google/wiki40b huggingface dataset:
Centrinė viešojo saugumo direkcija

Centrinė viešojo saugumo direkcija (pranc. Direction Centrale de la Sécurité Publique, DCSP) − uniformuota Prancūzijos nacionalinės policijos šaka, atsakinga už viešosios tvarkos palaikymą Prancūzijos miestuose.
DCSP turi virš 78 000 uniformuotų policininkų, dirbančių 102 departamentų direkcijose, kurios turi 462 miestų būstines. DCSP teikia bendrąsias policijos paslaugas − nusikaltimų prevencija, patruliavimas, atsiliepimai į pagalbos skambučius.
DCSP turi nedidelį kiekį policininkų, kurie dirba neuniformuoti ir užsiima vietinių nusikaltimų tyrimais. Jie sudaro kriminalinių tyrimų brigadas.
DCSP taip pat turi 9 GIPN (Groupes d'Intervention de la Police Nationale), kurie yra intervencijos padaliniai, panašūs į RAID, kuri yra pavaldo tiesiogiai Nacionalinei policijai.
DCSP taip pat turi policijos šunų, katerių ir oro padalinius.
Procesinis bendrininkavimas

Procesinis bendrininkavimas – proceso šalių, sudarytų iš kelių asmenų, veikla.

Bendrininkų santykiai

Kiekvienas bendrininkas veikia savo vardu. Bendrininkai gali pavesti bylą vesti vienam iš bendrininkų.
Jeigu ginčijamo santykio pobūdis arba įstatymai lemia tai, kad teismo sprendimai bus nedalomai susiję su visų bendrininkų teisėmis ar pareigomis (privalomas bendrininkavimas), visų procesinių veiksmų, atliktų dalyvavusių nagrinėjant bylą bendrininkų, pasekmės taikomos ir tiems bendrininkams, kurie į bylos nagrinėjimą neatvyko be svarbių priežasčių. Taikos sutarčiai sudaryti, atsisakyti ieškinio ar ieškinį pripažinti būtinas visų bendrininkų (bendraieškių arba bendraatsakovių) sutikimas, išskyrus atvejus, kai šie veiksmai yra atliekami tik neviršijant reikalavimų ar įsipareigojimų.
Kiekvienas iš bendrininkų turi teisę savarankiškai vesti bylą. Į teismo posėdį kviečiami visi bendrininkai, kuriems byla nėra užbaigta (LR CPK 44 straipsnis „Bendrininkų santykiai“).
Serbų respublikos moderniojo meno muziejus

Serbų respublikos moderniojo meno muziejus – meno muziejus Bania Lukoje, Serbų respublikoje, Bosnijoje ir Hercegovinoje.
Muziejuje iš viso yra sukaupta apie 1 300 darbų (privačios paveikslų kolekcijos, skulptūros ir piešiniai), daugiausia iš XX a. antrosios pusės.

Aprašymas

Muziejus yra įskikūręs senajame Banios Lukos geležinkelio pastate. Pastatytas Austrijos-Vengrijos valdymo laikotarpio pabaigoje. Įtrauktas į Bosnijos ir Hercegovinos nacionalinių paminklų sąrašą.
Muziejuje taip pat yra organizuojamos parodos, vyko Europos muziejų naktis.
Merkle-Hellman kriptosistema

Kuprinės problema

Kuprinės problema (ang. knapsack problem) yra aibės poaibio sumos problemos atskiras atvejis.
Galilėjus

