google/wiki40b huggingface dataset:
Romanas Miliauskas

Biografija

1971 m. Vilniaus universitete baigė lietuvių kalbą ir literatūrą. 1985–1988 m. studijavo Aukštojoje politikos mokykloje Prahoje, ten apgynė disertaciją „Kontrapropagandos vaidmuo kovoje su antitarybinėmis pertvarkos interpretacijomis“; humanitarinių mokslų daktaras. 1986-1988 m. Prahos Karolio universiteto filosofijos fakultete lankė intensyvų čekų kalbos kursą. 2001 m. mokėsi JAV Džordžo Maršalo Europos saugumo studijų centre (George C. Marshall European Center for Security Studies) Tarptautinių ir saugumo studijų koledže Garmiše-Partenkirchene (Garmisch-Partenkirchen), Vokietijoje.
1970–1971 m. savaitraščio „Kalba Vilnius“ redaktorius, 1971–1972 m. – biuletenio „Naujos knygos“ atsakingasis redaktorius, 1972–1973 m. – Vilniaus kuro aparatūros gamyklos laikraščio „Darbininko garbė“ korespondentas. Nuo 1988 m. žurnalo „Laikas ir įvykiai“ (nuo 1990 m. – „Pasaulis“) vyriausiasis redaktorius. Daugiausia rašė tarptautinių santykių, užsienio politikos ir politinės kultūros temomis. 1992–1995 m. – Lietuvos Respublikos Seimo pirmininko pavaduotojo padėjėjas, nuo 1995 m. – Užsienio reikalų ministro atstovas spaudai, diplomatinės tarnybos darbuotojas.  1994 m. Lietuvos ir Čekijos draugijos žurnalo „Lietuva ir Čekija“ redaktorius, išleidęs pirmus keturis numerius. Nuo 1998 m. Lietuvos ambasados Latvijoje patarėjas, Lietuvos ambasados Kanadoje patarėjas, Lietuvos ambasados Kazachstane ministras patarėjas.
Keturi komunarai

Keturi komunarai – 1926 m. gruodžio 27 d. Antano Smetonos nurodymu, apkaltinus perversmo rengimu, Kauno VI forte sušaudyti keturi komunistai: Rapolas Čarnas, Kazys Giedrys, Juozas Greifenbergeris, Karolis Požėla.
Mirties bausme taip pat buvo nuteistas ir Pijus Glovackas, tačiau Marijai Lastauskienei, kurios žentas buvo P. Glovackas, prašant, A. Smetona mirties bausmę pakeitė kalėjimu iki gyvos galvos. P. Glovackas nuo bausmės išsigelbėjo pasitraukdamas į Baltarusijos TSR.
Prasidėjus tarybinei okupacijai komunarų kūnai buvo ekshumuoti ir sudeginti – urnos palaidotos Kauno karo muziejaus sodelyje. Vėliau, pastačius paminklą prie Ramybės parko, ten pat palaidotos ir jų urnos. 1973 m. Ramybės parke pastatytas paminklas „Keturi komunarai“ (skulpt. Bronius Vyšniauskas ir Napoleonas Petrulis). Sušaudytųjų vardais buvo pavadinta nemažai gatvių, mokyklų, gamyklų, kolūkių.
Atkūrus šalies nepriklausomybę, šių komunistų pelenai perlaidoti Aukštųjų Šančių karių kapinėse. Paminklas šiuo metu eksponuojamas tarybinių skulptūrų muziejuje Grūto parke.
Sicilijos mišparai

