google/wiki40b huggingface dataset:
Vakarinis Bugas

Tekmė

Teka į šiaurę Vakarų Polesės geografinio regiono Bresto Polesės mezoreljefe, vėliau teka Pietinės Palenkės žemumos, Palenkės Bugo kanjone ir galiausiai Vidurio Mazovijos, Bugo žemupio slėniu. Sudaro Lenkijos-Ukrainos valstybinę sieną, vėliau – Baltarusijos-Lenkijos valstybinę sieną.
Už Bresto miesto suka į vakarus ir teka per Lenkiją. Įteka į Narevo upės Zegžinsko tvenkinį. Dėl upės žiočių ilgą laiką vyko diskusijos: ties Bugo-Narevo-Vyslos santaka yra susidaręs painus protakų ir meandrų labirintas. Kadangi Bugas ilgesnis už Narevą, laikyta, kad jis yra pagrindinis Vyslos intakas. Tačiau Narevas kur kas vandeningesnis. 1962 m. įrengus Zegžinsko tvenkinį Narevas laikomas pagrindine upe, o Bugas – intaku. Kai kuriuose šaltiniuose vengiant šios dviprasmybės Vyslos intaku įvardijama bendra upė – Bugonarevas.
Sermašu

Gyventojai

2011 m. Rumunijos gyventojų surašymo duomenimis, miestas turėjo 6 833 gyventojų, iš kurių 67,2 % buvo rumunai, 22,4 % – vengrai ir 10,2 % – romai.
Ditė

Ditė (skr. दिति = diti) – hinduistinės mitologijos veikėja. Jos vardas sudarytas nuo Aditės (ši reškia „begalybė, neribotumas“, tuo tarpu Ditė „užbaigtumas, ribotumas“, plg., nuo Asurų padarytus „Surus“).
Iš Vedų Ditė ir jos ainiai minimi tik „Atharvavedoje“ ir vėlyvoje „Rigvedoje“ (3 kartus be platesnio konteksto, eilėje su Mitra, Varuna, Bhaga, Agniu, Savitaru).
Hinduistinėje mitologijoje Ditė yra vyriausia Dakšos ir Dakšės dukteris, Kašjapos žmona, demonų daitjų motina. Kartu su seserimi Danu laikoma asurų pramote. Tarp žymesnių Ditės vaikų (daitjų) yra Hiranjakašipus, Vadžranga, Majus, Hiranjakša.
Kaltės piliakalnis

Aplinkiniai piliakalniai

Gravos Sudmalių piliakalnis 2,4 kmAsytės piliakalnis 8 kmBatos piliakalnis 10 km
Spingų piliakalnis 8 kmPurmsačių piliakalnis 13 kmLankių piliakalnis 7 km
Gramzdos piliakalnis 4,6 km
Treknių piliakalnis 3,9 kmAizvikių piliakalnis 5,4 kmGirdenių piliakalnis 12 km
Stephen Hawking

Biografija

Stivenas Hokingas gimė 1942 m. sausio 8 d. Oksforde, Frenko ir Izabelės Hokingų šeimoje. Turėjo dvi seseris Filipą ir Mariją, bei įvaikintą brolį Edvardą. Tėvai gyveno tuo metu vokiečių bombarduojamame Londone ir Izabel gimdymui buvo persikėlusi į Oksfordą, susitarimu su vokiečiais nuo bombardavimų saugų miestą. Po dvejų savaičių nuo S. Hokingo gimimo ji su sūnumi grįžo į Londoną. Jo tėvas buvo baigęs medicinos mokslus, buvo tropinių ligų specialistas, po karo paskirtas vadovauti Parazitologijos departamentui Nacionaliniame užkrečiamųjų ligų institute. 1950 m. su tėvais persikėlė gyventi į Sent Albaną, kur lankė to paties pavadinimo mokyklą. S. Hokingas Oksfordo universiteto koledže pradėjo matematikos studijas, tačiau jų nebaigė, pasirinko fiziką, kurią baigė. 1966 m. apsigynė daktaro laipsnį Trinity Hall koledže prie Kembridžo universiteto. Iki savo gyvenimo pabaigos buvo profesorius Kembridžo universitete. Daugiausiai dirbo reliatyvumo teorijos srityje, ypač ties juodųjų skylių teorijomis.1974 m. išrinktas į JK Karališkąją draugiją, tapo vienu iš jauniausių jos narių. Profesorius pelnė daugybę vardų ir apdovanojimų. 1982 m. jam suteiktas Britų imperijos ordino komandoro laipsnis („sero“ titulas), 1989 m. jis priimtas į Garbės ordino kavalierius. Vienas iš paskutiniųjų apdovanojimų – 2009 m. JAV prezidento skirtas Laisvės medalis.
Stiveno Hokingo pagrindiniai tyrimai apima teorinę kosmologiją bei kvantinę fiziką; daugiausia juodąsias bedugnes (plačiau žr. Hokingo spinduliavimas).
Hokingas sirgo amiotrofine lateraline skleroze, buvo beveik visiškai paralyžiuotas. Jis gyveno Anglijoje, Kembridže.
Žiofas

