google/wiki40b huggingface dataset:
Kairiai

Istorija

Šiaulių ekonomijai priklausęs Kairių kaimas minimas nuo XVII a. vidurio. Pradėjo augti XVIII a. antrojoje pusėje, ypač suklestėjo XX a. antrojoje pusėje. 1792 m. pastatyta bažnyčia, 1904 m. išplėsta, per Antrąjį pasaulinį karą apgriauta, 1959 m. atstatyta, 2006 m. liko be bokšto. 1820 m. įkurtas dvaras, kuris 1820–1917 m. priklausė Zubovams, vėliau A. Štrauchmanui. 1831 m. dvarą buvo užėmę sukilėliai. Iš XIX a. pr. dvaro sodybos pastatų išliko pirtis, kurioje nuo 1999 m. veikia kultūros centras.
XIX a. pab. Kairiai tapo vienu Šiaulių apskrities draudžiamosios lietuvių spaudos platinimo centrų, spaudą čia platino Jonas Krikščiūnas ir kiti. 1903 m. veikė „Mužikėlio“, 1903–1905 m. – „Vienybės valstiečių“ spaudos rėmėjų draugijos. 1904 m. birželio 12 d. Kairių dvare, prisidengus gegužine, sušauktas slaptas lietuvių visuomenės veikėjų susirinkimas lietuvių spaudos draudimo panaikinimui paminėti. Atvyko apie 300 dalyvių, tarp jų Jonas Ambrozaitis, Jonas Jablonskis, M. Pečkauskaitė – Šatrijos Ragana, Juozas Tumas-Vaižgantas, Povilas Višinskis.
1907 m. įsteigta grafų Zubovų pradinė mokykla, nuo 1952 m. septynmetė, aštuonmetė, devynmetė, nuo 1993 m. pagrindinė mokykla. 1914 m. įsteigta valdinė pradžios mokykla. 1949 m. atidarytas vaikų darželis, kultūros centras, biblioteka.
Po Antrojo pasaulinio karo Kairių apylinkėse veikė Prisikėlimo apygardos Žaliosios rinktinės partizanai. Sovietinės okupacijos metais Kairiai buvo apylinkės centras, kolūkio centrinė gyvenvietė. 1956 m. prie gyvenvietės atidarytas Šiaulių miesto sąvartynas, galutinai uždarytas 2008 m.
1999 m. patvirtintas Kairių herbas.

Aplinkinės gyvenvietės

KAIRIŲ KAIMAS – 2 kmŽeimiai – 4 kmDegučiai – 12 kmŠIAULIAI – 8 km
Aleksandrija – 5 kmŽadžiūnai – 5 kmVėgeliai – 2 km
ZOKNIAI – 3 kmŠILĖNAI – 8 km
Tyruliai – 20 kmŠNIŪRAIČIAI – 6 km
RADVILIŠKIS – 15 km
Ignotas Cetneris

Biografija

Lenkijos bajorų Cetnerių giminės atstovas, herbo „Pržerova“ savininkas. 1740 metais tapo Radvilų 8-tо pėstininkų pulko leitenantu. Buvo renkamas pasiuntiniu į seimą 1756, 1758, 1760 ir 1761 metais. 1762 metais gavo Karūnos didžiojo stovyklininko pareigybę, o 1763 metais buvo paskirtas Belzo vaivada.
1764 metais – „Familijos“ konfederacijos narys, palaikė Stanislovo Augusto Poniatovskio išrinkimą į Lenkijos karaliaus sostą. Karūnaciniame seime pristatė projektą apie kunigaikščių titulo pripažinimą Poniatovskių giminei. Buvo Karūnos iždo komisijos nariu. 1767 metais prisijungė prie Radomo konfederacijos, tų pačių metų spalio 23 d. įstojo į seimo delegacijos sudėtį, kuri spaudžiant Rusijos pasiuntinio Nikolajaus Repnino buvo priversta pripažinti seną ATR nustatytą tvarką.
Nuo 1772 metų, po pirmo ATR padalijimo, Ignotas Cetneris tapo Austrijos piliečiu. 1775 metais tapo slaptu inspektoriumi patarėju. 1762 metais tapo Baltojo Erelio ordino kavalieriumi. Jo rezidencija buvo Krakoveco pilis, kur jis sukūrė turtingą kiemą ir sodą, kuriame buvo pasodinta su daug retų augalų.
1778 metais Ignotas Cetneris išpirko iš Austrijos vyriausybės Peremyšlio seniūniją kartu su  Peremyšlio miestu (kuris liko jam iki 1789 metų).
Pembroke Athleta FC

