google/wiki40b huggingface dataset:
Vorėnai

Vorėnų piliakalnis

Prie kaimo stūkso Vorėnų piliakalnis – ankstyvojo geležies amžius laikotarpio gyvenvietė, pylimais ir grioviais sustiprintas mažas kaimas. Jame gyventa I tūkst. prieš Kristų antroje pusėje-I tūkst. po Kristaus pradžioje. 1913 metais piliakalnį tyrė I. Kžyvickis, 1936 – P. Tarasenka. Rasta brūkšniuotosios keramikos šukių, įvairių dirbinių.

Istorija

1554 metais užrašyta Žalnieriškių dykynė (pustovščizna), kurią, matyt, galima tapatinti su dab. Vorėnais. Plg. Čivylių seniūnijos vienkiemį Zascianek Zolnieryszki alias Waranie (1765), kuriame buvo žydo Jankelio karčema. Vorėnai užrašyti 1694 metais Molėtų bažnyčios metrikų antroje knygoje de Worance. Vorėnuose anuomet gyveno Steponas Kadonas 1694, Marijona Šunkienė 1695, Gabrielis Drąseika, Kotryna Ivankevičiovna 1697, Tomas Giedraitis 1698, Tomas Čionis 1703, Kotryna Tumienė 1708 ir kt. (duomenys iš nurodyto šaltinio). 1701 metais Kuktiškių santuokos metrikų knygoje (1700–1796; originalių knygų nuorašas; LVIA F 603 Ap 31 B 36, p. 1v) užrašyta forma de Woreny. Kaimas visą laiką priklausė Kuktiškių parapijai. 1959 metais buvo Vorėnų kolūkis.
EcuRed

EcuRed – Kubos internetinė enciklopedija, paremta MediaWiki programine įranga. Įkurta 2010 m. gruodžio 13 d.
Enciklopedija šiuo metu jau turi apie 112 000 straipsnių. Enciklopedija pateikia subjektyvų požiūrį į pasaulio politiką, giria socialistinę sistemą. Pirmąją puslapio įkūrimo dieną apsilankė per 20 tūkstančių žmonių.
1997 m. Lietuvos savivaldybių tarybų rinkimai

1997 m. Lietuvos savivaldybių tarybų rinkimai – Lietuvos savivaldybių tarybų rinkimai, vykę 1997 m. kovo 23 d. (sekmadienį). Iš viso rinkiminių apylinkių buvo 2028. Aktyvumas – 35,60 %.
Kurtuvėnų Šv. apaštalo Jokūbo bažnyčia

Istorija

Pirmąją bažnyčią ant piliakalnio 1472–1495 m. pastatė Mykolas Jogelavičius. Ji minima ir 1597 m. Prie bažnyčios buvo varpinė su 2 varpais, klebonija. Parapijai priklausė malūnas prie Dubysos ir ūkis. Apie 1570–1614 m. evangelikai reformatai bažnyčią pasisavino. Jie po 1614 m. Kurtuvėnuose pasistatė bažnyčią. Ji XVII a. 2-ojoje pusėje sunyko.
1684 m. katalikai pasistatė naują bažnyčią. Nagurskiai 1783–1796 m. pagal Martyno Knakfuso projektą pastatė dabartinę. Nuo 1804 m. veikė parapinė mokykla. Kapinėse 1858 m. pastatyta koplyčia. 1908–1914 m. veikė Lietuvių katalikų blaivybės draugijos skyrius. Kurtuvėnų parapijai nuo 1858 m. priklausė Gordų filija (10 km į pietus nuo Kurtuvėnų, dabar Vijurkų kaimas). Apie 1814 m. prie Gordų dvaro pastatyta koplyčia. Iš Pašiaušės jėzuitų bažnyčios 1835 m. atvežti varpai, liturginiai reikmenys.
1858 m. pastatyta bažnyčia. Gorduose nuo 1859 m. kunigo nebuvo. Gordų dvaras XX a. pradžioje išdalintas rusų kolonistams. Jie pasisavino bažnyčios žemę, 1913 m. nusiaubė bažnyčią, išardė vargonus. Per Antrąjį pasaulinį karą sudegė.

