google/wiki40b huggingface dataset:
Irena Valiulytė-Bataitienė

Irena Valiulytė-Bataitienė (g. 1937 m. gruodžio 17 d. Kaune) – Lietuvos kultūros darbuotoja ir chorvedė.

Biografija

Baigusi Kauno 14-ąją vidurinę mokyklą, 1955–1959 m. choro dirigavimo mokėsi Kauno Juozo Gruodžio muzikos mokykloje (dėst. Danguolė Vaitkutė). 1959 m. paskirta į buvusio Vilkijos rajono kultūros namus, kur suorganizavo kultūros namų ir rajkoopsąjungos darbuotojų mišriuosius chorus – abu parengė 1960 m. respublikinei dainų šventei.
1963–1990 m. vadovavo Kauno rajkoopsąjungos moterų chorui, kurį parengė 1980 ir 1985 m. respublikinėms dainų šventėms, 1990 m. Lietuvos tautinei dainų šventei.
1969–1972 m. vadovavo Raudondvario kultūros namų mišriajam chorui, 1972–1986 m. Kauno melioracijos statybos valdybos vyrų chorui, parengė 1975, 1980 ir 1985 m. respublikinėms dainų šventėms.
1975–1980 m. vadovavo Vandžiogalos kultūros namų mišriajam chorui, 1976–1990 m. Kauno žemės ūkio technikumo merginų chorui, parengė 1987 m. respublikinei moksleivių dainų šventei. Chorai nemažai koncertavo, dainavo per radiją ir televiziją, dalyvavo moterų ir vyrų chorų sąskrydžiuose Šiauliuose, rajoninėse ir zoninėse dainų šventėse, chorų apžiūrose ir konkursuose pelnė prizinių vietų. Vyrų choras 1978 m. koncertavo Siguldoje (Latvija).
1990–1996 m. dirbo Kauno rajono kultūros, švietimo ir sporto skyriaus vyr. muzikos specialiste. Nuo 1997 m. Vandžiogalos kultūros namų meno vadovė. Kauno rajono dainų švenčių ir 1980 m. zoninės dainų šventės Prienuose dirigentė, dainų švenčių, festivalių, Juozo Naujalio mišriųjų chorų konkursų Raudondvaryje ir kitų kultūros renginių organizatorė. 1975 m. chorvedė apdovanota Kultūros žymūno ženklu.
Kybartų Kristijono Donelaičio gimnazija

Istorija

1861 m. per Kybartus nutiestas geležinkelis Kaunas-Virbalis, sujungęs Rusiją ir Prūsiją, paskatino miesto ir jo gyventojų skaičiaus augimą. 1912 m. Kybartuose įkurta Caraičio Aleksejaus Virbalio berniukų gimnazija, kurioje buvo paruošiamoji, pirmoji ir antroji klasės, mokėsi 86 mokiniai. Tačiau, prasidėjus Pirmajam pasauliniam karui, mokykla buvo uždaryta.
1919 m. „Žiburio“ draugija buvusioje Kybartų klebonijoje įkūrė vidurinę mokyklą, išaugusią į gimnaziją. Mokyklos direktoriumi paskirtas Juozas Prapuolenis. 1925 m. pastatytas mūrinis gimnazijos pastatas. 1934 m. sausio 27 d. gimnazija tapo valstybine įstaiga.
Fašistinės okupacijos metais mokyklos patalpas vokiečiai naudojo saviems reikalams, gimnazija buvo priversta glaustis nepritaikytose patalpose. Po Antrojo pasaulinio karo gimnazijos pastatas dar ilgai stovėjo apgriuvęs. 1945 m. Kybartų vidurinė mokykla pradėjo veikti mažiau nukentėjusiame 1923 m. statytame raudonų plytų name. Anksčiau šiame pastate glaudėsi protestantų bažnyčia ir vidurinė mokykla, kurioje tebuvo keturios gimnazijos klasės. Pirmuoju Kybartų vidurinės mokyklos direktoriumi buvo paskirtas J. Norkus.
Nuo 1960 m. pradėtos organizuoti pirmosios talkos išgelbėti Kristijono Donelaičio bažnytėlės liekanas, šventorių, poeto išvaikščiotus takus. Buvo galvojama, kad šventoriuje palaidotas ir pats K. Donelaitis. Artėjant 250-osioms jo gimimo metinėms, mokytojai tarp 4 ąžuolų įrengė simbolinį kapą, o mokytojas G. Mikutaitis pagamino kuklų paminklėlį. Už darbus, puoselėjant K. Donelaičio atminimą, meninę saviveiklą, estetinį mokinių auklėjimą 1964 m. Kybartų vidurinei mokyklai suteiktas Kristijono Donelaičio vardas.
1981 m. pastatytas mokyklos bendrabutis. Direktorius Juozas Jurkynas, atvykęs iš Virbalio vidurinės mokyklos, pradėjo mokyklos priestato projektavimo darbus. 2004 m. mokyklai suteiktas gimnazijos statusas.
La Nación

