google/wiki40b huggingface dataset:
Vladimiras Simonko

Biografija

Gimė 1964 m. gegužės 5 d. Kaune. 1986 m. baigė garso režisūrą kino filmų institute Leningrade. 1986–1994 m. dirbo Lietuvos kino studijoje. 1993 m. dekriminalizavus homoseksualius santykius buvo vienas iš Lietuvos gėjų lygos įkūrėjų ir tapo pirmuoju pirmininku. Aktyviai dalyvauja visuomeninėje veikloje siekdamas Lietuvoje mažinti diskriminaciją prieš homoseksualius žmones. 2010 m. ir 2013 m. buvo vienas iš pagrindinių Baltic Pride renginių organizatorių.
Skvarkas

Skvarkas - hipotetinė dalelė sudaranti tamsiąją materiją. Šie kvarkai sudaro neutrinus, o šie, savo ruožtu, sudaro tamsiąją materiją, kuri ne tik nesąveikauja su šviesos fotonais ir kitomis elektromagnetinėmis bangomis, bet ir nespinduliuoja jokių bangų. Galbūt ši dominuojanti medžiaga prisideda prie materijos kūrimo arba tai buvo pirmoji primityvioji materija, į kurią suskilo hipotetinė dalelė (Higso bozonas). Manoma, kad visatoje yra tamsiosios materijos sutankėjimų.
Montgomerio autobusų boikotas

Montgomerio autobusų boikotas buvo politinė ir socialinė protesto kampanija, prasidėjusi 1955 metais Montgomeryje (Alabama), JAV, kurios tikslas buvo pasipriešinti rasinės segregacijos politikai Montgomerio miesto viešojo transporto sistemoje. Daugelis istoriškai svarbių afroamerikiečių pilietinių teisių judėjimo veikėjų, įskaitant ir Martiną Liuterį Kingą bei Ralfą Albernati, dalyvavo boikote. Kadangi boikotas buvo organizuotas mieste gyvenusių afroamerikiečių, kurie taip pat buvo didžioji dalis Montgomerio viešojo transporto sistemos naudotojų, dėl šios protesto akcijos ši kompanija patyrė didelių nuostolių. Boikotas prasidėjo 1955 metų gruodžio 9 dieną, Kai afroamerikietė moteris Rosa Parks buvo areštuota dėl atsisakymo užleisti savo sėdimą vietą „baltajam” žmogui. Akcija baigėsi po metų, 1956 metų gruodžio 20 dieną, kai įsigaliojo federalinis nutarimas. Jungtinių Amerikos Valstijų Aukščiausiasis teismas paskelbė savo sprendimą, kad Alabamos ir Montgomerio įstatymai, reikalaujantys segreguotų autobusų, prieštarauja konstitucijai.
Banginis (žvaigždynas)

Mitai

Pavadinimas kilęs iš jūrų pabaisos Keto pavadinimo (Poseidonas buvo pasiuntęs pabaisą naikinti karaliaus Cefėjo žmonių).
Aleksandras Krukauskas

Biografija

1957 m. baigė Kauno 13-ąją vidurinę mokyklą. 1957–1958 m. dirbo „Drobės“ fabrike. 1958–1963 m. studijavo Lietuvos veterinarijos akademijoje. 1964–1965 m. tarnavo sovietinėje armijoje. 1966–1982 m. laikraščio „Komjaunimo tiesa“ korespondentas, skyriaus vedėjas, vyr. redaktoriaus pavaduotojas. 1982–1985 m. studijavo Visuomenės mokslų akademijoje prie SSKP CK Maskvoje.
1984–1988 m. LKP CK sekretoriaus padėjėjas. 1988–1992 m. laikraščio „Sportas“ vyr. redaktorius. 1992–1993 m. laikraščio „Olimpinis sportas“ redaktorius. 1994–1999 m. laikraščio „Lietuvos sportas“ vyr. redaktoriaus pavaduotojas. 1999–2000 m. laikraščio „Sportas“ vyr. redaktorius. Rašė įvairiomis sporto ir sportininkų gyvenimo temomis. 
Nuo 1988 m. Lietuvos sporto žurnalistų federacijos prezidentas. Nuo 1989 m. Lietuvos žurnalistų sąjugos, nuo 1993 m. Tarptautinės sporto žurnalistų asociacijos (AIPS) narys. Vienas „Kilnaus žaidimo“ (Fair play) judėjimo pradininkų ir populiarintojų Lietuvoje.
Netiesų miško ežerėliai

