google/wiki40b huggingface dataset:
Madona su gvazdiku

Aprašymas

Centre sėdi Mergelė Marija, laikanti Kūdikėlį Jėzų. Marija apsirengusi brangiais drabužiais ir pasipuošusi juvelyriniais dirbiniais, kairėje rankoje laikanti gvazdiką (interpretuojama kaip gijimo simbolis). Veidai šviesūs, o visi kiti objektai yra tamsesni, pvz.: gvazdiką dengia šešėlis. Vaikas žiūri į viršų, o mama į žemę - nėra akių kontakto. Paveikslo tolumoje matosi kambarys su dviem langais kiekvienoje figūrų pusėje.
Iš pradžių manyta, kad šį paveikslą sukūrė Andrea del Verrocchio, bet vėlesni meno istorikai pripažino, kad tai Leonardo da Vinčio darbas.
Šis paveikslas yra vienintelis da Vinčio kūrinys, kuris nuolat eksponuojamas Vokietijoje.
Fridis Krastinis

Biografija

1925 m. įstojo į LKJS. Nuo 1926 m. nelegalios LKP, nuo 1940 m. SSKP narys. 1929–1936 m. ir 1939–1940 m. už antivalstybinę veiklą Lietuvoje kalintas. 1936–1939 m. kartu su kitais Lietuvoje organizavo nelegalios komunistinės literatūros leidimą ir platinimą. 1938–1941 m. LKP CK narys.
Sovietams okupavus Lietuvą, 1940 m. birželio-rugpjūčio mėn. Valstybės saugumo policijos Kauno apygardos viršininkas, grupės, parengusios suimtinų Tautininkų partijos veikėjų sąrašą, vadovas. 1940–1941 m. LSSR vidaus reikalų liaudies komisaro pavaduotojas, 1941 m. dar ir Milicijos valdybos viršininkas. Vienas sovietinių represijų organizatorių ir vykdytojų. Prasidėjus SSRS-Vokietijos karui pasitraukė į Rusiją. 1941–1944 m. dirbo Maskvoje, Vilniuje.
1944 m. sausio mėn. – 1945 m. vasario mėn. LSSR vidaus reikalų liaudies komisaro pavaduotojas. 1945–1946 m. Kauno miesto vykdomojo komiteto pirmininkas. 1948 m. LKP(b) Kėdainių apskrities komiteto, 1954–1955 m. Telšių rajono komiteto I-asis sekretorius. 1949–1951 m. ir 1953–1954 m. LKP CK skyriaus vedėjo pavaduotojas. 1951–1952 m. Radijo informacijos komiteto prie LSSR MT pirmininkas. 1941–1952 m. ir 1954–1956 m. LKP Revizijos komisijos narys. 1952–1954 m. kandidatas į LKP CK narius.
1958 m. Maskvoje baigė Aukštąją partinę mokyklą. 1959–1979 m. dėstė Lietuvos žemės ūkio akademijoje, nuo 1963 m. docentas. 1968 m. LTSR nusipelnęs kultūros veikėjas.
Diena (dienraštis)

Diena – dienraštis Lietuvai, ėjęs nuo 1994 m. liepos 1 d. iki 1996 m. pabaigos Vilniuje.

Istorija

Leistas vietoj dienraščio „Tiesa“. Nuo 1995 m. ėjo 6 kartus per savaitę. Leidėja UAB „Dienos leidykla“. Tiražas 1994 m. – 23 300 egz., 1996 m. – 23 900 egz.
Nuo 1995 m. leido vidinius savaitinius priedus „Kaunas ir kauniečiai“, „Vilnius ir vilniečiai“, „Ekonomika. Gamyba. Finansai“, nuo 1996 m. – „Žemė maitintoja“, „Penki žiedai“.
Dienraščio žurnalistai: Adolfas Aleksejūnas, Milda Augulytė, Sigitas Blėda, Eugenijus Bunka, Algirdas Gineitis, Egmontas Jansonas, Vytautas Kaltenis, Živilė Kriaučiūnienė, Povilas Lapeikis, Juozas Lengvenis, Algirdas Sabaliauskas, Edvardas Uldukis, Gintaras Vinickas, Algimantas Žukas.
Debre Zejitas

Istorija

Miestas įkurtas 1937 m.
Ona Danutė Dambrauskaitė

Ona Danutė Dambrauskaitė (g. 1928 m. gruodžio 25 d. Vilkaviškyje) – Lietuvos teisininkė, teismo ekspertė, socialinių mokslų daktarė.