La Nación – Paragvajaus sostinės Asunsjono dienraštis.
Hezbollah judėjimo vėliava

Hezbollah judėjimo vėliava - Libano musulmonų šiitų politinės partijos vėliava: geltonas stačiakampis su vienu stambiu žaliu ir dviem mažesniais raudonais užrašais.
Viršutinis raudonas tekstas: „Tikrai Alacho partija yra tie, kurie triumfuos“ (Hezbollah pažodžiui reiškia 'Alacho partija'). Apatinis raudonas tekstas: „Islamo pasipriešinimas Libane“.

Žalias derinys centre yra partijos pavadinimas, kur pirmoji žodžio Alachas raidė baigiasi į viršų ištiesta ranka, laikančia automatą AK-47, su sukomponuotais Žemės rutulio, knygos ir ūglio atvaizdais.
Valdas Račkauskas

Biografija

1975 m. baigė Vilniaus pedagoginį institutą, vidurinės mokyklos fizikos mokytojas.
Alytaus Vidzgirio vidurinės mokyklos direktorius.
Lietuvos centro sąjungos, partijos Tvarka ir teisingumas narys. 1995–1997 m., 2003 m. ir 2011 m. (mandato atsisakė) Alytaus miesto savivaldybės tarybos narys. 
Žmona Julija Danutė, vaikai Donatas, Giedrė.
Adansonia madagascariensis

Paplitimas ir augavietės

Šis medis yra endeminis Madagaskaro saloje ir savaime paplitęs jos šiaurės vakaruose nuo Anceranano miesto apylinkių pačioje salos šiaurėje iki jos šiaurės vakaruose esančių Sambirano apylinkių bei Soalalos miesto. Auga nuo jūros lygio paviršiaus iki 500 m aukščio altitudėse.
Skirtingai nei Adansonia za, ši rūšis auga ne tik sausose, bet ir šlapiose salos vietovėse.

Požymiai

Išvaizda labai panašus į Adansonia za rūšį, nuo kurios sunkiai atskiriamas. Išauga skirtingų kamieno formų, panašių į įprasto butelio iki cilindrinio kamieno bei su netaisyklingos formos laja. Žievė lygi, neryškiai pilkšva. Žiedai tamsiai raudoni.

Matmenys

Užauga 5-25 m aukščio.

Pavadinimas

Lotyniško rūšies pavadinimo autorius – autorius Henri Ernest Baillon, gyvenęs 1827–1895 metais.
Rusijos pilietinis karas

Kovojančios pusės

Pilietinis karas vyko tarp „raudonųjų“ (komunistų ir revoliucionierių) ir „baltųjų“ (monarchistų, reakcionierių, demokratų ir konservatorių), kurie priešinosi bolševikų režimui. Baltųjų kovą prieš Raudonuosius palaikė ir užsienio šalys. Prancūzijos ir Jungtinės Karalystės pajėgos po Vokietijos pralaimėjimo kare 1918 m. lapkritį įsiveržė iš šiaurės ir pietų, užimdamos vokiečių paliekamas Rusijos teritorijas ir užėmė aiškiai baltuosius palaikančią poziciją. „Baltuosius“ aktyviai rėmė ir kitos užsienio valstybės (Vokietija, Lenkija). Nuosaikūs socialistai, anarchistai ir nacionalistai kovojo su abiem pagrindinėm jėgom ir buvo vadinami „žaliaisiais sukilėliais“. Anarchistinės grupės Ukrainoje (pvz., vadovaujamos Nestoro Machno), priklausomai nuo situacijos kovojo tiek su vienais, tiek su kitais.