Biografija

Gimė 1564 m. vasario 15 d. Italijoje, Pizos mieste, čia mokėsi, įstojo į universitetą, tačiau nebaigė jo dėl finansinių sunkumų. Vėliau, būdamas 25 metų, pradėjo dėstyti matematiką Pizos universitete, šiek tiek vėliau persikėlė į Paduvos universitetą, kur iki 1610 m. dėstė geometriją, mechaniką ir astronomiją. 1610 m. aprašė savo atradimus knygoje „Žvaigždžių pasiuntinys“, kuri tapo viena iš skaitomiausių knygų Italijoje ir kitose šalyse. 1612 m. paskelbė darbą „Svarstymai apie kūnus, kurie yra vandenyje, ir apie tuos, kurie jame plaukia“. 1632 m. išleistoje knygoje „Dialogas apie dvi svarbiausias pasaulio sistemas – Ptolemajo ir Koperniko“ pasisakė už Koperniko heliocentrinę sistemą, tuo užsitraukdamas Katalikų bažnyčios nemalonę. Už scholastinės Aristotelio fizikos neigimą 1632 m. jam teko stoti prieš inkvizicijos teismą. Iš pradžių priverstas tylėti, vėliau, grasinamas kankinimais, atsisakė savo pažiūrų. Nuo 1633 m. gyveno kaime namų arešto sąlygomis prie Florencijos. 1637 m. apako. Palaidotas Florencijos Santa Croce bazilikoje. 1638 m. Olandijoje buvo išleistas jo veikalas „Pokalbiai ir matematiniai įrodinėjimai apie dvi naujas mokslo šakas“, kuris padėjo pamatus medžiagų mechanikos mokslui.

Išradimai

Galilėjui klaidingai priskiriama teleskopo išradėjo garbė, tačiau jis buvo vienas pirmųjų efektyviai panaudojusių teleskopą dangaus stebėjimui. Naudodamasis 1608 metais Nyderlanduose išrasto teleskopo brėžiniais jis pats susikonstravo aštuonis kartus didinantį teleskopą, o vėliau jį patobulino iki 20 kartų didinančio. Galilėjus 1610 m. atrado keturis didžiausius Jupiterio palydovus, Mėnulio kalnus, Veneros fazių kaitą, taip pat buvo vienas pirmųjų europiečių, stebėjusių Saulės dėmes (kinai dėmes stebėjo žymiai anksčiau). Pirmasis pasisakė prieš manierizmą. Idėjų semtis siūlė iš realaus gyvenimo.
Atrado švytuoklės švytavimo dėsnį ir sukonstravo hidrostatines svarstykles kietujų kūnų tankiui matuoti. 1589 m. tapęs matematikos profesoriumi, pasvirusiame Pizos bokšte tyrė laisvojo kritimo dėsnį. Jo konfliktas su Bažnyčia įkvėpė daugelį žymių rašytojų (pvz., Bertoldą Brechtą). Praėjus daugiau kaip trims amžiams po Galilėjaus mirties, popiežius Jonas Paulius II Katalikų bažnyčios vardu pripažino, kad su Galilėjumi buvo elgtasi neteisingai.
Miško genetiniai ištekliai

Miško genetiniai ištekliai – miško medžių biologinė medžiaga (populiacijos, medynai, medžių grupės, pavieniai medžiai bei jų dalys), turinti faktinę arba potencialiai vertingą (ekologine, selekcine, ekonomine ar kt. prasme) genetinę informaciją. Genetinių išteklių vertė išreiškiama per genetinę įvairovę - kuo ši įvairovė didesnė, tuo vertingesni genetiniai ištekliai. Genetinė įvairovė, apibūdinanti genetinį kintamumą tarp populiacijų ir jų viduje, šalia rūšinės bei ekosisteminės įvairovės, yra esminis biologinės įvairovės komponentas. Miško genetiniai ištekliai užtikrina miško ekosistemų tvarumą, miškų našumą bei kokybę. Jie yra šiuolaikinės tvarios miškininkystės, miško selekcijos ir sėklininkystės pagrindas. Jų išsaugojimas, gausinimas ir racionalus panaudojimas yra vienas svarbiausių gamtosaugos uždavinių. Miško genetinius išteklius tiria Lietuvos miškų institutas.
Miško genetinių išteklių, sėklų ir sodmenų tarnyba rūpinasi Lietuvos miškų genetiniais ištekliais, jų išsaugojimu ir panaudojimu selekcijoje ir sėklininkystėje.
Stepas Jurevičius