Biografija

1956 m. baigė Vilniaus universitetą. 1972 m. teisės mokslų kandidatė.
1956–1958 m. dirbo Rygos mokslinio tyrimo kriminalistikos laboratorijoje dokumentų tyrimo eksperte, tyrimus atlikdavo Baltijos šalims ir Kaliningrado sričiai. 1958 m. tokią laboratoriją įkūrė Vilniuje, pirmoji teismo ekspertė Lietuvoje. Laboratorijos pagrindu 1961 m. įkurtas Teismo ekspertizės mokslinio tyrimo institutas, 1961–1975 m. instituto vyr. ekspertė, 1975–1980 m. Rašysenos ekspertizių laboratorijos vedėja. 1980–1993 m. dėstė teisę Vilniaus inžineriniame statybos institute, nuo 1984 m. docentė.
Nustatė žymių mokslininkų, literatų, rašytojų (pvz., 1975 m. – K. Donelaičio „Metų“) veikalų autorystę. Parengė metodinių priemonių.
Juozas Sinkevičius

Biografija

1989 m. Lietuvos socialdemokratų partijos narys, 1996–1998 m. Šakių rajono skyriauspirmininkas.
1997–2000 m. Šakių rajono savivaldybės tarybos narys.
Šakių invalidų klubo pirmininkas.
Kanteriškiai

Istorija

Iki 1954 m. – Kanteriškių apylinkės centras.
Donatas Motiejūnas

Karjera

Pagrindinėje Kauno „Žalgirio“ komandoje debiutavo 2007 m. lapkričio 3 dieną. Po to, kai buvo suspenduotas T. Beardas, D. Motiejūnas išbėgo į aikštelę SEB BBL rungtynėse prieš Rygos „ASK“ komandą ir per 22 minutes surinko 15 taškų.
2008 m. vasarą jaunasis žaidėjas atstovavo dviem Lietuvos rinktinėms: jaunių ir jaunimo. Su abiem krepšininkas Europos krepšinio čempionatuose laimėjo sidabro medalius. Europos jaunimo (iki 20 m.) čempionate D. Motiejūnas žaidė 5 rungtynėse ir per vidutiniškai 26 min. pelnydavo po 11,2 taško. Europos jaunių (iki 18 m.) čempionate žaidėjas sužaidė 6 rungtynėse ir per vidutiniškai 31,5 min pelnydavo po 18,2 taško ir ne tik pateko į geriausių čempionato žaidėjų penketą, bet ir buvo išrinktas naudingiausiu viso turnyro krepšininku.
Per savo pirmąjį LKL sezoną tapo naudingiausiu LKL reguliariojo sezono I rato žaidėju.
Jis buvo pareiškęs, kad dalyvaus 2009 m. NBA naujokų biržoje, bet nusprendė žaisti Europoje dar vienerius metus.
2009 m. rugpjūčio 8 d. pasirašė kontraktą su Trevizo „Benetton“ klubu.
2010 m. vasarą buvo pakviestas į nacionalinės vyrų rinktinės stovyklą. D. Motiejūnas su nacionaline šalies komanda sužaidė dvejas draugiškas rungtynes. Pirmosiose su Suomija krepšininkas pelnė du taškus, o antrosiose su Čekija aštuonis. Vis dėlto rinktinės treneris Kęstutis Kemzūra po šio pasirengimo etapo nutarė žaidėjo atsisakyti.
2011 m. rugsėjo 22 d. išnuomotas Gdynės „Asseco Prokom“ klubui.