Raudonieji

Raudonosios armijos stiprinimui, gynybos organizavimui vadovavo karo reikalų komisaras Levas Trockis. Buvo įvesta privaloma karinė tarnyba 18-40 metų vyrams. Raudonoji armija išaugo nuo 1 milijono karių 1918 m. pabaigoje iki daugiau nei 5 milijonų praėjus dvejiems metams. Buvo panaudotos visos ginklų atsargos, imta gaminti naujus.
Gryva

Gryva – Daugpilio miesto dalis kairiajame Dauguvos krante. 1917–1956 metais buvo atskiras miestas, seniau – miestelis.
Folkungai

Folkungai (šved. Folkunger) arba Bjelbo dinastija – Skandinavijos karalių dinastija, 1250–1364 m. valdžiusi Švediją, 1319–1387 m. Norvegiją, 1375–1387 m. Daniją.

Istorija

Pradininkas – jarlas Birgeris Magnusonas, vedęs paskutinio Erikų giminės karaliaus seserį ir 1250 vainikavęs sūnų Valdemarą Švedijos karaliumi, bet 1250–1266 m. iš tiesų valdė pats.
Folkungų laikais Švedijoje galutinai susiklostė feodaliniai santykiai. Valdant Magnusui Eriksonui 1319 m. sudaryta asmeninė unija su Norvegija, kurią Folkungai išlaikė, kai 1364 m. buvo nuversti Švedijoje. Paskutinis Folkungas Olafas IV Hokonsonas 1375 m. buvo išrinktas ir Danijos karaliumi. Dinastija pavadinta Folkungais XVI a. pirmojoje pusėje. XII a.- XIII a. taip vadintos karaliams priešiškos didikų giminės.
Martins Dukurs

Biografija

1998 m. Dukurs pradėjo sportinę karjerą. 2004–05 m. pasaulio taurės įskaitoje sportininkas liko 19-oje vietoje. Po metų sportininkas pasaulio taurės įskaitoje liko 20-as, bet pateko į 2006 m. žiemos olimpines žaidynes. Olimpiadoje Dukurs užėmė aukštą 7-ą vietą. 2009–10 m. pasaulio taurės sezone Dukurs laimėjo ketverias varžybas iš aštuonių ir pirmą kartą nugalėjo. 2010 m. pirmą kartą sportininkas tapo Europos čempionu, o vėliau šį titulą apgynė dar 4 kartus iš eilės. 2010 m. žiemos olimpinėse žaidynėse Dukurs pelnė sidabro medalį ir tapo pirmuoju šalies skeletonininku, pelniusiu olimpinį medalį. 2011 m. ir 2012 m. Dukurs pelnė pasaulio čempiono titulus. 2014 m. žiemos olimpinėse žaidynėse Dukurs pakartojo savo olimpinį rekordą ir pelnė antrą sidabro medalį.
Robertjenai

Robertjenai (pranc. Robertiens), Robertinai – žymi frankų didikų giminė, gyvenusi Vakarų Frankijoje, iš kurios kilo Kapetingai. Ji buvo įtakinga visą Karolingų imperijos laikotarpį (800–888 m.) ir 888–988 m., kai egzistavo paskutinė Karolingų karalystė. Daug giminės narių turėjo vardą Robert, pvz., Robertas iš Hesbaye (g. 770 m.), Robertas III Vormsietis (g. 800 m.), Robertas Stiprusis (g. 820 m.) ir Robertas I (g. 866 m.). Jie gana ryškiai skyrėsi tarp Karolingų didikų, santuokiniais ryšiais siejosi su šia karališkąja gimine. Iš pačios Robertjenų giminės iškilo trys frankų karaliai, valdę Vakarų Frankijoje – Edas I, Robertas I ir Hugas Kapetas.
Istoriografijoje Hugas Kapetas vadinamas paskutiniuoju frankų karaliumi ir pirmuoju Prancūzijos karaliumi. Jis buvo Kapetingų giminės įkūrėjas, o ši giminė (per savo dukterinę giminę Burbonus) valdė Prancūziją iki Antrosios Prancūzijos respublikos (1848–1852 m.), išskyrus Prancūzijos revoliucijos ir Napoleono karų metus (nuo 1792 iki 1815 m.). Ji iki šiol valdo Ispaniją ir Liuksemburgą, nes Ispanijos karalius Chuanas Karlosas I ir Liuksemburgo didysis hercogas Henris per Burbonus yra kilę iš Robertjenų.