Biografija

Grafų Tiškevičių baudžiauninkų sūnus. Medžio darbų mokėsi pas Astravo dvaro meistrą. XIX a. viduryje vadovavo medžio darbams Astravo rūmų statyboje – sukūrė meniškų apdailos plokščių, frizų, karnizų, parketą su intarsija ir kt., Šv. Jono Krikštytojo bažnyčioje Biržuose sukūrė Tiškevičių šeimos ložes ir presbiterijos groteles. Apie 1885 m. susirgo ir buvo išvarytas iš kumetyno. Apsigyvenęs Vaitkūnuose dirbo kryžius, koplytėles, medines skulptūrėles, primityviai kopijavo medžio raižinius („Šv. Antanas“, „Kristus tarp kankinimo įrankių“, „Apreiškimas“).
Huvadu atolas

Huvadu atolas – atolas Indijos vandenyne, Maldyvų salyno pietuose, dažnai įvardijamas didžiausiu atolu Maldyvuose ir vienu didžiausių pasaulyje. Jo plotas – 3152 km², sausuma sudaro 38,5 km². Žiedą sudaro daugybė smulkių salelių, jų taip pat gausu ir lagūnoje.
Administraciškai Huvadu atolas skirstomas į Šiaurės Huvadu (Gaafu Alifą) ir Pietų Huvadu (Gaafu Daalu). Vietiniai gyventojai kalba divehių kalbos tarme, gan ženkliai besiskiriančia nuo vartojamos Malėje.
Senovėje atolas vadintas Suvadiva, o jo sostinė buvo Havaru Tinadu. Šis atolas visad buvo labiau savivaldus nei kitos Maldyvų salos, gavo savo vėliavą. 1959 m. Huvadu, Fuvamulos ir Adu atolai buvo paskelbę Jungtinę Suvadyvų Respubliką.
Denau

Istorija

Senovėje dabartinio miesto vietoje stovėjo Čaganiano miestas. Vėliau susikūrė Denau kišlakas Bucharos chanato sudėtyje. 1929 m. nuteistas geležinkelis. Miesto teisės Denau suteiktos 1958 m.
Mark David Chapman

Markas Deividas Čepmenas (Mark David Chapman) (gimė 1955 m. gegužės 10-ąją Fort Vorte, Teksasas) yra amerikietis, 1980 m. gruodžio 8-ąją Niujorke nužudęs muzikantą ir aktyvistą John Lennon.
Anksčiau, negu prasidėjo jo teismas, Chapman prisipažino kaltas dėl antro laipsnio žmogžudystės ir buvo nuteistas kalėti nuo 20 metų iki gyvos galvos su teise būti paleistam anksčiau laiko. Jis buvo įkalintas nepaisant to, kad jam buvo diagnozuota psichinė liga. Chapman lieka įkalintas „Attica Correctional Facility“ kalėjime, Niujorke. Net dešimt kartų buvo atsisakyta lygtinai jį paleisti. Atsisakymą lygtinai paleisti lėmė Lenono našlės Yoko Ono ir begalės kitų žmonių pasipriešinimas.
Pulgis Lumbis

Biografija

Iki 19 metų – lauko darbininkas. 1912 m. Kaune baigė „Saulės“ mokytojų kursus.
1913–1914 m. tarnavo Rusijos imperijos kariuomenėje. Grįžęs vadovavo Daugailių vartotojų bendrovei, 1915–1917 m. mokytojavo Utenos apylinkių Rybninkų ir Šnieriškių pradžios mokyklose. 1917–1918 m. studijavo Kauno dvasinėje akademijoje, kurios nebaigė, 1918 m. tapo Lietuvos kariuomenės savanoriu. 1919 m. tarnavo kavaleristu, tais pačiais metais baigė Kauno karo mokyklą. 1920 m. rudenį prie Seinų kovose su lenkais buvo patekęs į nelaisvę, iš kurios pabėgęs vėl dalyvavo kovose.
1919 m. dalyvavo Lietuvos darbo federacijos steigimo darbe. 1922 m. liepos 25 d. – 1922 m. lapkričio 13 d. Steigiamojo Seimo atstovas. Priklausė Lietuvos darbo federacijos frakcijai, įėjusiai į Lietuvos krikščionių demokratų partijos bloką. 1922 m. lapkričio 13 d. – 1923 m. kovo 13 d. Pirmojo Seimo ir 1923 m. birželio 5 d. – 1926 m. birželio 2 d. Antrojo Seimo atstovas.
Po 1926 m. dirbo pedagoginį darbą, 1932–1939 m. Kauno miesto savivaldybės policijos nuovados viršininkas. 1939–1941 m. mokytojas. 1941 m. birželio 14 d, su šeima ištremtas į Tomsko sritį. Mirė tremtyje, perlaidotas Daugailiuose.
Kontreskarpas

