google/wiki40b huggingface dataset:
Argentinos dubuma

Argentinos dubuma (isp. Cuenca Argentina) – povandeninė dubuma Atlanto vandenyno pietvakariuose, tarp Pietų Amerikos žemyno šlaito ir Pietų Atlanto kalnagūbrio. Vyraujantis gylis 5000-5500 m. Giliausia vieta – 6681 m (siauroje gelmėje pietuose). Dubumos plotas ~1,8 mln. km².
U-cangas

Geografija

Regionas sutampa su Cangpo baseinu Tibeto plynaukštėje ir driekiasi nuo Kailašo kalno vakaruose iki Brahmaputros posūkio rytuose. Pietuose regioną uždaro Aukštieji Himalajai, šiaurės vakaruose yra retai gyvenamos Čangtango stepės, o šiaurės rytuose – Amdo regionas.
Maričis

Maričis (skr. मरीचि = Márīci – „kibirkštis“) – senovės indų mitologijos rišis („regėtojas, išminčius“), „Mahabharatoje“ minimas kaip pirmas iš dešimties Pradžapačių, žmonijos pradininkų. Laikomas Marutų būrio vadu, Brahmos sūnumi, gimusiu iš jo sielos arba pečių. Kitur teigiama, kad jo tėvas yra Svajambha arba Manus Hairanjagarbha. Pats jis – Kašjapos tėvas. Epe minimos ir kitos Maričio giminystės sąsajos.
Maričiu indai vadina ir vieną iš Didžiųjų Grįžulo Ratų žvaigždžių (η Ursae Majoris, Alkaidas).
Džainų mitologijoje Maričis laikomas vienu iš buvusių Mahavyros įsikūnijimų.
Codilas

Codilas, esantis Botsvanos šiaurės vakaruose, yra į UNESCO Pasaulio paveldo sąrašą įtraukti piešiniai uolose. Į sąrašą ši vieta buvo įtraukta 2001 m. dėl savo religinės ir dvasinės reikšmės vietiniams gyventojams, taip pat dėl unikalių užrašų žmonių gyvenvietėje, padarytų prieš keletą tūkstantmečių. Tai virš 4500 piešinių ant uolų maždaug 10 km² teritorijoje Kalahario dykumoje.
Yra keturi pagrindiniai kalnai. Aukščiausias yra iškilęs 1400 metrų virš jūros lygio. Keturi kalnai apibūdinami kaip „Vyras“ (aukščiausias), „Moteris“, „Vaikas“ ir bevardė kalvelė.
Įkurta stovyklavietė tarp dviejų aukščiausių kalnų. Ji yra šalia žinomiausių San piešinių šioje teritorijoje, Laurenso van der Posto plokštė.
Šitie kalnai turi didelę kultūrinę ir dvasinę reikšmę sanams, gyvenantiems Kalahario dykumoje. Manoma, kad olos ir dideli urvai „Moters“ kalne yra kapavietės mirusiųjų ir įvairių dievų, kurie valdo pasaulį iš ten. Švenčiausia vieta yra šalia „Vyro“ kalno viršūnės, kur, kaip pasakojama, po pasaulio sukūrimo klūpojo ir meldėsi Pirmoji Dvasia. Sanai tiki, kad vis dar galima pamatyti Pirmosios Dvasios kelių atspaudą uoloje.
Dauguma San uolos piešinių rasti ant „Moters“ kalno, o žinomiausi „Banginis“, „Du raganosiai“ ir „Liūtas“ rytinėje „Tėvo“ pusėje. Yra daugybe kitų piešinių, bet santykinai nedaug ant matomų kalnų pusių. Iš tikrųjų yra daug piešinių sunkiai prieinamose vietose, kad tikėtina, jog ne visi piešiniai buvo surasti ir dokumentuoti.
Nors buvo įrengti takai ir ženklai, bet surasti piešinius be nusimanančio gido yra gana sunku.
Kalnus galima pasiekti gerai profiliuotu žvyrkeliu, nutolusiu 40 km nuo Šakavės. Taip pat yra lauko aerodromas.
Manga

Manga (kanji 漫画; hiragana まんが; katakana マンガ) – japoniški komiksai. Man japoniškai reiškia 'išsiblaškęs, nerūpestingas, nerimtas'; ga – 'paveikslėlis'.