Netiesų miško ežerėliai – gamtos paveldo objektas pietų Lietuvoje, Varėnos rajone, Merkinės seniūnijoje, Dzūkijos nacionaliniame parke, Netiesų hidrografiniame draustinyje, Netiesų miške. Patenka į Druskininkų miškų urėdijos Kibyšių girininkijos 736 ir 789 kvartalus. Saugomi nuo 1997 m. rugsėjo 26 d.
Objektą sudaro į rytus nuo Netiesų kaimo telkšantys ežerėliai: Dumblys, Giluišis, Netiesa, Netiesėlis. Kempės ir Apsingės upeliais ežerų vanduo pasiekia Nemuną. Vietovė pasižymi botaniniu požiūriu vertinga šaltiniuotų pelkių augalija.
Pranas Kupčikas

Pranas Kupčikas (1913 m. spalio 20 d. Joniškis – 2006 m. vasario 21 d. Vilnius) – lietuvių muzikos instrumentų meistras.

Biografija

Nuo 1925 m. mokėsi muzikos instrumentų meistrystės, grojo trimitu Joniškio, Šiaulių pučiamųjų orkestruose, 1941–1948 m. pramoginės muzikos ansambliuose Kaune, 1948–1954 m. Lietuvos operos ir beleto teatre, 1954–1961 m. dainų ir šokių ansamblio „Lietuva“ orkestre. 1958–1985 m. dirbo Lietuvos teatro draugijos dirbtuvių muzikos instrumentų meistru.
Dainų ir šokių ansambliams sukonstravo ir pagamino modifikuotų lietuvių muzikos instrumentų: 1952 m. kontrabosinę, 1953 m. tenorinę, 1978 m. bosinę birbynę. Atlikėjai groja jo sukonstruota 1957 m. modelio kontrabosine ir 1960 m. tenorine birbyne. Jo patobulintos aukštosios, bosinės, kontrabosinės kanklės (1964 m., pagal P. Stepulio ir D. Mataitienės projektą), modifikuota ir padirbta pūslinė (1965 m., vienastygė su sukyne), tabalai (1966 m. ir 1980 m.), skrabalai, džingulis, skudučiai, lamzdelis, dūdmaišis, sutartinių ragas, daudytė. Nuo 1980 m. dirbo ir smuikus.
Labytnangis

Istorija

Pavadinimas chantų kalba reiškia „septyni maumedžiai“. XIX a. pab. susikūrė chantų gyvenvietė Labytnangis. Vėliau tapo prekybiniu centru, 1935 m. įsteigtas kolūkis. 1948 m. Labytnangį pasiekė geležinkelis. Sparčiau pradėjo augti 7-ajame dešimtmetyje apylinkėse radus dujų. 1975 m. suteiktas miesto statusas.
Mykolas Mantautaitis

Biografija

Pirmąkart minimas 1440 m. tėvo donacijoje Vilniaus pranciškonams.
Tėvas – Aleksandras Mantautas. Žmonos vardas ir kilmė nežinomi. Sūnus – Jurgis (vedė Jono Kęsgailaičio dukterį Heleną), Jokūbas (žmona – Margarita), Motiejus (vienintelį kartą minimas 1488 m. ir Stanislovas.
Tėvoninės žemės – Šalčininkuose. Kažkokią dalį turėjo ir Žirmūnuose.
Kazys Dereškevičius

Kazys Dereškevičius (1909 m. birželio 5 d. Antakalnis, Pakuonio valsčius) – Lietuvos agronomas, biomedicinos mokslų daktaras.

Biografija

1940 m. baigė žemės ūkio akademiją. 1954 m. žemės ūkio mokslų kandidatas.
1940–1944 m. dirbo Dotnuvos selekcijos stotyje. 1944–1977 m. Lietuvos žemės ūkio akademijos dėstytojas, nuo 1957 m. docentas.
Pirmasis Lietuvoje sukūrė pomidorų ir cukrinių runkeliu poliploidus.
Benjaminas Sakalauskas

