vienijanti pakuočių, pakavimo priemonių ir įrangos gamybos bei platinimo įmones. Įkurta 1994 m. Kaune, turi apie 60 narių (2007 m.). Būstinė Kaune, Karaliaus Mindaugo pr. 21.

Veikla

Lietuvos pakuotojų asociacija formuoja produkcijos pakavimo strategiją pagal pasaulines pakavimo šakos tendencijas ir Europos Sąjungos reikalavimus, dalyvauja rengiant įstatymus, susijusius su pakavimu, atstovauja narių interesams ir gina juos šalies ir tarptautinėse institucijose, kaupia teisinę, techninę ir kitą pakavimo srities informaciją, platina informaciją apie pasaulio pakavimo šakos plėtros kryptis ir naujoves, organizuoja pakavimo srities specialistų mokymą, rengia seminarus. Nuo 1995 m. leidžia ketvirtinį laikraštį „Pakuotojo kelrodis“, metinį biuletenį „Lietuvos pakuotojų asociacija“ lietuvių, anglų, rusų kalbomis. Nuo 1995 m. Pasaulio pakuotojų organizacijos, 2007 m.- Europos Pakavimo Institucijų Konsorciumo (EPIC) narė.
Kėdainių rajono savivaldybės taryba

Kėdainių rajono savivaldybės taryba – Kėdainių rajono savivaldybės bendruomenės atstovaujamoji savivaldos institucija, atsakinga už savivaldos teisės, savo funkcijų ir bendruomenės iškeltų uždavinių įgyvendinimą bendruomenės interesais savivaldybės teritorijoje. Taryba renkama ketveriems metams visuotiniuose, slaptuose, laisvuose ir lygiuose rinkimuose pagal Lietuvos Respublikoje registruotų politinių partijų pateiktus kandidatų sąrašus. Rinkėjai – savivaldybės teritorijos gyventojai, gali keisti kandidatų eilę sąraše, penkiems kandidatams suteikdami pirmumo balsus.
Tarybą sudaro 25 tarybos nariai. Naujai išrinktos tarybos nario įgaliojimai prasideda, o ankstesnės kadencijos tarybos nario įgaliojimai baigiasi nuo tos dienos, kurią naujai išrinkta taryba susirenka į pirmąjį posėdį.
Per du mėnesius nuo pirmojo naujai išrinktos savivaldybės tarybos posėdžio sušaukimo dienos turi būti išrinktas savivaldybės meras, paskirti mero pavaduotojas ir savivaldybės administracijos direktorius, sudaryti tarybos komitetai ir tarybos kolegija. Savivaldybės tarybos veiklos tvarką ir formas nustato Vietos savivaldos įstatymas ir savivaldybės tarybos veiklos reglamentas.
Savivaldybės taryba savo įgaliojimus įgyvendina kolegialiai savivaldybės tarybos posėdžiuose. Tarybos posėdžiams klausimus rengia komitetai bei komisijos savo posėdžiuose, tarybos narių frakcijos bei savivaldybės administracija. Taryba svarstomais klausimais priima sprendimus ir kontroliuoja jų įgyvendinimą.
Savivaldybė yra Lietuvos savivaldybių asociacijos narė.
Irena Ričkuvienė

Biografija

1986 m. baigė Vilniaus inžinerinį statybos institutą, inžinierė-statybininkė.
2000 m. m Tauragės miesto seniūnijos seniūno padėjėja, 2001 m. Tauragės apskrities viršininko pavaduotoja, 2002 m. Pagėgių savivaldybės administracijos Turto valdymo skyriaus vyriausioji specialistė, 2003 m. Tauragės rajono savivaldybės administracijos direktoriaus pavaduotoja, 2006–2009 m. Tauragės apskrities viršininkė, nuo 2009 m. Regioninės plėtros departamento prie VRM Tauragės apskrities skyriaus vedėja, nuo 2011 m. Lietuvos Respublikos Vyriausybės atstovė Tauragės apskrityje.
Liberalų ir centro sąjungos narė, LiCS pirmininko pavaduotoja, valdybos narė, LiCS Tauragės skyriaus pirmininko pavaduotoja, tarybos narė. Nuo 2013 m. birželio mėn. nutraukė narystę partijoje.
2007 m. bei 2010–2011 m. ir 2011 m. Tauragės rajono savivaldybės tarybos narė. 
Sutuoktinis Arūnas, sūnus Laisvūnas.
Maksimilijanas Osolinskis

