google/wiki40b huggingface dataset:
La Pasas

Istorija

Miestą įkūrė ispanai 1548 metais. Nuo šalies nepriklauomybės iki 2010 m. tai buvo faktinė šalies sostinė. Vėliau ji galutinai perkelta į Sukrę.
Viktorija Jakovleva

Biografija

1993–1997 m. Kalvarijos I rajoninės ligoninės vyr. gydytojo pavaduotoja. 1997–2000 m. Marijampolės rajono savivaldybės mero pavaduotoja.
Nuo 1995 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Marijampolės skyriaus, nuo 1999 m. Kalvarijos skyriaus narė, 1999–2001 m. pirmininkė, LSDP tarybos narė, 2001 m. LSDP tarybos narė, skyriaus pirmininko pavaduotoja. Nuo 2002 m. Naujosios sąjungos narė.
1997–2000 m. Marijampolės rajono savivaldybės tarybos narė.
Apskrities Raudonojo kryžiaus komiteto narė.
Kamašastra

Kamašastra (skr. कामशास्त्र = Kāmaśāstra-) – klasikinės Indijos mokslas apie meilę, aistrą (kamą); indų erotologija. Tai visų pirma miestiečiams, aukštuomenei skirti traktatai apie teisingą vieno iš 3 gyvenimo siekinių (kamos) teisingą pasiekimą. Kamašastros tradiciškai priskiriamos prie „Ajurvedos“.

Mitinė istorija

Pasak „Kamasūtroje“ dėstomos legendos, kamašastrą šimte tūkstančių skyrių pirmas išdėstė pasaulio kūrėjas Pradžapatis. Vėliau Šivos vahana (jojamasis gyvūnas) Nandis (dažniausiai vaizduojamas baltu jaučiu), stebėjęs viešpaties mylėjimąsi su deive Uma, sutraukė šį mokslą iki 1000 skyrių. Upanišadose minimas brahmanų autoritetas Švetaketus sutrumpino kamašastrą iki 500 skyrių. Erotologas Babhravja Pančala išdėstė kamašastros 150 skyrių. Ilgainiui kamašastra buvo suskirstyta į 7 dalis, kurių kiekvieną išdėstė 7 skirtingi autoriai.

Turinys

Kamašastros tekstuose aptariami vyrų ir moterų meilinimosi būdai, viliojimo menas, aptariami sueities būdai, pozos, glamonių, bučinių technikos, afrodiziakų ir potencijos didinimo klausimai, taip pat elgesio su žmonomis ir heteromis taisyklės. Kamašastrose pateikiamose klasifikacijose atsižvelgiama į vyrų bei moterų amžių, prigimtį, temperamentą, erotinį suderinamumą, būdingas subtilus psichologizmas ir įsigilinimas į aistros partnerių jausmus. Kamašastros principais, vaizduodama įsimylėjėlio ir mylimosios santykius, rėmėsi klasikinė Indijos poezija ir drama. Kamašastros ikonografiją įkūnijo klasikinės Indijos miniatiūros mokyklos, o tantriškai interpretuotą – ir šventyklų (Khadžuraho, Konarko ir kt.) skulptūros.
Daržinėlės

Aplinkinės gyvenvietės

Senovė – 3 km
Kabeliai – 1,5 km
Ašašninkai – 1,5 km
Liudas Aleksandras Bazelis

Biografija

UAB Birštono komunalinės paslaugos direktorius.
1993 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Birštono skyriaus narys.
1995–1997 m. Birštono savivaldybės tarybos narys.
Edmundas Jakštas

Biografija

Pašilės pagrindinės mokyklos mokytojas.
Nuo 1995 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Skuodo rajono skyriaus narys. Nuo 2005 m. skyriaus pirmininko pavaduotojas.
Nuo 2003 m. balandžio mėn. Skuodo rajono savivaldybės tarybos narys.
Klubo „Saugok gamtą“ pirmininkas. Žmona – Genovaitė, vaikai Edmundas, Gintautas, Giedrė.
Slaptos aistros