Etimologija

Japoniškas žodis manga pažodžiui išvertus reiškia 'keisti paveikslėliai'. Įprastai vartoti pradėta XVIII amžiuje, pradėjus publikuoti Santō Kyōden iliustruotą knygą Shiji no yukikai (1798 m.) ir XIX amžiaus pradžioje pradėjus publikuoti Aikawa Minwa Manga hyakujo (1814 m.). Pirmą kartą, norint pabrėžti išskirtinai komiksus, o ne „paveikslėlių knygas“, žodis manga pavartotas Rakuten Kitazawa (1876–1955 m.).

Istorija

Istoriškai mangos ištakas galima atrasti dar VI–VII a. budistų vienuolių kurtose paveikslėlių istorijose popieriaus ritiniuose.
Šiuo metu Japonijoje manga labai populiari ir leidžiama milijoniniais tiražais. Pvz., „One Piece“ mangos 37 tomas buvo išleistas 2 230 000 kopijų tiražu.

Atsiradimas

Žodis manga atsirado XIX a. su „Hokusai Manga“.
Mūsų Ukraina

Politinė idiologija

Tai dešiniųjų pažiūrų partija pasisakanti už Ukrainos euroatlantinę integraciją. Ideologijos – liberalizmas, neokonservatizmas.

Palaikymas

Ukrainos parlamento rinkimų rezultatai (2006 m.). Mūsų Ukrainos rezultatai apylinkėse:
Nicky Byrne

Biografija

Nicky Byrne gimė 1978 metų spalio 9 dieną Dubline. Jaunystėje buvo profesionalus futbolininkas, žaidęs klubuose Home Farm FC, Leeds United, Shelbourne FC, Saint Francis FC ir Liverpool F.C. bei Airijos U15, U16 ir U18 rinktinėse. Vėliau tapo sėkmingu televizijos laidų vedėju, 2012 metais dalyvavo šokių projekte.
1998 metais prisijungė prie grupės „Westlife“, kuri gyvavo 14 metų ir kurios 25 dainos pasiekė Top 10 Jungtinėje Karalystėje, iš jų 14 buvo užėmusios pirmą vietą. Grupė yra išleidusi 7 muzikos albumus ir pardavė virš 45 mln. įrašų visame pasaulyje. 2002 metais N. Byrne įrašė singlą „Here Come The Good Times (Ireland)“, kuris tapo Airijos nacionalinės futbolo komandos himnu.
2016 m. sausio 13 d. Airijos transliuotojo RTÉ išrinktas šalies atstovu 2016 m. „Eurovizijos“ dainų konkurse Stokholme. Ten jis pasirodys su daina „Sunlight“. Rašyti konkursinį kūrinį atlikėjui padėjo Wayne Hector ir Ronan Hardiman. „Manau, jog tai yra užvedanti poproko stiliaus daina, kuri puikiai tinka radijo eteriui. Visada jutau, kad šis kūrinys išsiskiria iš kitų ir turi kažką ypatinga“, – teigė Nicky Byrne RTÉ spaudos pranešime.
Sangrūdos valsčius

Sangrūdos valsčius buvo pietvakarių Lietuvoje. Centras – Sangrūda.
Bernvakaris Australijoje 2

Siužetas

Prieš vestuves Liukas ir draugai vyksta į Australiją ir švenčia bervakarį laipiodami po uolas. Liukas nukrinta nuo uolos, o draugai pagalvoja, kad žuvo. Draugas žuvo po to,
kai ant jo nukrito akmuo. Draugai sprendžia, kaip jį pergabenti į Londoną. kai skrenda lėktuvu į Angliją, vienas draugas priekabiauja prie palydovės, kitas piloto kabinoje aplieja lakūną kava,
o likęs piloto kabinoje vienas, be priežiūros, sukelia avarinę situaciją ir lėktuvas nukrinta kažkur dykuimoje. Jie tampo grabą po dykumą, kol sustoja merginos, važiuojančios į neformalų festivalį. Po to seka virtinė keistų nutikimų, kol galų gale pasiekia Londoną. Tačiau net per laidotuves apsirūko "žolės".
Juozapava (Šiauliai)