Architektūra

Bažnyčia vėlyvojo baroko stiliaus, halinė, dvibokštė, su apside. Vidus 3 navų. Šventoriaus tvora mūrinė. Jame stovi medinė varpinė.
Conus adamsonii

Paplitimas

Yra aptinkama Australijoje, Belize, Ispanijoje, Jungtinėse Amerikos Valstijose, Kiribatyje, Kolumbijoje, Kuko Salose, Naujoje Kaledonijoje, Papua Naujoje Gvinėjoje, Prancūzijos Polinezijoje, Senegale.
Premijer liga

Istorija

Iki 2000 metų buvo rengiami trys atskiri čempionatai, kuriuose dalyvavo komandos pagal etninius kriterijus (Bosnijos musulmonai, Bosnijos serbai ir Bosnijos kroatai). 1998 m. UEFA kartu su Bosnijos ir Hercegovinos futbolo asociacija surengė pirmąsias bendras atkrintamąsias varžybas, kurių metu buvo išaiškintas pirmasis šalies čempionas. 2000 m. vėl surengtos atkrintamosios varžybos, 2000 m. vasarą pradėtas rengti bendras musulmonų ir kroatų čempionatas, o nuo 2002 m. prie jo prisijungė ir serbai – taip sudaryta bendroji šalies lyga.
Ko verkė pušys

„Ko verkė pušys“ – 1977 m. Lietuvos televizijoje pagal M.Šumausko autobiografinę knygą „Gyvenimo prasmė“ sukurtas meninis filmas, pasakojantis apie jo vadovaujamų tarybinių partizanų grupės veiklą nacių okupuotoje Lietuvoje Antrojo pasaulinio karo metais.
Išrūgos

Išrūgos – pieno produktas, liekantis iš pieno gaminant fermentinį sūrį (saldžiosios išrūgos), varškę, saldžiarūgštį sūrį (rūgščiosios pasukos), kazeiną.

Panaudojimas

Išrūgos naudojamos laktozei, kondensuotoms ir sausoms išrūgoms, kai kuriems maisto produktams (albumino varškei), natūralaus pieno pakaitalui gaminti, taip pat galvijų prieaugliui bei kiaulėms šerti.
Tadiškiai

Istorija

1950–1991 m. kaimas priklausė Micaičių kolūkiui.

Aplinkinės gyvenvietės

Lapkasiai – 3,3 km
Vaitkaičiai – 3,5 km
KURŠĖNAI – 7 km 
 Padvaiskiai – 1 km
Vileišiai – 3,5 km
ŠIAULIAI – 27 km
 Čiuiniai – 2,5 km
Pūšiliai – 4,8 km
Saulučiai – 2,3 km
Papelkiai – 2,5 km
Antanas Petrika

Biografija

1910 m. atvyko į JAV. 1921 m. baigė Niujorko dantų ir burnos chirurgijos koledžą, iki 1958 m. vertėsi gydytojo praktika.
1919-1920 m. ir 1922-1923 m. Amerikos lietuvių darbininkų literatūros draugijos pirmininkas. Kurį laiką priklausė JAV Komunistų partijai. Bendradarbiavo daugiausia socialistų ir komunistų spaudoje, žurnaluose „Kultūra“, „Naujoji gadynė“, „Šviesa“. Paskelbė straipsnių apie V. Kudirką, G. Petkevičaitę-Bitę, J. Biliūną, Žemaitę ir kt.
Norkūnų II piliakalnis

Piliakalnis

Piliakalnis yra 750 m į rytus nuo Norkūnų pirmojo piliakalnio. Jis įrengtas aukštumos krašte, Nemuno ir Skardupio santakoje, jų kairiajame krante. Aikštelė nuplauta Skardupio, apie ją duomenų nėra. Išliko tik jos vakarinėje pusėje supiltas 45 m ilgio, 16 m pločio pylimas 5 m aukščio išoriniu šlaitu. Pylimas dirvonuoja, jo griuvimas į Skardupį 2002 m. sustabdytas. Lietuvos Respublikos Vyriausybės nutarimas dėl paskelbimo kultūros paminklu – 1998-05-19; Nr.612. Paminklo teritorijos plotas 17000 m². Fizinio apsaugos zonos pozonio plotas 6100 m².