Asmenybės

Tai yra žymaus praeityje futbolininko, bei dabartinio UEFA prezidento Michel Platini gimimo vieta.
Žaliosios girininkija

Žaliosios girininkija - viena iš penkių Vilkaviškio miškų urėdijos girininkijų nepriklausomos Lietuvos laikais.
Nors ir ne toje pačioje vietoje, dabartinė Žaliosios eigulio buveinė gali buti pati seniausia sodyba visame Žaliosios bažnytkaimyje, siekianti Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės laikus - Rumokų dvaro įkūrimą, kuris įvyko prieš 1744 metus. Žaliosios giraitė tada vadinosi Rumokų giraite ir dvarui jau tada buvo būtinas jos saugojimui bei priežiūrai skirtas nuolatinis asmuo - eigulys. Čia gimęs miškų urėdas Vincas Žemaitis savo atsiminimuose rašo apie trijų hektarų Žaliosios eigulio Vyšniausko sodybą carinės okupacijos metu; jo jauniausias brolis, Žaliosios eigulys Juozas Žemaitis, 1944 metais prieš pat Kalėdas buvo suimtas ir nuo 1945 iki 1960 metų praleido Vorkutoje.
Po pirmojo pasaulinio karo, Lietuvai atgavus savo miškus iš vokiečių, 1919 metais buvo įkurta Marijampolės miškų urėdija, nuo kurios 1920 metais atsiskyrė Kazlų Rūdos ir 1921 m. Vilkaviškio urėdija. Vilkaviškio urėdija buvo dalinama i penkias girininkijas: Gražiškių, Pajevonio, Vilkaviškio, Vištyčio ir Žaliosios. Žaliosios girininkijos būstinė iki 1935 metų buvo pačiame Žaliosios bažnytkaimyje; vėliau Vilkaviškio geležinkelio stoties gyvenvietėje. Ten 1944 metais Žaliosios girininku buvo Vytautas Žaldaris; Vilkaviškio miškų urėdija tada buvo mieste (Kapų g. 18a) ir jos urėdas - Justinas Starkus.
Vilkaviškio urėdija 1927 m. vėl laikinai buvo prijungta prie Marijampolės ir abi urėdijos tada buvo vadinamos vienu, "Marijampolės - Vilkaviškio mišku urėdijos", vardu. Bet 1938 metais Vilkaviškio urėdija vėl tapo savarankiška - iki 1945 metų - kada visos Lietuvos urėdijos bei girininkijos buvo panaikintos. Tada ji kartu su Marijampole buvo priskirta Kauno, 1947 metais Kazlų Rūdos ir 1957 m. Kapsuko miškų ūkiui. Bet pagaliau, 1990 metais, Marijampolės miškų urėdija vėl buvo atstatyta, ir dabar jungia aštuonias - Vilkaviškio, Sasnavos, Varnabūdės, Gražiškių, Pajevonio, Kalvarijos, Buktos ir Šunskų girininkijas.
Dabartinis Marijampolės miškų urėdas - Kęstutis Bielskus. Žalioji priklauso Vilkaviškio girininkijai (Statybininkų g. 9), kuriai vadovauja Antanas Dailyda. Žaliosios eigulys yra Alvydas Vekeriotas.
FK Setas Vilnius