NBA

2011 m. birželio 23 d. NBA naujokų biržoje buvo pasirinktas Minesotos „Timberwolves“ komandos 20 šaukimu, tačiau birželio 24 d. perleistas Hiustono „Rockets“ klubui. 2012 m. liepos 6 d. pasirašė ilgalaikį 4 metų kontraktą su Hiustono „Rockets“ klubu. 2012–2013 m. NBA sezone Motiejūnas rinko po 5,7 taško bei 2,1 atkovotų kamuolių.
2014–2015 m. NBA sezone Motiejūnas rinko po 12 taškų bei 5,9 atkovotų kamuolių, bet patyrė traumą ir jam sezonas baigėsi. 2016 m. vasario 18 d. D. Motiejūnas ir M. Thorntonas buvo išmainyti į Detroito „Pistons“ ekipą už naujokų biržos šaukimą ir J. Anthony. Tačiau mainai buvo atšaukti dėl numanomų D. Motiejūno sveikatos problemų su nugara, todėl žaidėjas pasiliko Hiustone. 
2017 m. sausio 3 d. tapo Naujojo Orleano „Pelicans“ komandos nariu.
2017 m. rugpjūčio 8 d. tapo Šandongo „Golden Stars“ komandos nariu.
Košmarai gimsta naktį

Turinys

Striptizo šokėja Ana, dirbanti kabarete, susipažįsta su dailia šviesiaplauke Sintija. Tarp merginų gimsta intymus ryšys ir Ana persikrausto į Sintijos namus. Netrukus mergina pradeda sapnuoti košmarus, kuriuose ji ietimi nužudo nepažįstamą vyrą. Norėdama jai padėti, Sintija pakviečia daktarą Polą Luką, tuo sukeldami kaimynystėje gyvenančios poros dėmesį, kurie pradeda šnipinėti, kas vyksta Sintijos namuose...
Rasa Drazdauskaitė

Biografija

Baigė kūno kultūrą ir sporto pedagogiką Šiaulių universiteto Edukologijos fakultetą, studijuoja magistratūroje.
Šiaulių sporto mokyklos trenerė, Krašto apsaugos savanorių pajėgų Dragūnų mokomojo bataliono tarnautoja.
Komunizmo švyturys (Vabalninkas)

Komunizmo švyturys – Vabalninko rajono laikraštis, leistas nuo 1951 m. balandžio 14 d. iki 1959 m. gruodžio 9 d.

Istorija

LKP Vabalninko rajono komiteto ir Darbo žmonių deputatų tarybos leidinys, ėjęs 2 kartus per savaitę. 1951–1952 m. – vienąkart-dukart per savaitę. Spausdino Biržų spaustuvė. Tiražas 1951 m. – 900 egz., 1959 m. – 2000 egz. 
Laikraštis uždarytas Kalvarijos rajono teritoriją padalijus Biržų, Kupiškio, Pandėlio rajonui ir Panevėžio rajonams. Teritorijoje platintas Biržų rajono laikraštis „Raudonasis artojas“ ir Kupiškio rajono „Stalino keliu“.
Spektroskopija

Spektroskopija – sąveikos tarp medžiagos ir spinduliuojamos energijos tyrimas. Istoriškai, spektroskopija kilo tyrinėjant matomos šviesos išsisklaidymą pagal jos bangos ilgį, pvz., per prizmę. Vėliau ši sąvoka buvo gerokai išplėsta. Spektroskopijos duomenys yra dažnai atvaizduojami spektru.

Rentgeno spindulių fotoelektroninė spektroskopija

Atliekant šią spektroskopiją informacija apie cheminius ryšius gaunama iš fotoelektronų emisijos smailių poslinkių.

Infraraudonoji spektroskopija

Infraraudonoji spektroskopija yra dažnai taikoma organinių ir kai kurių neorganinių junginių analizei.
Kooperatininkas (laikraštis)

Kooperatininkas – Lietuvos vartotojų kooperatyvų sąjungos laikraštis, leistas 1958–1995 m. Vilniuje.