Tyrimai

1953 m. piliakalnį žvalgė ir 1964–1965 m. tyrė Istorijos institutas. 1965 m. Vytautas Daugudis padarė dalinį pylimo pjūvį jo vidurinėje dalyje ir rytiniame gale - iš viso 220 m². Nustatyta, kad pylimas buvo mažiausiai 3-4 kartus aukštinamas bei 6-7 kartus taisytas. Pirmasis piliakalnio pylimas pirmaisiais m. e. amžiais buvo 2 m aukščio, supiltas iš smėlėtos žemės, kuri sutvirtinta mediniais rąstais ir akmenimis. I tūkstantmečio viduryje ant šio pylimo užpiltas 1 m storio žemių sluoksnis, kuris tvirtintas 15-20 cm skersmens išilgai pylimo guldytais rąstais, o paviršius  akmenimis. Paskutiniame jo tvirtinimo etape į pylimą supilta iki 1,5 m storio smėlėtos žemės, ant pylimo pastatyta medinė gynybinė konstrukcija, iš kurios liko degėsiai. 
2002 m. Vida Kliaugaitė pylimo rytiniame krašte ištyrė 47 m² dydžio plotą, aptiko iki 2,5 m storio iš žvyro ir smėlio supiltus sluoksnius su brūkšniuota ir grublėta keramika, akmens amžiaus radiniais. Po pylimu rastas paleolito kultūrinis sluoksnis.
Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečiu - II tūkstantmečio pradžia.

Aplinkiniai piliakalniai

Šakališkių piliakalnis 18 kmNaravų piliakalnis 10 km
Šaltinėnų piliakalnis 6,5 kmNemajūnų piliakalnis 14 km
Šilėnų piliakalnis (Birštonas) 12 kmRiečių piliakalnis 17 km
Norkūnų piliakalnis 0,75 kmPunios piliakalnis 10 kmKieliško piliakalnis 4 kmAniškio piliakalnis 11 kmRumbonių piliakalnis 8 km
Margaravos piliakalnis 4 km
Miki Hamanaka

Miki Hamanaka-Paulauskas (g. 1978 m. gegužės 29 d. Hirosimoje, Japonijoje) – Lietuvos nacionalinio operos ir baleto teatro (LNOBT) primabalerina.

Biografija

Augo Osakoje ir Tokijuje. Viename konkurse Nagoje pamačiusi Eglę Špokaitę, susižavėjo ja. 1996 metais baigė Rusų baleto institutą Tokijuje, 1998 metais atvyko į Vilnių mokytis baleto pas Joną Katakiną. LNOBT susipažino su būsimuoju vyru šokėju A. Paulausku. Nuo 1998 metų LNOBT baleto solistė. Nuo 2004 metų LNOBT primabalerina. Šis titulas jai skirtas už Odetos-Odilijos vaidmenį balete „Gulbių ežeras“.
Miki Hamanaka pasižymi ryškia, virtuoziška šokio technika – itin stabiliomis pozomis, aukštu žingsniu, lengvais ir aukštais šuoliais, greitais ir tvirtais sukiniais, stabiliais fouetee. Tai viena techniškiausių balerinų Lietuvos baleto istorijoje.
Gastroliavo Didžiojoje Britanijoje, Rusijoje, Kanadoje, Prancūzijoje, Italijoje, Ispanijoje, Graikijoje, Egipte, Danijoje, Olandijoje, Vokietijoje, Lenkijoje, Latvijoje, Taivane ir kt. Visur sulaukė žiūrovų pripažinimo ir itin palankaus kritikų vertinimo. Anksčiau per teatro sezoną sušokdavo maždaug 25 spektakliuose. Pradėjusi auginti vaikus – 9 spektakliuose.