Istorija

Žinomas klubas nuo 2005 m. 
Dalyvavo SFL pirmenybėse. Ypatingais laimėjimais negali pasigirti, nes tai mėgėjų komanda, kurios pagrindinis tikslas suburti žmones siekiančius ne tik rezultato.
FC Šiauliai

Istorija

2004 m. pradžioje  buvo įkurta VšĮ „Šiaulių futbolo klubas“, bei suburta nauja FK „Šiauliai“ komanda, išstatyta į Pirmą lygą ir paskelbtas tikslas patekti į A lygą. 
2004 m. dalyvavo Pirmos lygos pirmenybėse ir jas laimėjo. 2005 m. iškopė į A lygą. Ir dešimt sezonų šiauliečiai dalyvavo elito diviziono kovose.
2014 m. pradžioje vietoje FK Šiauliai pavadinime atsirado FC Šiauliai.
2015 m. turėjo didelių finansinių problemų. Vyko tyrimai dėl rungtynių rezultatų įtakojimo. Klubo vadovybė ieškojo galimų investuotojų.
2016 m. sausio mėn. žaidėjai buvo susirinkę į treniruotes, bet vasario 1 d. buvo oficialiai pranešta apie tai, kad traukiasi iš A lyga pirmenybių.
2016 m. vasario 1 d. oficialiai pranešta, kad FC „Šiauliai“ nežais A lygoje. VŠĮ „Šiaulių futbolo klubas“ informavo, kad neturint generalinio rėmėjo, FC „Šiauliai“ nedalyvaus 2016 m. Lietuvos futbolo federacijos A lygos varžybose. Vėliau paaiškėjo, kad kelerius metus gali ir apskritai nebegyvuoti, nevykdyti veiklos.

Emblemos

2004 m. įkurto klubo emblema buvo stebėtinai panaši į FKK Šiauliai logotipą.
Antanas Sutkus (1892)

Biografija

Baigęs Marijampolės gimnaziją, studijavo farmaciją Kijevo ir Maskvos universitetuose. Tačiau J. Baltrušaičio paskatintas įstojo į F. Komisarževskio dramos studiją Maskvoje, kurią baigė 1916 m.
Dar mokydamasis aktyviai įsitraukė į Maskvos lietuvių kolonijos teatrinę veiklą. Statė spektaklius, pats vaidino, glaudžiai bendradarbiavo su B. Sruoga, O. Rymaite, J. Baltrušaičiu. Po Spalio perversmo grįžo į Kauną ir 1918 m. ėmė kurti Tautos teatrą. Jis svajojo sukurti romantinį-simbolistinį teatrą. Paruošė net 8 spektaklius, tarp jų K. Puidos „Mirga“, G. Petkevičaitės-Bitės „Kova“, G. Landsbergio-Žemkalnio „Birutė“ ir kt. Tačiau nutraukus finansavimą, rudenį teatro veikla nutrūko. To paties kolektyvo pagrindu 1919 m. jis įkūrė Vaidybos mokyklą. Tai buvo pirmoji lietuvių teatro mokykla Lietuvoje. A. Sutkus paruošė išsamią mokyklos programą, pakvietė į ją dirbti būrį Lietuvos universiteto dėstytojų. Šios mokyklos pagrindu įkurti satyrinis Vilkolakio teatras, veikęs 1920–1925 m. ir atnaujintas Tautos teatras, veikęs 1923–1925 m. Nuo 1925 m. vadovavo vaidybos studijai, įsikūrusiai Kauno žydų Habimos teatre. 1926–1928 m. Valstybės teatro direktorius, 1934–1944 m. – režisierius. Pastatė daugiau kaip 80 spektaklių.
Nuo Kauno radiofono įsteigimo, klausytojai pamėgo radijo vaidinimus, todėl 1929 m. jo vadovu nutarta paskirti teatralą. Pradėjęs vadovauti, A. Sutkus pasiūlė naujovių ne tik radijo programoms paįvairinti, bet sprendė ir krašto radiofikavimo plėtros ir kitus klausimus. Vokiečių okupacijos metus praleido kaime. 1945–1947 m. aktyviai darbavosi atkuriant Kauno dramos teatrą: buvo meno vadovas ir režisierius, šio teatro Vaidybos studijos vadovas, reiškėsi kaip teatro kritikas ir teoretikas. 1948 m. išėjo į pensiją. Ilgą laiką vadovavo Teatro draugijos veteranų sekcijai, padėjo kurti Lietuvos teatro ir muzikos muziejų, kuriame ir dabar saugomas režisieriaus archyvas.
Tautos teatro mokykloje jis suformavo mokymo programą, pagrįstą mokslinės padagogikos principais, rūpinosi, kad mokyklos kursas būtų integruotas į kitus mokslus. Artistus, teatro pedagogus, skaitovus rengė būti visapusiškai išsilavinusius, suvokiančius meno reikšmę valstybiniu požiūriu. Savišvieta, saviaukla, savianalizė, savikritika – tai tas ugdymo ir auklėjimo procesas, kurį A. Sutkus per savo mokinius perdavė kaip tradiciją, vainikuojančią kiekvieno teatralo siekimą tobulėti, atsižvelgiant į tautinio teatro ir visuomenės poreikius.
Allen Iverson