Kilmė

Manoma, kad seniausieji Robertjenai kilę iš Hesbaye grafystės žemių (apie Tongereną šiuolaikinėje Belgijoje). Pirmas tikrai žinomas Robertjenų protėvis yra Paryžiaus grafas Robertas Stiprusis, kuris galbūt buvo Roberto III Vormsiečio sūnus ir Roberto iš Hesbaye anūkas, bei Ermengardos iš Hesbaye sūnėnas. O Ermengarda buvo Ingremo iš Hesbaye duktė ir Liudviko I Pamaldžiojo žmona.
Julius Sasnauskas

Julius Sasnauskas (g. 1959 m. kovo 18 d.) – lietuvių kunigas, pranciškonas.
1987–1992 m. Julius Sasnauskas mokėsi Kauno kunigų seminarijoje, 1994–1997 m. gyveno Kanadoje.
1996 m. davė vienuolio pranciškono įžadus.
Nuo 1997 m. J. Sasnauskas yra Vilniaus Bernardinų bažnyčios rektorius. Dirba katalikų radijuje „Mažoji studija“.
Parašė 3 knygas. Paskutinioji – publicistikos rinkinys „Malonės akrobatika" (leidykla „Alma littera“). Bendradarbiavo Lietuvos pogrindžio žurnale Dievas ir Tėvynė.
Daūrai

Istorija

Genetiškai daūrai yra kilę iš kidanių, tą paliudijo DNR tyrimai. Kidaniai X–XII a. buvo sukūrę galingą Liao karalystę, kuri valdė pietinę Mandžiūriją ir didelę dalį Mongolijos. Vėliau kidanių palikuonys sudarė vyraujančią etninę grupę Mandžiūrijoje, į pietus nuo Amūro upės. Pagal daūrus buvo pavadinta dalis Rusijos Užbaikalės, kuri dabar žinoma kaip Daūrija.
Nuo XIII a. daūrų teritorijas valdė Mongolijos imperija, vėliau – mandžiūriška Dzin valstybė. Valdant mandžiūrams daūrai ėmė asimiliuotis su valdančiąja dauguma. Daūrai dalyvavo pasienio susirėmimuose su kazokais (pvz., su Jerofejumi Chabarovu) 1643–1651 m. Susidūrę su rusų ekspansija į Amūro regioną imperatoriaus Shunzhi valdymo laikais (1654–1656) daūrai buvo priversti keltis į pietvakarius ir apsigyventi Nonni (angl. Nen River) upės pakrantėse. Ten jie buvo priversti tarnauti Qing imperatorių karinėje sistemoje, saugoti Kinijos imperijos šiaurines sienas.
Kai 1931 m. į Mandžiūriją įsiveržė Japonija, daūrai smarkiai priešinosi japonams.