Kontreskarpas (pranc. contre escarpe) – siena ar suformuotas status šlaitas prie gynybinio griovio nuo priešo pusės. Kontreskarpas labai apsunkina priešo priėjimą prie fosos arba atsitraukimą iš jos, iš kitos pusės, trukdo ginamos tvirtovės įgulos išpuoliams. Jis dažniausiai apmūrytas arba išbetonuotas.
Lietuvos Jeruzalė

Lietuvos Jeruzalė – Lietuvos žydų bendruomenės, iki 1992 m. – Lietuvos žydų kultūros draugijos, mėnesinis leidinys (laikraštis), ėjęs nuo 1989 m. spalio mėn. iki 2010 m. Vilniuje, Pylimo g. 4.

Istorija

Leistas lietuvių, jidiš ir rusų kalba, nuo 1992 m. – ir anglų kalba. Tiražas 1989 m. – 1000 egz. lietuvių, 1000 egz. jidiš ir 3000 egz. rusų k., 1997 m. – po 500 egz. lietuvių, jidiš, rusų ir anglų k.
Spausdino rašinius apie žydų gyvenimą, kultūrą, buitį, istoriją, dabarties aktualijas Lietuvoje.
Šalteniai

Istorija

Kaimas iki II pasaulinio karo vadinosi Juodeikiais, vėliau Šaltiniais.
Šahrichansajus

Šahrichansajus − magistralinis kanalas Uzbekijoje (Andižano vilajete) ir Kirgizijoje (Ošo sritis).
Kerta Ferganos slėnį iš rytų į vakarus. Iškastas 1887 m. Prasideda Kampiravoto hidromazge ir apie 20 km eina valstybės siena tarp Uzbekijos ir Kirgizijos. Baigiasi Šahrichano mieste susiliedamas su Didžiuoju Ferganos kanalu. Nuo kanalo atsišakoja Savajaus, Akburasajaus ir Pietų Ferganos kanalai.
Prie kanalo yra miestai Kara Suu (Kirgizija), Karasu, Kurgantepa, Chodžaabadas ir Asaka.
Tarptautiniai jaunimo rūmai

Tarptautiniai jaunimo rūmai (angl. Junior Chamber International, JCI, taip pat žinoma kaip „the Jaycees“) – trečia didžiausia visuomeninė organizacija pasaulyje. Vienija daugiau nei 200 000 narių, kurių amžius 18-40 m. (virš 1 mln. buvusių narių) daugiau kaip 110 šalių. JCI vienija įvairių sričių profesionalus, veikiančius 6000 vietinių JCI organizacijų (LOM). JCI buvo įkurta 1910 m.