Biografija

1970 m. baigė Nižnij Kačergato aštuonmetę mokyklą, 1974 m. Irkutsko miškų technikumą. 1974–1975 m. Goloustno (Irkutsko raj.) miškų ūkio technikas-miškininkas. Nuo 1975 m. studijavo Sibiro miškų technikos institute (Krasnojarskas). 1977 m. atvyko į Lietuvą, tais pačiais metais iš tremties grįžo ir tėvai. 1977–1981 m. Rokiškio miškų urėdijos Salagirio girininkijos girininkas, 1982–1995 m. Zarasų miškų urėdijos Dusetų girininkijos girininkas. 1988 m. baigė Lietuvos žemės ūkio akademijos Miškų fakultetą, miškų ūkio inžinierius. 1997–2014 m. Generalinės miškų urėdijos prie LR aplinkos ministerijos generalinis miškų urėdas.
Nuo 1994 m. Lietuvos politinių kalinių ir tremtinių sąjungos narys. Lietuvos šaulių sąjungos narys.
1990–1995 m. Dusetų miesto ir apylinkės tarybos pirmininkas. 1995–1997 m. ir 2002–2003 m. Zarasų rajono savivaldybės tarybos narys, 1995–1997 m. Zarasų rajono savivaldybės meras.
Žmona Irena, dukterys Eglė ir Ieva.
FK Poprad

Istorija

Įkurtas kaip Sport Egylet 1906 m. Nuo 2010 m. vadinasi FK Poprad. 
Niekada nedalyvavo elito diviziono kovose. Kartą prasibrovė į taurės turnyro pusfinalį.

Pasiekimai

2016/2017 m. slovakų futbolo taurės turnyre pasiekė pusfinalį.
Bransviko pusiasalis

Bransviko pusiasalis (isp. Península de Brunswick) – pusiasalis Pietų Amerikos žemyno pietinėje dalyje, Čilės teritorijoje (Magelano ir Čilės Antarktidos regionas). Ilgis šiaurės-pietų kryptimi 115 km, plotis nuo 16 km šiaurėje iki 80 km pietuose. Užima apie 6300 km² plotą. Pietuose pusiasalis užsibaigia Frovardo kyšuliu (piečiausia žemyno vieta). Iš rytų ir pietų pusiasalį juosia Magelano sąsiauris, skiriantis nuo Ugnies Žemės salyno. Vakaruose Otvėjaus užutėkis skiria nuo Riesko salos.
Bransviko pusiasalio šiaurės rytuose yra Punta Arenaso miestas.
Garo mašina

Garo mašina – energijos rūšies keitimo įtaisas, variklis, vandens garų termo-mechaninę plėtimosi energiją verčiantis mechanine − sukimo momentu.
1769 metais anglų inžinierius ir išradėjas Džeimsas Vatas sukonstravo garo mašiną. Jis apskaičiavo, kad ta mašina kalnakasybos darbuose pakeičia 12 arklių, taigi jos galia lygi 12 arklio jėgų (dabar sakytume arklio galių). Nuo to laiko technikoje paplito arklio jėgos vienetas, nes nevykusiai buvo išverstas anglų kalbos žodis power (jėga, galia) žodžiu „jėga“. Vėliau Dž. Vatas atliko bandymus, kuriais remdamasis nustatė, kad 75 kg masės krovinį į 1 m aukštį arklys gali pakelti per 1 s. Taip buvo išmatuotas vienos arklio galios didumas. Vatas, be abejo, turėjo labai stiprų arklį, kuris tokią galią įgydavo per gana trumpą laiką. Kiti bandymai parodė, kad daugelio arklių galia yra mažesnė.
Obuolys

Kulinarija

Obuoliai gali būti kepami, verdami, džiovinami, konservuojami. Jie dažnai naudojami kaip pyragų, blynų ir kitų kepinių įdaras. Gaminamas obuolių sūris.
Iš šviežių ar virtų vaisių gaminami įvairūs gėrimai: gaiva, kompotas, limonadas, spaudžiamos sultys.
Rauginant obuolių sultis, gaminamas obuolių vynas, sidras.

Didelis obuolys

Maži obuoliai dėl savo mažumo kulinarijoje dažnai būdavo naudojami tik didikų vaišėse, nes juos tinkamai įdaryti galėdavo tik ypač aukštos kvalifikacijos virėjai.
Šiuo metu maži obuoliai dažniausiai naudojami dekoratyviniais tikslais šeimos vaišėse arba restoranuose. Džiovintas mažas neprinokęs obuolys gali būti panaudotas kaip prieskonis sriuboms, daržovių patiekalams.
Maži obuoliai ypač gerai tinka raugti. Jie raugiami nepjaustyti, skirtingai nuo didelių obuolių. Taip pat, maži obuoliai plačiai naudojami obuolių actui gaminti.