Kultūra

Daūrai tradiciškai sėjo javus, augino arklius ir galvijus. Gyvenę šiauriniuose kalnuose degė medžio anglį, medžiojo, rinko valgomus augalus, dirbo odas, gamino vežimus ir medinius vamzdžius.
Daūrai pasižymi savotiška hierachine sistema. Tą pačią pavardę turintys žmonės priklauso vienai grupei, vadinamai hala, ir gyvena kartu. Kiekviena hala dalinasi į atskirus klanus (mokon). Kiekvienas klanas gyvena savo mieste. Kai tuokiasi skirtingų klanų žmonės, vyras kraustosi į žmonos klaną, bet jame neturi teisių į turtą. Santuokas organizuodavo tėvai. Būdingi labai tvirti svainystės ryšiai. Tradicijos reikalauja, kad visuose svarbiuose įvykiuose dalyvautų svainiai su šeimomis, kurie siunčia dovanas naujagimiams ir pan.
Tradicinės sporto šakos buvo imtynės, arklių lenktynės ir šaudymas iš lanko. Taip pat žaidžia žaidimą, artimą futbolui, su kamuoliu iš jaučių vilnos.
Daūrų kaimai tvarkingi, paprastai kalnų šlaituose, prie upių ar upelių. Namai turi kiemus, aptvertus pintomis žabų tvoromis.
Moterys nuo senovės garsėja siuvinėjimu, tad jų drabužiai būna puikiai siuvinėti. Žiemą daūrės dėvi ilgas, paprastai mėlynas suknias ir odinius batus. Vasarą dėvi kelnes, avi baltas kojines ir ornamentuotus batelius. Vyrai žiemą dėvi kailines kepures su ausinėmis iš lapės ar tauriojo elnio kailio. Vasarą jie galvą apsiriša kaktas baltu audeklu arba nešioja šiaudines skrybėles.
Tipiškas maistas yra sorų ar grikių lakštiniai su pienu, grikių pyragaičiai, avižinė košė su soja. Labai vertina žvėrieną ir laukinę paukštieną – elnieną, fazanieną, antieną. Augina daug daržovių.
Daugelis daūrų išpažįsta šamanizmą. Kiekvienas klanas turi savo šamaną, kuris atlieka svarbias apeigas. Dalis daūrų yra perėmę lamaizmą.
Sukumai

Arealas

Sukumų gyvenamas istorinis regionas yra vadinamas Usukuma (angl. Sukumaland) ir sudaro šiaurinę dalį istorinio Unjamvezio regiono. Jų etnonimas reiškia "šiaurė". Patys sukumai turi dvigubą tapatybę. Jie savokia save kaip atskirą etninę grupę, tačiau tuo pačiu laiko save viena iš penkių njamvezių (plačiaja prasme) genčių (kartu su njamveziais (siauraja prasme), sumbvais, kimbais ir konongais).
Sukumai paplitę dab. Tanzanijos šiaurėje, į pietus ir pietryčius nuo Viktorijos ežero. Jie užima rytines Mvanzos ir Šinjangos administracinių regionų dalis. Tai - lygumų savanų regionas, pasižymintis dideliu karščiu ir menkais krituliais. Sukumų arealui priklauso ir garsusis Serengetis.
Į vakarus nuo sukumų gyvena zinzai, pietvakariuose - sumbvai, pietuose - njamveziai, pietryčiuose - nilambai. Rytuose sukumų teritorijos atsiremia į Rytų lūžio kalnagūbrį, už kurio - masajų gyvenamos teritorijos. Šiaurės rytuose sukumų teritorijos ribojasi su smulkiomis bantų tautelėmis, kurių svarbiausia yra kereviai. Nilotai tatogai gyvena susimaišę su sukumais tame pačiame areale.

Istorija

Sukumų protėviai į šias teritorijas atsikėlė bantų migracijų laikais. II tūkst. viduryje, nilotų migracijos laikais, į jų teritorijas migravo nilotų kilmės gyvulių augintojai datogai (taturu). Legendos pastaruosius laiko monarchijos tradicijų nešėjais. Tokiu būdu sukumų regione nusistovėjo ekonominis pasidalinimas tarp žemdirbių ir gyvulių augintojų.
Skirtingai nei vakariniai ir šiauriniai sukumų kaimynai prie Viktorijos ežero (zinzai ir kereviai), sukumai niekuomet nesukūrė stipresnio politinio junginio, o gyveno susiskaldę į smulkius gentinius susivienijimus, kurių priskaičiuojama apie 52. Šiems susivienijimams vadovavo vadai, tituluojami ntemi. Jie buvo laikomi taturu kilmės, kaip ir vietos žyniai, tituluojami bafumu.
XIX a. sukumai dalyvavo kaip tarpininkai prekyboje tarp Zanzibaro sultonato rytuose ir Viktorijos ežero valstybių vakaruose. Amžiaus paskutiniaisiais dešimtmečiais sukumai trumpam atsidūrė njmavezių vado Mirambo hegemonijoje. Po 1890 m. atėjus vokiečiams kolonistams, jų tradicinė monarchija, t. y. genčių vadai, buvo palikti. Tačiau vokiečiai neretai nutraukdavo vietines dinastijas, paskirdami ntemiais lojalesnius atstovus iš pakrantės (akida). Nuo 1919 m. krašte viešpatavę britai siekė sujungti visus genčių vadus į vieną sukumų federaciją.
Gančių vadų dinastijos tęsėsi iki 1962 m, kuomet po Tanganikos nepriklausomybės karalystės buvo panaikintos.
Need for Speed: ProStreet