JCI Lietuva

JCI Lietuva įkurta 1993 m. JCI yra Lietuvos jaunimo organizacijų tarybos narys (LiJOT). JCI padaliniai (LOM) - JCI Sostinė, JCI Vilnius, JCI Kaunas, JCI Marijampolė, JCI Klaipėda, JCI Šiauliai, JCI Panevežys. JCI Lietuva prezidentė nuo 2005 m. - Inga Navickienė (JCI Sostinė), JCI Lietuva prezidentė nuo 2006 m. - Gutijera Sidabrienė (JCI Kaunas), 2007 m. - Marius Petrevičius (JCI Panevėžys), 2008 m. - Lina Morkūnaitė (JCI Sostinė), 2009 m. - Renata Sadlauskienė (JCI Šiauliai), 2010 m. - Brigita Valenčienė (JCI Kaunas), 2010 m. - Gintaras Ignatavičius (JCI Šiauliai).
1-asis LJR prezidentas (nuo 1994 m.) - Tomas Vasiliauskas (Klaipėda).
Nuo 2004 m. JCI Lietuva - JCI NORDIC grupės narė. 2004 m. Europos sostinių susitikimas (ECM 2004) Vilniuje.
2002 m. žmogaus apdovanojimu (angl. TOYP) apdovanotas Vilniaus meras Artūras Zuokas. Mottainai - Japonija premija (Algirdas Kudzys).
JCI projektai - „Pasilik Lietuvoje“ (2006), „Sėkmės mokykla“ (2006), „Švaros diena“ (kasmetinis), „Baltijos konferencija'09“ (2009), „Spalvotas gyvenimas“, „Žaliasis projektas“.
MFK Nemenčinė

2010

Jungtinė Nemenčinės „Rūtos“ ir Vilnius FM ekipa užėmė 5 vietą Moterų A lygoje.

2011

Jungtinė Nemenčinės „Rūtos“ ir Vilnius FM ekipa ir vėl užėmė 5 vietą Moterų A lygoje.

2017

Šiais metais žaidė LMFA I lyga Rytų zonoje. Treneris Anton Šostko. Ekipos spalvinė gama yra žydri marškinėliai, balti šortai ir baltos kojinės.
Teklė Kapustinskaitė

Teklė Kapustinskaitė (g. 1924 m. balandžio 11 d. Sičiūnuose, Panemunėlio valsčius) – Lietuvos miškininkė, biomedicinos mokslų daktarė.

Biografija

1951 m. baigė Lietuvos žemės ūkio akademiją. 1959 m. apgynė disertaciją „Juodalksnynų savaiminis atžėlimas ir sausinimo įtaka jų augimui Lietuvos TSR“, žemės ūkio mokslų kandidatė. 1951–1987 m. dirbo Lietuvos miškų institute.
Antanas Januševičius

Biografija

1925 m. baigė Marijampolės gimnaziją, 1929 m. – Lietuvos universiteto Teologijos–filosofijos fakultetą.
1926-1928 m. redagavo žurnalą „Ateitis“. Leido savaitraštį „Šiaulietis“. Bendradarbiavo įvairiuose Lietuvos laikraščiuose ir žurnaluose.  1939–1940 m. Skuodo gimnazijos direktorius, 1940-1942 m. – Mažeikių gimnazijos direktoriaus pavaduotojas, 1942 m. – Marijampolės gimnazijos direktorius.
Amniotai

Apibrėžimas ir klasifikacija

Pirmą kartą amniotus aprašė embriologas Ernstas Hekelis 1866 m.
ATSC

ATSC (angl. Advanced Television Systems Committee) – standartų rinkinys skaitmeninei televizijai, perduodamai antžeminiu, kabeliniu arba palydoviniu tinklu. ATSC standartus ankstyvajame XX a. 10-ajame dešimtmetyje sukūrė elektronikos ir telekomunikacijų kompanijų konsorciumas „Grand Alliance“.
Standartai apima reikalavimus ATSC aukštos raiškos skaitmeninei televizijai (HDTV), EDTV ir prastesnės kokybės standartinei skaitmeninei televizijai (SDTV).

Standartai

ATSC standartai buvo sukurti su siekiu pakeisti amerikietiškąją NTSC televizijos sistemą. ATSC standarto raiškioji televizija (HDTV) geba retransliuoti 16:9 vaizdo santykio ir 1920 × 1080 pikselių rezoliucijos vaizdą, t. y. beveik šešiais kartais didesnę rezoliuciją nei senesnis NTSC standartas (640 × 480/720 × 486). Tačiau šis standartas ir taip palaiko didesnį kiekį vaizdo rezoliucijų. Šeši SDTV kanalai arba vienas HDTV ir keturi SDTV kanalai gali būti transliuojami 6 MHz dažnių juostos pločio kanalu.
ATSC yra Šiaurės Amerikos ekvivalentas DVB-T standartui.
Spalio 24