Maišto prielaidos

Maišto kilmė yra konflikte tarp Štaufenų valdomos Šventosios Romos imperijos ir popiežiaus dėl Italijos kontrolės. Po Štaufeno Manfredo Siciliečio pralaimėjimo 1266 m., popiežius Urbonas IV atidavė Siciliją Karoliui I Anžu.
Karolis manė, jog Sicilija yra tramplinas jo ambicijoms Viduržemio jūros regione, o tarp jo planų buvo Bizantijos imperatoriaus Mykolo VIII Paleologo nuvertimas. Jo prancūzai pareigūnai vogė, žudė ir prievartavo siciliečius.
Yra dvi, iš dalies suderinamos, įvykių versijos. Viena pabrėžia Mykolo Paleologo ir Aragono karaliaus Petro Aragoniečio, Manfredo žento, Weltpolitik, kita – Karolio nepopuliarumą tarp siciliečių. Antroji versija išplito per Italijos suvienijimo metu, kai ją paskelbė patriotas Michele Amari. Mykolas VIII savo autobiografijoje rašė: „Jei tvirtinčiau, kad buvau Dievo instrumentas suteikęs siciliečiams laisvę, tai sakyčiau vien tiesą“.

Maištas

Maištas buvo šiuo vardu pavadintas, nes kilo per mišparus Velykų pirmadienį (1282 m. kovo 30 d.) šalia Šventosios Dvasios bažnyčios Palerme. Per kitas šešias savaites buvo nužudyti tūkstančiai Sicilijoje gyvenančių prancūzų. Tiksliai nežinoma kas sukėlė maištą, bet įvairios versijos turi daug bendrų elementų.
Steven Runciman nuomone, siciliečiai šventė, kai keli prancūzų pareigūnai prisijungė ir pradėjo gerti. Seržantas Drouet ištempė vedusią moterį iš minios ir vargino priekabiavimais. Jos vyras jį užpuolė su peiliu ir nužudė. Kai kiti prancūzai bandė atkeršyti už draugą įsikišo siciliečių minia ir juos nužudė. Tuo metu visi Palermo varpai pradėjo kviesti į mišparus.
Pagal Leonardo Bruni (1416 m.), palermiečiai šventė už miesto ir atėjo prancūzai ieškodami ginklų ir tuo pretekstu pradėjo glamonėti siciliečių krūtis. Prancūzai buvo užpulti ir su ginklais ir akmenimis nužudyti. Naujienos pasiekė kitus Sicilijos miestus ir užsiplieskė maištas.

Pasekmės

Pasinaudodamas neramumais Petras III Aragonietis įsiveržė į Siciliją ir tapo jos karaliumi. Karolis ir jo įpėdiniai valdė žemyninę Neapolio karalystę, kol ją užėmė Petro įpėdinis 1442 m.
Georges Rouget

Žoržas Ružet (pranc. Georges Rouget; 1781 m. rugpjūčio 26 d. Paryžiuje, Prancūzija – 1869 m. balandžio 9 d. Paryžiuje) – prancūzų neoklasicizmo tapytojas.

Gyvenimas

Po studijų dailės mokykloje, 1797 m. Roget įstojo į garsaus dailininko Žako Luji Davido studiją ir greitai tapo mylimiausiu jo studentu Jis pradėjo savo profesinę karjerą, kaip pagrindinis meistro asistentas ir tęsė ją iki Ž. L. Davido emigracijos į Briuselį. Roget bendradarbiavo su Davidu, šiam tapant paveikslus: „Napoleonas Didžiojoje San – Bernaro perėjoje“, „Napoleono karūnavimas“ (kurio kopiją, pasirašytą Davido nutapė būtent Roget), „Leonidas prie Termopilų“, taip pat vieną iš trijų „popiežiaus Pijaus VII portreto“ kopijų. Nors laimėjęs 1803 m. Antrąjį Romos prizą, visgi tris kartus pralaimėjo stengdamasis iškovoti Pirmąją vietą.
Jis nutapė daugybę paveikslų Pirmajai Prancūzijos imperijai ir Bonapartų šeimai, kaip kad, pavyzdžiui, „Napoleono ir Marijos Luizos vestuvės“ 1811 m. Mažasis tapytojas skyrė visą savo karjerą tapydamas didžiuosius Prancūzijos istorijos paminklus. Daugelis iš jo paveikslų papuošė musée de Versailles (Versalio muziejų), atidarytą 1837 m. karaliaus Liudviko Pilypo.
Palaidotas Père-Lachaise kapinėse (61e division), Paryžiuje.
Alagoinjasas