Siužetas

Barmenė Sandrina susižavėjusi žiūrį striptizo šokėjos Natali pasirodymą. Ji pati gražiausia erotinio šou mergina. Sandrina save laiko pilka pelyte ir Natali tapo gyvenimo mokytoja. Užtenka tūnoti dugne, reikia ryžtingai šturmuoti sėkmės viršūnę! „Seksas žmogų paverčia vergu. Tegu vergu būna kitas!“ – su tokiu šūkiu merginos pradeda avantiūristinius santykius su pasiturinčiais vyriškiais. Pradžioje viskas vyksta pagal iš anksto sukurtą scenarijų, bet jaunosios gražuolės neįvertino, kad atsiras stipresnis varžovas...
Paide Linnameeskond

Istorija

1990 m. buvo įkurtas Paidės futbolo klubas. 2008 m. "Paidė" užėmė 4 vietą Esi Lygoje  ir turėjo galimybę varžytis dėl patekimo į elito divizioną su JK Vaprus iš Tartu . 
2009 m. klubas užėmė 9 vietą Premium Lygoje ir dėl išlikimo elito divizione kovojo su FK "Valka".
2014 m. klubas užėmė 6 vietą Premium Lygoje.
2014/15 m. futbolo sezone klubas pirmą kartą savo istorijoje iškopė į Estijos futbolo taurės finalą, kuriame turėjo pripažinti varžovų pranašumą, o nugalėjo Talino "Kalju Nomme" klubas" rezultatu 2:0. 
2015 m. metų Premium Lygoje klubas liko 7 vietoje.
2016 m. klubas užėmė 6 vietą elito divizione.
Žeimelio švedų koplyčia

Istorija

Teritorija priklauso VI–XIII a. kapinynui, kuris buvo įrengtas Beržtalio kairiajame krante esančioje nežymioje kalvelėje ir užėmė didelį plotą. Čia rasta ir vėlesnių palaidojimų (tą rodo šalia griaučių rastas sidabrinis ąsotėlis). Dabar kapinyno teritorija užstatyta įvairiais miestelio pastatais.
Koplyčios pastatymo data nėra žinoma, įvairiuose šaltiniuose minimas visas XVIII a., tame tarpe ir šio amžiaus pabaiga, kai šioje vietoje galėjo būti liuteronų kapinės. Prie liuteronų bažnyčios laidoti buvo uždrausta 1773 m., o naujosios šiandieninės liuteronų kapinės už miesto (kitame Beržtalio krante) įsikūrė tik 1799 m.
Pasak žmonių pasakojimų, ši koplyčia yra karų su švedais palikimas. Apie 1905 m. kažkas atidaręs jos storas ąžuolines duris, ir viduje radęs dviejų suaugusių žmonių ir vaiko palaikus (kiti sako, kad vaiko palaikų nebuvę), kurie buvo labai sudūlėję; drabužiai subyrėję nuo prisilietimo. Palaikai gulėję karstuose su stikliniais antvožais. Mediniai karstai buvę įleisti į cinkinius, taip pat su stikliniais antvožais. Kai durys buvę atidarytos ir vidun ėmę landžioti žmonės, tuometiniam liuteronų bažnyčios pastoriui Šulcui įsakius (koplyčia priklausė liuteronams), palaikai buvę užkasti, - galbūt ten pat koplyčioje arba šalia jos iš lauko pusės. Manoma, kad tie palaikai buvę arba švedų sąjungininkų prūsų generolų von Ropo ir von Renenkampfo arba Melgužės dvaro grafų Keizerlingų. Antrasis variantas patikimesnis: kaip jau minėta, ši koplytėlė XVIII a. gale galėjo būti pastatyta čia buvusiose kapinėse.
1931–1943 m. Šiaulių kraštotyros draugija ir „Aušros“ muziejus rengė etnografines ekspedicijas į Šiaurės Lietuvos ir Žemaitijos kaimus bei miestelius. Ši koplyčia fotografuota vienos iš šių ekspedicijų metu, išlikusi 1938 m.  fotografijoje užfiksuota „Švedų koplyčia“ Žeimelyje.
Sovietmečiu koplyčios statinys buvo pritaikytas ūkio reikmėms, paverstas kuro saugykla. Tačiau tikrosios jo paskirties nebuvo iki galo įminęs ir to laikmečio žymus Žiemgalos tyrinėtojas Juozas Šliavas. Anot krašto muziejaus „Žiemgala“ vedėjo Prano Razgaus, aštuoniakampio mūrinio statinio paskirtis galėjo būti ne vienareikšmė. Aštuoniakampis galėjęs būti ir sakralinės, ir karinės paskirties. Pagal kitą versiją, manoma, kad jis statytas Augusto II valdymo laikais, kai vyko Šiaurės karas su švedais – apie 1700–1721 m.
Graikijos futbolo lygos taurė