Vardadieniai

Daugailas – Daugė – Gilbertas – Rapolas – Švitrigailė
Kesvilis

Istorija

Kesvilis pirmą kartą paminėtas 817 m. kaip Chezzinwillare. IX a. Kesvilio žemės priklausė Šv. Galo vienuolynui. XIII a. Miunsterlingeno abatija įgijo teises į miestelį. Nuo vėlyvųjų viduramžių iki 1798 m. Kesvilis buvo valdomas Šv. Galo abatijos. 1429 m. Miunsterlingeno vienuolynas leido statyti koplyčią. 1529 m. parapija (įskaitant Dozwil ir po 1588 m. įtrauktą Uttwil) atsivertė į reformaciją.
XIX a. didžioji vietinės ekonomikos dalis buvo daugiausia susijusi su žemės ūkiu, vynuogininkyste ir žuvininkyste, nors kaime taip pat buvo ir nedidelių audimo, prekybos įmonių. Vystėsi galvijų ir pieno ūkiai, daugėjo vaismedžių sodų. 1870 m. nutiestas kelias  Seetalbahn, bet jis kaimui mažai pridėjo augimo. Iki 1900 m. čia buvo keletas siuvinėjimo įmonėlių.
XXI a. pradžioje atsivėrė graikinių riešutų perdirbimo įmonė „Matzingen AG“, kurioje 2005 m. dirbo 85 darbuotojai. Daugelis kitų darbo vietų buvo susiję su vaisių ir uogų ūkiais, buvo puoselėjamas medelynas („Roth Pflanzen AG“).
Benjamin Disraeli

Biografija

Žydų kilmės, 1817 m. krikštytas. Ketvirtojo dešimtmečio pradžioje vienas Jaunosios Anglijos torių judėjimo lyderių. Judėjimas siekė aristokratijos ir žemųjų visuomenės sluoksnių sąjungos, kaip atsvaros stiprėjančiam viduriniam sluoksniui. 1837–1876 m. Bendruomenių rūmų, nuo 1876 m. Lordų rūmų deputatas.

Politinė veikla

1846 m. kovojo prieš torių ministro pirmininko R. Pilio sprendimą panaikinti protekcionistinius muitus (grūdų įstatymai). Dėl jo ir jo šalininkų veiklos torių partija skilo. 1852 m., 1858–1859 m., 1866–1868 m. finansų ministras. 1867 m. pasiūlė vadinamąjį Reformų bilį, didžiajai daliai miestų darbininkų suteikiantį rinkimų teisę.
1868 m. ir 1874–1880 m. ministras pirmininkas. 1875 m. jo vyriausybė įsigijo Sueco kanalo bendrovės kontrolinį paketą. 1876 m. jis inicijavo įstatymą dėl karalienės Viktorijos paskelbimo Indijos imperatore. 1878 m. Berlyno kongrese neleido Rusijai po laimėto 1877–1878 m. karo su Turkija įsigalėti Balkanuose, be to, Didžioji Britanija prisijungė Kiprą.
Jo vyriausybė priėmė įstatymus dėl lūšnynų sutvarkymo, dėl sveikatos apsaugos sistemos ir profsąjungų pertvarkymo, darbo sąlygų fabrikuose pagerinimo. Imperializmas ir socialinės reformos ilgam tapo konservatorių politikos svarbiausiais bruožais. Atsistatydino dėl ekonominio nuosmukio ir nesėkmingų kolonijinių karų 1878–1880 m. Afganistane ir 1879 m. Pietų Afrikoje.
Joniškėlio bandymų stotis

Joniškėlio bandymų stotis – Lietuvos žemdirbystės instituto padalinys Pasvalio rajono savivaldybės teritorijoje, Joniškėlio kaime.