Istorija

Alagoinjasui suteiktos miesto teisės 1880 m.
Mikrokreditas

Mikrokreditas – labai nedidelis kreditas, kuris suteikiamas bedarbiams, smulkiems verslininkams bei žemiau skurdo ribos gyvenantiems žmonėms, kuriems bankai neteikia kreditų.
Kaip ir mikrodraudimas bei mikrotaupymai sudaro mikrofinansų sistemos paslaugą. Mikrokreditus teikiančių subjektų tikslai nėra vien tik verslo veikla; mikrokreditais siekiama padėti kredito gavėjui padėti jo ekonominėje veikloje.
1976 m. Bangladeše Muhammad Yunus inicijavo mikrokreditų programą, kurios dėka 1983 m. jai plėtoti buvo įsteigtas Grameen Bank bankas.
1995 m. Pasaulio bankas įkūrė „Konsultacinę pagalbos vargšams grupę“ (Consultative Group to Assist the Poor; CGAP), kurios tikslas – sutelkti 200  mln. JAV dolerių mikrokreditams.
Programos plėtra buvo aptarta 1997 m. Microcredit Summit metu.

Mikrokreditų institutai

Visame pasaulyje priskaičiuojama per 70 000 mikrofinansavimo institutų (MFI).
Žvainių pilkapiai

Pilkapynas

Įrengtas Salanto slėnyje stūksančios Gaidžio kalnu vadinamos kalvos pietvakarinėje dalyje. Vizualiai sunkiai išsiskiria 3 pilkapiai. Didžiojo pilkapio skersmuo 10 m, aukštis – iki 70 cm. Greta jo esančio mažesnio pilkapio skersmuo 5,5 m. Apie 14 m į pietus nuo jų išliko trečiojo pilkapio liekanos, smarkiai apnaikintos kasant žvyrą.
1977 m. pilkapiai paskelbti respublikinės reikšmės archeologijos paminklu, 1993 m. įrašyti į Lietuvos Respublikos istorijos ir kultūros paminklų sąrašą, 1997 m. registruoti į kultūros vertybių registro archeologinių vietų sąraše, 1998 m. paskelbti Lietuvos Respublikos kultūros paminklu, 2005 m. – pripažinti valstybės saugomu kultūros paminklu.
Į šiaurę yra apeiginis akmuo ir kapinynas.
Archeologinį, mitologinį ir kraštovaizdžio vertingųjų savybių pobūdį turintis kultūros paveldo objektas. Teritorijos plotas – 0,7 ha (bendras su šalia esančiu kapinynu saugomos teritorijos plotas – 1,4 ha).

Tyrimai

Pilkapius 1968 m. aptiko ir 1970 m. žvalgė Ignas Jablonskis. 1982 m. žvalgė Mokslinė metodinė kultūros paminklų apsaugos taryba (tyrimų vadovas Romas Olišauskas), 1992 m. – Lietuvos kultūros paveldo mokslinis centras (tyrimų vadovas Vilnius Morkūnas).
Didįjį pilakpį 1997–1998 m. ištyrė Algimantas Merkevičius (Vilniaus universitetas). Nustatyta, kad pilkapio sampilas supiltas iš smėlio ir akmenų. Pagrindą sudarė du akmenų vainikai: išorinis 10 m, vidinis – 5 m skersmens, tarp kurių buvę įrengti 4 ovalūs, 0,8–1,1 m skersmens vainikėliai. Juose ir tarp akmenų vainikų surasti 7 sudegintų mirusiųjų kapų. Juos sudarė kartu su degėsiais į krūveles supilti degintiniai kaulai, šalia kurių rasta nedidelių lipdytų molinių puodelių liekanų. Pilkapis datuojamas naujojo žalvario amžiaus pabaiga (VIII–VI a. pr. m. e.).
Drazdauskai

Kilmė

Giminės pradininkas Mykolas Drazdauskas, kuriam 1568 m. Trakų kunigaikštis Zbarovskis padovanojo Vidiškių (Ignalinos rajonas) dvarą.