Istorija

Kaimo pavadinimas kilo nuo Beržėnų apskrities vėliavininko Juozapo Nagurskio, valdžiusio Dirvėnų dvarą, vardo. 1825 m. jo lėšomis pastatyta Šv. Simono ir Judo Tado bažnyčia.
Juozas Lasickas

Biografija

J. Lasicko ūkio ūkininkas.
2007–2014 m. Alytaus rajono savivaldybės tarybos narys.
Nuo 2001 m. Naujosios sąjungos (socialliberalai) narys.
Mykolas Potockis

Biografija

Lenkijos žymios magnatų Potockių giminės atstovas, herbo „Piliawa“ savininkas. Karūnos didžiojo etmono Felikso Kazimiero Potockio (1630–1702) ir Katerinos Liubomirskaitės (m. 1669) vyresnysis sūnus.
1686 metais gavo Karūnos lauko raštininko pareigybę. 1696 ir 1722 metais Liubline buvo renkamas Karūnos Tribunolo maršalka . 1726 metais gavo Voluinės vaivados pareigybę.
1715 metais – Tarnogrodo konfederacijos narys, 1718 metais buvo išrinktas į seimą. Buvo disidentų priešininkas. Būdamas Stanislovo Leščinskio šalininkas, vadovavo jo kariams kovoje prieš Sandomiero konfederaciją. 1734 metais buvo išrinktas Dzikovo konfederacijos maršalka nuo Voluinės vaivadijos.
Stanislovo Leščinskio vardu važiavo su pasiuntinybėmis į Švediją ir Osmanų imperiją. Po to keliolika metų praleido tremtyje, buvo Čartoriskių partijos politiniu priešininku.
1749 metais Mykolas Potockis buvo palaidotas kapucinų vienuolyne, Mažosios Lenkijos Sendzišuve.
Piščaco žydų kapinės

Piščaco žydų kapinės (lenk. Cmentarz żydowski w Piszczacu) – žydų kapinės įkurtos XIX a. Piščaco kaime, ul. Terespolskiej gatvėje. Kapinių plotas 0,58 ha, kapinės yra aptvertos, paminklų neišlikę.
Punsko Dariaus ir Girėno gimnazija

Istorija

Po 1999 m. švietimo reformos Punske pradėjo veikti šešiametė pagrindinė mokykla bei gimnazija su lenkų ir lietuvių dėstomąja kalba. Trimetėje gimnazijoje yra 9 klasės (po dvi su lietuvių ir viena su lenkų mokomąja kalba). 2004 m. gruodžio 10 d. gimnazijai suteiktas Dariaus ir Girėno vardas.
Piaujis

Geografija

Šiaurėje driekiasi pelkėta, upių išvagota žemuma. Einant į pietus paviršius kyla į plynaukštę, o ties pietine riba pasiekia Šapada das Mangabeiraso kalnus. Juose yra aukščiausias valstijos taškas – 806 m. Svarbiausia valstijos upė yra Parnaiba, tekanti siena su Pernambuku. Kitos svarbios upės yra jos intakai: Poti, Gurgėja, Usrusui Pretas.
Klimatas subekvatorinis; žemumoje – karštas ir drėgnas. Plokščiakalnyje vėsiau (ypač naktį) ir sausiau.
Vandenyno pakrantėje auga prie skurdžių smėlynų prisitaikiusios augalijos miškai – restinga. Žemumoje auga drėgnieji tropiniai miškai, kuriuose dominuoja puošniosios atalės (Attalea speciosa). Valstijos rytuose auga sausi kaatingos krūmynai, o pietvakariuose – serado savanos.
Piaujo pietinėje dalyje yra Sera da Kapivaros nacionalinis parkas, įtrauktas į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą, ir žymus savo senoviniais uolų piešiniais.
Aulakas