Istorija

1958–1962 m. savaitinis laikraštis, leido Lietkoopsąjungos valdyba ir Lietuvos TSR valstybinės prekybos ir vartotojų kooperacijos darbuotojų profsąjungos komitetas. Nuo 1963 m. sausio mėn. – Lietuvos vartotojų kooperatyvų sąjungos mėnesinis laikraštis, 1990–1994 m. mėnesinis žurnalas. Tiražas 1962 m. – 30 100 egz. 1963 m. – 10 000 egz., 1989 m. – 59 200 egz., 1993 m. – 5500 egz., 1995 m. – 1000 egz.
Spausdino rašinius vartotojų kooperacijos gyvenimo ir veiklos, prekybos klausimais.
Liutaveras Grabauskas

Biografija

1951 m. baigė Kauno aukštesniąją dailės mokyklą.
Nuo 1956 m. dirbo savaitraščio „Kalba Vilnius“, nuo 1958 m. laikraščio „Vakarinės naujienos“, žurnalo „Pergalė“ redakcijose. Nuo 1971 m. leidinio „Tarybų darbas“, žurnalo „Laikas ir įvykiai“ meninis redaktorius. 1973–1990 m. – žurnalo „Mokslas ir technika“, 1990–1992 m. – žurnalų „The Economist of Lithuania“ ir „Pasaulis“ meninis redaktorius.
Sukūrė 3 animacinius filmus, iliustravo apie 20 knygų vaikams.
Džirolamas Savonarola

Gyvenimas

Džirolamas Savonarola gimė Feraroje. Nuo mažens savo senelio, žymaus gydytojo, šeimoje buvo auklėjimas humanizmo dvasia. Anksti pasireiškęs polinkis į asketizmą, domėjimasis viduramžių scholastine filosofija ir pagaliau nelaiminga meilė paskatino jį pabėgti iš namų į Boloniją ir įstoti į dominikonų vienuolyną. Tuo metu jis jau buvo parašęs knygą „Apie panieką pasauliui“. Vienuolyne Savonarola griežtai apribojo savo poreikius, atsisakė pinigų, kovojo prieš bet kokią prabangą. Kaip gabų pamokslininką, jį siuntinėjo pamokslauti į įvairius miestus.
Pagaliau jis apsistojo Florencijoje San Marco vienuolyne. Čia jo pamokslai turėjo nepaprastą pasisekimą. Juose jis smerkė dvasininkų ir turtuolių nedorovingumą, simpatizavo paprastiems žmonėms, pasisakė už demokratines valdymo formas, ragino bažnyčią atsisakyti turtų ir kėlė mintį apie esminį jos atnaujinimą, t. y. reformavimą. Išrinktas vienuolyno vyresniuoju, jis demokratizavo vienuolyno gyvenimą, privertė vienuolius dirbti. Florencijos pasaulietinė ir dvasinė valdžia ne kartą jam buvo uždraudusi pamokslauti, įsakiusi palikti Florenciją, o popiežius kvietė pasiaiškinti, tačiau Dž. Savonarola, remiamas savo klausytojų, nepaklusdavo. Popiežius, siekdamas patraukti jį į savo pusę, ne kartą siūlė jam Florencijoje arkivyskupo titulą, kardinolo kepuraitę, tačiau Dž. Savonarola nesutiko nutraukti savo kritinės veiklos.
Žlugus Medičių diktatūrai, Dž. Savonarola tapo faktiniu Florencijos valdovu. Savo politinėmis pažiūromis būdamas respublikonas, jis įgyvendino kai kurias demokratinio pobūdžio politines ir ekonomines reformas. Jas palaikė varguomenė, tačiau joms priešinosi aristokratija. Socialinius pertvarkymus lydėjo dvasinio asketizmo formos: visi piliečiai buvo verčiami eiti į bažnyčią, gatvėse vietoje dainų skambėjo psalmės, viešai buvo deginamos pasaulietinio turinio knygos, muzikos instrumentai, meno kūriniai. Florencija tapo panaši į didžiulį vienuolyną. Popiežius kvietė Dž. Savonarola į Romą pasiaiškinti dėl savo veiklos, ne kartą įsakė jam atvykti iš Florencijos, tačiau jis nepaklusdavo. Buvo mėginama net nužudyti jį.
Pagaliau 1497 m. Dž. Savonarola buvo atskirtas nuo bažnyčios. Tačiau jis nepripažino to atskyrimo ir reikalavo sušaukti visuotinį bažnyčios susirinkimą ir nušalinti popiežių. Tuo reikalu jis „Laišku valdovams“ kreipėsi į Prancūzijos karalių Karolį VII. Bet laiškas pateko į popiežiaus rankas. Pirmiausia jo priešai mėgino surengti jam vadinamąjį dievo teismą – išmėginimą ugnimi (Dž. Savonarola turėjo pereiti per laužus ir tuo įrodyti savo mokymo ir veiklos teisingumą), – bet teismas neįvyko, Dž. Savonarola buvo inkvizicijos suimtas ir po mėnesio žiaurių kankinimų pakartas, o kūnas sudegintas.
KF KEK

