google/wiki40b huggingface dataset:
Petras Vytautas Avižonis

Petras Vytautas Avižonis (angl. Peter Avizonis, g. 1935 m. rugpjūčio 17 d. Kaune) – lietuvių kilmės JAV fizikas, daktaras.

Biografija

1944 m. pasitraukė iš Lietuvos, nuo 1949 m. gyvena JAV. 1961-1962 m. dirbo Suno naftos bendrovėje. 1962 m. fizikos daktaras. 1962-1989 m. JAV Karinių oro pajėgų ginklavimosi laboratorijoje (Air Force Cambridge Research Laboratory), 1969-1989 m. laboratorijos technikos direktorius. Nuo 1989 m. dirba korporacijoje „Rockwell International“.

Mokslinė veikla

Svarbiausi darbai iš optikos ir lazerių, jų tyrimas ir tobulinimas. Dalyvauja JAV lietuvių bendruomenės veikloje. 1994 m. Lietuvos mokslų akademijos užsienio narys.
Dvirema

Dvirema – senovės karo laivas su dviejų eilių irklais, tikėtina, atsiradęs Finikijoje. Buvo apginkluojamas jūriniais taranais pramušti priešo laivo korpusui. Dažniausiai tai buvo apie 24 m ilgio, 3 m pločio laivas su 60–100 t vandentalpa. Tai buvo modifikuotas 50 irklų laivas (angl. penteconter), turėjęs tik po vieną irklų eilę kiekvienoje pusėje. Dviremoje buvo po dvi eiles irklų, ir joje dirbo 120 irklininkų.
Šio tipo laivus dažnai naudojo romėnai, pvz., Gajaus Julijaus Cezario antrajame žygyje į Britaniją. 1275 m. Neapolio ir Sicilijos karaliaus Karolio I Anžu išleistas potvarkis pastatyti kelias galeras yra anksčiausias dviremų dydžio paliudijimas. Jos dažniausiai lydėjo pirklių laivus, jomis prekės nebuvo gabenamos.
Valdas Petronis

Biografija

Nuo 1997 m. UAB „Statybos montavimo darbai“ valdybos pirmininkas, direktorius, mecenatas.
2000–2003 m., 2003–2007 m. ir nuo 2007 m. Ukmergės rajono savivaldybės tarybos narys, savivaldybės Ūkio komiteto pirmininkas. 2007 m. Ukmergės rajono Tarybos išrinktas į Vilniaus regiono plėtros tarybą. Nuo 2001 m. Ukmergės rajono savivaldybės tarybos Smulkaus ir vidutinio verslo rėmimo fondo tarybos narys. Nuo 2007 m. Ukmergės moterų krepšinio klubo steigėjas ir prezidentas. 2010 m. lapkričio mėn. savo noru atsistadydino iš Naujosios sąjungos (socialliberalai) Ukmergės rajono skyriaus pirmininko pareigų, atsisakė dalyvauti 2011 m. savivaldybių rinkimuose į Ukmergės rajono savivaldybės tarybą, tokiu būdu pasitraukė iš aktyvios politikos.
Sutuoktinė Rūta, vaikai Laura, Gerda.
Berserk