Atsiliepimai

Baleto kritikas Michel Odin prestižiniame žurnale „Dance“ (2007 m. vasario mėn.) apie Miki Hamanakos šokį rašė: „Akinanti technika, kiekvieno žingsnio preciziškumas, viskas tobulai tikslu, taip lengva ir elegantiška – tarytum be jokių pastangų, kad publika net nesuvokia, kodėl lieka taip pakerėta“.
Baleto kritikė Aliodija Ruzgaitė („Septynios meno dienos“, 2005 m. sausio mėn., nr. 643): „Miki Hamanaka stebina išvaizdos ir šokio trapumu, lengvų arabeskų ir attitude pozų grožiu, o kartu – šokio stabilumu“.
Baleto kritikas Helmutas Šabasevičius („Balsas.lt“, 2008 m. sausio mėn. 21 d.): „Miki Hamanaka stulbino šokio kantilena, įprasmintais judesiais – tiek lėtais, ypač plastiškais pasistiebimais ant pirštų bei nusileidimais, tiek pavydėtinai stabiliais arabeskais ir atitiudais, tiek greitais, beveik antgamtiškais sukiniais, balansuojančiais ant fizikos ir metafizikos ribos“.

Šeima

Tėvas Akira, didelės bendrovės vadybininkas. Tėvai gyvena Tokijuje. Miki vyresnioji sesuo Mai.
Miki Hamanaka ištekėjusi (2002 m.). Vyras – baleto primarijus Aurimas Paulauskas (g. 1977 m.). Sūnus Povilas Juuki (g. 2002 m.). Dukra Noële Remi (g. 2010 m. vasario 10 d.).
Vidaus auditas

Vidaus auditas – nepriklausomą vertinimo funkciją, sukurtą organizacijos viduje, ir apimančią organizacijos vidaus kontrolės adekvatumo ir efektyvumo tyrimą ir įvertinimą. Vidaus audito tikslas – suteikti konsultacijas organizacijos vadovybei ir darbuotojams, kaip pagerinti darbo efektyvumą.

Istorija

Pirmas vidaus auditorių uždavinys buvo buhalterinės apskaitos tikrinimas. Auditas buvo praktikuojamas net 3500 metų prieš mūsų erą Mesopotamijoje. Rasti finansiniai dokumentai su tikrinimo požymiais. Dokumentai su panašiais požymiais rasti senovės Egipto, Kinijos, Persijos ir žydų kultūrose.
Dabartinis vidaus auditas atsirado XX a. XX a. audito uždaviniai buvo pakeisti iš apskaitos į verslo valdymo, nes augant kompanijoms vadovams tapo sunku jas kontroliuoti ir valdyti.
Ko gero, didžiausia tarptautinė auditorių sąjunga yra Vidaus auditorių institutas (angl. The Institute of Internal Auditors), įkurtas 1941 m.

Reikšmė

Vidaus audito ataskaitose nurodomos išvados apie nustatytus faktus, tarp jų teigiamus. Visos ataskaitos yra tik rekomendacinio pobūdžio. Jei audituojamasis nesutinka su ataskaitoje nurodytomis išvadomis ir rekomendacijomis, stengiasi jas užginčyti ir siekia, kad auditorius jas išimtų iš ataskaitos. Nepavykus, nors rekomendacijos ir neprivalomo pobūdžio, jas dažniausiai stengiamasi vykdyti.
Jei auditorius nustato trūkumus, nuobaudų audituojamasis paprastai negauna.

Valdymas

Vidaus audito veikla valdoma taip pat, kaip ir kitų padalinių. Jei vidaus auditas susidaro iš vieno skyriaus, auditai atliekami pagal bendrą planą. Jei pavaldus atskirų padalinių vadovams, atlieka auditus pagal bendrą planą arba pagal savo atskirus patvirtintus planus. Atliekamų auditų planai yra vieši, su jais gali susipažinti visi įstaigos darbuotojai. Jei auditorių yra daugiau, vienu metu įstaigoje gali būti atliekami keli auditai. Taip pat vienas ar keli auditoriai vienu metu gali atlikti kelis auditus. Tokiais atvejais atliekamų auditų terminai būna ilgesni. Taip siekiama tuo pat metu atlikti veiklos stebėjimą. Vieno audito trukmė gali būti įvairi. Praktiškai niekada neplanuojama, kad auditas vyktų skirtingais kalendoriniais metais.
Trisong Decenas