Dvarai

1650-1780 m. Drazdauskai valdė Nendrijos dvarą, kur iš pradžių turėjo priklausyti Dusetų bažnyčiai, o nuo XVII a. pabaigos jos Daugailių arba Antalieptės filijoms.
XVIII a. pabaigoje - XIX a. giminė perėmė Bikuškio dvarą, kai Drazdauskas vedė Benieckytę.
Sparnas (aviacija)

Sparnas yra lėktuvo ar sklandytuvo paviršius, skirtas išgauti keliamajai jėgai, dėl kurios galimas skrydis, t. y. judėjimas ore ar kitoje dujinėje terpėje. Sparno forma yra aerodinaminis paviršius. Šis žodis iš pradžių buvo naudojamas paukščių galūnėms vadinti, bet į reikšmes buvo įtrauktos ir vabzdžių, šikšnosparnių, pterozaurų skraidomosios galūnės bei žmogaus sukonstruoti įtaisai.
Ikigarsinių lėktuvų sparno keliamoji galia būna paremta Bernulio dėsniu: virš sparno tekantis oro srautas turi nueiti didesnį kelią, nei po sparnu tekantis, todėl po sparnu oro greitis yra mažesnis, nei virš sparno, atitinkamai, slėgis po sparnu gaunasi didesnis, taip sukurdamas keliamąją galią. Esant didesniems, ypač - viršgarsiniams greičiams, įtaką įgyja Niutono impulso tvermės dėsnis: į sparno apatinę dalį pataikantis oro srautas kelia sparną dėl atoveiksmio.
Sparno keliamajai galiai padidinti, esant mažiems greičiams naudojami užsparniai, srauto valdymui, esant aukštiems atakos kampams - priešsparniai, sparno keliamajai galiai sumažinti naudojami interceptoriai, o viso lėktuvo pasvirimui valdyti naudojami eleronai.
Sumgajitas

Istorija

Miesto teisės suteiktos 1949 m. 1988 m. čia vyko aršios kovos tarp vietos armėnų ir azerbaidžaniečių.
Tresto operacija

Tresto operacija (rus. операция „Трест“) – 1921–1926 m. kontražvalgybos operacija, organizuota GPU. Jos tikslas buvo identifikuoti monarchistus ir kitus bolševikų priešus. Tam buvo įkurta fiktyvi pogrindinė antibolševikinė organizacija „Centrinės Rusijos Monarchistų Sąjunga“ (Монархическое объединение Центральной России, МОЦР). Jai vadovavo Aleksandras Jakuševas (Александр Александрович Якушев).
CRMS įtikino monarchistų generolą Aleksandrą Kuterovą susilaikyti nuo aktyvių veiksmų ir palaukti, kol antibolševikiniai judėjimai sustiprės. Taip pat šios fiktyvios organizacijos pagalba buvo atvilioti į TSRS, areštuoti ir sušaudyti Sidnis Reilis bei Borisas Savinkovas.
Beverenas

Istorija

Nuo romėnų laikų iki pat šių dienų vietovė žinoma kaip dažnų potvynių vieta.
Devanagari raštas

Kilmė

Devanagari raštas gimė iš Sidhamo rašto XII ir XIII amžių sandūroje, pamažu pakeisdamas tuo metu plačiai vartotą Šarada raštą. Abi šios rašto sistemos kildinamos iš Guptų rašto, o šis savo ruožtu kilęs iš Brahmi rašto, naudoto valdant imperatoriui Ašokai III a. pr. m. e.

