Barysių aerodromas

Istorija

Karinį aerodromą Dausiškių kaime pradėjo rengti rusų kariuomenė, 1940 m. okupavusi Lietuvą. Aerodromo teritorijai buvo skirta apie 500 hektarų. Kariškių įsakymu tuometinė vietos valdžia iš būsimojo aerodromo teritorijos iškėlė Dausiškių ūkininkus, kurių žemė pakliuvo į jo zoną – Šerį, Kanišauską ir Strockį. Mainais ūkininkams buvo duota buvusio Bitaičių (Lygumų seniūnija) dvaro žemės: Šeriui – 30, Kanišauskui – 19, o Strockiui – 12 hektarų. Šie ūkininkai dar gavo po 30 hektarų miško kiekvienas bei po 20 tūkstančių červoncų. Kariškiai savo technika į naują vietą perkėlė ūkininkų trobas bei klėtis. Likę moliniai pastatai (tvartai, klojimai, daržinės bei kiti) buvo susprogdinti.
Iš aplinkinių Gruzdžių, Lygumų ir Pašvitinio valsčių seniūnų įsakymu buvo siunčiami ūkininkai su padvadomis (arkliais kinkytais vežimais) tvarkyti aerodromo teritorijos. Kadangi ūkiuose darbų niekada netrūko, atlikti prievolę gaspadoriai siuntė savo vaikus. Ūkininkų Kaniušų dukrai Stasytei tebuvo šešiolika, kai su jaunais to krašto vyrais Antanu Indriuliu, Alfonsu Ramonu, Alfonsu Jurgaičiu, Karoliu Gaku ir Vladu Dikšu, pasikinkę į ratus stipriausius arklius, daugiau nei savaitę vežė žvyrą, molį, žemę pakilimo takui. Ratus kastuvais prikraudavo patys ir veždavo tris kilometrus iki aerodromo. Be ūkininkų aerodromą statė ir apie šimtas kalinių. Juos kariškiai aprengė kariškomis uniformomis, o patį kalinių darbo faktą uoliai slėpė. Visi nuteistieji buvo rusakalbiai, įrengus aerodromą juos išvežė.
Netoli Daušiškių miško buvo įrengtos cisternos lėktuvų degalams. Aerodrome nuolat būdavo apie 9–12 lėktuvų: 5–6 bombonešius bei 3–4 naikintuvus. Išskrendančius ir parskrendančius juos pasitikdavo orkestras, sudarytas iš kelių jau nebetarnaujančių kariškių. Grįžtantys iš skrydžių lėktuvai likusias bombas išmesdavo Dvariškių miške. Žmonės, kurie tame miške lankėsi, pasakojo ten žiojint didžiules išraustas duobes, apie skeveldrų sužalotus, nukirstomis viršūnėmis medžius.
Pirmą karo dieną vokiečiai numušė du rusų bombonešius. Vienas nukrito netoli Sosdvario kaimo. Žuvusius pilotus kariškiai parsivežė ir palaidojo aerodromo teritorijoje. Per visą laiką žuvo vienuolika Dausiškėse buvusių lakūnų. Po karo jų palaikai buvo perlaidoti.
Lygumų apylinkes užėmus vokiečių kariuomenei, šie aerodromu nesinaudojo. 1944 m. grįžus rusų kariuomenei, iš ūkininkų šeimų vėl buvo pareikalauta atsiųsti po darbininką su arkliu ir vežimu tvarkyti aerodromo. Netgi žadėta tiems darbininkams mokėti. Baigiantis Antrajam pasauliniam karui Dausiškėse nebeliko nei karinių lėktuvų, nei kariškių. 
Barysių civilinis aerodromas įrengtas 1957–1959 m. perkeliant Šiaulių oro uostą iš Lieporių. Civilinis Šiaulių oro uostas, organizavęs susisiekimą su Vilniumi, Maskva (Bykovo oro uostas), Klaipėda ir kitais oro uostais, aerodrome veikė nuo 1959 m. birželio 29 d. iki 1992 m.
1992 m. m. birželio 12 d. pagal kovo mėn. Lietuvos Respublikos Vyriausybės potvarkį aviakompanijos „Lietuvos avialinijos“ Šiaulių jungtinei aviacijos eskadrilei priklausantys pastatai, aerodrome besibazuojantys 24 lėktuvai An-2 ir kiti lėktuvai ir aerodromo teritorija buvo perduoti Krašto apsaugos ministerijos Aviacijos tarnybai. 1992–1996 m. aerodrome veikė Lietuvos karinių oro pajėgų bazė.
1996 m. bazė perkelta į Zoknių aerodromą.
1959–1970 m. Barysių aerodrome bazavosi ir Šiaulių aviacinio techninio sporto klubas, 1970 m. perkeltas į Raudondvario aerodromą prie Šeduvos.
Aerodromas dabar priklauso UAB „Barysių oro uostas“, savininkas Friedrich Strube. Aerodromu naudojasi aviacijos institutas, savanorių aviatoriai, privatūs aviatoriai.