Istorija

Klubas įkurtas 1994 m. Žaidė trečios pakopos pirmenybėse. 
2014 m. debiutavo antroje pakopoje ir užėmė antrą vietą, tuo pačiu užsitikrino teisę dalyvauti elito pirmenybėse.
2015 m. debiutavo elito pirmenybėse ir užėmė aštuntąją vietą.
2016-2017 m. sezone liko paskutinėje vietoje (dvylikti) ir iškrito į žemesnį divizioną.
Klibių senosios kapinės

Apibūdinimas

Įrengtos aukštumos pakraštyje. Netaisyklingo plano, pailgos šiaurės vakarų – pietryčių kryptimi, platėjančios link pietrytinio galo. Iš pietryčių, šiaurės rytų ir šiaurės vakarų pusių apjuostos palaidų akmenų pylimo. Centrinėje dalyje stovi medinė koplytėlė ir kryžius, į šiaurės vakarus nuo jų – trejetas įvairaus dydžio kryžių.
Teritorijos plotas – 0,01 ha.

Istorija

Kapinės veikė XVI–XIX a. pradžioje. Vėliau iki XX a. 2 dešimtmečio jose laidoti savižudžiai, nekrikštyti mirę kūdikiai. XIX a. kapinės apjuostos pylimu, kuriam panaudoti gretimame lauke surinkti stambūs ir vidutinio dydžio akmenys. Nuo seno kapinėse stovėjo koplytėlė ir keletas kryžių, kuriems sunykus jų vietoje statomi nauji kryždirbystės statiniai.
Koplytėlė su joje buvusia Marijos skulptūra 1971 m. paskelbta vietinės reikšmės dailės paminklu. 1990 m. skulptūra perkelta į Klibių gyvenvietės centre pastatytą naują kaimo koplytėlę.
1972–1984 m. kapinės buvo vietinės reikšmės archeologijos paminklas.
Bartholomäus Ziegenbalg

Biografija

Gimė Saksonijos mieste Pulsnice. Studijavo Halės universitete, vėliau – pietistinės liuteronybės centre. Padedant Danijos karaliui Frederikui IV, Bartolomėjus Cygenbalgas ir Hainrichas Pliutšau išvyko į pietų Indiją ir ten įsteigė pirmąją protestantišką misiją. Savo darbą pradėjo 1706 m. danų kolonijoje Trankebare. Ten jie pradėjo evangelizaciją, susidurdami tiek su indų, tiek su danų kolonizatorių pasipriešinimu. Įsivėlė į katalikų-protestantų konfliktą.
Bartolomėjus Cygenbalgas ieškojo bendrareliginių pradų indų tikėjime, domėjosi indų mitologija. 1713 m. jis sukūrė Genealogie der malabarischen Götter („Malabarijos dievų geneologijos“), tačiau veikalas publikuotas tik 1926 m. Cygenbalgas 1715 m. išvertė Naująjį Testamentą į tamilų kalbą. Be Biblijos vertimų, Cygenbalgas taip pat parengė tamilų kalbos gramatiką ir žodyną, įvairių brošiūrų.
Pagrobėjų kyšulys

Pagrobėjų kyšulys yra Hoko įlankos pietryčiuose, Naujosios Zelandijos Šiaurinėje saloje. Jis nutolęs apie 20 km nuo į pietryčius nuo Napiero miesto.
Kyšulys 8 kilometrų ilgiu įsiterpęs į Ramųjį Vandenyną. Jis buvo pavadintas "Pagrobėjų" vardu, mat toje vietoje maoriai pagrobė vieną iš Džeimso Kuko laivo Endevaour įgulos narių 1769 metais.
Kyšulyje susitelkusi didelė šiaurinių padūkėlių kolonija. Čia taip pat yra garsus golfo aikštynas.
Rachel Marsden

Rachel Marsden (g. 1974 m. gruodžio 2 d. Vankuveryje, Kanada) – kanadiečių žurnalistė, skiltininkė („kolumnistė“), komentatorė.