Apžvalga

Kaip ir „Need for Speed: Carbon“, „Need for Speed: ProStreet“ žaidimo tikslas laimėti visas lenktynes, visus prizus ir tapti geriausiuoju lenktynininku. Žaidime labai pasikeitė grafikos ir žaidimo detalių aspektai. Išliko sistema Autosculpt, kuri žaidimo žaidėjui leidžia susikurti savo paties išskirtinį automobilį, nepriklausomai modifikuojant automobilio dalis ir išvaizdą. Žaidime yra 4 lenktynių režimai (drag race, sprint race, circuit, drift race). Žaidimo žaidėjas žaidime turi galimybę daryti „burnout“, deginti padangas prieš drag race lenktynes, nes tai nulemia kas laimės lenktynes. „Need for Speed: ProStreet“ žaidime dingo policijos persekiojimo režimas, visos lenktynės vyksta legaliai. Žaidimas turi savo siužetą, kuriame lenktynininkas Ryan Cooper su savo draugėmis Krystal Forscutt ir Sayoko Ohashi lenktyniauja pasaulio čempionate dėl „Street King“ titulo, geriausiojo pasaulio lenktynininko vardo.

Trasos

„Need for Speed: ProStreet“ žaidime konkrečiai pavadintų trasų nėra, lenktynės vyksta Čikagos, Tokijo miestuose, Nevados valstijoje, Europos miestuose ir „Autobahn“ Berlyno lenktynių stadione.
Termodinamika

Šiluma

Šiluma yra energija, kurią virpančios arba besisukančios kūno molekulės arba atomai perduoda į šaltesnes vietas. Kaitinant kūnus jų vidinė energija didėja ir jų molekulės arba atomai pradeda tolti vienas nuo kito. Dėl to dauguma kūnų plečiasi, o aušdami traukiasi.
Violeta Ražinskaitė

Biografija

1972 m. baigė Vilniaus 21-ąją vidurinę mokyklą. 1977 m. Vilniaus universiteto Teisės fakultete baigė teisę, įgijo teisininko kvalifikaciją.
Nuo 1977 m. rugpjūčio mėn. Vilniaus valstybinės notarinės kontoros valstybinė notarė, nuo 1982 m. birželio Plungės rajono liaudies teismo teisėja, nuo 1987 m. birželio iki 1990 m. birželio LR teisingumo ministerijos Teismų departamento Metodinio skyriaus vyr. konsultantė, nuo 1992 m. vasario iki 1992 m. rugsėjo LR TM Teismų skyriaus viršininkė, nuo 1993 m. birželio LR TM Teismų departamento direktoriaus pavaduotoja, nuo 1995 m. birželio Lietuvos apeliacinio teismo Baudžiamųjų bylų skyriaus teisėja.
Moka anglų, rusų kalbas.
Ledo rogučių lenktynės

Istorija

Ledo rogučių lenktynės su pertraukomis buvo parolimpinė sporto šaka 1980–1988 m. ir 1994-1998 m.
Mažeikiai (Molėtai)

Aplinkinės gyvenvietės

Skudutiškis – 3 km
Suginčiai – 4 km
Tabla

Tabla (beng. তবলা, hindi तबला  = tablā, urd. تبلہ, arab. طبل، طبلة) – Pietų Azijoje paplitęs mušamasis instrumentas naudojamas klasikinėje ir religinėje muzikoje. Instrumentą sudaro du skirtingo tembro ir dydžio būgnai. Instrumento grojimo metodai apima įvairias pirštų ir delnų grojimo konfigūracijas skirtingiems garsams išgauti.
Sistemų teorija