Siužetas

Gatsas (ガッツ Gattsu, Guts), lydimas jo kompaniono elfo, medžioja į demonus panašius padarus, vadinamus Apaštalais. Apaštalai, tai buvę žmonės, kurie sudarė sandorį su demonais, žinomais Dievo rankos (The God Hand) vardu, kurie mainais už žmonių norus pareikalavo ko nors jiems labai brangaus (asmens ar ko kito).
Pasakojime nukrypstama į Gatso praeitį. Po klaikios vaikystės augant su įtėviu Gatsas įstoja į samdinių grupuotę, kuriai vadovauja charizmatiškas vedlys vardu Grifitas (Griffith). Grifitas, Gatsas ir visa jų samdinių grupuotė suvaidina lemiamą vaidmenį nusitęsusio karo, kuris šimtmečius alino šalį, užbaigime. Tačiau nespėjus pasidžiaugti pergalės laurais, Grifitas yra pasodinamas kalėjiman ir kankinamas dėl to, kad permiegojo su karaliaus dukra. Atrodo, kad siaubingai suluošinto Grifito svajonės tapti karaliumi žlugo, bet Grifitas paaukoja savo draugus ir samdinių būrį Dievo rankai, mainais už galimybę ir toliau siekti savo svajonės.
Grįžtama į dabartinius laikus, kur Gatsas, ir toliau be paliovos kaudamasis su Apaštalais, bando surasti savo meilę – Kaską (Casca), kuri nežinia kur nuklydo. Ji nugabenama iki bokšto, kur ją ketinama sudeginti kaip raganą. Maždaug tuo pat metu, kai išgelbėjama Kaska, atgimsta Grifitas, o šalis vėl atsiduria ant karo slenksčio. Ištrūkdami nuo priešiškų jėgų invazijos, Gatsas su bendražygiais patraukia link Elfhelmo (elfų karalystės), kur tikisi surasti būdą pagydyti Kaską. Grifitui įveikus įsiveržusią Kušano armiją, pasaulis paskęsta šlykščiausiais padarais nusėtoje „tamsoje“. Buvusios Midlando karalystės sostinės vietoje Grifitas įkuria naują, didžiulį miestą Falkoniją, kur žmonės atklysta ieškodami prieglobsčio nuo vis didėjančių demonų antpuolių, nenujausdami, kad jų sergėtojas yra vienas iš jų.

Muzika

Garso takelį anime serialui ir video žaidimams sukūrė Susumu Hirasava (Susumu Hirasawa), panaudamas tokius instrumentus, kaip pianinas, dūdmaišiai, smuikas, arfa, klasikinė ir elektrinė gitaros, būgnai, klavesinas, sintezatorius, Amiga bei žinoma vokalą. Originalus serialo garso takelis išleistas 1997 m. lapkričio 6 d.

Įvertinimas

Manga komiksai susilaukė pripažinimo už meistriškumą tiek Japonijoje, tiek visame pasaulyje. 2002 m. pelnyta Osamu Tedzukos vardo kultūros premija.
Druskininkų Dievo Motinos ikonos „Visų liūdinčiųjų Džiaugsmas“ cerkvė

Istorija

Pirmoji laikina šventykla Druskininkuose pastatyta 1857 m. nuosavame name Gardino gubernatoriaus pavaduotojo Jakovo Rožnovo pastangomis. Jis taip pat padengė visas naujosios cerkvės statymo išlaidas ir ji buvo pastatyta 1865 m. Nuo 1895 m. prie cerkvės įkurta mokykla. TSRS laikais 1947 m. oficialiai užregistruota parapija, kurioje buvo 350 narių. 1957 ir 1978 m. cerkvė remontuota.
Half-Life

Siužetas

Half-Life žaidime įsikūnijama į daktarą Gordoną Frymaną, slaptos mokslinių tyrimų bazės „Black Mesa“ darbuotoją, neseniai baigusį MIT teorinės fizikos studijas. Veiksmas vyksta 200– m. Po visiškai nepavykusio eksperimento, įvyksta rezonanso kaskada, kuri atveria portalą tarp „Black Mesa“ ir Xen (tarimas: zen) dimensijos. Xen būtybės pradeda plūsti į „Black Mesa“ ir žudyti kiekvieną pasitaikiusį žmogų. Negana to, kad Gordonui tenka keliauti po sugriautą „Black Mesa“ bazę ir kovoti su ateiviais, žaidime atsiranda antras priešas – HECU karinės pajėgos, turinčios pasirūpinti, kad kalbos apie rezonanso kaskadą neišplistų. HECU žudo kiekvieną mokslininką, įskaitant Frymaną (nors kiekvienas tikėjosi, kad HECU visus išgelbės). Taip pat yra trečiasis priešas – „Black Ops“ robotizuoti kariai. Jie kovoja ne tik su Frymanu, bet ir HECU.
Galiausiai, su mokslininkų ir apsaugos darbuotojų pagalba, Gordonui Frymanui pavyksta nukeliauti į „Lambda Complex“ skyrių, kuriame mokslininkai paaiškina Gordonui, kad visos pastangos užverti portalą nepavyko, nes kažkokia galinga būtybė jį vis atveria. Frymanui tenka nukeliauti į Xen pasaulį. Jame Gordoną pasveikina visiškai kitokia aplinka – jam tenka šuoliuoti tarp „asteroidų salų“, sklandančių virš tuštumos. Xen pasaulyje sutinkamas pilnai evoliucionavęs galvakrabis – gonarchas, kuris, miręs, leidžia Frymanui tęsti kelionę. Pabaigoje Gordonas nukauna Nihilanthą, padarą, kuris laikydavo portalą atvirą. Tačiau, prieš mirtį, Nihilanthas atvėrė daugybę portalų įvairiose Žemės vietose, leisdamas būtybėms toliau plisti Žemėje. G-Man’as, keista būtybė žmogaus kūne, kuri stebėjo Gordoną Frymaną per visą jo kelionę, leidžia jam pasirinkti: dirbti G-Man’ui arba stoti į kovą, kurios Gordonas tikrai nelaimės. Pasirinkus darbą, G-Man’as įstato Gordoną Frymaną į nebūtį, iki tol, kol jam vėl ateis laikas.
Visagino paramos vaikui centras

