google/wiki40b huggingface dataset:
Vandens fluoravimas

Vandens fluoravimas – kontroliuojamas vandentiekio vandens papildymas fluoru, dantų ėduonies mažinimui.
Fluoruotame vandenyje yra pakankamas fluoro kiekis, kuris stabdo ertmių dantyse plitimą. Kai natūraliu būdu, su maistu gaunamo fluoro kiekis yra nepakankamas, jo trūkumą kompensuoja fluoruotas vanduo. Fluoruotas vanduo veikia per danties paviršių, suteikdamas seilėms nedidelį kiekį fluoro, kuris mažina mineralinių druskų išplovimą iš dantų emalio ir papildo mineralais katik susiformavusio ėduonies pažeistą vietą.
Paprastai į vandenį maišomos fluoro turinčios medžiagos. Kai natūralus fluoro kiekis vandenyje per didelis, tuomet jis mažinamas iki leistinos ribos. 1994 m. Pasaulio sveikatos organizacijos ekspertų komitetas nustatė fluoro normą geriamajame vandenyje, kuri priklausomai nuo klimato, yra 0,5-1,0 ml/l. Buteliuose parduodamame vandenyje fluoro kiekis dažniausiai nenustatinėjamas, o namuose esantys filtrai dažniausiai pilnai arba dalinai sulaiko vandentiekio vandenyje esantį fluorą.
Vandens papildymas fluoru, JAV, kainuoja maždaug 0,92 dolerio, vienam žmogui per metus.
Vandens fluoravimo tikslas – chroniškų ligų prevencija, kuri labiausiai reikalinga vaikams ir skurdiems visuomenės sluoksniams. Jo naudojimas yra konflikto tarp bendrojo gėrio ir asmens teisių pavyzdys. Bendrojo naudojimo vandentiekio vandens fluoravimas vertinamas prieštaringai, todėl kyla etiniai ir teisiniai nesutarimai. Be to, yra nuomonių, kad vandens fluoravimas yra neefektyvus ir netgi pavojingas. Nepaisant to sveikatos priežiūros ir odontologijos specialistai visame pasaulyje patvirtina geriamojo fluoruoto vandens saugumą ir efektyvumą. Vandens fluoravimas buvo pradėtas XX a. penktajame dešimtmetyje, ištyrus vaikus, kurie gyveno vietovėse, kuriose fluoro kiekis vandenyje padidintas dirbtinai. Mokslininkai nustatė, kad saikingas fluoridų naudojimas apsaugo dantis nuo ėduonies. 2004 m. apie 400 mln. gyventojų buvo aprūpinti fluoruotu vandeniu.
Altmarko paliaubos

Priežastys

Paliaubų sudarymą lėmė Švedijos pralaimėtas Tričianos mūšis, kuriame Šventosios Romos imperija vos nepaėmė belaisviu paties karaliaus Gustavo II Adolfo.
ATR Seimas nesutiko rinkti naujų mokesčių imperijos armijai finansuoti, todėl Lenkijos karalius irgi sutiko dėl paliaubų.

Paliaubų sąlygos

Švedija išlaikė Livonijos (iš šiaurę nuo Dauguvos upės - Vidžemę) ir Vistulės upės žiočių kontrolę. ATR atiteko Latgalija.
Švedija turėjo pasitraukti iš didžiosios Prūsijos kunigaikštystės dalies, tačiau išlaikė pajūrio miestus. ATR taip pat atgavo kitas švedų nuo 1625 m. užimtas teritorijas.
Švedija šešeriems metams gavo teisę į 2/3 visų muitų prekybos laivais per ATR ir Prūsijos kunigaikštystės uostus kaip kad Danzigas, Elbingas. Šias pajamas Švedija naudojo finansuodama savo dalyvavimą Trisdešimties metų kare.