Istorija

Klubo ištakos siekia 1928 m. Kosovui tapus nepriklausoma valstybe, klubas dalyvauja šalies futbolo pirmenybėse.
1791 m. Prancūzijos Konstitucija

Priėmimo aplinkybės

Tai Steigiamojo susirinkimo veiklos kulminacija. Jo atstovai laikė savo tikslu konstitucinę monarchiją, santvarką, kurią Amerikoje įtvirtino Teisių bilis. Tokiai santvarkai dirvą paruošė įvairios Steigiamojo susirinkimo reformos: feodalinių teisių ir privilegijų dalinis panaikinimas (1789 m. rugpjūčio 11 d. dekretas „Dėl feodalinių teisių ir privilegijų panaikinimo“, piliečių teisių ir konstitucinės santvarkos, tautos suvereniteto įtvirtinimas „Žmogaus ir piliečio teisių deklaracijoje“, rinkimų teisės nustatymas, įvedant „aktyvių“ piliečių kategoriją (1789 m. gruodžio 22 d.)

Valstybinė santvarka

Konstitucinė monarchija.

Įstatymų leidžiamoji valdžia

Nacionalinis įstatymų leidybos susirinkimas – nuolatinė vienų rūmų institucija. Nepasitikėta aristokratinėmis, monarchinėmis antrųjų rūmų tradicijomis Anglijoje, tikėtasi palengvinti revoliucinių reformų vykdymą. Išimtinė susirinkimo kompetencija buvo įstatymų leidyba, visiems nutarimams, išskyrus liečiančius mokesčius, karalius turėjo veto teisę.
Įstatymų leidžiamosios valdžios rinkimų tvarka: Renkamas dvejiems metams, karalius iki šio termino negali jo paleisti. Rinkimuose galėjo dalyvauti tik „aktyvieji“ piliečiai (25 m. vyrai, ne tarnai, mokantys tam tikrus mokesčius, išgyvenę kantone daugiau 1 m.). Rinkimai netiesioginiai: piliečiai renkasi kantonuose, kur išrenka rinkikus, o šie renkasi departamentuose ir renka departamentui nustatytą atstovų skaičių. Atstovai laikomi tautos, o ne departamento atstovais.

Vykdomoji valdžia

Vykdomoji valdžia priklausė karaliui, įgyvendinančiam ją per paties paskirtus ministrus. Karalius turėjo valdyti laikydamasis įstatymų, jo paties aktai turi būti kontrasignuojami ministrų. Karaliaus asmuo šventas ir neliečiamas.
Vykdomosios valdžios rinkimas: paveldima.

Žmogaus teisių įtvirtinimas

Konstitucija pradedama Žmogaus ir piliečio teisių deklaracija. Pirmajame skirsnyje („Pagrindinės konstitucijos užtikrinamos nuostatos“) atskirai nuo deklaracijos skelbiamos žmogaus teisės: eiti pareigas, skelbiama teisingas mokesčių paskirstymas, lygybė prieš baudžiamąjį įstatymą, taip pat prigimtinės kilnojimosi, žodžio, spaudos, susirinkimų, peticijų teisės, skelbiama nuosavybės neliečiamybė, draudžiama išleisti įstatymus, pažeidžiančius šias teises.