Gyvenimo istorija

Allenas Ezailas Iversonas gimė 1975–aisiais metais, Hamptone, Virdžinijos valstijoje. Jį augino vieniša mama, o Hamptonas, kuriame augo būsimasis krepšininkas, buvo išskirtinai skurdus ir nusikalstamumu pasižymintis rajonas. Jo gyventojai sakydavo, jog tik kvailiai gali tikėtis gyvenime kažką pasiekti ir išbristi iš nepritekliaus. Septyni A.Iversono draugai buvo nušauti per kelerius metus, tačiau NBA žvaigždę nuo to kiek atitraukė krepšinis.
Išskirtinis A.Iversono talentas atsiskleidė ne tik krepšinyje – jis taip pat buvo mokyklos amerikietiškojo futbolo komandos pažiba bei buvo išrinktas geriausiu valstijos žaidėju abiejose sporto šakose.
Baigęs mokyklą, atletas gavo stipendiją Džordžtauno universitete ir tapo pagrindiniu krepšinio komandos žaidėju. Pirmaisiais metais gynėjas buvo pripažintas geriausiu konferencijos naujoku bei geriausiai besiginančiu krepšininku, pastarąjį apdovanojimą gavo ir antraisiais metais. Antrajame savo sezone NCAA, A.Iversonas per mačą vidutiniškai įmesdavo po 25 taškus, atlikdavo 4,7 rezultatyvaus perdavimo bei perimdavo 3,4 kamuolio. Galiausiai krepšininkas nusprendė dalyvauti 1996–ųjų metų NBA naujokų biržoje, kurioje jį pirmuoju šaukimu pasirinko Filadelfijos „76ers” klubas.
Vida Giedrimienė

Biografija

10 klasių baigė Varnių vidurinėje mokykloje. 11-ąją baigė Šilalės vidurinėje mokykloje. 1965 m. baigė Vilniaus valstybinį pedagoginį institutą, lietuvių kalbos ir literatūros mokytoja.
1965 m. Skuodo raj. Lenkimų vidurinės mokyklos mokytoja, 1966 m. Tauragės raj. Pagramančio aštuonmetės mokyklos direktoriaus pavaduotoja, 1967 m. Šilalės raj. Švietimo skyriaus metodininkė, 1969 m. Darbėnų vidurinės mokyklos mokytoja, vėliau aštuoniolika metų Kretingos raj. Švietimo skyriaus metodinio kabineto vedėja, mokyklų inspektorė, Kretingos rajono knygyno vedėja. 1992–2005 m. Kretingos rajono savivaldybės administracijos Švietimo skyriaus vedėja. Klaipėdos apskrities Švietimo tarybos narė.
Liberalų ir centro sąjungos Kretingos rajono skyriaus narė. 2007–2011 m. Kretingos rajono savivaldybės tarybos narė.
Sutuoktinis Edmundas, vaikai Egita, Aurima.
Wolmido SK