Biografija

Gimė Jarlungų dinastijos valdovo Meagcomo šeimoje. Valdovu tapo 755 m. Jo valdymo metais Tibeto imperija, išplėsta Songcen Gampo po mažu iro – prarasta keletas miestų Turkestane, 703 m. atsiskyrė Nepalas, į pietvakarių žemes pradėjo veržtis musulmonai. 763 m. tibetiečių kariauna užėmė Tangų (Kinija) sostinę Čanganą, buvo sudaryta taika, ir Tibetui atiteko Činghai žemės. 778 m. buvo sudaryta karinė sąjunga su Siamu, nusiųsta karinė ekspedicija iki Okso upės.
Tačiau Trisong Deceno valdymo metais Tibete smarkiai sustiprinta budizmo padėtis – pasakojama, kad šio imperatoriaus valdymo metais iš Indijos pakviesta didžių budizmo mokytojų – Šantarakšita, Vimalamitra bei garsusis išminčius Padmasambhava. Valdant Trisong Decenui, įkurtas pirmasis budistų vienuolynas Tibete – Samjė (775–779 m.), tęstas tekstų vertimas iš sanskrito į tibetiečių kalbą. Tuo laikotarpiu Tibete taip pat pradėjo veikti ir čan budizmo atstovai iš Kinijos. 792–794 m. Samjė vienuolyne vyko debatai, kuriuose dalyvavo čan budizmo atstovas Mohojenas ir indiškojo budizmo atstovas Kamalašila. Debatus laimėjo Kamalašila, todėl imperatorius pasirinko priimti indiško budizmo tradiciją.
797 m. Trisong Decenas atsisakė sosto ir perleido jį sūnui Munė Cenpo.
Sūr Munamiagis

Sūr Munamiagis (est. Suur Munamägi) – aukščiausia Estijos ir Pabaltijo šalių kalva. Yra šalies pietryčiuose, Veru apskrityje, Hanijos aukštumoje. Aukštis – 318 m. Yra apžvalgos bokštas. Pavadinimas estų kalba reiškia „Didžiojo Kiaušinio kalnas“.
Gvaranių mitologija

Gvaranių sukūrimo mitas

Pagrindinė figūra gvaranių sukūrimo mituose yra pasaulio kūrėjas, viešpats Tupa. Su mėnulio deivės Arasy pagalba jis nusileido ant Žemės, ant kalvos (kartais ji lokalizuojama Aregvos apylinkėse). Iš ten jis sukūrė miškus, upes, jūras, gyvūnus, o danguje įžiebė žvaigždes.
Tupa sukūrė žmones iš molio: nulipdė vyro ir moters statulėles ir įkvėpė joms gyvybę. Tada paliko gyventi su gėrio ir blogio dvasiomis. Pagal daugumą gvaranių mitų, pirmieji Tupa sukurti žmonės buvo gvaraniai, o visos kitos tautos yra jų palikuonys.

Ankstyvoji žmonija

Pirmieji Tupa sukurti žmonės buvo Rupavė („žmonių tėvas“) ir Sypavė („žmonių motina“). Ji susilaukė trijų sūnų ir daug dukterų. Pirmasis sūnus buvo Tumė Arandu – jis buvo išmintingas ir laikomas didžiu gvaranių pranašu. Antrasis buvo Marangatu – malonus ir geraširdis savo žmonių vadas, Keranos tėvas. Trečiasis sūnus Žapeusa buvo vagis, melagis, apgavikas, viską darė atvirkščiai, vis mėgindavo suklaidinti, apgauti žmones. Jis nusižudė pasiskandindamas, tačiau atvirto krabu ir nuolat vaikšto atbulai. Viena iš Rupavės ir Sypavės dukterų buvo Poransy. Ji paaukojo savo gyvybę, kad išgelbėtų žmones nuo vieno iš septynių siaubūnų, taip sumažindama jų galias.
Kanklės (kino teatras)