Tolesni įvykiai

Paliaubų terminui pasibaigus 1635 m. rugsėjo 12 d. buvo sudaryta Štumsko taikos sutartis.
Spekuliacija

Spekuliacija (angl. speculari - „pažiūrėjimas“) – akcijų, obligacijų, pinigų, kolekcinių daiktų, nekilnojamojo turto, kitų vertybinių popierių ir kitų materialinių vertybių pirkimas, pardavimas ir laikymas siekiant gauti naudą dėl jų kainos kitimo, priešingai nei gauti tiesioginio pelno, pvz., dividendų pavidalu.
Tarybiniame (dalinai ir vėlesniame) kultūriniame kontekste žodis turėjo negatyvų atspalvį ir reiškė ko nors perpardavimą nusipirkto nelegaliai ar pusiau legaliai, gauto juodosios rinkos rėmuose ar tiesiog atstovėjus ilgoje eilėje. Toks mąstymas buvo pagrįstas tuo, kad planinėje ekonomikoje dažnai prekių savikaina buvo mažesnė negu jis rinkos kaina, todėl dalis prekių buvo deficitinės ir jos būdavo paskirstomos. Ilgos eilės ribodavo jų pasiūlą, o spekuliantai siekdavo jų gauti perpardavimui, parduoti didesne kaina ir uždirbti pinigų.
Paukščių gripas

Paukščių gripas (lot. influenza) – pavojinga vištų, kalakutų, ančių, žąsų ir kitų naminių paukščių liga, kuria sukelia virusas H5N1. Šis virusas pavojingas ir kitiems gyvūnams bei žmonėms. Patys pavojingiausi yra paukščių gripo labai patogeniški H5 ir H7 potipiai. Užsikrėtusiems paukščiams gydymo nėra. Nuo paukščių gripo gaišta 100 proc. paukščių. Ligos perdavimas vyksta tiesioginio kontakto būdu su sergančių paukščių išskyromis, fekalijomis ir plunksnomis.

Požymiai

Užsikrėtę paukščai būna apatiški, pašiauštomis plunksnomis, pamėlusia oda, nelesa ir laikosi atokiau nuo kitų sparnuočių.
Nustoja lesti, gerti, sunkiai kvėpuoja.
FK Nevėžis Kėdainiai

Istorija

Kėdainių komanda LTSR aukščiausiojoje lygoje žaidė nuo 1960 m., ji veikė prie Kėdainių elektros aparatūros gamyklos (EAG, įkurta 1958 m., priklausė Vilniaus „Elfos“ gamybiniam susivienijimui). 1962 m. įkurtas futbolo klubas „Nevėžis“ . Laikotarpis tarp 1966 ir 1973 m. buvo „Nevėžio“ aukso amžius – laimėti Lietuvos čempionų vardai, sidabro ir bronzos medaliai, Lietuvos taurė. 1970 m. TSRS kūno kultūros kolektyvų taurės varžybose „Nevėžis“ pasiekė pusfinalį, kur per pratęsimą 0:1 pralaimėjo Cementnik Nikolaev komandai.  LTSR aukščiausioje lygoje „Nevėžis“ žaidė iki 1988 m. Visus tuos metus už komandos vairo stovėjo buvęs Elektros aparatūros gamyklos direktorius Stasys Sakalys, puoselėjęs futbolą Kėdainiuose.
1992 m. komanda pervadinta „Chemiku“, o „Nevėžiu“ pavadintas buvęs „Chemiko“ klubas, kuris po 1994 m. prijungtas prie tuometinio „Chemiko“. Po krizės „Nevėžis“ vėl grįžo į jau nepriklausomos Lietuvos aukščiausiąją lygą 1997 m. ir 6 metus dalyvavo čempionatuose, užimdamas 6-10 vietas. Tačiau 2002 m. aukščiausios lygos sezone „Nevėžis“ užėmė paskutiniąją vietą ir 2003 m. žaidė jau I lygoje. 2004 m. sezonas pranoko visus lūkesčius – komanda padarė didelį šuolį į priekį, užimdama prizinę 3-ąją vietą I lygoje ir pagal sportinį principą iškovodama teisę 2005 m. dalyvauti aukščiausioje lygoje. 2005 m. klubas pirmą kartą gavo UEFA licenciją, kuri suteikė teisę dalyvauti NFKA A lygoje.  Tačiau po 2006 m. klubas vėl iškrito į I lygą, kur žaidžia iki šiol.
2018 m. iki pat paskutinio turo kėdainiškiai turėjo galimybę iškovoti Pirmos lygos auksą. Tačiau namų rungtynėse paskutinėmis akimirkomis pralaimėjo FK Panevėžys. Tiesa, kėdainiškiams dar reikėjo tikėtis, kad suklups DFK Dainava. Galutinėje komandų rikiuotėje užėmė ketvirtą vietą.
Eva Green

Šeima

Eva Green gimė Paryžiuje, prancūzų aktorės Marlene Jobert ir švedo odontologo Walterio Greeno šeimoje. Ji taip pat turi dvynę seserį Joy. Evos Green protėviai taip pat turi alžyriečių, turkų ir ispanų kraujo.