Visagino paramos vaikui centras (Visagino PVC) – mišri (stacionari ir nestacionari) socialinių paslaugų įstaiga, skirta vaikams, likusiems be tėvų priežiūros (netekusiems tėvų globos), bei vaikams ir asmenims (iki 21 metų), turintiems negalią. Įstaigos kodas 190230824. Steigėjas Visagino savivaldybės taryba.

Istorija

Centro įsteigimo data 1986 m. liepos 1 d. Įstaiga – lopšelis-darželis Nr. 8 įsteigtas 1986 metais Ignalinos atominės elektrinės. 2000 m. rugsėjo 1 d. lopšelis-darželis reorganizuotas į Visagino specialiojo ugdymo ir socializacijos centrą „Vilties šaltinis“. Nuo 2008-05-01 d. pakeistas pavadinimas į Visagino paramos vaikui centrą.

Direktorė

Natalija Levickaja
Žiburys (Šakiai)

Istorija

Iki 1989 m. gruodžio 8 d. Nr. 31 buvo dauginamas rotaprintu ir ėjo kaip Lietuvos Persitvarkymo Sąjūdžio Šakių grupės (seimelio) informacinis biuletenis. Iki 1990 m. gruodžio 19 d. buvo spausdinamas spaustuvėje ir turėjo paantraštę Šakių Sąjūdžio laikraštis arba Šakių rajono laikraštis. Steigėjas, leidėjas ir redaktorius Arvydas Vaičiūnas. Bendradarbiavo Vytautas Brazaitis, V. Duoba, Vidas Venslovaitis. Tiražas 1990 m. – 1500 egz. Išleisti 44 numeriai.
Antilgė

Aplinkinės gyvenvietės

Juknėnai – 3 km
Bernhard Riemann

Georg Friedrich Bernhard Riemann (Georgas Frydrikas Bernhardas Rymanas; 1826 m. – 1866 m.) – vokiečių matematikas, labiausiai žinomas indėliu į matematinę analizę ir diferencialinę geometriją. Rymano pavardė dažniausiai siejama su garsiąja Dzeta funkcija, Rymano integralu, Rymano paviršiumi. Jo darbai vėliau padėjo pagrindą Einšteino bendrosios reliatyvumo teorijos sukūrimui.
Rymanas teigė, kad mažose erdvės dalyse kreivumas gali būti labai didelis, tuo tarpu jų aplinkoje – lygus nuliui.

Biografija

Bernhardas Rymanas gimė Berselense, kaimelyje netoli Dananebergo, Hanoverio karalystėje, dabartinėje Vokietijos teritorijoje. Rymanas buvo antrasis iš šešių vaikų šeimoje, jo tėvas tuo metu ėjo liuteronų pastoriaus pareigas.
1847 m. pradėjo studijuoti filosofiją ir teologiją Giotingeno universitete, tačiau kitais metais su tėvo sutikimu sustabdė savo teologijos studijas ir perėjo į matematiką. Profesoriumi tapo 1854 m. 1862 m. vedė.
Mirė 1866 m. Italijoje, susirgęs tuberkulioze.
Piotras Serbinovičius

Piotras Serbinovičius (XIX a. pab.) – Kauno gubernijos architektas.
Moteris (Kaunas)

„Moteris“ – Lietuvos moterims skirtas visuomenės bei kultūros žurnalas, ėjęs 1920–1940 m. Kaune.