Raida

Aulakas susikūrė susivienijus dviems iki tol egzistavusioms karalystėms: Vanlangui (kurio pagrindinė etninė grupė buvo lakvietai) ir Namkuongui (kurio etninė grupė buvo auvietai). 258 m. pr. m. e. pastarosios vadas Čuk Fanas (viet. Thục Phán, čunomas: 蜀泮) nukariavo Vanlangą, sujungė jo teritorijas su savomis ir sukūrė Aulako karalystę. Jis pasivadino An Zuongu. Valstybės pavadinimas sudarytas sujungus abiejų tautų etnonimus. Lakvietams maišantis su auvietais išsivystė vietnamiečių tautybė.
Valstybės sostine tapo naujai pastatyta Koloa (dab. Hanojaus dalis), kurią juosė keliaguba vingiuota siena, panaši į labirintą.
Šalies gyventojai vystė žemės ūkį: augino ryžius, batatus, ankštinius, bananus, citrusinius, kokosus, cukranendres ir kitas kultūras. Buvo gaminami aukšto lygio bronzos dirbiniai, klestėjo keramika, tekstilė. Aulako gyventojams priskiriamas rytietiško arbaleto (viet. nỏ, čunomas: 弩) išradimas.
Tuo metu šiaurėje susikūrusi Kinijos imperija siekė užvaldyti visas vietų žemes, įskaitant ir Aulaką. 207 m. pr. m e. tai pavyko karvedžiui Džao Tuo, kuris prijungė Aulaką prie savo nukariautų teritorijų – Namvieto valstybės.
Šiaurės Airijos futbolo supertaurė

Šiaurės Airijos futbolo supertaurė – su pertrauka neilgai gyvavęs Šiaurės Airijos futbolo trofėjus, dėl kurio varžydavosi šalies čempionas ir taurės laimėtojas. Paskutinį kartą vyko 2000 metais.
VI amžius

Šeštasis mūsų eros amžius – šimto metų laikotarpis, prasidėjęs 501 metų sausio 1 dieną ir pasibaigęs 600 metų gruodžio 31 dieną.
Tūkstantmečiai: 1 tūkstantmetis pr. m. e. – 1 tūkstantmetis – 2 tūkstantmetis
Amžiai: V amžius – VI amžius – VII amžius
Pranas Barkauskas

Biografija

Mokėsi Marijampolės gimnazijoje. 1919 m. iš aštuntos klasės su dauguma vyresnių klasių moksleivių tapo Lietuvos kariuomenės savanoriu, baigė Kauno karo mokyklą, paliktas joje dirbti, vėliau perkeltas į brigados štabą. Dalyvavo kovose su lenkais ir bolševikais. 1924 m. išėjęs į atsargą, išvyko studijuoti į Prancūziją. Grenoblio universitete įsigijo ekonomikos mokslų daktaro laipsnį.
1931 m. paskirtas Savivaldybių departamento direktoriumi, 1931–1939 m. žurnalo „Savivaldybė“ ir „Savivaldybių žinynas“ redaktorius. 1936–1940 m. Ketvirtojo Seimo narys, dalyvavo tarptautinėse konferencijose Ženevoje ir Varšuvoje. 1939 m. paskirtas Vidaus reikalų ministerijos generaliniu sekretoriumi.
Bendradarbiavo lietuvių periodinėje spaudoje, daugiausia „Lietuvos aidas“ ir „Vairas“.
Prasidėjus TSRS okupacijai, 1940 m. liepos mėn. suimtas, kalintas Kaune, 1941 m. ištremtas į Komijos ATSR, Uchtos lagerį. Ten 1942 m. žuvo.
Monte Karlas

Monte Karlas (Monte Carlo) – Monako centras, garsus lošimų namais ir daugiadienėmis automobilių lenktynėmis. 15,5 tūkst. gyventojų (2000 m.).
Iš italų kalbos Monte Carlo reiškia „Karolio kalnas“. Kadangi buvo Monako princas Karolis III, todėl jo vardu ir pavadino vietovę.
Lugansko pasienio pajėgų bazės apgultis