Karjera

Eva Green aktorystės mokėsi Eva St. Paul dramos mokykloje Paryžiuje, taip pat Webber Douglas akademijoje Londone. 
Aktorės karjera prasidėjo vaidmenimis teatre, kur ji dažniausiai atlikdavo neigiamų herojų vaidmenis. Už vaidmenį spektaklyje „Jalousie en Trois Fax“ ji buvo nominuota Molière apdovanojimui.
Debiutas kine vaidmeniu Bernardo Bertolucci filme „Svajotojai“ 2003 metais buvo išsiskiriantis nuogų scenų gausa, tačiau Evos Green vaidyba buvo įvertinta Europos filmų apdovanojimuose geriausios metų aktorės nominacija. 2005 metais ji buvo pakviesta atlikti princesės Sibilės vaidmenį Ridley Scott epe apie kryžiaus žygį filme „Daungaus karalystė“. Kiek vėliau išleista šio filmo neiškarpyta režisieriaus versija padėjo gauti Vesper Lynd vaidmenį filme apie Džeimsą Bondą „Kazino Royale“. Pradžioje jos kandidatūra buvo atmesta, bet režisierius Martin Campbell persigalvojo, išvydęs pilną „Dangaus karalystės“ versiją. Evos Green vaidyba buvo įvertinta BAFTA ir „Empire“ apdovanojimais, o „Entertainment Weekly“ Bondo merginų sąraše jai skyrė 4-ą vietą. Šis vaidmuo įtvirtino Evos, kaip fatališkos moters vaidmenų atlikėjos, reputaciją.
Po metų metais ji vėl vaidino, kaip ir „Kazino Royale“, kartu su Daniel Craig filme „Auksinis kompasas“.
2009 metais ji atliko vaidmenį filme „Cracks“, kurį režisavo Ridley Scott duktė Jordan Scott. Nepaisant sėkmingos karjeros kine, Eva Green daugiau dėmesio skiria vaidmenims teatre, o ne Holivude.

Modelio karjera

Eva Green, kaip modelis, yra reklamavusi „Emporio Armani“, „Lancôme“, „Heineken“ bei „Christian Dior“ produktus, taip pat, kaip ir jos motina, bendradarbiauja su UNICEF.

Asmeninis gyvenimas

Eva Green netekėjusi, save vadina ateiste. Laisvai kalba prancūziškai, angliškai, šiek tiek – japoniškai. Moka groti pianinu. Šiuo metu gyvena netoli Londono.
Mėgstamiausi režisieriai: François Truffaut, Ingmar Bergman, Tim Burton, Lars von Trier, David Lynch ir David Fincher.

Apdovanojimai

BAFTA Rising Star award ir Empire Award Best Female Newcomer už vaidmenį filme „Kazino Royale“.
Kopakabanos stadionas

Kopakabanos stadionas – sporto statinys, kuriame 2007 m. vyko Pan Amerikos žaidynių paplūdimio tinklinio, triatlono ir vandens maratono varžybos.
Šiame stadione 2016 m. vyks 2016 m. vasaros olimpinių žaidynių paplūdimio tinklinio varžybos.
Vilniaus televizija

Vilniaus televizija – regioninis televizijos kanalas, veikęs 1994–2004 m. Vilniuje.