Istorija

Nr. 1 išleistas Vilniuje prieš Vilniaus kraštą užgrobiant Lenkijai. Leido Lietuvių katalikių moterų draugija kartą, nuo 1937 m. – du kartus per mėnesį. Spausdino Šviesos spaustuvė, „Žaibo“ spaustuvė, Valstybės spaustuvė Kaune, Dirvos spaustuvė, Šešupės spaustuvė Marijampolėje. Tiražas: 1937 m. – 15 500, 1940 m. – 18 000 egzempliorių. 
Rašė apie moterų ekonominę, politinę, socialinė padėtį Lietuvoje, moterų gyvenimą užsienyje, švietimo, moralės, religijos klausimais, spausdino praktinio pobūdžio straipsnius.
Ali ibn Idris

Ali ibn Muhanedas arba Ali ibn Idris (arab.: علي بن مُحَمَّد) buvo ketvirtasis Idrisidų dinastijos Maroko sultonas, valdęs nuo 836 m. iki mirties 848 m. Jis buvo Muhamedo ibn Idris sūnus, perėmęs sostą iš tėvo, ir pasivadino Ali ibn Idris. Po mirties sostą paliko savo broliui Jahija I.
Niterojus

Istorija

Gyvenvietė pradėjo kurtis nuo 1573 m., o 1819 m. įkurta oficialiai ir pavadinta Vila Real da Praia Grande. 1835 m. miestas pervadintas į Niterojų. 1834–1894 m. ir 1903–1975 m. Niterojus buvo Rio de Žaneiro valstijos sostine.
Bambergo baudžiamasis teisynas

Bambergo baudžiamasis teisynas (vok. Bambergische Peinliche Halsgerichtsordnung - „Bambergo baudžiamoji teisenos tvarka“, lot. Constitutio Criminalis Bambergensis - „Bambergo kriminalinė konstitucija“, sutr. Bambergensis) – 1507 m. Limburgo vyskupo Georg III pavedimu Johann Freiherr zu Schwarzenberg sudaryta baudžiamosios teisenos tvarka, baudžiamasis kodeksas Bamberge.
1507 m. išleido Hans Pfeil.

Turinys

Baudžiamasis teisynas įtvirtino tiek materialinės, tiek ir procesinės teisės normas, galiojusias Bambergo srityje. Reglamentuota vad. kalavijo teisė, ordalijos, jų taikymas siekiant išgauti prisipažinimą.

Reikšmė

Bambergo baudžiamąjį teisyną paveikė humanistinės krypties italų teisės mokyklos, romėnų teisė. 
Sąvadas pasitarnavo, kai vėliau buvo rengiamas 1530 m. Karolio V baudžiamasis teisynas (Constitutio Criminalis Carolina).
Hipotezė (statistika)

Statistine hipoteze statistikoje vadinamas teiginys apie populiacijos skirstinį. Hipotezė vadinama paprastąja, jei spėjamas skirstinys yra visiškai nustatytas. Jei ne, tai hipotezė yra sudėtinė.

Klaidos

Sakome, kad padarome pirmos rūšies klaidą, jei priimam H₁, kai teisinga H₀. Pirmos rūšies klaidos tikimybė paprastai žymima α.