Kovos

Vykstant kovoms Donbase, 2014 m. birželio 2 d. apie 12:30 100 separatistų užpuolė pasienio pajėgų bazę, tačiau pasieniečiai atsakė ugnimi ir sugebėjo atremti ataką. Tuomet sukilėlių skaičius išaugo iki 400 ir, pasieniečių teigimu, sukilėliai pasitraukė į gyvenamuosius rajonus bei ėmė šaudyti nuo netoliese esančių gyvenamųjų namų stogų. Prieš pasieniečius buvo naudojami automatiniai ginklai ir granatsvaidžiai. 
Ukrainos naikintuvai atakavo separatistų pozicijas Luganske, tai bandydami palaikyti pasieniečius. Iš viso, kariškių pateikta informacija, tą dieną Lugansko apylinkėse buvo įvykdyta 150 atakų iš oro.
Pirmosios apgulties dienos pabaigoje paaiškėjo, kad puolimas nepavyko ir pasieniečiai liko savo pozicijose, 7 iš jų buvo sužeisti.
Birželio 3 d. situacija buvo ramesnė, tačiau sukilėliai tebelaikė bazę apsiaustyje.
Birželio 4 d. Ukrainos pajėgos pasidavė. Pasieniečiams buvo leista pasitraukti iš bazės ir jie buvo perkelti kitur.
Profilinis mokymas

Profilinis mokymas – viena iš diferencijuoto ugdymo formų. Jo esmė yra mokymo diferencijavimas atsižvelgiant į moksleivių siekius, polinkius, gebėjimus, sudarant jiems galimybes pasirinkti mokymosi kryptį atitinkančius dalykus bei skirtingus jų kursus. Jis įgyvendinamas moksleivius suskirstant į gana pastovias grupes, atsižvelgiant į jų siekius bei pajėgumą. Sudaryta grupė mokosi to ar kito dalyko pagal vieną iš keleto alternatyvių skirtingo sudėtingumo programų, kurios tarpusavyje skiriasi tikslais, turiniu, mokymo metodais ir pasiekimų reikalavimais. Mokant profiliuotai, kai kurie mokomieji dalykai gali būti iš viso nedėstomi.

Istorija

1998 metais patvirtintas profilinis mokymo modelis keletą metų buvo eksperimentuojamas bei koreguojamas.
Profilinis mokymas Lietuvos bendrąjį išsilavinimą teikiančių mokyklų 11 klasėse (gimnazijų 3 klasėse, profesinių mokyklų 1 ir 2 kursuose) įvestas nuo 2000 m. rugsėjo 1 dienos.
Pagrindinės mokyklos 9–10 klasėse ir gimnazijos 1–2 klasėse moksleiviai kryptingai rengiami pasirinkti profilį, skatinami kuo visapusiškiau išbandyti jėgas ir geriau suvokti savo polinkius, gebėjimus ir siekius. Profilinis mokymas mažina atotrūkį tarp akademinės bendrojo lavinimo krypties ir profesinio mokymo, neskatindamas per ankstyvos moksleivių specializacijos.

Profiliai

Lietuvos bendrojo lavinimo sistemoje klostosi keturi ugdymo profiliai: Humanitarinis; Realinis; Technologinis ir Meninis.
Kiekvienas profilis priklausomai nuo savo specifikos gali turėti siauresnių pakraipų: a) humanitarinis: b) realinis: c) technologinis: d) meninis.

Kritika

Profilinis mokymas kritikuojamas, nes rengia menkai raštingus, siauro išsilavinimo mokinius. Mokymosi krūvis profilinėse klasėse ne tik nesumažėjo, bet netgi gerokai padidėjo, lyginat jį su mokymosi krūviu 9-10 klasėse, parodė Švietimo ir mokslo ministerijos užsakymu bendrovės „Factus Dominus“ atliktas mokslinis tyrimas „Profilinio mokymosi problemos“.
Eskišechiras

Istorija

Miestas įkurtas frygų apie 1000 m. pr. m. e. Antikoje buvo žinomas kaip Dorilajonas (gr. Δορύλαιον) ir minimas kaip gražiausias miestas Anatolijoje.
Simonas Borisevičius

Simonas Borisevičius (Šlaveituose, netoli Darbėnų – po 1838 m. Prancūzijoje) – Lietuvos pedagogas, 1831 m. sukilimo dalyvis.