Istorija

Klubas įkurtas prie Šiaurės Korėjos Menų ir kultūros ministerijos.
Komanda žaidžia elito divizione.
Altruizmas

Altruizmas (iš lot. alter 'kitas' + -izmas) – rūpinimasis kitų interesais ar gerove arba bendrąja gerove. Altruistiškas elgesys tapatinamas su nesavanaudišku elgesiu ir laikomas egoizmo priešingybe. Kita vertus, altruizmas gali tapti paslėpta egoizmo forma, taip pat psichologine gynyba nuo savo egoistiškų norų.
Kiekvienam žmogui būdingas ir tam tikras gebėjimas aukotis iš tikrųjų: dėl savo vaikų, artimųjų, tėvynės, tikybos ar pažiūrų.
Altruizmo sąvoka naudojama ne tik kalbant apie žmonių sąmoningą ar nesąmoningą elgseną, bet ir apie gyvūnų vidurūšinę elgseną ir jos evoliucinę raidą.
Altruizmo sąvokos kūrėju laikomas Auguste Comte.

Altruizmo rūšys ir formos

Moralinis altruistas altruistiškai elgiasi iš principo. Tokio principo pavyzdžiai yra utilitarizmas, Imanuelio Kanto kategorinis imperatyvas. Asmens moralė taip pat gali pasireikšti sąžinės balsu, dėl kurio elgiamasi altruistiškai.
Daug žmonių elgiasi altruistiškai paskatinti religijos. Krikščionybė, islamas, hinduizmas, budizmas ir daugelis kitų religijų altruizmą laiko svarbia vertybe.
Efektyvūs altruistai bando rasti efektyviausius būdus daryti gera pasitelkdami mokslą ir analitinį mąstymą. Pavyzdžiui, daug šio judėjimo narių bando rasti pačias efektyviausias labdaras ir aukoja joms didelę dalį savo pajamų.
Neringos dviračių takas

Neringos dviračių takas D10 – dviračių takas Neringoje, einantis per Kuršių nerijos nacionalinį parką, atskira Pajūrio dviračių tako pietinė dalis, Europos dviračių takų tinklo, EuroVelo maršruto EV 10 – „Hanzos žiedas“ ir Europos dviračių trasos R1 dalis, „EuroVelo Geležinės uždangos“ dalis EV 13. Trasos ilgis 53 km.

Maršrutas

Dviračių takas prasideda Smiltynėje. Vienos atšakos pradžia greta Jūrų muziejaus-delfinariumo, antros – prie senosios perkėlos (2 km), trečios – ties jachtklubu (2,5 km), ketvirtos – prie naujosios perkėlos (4,2 km). Smiltynės pliažų zonoje takui panaudoti anksčiau nutiesti asfaltuoti takai, toliau 2004–2005 m. nutiestas naujas specialia danga klotas takas. 8 km takas suka nuo jūros link kelio  167  Smiltynė–Nida  ir aplenkia Meškos galvos kalną. 11 km prie išdegusio miško yra poilsio aikštelė. Dar viena didelė poilsio aikštelė yra 19 km prie Lapnugario Raganos kalno, ant kurio stovi Juodkrantės švyturys.
Toliau takas vėl suka prie jūros, 20 km pirmoji atšaka į Juodkrantę. Įkalnė statesnė, bet neilga, be to, šiuo keliu nevažiuoja automobiliai. Dar už 1,2 km – antra atšaka į Juodkrantę, ilgesnė, bet ir aukštesnę už pirmąją. Jos aukščiausias taškas 39,5 m. Tarpe tarp pirmosios ir antrosios atšakų bei dar 2 km link Nidos dviračių takas nutiestas greta automobilinio kelio, išskirtas rausva kelio danga. 26,5 km prasideda Naglių rezervatas, užtverta tvora ir link jūros. 28,6 km posūkis į kairę – link automobilinio kelio, 29 km – į dešinę ir toliau takas eina per 10-20 m nuo kelio. 34,1 km dviračių takas kerta automobilių kelią ties Naujaisiais Nagliais (Agila), yra stovėjimo aikštelė, kur palikus dviratį galima apie 1 km pėsčiomis nueiti pasižiūrėti Mirusių kopų.
Už 0,8 km nuo aikštelės dviračių takas pasuka kairiau per Karvaičių kraštovaizdžio draustinį link Pervalkos. Šioje atkarpoje yra trys kiek aukštesnės kalvos. Takas praeina už Pervalkos, aplenkdamas aukštesnes kalvas ir toliau eina sena trasa pagal Kuršių marias. Pakeliui – Karvaičių įlanka, Karvaičių kalnas, Preila, Vecekrugo (Senosios smuklės) kalva, yra keliukas į Bulvikio įlanką, kurioje atsiveria nuostabus vaizdas į marias.
Dviračių takas baigiasi Nidoje, prie Parnidžio kopos.
Linago