Jei priimame H₀, kai teisinga H₁, padarom antros rūšies klaidą. Antros rūšies klaidos tikimybė paprastai žymima β.
Valentina Matvijenko

Biografija

V. Matvijenko (merg. Tiutina, Тю́тина) 1967 m. su pagyrimu baigė Čerkasų medicinos mokyklą, 1972 m. – Leningrado chemijos-farmacijos institutą. 1985 m. – Visuomenės mokslų akademiją prie TSKP CK. Moka ukrainiečių, vokiečių, anglų ir graikų kalbas.
Po instituto baigimo pradėjo dirbti komjaunimo valdymo struktūrose, sparčiai kilo karjeros laiptais, 1981–1984 m. buvo VLKJS Leningrado srities komiteto pirmoji sekretorė, 1984–1986 m. – TSKP Leningrado Krasnogvardejsko rajono komiteto pirmoji sekretorė. Vėliau paskirta Leningrado miesto vykdomojo komiteto pirmininko pavaduoja, kuravo švietimo ir kultūros klausimus.
1989 m. išrinkta TSRS liaudies deputate nuo TSRS moterų sąjungos, vadovavo TSRS Aukščiausiosios Tarybos moterų, šeimos, motinystės ir vaikų reikalų komitetui, buvo TSRS Aukščiausiosios Tarybos Prezidiumo narė.
1991 m. paskirta TSRS ambasadore Maltoje (1992–1994 m. – Rusijos ambasadorė). Vėliau dirbo Rusijos URM, o 1997 m. paskirta Rusijos ambasadore Graikijoje.
1998 m. Rusijos ekonominės krizės metu formuojant J. Primakovo vyriausybę, V. Matvijenko paskirta vicepremjere, atsakinga už socialinį bloką. Šiose pareigose ji dirbo ir S. Stepašino, V. Putino bei M. Kasjanovo vyriausybėse.
2003 m. kovo mėn. paskirta Rusijos prezidento įgaliotaja atstove Šiaurės Vakarų federalinėje apygardoje.
2003 m. rudenį vykusių neeilinių Sankt Peterburgo gubernatoriaus rinkimų antrame ture laimėjo, surinkusi 63,12 % balsų. 2006 m. Rusijoje įvedus gubernatorių skyrimo (ne visuotinio rinkimo) tvarką, atsistatydino savo noru. Prezidentas V. Putinas ją iškart paskyrė gubernatore naujai kadencijai.
2011 m. rugpjūčio mėn. V. Matvijenko sudėtingos schemos būdu tapo Rusijos Federacijos tarybos nare nuo Sankt Peterburgo, o rugsėjo 21 d. 140-čiai senatorių balsavus „už“ ir vienam susilaikius, išrinkta Rusijos Federacijos Federalinio susirinkimo Federacijos tarybos (aukštųjų parlamento rūmų) pirmininke (pirmoji moteris Rusijos istorijoje užėmusi šias pareigas).
Pagal užimamas pareigas V. Matvijenko nuo 2011 m. rugsėjo mėn. yra Rusijos Saugumo tarybos, nuo 2012 m. liepos mėn. – Valstybės tarybos narė.
Bona Sforza

Biografija

Karalienė Bona kilusi iš galingos italų hercogų Sforzų giminės. Ji buvo šeštojo Milano hercogo Gian Galeazzo Sforza duktė ir Bianca Maria Sforza, kuri 1493 m. ištekėjo už Šventosios Romos Imperijos Imperatoriaus Maksimiljano I, dukterėčia. Bona, imperatorienės dukterėčia, buvo Renesanso kultūros globėja, ji taip pat laikoma šiuolaikinės Lenkijos ir Lietuvos virtuvės motina, iš Italijos į Lenkiją ir Lietuvą atvežusia pomidorus, bulves ir agurkus.
Po savo vyro mirties 1548 m. ji palaikė Katalikiškos Lenkijos ir Lietuvos daugumą, priešindamasi savo sūnaus, Žygimanto Augusto vedyboms su Barbora Radvilaite, manoma, nors įrodymų ir nėra, kad būtent ji nunuodijo naująją karalienę, mirusią praėjus trumpam laikui po karūnavimo.
Su Žygimantu Augustu susipykusi Bona Sforca 1556 m. su pinigais ir brangenybėmis išvyko į Bario kunigaikštystę. Mirė apvogta tarnų, daugiausia savo įgaliotinio G. L. Pappacoda, kuris nuodais pasunkino jos ligą.
Šulinas

Geografija

Šulinas išsidėstęs vakariniame Sinbėjaus pakrašty. Šiaurėje ribojasi su Sindžuangu ir Bančiao, rytuose su Tučengu, pietuose su Sansija ir Jingė bei vakaruose su Taojuanu. Vakaruose kraštovaizdis kalvotas, bet rytuose išsilygina.
Baltojo erelio ordinas