Biografija

Užaugo Port Kokitlame. Studijavo Simono Freizerio universitete bei Britų Kolumbijos technologijos institute (British Columbia Institute of Technology). 1990 m. baigė radijo žurnalistikos studijas, nuo 2003 m. lankė Nacionalinės žurnalistikos centrą (National Journalism Center).
Dirbo konservatyvios krypties laikraščiuose kaip National Post, Toronto Sun bei The Washington Times, po to – Free Congress Foundation ir nuo 2004 iki 2007 m. gegužės mėn. – Fox News Channel. 2006 persikėlė į Niujorką. JAV ir Kanadoje išgarsėjo skandalais bei provokatyviais komentarais (be kita ko pasisakė už kankinimus Gvantanamo kalėjime). Dėl savo poleminio stiliaus lyginama su Ann Coulter. 2007 m. gegužės 30 d. pašalinta iš Fox laidos Red Eye with Greg Gutfeld
Pietų Trikampis

Pietų Trikampis (Triangulum Australe, TrA) – 83-as iš 88 pagal dydį pietų pusrutulio žvaigždynas. Lietuvoje nematomas. Žvaigždyną į žvaigždėlapius įtraukė Johann Bayer 1603 m. veikale Uranometria.
Ryškiausios žvaigždės:
Atrija – α TrA (1ᵐ,91)
Danutė Tikužienė

Biografija

Baigė Telšių dailės technikumą. Baigusi darbo Klaipėdos dailės kombinate. Kombinatui bankrutavus, užsiima į tautodailę.
Lietuvos tautodailininkų sąjungos (LTS) narys nuo 1995 m. Lietuvos tautodailės kūrėjų asociacijos (LTKA) narys nuo 2008 m. Parodose dalyvauja nuo 1999 m.
Rugsėjo 21

Vardadieniai

Matas – Mantvilas – Nijolė – Viskintė
Birželio 24

Vardadieniai

Ansas – Janė – Janina – Jonas – Jonaudas – Jonaudė – Jonė – Jonis – Eivilitas – Eivilitė – Eiviltas – Žana – Žanas – Žaneta.
Sužionių piliakalnis

Piliakalnis

Piliakalnis įrengtas atskiroje kalvoje, bevardžio upelio dešiniajame krante. Aikštelė netaisyklingo ovalo formos, pailga rytų – vakarų kryptimi, 57 m ilgio, 35 m pločio vakariniame gale. Joje rasta brūkšniuotos keramikos. Jos rytų krašte supiltas 0,6 m aukščio, 10 m ilgio pylimas, buvęs ir šiaurės – vakarų pakraščiuose. Rytiniame šlaite, 3 m žemiau aikštelės yra 10 m ilgio, 2 m pločio terasa. Šlaitai statūs, 10-11 m aukščio, viršutinėje 5 m aukščio dalyje pastatinti.
Piliakalnis aparadytas arimų, apaugęs ąžuolais, liepomis su retu pomiškiu.
Pietrytinėje papėdėje, 0,3 ha plote yra papėdės gyvenvietė.

Aplinkiniai piliakalniai

Gaukeliškių piliakalnis 7 kmJonėnų piliakalnis 5 kmBaluošos piliakalnis 6,5 kmSadūniškių piliakalnis 30 kmDanilavos piliakalnis 4 kmBernotų piliakalnis 17 kmNemenčinės piliakalnis 15 kmRėvos piliakalnis 12 km
Noselėnų piliakalnis 13 km
Pastaba:
Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną
Mijagio prefektūra

Istorija

Mijagio prefektūra seniau buvo dalis Mucu provincijos. XVII a. Datė Masamunė, įsikūręs Sendajaus mieste, tenai pastatė pilį. 1871 m. buvo suformuota Sendajaus prefektūra. Jau kitais metais prefektūra buvo pervadinta į Mijagio prefektūrą.

Geografija

Mijagio prefektūra įsikūrusi centrinėje Tohoku dalyje, turi priėjimą prie Ramiojo vandenyno ir didžiausią miestą Tohoku regione – Sendajų. Prefektūros vakaruose ir šiaurės rytuose esti aukšti kalnai, bet centrinė lyguma, supanti Sendajaus miestą, yra gan didoka.
Prefektūroje yra ir Macušima, viena iš trijų didžiųjų Japonijos reginių. Tai įlankėlė su net 260 mažų salelių, kuriuose veši pušų giraitės.

Sujungimai

Iš viso įvykdyti net 9 miestelių ir kaimų sujungimai 2003–2006 m. Tai lėmė savivaldybių skaičiaus sumažėjimą nuo 71 iki 36. Ateityje planuojama Vatario srityje esančius Vatario ir Jamamoto miestus sujungti į Vatario miestą.