Linago – Kaune, Vytauto Didžiojo universitete veikiantis studentų folkloro ansamblis, kultūrinių renginių Lietuvoje, koncertų užsienyje dalyvis.

Veikla

„Linago“ įkurtas 1991 metais. Nuo pat savo įkūrimo, ansamblis yra pastovus Lietuvos ir Pasaulio lietuvių Dainų švenčių, festivalių "Baltica", "Skamba, skamba kankliai", "Atataria lamzdžiai", "Mėnuo Juodaragis" dalyvis, ne kartą koncertus organizavęs Lenkijoje, Latvijoje, Kaliningrado srityje, Čekijoje, Prancūzijoje, Italijoje, Rumunijoje ir kt. Ansambliečiai organizuoja ir švenčia kalendorines šventes – Užgavėnes, Jurgines, Rasas, Vėlines, veda Advento vakarones.
Ansambliui vadovauja Laimutė Stasė Proškutė, Andrius Morkūnas ir Gytis Aučinikas.
Bronius Kalinauskas

Bronius Kalinauskas (1908 m. liepos 4 d. Mergutrakis, Punsko valsčius – 2001 m. birželio 21 d. Vilnius) – Lietuvos kalbininkas, humanitarinių mokslų daktaras.

Biografija

1930–1935 m. Vytauto Didžiojo universitete studijavo humanitarinius mokslus (baigė 1938 m.). 1963 m. filologijos mokslų kandidatas.
Mokytojavo Kybartų, Raseinių, Rokiškio gimnazijose, Telšių mokytojų seminarijoje, 1945–1946 m. jos direktorius. 1947–1950 m. dirbo Klaipėdos mokytojų institute, 1952–1953 m. Lietuvių kalbos ir literatūros institute Vilniuje. 1953–1985 m. Vilniaus pedagoginio instituto dėstytojas, 1954–1958 m. lietuvių kalbos ir literatūros fakulteto dekanas, 1966–1972 m. lietuvių kalbos katedros vedėjas; nuo 1966 m. docentas.

Mokslinė veikla

Skaitė sintaksės, kalbotyros įvado, akcentologijos, latvių k., frazeologijos kursus. Pirmasis lietuvių kalbotyroje aprašė lietuvių šnekamosios kalbos frazeologizmų semantinę ir gramatinę sandarą, pateikė jų klasifikaciją. Apibrėžė žodžių junginį kaip sintaksės objektą, domėjosi naujausiomis sintaksės teorijomis. Prisidėjo prie Lietuvių kalbos žodyno rengimo. Paskelbė mokslinių straipsnių frazeologijos, lietuvių k. sintaksės, kalbos kultūros klausimais.
Šiaurinė Ramiojo vandenyno karinė flotilė

Šiaurinė Ramiojo vandenyno flotilė (rus. Северная Тихоокеанская военная флотилия) – TSRS Karinio jūrų laivyno flotilė, suformuota 1939 m. rugpjūčio mėn., skirta ginti Totorių sąsiaurio ir Ochotsko jūros krantus ir jūrų komunikacijas. Pagrindinė bazė – Sovetskaja Gavanė, pagalbinės bazės – De-Kastris ir Nikolajevskas prie Amūro.