Baltojo erelio ordinas (lenk. Order Orła Białego) – seniausias ir garbingiausias Abiejų Tautų Respublikos ir Lenkijos respublikos valstybinis apdovanojimas, suteikiamas už ypatingus nuopelnus taikos ir karo metu civiliams ir kariškiams, nepriklausomai nuo jų tautybės ar kilmės. Į klases nedalijamas.
Nešiojamas ant per kairįjį petį permestos žydros juostos prie dešiniojo šono. Ordino žvaigždė segama kairėje krūtinės pusėje. Kasdien gali būti nešiojama ordino juostelė.

Istorija

Ordiną 1705 m. lapkričio 1 d. įsteigė Lenkijos ir Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės valdovas Augustas II Tikocine (miestas dabartinėje Lenkijoje, Balstogės apskrityje).
Pirmieji juo buvo apdovanoti didikai, parėmę Frydricho Augusto kandidatūrą karaliaus rinkimuose: Karolis Stanislovas Radvila, Jeronimas Liubomirskis, Mykolas Kazimieras Oginskis, Stanislovas Kostka Potockis, Stanislovas Malachovskis ir atamanas Ivanas Mazepa. Augustas III ir jo ministras Henrikas Briulis ordino vertę sumenkino, pradėję jį dalyti net už labai abejotinus nuopelnus. Vienu iš paskutiniųjų Baltojo erelio ordinų apdovanota Rusijos imperatorė Jekaterina II, kuri po Trečiojo Abiejų Tautų Respublikos padalijimo jį ir panaikino.
Iš naujo ordinas įsteigtas 1807 m., kai susikūrė Varšuvos kunigaikštystė ir atsikūrė Lenkijos karalystė. Tačiau po 1831 m. sukilimo pralaimėjimo ordinas tapo ir jos ordinų hierarchijoje užėmė trečią vietą. Carai juo apdovanojo 1017 asmenų.
1921 m. vasario 4 d. Lenkijos Respublikos Seimas Baltojo erelio ordiną paskelbė aukščiausiu šalies valstybiniu apdovanojimu. Iki 1939 m. juo buvo apdovanoti 24 Lenkijos piliečiai, 187 užsieniečiai, iš jų 33 monarchai ir prezidentai, 10 ministrų pirmininkų, 12 valdančiųjų dinastijų atstovų ir 15 ministrų.
Po Antrojo pasaulinio karo ordinas teikiamas nebuvo, nors nebuvo ir panaikintas. 1944 m. gruodžio 22 d. Lenkijos liaudies išsivadavimo komiteto dekrete dėl valstybinių apdovanojimų jis įrašytas tarp kitų ordinų ir medalių. 1949 m. aukščiausiu valstybės apdovanojimu paskelbtas Liaudies Lenkijos statytojų ordinas. 1960 m. vasario 17 d. ordinų įstatyme Baltojo erelio ordino jau nebebuvo. Emigracijoje šiuo ordinu apdovanoti tik Hermanas Lybermanas, Vladislovas Sikorskis, Tadeušas Tomaševskis ir Eustachijus Sapiega.
Nuo 1992 m. gruodžio 23 d. Baltojo erelio ordinas vėl tapo aukščiausiu valstybės apdovanojimu, kurį teikia prezidentas. Šiuo ordinu taip pat apdovanojamas ir išrinktasis prezidentas. Pirmaisiais šio ordino kavalieriais tapo Lechas Valensa (kaip prezidentas), popiežius Jonas Paulius II (įteiktas tik 1995 m. gegužės 22 d. piligriminės kelionės į Lenkiją metu) ir Švedijos karalius Karolis XVI Gustavas.
Pabradės poligonas

Pabradės centrinis poligonas – Lietuvos kariuomenės centrinis poligonas.