Veikla

Tiriamos sunkiųjų dirvų dirbimo, tręšimo, herbicidų naudojimo problemos, tobulinamos sėjomainos. Ištirta javų, cukrinių runkelių, daugiamečių žolių agrotechnika sunkiosiose dirvose, šiais klausimais parengta ir įdiegta į gamybą nemažai rekomendacijų.

Istorija

Joniškėlio bandymų stotis įkurta 1927 m. 1959–1967 m. vietoj jos veikė Žemdirbystės instituto Joniškėlio filialas.
Ronnie Tober

Ronald Edwin (Ronnie) Tober (g. 1945 m. balandžio 21 d. Biusiume) yra olandų dainininkas.

Biografija

Tober gimė Biusiume, Nyderlanduose, tačiau būdamas trejų metų, su savo šeima emigravo į JAV, kur gyveno Olbanyje, Niujorko valstijos sostinėje. Mokėsi Vakarų Olbanio vidurinėje mokykloje ir Albany Colonie aukštojoje mokykloje.
1963 m. grįžo į Nyderlandus. 1965 metais dalyvavo nacionaliniame dainų konkurse su daina „Geweldig“ ir jame užėmė antrą vietą. 1966 m. Knokke dainų konkurse užėmė antrą vietą. 1968 m. dalyvavo Eurovizijos dainų konkurse Londone, tačiau su daina „Morgen“ užėmė paskutinę vietą.
2003 metais atlikėjas įkūrė Ronnie Tober Foundation fondą, kuris rūpinasi sutrikusio intelekto žmonėmis.
Voterfordas

Istorija

Pirmąją gyvenvietę Voterfordo teritorijoje 853 metais pastatė vikingai. Viduramžiais šis miestas buvo antras pagal svarbą miestas visoje Airijoje.

Klimatas

Miestas yra įsikūręs pietryčių Airijoje, todėl klimatas jame yra vienas maloniausių visoje Airijoje. Vasaros čia būna vienos šilčiausių, lyginant su kitais stambiais Airijos miestais.
Vilius Užtupas (1927)

Biografija

Anksti mirus mamai, tėtis Povilas Užtupas liko su trimis mažais vaikais. Vilius dirbo radijo korespondentu ir 1963 m. neakivaizdžiai baigė žurnalistiką Vilniaus universitete. 1979 m. Maskvos poligrafijos institute apgynė disertaciją apie senųjų Lietuvos spaustuvių raidą. Tobulinosi Krokuvos Jogailos universitete.
Nuo 1961 m. leidyklos „Šviesa“ redaktorius, direktoriaus pavaduotojas. Nuo 1964 m. Vilniaus universiteto Kauno vakariniame fakultete dėstė leidybos organizavimą ir poligrafijos pagrindus. 1979–1992 m. dirbo Vilniaus universiteto Žurnalistikos katedroje, docentas.
1989 m. kartu su kitais įkūrė „Sietyno“ leidyklą, kuri išleido B. Brazdžionio eilėraščių knygą „Poezijos pilnatis“, „Lietuvos albumą“, V. Biržiškos „Aleksandryną“. 1992 m. įkūrė savo leidyklą „Vilius“, išleido vertingų leidinių. Pirmasis Lietuvoje pradėjo leisti miniatiūrines knygutes. Tarp keliolikos išleistų – jo paties parašytos „Lietuvos lakūnų biografijos“ (formatas 34x25 mm), pats mažiausias leidinys „Lietuviškai knygai 450 metų“ (16,5 x 14,1 mm), įrašytas į Lietuvos rekordų knygą.
Periodikoje paskelbė apie 200 straipsnių, išleido knygų apie leidybą ir poligrafiją.
Bohemas

Bohemas, Protėvis Čekas (čekų kalba: Praotec Čech) yra legendinė asmenybė, tautos, kuri vėliau tapo žinoma kaip čekai vadovas. Ši tauta, vadovaujama Bohemo atvyko į Bohemiją (Čechy), kuri kaip pažadėjo Protėvis Čekas buvo „pažadėtoji žemė“. Jis, su savo tauta, įkopęs į kalną, kuris vadinamas Říp, belipant jie matė puikų Bohemijos kraštovaizdį ir Čekas pasakęs „Štai ta šalis, kurią jums pažadėjau, žemė pilna elnių ir paukščių, pertekusi pienu ir medumi“. Ši žemė buvo pavadinta jo vardu – „Čekija“.
Jo broliai, Lechas ir Rusas, buvo Lenkijos ir Kijevo Rusios pradininkai.
Tres Riosas (Kosta Rika)