Biografija

Lenkijos magnatų Osolinskių giminės atstovas, herbo „Topor“ savininkas. Sanoko seniūno Jono Zbignevo Osolinskio (1555–1623) sūnus nuo pirmos santuokos su Jadvyga Senenska. Broliai – Sandomiro vaivada Kristupas (1587–1645) ir Karūnos didysis kancleris Jurgis (1595–1650).
Kartu su jaunesniuoju broliu Jurgiu mokėsi jėzuitų kolegiume, Liubline, 1596 metais, po to keliavo po Vakarų Europą, aplankydamas Italiją ir Nyderlandus. Grįžęs į tėvynę 1607 metais tapo Plocko vyskupo Martyno ŠiŠkovskio rūmininku, po to tapo karaliaus rūmininku.
1618 metais buvo išrinktas pasiuntiniu į seimą nuo Sandomiro vaivadijos. 1621 metais dalyvavo turkų-totorių armijos sutriuškinime Chotyno mūšyje, kur vadovavo nuosavam husarų būriui.
1626–1629 metais kartu su vyresniuoju broliu Kristupu Maksimilianas dalyvavo karinėje kampanijoje prieš švedus Prūsijoje. 1633–1634 metais dalyvavo Lenkijos karaliaus Vladislovo Vazos Smolensko kampanijoje. 1633 metais nuo vyresnio brolio Kristupo gavo Sandomiro pakamario pareigybę. 1636 metais po Jurgio Osolinskio buvo paskirtas Karūnos dvaro paiždininkiu.
Jam priklausė Stopniko, Becko ir Malborko seniūnijos. Po savo tėvo mirties 1623 metais gavo valdyti Cepeliuvo ir Meleco valdas, po savo jaunesnio brolio Jurgio mirties 1650 metais paveldėjo kai kurias jo valdas.
Maksimilianui Osolinskiui priklausė Osolino, Klimontuvo, Kozluvo, Zgursko, Meleco ir Sadovices valdos.
Livingstono kriokliai

Livingstono kriokliai (pranc. Chutes Livingstone) – slenksčių ir sraunumų ruožas Kongo upės žemupyje, žemiau Malebo ežero. Slenksčių ruožas tęsiasi 350 km, jame upės vaga nusileidžia 270 m. Sraujymės tarpeklio plotis siekia ~800 m, o vietomis – tik 300 m. Kadangi Kongo upė yra antra pagal vandeningumą pasaulyje (po Amazonės), todėl Livingstono krioklys laikomas vandeningiausiu kriokliu pasaulyje (iki 42 000 m³/s).
Kriokliai pavadinti keliautojo Deivido Livingstono garbei, nors jis pats čia niekad nėra buvęs. Tokį vardą suteikė Henris Mortonas Stenlis. Livingstono kriokliai labai apriboja laivybą Kongo upe ir atkerta Kinšasą su Brazaviliu nuo vandenyno. Kriokliui apeiti buvo nutiestas Kinšasos–Matadžio geležinkelis. Ties paskutiniąja slenksčių atkarpa, Ingos kriokliu, planuojama statyti Ingos hidroelektrinę. Jei šis projektas būtų įgyvendintas, tai būtų galingiausia hidroelektrinė pasaulyje (39 GW).
Bukantau

Bukantau (uzb. Bo‘kantov tog‘lari) – žemakalnis atlikuonis–kalvagūbris vidurio Uzbekistane, Kyzylkumų dykumos šiaurėje, Navojo vilajete. Aukštis iki 764 m (Irliro k.). Sudarytas iš kristalinių skalūnų, klinčių, granito. Papėdėje yra šaltinių. Būdinga dykumų augmenija.
Vigilijus Jukna

Biografija

1986 m. baigė Kauno 24-ąją vidurinę mokyklą. 1991 m. – Lietuvos veterinarijos akademiją (LVA), kur įgijo zooinžinieriaus profesiją.
Po studijų dirbo LVA įvairiose pareigose: Specialiosios zootechnikos katedros doktorantas (1993–1996), Gyvulių mėsinių savybių ir mėsos kokybės įvertinimo laboratorijos mokslinis bendradarbis (1991–1997), vėliau – laboratorijos vedėjas, profesorius. Įgijo mokslinius vardus ir laipsnius: 1996 m. – biomedicinos mokslų daktaro, 1998 m. – docento, 2007 m. atlikta habilitacijos procedūra.
Skaitė paskaitas ir stažavosi Danijos, Švedijos, Bulgarijos, Lenkijos ir kitų šalių agrariniuose universitetuose, yra daugelio mokslinių draugijų ir komitetų narys, LSMU Profesorių klubo valdybos narys, Darbo partijos Kaimo reikalų komiteto pirmininkas.
V. Jukna vedęs, su žmona Rita turi sūnus Augustiną ir Mantvydą. Moka anglų ir rusų kalbas, mėgsta aktyvų poilsį, keliones.
Pen-y-Bont FC

Istorija

Klubas įkurtas 2013 m., kai susijungė du klubai. Bridgend Town FC ir Bryntirion Athletic FC. 
Žaidžia Antros pakopos pirmenybes (Velso Pirmame divizione).