Vaistinės savybės

Medicinos knygose rašoma, kad tiems, kurie kasdien valgo obuolius, kraujyje sumažėja cholesterolio.
Obuolių marmelade daug pektinų, todėl jį patartina valgyti žmonėms, dirbantiems kenksmingomis sąlygomis, nes pektinai absorbuoja medžiagų apykaitoje ir virškinant susidariusias toksines medžiagas bei sunkiuosius metalus (gyvsidabrį, kadmį, kobaltą, šviną).
Pasitarus su gydytoju obuoliais galima gydyti ir virškinamojo trakto ligas, švieži tarkuoti obuoliai valgytini viduriuojant, jais gydomas ūmus ir lėtinis storosios žarnos uždegimas.
Zbučino valsčius

Administracinis suskirstymas

Borki Kosai, Borki Virkai, Bzuvas, Choja, Chromna, Celemencas, Čurilai, Dzevulė, Grochuvka, Grodziskas, Izdebki Blažejė, Izdebki Košmidrai, Izdebki Kosnai, Izdebki Vonsai, Janušuvka, Jasionka, Karčė, Kžesk Krulova Niva, Kžesk Majontekas, Kvasai, Lenčnovola, Lipinai, Lucinuvas, Lugi Velkiai, Lugi Rentkai, Macejovicė, Modževas, Olendai, Pogonuvas, Ruvcė, Žonževas, Smolanka, Sobičė, Stari Kžeskas, Šverčė, Tarčė, Tchuževas, Tchužev Plevkai, Tenčkai, Vesulka, Vulka Kamena, Zavadai, Zbučinas, Zdanai.
Nupedija

Nupedia buvo laisvoji internetinė angliška enciklopedija, kurią galėjo redaguoti ir taisyti kiekvienas. Naudota programa vadinosi NupeCode; nunupedia tęsėjai kaip ir Vikipedijos programinė įranga MediaWiki buvo naudojama pagal GNU General Public License nuostatas.
Nupedia nepainiotina su 2003 m. pradėta kurti numizmatine internetine enciklopedija Numispedija.

Istorija

Nupedia buvo įkurta 2000 m. kovą; steigėjas – Jimmy Wales ir Larry Sanger. Finansavo Bomis.
Projektas 2003 m. rugsėjį buvo nutrauktas, o visi jos straipsniai buvo perkelti į naujai kuriamą Vikipedijos enciklopediją.
Algimantas Kazragis

Algimantas Kazragis (g. 1931 m. balandžio 16 d. Plungėje) – Lietuvos inžinierius chemikas, habilituotas fizinių mokslų daktaras.

Biografija

1955 m. baigė Kauno politechnikos institutą. 1990 m. chemijos mokslų daktaras. 2000 m. Tarptautinės ekologijos ir gyvybinės veiklos saugos mokslų akademijos narys korespondentas.
1955–1957 m. dirbo Akmenės statybinių medžiagų kombinate, 1957–1959 m. Valstybinio plano komisijoje, 1962–1963 m. Valstybiniame mokslinio tyrimo darbų koordinavimo komitete. Nuo 1963 m. Vilniaus inžinerinio statybos instituto (nuo 1990 m. Vilniaus Gedimino technikos universitetas) dėstytojas, 1996–2001 m. Chemijos ir bioinžinerijos katedros vedėjas, nuo 1993 m. profesorius.

Mokslinė veikla

Tyrimų sritys – fizikinė chemija, chemijos termodinamika, vietinių žaliavų panaudojimas šilumos izoliacijai. Sukūrė chemijos reakcijos laipsnio nustatymo metodą (vadinamasis Kazragio metodas), su kitais parengė bendrosios chemijos laboratorinių darbų metodinių nurodymų. 4 išradimų bendraautorius.
Leonidas