Graikijos futbolo lygos taurė – vieną kartą įvykęs turnyras, kuriame žaidė aukščiausios lygos komandos.
Mėlynieji kalnai (Jamaika)

Mėlynieji kalnai – kalnuota vietovė Jamaikoje, kuriuose stūkso aukščiausias salos kalnas, Mėlynųjų Kalnų Viršukalnė (2256 m.). Nuo kalno viršūnės, kurią galima pasiekti pėsčiųjų taku, matosi ir šiaurinė, ir pietinė salos pakrantės.
Žemiau esančiuose šlaituose auginama garsioji Jamaikos Mėlynųjų kalnų kava. Aukščiau esantys šlaitai apaugę miškais. Mėlynuosiuose kalnuose įsikūrusios žemės ūkiu besiverčiančios gyvenvietės Hagley Gap ir Mavis Bank. Abu miesteliai gyvena iš derlingoje vietovės dirvoje auginamos Mėlynųjų kalnų kavos, laikomos viena iš geriausių kavos rūšių pasaulyje ir neabejotinai pačios brangiausios.
Dalį Mėlynųjų kalnų užima Mėlynųjų kalnų Džono Krou kalno nacionalinis parkas, įkurtas 1992 m. ir išlaikomas Jamaikos vyriausybės.
Gap

Istorija

Kompaniją 1969 m. įkūrė Donald ir Doris F. Fisher, pirmoji parduotuvė buvo atidaryta tų pačių metų rugpjūčio 21 d., San Franciske, Jungtinėse Valstijose. Pavadinimas „Gap“ lietuviškai reiškia „tarpas, atotrūkis“, sutrumpinta frazės „the generation gap“ (liet. atotrūkis tarp kartų) versija. Įkūrėjai sukūrė tiek kompanijos įvaizdį, tiek visus produkcijos dizainus. 1973 m. pradeda itin nusisekusią reklaminę kompaniją „Fall into The Gap“. 1976 m. kompanija tapo vieša, pasiūlė 1,2 milijono akcijų. 1977 m. įkuriama labdaros organizacija „Gap Foundation“. 1983 m. kompanija įsigyja dvi parduotuves pavadinimu „Banana Republic“, kuri per kelis dešimtmečius išaugo į vieną žinomiausių amerikiečių mados prekės ženklų.
1986 m. atidaroma pirmoji „Gap Kids“ parduotuvė Kalifornijoje. 1987 m. kompanija žengia į tarptautinę rinką, atidarydama parduotuvę Londone. 1994 m. pristatomas prekės ženklas „Old Navy“, pirmoji parduotuvė įkuriama Kalifornijoje. 1997 m. atidaroma internetinė „Gap“ parduotuvė. 1998 m. vykdoma itin nusisekusi reklaminė kompanija „Gap Khaki“. 2004 m. išleidžiama pirmoji ataskaita, orientuota į kompanijos socialinę atsakomybę už savo darbuotojus. 2006 m. pristatoma pirmoji tik internete egzistuojanti parduotuvė „Piperlime“. 2008 m. kompanija įsigijo kasdienio stiliaus moterų drabužių prekės ženklą „Athleta“. 2010 m. plečiama internetinė prekyba, „Gap“ produkcija pasiekiama 80-yje šalių.
2010 m. atidaroma pirmoji parduotuvė Kinijoje. 2011 m. San Franciske įkuriama pirmoji didelio formato parduotuvė „Athleta“. 2012 m. gruodį kompanija įsigijo moteriškų prabangos prekių (drabužių bei aksesuarų) bendrovę „Intermix“, sandorio vertė siekė 130 mln. JAV dol.