Istorija

Gyvenvietė pradėjo kurtis dar kolonijiniais laikais aplink Marijos koplyčią.
Rimantas Miknys

Rimantas Miknys (g. 1958 m. sausio 5 d. Velniakiai, Panevėžio raj.) – Lietuvos istorikas, humanitarinių mokslų daktaras, Lietuvos istorijos instituto direktorius.

Biografija

Mokėsi Vepų, Karsakiškio, Subačiaus mokyklose. 1981 m. baigė Vilniaus pedagoginį institutą. 1985–1989 m. studijavo Istorijos instituto neakivaizdinėje aspirantūroje. 1993 m. apgynė daktaro disertaciją „Lietuvos demokratų partija 1902–1915 metais: organizacija ir visuomeninė – politinė veikla“. 1994–1995 m. stažavosi Prancūzijos nacionalinių tyrimų centre (pranc. Centre Nacional de la Récherche Scientifique), Literatūros institute Paryžiuje (lenk. Instytut Literacki w Paryżu), Lenkų bibliotekoje Paryžiuje (Biblioteka polska w Paryżu), Lenkijos Mokslų akademijos Istorijos institute (Instytut Historii PAN).
1982–1986 m. dirbo Lietuvos TSR mokslų akademijos Filosofijos, sociologijos ir teisės institute. 1986–1989 m. Lietuvos istorijos instituto jaunesnysis mokslinis bendradarbis, 1990–1993 m. mokslinis bendradarbis, nuo 1994 m. vyresnysis mokslinis bendradarbis, 1995–2004 m. – XIX amžiaus istorijos skyriaus vedėjas. 2000–2008 m. direktoriaus pavaduotojas mokslo reikalams, nuo 2008 m. Lietuvos istorijos instituto direktorius.
Vilniaus pedagoginio universiteto Visuotinės istorijos katedros dėstytojas, nuo 2003 m. docentas.

Mokslinė veikla

Pagrindinės mokslinių interesų kryptys: Lietuvos visuomenė XIX a. – XX a. pradžioje, Lietuvos lenkų etnopolitinė ir etnokultūrinė orientacija lietuvių tautinio atgimimo sąlygomis XIX a. II pusėje – XX a. pradžioje, lietuvių, lenkų, žydų ir baltarusių etninių bendruomenių tarpusavio santykiai ir jų dinamika XIX a. pabaigos – XX a. pradžios Vilniuje. Daugiau kaip 60 mokslinių straipsnių autorius, kelių knygų mokslinis redaktorius. 
Vienas iš Mykolo Romerio daugiatomio „Dienoraščio“ sudarytojų ir rengėjų.
Aldona Baliulienė

Biografija

Aldona Šerniūtė 1945–1949 m. mokėsi Kretingos gimnazijoje, 1949–1954 m. – Plungės vidurinėje mokykloje, 1954–1959 studijavo VU Istorijos ir filologijos fakultete lietuvių literatūrą.
1959–1964 m. Aldona Baliulienė buvo „Valstiečių laikraščio" korektorė, vertėja, 1964–1968 m. – žurnalo „Pergalė“ korektorė stilistė, 1968–1993 m. – leidyklos „Vaga“ redaktorė, 1993–1994 m. – dirbo „Proskynos“ žurnalo redakcijoje.
Aldona Baliulienė redagavo nemažai šiuolaikinės prozos, poezijos, publicistikos knygų, parengė spaudai lietuvių literatūros klasikos rinkinių. Nuo 1985 m. dirbdama „Pasaulinės literatūros bibliotekos" redakcijoje rengė spaudai šios serijos tomus „Senovės Rytų poezija", „XX a. Rytų proza“ ir kt.