Biografija

Kilęs iš valstiečių. Salantų parapinės mokyklos mokytojas. 1831 m. vasario su Gintališkės dvaro (10 km į rytus nuo Salantų) baudžiauninku J. Giedrimu vadovavo Gintališkės ir Salantų parapijų valstiečių pasipriešinimui caro valdžiai. Nuo 1831 m. kovo sukilėlių pulko vado pavaduotojas, kapitonas. Sukilimui baigiantis emigravo į Prancūziją. Emigracijoje lietuviškai susirašinėjo su kitai sukilėliais.
Cinkiškiai

Aplinkinės gyvenvietės

ARIOGALA – 21 km
KĖDAINIAI – 24 km 
 JOSVAINIAI – 14 km
BABTAI – 7 km
Varnos įlanka

Varnos įlanka (bulg. Варненски залив) – Juodosios jūros vakarinės dalies įlanka ties Bulgarijos krantais. Ilgis 3 km, plotis ties išėjimu 7 km, gylis 10–18 m. Užšąla tik speigingų žiemų metu. Vakarinis krantas lėkštas, šiaurinis ir pietinis – statūs. Jungiasi su Varnos ir Beloslavo ežerais.
Prie įlankos įsikūręs Varnos uostas.
Kačerga

Kačerga – Vilnios kairysis intakas, iki XVI a. tekėjęs per Vilnių. Upelio pradžia – Vingrių šaltiniai. Kačerga tekėjo už griovių, juosusių dabartinį senamiestį. Buvęs upelio debitas siekė 1800 m³ per parą. Į Kačergą įtekėdavo ir kitų šaltinių vanduo, kaip antai prie Aušros vartų buvusių šaltinių. Visi šaltiniai ir upeliai aprūpindavo Vilnių vandeniu. XVI a. Kačergą buvo nutarta kanalizuoti ir XIX a. pabaigoje upelis visiškai kanalizuotas.
Venera su kailiniais

Turinys

Džimis Loganas – džiazo muzikantas – kartą ryte pajūryje aptinka nuogos merginos kūną. Jis prisimena jau matęs ją milijonieriaus ir mergišiaus Achmedo namuose Stambule, kur jis grojo surengtame vakarėlyje. Pastebėjęs šią moterį, apsirengusią kailiniais, Džimis sekė ją iki kito kambario, kur, be Achmedo ir jos taip pat buvo fotografė Olga bei meno dirbinių prekiautojas Persivalis. Džimis matė, kaip mergina, atstumta Achmedo, buvo išrengta ir plakama rimbais, o vėliau vakaro šeimininkas peiliu ją nužudė. Dabar, pamatęs jos kūną, jis dar labiau išsigąsta ir nusprendžia bėgti.
Džimis dažnai keičia savo gyvenamąją vietą, kol galiausiai apsistoja Rio de Žaneire kartu su dainininke Rita. Šios padedamas jis vėl pradeda groti, kol kartą privačiame vakarėlyje vis vėl pastebi Vandą – moterį su kailiniais, kurios kūną jis kažkada rado pajūryje...
Louis-Ferdinand Céline

Luisas-Ferdinandas Selinas (Louis-Ferdinand Céline; tikrasis vardas Louis-Ferdinand Destouches; 1894 m. gegužės 27 d. – 1961 m. liepos 1 d.) – prancūzų rašytojas ir gydytojas. Jis laikomas vienu įtakingiausių XX amžiaus rašytojų, priartinusiu literatūrą prie šnekamosios kalbos leksikos ir intonacijų.
Žinomiausias jo kūrinys yra Voyage au bout de la nuit (Kelionė į nakties pakraštį). Vis dėlto Celine laikomas ganėtinai kontroversiška figūra dėl niekad neslėpto antisemitizmo ir kolaboravimo su naciais Antrojo pasaulinio karo metu.