Parduotuvės

2014 m. vasario 1 d. duomenimis, „Gap Inc“ visame pasaulyje turėjo 3539 parduotuvių tinklą, iš kurių 3164 buvo valdomos pačios kompanijos, o 375 – franšizės būdu. Parduotuvių skaičius kasmet didėja, 2012 m. bendrovė turėjo 3263, o 2013 m. – 3407 parduotuves. Svarbiausia kompanijos parduotuve išlieka to paties pavadinimo prekės ženklas „Gap“. 2014 m. pasaulyje buvo 1389 „Gap“ parduotuvės (968 Šiaurės Amerikoje, 193 Europoje bei 228 Azijoje). Taip pat veikia 1004 „Old Navy“ pavadinimo parduotuvės Amerikoje ir 18 Azijoje. Tuo metu pasaulyje buvo 650 „Banana Republic“ parduotuvių, iš kurių 596 Šiaurės Amerikoje, 43 Azijoje bei 11 parduotuvių Europoje. Taip pat egzistuoja 65 „Athleta“, 37 „Intermix“ bei viena „Piperlime“ parduotuvė (visos Amerikoje).
Pasaulinės pajamos 2013 m. siekė 16,148 mlrd. JAV dol., 3 % daugiau nei 2012 m. „Gap“ pardavimai siekė 6,351 mlrd., „Old Navy“ – 6,257 mlrd. JAV dol., abiejų prekės ženklų pajamos didėjo 2 %; o „Banan Republic“ pardavimai mažėjo 1 %, siekė 2,868 mlrd. JAV dol. Kitų prekės ženklų bendri pardavimai didėjo 70 %, nuo 395 mln. iki 672 mln. JAV dol. 2013. „Gap“ yra viena pirmaujančių drabužių mažmenininkų Jungtinėse Valstijose, tačiau pastaraisiais metais sulaukia vis didesnės konkurencijos iš tarptautinių rinkos varžovų, įskaitant „Zara“, „H&M“ bei „Uniqlo“.
Imperatorius Pranciškus I

Biografija

Lotaringijos kunigaikščio Leopoldo sūnus. 1736 m. vedė erchercogienę ir Habsburgų palikimų paveldėtoją Šv. Romos imperatoriaus Karolio VI dukterį Mariją Teresę. 1737 m. atidavė Lotaringiją Stanislovui Leščinskiui mainais už Toskanos didžiąją kunigaikštystę (sutartis patvirtinta 1738 m. sudarant Vienos taiką, kuria baigtas Lenkijos įpėdinystės karas). Marijos Teresės įtakoje išrinktas Šv. Romos imperijos imperatoriumi. Mažai dalyvavo valstybės valdyme, buvo nustelbtas Marijos Teresės, stipresnės asmenybės. Pranciškaus ir Marijos Teresės palikuoniai vadinami Habsburgų Lotaringų linija.
Bursaspor

Istorija

Klubas įkurtas 1963 m.
Kjongdžu

Lengvoji atletika

Nuo 1993 m. mieste kasmet vyksta Kjongdžu tarptautinis maratonas, kuris nuo 2010 m. turi IAAF sidabrinį statusą.

Tekvondo

Mieste vyko 2011 m. pasaulio tekvondo čempionatas.
Alfonsas Kušlys

Alfonsas Kušlys (1921 m. liepos 12 d. Voveriškių k., Šiaulių aps. – 2015 m. birželio 15 d. Šveicarijos Berno kantone, palaidotas Thuno/Gwatto kapinėse) – Šveicarijos mokslininkas biochemikas, ilgametis Šveicarijos lietuvių bendruomenės pirmininkas.