Istorija

Kino teatro „Kanklės“ ištakos - 1931 m. pradžia, kai atsargos pulkininkas gydytojas Pranas Sližys pastatė ir atidarė kino teatrą „Kapitol“. P. Sližys, pats nenusimanydamas apie kinematografijos verslą, pasamdė šiam verslui plėtoti apsukrų estų verslininką, turėjusį Kaune kino filmų nuomojimo kontorą. Kino teatras „Kapitol“ netrukus suklestėjo - tapo vienas lankomiausių kino teatrų (po „Forum“) Kaune.
1933 m., nepaisant pasaulį krečiančios krizės, Kauno kino teatruose apsilankė 757 tūkst. žmonių, t. y. kiekvienas laikinosios sostinės gyventojas septynis kartus per metus žiūrėjo kino filmus. Sunkmečiu antrasis pagal lankomumą, 139 tūkst. žiūrovų, buvo „Kapitol“ („Kanklės“). Krizės metais šį kino teatrą gelbėjo grožis. Mat 1933 m. vasarį vykusiame kino teatrų tarnautojų pobūvyje, kuris buvo filmuojamas visą naktį, išrinkta gražiausia Kauno kino teatrų tarnautoja. Ja tapo 27-erių kino teatro „Kapitol“ kasininkė Elena Matulevičiūtė (ji dirbo kasininke iki pat 1940 m.), o mis rinkimai buvo rodomi visuose kino teatruose prieš seansą.
Atgimimo metais kino teatro veikla nutrūko. Kino teatras privatizuotas 2002 m. Apleista kultūros įstaiga parduota už dvigubai mažesnę sumą, nei buvo prašoma pirmajame aukcione.
Siudad Guajana

Istorija

Siudad Guajana – suplanuotas miestas, įkurtas 1961 m. sujungus senąjį San Felikso miestą ir naują Puerto Ordaso miestą. Siudad Guajana pradėjo vystytis kaip svarbus pramonės centras.
Varnupių piliakalnis

Istorija

Piliakalnis žinomas nuo seno. Padavimai pasakoja, kad jį žemes nešdami kepurėmis supylė senovės lietuviai, gindamiesi nuo kryžiuočių. Esą, aikštelės viduryje buvęs įrengtas rūsys, kuriame gyventojai paslėpė nuo kryžiuočių savo turtus. Šis padavimas buvo sudominęs lengvatikius lobių ieškotojus, kurie piliakalnio viduryje buvo iškasę didelę duobę. Karo metais piliakalnio viršūnėje buvo iškasti apkasai, o šlaituose – slėptuvės.
1859 m. piliakalnį aprašė Lenkijos miškininkas, Sūduvos tyrinėtojas Aleksandras Polujanskis. 1908 m. apie jį rašė kunigas Jonas Totoraitis, o 1909 m. – kraštotyrininkas Juozapas Radziukynas.1935 m. duomenis apie jį surinko Valstybės archeologijos komisija, įpareigojusi žemės savininkus Ksaverą Bubnį ir Juozą Žukauską piliakalnį saugoti.
1972 m. piliakalnis paskelbtas respublikinės reikšmės archeologijos paminklu AR339. 1997 m. piliakalnis su gyvenviete įrašytas į Lietuvos Respublikos kultūros vertybių registro archeologinių vietų sąrašą kaip kultūros vertybių kompleksas A230K, kuris 1998 m. Lietuvos Respublikos Vyriausybės nutarimu Nr. 612 paskelbtas kultūros paminklu A230KP, o 2005 m. pripažintas valstybės saugomu paminklu.

Piliakalnis su gyvenviete

Archeologinį kompleksą sudaro piliakalnis ir papėdės gyvenvietė. Paminklo teritorijos plotas – 4000 m², nuo aplinkinių ganyklų atitvertas betoninių stulpelių ir vielos tvora. Teritorijos pietiniame pakraštyje stovi informacinė lenta, o piliakalnio pietrytinėje papėdėje – betoninis anotacinio ženklo stovas.
0,11 km į pietvakarius nuo piliakalnio su gyvenviete teritorijos ribos stūkso mitologinis akmuo, vadinamas Patkaviniu.

Piliakalnis

Įrengtas atskiroje kalvoje, stūksančioje Amalvo pelkių pietiniame krašte. Šlaitai statūs, 7–12 m aukščio. Aikštelė ovali, pailga šiaurės vakarų – pietryčių kryptimi, 25x18 m dydžio, apjuosta 10–18 m pločio pylimu. Jis aukščiausias pietryčių dalyje – iki 2,5-3 m, o kitur – 0,5–1 m aukščio. Šiaurinėje pylimo dalyje yra 0,3 m gylio, 5 m pločio įdubimas, einantis 2 m pločio terasa šiaurės vakarų šlaitu žemyn – senojo įvažiavimo į piliakalnį vieta. Papėdėje piliakalnis apjuostas 0,2 m gylio, 3 m pločio grioviu ir už jo supiltu 0,4 m aukščio, 4 m pločio pylimu. Piliakalnis dirvonuoja, aikštelę kerta apkasai.