Principas

Devanagari rašto sistemos pagrindas – skiemuo. Visi priebalsiai paprastai eina su trumpuoju balsiu "ə" (mātra), todėl ženklas क bus skaitomas kaip „kə“, o ne kaip "k". Nors balsiai turi atskirus ženklus, eidami su priebalsiais sudaro specialius junginius: norint parašyti „kū“ bus rašoma ne कऊ (šis junginys būtų skaitomas kaip „ka-ū“), bet कू. Priebalsiai tarpusavyje jungiasi specifiškai, sudarydami vadinamąsias ligatūras. Dauguma ligatūrų sudaroma pridedant pirmojo priebalsio charakteringąją dalį be vertikalios dandos (brūkšnio) prie tolesnio priebalsio: क + द = क्द (kda), ष + म = ष्म (ṣma). Kitos ligatūros sudaromos pagrindines ženklo dalis jungiant vieną prie kitos: द + ब = द्ब (dba). Priebalsis र (ra) jungiasi gan nestandartiškai: jei jis yra skiemens pradžioje, jis žymimas reph ženklu virš horizantaliosios dandos – गर्द (gard), jei tai yra antras skiemens garsas, tada tampa brūkšneliu apatinėje kairėje pusėje – क्र (kr), arba žymimas varnele dandos apačioje – प्ट्र (pʈr). Esti ir keletas unikalių ligatūrų, o kai kurios iš jų turi keletą variantų. Norint panaikinti priebalsio skiemens garsą, po ženklu dedamas specialus brūkšnelis – virama (म् – m, ne ma). Šis ženklas paprastai vartojamas, jei reikia priebalsiu baigti sanskrito paskutinį skiemenį (hindi kalboje paskutinis skiemuo automatiškai praranda garsą a, todėl viramos nereikia). Kitas vartojamas ženklas yra anusvāra, jis  žymi nosinius balsius – गं (gã).
Aldona Sellienė

Aldona Sellienė (g. 1936 m. sausio 5 d.) – Lietuvos pedagogė, ilgametė Kauno „Saulės“ gimnazijos direktorė (1979-2014 m.).

Biografija

1971 m. baigė Vilniaus universitetą, kur įgyjo lietuvių kalbos filologo bei dėstytojo kvaifikaciją. Iki 1979 m. lapkričio – Kauno J. Aleksonio vidurinės mokyklos (dab. Kauno „Saulės“ gimnazija) direktoriaus pavaduotoja ugdymui, o nuo 1979 m. lapkričio 13 d. – gimnazijos direktorė, kuriai vadovavo iki 2014 m. liepos mėn. Aldona Sellienė – gimnazijai ilgiausiai vadovavusi direktorė.

Veikla

Aldonos Sellienės vadovavimo metu, 1989 m. balandžio 30 d., mokyklai sugrąžintas istorinis „Saulės“ vardas, o 1993 m. išimties tvarka ketvirtai mokyklai Lietuvoje suteiktas gimnazijos statusas. Taip pat gimnazija turi atributus: priesaiką, himną, vėliavą, ženklelį, skarelę, uniformas. Aldonos Sellienės iniciatyva gimnazijoje kiekvienais metais renkamas Vasario 16-osios laureatas, rengiama „Mokslo šlovės galerija“, kurioje pagerbiami mokslo pirmūnai, o iškiliausiems mokytojams įteikiamos aukso ir sidabro saulutės. Lietuvos Respublikos Vyriausybė, įvertinusi Aldonos Sellienės nuopelnus, 2003 m. apdovanojo ją Ordino „Už nuopelnus Lietuvai“ Riterio kryžiumi, o 2006 m. Kovo 11-osios proga Kauno miesto savivaldybė už nuopelnus Kauno miestui apdovanojo A. Sellienę 2-ojo laipsnio Santakos garbės ženklu.
Hainuvkos dekanatas

Hainuvkos dekanatas (lenk. Dekanat Hajnówka) - tai vienas iš 11 katalikų, Drohičino vyskupijos dekanatų. Dekanas Zbigniew Niemyjski.
Juan Guaidó