Biografija

Gimė keturių vaikų ūkininkų šeimoje. Tėvas ir sesuo Vitalija 1941 m. buvo suimti ir ištremti į Sibirą, o motiną su dviem vaikais ištrėmė pokaryje. Antrojo pasaulinio karo pabaigoje Alfonsas Kušlys pasitraukė į vakarinę Vokietijos dalį, vėliau jis pervažiavo į Šveicariją. 
1950 m. Berno universitete baigė veterinarijos studijas ir dirbo Bakteriologijos institute Berne, apgynė daktaro disertaciją apie tuberkuliozę. 1956–1986 m. darbavosi Šveicarijos serumų gamybos institute, kur jam pirmajam šalyje pavyko pagaminti antilimfocitinį serumą, būtiną organų transplantacijai. 1987 m. Vilniaus universitete skaitė paskaitų ciklą apie šio serumo gamybą. Pirmasis ėmėsi tarpininkauti dėl Lietuvos narystės Tarptautinėje Raudonojo Kryžiaus organizacijoje Ženevoje, buvo pirmasis jos atstovas Lietuvai.
Buvo vedęs šveicarę, šeima užaugino du sūnus: mediką Tomą ir chemiką Martyną. Gyveno Kerzaco miestelyje netoli Berno. Alf. Kušlys daugelį metų buvo renkamas Šveicarijos lietuvių bendruomenės pirmininku, o vėliau šią organizaciją rėmė solidarumo mokesčiu ir prisidėdavo prie rengiamų labdaros bei paramos akcijų.
Adžarija

Geografija

60 % teritorijos padengti miškais (bukai, ąžuolai, eglės, kėniai). Teritorija kalvota arba kalnuota, aukščiausi kalnai viršija 3 km aukštį. Šiaurėje esantys kalnai skiria Adžariją nuo istorinio Gurijos regiono. Pietuose yra istorinis Klardžetijos regionas, o rytuose, už Arsiani kalnų – istorinis Meschetijos regionas. Aukščiausia vieta – Chevos kalnas (2812 m).
Klimatas subtropinis, drėgnas. Sausio temperatūra nuo -2 °C kalnuose iki 5 °C prie jūros, liepą nuo 16 iki 22 °C. Metinis kritulių kiekis 1000–2800 mm.
Svarbiausia upė – Čoruhas (su intaku Adžarisckaliu).

Istorija

Seniausiais laikais Adžarija buvo neatsiejamai susijusi su istoriniu Vakarų Gruzijos regionu. Šią teritoriją I tūkst. pr. m. e. valdė Kolchidė, vėliau – Lazikos karalystė. Šiai suskilus, dabartinės Adžarijos teritorija tapo Gurijos kunigaikštystės dalimi. VIII a. Vakarų Gruziją suvienijus Abchazijos karalystei, Adžarijos teritorija atiteko jai.
X a. pabaigoje bagrationams suvienijus Gruziją, Adžarija priklausė Gruzijos karalystei.
Nuo XIII a. Adžarijos istorija tampa neatsiejamai susijusi su Tao-Klardžetijos regiono istorija. Vienos Tao-Klardžetijos kunigaikštystės Samcchės kunigaikščiams pavyksta sukurti atskirus santykius su mongolais, dėl ko jie atsiskiria nuo Gruzijos ir ima kurti atskirą valstybinį vienetą, kuriam priklauso ir Adžarija. Tai – Samcchės atabegatas. Kaip nepriklausomas darinys jis egzistuoja XV–XVI a., kuomet yra inkorporuojamas Osmanų imperijos. Adžarijai pavyko išsaugoti nepriklausomybę iki 1614 m. Įjungus regioną į Turkijos sudėtį, prasidėjo krašto tiurkizacija ir islamizacija, kas stipriai paveikė gyventojų tapatybę ir mentalitetą. Iki šių dienų musulmonai sudaro 30 proc. regiono gyventojų.
1878 m. Rusijos imperija atplėšė istorinį Tao-Klardžetijos regioną (kartu su Adžarija) iš Turkijos ir prijungė jį prie savo gruziniškų sričių. 1918 m., susikūrus Gruzijos Demokratinei Respublikai, jos laikinai okupuotos Turkijos, bet vėliau perduotos Gruzijai.
Tačiau 1922 m. Gruzijai įstojus į TSRS, įsigaliojo Brest-Litovsko sutartis, ir dalis Tao-Klardžetijos regiono atiduota Turkijai, tačiau Adžarija liko Gruzijos TSR sudėtyje. Ši situacija išlikusi iki dabar. Adžarijoje buvo suformuota Adžarijos ATSR.
Iš karto po nepriklausomybės paskelbimo, 1991 m. Adžarija paskelbė atsiskyrimą nuo Gruzijos, vadovaujama Aslano Abašidzės. Nors nepriklausomybė nebuvo pripažinta, šalis funkcionavo nepriklausomai iki 2004 m. Po Rožių revoliucijos, Gruzijos armija įvesta į Adžariją, Aslanas Abašidzė pabėgo ir Adžarija prijungta prie Gruzijos kaip autonominis regionas.
SC Helmondia