Papėdės gyvenvietė

Rytinėje ir pietinėje piliakalnio papėdėse yra papėdės gyvenvietė, apimanti 0,1 ha plotą. Jos teritorija dirvonuoja.

Aplinkiniai piliakalniai

Padovinio piliakalnis 6 kmŠakališkių piliakalnis 12 kmTarašiškių piliakalnis 8 kmRiečių piliakalnis 9 kmBūriškių piliakalnis 11 kmAtesninkų piliakalnis 15 kmBambininkų piliakalnis 7,5 km
Pastaba:
Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną
Narkyčių dvaras

Istorija

Dvaras buvo įkurtas XIX a. pirmoje pusėje. Jį valdė Z. Linkševičius, kuris turėjo penkias dukras ir sūnų. Pagal paties 84 metų Narkyčių dvaro savininko P. Prako užrašytą pasakojimą 2000 m., jo tėvas buvo Narkyčių dvaro darbininkas, o šeima buvusi skaitlinga ir neturtinga. Mirus Z. Linkševičiui, jo dukros dar paauglį P. Praką paėmė į dvarą augintiniu. Vėliau, joms mirus, augintiniui atiteko ir dvaras, kuriame buvo per 400 ha žemės ir 16 įvairios paskirties ūkinių pastatų.
Sovietmečiu dvaro sodyba ir jo žemės buvo nacionalizuoti. Daugelis medinių bei akmens mūro pastatų buvo nugriauti, o kiti buvo apleisti.
1992 m. nustatyta buvusio dvaro teritorija, kuri užima 3,8 ha.
Šventasis Sostas

Šventasis Sostas (lot. Sancta Sedes) – oficiali ir pagrindinė Romos katalikų bažnyčių vyskupija, kuriai vadovauja popiežius. Šventojo Sosto ištakos yra apaštaliniai laikai, kuomet Apaštalas Petras platino evangeliją tikintiesiems.
Šventasis Sostas yra nepriklausomos respublikos analogas, turintis savo centrinę valdžią, vadinama Romos kurija, administracijos vadovą, vadinamą Vatikano valstybės sekretoriumi, taip pat įvairius departamentus, kaip ministerijos atitikmenį. Šventasis Sostas palaiko diplomatinius ryšius su kitomis valstybėmis, o savo teritorija laiko Vatikaną.
Diplomatijoje Šventasis Sostas kalba ir atsako už visą Romos katalikų bažnyčią.
Šventasis Sostas yra šių organizacijų narys: Tarptautinė atominės energijos agentūra, Tarptautinė telekomunikacijų sąjunga, Europos saugumo ir bendradarbiavimo organizacija, Jungtinių Tautų pabėgėlių agentūra ir Cheminio ginklo draudimo organizacija. Taip pat Šventasis Sostas yra stebėtojas šiose organizacijose: Jungtinių Tautų Generalinė Asamblėja, Europos Taryba, UNESCO, Pasaulio Prekybos Organizacija, Jungtinių Tautų maisto ir žemės ūkio organizacija.
Nuo 1506 m. sausio 22 d. Julijaus II nutarimo Šventojo Sosto sargyba rūpinasi Šveicarijos gvardiečiai. 2005 m. gvardija turėjo 134 narius. Šių gvardiečių atranka vyksta pagal išskirtinį Šventojo Sosto ir Šveicarijos susitarimą. Visi sargybos nariai privalo būti katalikai, nevedę vyrai, turintys Šveicarijos pilietybę, praėję pagrindinius mokymus su Šveicarijos kariuomene, nuo 19 iki 30 metų, bent 175 cm ūgio.
Gvardiečiai apginkluoti lengvuoju ginklu ir alebarda, yra treniruoti apsaugininkų taktikos.
Šventojo Sosto emblema nuo Vatikano skiriasi tuo, jog sidabrinis raktas laikomas iš kairės pusės, o auksinis iš dešinės. Šis skirtumas buvo priimtas 1929 m.
Juozapas iš Nazareto