Svarbiausios nuostatos

Preambulėje skelbiama apie luomų panaikinimą. Skelbiamas tautos suverenitetas (3 str. „Apie valstybės valdžias“). Reglamentuotas administracinis teritorijos suskirstymas – departamentai – distriktai – kantonai – taip siekiama panaikinti feodalinio skirstymo į senjorijas liekanas.
Stasys Vėlyvis

Biografija

1957 m. baigė vidurinę mokyklą. Nuo 1960 m. Vilniaus miesto Tarybų rajono liaudies teismo posėdžių sekretorius. 1961–1962 m. VU Teisės fakulteto Valstybės ir teisės teorijos ir istorijos katedros vyr. laborantas. 1962 m. baigė teisės studijas VU Teisės fakultete. Nuo 1962 m. VU Teisės fakulteto Civilinės teisės ir civilinio proceso katedros asistentas. Nuo 1964 m. rugsėjo 1 d. Civilinės teisės ir proceso katedros dėstytojas, nuo 1965 m. vasario 19 d. vyr. dėstytojas. 1965–1968 m. studijavo Maskvos universiteto Teisės fakulteto aspirantūroje, kurią 1971 m. baigė. 1972 m. teisės mokslų kandidatas.  Baigęs studijas aspirantūroje vėl grįžo į VU Teisės fakulteto Civilinės teisės ir proceso katedrą, kurį laiką formaliai buvo Baudžiamosios teisės ir proceso katedros etatų sąrašuose. 1974–1975 m. stažavo Paryžiaus universitete. 1976 m. VU docentas. 1986–1987 m. ir 1989–1991 m. ėjo Civilinės teisės ir proceso katedros vedėjo pareigas. 1987–1988 m. dėstė Luandos universitete (Angola). 
Nuo 1991 m. birželio 3 d. Vyriausybės aparato privatizavimo skyriaus vedėjo pavaduotojas. 1992–1996 m. Lietuvos taupomojo banko Administracijos departamento vyriausiasis juriskonsultas. 1996–1997 m. AB Turto bankas Teisės departamento direktorius, valdybos narys. Nuo 1996 m. AB Lietuvos žemės ūkio bankas valdybos narys, valdybos pirmininko pavaduotojas. Nuo 2002 m. MRU Teisės fakulteto Civilinio proceso katedros dėstytojas, profesorius. Nuo 2004 m. sausio 29 d. Vyriausiosios tarnybinės etikos komisijos narys. Nuo 2005 m. Pretendentų į teisėjus egzaminų komisijos narys, Notarų kvalifikacinių egzaminų komisijos narys. 
Paskelbė įvairių teisės mokslo darbų; yra kelių civilinės, civilinio proceso, romėnų teisės vadovėlių, LR civilinio kodekso, LR civilinio proceso kodekso komentarų autorius ir bendraautoris. Dėstyti dalykai: civilinė teisė, romėnų teisė (privatinė teisė).
Augustinas Liepinis

Augustinas Liepinis (1896  m. lapkričio 21 d. Zilgalių vienkiemyje, Neretos valsč.,  Jaunjelgavos apskr. – 1977 m.  spalio 13 d. Panemunyje) – Romos katalikų kunigas Lietuvoje, literatas ir vertėjas.

Biografija

Gimė tuometinės Rusijos imperijos Kuršo gubernijoje, prie sienos su Kauno gubernija. Tėvai – lietuviai ūkininkai, šeimoje užaugo keturi sūnūs. Augustinas Liepinis 1908 m. pradėjo mokytis Suvainiškio  pradinėje mokykloje, toliau mokslus tęsė Kesterio dviklasėje mokykloje Neretoje. Nuo 1911 m. Rygoje lankė privačią A. Karti progimnaziją, kurią baigė 1914 m. Po to mokėsi Kauno kunigų seminarijoje, 1921 m. gegužės 5 d. įšventintas kunigu. 
Paskirtas Rokiškio bažnyčios vikaru ir Rokiškio pradžios mokyklos tikybos mokytoju. 1923–1926 m. studijavo Lietuvos universiteto Teologijos–filosofijos fakultete. Po baigimo paskirtas Rokiškio valstybinės gimnazijos kapelionu bei Rokiškio Šv. Augustino bažnyčios administratoriumi.
1926 m. paskirtas Panevėžio Šv. Stanislovo bažnyčios vikaru, 1927 m. – Kurijos notaru (pastarosiose pareigose  – iki 1940 m.). Kartu dirbo Panevėžio mokytojų seminarijos kapelionu, nuo 1929 m.  – Panevėžio valstybinės gimnazijos kapelionas. 1931 m. tapo „Bangos“ spaustuvės vedėju ir ateitininkų sendraugių organizatoriumi Panevėžyje. 1940 m. suteiktas garbės kanauninko vardas. 1941 m. paskirtas Panemunio Švč. Trejybės bažnyčios klebonu, šiose pareigose ištarnavo 35 metus. 
Mirė Panemunyje, palaidotas Rygos Sarkandaugavos kapinėse šalia motinos ir brolio Antano.