Biografija

Vienas iš Spartos karaliaus Anaksandrido II sūnų. Leonidas tapo karaliumi 489 arba 488 m. pr. m. e. Soste jis pakeitė savo pusbrolį Kleomeną I ir vedė jo dukrą.
480 pr. m. e. eforai pasiuntė Leonidą su 300 karališkosios sargybos karių ir 7000 sąjungininkų atlaikyti persų karaliaus Kserkso kariuomenės, kurią sudarė apie 100 000 žmonių ir 1207 triremos, puolimą Termopilų perėjoje. Termopilų mūšyje su palyginti nedidele karių rinktine dengė graikų kariuomenės pagrindinių jėgų atsitraukimą ir neleido persams prasiveržti vieninteliu sausumos keliu iš šiaurės į Vidurio Graikiją. Pasak tų laikų legendos, Leonidas su savimi pasiėmė mažai karių, nes apgalvotai ėjo į pražūtį: orakulas jam išpranašavo, kad Spartą gali išgelbėti tik vieno iš jos karalių mirtis. Manoma, kad eforai palaikė šį kone beširdišką planą vardan Karnėjos šventės ir noro sutelkti graikų pajėgas prie Korinto sąsmaukos.
Legendos parodo drąsą, kuria išgarsėjo Leonidas ir spartiečiai dar senajame pasaulyje. Pirmąją apgulties dieną, kai Kserksas pareikalavo, kad graikai atiduotų persams ginklus, sakoma, kad Leonidas lakoniškai atsakė „Ateikit ir pasiimkit juos“. Taip pat sakoma, kad trečią dieną Leonidas paragino savo karius suvalgyti gausius pusryčius, nes tą naktį jie jau vakarieniausią Hade.
Leonido vyrai atlaikė persų atakas pirmąsias dvi dienas, bet kai Efialtas nuvedė persų generolą Hidarną su dalimi karių per slaptą kalnų takelį į graikų užnugarį, Leonidas padalino savo pajėgas į dvi dalis. Pagrindines rinktinės jėgas pasiuntė ginti Atėnų, o pats liko perėjoje su 300 spartiečių, 700 tesaliečių ir 400 tėbiečių.
Galbūt jis tikėjosi, kad jam pavyks apsupti Hidarno pajėgas; jeigu taip, tai šis graikų manevras nepasisekė ir visa jų maža armija, apsupta iš abiejų pusių buvo išžudyta iki vieno, išskyrus pasidavusius tėbiečius. Kita teorija teigia, kad Leonidas išsiuntė dalį savo armijos namo, norėdamas išlaikyti tuos būrius vėlesniems mūšiams su persais; kariai likę perėjoje turėjo sulaikyti persų pajėgas, kad jų kavalerija negalėtų pavyti pasitraukusių graikų.
Leonidas žuvo kovoje. Spartiečiai bandė atkovoti jo kūną iš persų, bet dėl milžiniško persų pranašumo jiems tai nepavyko ir persai jį išsinešė iš mūšio lauko. Herodotas teigia, kad Kserkso įsakymu negyvam Leonidui buvo nukirsta galva, o kūnas nukryžiuotas.
Jis buvo palaidotas su didžiule pagarba įskaitant ir labai nespartietiškus raudojimą bei gedulą – spartiečiai dažniausiai priimdavo mirtį mūšyje kaip faktą ir nepritarė išoriniam sielvartui, bet Delfų orakulas įsakė taip elgtis kaip ir paaukoti Spartos karalių, norint išsaugoti Spartą.
Sfintu Georgė

Istorija

Sfintu Georgė – vienas seniausių Transilvanijos miestų, dokumentuose pirmą kartą paminėtas 1332 metais. Miestas pavadintas vietinės bažnyčios globėjo Šv. Jurgio (Sfântul Gheorghe) vardu.
Būdamas Vengrijos karalystės sudėtyje, miestas buvo apskrities centru. 1920 m. perėjo į Rumunijos karalystės sudėtį. 1940–1944 m. priklausė Vengrijai.
Kšemianuchos radijo ir televizijos bokštas

Kšemianuchos radijo ir televizijos bokštas (lenk. RTCN Krzemianucha) – radijo ir televizijos bokštas, esantis ant Kšemianuchos kalno, 232 m aukštyje.
Berštininkai

Istorija

Kaimas minimas 1702 ir 1709–1711 m. 1905 m. kaime gyveno daugiau nei 400 žmonių.

Pavadinimo kilmė

Vietovardis kilęs iš senažodžio beržta – žemė, kurioje auga beržai.
Delemonas

Kultūra

Yra kantono muziejus, buvę vyskupų rūmai (1721 m.), Šv. Marcelio bažnyčia (1766 m.), rotušė (1745 m.), prefektūra (1717 m.).