Juozapas iš Nazareto (aram.k. יוֹסֵף Jozep, vert. „Viešpats padaugina“) – Biblijoje minimas Marijos vyras ir Kristaus netikrasis tėvas.
Pagal Bibliją, Juozapas buvo stalius iš Nazareto. Kada jis mirė nežinoma, paskutinį kartą evangelijose jis minimas kai Kristui buvo 12 metų, kur kartu su Marija ėjo į judėjų šventę Pesach. Daugelyje krikščioniškų konfesijų Juozapas laikomas šventuoju.
Do You Believe? Tour

Istorija

1999 m. rugpjūčio 28 d. koncertas buvo nufilmuotas MGM Grand Garden arenoje ir kitą dieną parodytas per HBO televiziją pavadinimu Cher: Live at the MGM Grand in Las Vegas. Tų pačių metų pabaigoje buvo išleistas VHS ir DVD formatu.
Turas buvo labai sėkmingas ir 1999 m. gruodžio pradžioje buvo paskelbta apie 20 papildomų koncertų Šiaurės Amerikoje. 
Uždirbęs 160 milijonų JAV dolerių, turas tapo pelningiausiu iki tol Cher koncertiniu turu. Vėliau jį aplenkė 2002-2005 m. vykęs turas Living Proof: The Farewell Tour.
Lionel Messi

Karjera

Jaunasis Mesis pradėjo žaisti futbolą gimtojo Newell's Old Boys klubo sporto mokykloje. 1998 m. jam buvo diagnozuotas augimo hormono trūkumas, dėl kurio buvo reikalingas brangus gydymas (900 dolerių per mėnesį). Vienas FC Barcelona trenerių K. Reksačas jau buvo pastebėjęs L. Mesio talentą, todėl pakvietė į Barseloną su pasiūlymu, kad klubas padengs gydymo išlaidas. Būdamas 13 metų L. Mesis pasirašė sutartį su FC Barcelona klubu ir pradėjo žaisti dublerių komandoje, beveik kiekvienose varžybose įmušdamas po įvartį.
2004 m. spalį Lionelis debiutavo Barselonos klube, mače prieš RCD Espanyol. 2005 m. gegužės 1 d. įmušė pirmąjį įvartį į Albacete vartus. Gavo pasiūlymą žaisti Ispanijos futbolo rinktinėje, tačiau atsisakė.
2004 m. debiutavo Argentinos jaunimo iki 20 m. rinktinėje. 2005 m. birželį su ja laimėjo Pasaulio jaunimo čempionatą Olandijoje ir tapo rezultatyviausiu žaidėju, įmušusiu 6-is įvarčius. Mesis buvo išrinktas geriausiu čempionato žaidėju.
2005 m. rugpjūčio 4 d. debiutavo Argentinos rinktinėje, mače prieš Vengriją. Mesis sužaidė tik 3 minutes, nes gavo raudoną kortelę.
Su rinktine žaidė 2006 m. pasaulio čempionate, kur per 122-i žaistas minutes įmušė vieną įvartį bei atliko rezultatyvų perdavimą.
2009, 2010, 2011, 2012, 2015 metais FIFA buvo pripažintas geriausiu pasaulio futbolininku.
Sarpsborgas

Vardas

Skandinavų laikais šis miestas buvo vadinamas Borg (liet. pilis).

Istorija

Miestas buvo įkurtas Borgo pavadinimu vikingų karaliaus Olav Haraldsson 1016 metais. Miestas buvo sudegintas Švedijos okupantų 1567 m. ir sugriautas per Septynerių metų Šiaurės karą. Atstatytas miestelis nugrimzdo į upę 1702 kartu su purvo nuošliauža. Borg vėl buvo atkurtas ir susikūrė kaip atskiras miestas 1839, jis buvo atskirtas nuo Tune ir tapo atskira savivaldybe. Gyventojų skaičius nuolat auga, o 2005 metų vasarą jis pasiekė 50 000 gyventojų.