Kovos veiksmai

TSRS-Vokietijos karo metu flotilė dalyvavo statant jūrų minų užtvaras Sovetskaja Gavanės rajone.
TSRS-Japonijos karo metu dalyvavo Pietų Sachalino ir Kurilų desantinėse operacijose. Flotilės aviacija atakavo, laivai laipino desantus Pietų Sachalino uostuose ir Kurilų salose, lydėjo laivus su kariuomene.
Povilas Katilius

Biografija

Mokėsi Prienų vidurinėje mokykloje. 1959 m. baigė Kauno politechnikos instituto Elektrotechnikos fakultetą, įgydamas inžinieriaus elektriko specialybę.
Dar būdamas studentas, 1957 m. pradėjo dirbti Žemės ūkio statybos projektavimo instituto elektrifikacijos skyriaus vyresniuoju techniku. Šiame institute dirbo 33 metus, ilgą laiką ėjo sektoriaus viršininko pareigas.
Susikūrus Lietuvos Persitvarkymo Sąjūdžiui, įsitraukė į jo veiklą. 1990–1995 m. Kauno miesto tarybos deputatas, Socialinės ir sveikatos apsaugos nuolatinės deputatų komisijos pirmininkas, Kauno miesto tarybos prezidiumo narys. 199O-1992 m. Aukščiausiosios Tarybos deputato Česlovo Stankevičiaus padėjėjas – sekretorius.
Nuo 1989 m. Lietuvos krikščionių demokratų partijos (LKDP) narys. Pirmojoje konferencijoje 1990 m. išrinktas LKDP valdybos nariu, o antrojoje 1991 m. LKDP valdybos pirmininku. 1992-1996 m. ir 1996–2000 m. Seimo narys, Krikščionių demokratų frakcijos seniūnas.
Žmona Birutė, sūnus Antanas, duktė Zita.
Samsung Galaxy

Samsung Galaxy - Pietų Korėjos elektronikos gamintojo Samsung gaminių (išm. telefonų, planš. kompiuterių, fotoaparatų) serija. Juos vienija Android operacinė sistema.
Achtubinskas

Istorija

Achtubinskas įkurtas 1959 m. sujungus 3 gyvenvietes – Vladimirovką, Petropavlovką ir Achtubą.
Hedonizmas

Hedonizmas (gr. /ἡδονισμός/ hēdonismos iš /ἡδονή/ hēdonē 'malonumas') – etikos teorija, teigianti, kad malonumas yra svarbiausias dalykas, vienintelis gėris ir galutinis žmonijos tikslas. Ši koncepcija dažnai yra naudojama vertinant poelgius: kuo daugiau malonumo ir kuo mažiau kančios sukeliama, tuo poelgis yra geresnis.
Modernioje literatūroje žodis hedonizmas turi ir kitą, siauresnę reikšmę – stengimasis patirti kuo daugiau malonumo dabartyje, neatsižvelgiant į savo ateitį ir kitų gerovę. Nors tai galėtų būti tam tikra etikos teorijos hedonizmo rūšis, filosofijoje šis žodis vartojamas visai kita, daug platesne reikšme.
Ustukių pagrindinė mokykla