Istorija

Pradėtas transliuoti 1994 m. gegužės 12 d., transliuojantis programą Vilniaus regionui. Kanalą įkūrė Vytautas Kvietkauskas ir Maskvos televizija TV-6.
Viena seniausių laidų – „Vilniaus Žinios“.
2004 m. kanalą įsigijo „Rubicon Group“, už 2,3 mln. litų iš buvusio televizijos savininko V. Kvietkausko. Televizijos kanalas baigtas transliuoti 2004 m. spalio 10 d., jį pakeitė 5 kanalas.
Transliuotojas – UAB „Vilniaus televizija“.
Miletas

Istorija

Miletą apie XVI a. pr. m. e. įkūrė achajai. II ir I tūkstantmečių pr. m. e. sandūroje jame apsigyveno jonėnai.
VIII−VI a. pr. m. e. Miletas buvo vienas labiausiai išsivysčiusių graikų polių. Miletiečiai įkūrė apie 70 kolonijų, daugiausia Marmuro ir Juodosios jūros pakrantėse. Jis labiau nei kiti graikų miestai garsėjo menu, politika ir prekyba. Buvo pagrindinis Jonijos lygos uostas bei klestėjo kaip meno ir pramonės centras.
VI a. pr. m. e. Milete susiformavo Mileto natūrfilosofijos mokykla. Tuo metu Miletas atiteko Persijai.
Apie 500 m. pr. m. e. miletiečiai vadovavo Jonijos graikų miestų sukilimui prieš persus. 494 m. pr. m. e. persai Miletą sugriovė.
479 m. pr. m. e. miestas pradėtas atstatyti ir apie 466 m. pr. m. e. užstatytas pagal taisyklingą (vadinamą Hipodamo) planą su stačiakampiu gatvių tinklu.
Po Peloponeso karo (431−404 m. pr. m. e.) miestas vėl atiteko persams, 334 m. pr. m. e. − Aleksandrui Makedoniečiui, 129 m. pr. m. e. − Romai.
Bėgant metams Miletas pamažu sunyko.
Nuo XX a. pradžios Milete vykdomi archeologiniai kasinėjimai. Atkasami architektūros paminklų griuvėsiai: trijų agorų − šiaurinės (su bulės susirinkimams skirtu pastatu, vadinamu Buleuterionu, dviem Apolono šventyklomis ir kitais pastatais), pietinės ir vakarinės (su jonėnine Atėnės šventykla).
Atlético Petróleos do Namibe

Istorija

Įkurtas 1986 m. Namibės (Mosamedišu) mieste. 
Du kartus iškovojo šalies futbolo taurę.
Namų rungtynes žaidžia Estádio Joaquim Morais stadione.
Gurzufas

Istorija

553–555 m. bizantiečių šaltinyje pirmąsyk minima Gurzufo tvirtovė (pastatyta Justiniano I įsakymu). Ji buvo svarbus gynybinis Krymo taškas tiek bizantiečiams, tiek vėliau ją valdžiusiems chazarams bei genujiečiams. 1475 m. gyvenvietę užėmė turkai, bet iki XVIII a. pab. joje gyveno nemažai krikščionių (daugiausia graikų). XIX a. Gurzufe jau vyravo Krymo totoriai.
Prienų Kristaus Apsireiškimo bažnyčia

Istorija

Pirmoji medinė bažnyčia pastatyta 1604 m. Ji buvo Birštono parapijos filija. Vyskupas Benediktas Vaina Birštono bažnyčią 1609 m. pavertė Prienų parapijos filija. Prienų bažnyčiai 1609 m. dovanotas Bagrėno palivarkas su trobesiais ir Bagrėno kaimas su 33 valakais žemės. Klebonas įpareigotas išlaikyti vikarą. Klebonas turėjo būti lietuvis arba gerai mokėti lietuviškai. XVII a. pradžioje veikė parapinė mokykla. Nuo 1644 m. pradėtos rašyti metrikų knygos. Klebono Vaitiekaus Izdebskio rūpesčiu 1674 m. pastatyta nauja bažnyčia.
1750 m. pastatyta dabartinė medinė. Ji 1875 m. remontuota, paplatinta. Tuo metu šventoriuje pastatyta mūrinė koplyčia. Naują bažnyčią 1885 m. konsekravo Seinų pavyskupis Juozapas Olekas. 1906 m. įsikūrė „Žiburio“ draugijos skyrius (pirmininkas kunigas Juozapas Rudaitis). 1907 m. įkurta biblioteka - skaitykla. Bažnyčioje sumontuoti garsaus lietuvių meistro Jono Garalevičiaus pagaminti vargonai. 1918 m. įsteigta „Žiburio" gimnazija, kurios ilgametis direktorius buvo kunigas Feliksas Martišius (1879–1955).
Po Antrojo pasaulinio karo bažnyčia suremontuota. Prienų vikaras kun. Juozas Zdebskis 1971 m. rugpjūčio 26 d. areštuotas, už vaikų katekizaciją nuteistas 1 m. kalėti Pravieniškėse.
2017 m. bažnyčia suremontuota, perdažyta originalia žalia spalva.