Istorija

1967 m. klubui bankrutavus, didelė dalis klubo profesionalų prisijungė prie naujo Helmond Sport klubo, o „Helmondia“ tapo mėgėjų klubu.
Lešekas Juodasis

Biografija

Konrado I Mazoviečio vaikaitis, brolis Vladislovas I Lokietka. Krokuvos ir Sandomiero sostą paveldėjo iš bevaikio dėdės Boleslovo V Droviojo.

Valdymas

Remdamasis miestiečiais ir vidutine bajorija siekė užgniaužti Krokuvos vyskupo vadovaujamą didikų opoziciją, 1282 m. ir 1285 m. nuslopino jos maištus. Skatino miestų plėtotę. 1280 m. atrėmė lietuvių ir totorių remiamo Haličo kunigaikščio Levo antpuolį. 1282 m. pradžioje per atsakomąjį žygį nusiaubė jotvingių kraštą, 1282 m. pabaigoje ir 1285 m. atrėmė lietuvių puolimus. Per 1287 m. gruodžio mėn. – 1288 m. sausio mėn. siaubiamąjį mongolų–totorių antpuolį į Mažąją Lenkiją pasitraukė į Vengriją.
Macudas

Istorija

Vieta aplink Macudą buvo apgyvendinta nuo priešistorinių laikų, tai įrodo archeologų rastos liekanos iš Džiomon laikotarpio. Macudas buvo įkurtas po Meidži restauracijos 1878 m. Čibos prefektūroje, Higašikacušikos apskrityje. 1939 m. spalio 1 d. Macudas įgijo miesto statusą.
Šiuo metu Macudas yra trečias pagal dydį miestas Čibos prefektūroje.

Miesto simboliai

Oficialūs miesto simboliai: medžiai – eukaliptas, sakura; gėlės – azalija, hortenzija, paukščiai – uralinė pelėda, šelmeninė kregždė.
2018–2019 m. UEFA Tautų lyga

Finalinis turnyras

A diviziono grupių nugalėtojai varžosi dėl turnyro čempiono titulo.
Dubingių Šv. Jurgio bažnyčia

Istorija

Bažnyčią iki 1430 m. pastatė Lietuvos didysis kunigaikštis Vytautas ir skyrė jos išlaikymui turtų. 1449 m. didysis kunigaikštis Kazimieras Jogailaitis turtus patvirtino ir padidino. 1451 m. Giedraičių seniūnas Povilas Kareiva bažnyčios turtą dar padidino.
Povilas Giedraitis ir Anastazija Giedraitienė 1542 m. įrengė altariją ir jai dovanojo Bijutiškio palivarką. Apie 1565 m. bažnyčia atiteko evangelikams reformatams. Katalikai pasistatė koplyčią kapinėse ir 1642 m. dėl bažnyčios praradimo iškėlė bylą.
1672 m. Dubingių savininkė K. Radvilaitė įsipareigojo pastatyti naują katalikų bažnyčią (pastatyta 1677–1678 m.). 1800 m. ji perstatyta; veikė parapinė mokykla. XVIII a. įsteigta Šv. Rožančiaus brolija. Po 1954 m. gaisro, tais pačiais metais, prie kapų koplyčios pristatytas priestatas ir įrengta bažnyčia, kuri 1958 m. taip pat sudegė.
Dabartinė bažnyčia 1958 m. įrengta buvusioje prieglaudoje. XX a. pradžioje Dubingiuose lietuvybę stiprino kunigas Jonas Kunigėlis. Dubingių ir Vilūnų klebonas Jonas Žvinys 1946 m. suimtas ir nuteistas 25 m. kalėti. Į Lietuvą grįžo 1956 m.