Biografija

Celine gimė Courbevoie Sienos departamente (dabar vienas Paryžiaus priemiesčių). Teįgijęs pagrindinį išsilavinimą įstojo į prancūzų kavaleriją ir kovėsi Pirmajame pasauliniame kare ir buvo apdovanotas. Po dešinės rankos sužeidimo buvo demobilizuotas ir išvyko dirbti į Afriką. Po karo studijavo mediciną. Prieš užsiimdamas gydytojo praktika dirbo Tautų Sąjungoje. Laisvu nuo gydytojo darbo metu pradėjo rašyti.
1932 metais išleidęs savo žymiausiąjį romaną Voyage au bout de la nuit jis sulaužė daugelį literatūros kanonų, vartodamas daug šnekamosios ir vulgarios kalbėsenos intonacijų bei susilaukė didelio pasisekimo. 1936 išleidžia antrąjį romaną Mort à crédit, daugelio laikomą jo kūrybos viršūne.
Taip pat parašė tris antisemitinius pamfletus Bagatelles pour un massacre (1937), L'École des cadavres (1938) ir Les Beaux draps (1941). 1944 buvo priverstas bėgti nuo teismo į Vokietiją, o 1945 į Daniją. Gindamas savo kūrybą jis teigė, kad siekė perspėti prancūzus dėl artėjančio dar vieno karo. 1950 Celine buvo už akių nuteistas vieneriems metams kalėjimo dėl kolaboravimo, tačiau po metų buvo amnestuotas.
Buvusią šlovę susigrąžino savo trilogija D'un château l'autre, Nord ir Rigodon, kurioje aprašė savo egzilio metus.

Kūryba

Ryškiausias Celine kūrybos bruožas yra giliai pesimistiškas žvilgsnis į pasaulį su ryškiais juodojo humoro elementais. Jo veikėjai – antiherojai, paskendę nusivylimuose, nerime, nihilizme ir inercijoje. Jo hiperrealus ir polemizuojantis rašymo stilius dažnai gąsdina, bet visgi Celine stiprybė yra sugebėjime diskredituojant beveik viską neprarasti žmogiškumo jausmo.
Celine padarė didžiulę įtaką tokiems autoriams kaip Henry Miller, William S. Burroughs, Kurt Vonnegut, Billy Childish ir Charles Bukowski. Bukowskis netgi yra pasakęs, kad „Kelionė į nakties pakraštį yra geriausia knyga parašyta per paskutinius du tūkstančius metų“.
Paskutinis tango Paryžiuje

Turinys

Paryžiuje susitinka Jis ir Ji. Jis – 45-erių amerikietis, neseniai praradęs žmoną ir dar neišsivaduojantis iš depresijos. Ji – dvigubai jaunesnė ekscentriška studentė. Jų romanas galėjo būti trumpalaikis, tačiau kuo toliau, tuo jų santykiai darosi vis sudėtingesni. Ji nori pastovumo ir labiau apibrėžtų santykių, todėl, norėdamas ją išlaikyti, jis turi pasikeisti. Jausdamas, kad aistra gesta, Jis pradeda pasakoti apie save ir tokiu būdu griauna Jos iliuzijas. Supratusi, kad jai tai tebuvo trumpalaikis susižavėjimas, Ji nusprendžia viską nutraukti, tačiau Jis nesutinka. Galiausiai Ji pasako Jam savo vardą, tuo pačiu metu paleisdama į jį kulką…
Šiuolaikinė penkiakovė

Šiuolaikinė penkiakovė – daugiakovės sporto šaka, kurioje sportininkai varžosi penkiose rungtyse.

Istorija

Šiuolaikinę penkiakovę sukūrė moderniųjų olimpinių žaidynių įkūrėjas Pierre de Coubertin. Antikinėse olimpinėse žaidynėse buvo vykdyta penkiakovė, kurią sudarė lenktynės stadione kojomis, imtynės, šuolis į tolį, ieties metimas ir disko metimams, todėl modernioje Olimpiadoje buvo pridėtas žodis šiuolaikinė penkiakovė. Pirmą kartą šiuolaikinės penkiakovės varžybos surengtos 1912 m. vasaros olimpinėse žaidynėse. Nuo 1996 m. modernioji penkiakovė trunka vieną dieną. Tai vienintelė sporto šaka sukurta būtent olimpiadai. 2000 m. vasaros olimpinėse žaidynėse pirmą kartą dalyvavo ir moterys. Sporto šaka nesusilaukia didelio populiarumo kaip kitos sporto šakas ir joje dominuoja Rytų Europos šalys, todėl 2005 m. ir 2012 m. tarptautinis olimpinis komitetas balsavo dėl šiuolaikinės penkiakovės pašalinimo iš olimpinės programos. TOK nutarimu šiuolaikinė penkiakovė palikta bent iki 2020 m. vasaros olimpinių žaidynių. 2013 m. vėl įsigaliojo nauji rungčių pakeitimai: pakito fechtavimo taisyklės, sugriežtinta baudų sistema jojimo rungtyje, pailginta bėgimo trasa ir pridėta papildoma šaudymo sesija.