Architektūra

Bažnyčia turi neobaroko architektūros bruožų, kryžminio plano, dvibokštė, su trisiene apside ir 4 bokšteliais. Šventoriaus tvora mūrinė.
Spaniš Taunas

Istorija

Ispanų gyvenvietę Villa de la Vega įkūrė gubernatorius Francisco de Garay 1534 m., kaip kolonijos sostinę. Vėliau ji buvo vadinama Santiago de la Vega. Vietiniai Taino gyveno toje teritorijoje jau maždaug tūkstantmetį, bet tai buvo pirmoji europiečių gyvenvietė salos pietuose. Kai 1655 m. Jamaiką užkariavo Anglija, sostinę pervadino Spaniš Taunu. Kadangi mūšių metu miestas smarkiai nukentėjo, didelę dalį administracinės veiklos perėmė Port Rojalis ir Anglijos viešpatavimo pradžioje tapo neoficialia sostine. Iki 1692 m., kai Port Rojalį nusiaubė žemės drebėjimas, Spaniš Taunas buvo atstatytas ir vėl perėmė sostinės funkcijas.
Po 1692 m. žemės drebėjimo buvo įkurtas Kingstonas, kuris tučtuojau tapo klestinčios Port Rojalio prekybos paveldėtoju, kadangi buvo įsikūręs prie to paties uosto. Salos viduje esantis Spanish Town liko sostine iki 1872 m., kai kolonijos sostas buvo perkeltas į Kingstoną.
Miesto centre stovi keletas Regentystės laikų pastatų, tarp jų Rodnio paminklas ir Senųjų Karaliaus Rūmų, iki 1872 m. buvusių gubernatoriaus rezidencija, fasadas. Spaniš Taune yra seniausia anglikonų bažnyčia už Anglijos ribų.

Dabartis

Šiuo metu Spaniš Taune gyvena 148 845 žmonių (2006 m. prognozė). Miesto, kaip ir visos Sent Katerinos apylinkės, gyventojų skaičius pastaruoju metu smarkiai auga, kartu keldamas nusikaltimų ir smurto kiekį. Pastaruosius 4 metus mieste siautė suirutė, sukelta augančio žiaurių žmogžudysčių skaičiaus. Neseniai Vyriausybė ėmėsi veiksmų, turėjusių sustabdyti nusikalstamumą, tačiau niekas nepadėjo. Meras Raymoth Notice teigia, kad Spaniš Tauno problema glūdi per dideliame ginklų ir per mažame darbo bei mokslo galimybių skaičiuje.
Dėl šios priežasties pernai meras pradėjo ginklų programą, siūlančią iškeisti ginklus į mokslą. Nelegalių ginklų savininkai gali juos atiduoti, už tai gaudami galimybę įgyti naujų įgūdžių ir pratęsti savo išsilavinimą. Notice’o iniciatyva toli nenuvedė, kadangi jam nepavyko gauti reikiamos paramos iš nacionalinio saugumo ministerijos ir policijos.
Lois Chiles