Biografija

Chuanas kilęs iš aštuonių vaikų šeimos. Jo tėvas yra pilotas, motina – mokytoja. Vienas senelis buvo Venesuelos nacionalinės gvardijos seržantas, kitas – Venesuelos laivyno kapitonas. Chuanas 2000 m. baigė vidurinę mokyklą, 2007 m. pradėjo mokytis Džordžo Vašingtono universitete. Chuanas dalyvavo studentų politiniame judėjime, 2009 m. kartu su kitais įkūrė partiją „Žmonių valia“. 2010 m. Parlamento rinkimuose Gvaido buvo išrinktas pakaitiniu parlamentaru. 2015 m. parlamento rinkimuose išrinktas į nacionalinę asamblėją.
2019 m. Venesuelos krizės metu Venesuelos nacionalinė asamblėja jį išrinko prezidentu, taip prieštaraudami Nikolaso Maduro valdymui. 2019 m. vasarį Gvaido Venesuelos prezidentu buvo pripažinusios 54 šalys, įskaitant Jungtines Valstijas, Kanadą, Australiją, taip pat didžiąją dalį Europos Sąjungos šalių.
Warcraft III

Apžvalga

Žaidimo pasaulis žaidėją perkelia į fantastinį pasaulį, kuriame vyksta karas tarp orkų ir žmonių. Žaidime yra kampanijos režimas, kuriame galima žaisti už abi puses, greitos kovos (skirmish) režimas, kuriame galima pasirinkt paprastą kova pasirinktame žemėlapyje, ir tinklo režimas (battle.net), kuris leidžia žaisti su kitais pasaulio žaidėjais.
„Warcraft III“ pasaulyje egzistuoja svarbiausios resursų rūšys: auksas, mediena ir maistas. Auksą galima išgauti aukso kasyklose, mediena gaunama iš kertamų medžių, o maisto atsargos gaunamos pastačius fermas.
Šiame žaidime, be žmonių ir orkų, pasirodė dvi naujos rasės: nemirėliai (Undeads) ir nakties elfai (Night Elves). Nemirėliai pasižymi karių pigumu ir greitu apmokymu, o nakties elfai daugiau pritaikyti sėlinimui ir turi daug kerų.
Žaidime taip pat svarbų vaidmenį vaidina herojai, kuriuos galima nusipirkti tavernose arba „išauginti“ specialiame pastate. Protingai naudojant herojus galima nesunkiai laimėti mūšį.

Kampanija

Kartu su papildymu žaidimas leidžia žaist 4 skirtingose kampanijose, kurios yra padalintos į dalis (chapters). Dažniausiai kampanijose pasitaiko bazės statymo ar priešo karių pulkų išnaikinimo misijos.

Muzika

Garsus ir muziką žaidimui parašė Treisis Bušas (Tracy W. Bush), Derekas Diukas (Derek Duke), Džeisonas Hajesas (Jason Hayes) ir Glenas Stefordas (Glenn Stafford). Žaidime taip pat labai gerai perteikiama kiekvienos rasės muzika, pavyzdžiui: nakties elfų muzikinį takelį sudaro indėnų muzika ir paslaptingi garsai, orkams skirti afrikietiški būgnų garsai, o nemirėliams – greitos melodijos.

The Frozen Throne

2003 m. liepos 1 d. buvo išleistas žaidimo papildymas „The Frozen Throne“, kuris pridėjo naują rasę, naujus karius, žemėlapius ir naujas kampanijas. Taip pat papildyme ištaisytos kelios klaidos.
Pleveno sritis

Geografija

Pleveno sritis yra centrinės Padunojės žemumos dalis. Iš pietų į šiaurę teka Iskaras, Vitas ir Osemas.
Pakruojo rajono savivaldybės taryba 1995–1997 m.