Istorija

Poligonas buvo įrengtas 1904–1905 m, netoli Meškerinės kaimo, į šiaurės rytus nuo Pabradės, Švenčionių rajone. Poligonas nuo 1993 m. priklauso Lietuvos kariuomenei. Šiuo metu priskirtas Generolo Adolfo Ramanausko kovinio rengimo centrui.
Pabradės poligone nuo 1940 m. vasaros buvo dislokuota dalis Lietuvos kariuomenės dalinių, pertvarkytų į Dvidešimt devintąjį teritorinį šaulių korpusą. 1941 m. birželio mėn. buvo suimta ir ištremta į Sibirą daug šaulių korpuso lietuvių karininkų.
Bendras Pabradės poligono plotas – 8485,99 ha. Poligone vienu metu pratybas gali organizuoti vienas Lietuvos kariuomenės batalionas. Pabradės poligone vykdomos sausumos pajėgų artilerijos, sunkiųjų minosvaidžių, kitos didelio masto Lietuvos kariuomenės pratybos. Jų metu poligone vykdomas kovinis šaudymas.
2014 m. gegužės 3 d. poligonui suteiktas generolo Silvestro Žukausko vardas.
2016 m. buvo priimtas sprendimas išplėsti Pabradės poligoną, sudarant sąlygas jame treniruotis bataliono grupei, mūšio paramos vienetams (artilerija, minosvaidžiai, prieštankinės sistemos, oro gynyba) bei koviniam šaudymui vykdyti. Užbaigus plėtros darbus, poligono plotas padidės iki 17,6 tūkstančių hektarų.
Darius Krištaponis

Biografija

1994 m. baigė Kauno medicinos akademiją ir įgijo gydytojo terapeuto specialybę. 2000 m. Vilniaus universitete baigė bendrosios praktikos rezidentūrą.
1995–2000 m. Šiaulių apskrities Aukštelkės pensiono gydytojas, 2000 m. Bazilionų ambulatorijos vedėjas, nuo 2003 m. Šiaulių raj. PSPC Meškuičių palaikomojo gydymo ir slaugos ligoninės vyr. gydytojas.
2007 m. Lietuvos Respublikos liberalų sąjūdžio narys. 2007–2011 m. Lietuvos valstiečių liaudininkų sąjungos Šiaulių rajono skyriaus sąraše ir nuo 2011 m. Šiaulių rajono savivaldybės tarybos narys. 
Žmona Jelena, vaikai Lukas, Beata, Viktorija, Ema, Dovydas
Pilypas II Augustas

Biografija

Kilęs iš Kapetingų dinastijos. 1189–1191 m. vienas III kryžiaus žygio (1189–1192 m.) vadų. 1202–1204 m. iš Anglijos karaliaus Jono Bežemio atkariavo Normandiją ir kitas valdas. 1214 m. Buvino mūšyje sumušė Jono Bežemio ir Šv. Romos imperijos imperatoriaus Otono IV kariuomenes. Per 1209–1229 m. vykusius karus su albigiečiais prie karaliaus domeno prijungė Viduržemio jūros pakrantės sričių. Domene įvedė naują administracinį suskirstymą, įkūrė Karališkąją tarybą, padidino legistų (viduramžių teisininkų) teises.
Henrik Ibsen

Biografija

Henrikas Ibsenas gimė pasiturinčių pirklių šeimoje nedideliame Norvegijos uoste Skien. Būdamas penkiolikos jis paliko namus ir tapo vaistininko mokiniu bei pradėjo rašyti pjeses. Vėliau jis persikėlė į Oslą, ketindamas įstoti į universitetą, tačiau nesugebėjo išlaikyti stojamųjų egzaminų.
1850 m. jis išleido pirmąją savo pjesę – „Katilina“, tačiau ji nebuvo pastatyta. Pirmoji pastatyta jo pjesė „Laidotuvių kalva“ (1850 m.) didelio dėmesio nesusilaukė.
Kelerius metus Ibsenas dirbo teatre Bergene. Tuo metu jis neišleido nė vieno kūrinio, tačiau sukaupė daug praktinės patirties. 1858 m. jis grįžo į Oslą, kur tapo vietinio teatro kūrybos direktoriumi ir susituokė su Siuzana Toreson. Šeima gyveno skurdžiai, ir 1864 m. Ibsenas išvyko į Sorentą Italijoje.
1865 m. išleista pjesė „Brandas“ susilaukė sėkmės, kaip ir 1867 m. pasirodęs žymiausias jo kūrinys – „Peras Giuntas“. Ne mažiau populiarūs, nors ir kontroversiški buvo ir jo vėlesni darbai, išpopuliarėję visoje Europoje.
1868 m. Ibsenas persikėlė į Dresdeną Vokietijoje, vėliau – į Miuncheną, kur 1879 m. išleido pjesę „Lėlių namai“, kurioje buvo negailestingai kritikuojamos nusistovėjusios tradicijos ir moterų padėtis visuomenėje.
Ibseno realizmas visiškai pakeitė įprastas dramos taisykles, suformuodamas šiuolaikinę dramaturgiją, kurioje nebijoma nepaisyti nusistovėjusių normų ir atvirai kalbėti apie problemas.
1906 m. gegužės 23 d. Ibsenas mirė Osle po serijos insultų.
Naujoji Meksika