Biografija

Luiza gimė Hiustone, Barbara Wayne Kirkland ir Marion Clay Chiles šeimoje ir turi du brolius: Clay Kirkland ir William Edmonds.
Luiza augo Alice mieste Teksase, mokėsi Teksaso universitete Ostine (baigė 1969 m.) ir Finch koledže Niujorke. Čia ją pastebėjo žurnalo „Glamour“ redaktorius, ieškantis naujų veidų specialiam leidinio viršeliui. Netrukus ji pasirašė sutartis su „Wilhelmina Models“ ir „Elite Models“ agentūromis ir pradėjo sėkmingą modelio karjerą Niujorke bei Paryžiuje, tapusi tuo metu viena žymiausiu šios profesijos atstovių.
Kaip aktorė Luiza debiutavo 1972 m. filme „The Way We Are“ su Robert Redford ir Barbra Streisand. 1974 m. ji dar kartą filmavosi su Redfordu ir Mia Farrow juostoje „The Great Gatsby“.
1977 m. Luiza atsisakė pasiūlymo vaidinti filme apie agentą 007 Džeimsą Bondą „Šnipas, kuris mane mylėjo“ norėdama padaryti savo karjeroje pertrauką. (jai numatytas rusų agentės Anyos Amasovos vaidmuo atiteko Barbarai Bach).1978 m. ji pasirodė Agatha Christie romano „Death on the Nile“ ekranizacijoje ir trileryje „Koma“, kuriame, kaip dažniausiai, vaidino auką.
1979 m., lėktuve susipažinusi su režisieriumi Lewis Gilbert, vėliau iš jo sulaukė dar vieno kvietimo į bondiados seriją ir atliko savo žymiausią vaidmenį – CŽV mokslininkės ir astronautės Hooly Goodhead – filme „Munreikeris“.
Po brolio mirties 1979 m. Luiza nusprendė padaryti 3 metų pertrauką, nors tuo metu jos karjera pradėjo klostytis vis sėkmingiau. Grįžus į ekranus, jai teko tenkintis tik nedideliais vaidmenimis: „Sweet Liberty“ (1986 m.), „Creepshow 2“ (1987 m.) ar „Say Anything...“ (1989 m.). 1982 – 83 m. ji vaidino to metu populiariame seriale „Dalasas“, taip pat atskirose serialų „Hart to Hart“ ir „Murder, She Wrote“ dalyse.
1997 m. ji atliko epizodinius vaidmenis juostoje „Greitis 2: laivo užgrobimas“ ir Bondo nuotykius parodijuojančioje komedijoje „Austin Powers: International Man of Mystery“.
2005 m. Luiza vaidino dviejuose kriminalinio serialo „CSI: Crime Scene Investigation“ dalyse, kurioms scenarijų parašė ir režisavo geras Luizos draugas Quentin Tarantino. 2006 m. ji nusprendė baigti aktorės karjerą.
Nuo 2002 m. ji dėstė vaidybos kursą Hjustono universitete, o 2005 m. jai suteiktas profesorės vardas.

Asmeninis gyvenimas

Luiza ilgus metus buvo roko grupės „The Eagles“ nario Don Henley draugė, tačiau jiedu niekada nebuvo susituokę.
2005 m. ji ištekėjo už filantropo ir Volstryto brokerio Richardo Gilderio.
2001 m. aktorei diagnozuotas krūties vėžys, tačiau 2005 m. ligą pavyko įveikti.
Marijampolis

Aplinkinės gyvenvietės

VILNIUS – 14 km
Totorinė – 5 kmParudaminys – 4 kmBeržiškės – 3 kmJAŠIŪNAI – 12 kmRakonys – 9 km
TURGELIAI – 16 km
Derlius

Derlius – kultūrinių augalų subrandinti vaisiai ar kita žmogui vertinga dalis; jų kiekis, branda. Derliumi gali būti vaisiai (pvz., obuoliai, uogos, grūdai), šakniagumbiai, šakniaviaisiai, stiebagumbiai (bulvės, burokai), kitos daržovių maistingosios dalys (kopūstų gūžės, špinatų lapai), techninių, pašarinių ir kitų kultūrinių augalų vertingosios dalys (žolė, žiedai, šaknys, pluoštas, aliejus ir kt.). Augalo savybė nešti gerą derlių vadinama derlingumu. Šis įvairiopai skatinamas suteikiant augalui kuo geresnes augimo sąlygas (tręšimas, ravėjimas, laistymas, purenimas, kenkėjų naikinimas) bei pagerinant paties augalo savybes (selekcija, genėjimas ir kt.).
Žemdirbiškose visuomenėse derliaus gausai ir sėkmei užtikrinti skiriama daug įvairių apeigų, tikint magine galia tarp atliekamų veiksmų ir derėjimo (pvz., Rasų šventės sąryšis su vaisingumu), su tuo susiję daug draudimų. Svarbi tokios visuomenės gyvenimo dalis yra derliaus nuėmimas. Lietuvoje svarbiausi derliaus nuėmimai yra rugiapjūtė, šienapjūtė, bulviakasis, linarautė. Vidutinių platumų kraštuose derliaus nuėmimas vyksta vasaros antroje pusėje–rudens pradžioje (nors dalis augalų duoda derlių dar pavasarį).
Lietuvių religijoje gero derliaus visų pirma prašoma deivės Žemynos – žemės, kurioje bręsta visi augalai, taip pat Perkūno, kurio siunčiamas lietus, kaip tikima, vaisina žemę. Su derliumi glaudžiai susijusi skalsos sąvoka – gausa, perteklius, vaisingumo perviršis.
Uralo mažoji rasė