Teisinis pagrindas

Rinkimai įvyko vadovaujantis 1992 m. spalio 25 d. Konstitucijos nuostatomis, 1994 m. liepos 7 d. naujuoju Vietos savivaldos įstatymu ir nauju 1994 m. liepos 7 d. savivaldybių tarybų rinkimų įstatymu. Be to, 1994 m. liepos 19 d. priimtas Lietuvos Respublikos teritorijos administracinių vienetų ir jų ribų įstatymas.
Lietuvos Respublikos administraciniais vienetais tapo apskritys ir savivaldybės, gyvenamosios vietovės suskirstytos į miesto ir kaimo gyvenamąsias vietoves. Panaikintos savivaldybių pakopos, miesto gyvenamosioms vietovėms priskirti miestai, kaimo gyvenamosioms vietovėms – miesteliai ir kaimai. Savivaldybė sudaroma iš gyvenamųjų vietovių. Jos teritorija gali būti skirstoma į seniūnijų aptarnaujamas teritorijas. Iki 25 sumažintas Pakruojo rajono savivaldybės tarybos narių skaičius, meras tapo ir atstovaujamosios, ir vykdomosios valdžios galva.

Veikla

Rajono mere išrinkta Marija Šerienė, jos pavaduotoju Vaclovas Stapušaitis. Savivaldybės administratoriumi paskirtas Jonas Svečiulis.
Riobamba

Istorija

1534 m. miestą Ciudad de Liribamba pavadinimu įkūrė ispanų konkistadoras Diegas de Almagras. Tai pirmasis ispanų įkurtas miestas dabartinio Ekvadoro teritorijoje. Riobamba buvo vienas iš labiausiai klestinčių Ispanijos imperijos miestų Amerikoje, tačiau 1645 ir 1797 m. jį sugriovė žemės drebėjimas. 1830 m. Riobamboje suburta Nacionalinė asamblėja, priimta pirmoji Ekvadoro konstitucija, o Juan José Flores paskirtas pirmuoju prezidentu.
Riešutėlis

Riešutėlis – sausasis uždarasis vaisius. Prinokę lieka uždari, o apyvaisis plyšta tik pradėjus dygti sėklai. Tokius vaisius turi apynys, kanapė, švitriešis, strugena, vėdrynas, vingiris, adonis ir kt.
Paprastojo apynio vaisiai sutelkti į kankorėžį panašiose varpose. Pats riešutėlis yra apskritas, truputį iš šonų suplotas. Riešutėlyje subręsta viena sėkla. Kankorėžių žvyneliai yra su liaukutėmis, išskiriančiomis lupuliną ir eterinių aliejų.
Mizandrija

Mizandrija (gr. μῖσος, misos 'neapykanta' + gr. ἀνήρ, anēr, kilm. ἀνδρός, andros 'vyras') – neapykanta, panieka arba panašus neigiamas nusistatymas vyrų atžvilgiu. Lyginant su mizoginijos sąvoka, šis terminas nėra plačiai vartojamas ir visuomenėje kartais tapatinamas su feminizmu, nors pastarojo pagrindinė kryptis neteigia priešiško nusistatymo prieš vyrus. Mizandrija būdinga radikalaus feminizmo atstovėms ir dažnai naudojama antifeministų kaip pretekstas kovoje prieš feminizmą.
Kai kurių autorių teigimu, skirtumas tarp mizoginijos ir mizandrijos tas, kad moterys, pripažindamos mizoginijos egzistavimą, taiko tai kaip feminizmo pateisinimą, tuo tarpu vyrai paprastai nelaiko savęs mizandrijos aukomis, nors jiems taikomi stereotipai taip pat laikomi nehumaniškais. Maskulinizmo šalininkas amerikiečių rašytojas Warren Farrell tai yra pakomentavęs taip: „Per paskutinįjį amžiaus ketvirtį, mes išreiškėme nusistatymą prieš kitas rases, pavadindami tai rasizmu; išreiškėme nusistatymą prieš moteris, pavadindami tai seksizmu. O nusistatymą prieš vyrus mes vadiname humoru.“
Amerikiečių autorė Christina Hoff Sommers yra pastebėjusi, kad greta prieš vyrus „kariaujančių“ radikalių feminisčių visuomenėje visada yra grupė moterų, nenusistačiusių priešiškai vyrų atžvilgiu, ir dėl to pastarosios automatiškai priskiriamos priešų (vyrų) stovyklai. Tokiu būdu mizandrija tampa ir mizoginija.
Antai