Literatūrinė veikla

A.Liepinis nuo gimnazijos laikų bendradarbiavo spaudoje, rašė straipsnius į „Tėvynės Sargą“, „Žvaigždę“, „Pavasarį“, „Rygos balsą“, „Vienybę“, „Sargą“, „Laisvę“, „Ūkininką“, „Šaltinį“, „Rytą“, „XX amžių“, „Ateitį, „Tiesos kelią“ ir kitus leidinius. 1927–1940 m. redagavo „Panevėžio balsą“, vėliau virtusį „Panevėžio garsu“. Pasirašydavo slapyvardžiais: Byras, Byriukas, Byrų Byras, Augulėlis, Susipratęs valstietis, Lietuvis, Viską sekąs, Dūšyčių Dėdė, A. B. Jis taip pat parašė ir išvertė kelioliką religinio turinio knygų. A.Liepinis įvardijamas ir kaip Lietuvos rekordų knygos pradininkas: išleistame tritomyje „Kitų pėdomis“ pateikti kai kurie pasiekimai, sektini pavyzdžiai. 
Daug rankraščių žuvo gaisrų metu arba paties autoriaus buvo sunaikinta.
Raseinių rajono taryba 1990–1995 m.

Teisinis pagrindas

Vietos savivaldos pagrindų įstatymu, priimtu 1990 m. vasario 12 d., savivaldybės suskirstytos į žemesniosios pakopos savivaldybes – apylinkės, gyvenvietės (valsčiai), rajono (apskrities) miestai ir aukštesniosios pakopos savivaldybes – rajonai, apskritys, respublikos miestai. Raseinių rajonui priskirtas aukštesniosios pakopos savivaldybės statusas. Savivaldybių teises kiek suvaržė 1993 m. spalio 12 d. Seimo priimtos įstatymo pataisos.
Rinkimai, vadovaujantis Lietuvos TRS Aukščiausiosios Tarybos 1989 m. gruodžio 7 d. priimtu „Lietuvos Tarybų Socialistinės Respublikos Vietinių liaudies deputatų tarybų rinkimų įstatymu“ vyko pagal mažoritarinę sistemą. Kandidatus kelti galėjo renkamos tarybos teritorijoje esančių visuomeninių, politinių organizacijų, visuomeninių judėjimų rajonų ir miestų organai, taip pat ne mažiau, kaip 50 darbo ar gyvenamosios vietos piliečių susirinkimas. Tai buvo pirmieji laisvi ir demokratiški rinkimai po 1925 m. savivaldybių tarybų rinkimų.
Darbininkų žodis (Torontas)

Darbininkų žodis – Kanados lietuvių darbininkų dvisavaitis laikraštis, leistas 1932 m. rugsėjo mėn. – 1936 m. lapkričio mėn. Toronte.
Redaktorius Jonas Yla. Nuo 1936 m. vadinosi „Liaudies balsas“.
Plungės valsčius

Plungės valsčius gyvavo tarpukariu. Centras – Plungė.
Ašida

Charakteristikos

Upės ilgis – 86 km. Ištakos yra Seros plynaukštėje, Miharos mieste. Bendras baseino plotas – 870 km².
Upė prateka per Miharos, Seros, Futju ir Fukujamos miestus. Įteka į Hiuti įlanką, dar vadinamą „Bingo įlanka“, esančią Vidinėje Japonijos jūroje.
Nuo 1960-ųjų Ašidos upė buvo labai užteršta, ypač žemupyje. Tai lėmė Fukujamos miesto augimas ir nuotekų surinkimo tinklų stoka. Užterštumo problema nėra išspresta.
Regioniniai struktūriniai pokyčiai