Uralo mažoji rasė (rus. уральская малая раса) – tarpinė antropologinė mažoji rasė. Dar vadinama Uralo antropologiniu tipu. Laikoma tarpine tarp Baltosios jūros – Baltijos bei Šiaurės Azijos mažųjų rasių.

Arealas

Šio tipo žmonės gyvena Pauralėje, Užuralėje ir iš dalies Vakarų Sibire.
Šios rasės atstovai sudaro didžiąją dalį mansių, chantų, selkupų, kai kurių Pavolgio tautų, Altajaus-Sajanų kalnyno tautų.
Vincentas Sladkevičius

Biografija

Vincentas buvo jauniausias vaikas šeimoje. Būdamas 9 metų neteko tėvo. Mokėsi Žaslių pradinėje mokykloje, 1932 m. įstojo į Kaišiadorių gimnaziją. 1933 m. perėjo į Kaišiadoryse įsteigtą katalikišką gimnaziją. 1934 m. įstojo į Kauno jėzuitų gimnaziją. Nuo 1939 m. mokėsi Kauno kunigų seminarijoje.
1944 m. kovo 25 d. Kauno arkyvyskupo metropolito Juozapo Skvirecko įšventintas kunigu. Dirbo vikaru Kietaviškėse, Merkinėje, Aukštadvaryje. 1946 m. paskirtas Kaišiadorių gimnazijos kapelionu. Vėliau dirbo klebonu Čiobiškyje, Nedzingėje, Šešiuoliuose, Kuktiškėse, Inturkėje. 1952 m. tapo Kauno tarpdiecezinės kunigų seminarijos prefektu ir dvasios tėvu, dėstė dogminę teologiją.
1956 m. Kaišiadorių vyskupas Teofilius Matulionis suteikė kunigui V. Sladkevičiui garbės kanauninko titulą. 1957 m. gruodžio 2 d. popiežius Pijus XII paskyrė Kaišiadorių vyskupo sosto augziliaru sedi datus. 1957 m. gruodžio 25 d. Birštone konsekruotas vyskupu. Tuometinis religijų reikalų įgaliotinis V. Sladkevičiui neleido eiti vyskupo pareigų. Valdžia jį kaltino ekstremizmu, sekė, draudė kitiems kunigams su juo susitikinėti.
Iki 1959 m. gyveno privačiame bute Kaune, vėliau (iki 1976 m.) ištremtas į Nemunėlio Radviliškį (Biržų raj.). Nuo 1970 m. ėjo Nemunėlio Radviliškio ir Suosto parapijų klebono pareigas. 1975 m. davė amžinuosius įžadus marijonų vienuolijoje. 1976 m. civilinės valdžios perkeltas į Pabiržę. 1982 m. valdžia leido grįžti į Kaišiadoris, kur tapo Kaišiadorių vyskupijos apaštališkuoju administratoriumi.
1988 m. paskirtas Lietuvos Vyskupų Konferencijos pirmininku (pareigas ėjo iki 1993 m.). 1988 m. gegužės 29 d. popiežiaus Jono Pauliaus II pakeltas kardinolu (antrasis kardinolas per visą Lietuvos istoriją). 1989 m. vasario 7 d. paskirtas Kauno arkivyskupu.
1995 m., laikydamasis bažnytinės teisės nuostatų, atsistatydino iš Kauno arkivyskupo pareigų ir nuo to laiko gyveno Kaune kaip emeritas. Palaidotas Kauno arkikatedroje bazilikoje. Šalia jos esančiame name (M. Valančiaus g. 6), kuriame gyveno kardinolas, įkurtas memorialinis muziejus.
1951 m. Lietuvos šachmatų čempionatas