Antai – ankstyvųjų rytų slavų genčių sąjunga, VI a. gyvavusi žemutinio Dunojaus, Dono ir Juodosios jūros šiaurės vakarų regione (dabartinė Moldova ir centrinė Ukraina). Dažnai siejami su archeologine Penkovkos kultūra.
VI a. Bizantijos autoriai mini, kad antai gyvenę Juodosios jūros šiaurinėje dalyje tarp Dniepro ir Dniestro.
Nathan Pacheco

Biografija

N. Pacheco BYU (Brigham Young University) Jutoje baigė operinio dainavimo studijas. Šio universiteto vokalo pedagogas, profesorius J. Arden Hopkin jam padėjo išplėsti baritono diapazoną iki tenoro. Gyveno Italijoje, studijuodamas jos muziką ir kultūrą, dalyvavo Italijos operos festivaliuose. Atvykęs į Los Andželą siekti karjeros, netrukus buvo pastebėtas „Grammy“ bei „Oskaro“ laimėtojo Ric Wake (dirbusio su Celine Dion, Mariah Carey ir Whitney Houston), kuris jį pristatė pasaulinio garso graikų „New Age“ kompozitoriui Yanni. Su juo bendradarbiaujant, Nathan įrašė „operatic pop“ stiliaus dainų dviem Yanni albumams bei kartu su juo koncertavo pasauliniame turne „Yanni Voices“ (surengė daugiau kaip 100 pasirodymų Lotynų Amerikoje, JAV ir Kanadoje). „Deseret News“, apžvelgdama šį turne, savo recenzijoje rašė: „Nathanas pavergia publiką savo galingu balsu, nepažįstančiu jokių ribų. Jis ištraukia tokias natas, kokios dar nebuvo atrastos, ir išdainuoja jas visu stiprumu ir širdimi“. Yanni yra oficialiai pavadinęs Nathaną „Šio šimtmečio balsu“ (The Voice of the Century).
N. Pacheco – pirmasis atlikėjas, pasirašęs kontraktą su įrašų kompanija „Yanni–Wake Entertainment“ (Yanni ir prodiuserio Ric Wake kompanija). Vokalistas pats kuria muziką, o vieniems iš garsiausių instrumentinių Yanni kūrinių, tarp kurių – „Adagio“, „Tribute“ ar „Almost a Whisper“ sukūrė tekstus italų kalba, taip pat kuria ir laisvai kalba anglų, portugalų bei ispanų kalbomis.
2011 m. tenoras dainavo Did. Britanijos karališkosios šeimos nariams, koncertavo su garsiu Did. Britanijos mecosopranu Katherine Jenkins bei su ja įrašė kalėdinį singlą „O Holy Night“. Vėliau Londone „AIR Studios“ („The Beatles“ prodiuserio George Martin įrašų kompanija) įrašinėjo debiutinį albumą su Did. Britanijos Filharmonijos orkestru, bendradarbiaudamas su prodiuseriu/kompozitoriumi Leo – Z (dirbusiu su Andrea Bocelli ar Josh Groban). Mini albumas „Introducing Nathan Pacheco“, kuriame galima rasti ir vieną žymiausių operinių kūrinių – Kalafo ariją „Nessun Dorma“ iš G. Puccini operos „Turandot“, buvo išleistas 2012 m. gegužės mėn. 22 d., o pilnas studijinis albumas „Nathan Pacheco“ – 2012 m. rugsėjo 18 d. Pastarajame įrašytos naujai sukurtos dainos ir tokių žinomų kūrinių kaip „Nessun Dorma“, „Caruso“, „Now We Are Free“ ir „Hallelujah“ interpretacijos. 2012 m. pabaigoje pasirodė EP „Christmas with Nathan Pacheco“.
2015 m. sausio 8 d. išleistas antrasis studijinis dainininko albumas „II“.