Regioniniai struktūriniai pokyčiai – dalykiniai, darbuotojų kompetencijos, konkurencingumo, adaptyvumo pasikeitimai tam tikrame regione.
Jų dėka daroma įtaka infrastruktūrai. Pagal kaitos intensyvumą gali būti dinamiški bei nuoseklūs. Pokyčiai veikia regiono ekonomiką, o per ją – kartu ir makroeokonomiką.
Dažnai sąlygojami investicijų.
La Riochos provincija

Geografija

Provincija išsidėsčiuisi kalnuotame ir sausame Sierras Pampeanas regione. Per provincijos centrinę dalį nusidriekę Sierra de Velasco, Sierra de Famatina ir Sierra de Sañogasta kalnagūbriai. Teritorijos šiaurės vakarus kerta Andų kalnai (aukščiausia vieta – Pissis kalnas, 6882 m). Pietryčiuose – lygumos su pavieniais kalnų masyvais. Klimatas subtropinis; žemyninis. Žemumose vasaros labai karštos, žiemos trumpos, bet šaltos. Vidutinis metinis kritulių kiekis nesiekia 200 mm. Būdinga kserofitinė augalija. Dauguma upių laikinos (Desaguaderas, Grandė). Nuolat vandeningos tik kalnų upės. Daug druskos ežerų (Salinas Grandes, Salina la Antigua, Pampa de las Salinas), pelkynių (Desagües de Los Colorados, Desagües de Río Salado). Talampajos nac. parkas ir Laguna Brava gamtos rezervatas.

Ekonomika

La Riochos provincijoje žemės ūkis vystomas upių pakrantėse ir drekinamuose laukuose. Auginamos vynuogės, riešutai, alyvuogės, medvilnė. Gyvulininkystė (galvijai, ožkos). Urano gavyba El Colorado telkinyje. Vyno gamyba, maisto, tekstilės, elektronikos pramonė.
Okadzakis

Istorija

Archeologiniai radiniai rodo, kad vietovė buvo gyvenama paleolito laikotarpiu. Sengoku laikotarpiu miestas pasireiškė kaip svarbi stotis kelyje tarp Edo ir Kioto. Po Meidži restauracijos modernus Okadzakio miestas buvo įkurtas 1889 m. Aičio prefektūroje, Nukatos rajone. 1914 m. Okadzakis prisijungė prie kaimyninio Hirohatos miesto. 1916 m. liepos 1 d. suteiktos miesto teisės.
Miestas patyrė didelę žalą per 1944 m. Tonankajaus ir 1945 m. Mikavos žemės drebėjimus. Antrojo pasaulinio karo metais amerikiečiai sunaikino didžiumą miesto centro.
2006 m. Nukatos miestas buvo sujungtas su Okadzakiu.

Miesto simboliai

Oficialūs miesto simboliai: medis – juodoji pušis, gėlė – visterija, paukštis – kielė.
Nemakščių valsčius

Nemakščių valsčius buvo vakarų Lietuvoje. Centras – Nemakščiai.
Kampotas

Istorija

Iki 1959 m. Kampotas buvo svarbiausias Kambodžos uostas.
Michael Noyk

Biografija

Gimė 1884 m. rugpjūčio 12 d. Telšiuose, Isaac Noyk ir Esther Chana Raivid šeimoje. Tėvai iš Lietuvos emigravo kai M. Noyk buvo vienerių metų. 1907 m. įstojo į Dublino Triniti koledžą. Baigęs mokslus pradėjo dirbti advokatu ir susipažino su būsimuoju Airijos prezidentu Arthur Griffith per kurį įsitraukė į Airijos nepriklausomybės siekėjų judėjimą. Dažnai dirbdavo savo bendraminčių advokatu įvairiuose teismuose. Prasidėjus Airijos nepriklausomybės karui dirbo finansų departamento direktoriaus patarėju. Su žmona Mabel Stein susilaukė 4 vaikų, su kuriais daug metų gyveno Wellington Road gatvėje Dubline. Mirė 1966 m. spalio 22 d. Londone, palaidotas su karinėmis iškilmėmis, kuriose dalyvavo Airijos Respublikos armijos Dublino brigada.