1951 m. Lietuvos šachmatų čempionatas – tai 18-asis Lietuvos vyrų ir 4-asis Lietuvos moterų šachmatų čempionatai.
Thomas Phibel

Karjera

Gvadelupėje gimęs futbolininkas taip pat turi ir Prancūzijos pilietybę. 
Yra žaidęs belgų, lenkų, serbų ir rusų lygose.
2019 m. vasarį tapo FK Palanga nariu. A lygoje sužaidė 16 rungtynių. vasarą klubą sukrėtė permainos. Žaidėjas paliko klubą.
Valentinas Milaknis

Apdovanojimai

1999 m. Verslo šlovės galerijos laureatas.

Šeima

Žmona – Alytė Milaknienė, sūnus – Tomas Milaknis (1970 m.), duktė – Justina Gumbienė (1975 m.).
Leopoldas Digrys

Leopoldas Mykolas Digrys (g. 1934 m. rugsėjo 8 d. Kaune) – Lietuvos vargonininkas, pianistas.

Biografija

1952–1957 m. studijavo Maskvos konservatorijos G. Ginzburgo fortepijono ir A. Gedikės vargonų klasėse. 1960 m. baigė šios konservatorijos fortepijono, 1961 m. vargonų klasės aspirantūrą. 1969 m. ir 1976 m. stažavo Prahos muzikos akademijoje.
1960–2001 m. Lietuvos konservatorijos (nuo 1992 m. Lietuvos muzikos akademija) dėstytojas, nuo 1983 m. profesorius. Buvo vargonininkų tarptautinių konkursų Lietuvoje ir užsienyje žiuri narys. Nuo 1991 m. Religinės muzikos centro pirmininkas. Surengė daugiau, kaip 2000 vargonų muzikos (klasikų ir šiuolaikinių kompozitorių kūrinių) koncertų. Gastroliavo Austrijoje, Belgijoje, Čekijoje, Danijoje, Izraelyje, Jugoslavijoje, Norvegijoje, Prancūzijoje, Slovakijoje, Suomijoje, Švedijoje, Šveicarijoje, Vokietijoje, dalyvavo tarptautiniuose festivaliuose Bremene, Getingene, Leipcige, Ravenoje, Tel Avive, Venecijoje, Zalcburge ir kitur. Suredagavo ir pirmasis atliko lietuvių ir kitų tautų kompozitorių kūrinių vargonams. Jo iniciatyva 1962 m. atkurta vargonininkų specialybė Lietuvos konservatorijoje, nuo 1968 m. pradėti rengti Vilniaus vargonų muzikos festivaliai, M. K. Čiurlionio pianistų konkursas 1968 m. išplėstas į pianistų ir vargonininkų konkursą. Dėl jo nuopelnų naujus vargonus įsigijo Lietuvos nacionalinė filharmonija, Vilniaus arkikatedra, Šv. Kazimiero bažnyčia, Bonifratrų bažnyčia, Lietuvos konservatorija.
Nerijus Cesiulis

Biografija

2006 m. baigė Alytaus kolegiją, 2010 m. – Kauno technologijos universiteto įmonių valdymo magistras.
Nuo 2006 m. Alytaus kolegijos karjeros centro vedėjas, direktoriaus pavaduotojas.
2002 m. Lietuvos centro partijos, 2006 m. Lietuvos socialdemokratų partijos narys. 2007–2011 m. ir nuo 2011 m. Alytaus miesto savivaldybės tarybos narys.  nuo 2019 m. kovo mėn. Alytaus miesto meras.
Herders Conversations-Lexikon

Herders Conversations-Lexikon – vokiška visuotinė enciklopedija.
Leidėjas – Bartholomä Herder (1774–1839).
Greta Brockhaus, Meyers Konversationslexikon ir Pierers Universal-Lexikon der Gegenwart und Vergangenheit – ketvirtasis itin reikšmingas konversacinis leksikonas XIX a. Herders Conversations-Lexikon pasirodė 1854–1857, Freiburg im Breisgau; leidykla – Verlag Herder.
Herderio leksikonui pradžią davė visuomeninis judėjimas ultramontanizmas.