Istorija

Delemonas rašytiniuose šaltiniuose minimas nuo 727 m. XI a. tapo Bazelio vyskupų vasaros rezidencija. Miesto teises įgijo 1289 m. Delemoną 1793 m. užėmė Prancūzija, o 1815 m. atiteko Bernui, tapo Berno kantono dalimi. 1979 m. sukūrus Juros kantoną tapo jo centru.
Modestas Vorobjovas

Karjera

Profesionalo karjerą pradėjo 2013 m. FC Šiaulių komandoje. Šiam klubui A lygoje atstovavo tris sezonus. Po to, kai ekipa išnyko iš futbolo žemėlapio, 2016 m. persikėlė į FK Trakus. Nuo 2016 m. tapo svarbiu šios komandos žaidėju. Žaidė komandoje tris sezonus. 2018 m. gruodžio pabaigoje buvo pranešta, kad futbolininkas FK Trakų komandai nebeatstovaus.
2019 m. sausį pranešta, kad futbolininkas tapo FK Žalgirio nariu.

Žaidimas rinktinėje

Pirmą kartą į Lietuvos vyrų futbolo rinktinę buvo kviečiamas 2017 m., tačiau rungtynes stebėjo nuo atsarginių suolelio ir neturėjo progos pasireikšti.
2018 m. vėl buvo kviečiamas į nacionalinę rinktinę. Modestas debiutavo rinktinėje rungtynėse su Gruzijos rinktine, kurias lietuviai pralaimėjo, bei sėkmingai sužaidė prieš Armėniją ir padėjo komandai iškovoti pergalę.
Juodieji kalnai

Geografija

Pagrindinis Juodųjų kalnų kalnagūbris eina lygiagrečiai Japonijos jūros pakrantei, iš šiaurės į pietus. Didžiausias aukščiausio taško aukštis yra 996 m virš jūros lygio – kalnas Vysotnaja (Высотная), santykinis aukštis 300–600 m. Vakaruose, Kinijos pusėje kalnagūbrį riboja Chunčiunche upės (upės Tumanaja baseinas) slėnis. Už šio slėnio stūkso aukštesnis Panlinio kalnagūvris. Primorėje žemi kalnynai kaitaliojasi kalvynais (sopkos). Tarp kalnų Bolšaja Tigrovaja ('Didysis Tigro') ir Luna ('Mėnulis', 919 m) yra Rusijos pasienio užkarda Verchniaja (Верхняя 'Viršutinė'). Vienoje iš Juodųjų kalnų atšakų yra draustinis Kedrovaja Padė (Кедровая Падь 'Kedrų klonis').

Klimatas, flora ir fauna

Rytiniuose ir pietrytiniuose Juodųjų kalnų šlaituose klimatas musoninis. Čia upių slėniai gerai drėkinami. Upės trumpos, bet gausios, jose dažni poplūdžiai. Dėl šių upių aktyvios sąnašinės veiklos jūros pakrantėje suformuota plati, iki 10 km pločio, žemuma, suklota iš kalnų dūlėjimo produktų. Virš lygumos paviršiaus, nusėto gausiais ežerais, limanais ir senvagėmis, stūkso kalnai likuonys. Žinomiausias toks kalnas yra Karvelių uola (Голубиный утёс; 180 m aukščio)
Kalnagūbrio šlaitams būdingas subtropinių ir vidutinės juostos floros ir faunos mišinys. Čia gerai išsilaikę reliktinės juodųjų kėnių plačialapės taigos reliktiniai masyvai, nors vyrauja ąžuolynai. Ties Zanadvorovkos kaimu Nikolajus Drozdovas nufilmavo dokumentinį filmą apie Juodųjų kalnų gamtą (apie apyrubę Tigrovaja padė (Тигровая падь 'Tigrų klonis').