Lietuva

Žymūs Lietuvos penkiakovininkai: Stasys Šaparnis,  Edvinas Krungolcas, Andrejus Zadneprovskis, Justinas Kinderis, Laura Asadauskaitė. Lietuva olimpinėse žaidynėse yra iškovojusi keturis medalius: 1 aukso, 2 sidabro, 1 bronzos ir yra 9 sėkmingiausia šalis šiame sporte olimpinių žaidynių istorijoje.
Būdviečiai (Kretinga)

Aplinkinės gyvenvietės

Kretinga – 10 km
Dupulčiai – 8 kmLaumalėsRaguviškiaiPetreikiaiPetrikaičiaiJokūbavas
Vaško išlydos

Vaško išlydos (angl. slumgum) – likučiai, susidarę lydant bičių vašką iš senų korių ir kitokių vaškingų atliekų.
Lydant vašką iš korių, kuriuose buvo auginti bičių perai, lieka nesilydantys likučiai, kuriuos sudaro korio akutėse likę bičių lervučių apvalkalai, lervučių ekskrementai ir kitokios šiukšlės.
Išlydų būna mažai, jei vaškas lydomas iš atakiuotų dangtelių ir naujų korių, kuriuose nebuvo perų ir kurie buvo tušti ar tik laikytas medus. Lydant korius su bičių duona ir jos likučiais išlydose būna daug žiedadulkių liekanų. Senuose koriuose, ypač laikytuose ne aviliuose, dažnai būna vaškinio ugniuko (Galleria mellonella) kokonų, išmatų ir kitokių liekanų.
Išlydų tankis šiek tiek didesnis nei vaško, tad išlydyto vaško luite jos sudaro apatinį sluoksnį (nuo rudos iki juodos spalvos).
Club Green Streets

Istorija

Įkurtas 2010 m. Dalyvauja elito diviziono kovose.

Sudėtis (2017)

Atnaujinta: 2018 m. lapkričio 30 d.
Marijampolės šv. Cecilijos gimnazija

Istorija

Vilkaviškio vyskupijos Krikščioniškosios kultūros centrą 1991 m. įkūrė vyskupas Juozas Žemaitis MIC. Šio centro pagrindinis tikslas – rūpintis krikščioniškos kultūros ir švietimo puoselėjimu, kaupti sakralines vertybes. Formuojant jo uždavinius ir tikslus, talkino poetas Justinas Marcinkevičius, prof. Jurgis Dvarionas, muzikologas prof. Jonas Bruveris, signataras Romualdas Ozolas, prof. Vytautas Brėdikis.
Krikščioniškosios kultūros centrui priklausanti muzikos mokykla pradėjo veikti 1992 m. Iš pradžių buvusi tik pradine, šiuo metu mokykla teikia vidurinį išsilavinimą ir meninį ugdymą: muzikinį, dailės ir choreografijos-baleto. Be bendrojo lavinimo dalykų, moksleiviai gali išmokti groti fortepijonu, vargonais, smuiku, violončele, fleita. Jie taip pat dainuoja chore, šoka ir piešia.
Zika virusas

Istorija

Zika virusas pirmą kartą išskirtas 1947 m. iš beždžionės Ugandoje, tropiniame Zika miške. 1948 m. paaiškėjo, kad Zika virusą perneša to paties miško uodai Aedes africanus. Iki 2007 m. viruso cirkuliacija ir keletas protrūkių buvo registruoti tropinėje Afrikoje ir kai kuriose Pietryčių Azijos teritorijose, vėliau virusas pasireiškė Ramiojo vandenyno salose. 2015 m. šios ligos protrūkis pirmą kartą užregistruotas Pietų Amerikoje.