Architektūra

Bažnyčia žema, su kryžiumi ant stogo. Išliko senosios bažnyčios šventoriaus tvoros fragmentų, mūrinė arka su geležiniais vartais. Bažnyčioje kabo nežinomas šv. Marijos paveikslas.

Naujoji bažnyčia

Naujosios Dubingių Šv. Jurgio kankinio bažnyčios kertinis akmuo padėtas 2012 m. spalio mėn. (projekto autorius arch. Kęstutis Pempė). Statybas buvo planuojama baigti 2014 m. pabaigoje. Statybos pagrindinis mecenatas, be vietos bendruomenės indėlio, – verslininko, prekybos tinklo „Topo centras“ įkūrėjo Aurelijaus Rusteikos šeimos fondas, iš kurio buvo skirta apie 2 mln. litų.
Medinis statinio karkasas iškilęs toje vietoje, kur buvo senoji bažnyčia. Naujoji bažnyčia yra panašaus dydžio, kaip ir senoji. Kryžiaus plano bažnyčios architektūra – lakoniškos ir tradicinės išraiškos, naudojamos paprastos, lietuviškos medžiagos: klijuotas medis, stiklas, o stogas ir sienos dengiamos specialiomis čerpėmis, primenančiomis gontus – lenteles, kuriomis senovėje buvo dengiami stogai. Bažnyčios ansamblio sudėtyje – išlikusi šventoriaus kampe senoji varpinė, akmenų tvora, restauruoti vartai.
Naujamiesčio vidurinė mokykla

Istorija

XVI a. antroje pusėje Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės kancleris Ostapas Valavičius netoli dvaro pastatė Kalvėnų bažnyčią, prie kurios įsteigta parapijinė mokykla. Pirmą kartą mokykla rašytiniuose šaltiniuose paminėta 1583 m. 1583 m. rugpjūčio 4 d. Eustachijus Valavičius dvaro nuostatuose pažymėjo, kad visi dvaro ir apylinkių gyventojai privalo lankyti bažnyčią ir leisti vaikus į mokyklą. Mokykla veikė ir vėlesniais laikais. Joje buvo mokoma Švento Rašto, maldų, giesmių. 1865 m. mokykla perkelta iš bažnyčios į valsčiaus patalpas ir pavadinta Naujamiesčio pradedamąja mokykla.
1912 m. pastatytas dviejų aukštų mūrinis mokyklos pastatas su keturiomis klasėmis ir butais mokytojams. Pirmojo pasaulinio karo metais, vokiečiams okupavus Naujamiestį, mokykloje pamokos nutrūko, o pastatas atiteko vokiečių karo ligoninei ir buvo smarkiai nuniokotas. Vokiečiams pasitraukus, patalpos buvo suremontuotos ir pradėjo veikti keturių skyrių pradžios mokykla. Joje mokėsi iki 230 mokinių. Dabar 2017-09 yra 229 mokiniai. Jie dėstytas skaitymas, rašymas, aritmetika, Lietuvos istorija, geografija ir dainavimas, mokiniai mokėsi sodinti ir prižiūrėti medelius, daržoves, eidavo į ekskursijas, kurių metu tyrė gyventojus, klimatą, gamtą, piliakalnius.
1935 m. prie mokyklos įrengta sporto aikštelė. Daugumai mokinių mokslo metai prasidėdavo pasibaigus gyvulių ganymui ir baigdavosi balandžio 30 d., nes vasarą vaikai eidavo piemenauti. Fašistinei Vokietijai okupavus Lietuvą, nuo 1941 m. mokymosi sąlygos labai pablogėjo: trūko sąsiuvinių, vadovėlių ir kitų mokymo priemonių. Mokinių tėvai padėjo mokytojams maisto produktais, o mokyklai atveždavo malkų. 1946 m. pradinė mokykla perorganizuota į progimnaziją, o vėliau į septynmetę mokyklą.
Nuo 1951 m. vidurinė mokykla. 1965 m. pastatytas naujas trijų aukštų mokyklos pastatas, pradėta kurti kabinetinė mokymo sistema. 1978 m. pastatytas priestatas su sporto sale, valgykla, mokomosiomis dirbtuvėmis, buities darbų kabinetu. 1983 m. mokykla atšventė 400 metų jubiliejų, tai progai pastatytas paminklinis akmuo. 1988 m. rugsėjo 1 d. pirmą kartą mokykloje iškelta tautinė vėliava ir sugiedota tautiška giesmė. 1996 m. balandžio 25 d. pašventinta mokyklos vėliava ir herbas. Nuo 2000 m. profilinė vidurinė mokykla. 2012 m. rugsėjo 1 d. prie mokyklos prijungta Berčiūnų pagrindinė mokykla. Nuo 2016 m. liepos 1 d. Naujamiesčio mokykla tampa gimnazija.
Lieknoji viksva