Sistemų teorija yra sistemų bendrasis tyrinėjimas, kurio tikslas yra išaiškinti principus, kurie gali būti taikomi visų tipų sistemoms, nesvarbu kokia mokslo sritis.
Frovardo kyšulys

Frovardo kyšulys (isp. Cabo Froward) – toliausiai į pietus nutolęs Pietų Amerikos žemyno taškas. Yra Čilės teritorijoje, Bransviko pusiasalyje, Magelano ir Čilės Antarktidos regione, Magelano sąsiaurio pakrantėje.
1587 m. anglų korsaras Tomas Kavendišas kyšuliui suteikė tokį vardą dėl rūsčių gamtos sąlygų šiame regione (anglų k. froward reiškia „priešgynus“). 1987 m. kyšulyje pastatytas kryžius minint popiežiaus Jono Pauliaus II vizitą Čilėje.
Frovardo kyšulys yra piečiausias žemyno taškas, tačiau piečiausia visos Pietų Amerikos vieta laikomas Horno ragas, esantis saloje prie Ugnies Žemės krantų. Tiesa, dar toliau į pietus yra nutolusi Agilos sala.
Samoboras

Istorija

1242 m. gavo laisvojo karališkojo miesto teises.
Pusoidao nacionalinis parkas

Vieta

Parkas užima 200,18 km² ir apima Čattrakano (Chat Trakan) Fitsanuloko ir Bankhoko (Ban Khok), Huajmuno (Huai Mun) ir Nampato (Nam Pat) Utaradito apylinkes, Laoso pasienyje.

Flora ir fauna

Pusoidao nacionaliniame parke vyrauja lapuočių, mišrūs, spygliuočių ir visžaliai miškai. Iš retų augalų parke sutinkama: gleivingoji pušis (Pinus kesiya), alksnialapis beržas (Betula alnoides), baltasis svimburis (Schima wallichii), šorėja (shorea siamensis) ir kt.
KK191

Maršrutas

Kelias prasideda Paliūniškyje, kai atsišakoja nuo  122  Daugpilis–Kupiškis–Panevėžys . Eina Panevėžio ir Biržų rajonuose. Prie kelio yra šie miestai ir gyvenvietės: Likpetriai, Stumbriškis, Putauskai, Zaprutiškiai. Baigiasi Vabalninke, sankryžoje su  124  Kupiškis–Vabalninkas–Biržai . Šiauriau Paliūniškyje kelias kerta Lėvens upę, prie Stumbriškio – Pyvesą.
FK Varnsdorf

Istorija

Įkurtas 1938 m.
Adansonia za

Paplitimas ir augavietės

Šis medis yra endeminis Madagaskaro saloje, kurioje yra labiausiai paplitusi babobabų genties rūšis. Natūraliai auga salos pietuose, vakaruose ir šiaurės vakaruose, nuo jūros lygio paviršiaus iki 800 m aukščio altitudžių. Paplitę salos sausose vietovėse, dygliuotų brūzgynų miškuose, savanose bei tarp įvairių sausų krūmokšnynų. Mėgsta augti saulėtose vietovėse ir gerai pralaidžiam dirvožemyje.

Požymiai

Išvaizda labai panašus į Adansonia madagascariensis rūšį, nuo kurios sunkiai atskiriamas. Įprastai vienakamienis, cilindro ir šiek tiek į kamieno viršų siaurėjantis (žvakės formos) ar su labai storu (storiausia vieta kamieno viduryje), išsipūtusiu kamienu, primenančiu įprastos formos butelį, lapus metantis medis. Jo žievė pilka su šviesiai rudu-rožiniu atspalviu. Lapai susiformavę iš dar 5–8 pailgų 5-10 cm ilgio ir 1,5-2,5 cm pločio su per jų vidurį išilgai einančia pagrindine lapo gysla mažesnių lapelių, kuriuos jungia pagrindinis lapkotis. Žiedpumpuriai ilgi, žali. žiedai malonaus kvapo, geltoni, kuriuos apdulkina sfinksų šeimos drugiai ir Lemur furcifer rūšis. Žiedų vainikėlis 15-20 cm ilgio ir 1,2-1,5 cm pločio. Žiedo vainiklapiai 10-20 cm ilgio ir 1,2-1,5 cm pločio. Medžių žydėjimo periodas lapkričio - vasario mėnesiai. Jų vaisiai kiaušinio formos ar pailgi nuo 10 iki 30 cm ilgio, bei įprastai juodi.
Chromosomų skaičius: 2n = 48,88.