Istorija

1925 m. įsteigta Ustukių pradžios mokykla. Veikė keturi skyriai, kuriuose mokėsi apie 70 mokinių. 1928 m. mokykla atkelta arčiau vieškelio į Stankevičiaus sodybą Ustukių kaime. 1927–1928 m. mokėsi 44 mokiniai. 1930 m. atidarytas antras Ustukių pradžios mokyklos komplektas Dumplio name Pervalkų kaime, kur veikė trys klasės. 1931 m. iš dvarininko Marijono Chodokausko nupirktas Vytartų dvaro centras. Čia įsikūrė Vytartų pradžios mokykla, joje veikė 4 skyriai.
1954 m. Vytartų pradinė mokykla perorganizuota į septynmetę. 1956 m. išleista pirmoji mokyklą baigusių mokinių laida. 1962 m. rugsėjo 1 d. Vytartų septynmetėje atidaryta aštuntoji klasė, mokykla pavadinta aštuonmete, mokėsi 132 mokiniai.
1967 m. vasario mėn. prie „Pavasario“ kultūros namų pradėtas statyti naujas mokyklos pastatas. 1967 m. lapkričio 21 d. atiduota naudojimui naujoji Ustukių aštuonmetė mokykla. 1986–1987 m. m. mokykla tapo devynmete, nuo 1999 m. – dešimtmete. 2006 m. gruodžio 18 d. atidaryta sporto salė. Mokyklą baigė 44 laidos. Nuo 2009 m. rugsėjo 1 d. mokykla turėjo Žilpamūšio pradinio ugdymo skyrių. 2012 m. rugsėjo 1 d. Ustukių pagrindinė mokykla prijungta prie Pasvalio Lėvens pagrindinės mokyklos.
San Karlosas (Brazilija)

Istorija

San Karlosas įkurtas 1857 m.
Sakalininko prikazas

Sakalininko prikazas (rus. Сокольничий приказ) - prikazas Rusijoje, organizuodavęs medžiokles su plėšriaisiais paukščiais (sakalais, ereliais).
Manoma, kad prikazas atsirado apie 1550 m. kartu su rūmininko sakalininko pareigybe. XVI a. pradžioje prikazas jau tikrai buvo.
Panaikintas buvo, manoma, Aleksejaus Michailovičiaus laikais, atsiradus Slaptųjų reikalų prikazui, kuris perėmė ir sakalų medžioklių organizavimą.
Augustas Deglavas

Kūryba

Parašė realistinių apsakymų, romanų. Romane „Ryga“ vaizduojamas XIX a. antrosios pusės Latvijos tautinio atgimimo ir nepriklausomos valstybės kūrimo laikotarpis, pateikta plati Rygos visuomeninio kultūrinio gyvenimo panorama (atsispindi ir lietuviu gyvenimas), kai kurie personažai – žymūs jaunalatvių judėjimo veikėjai.
Jeziorko miško kapinės

Istorija

Pirmosios žudynės miške įvyko 1942 m. birželio mėnesį, kai apie 60 Lomžos ligoninės pagyvenusių pacientų buvo sušaudyti šiame miške. 13 aukų ekshumavus palaikus buvo identifikuotos. Kitos žudynės įvyko 1943 m. birželio 29 d., kai buvo nužudyti 62 politiniai kaliniai atvežti iš Lomžos kalėjimo. Trečios žudynės įvyko 1943 m. liepos 15 d. kai buvo nužudyti 52 žmonės, tarp kurių buvo vaikų ir pagyvenusių žmonių. Žudynes vykdė Müller burys, kurį įkūrė Rytų Prūsijos gauleiteris Erich Koch. 1944 m. rudenį aukų palaikai buvo sudeginti siekiant nepalikti žudynių pėdsakų. Pasitraukus vokiečiams, 1945 m. pavasarį vietos gyventojai įkūrė tris kapus.
Pliusos

Istorija

XX a. pradžioje kaimas buvo valsčiaus centras Breslaujos apskrityje.
Surviliškio herbas

Aprašas

Žaliame skyde auksinis vieno iš V. Svirskio kryžių viršutinis fragmentas.

Istorija

Herbą 2011 m. liepos 12 d. patvirtino Lietuvos Respublikos Prezidentė dekretu Nr. 1K-757. Etalono autorius – Juozas Galkus.
Panemunės-Pažaislio valsčius

Istorija

Valsčius buvo įkurtas 1868 metais, sujungus Aukštosios Panemunės valsčių ir Pažaislio valsčių. Nuo 1868 m. iki 1914 m. priklausė Lenkijos Kongreso karalystės, Suvalkų gubernijos, Marijampolės apskričiai. 1870 m. rugpjūčio 28 d. prie valsčiaus prijungtas Panemunės miestelis.