Įdomybės

Upių Didžioji Abrikosovka (Большая Абрикосовка) ir Mažoji Abrikosovka (Малая Абрикосовка) santakoje yra apyrubė Abrikosovaja padė (Абрикосовая падь 'Abrikosų klonis'), kurioje aptinkamos net trys gegučių rūšys: azijinė gegutė (Versiculus horsfieldi), plačiasparnė gegutė (Hierococcyx fugax) ir indinė gegutė (Cuculus micropterus)
Air Force One

Air Force One – kodinis Jungtinių Valstijų karinių oro pajėgų oro eismo kontrolės centro signalas, reiškiantis, kad nurodytame orlaivyje yra JAV prezidentas.
Idėja turėti atskirą lėktuvą prezidento kelionėms kilo 1943 m. Jungtinių Valstijų armijos karinėms oro pajėgoms, kurios suabejojo prezidento saugumu keliaujant įprastoms oro linijoms pritaikytais lėktuvais. Pirmuoju tokiu lėktuvu tapo karinis Douglas C-54 Skymaster, kuris 1945 m. prezidentą Franklin D. Roosevelt skraidino į Jaltos konferenciją. Vėliau dar dvejus metus šį lėktuvą naudojo prezidentas Harry S. Truman.
Kodinis šaukinys Air Force One buvo sukurtas 1953 m. po įvykio, kuomet prezidentą Dwight D. Eisenhower skraidinęs lėktuvas atsidūrė tame pačiame aukštyje su kitu komerciniu lėktuvu, naudojusiu tą patį šaukinį.
Nuo sukūrimo keli lėktuvai yra tarnavę kaip oficialūs prezidento lėktuvai – tai kelios Boeing 707 versijos ir nuo 1990 m. naudojami smarkiai patobulinti Boeing 747–200 variantai Boeing VC-25.
Šiuo metu karinės pajėgos planuoja pakeisti VC-25 tobulesniais lėktuvais. Planuojama naujuosius lėktuvus pradėti naudoti 2017 m. ir 2019 m. Naujuosius orlaivius siekia tiekti Boeing kompanija ir siūlo savo 747-8 modelius.
Gytis Grižas

Biografija

1986 m. baigė Kauno 40-ją vidurinę mokyklą. 1987–1989 m. tarnavo sovietų kariuomenėje išminuotoju. Nuo 1990 m. dirba Lietuvos nacionalinio muziejaus Archeologijos skyriuje. 1996 m. baigė Vilniaus universiteto Istorijos fakultetą ir įgijo istoriko specialybę.
Lietuvos archeologijos draugijos narys.

Veikla

1983–1986 m. lankė jaunųjų archeologų būrelį prie Kauno vaikų turizmo centro. Dalyvavo Laukojo (Ignalinos r. sav.), Šakių lankos (Varėnos r. sav.), Šventosios (Palangos sav.) (tyrimų vadovė Rimutės Rimantienės), Dusios (Lazdijų r. sav.), Gluobių (Šakių r. sav.) senovės gyvenviečių, Zapsės senovės gyvenvietės ir kapinyno (tyrimų vadovas Vygandas Juodagalvis), Bakšių senovės gyvenvietės ir Paduobės-Šaltaliūnės pilkapių (tyrimų vadovas Valdas Steponaitis) archeologiniuose tyrimuose. 
Savarankiškai tyrinėti ir žvalgyti objektai: Zapsės V gyvenvietė kapinynas (1997–1998, 2001 m., Lazdijų r. sav.), Dumblynės žalvario ir geležies amžiaus gyvenvietė (1996–2000 m.), Staviškių pilkapynas (1988–1989, 2002–2004 m.; Vilniaus m. sav.), Pašekščių pilkapynas (1999, 2001–2006 m.; Molėtų r. sav.), Negarbos kapinynas (2008, 2009 m.; Kretingos r. sav.), Mankiškių kapinynas (2009 m.; Radviliškio r. sav.),  
Diplominio darbo tema „Kretuonių pilkapynas“.
Archeologinių mokslinių tyrimų interesai: naujų archeologijos paminklų paieška, Lietuvos nacionalinio muziejaus rinkinių istorija.
Nuo 1997 m. dalyvauju gyvosios archeologijos veikloje (demonstruoja keramikinių puodų lipdymą ir degimą).
Europos centrinių bankų sistema

Europos centrinių bankų sistema (ECBS) – ES bankinė sistema, kurią sudaro ECB ir visų ES valstybių narių (EB Sutarties 107 straipsnio 1 dalis) nacionaliniai centriniai bankai. Pagrindus nustato ECBS Statutas.

Funkcijos

Kadangi ne visos ES šalys įsivedė eurą, ECBS negali veikti kaip euro zonos monetarinė institucija. Dėl to Eurosistema (į kurią neįeina šalių neįsivedusių euro centriniai bankai) tapo institucija atliekanti funkcijas, kurias iš principo turėjo vykdyti ESCB.