Ekologija

Šie medžiai prieglobstis ir kaip maisto šaltinis daugeliui lemūrų, paukščių ir vabzdžių rūšių.

Panaudojimas

Jo žievė, šaknys, lapai, vaisiai ir sėklos plačiai naudojami gydymui. Vaisių minkštimas, aliejingos (11%) sėklos bei jaunų sodinukų šaknys yra valgomi. Iš sėklų spaudžiamas aliejus, o iš medžio vidinės žievės dalies daromos labai patvarios virvės.

Kylantys pavojai

Pagrindinė kylanti grėsme, tai miškų kirtimai ir prastas savaiminis šių medžių atsikūrimas - sėklų daigumas dažnai nesiekia 10%.

Pavadinimas

Lotyniško rūšies pavadinimo autorius – Henri Ernest Baillon, gyvenęs 1827–1895 metais.
Krabas

Fizinės charakteristikos

Krabai turi penkias poras kojų, kurių pirma pora virtusi į žnyples ir dažniausiai suplotą kūną. Krabų lytį galima nustatyti pagal pilvelio formą: patelių jis žymiai platesnis. Krabai dažnai vaikšto šonu, nors šiaip gali eiti visomis kryptimis. Dauguma gyvena sūriame vandenyje, bet yra ir gėlavandenių rūšių.

Krabų žūklė

Krabų žūklė yra ekonomiškai reikšmingas verslas – per metus jūrose jų sugaunama apie 1½ milijonų tonų. Daugiausia (apie penktadalį visų krabų) sugaunama Portunus trituberculatus.
Visagino stačiatikių dekanatas

Visagino stačiatikių dekanatas – vienas iš penkių Vilniaus ir Lietuvos stačiatikių arkivyskupijos dekanatų. Dekanato centras yra Visagine. Dekanas Josifas Zetešvilis.
Qarabağ FK

Istorija

Klubo ištakos siekia 1950 m. Pastaruoju metu dominuojantis klubas šalyje. Daugkartiniai čempionai ir taurės laimėtojai.
Asfalto ežeras

Asfalto ežeras (angl. Pitch Lake) – didžiausias natūralus asfalto telkinys pasaulyje. Telkšo Trinidade ir Tobage, Trinidado salos pietvakariuose, La Brea apylinkėse. Ežeras užima 40 ha plotą, o jo gylis siekia 75 metrų.
Ežere susidaro asfaltas, prilygstantis pramoniniu būdu gaminamam asfaltui, kuris naudojamas kelių dangai. Vyksta jo gavyba (150 000 tonų per metus). Ežero duburio centre asfaltas be perstojo vis dar gaminasi. Viena iš teorijų teigia, kad ežeras yra susidaręs dėl dviejų tektoninių plokščių poslinkių. Dėl didelio slėgio giluminės liekanos iškyla į viršutinį Žemės plutos sluoksnį, lengvesni elementai išgaruoja, palikdami tik natūralų gamtinį asfaltą. Čia esančios bakterijos jį apdoroja, vietomis suformuodamos benzino telkinius.
Vakariečiams Asfalto ežeras žinomas nuo 1595 m., kai jį atrado seras Valteris Raleigas, keliaudamas po La Brea apylinkes.
Plenumas

Plenumas - partinės, visuomeninės ar valstybinės organizacijos renkamojo vadovaujančiojo organo narių visuotinis susirinkimas, kuriame turi dalyvauti ir balsuoti visi nariai.
Tarybų Sąjungoje plenumais vadindavo visuotinį Komunistų Partijos Centro Komiteto narių susirinkimą. TSKP plenumai paprastai vykdavo po TSKP suvažiavimo ar paskutinėmis jų dienomis, jų metu rinkdavo Politbiurą ir TSKP CK sekretoriatą.