Ekologija

Auga žemapelkėse, raistuose, grioviuose, upių ir ežerų pakrantėse, šlapiose pievose. Mėgsta augti saulėtose ar su šiek tiek šešėlio vietose, drėgname, turtingame, karbonatingame priemolio ir molio dirvožemyje ar sekliame vandenyje.
Lieknąsias viksvas ėda vandens graužikai: pelėnai, ondatros.

Biologija

Tai daugiametis, 30-150 cm aukščio retakeris žolinis augalas. Turi šakotus, šliaužiančius šakniastiebius. Šaknys gali siekti 1 m gylį. Stiebas status, su trimis briaunomis, iki 3 mm storio, visas labai šiurkštus. Apatinės makštys šviesiai rudos. Lapai plokšti, išlinkę, iki 20 cm ilgio, 0,3-1 cm pločio, aštriais kraštais. Apatinė lapų pusė mėlynai pilka, o viršutinė – blizgi, tamsiai žalia.
Žiedynkotis su trimis briaunomis, šiurkštus, tvirtas. Žiedynlapis ilgesnis už visą žiedyną. Žiedynas 10-30 cm ilgio, jo viršūnėje 2-4 siauros, stačios, tik su kuokeliniais žiedais varputės. Žemiau jų 3-5 nusvirusios, 2-8 cm ilgio ir 4-8 mm pločio, juodai žalios, tik su piesteliniais žiedais varputės. Pažiedės siauros, smailios, juosvos ar rusvos. Piestelės dvi.
Žydi gegužės-birželio mėnesiais. Vaisius – rudas, 2-3 mm ilgio ir 1,5-2 mm pločio riešutėlis. Maišeliai žali, kiek suploti, iki 3 mm ilgio. Sėklos išlieka gyvybingos iki 5 metų. Dauginasi sėklomis ir vegetatyviškai šakniastiebiais.
Dažnai auga su kitomis viksvomis ir sudaro hibridus. Žinomi hibridai su paprastąja (C. nigra), pelkine (C. acutiformis) ir pūslėtąja (C. vesicaria) viksvomis.
Sigita Mažeikaitė-Strečen

Sigita Mažeikaitė-Strečen (g. 1958 m. rugsėjo 24 d. Panevėžyje) – Lietuvos ir Vokietijos rankininkė, Maskvos olimpinių žaidynių (1980 m.) čempionė.

Biografija

Tėvas – Bronislovas Mažeika.
Mokėsi Pumpėnų vidurinėje mokykloje (Pasvalio rajonas), Pasvalio sporto mokykloje (treneris Laimonas Daugis). 1981 m. baigė Vilniaus universitetą. 1976–1989 m. Vilniaus „Eglės“ rankinio komandos, 1977–1978 m. TSRS jaunimo rankinio rinktinės, 1978–1986 m. TSRS moterų rankinio rinktinės žaidėja. Nuo 1989 m. gyvena Vokietijoje, 1989–1991 m. žaidė „HG Remscheid“ (Šiaurės Reinas-Vestfalija) rankinio klube.
Ūgis – 183 cm, svoris – 76 kg