Istorija

Per ilgą Naujosios Meksikos istoriją, ji buvo apgyvendinta Amerikos čiabuvių, buvo Naujosios Ispanijos kolonijos dalimi, Meksikos respublikos provincija. XIX a. prijungta prie JAV.
Naujoji Meksika turi didžiausią ispanų kilmės gyventojų procentą tarp kitų valstijų. Ši valstija taip pat turi didelę indėnų bendruomenę. Demografijai ir kultūrai įtaką daro ispanų, meksikiečių ir Amerikos indėnų kultūros.
Fosfenas

Fosfenas yra reiškinys, apibrėžiamas kaip gebėjimas matyti šviesą šviesai iš tikrųjų nepatenkant į akį. Žodis phosphene kilęs iš graikų kalbos žodžių phos ("šviesa") ir phainein ("rodyti"). Fosfenas, sukeltas judėjimo ar garso, gali būti susijęs su regos nervo uždegimu.
Domas Petrulis

Biografija

2000 m. baigė Panevėžio Nevėžio vidurinę mokyklą.
2004 m. Vytauto Didžiojo universitete baigė politologijos bakalauro studijas.
2006 m. Vytauto Didžiojo universitete baigė lyginamosios politikos magistrą.
2002 m. gyveno ir dirbo JAV.
Ilgą laiką dirbo parodų ir konferencijų organizavimo srityje: 2007–2008 m. – UAB „Lietuviškos mugės“; 2008–2010 m. – Lietuvos parodų ir konferencijų centras „Litexpo“.
2009 m. su bendraminčiais įkūrė paramos ir labdaros fondą „Nebūk abejingas“, teikiantį pagalbą vaikams iš nepasiturinčių šeimų bei siekiantį, kad kuo daugiau jų įgytų tinkamą išsilavinimą. Su fondu kuriuo vykdė daug socialinių iniciatyvų: „Nelik abejingas“ „Būk pirmūnas“, „Kalbėk drąsiai“ ir kt.
2010 m. Ramygaloje organizavo pirmąjį, tradiciniu tapusį renginį „Ožkų paradas“. Jame dalyvavo daugiau kaip 2500 žmonių iš visos Lietuvos.

Politinė veikla

Nuo 2006 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Panevėžio rajono skyriaus narys.
2009–2012 m. – LSDJS respublikinės valdybos narys.
2009–2011 m. – LSDJS Panevėžio rajono skyriaus pirmininkas.
Nuo 2011 m. LSDP Panevėžio rajono skyriaus pirmininko pavaduotojas.
2011–2012 m. Panevėžio rajono savivaldybės tarybos narys. Buvo jaunimo reikalų tarybos pirmininkas, atsakingas už jaunimo užimtumo politikos įgyvendinimą Panevėžio rajone.
2012 m. Aukštaitijos vienmandatėje apygardoje išrinktas į LR Seimą.
Nuo 2012 m. lapkričio 20 d. Europos reikalų, valstybės valdymo ir savivaldybių komitetų narys.
Nuo 2012 m. gruodžio 4 d. jaunimo ir sporto reikalų komisijos narys.
Nuo 2013 m. sausio 9 d. Užsienio reikalų ministro patarėjas.