Ekonomika

Nors Mijagis turi geras sąlygas žemdirbystei ir žvejybai, aplink Sendajų esti daugybė pramoninių įmonių, ypatingai – elektronikos ir maisto apdirbimo.
Amoso knyga

Amoso knyga – viena iš Senojo Testamento knygų, priskiriama pranašų knygų grupei.
Knygoje rašoma apie tai, kas laukia kitų tautų, Izraelio. Užrašyti penki regėjimai, atgimimo pažadas.
Amosas, manoma, pranašavo šiaurinėje Izraelio karalystėje VIII a. pr. m. e. greičiausiai prieš Ozėją ir keletą metų prieš Izaiją. Tai buvę Izraelio klestėjimo laikai; valdė Jeroboamas II, buvo nugalėti priešai. Vis dėlto Amosas regėjo prasidedančio nuosmukio ženklus.
Gužai (Biržai)

Aplinkinės gyvenvietės

Straugaliai – 1,5 km
Kukuliai – 0,5 km
Nemunėlio Radviliškis – 8 km
Runikiai – 0,7 km
BIRŽAI – 19 km
Kuldūnai – 1,9 km
Fraser Stoddart

Biografija

D. F. Stodartas gimė 1942 m. Škotijoje, Edinburge. Daktaro laipsnį pelnė 1966 m. Edinburgo universitete. 1996 m. karalienės Elžbietos II įšventintas į riterius.
1967–1970 m. dirbo Queen's universitete (Kingstone), 1970–1990 m. – Šefildo universitete, 1990–1997 m. – Birmingamo universitete, 1997–2008 m. – Kalifornijos universitete (Los Andžele), nuo 2008 m. – Šiaurės Vakarų universitete (Čikagoje).

Mokslo pasiekimai

D. F. Stodartas daugiausiai pasižymėjo supramolekulinės chemijos ir nanotechnologijų srityje. Jis yra JAV Nacionalinės mokslų akademijos, Amerikos menų ir mokslų akademijos, Londono karališkosios draugijos narys, Šiaurės Vakarų universiteto profesorius.
1992–2002 m. laikotarpyje buvo 6–uoju labiausiai cituojamu chemiku, jo mokslinių publikacijų cituojamumo H indeksas viršijo 100.
2016 m. kartu su Jean-Pierre Sauvage ir Ben Feringa gavo Nobelio chemijos premiją už molekulinių mašinų, arba molekulinių įrenginių, sukūrimą ir sintezę.
Naudodami templatinį metodą, chemikai gali lengvai modifikuoti katenanų struktūrą – panašiai kaip grandines iš grandžių (žiedų), chemikai sukūrė katenanus iš trijų, keturių, penkių žiedų. Pastarasis rezultatas priklauso D. F. Stodartui. Analogiškai chemikai išmoko kurti molekulinius mazgus ir kitus neįprastus objektus. Be antros svarbios topologinių junginių klasės, rotaksanų sintezės, Stodartas pademonstravo svarbų molekulinių mašinų sukūrimui reiškinį, transliacinę izomeriją. Rotaksanai yra grandinėlės, ant kurių užmautas nedidelio diametro žiedas. Kad žiedas nenuslystų nuo grandinėlės, jos galuose yra specialios didelės atomų grupės.
Jonas Algirdas Antanaitis

Biografija

Tėvas ūkininkas daugelį metų buvo Pašvitinio valsčiaus viršaitis. Baigė Joniškio gimnaziją, 1939 m. įstojo į Vytauto Didžiojo universiteto Inžinerijos fakultetą, kurį 1944 m. baigė ir įgijo inžinieriaus statybininko specialybę.
1944 m. universitete pradėjo dėstyti statybos darbų organizavimą. Dar studijuodamas dalyvavo ateitininkų veikloje. 1941 m. birželio 23 d. sukilimo dalyvis. Nuo 1942 m. dalyvavo pogrindinėje Lietuvių fronto veikloje. 1944 m. rudenį vienas iš Lietuvos išlaisvinimo tarybos iniciatorių. 1945 m. vasarą sovietinio saugumo suimtas ir nuteistas už politinę veiklą. Iki 1954 m. kalėjo šiaurėje, daugiausia Vorkutos specialaus režimo lageryje.
1957 m. sugrįžęs į Lietuvą dirbo projektuotoju, 1977–1995 m. Pramonės statybos projektavimo instituto vyriausiasis konstruktorius. Nuo 1995 m. spalio 14 d. iki 1996 m. lapkričio 22 d. Seimo narys.
Buvo Sukilėlių sąjungos pirmininko pavaduotojas. Sutuoktinė Janina, vaikai Paulius, Vytautas.

Įvertinimas

2000 m. apdovanotas Kariuomenės kūrėjų savanorių medaliu, Lietuvos nepriklausomybės medaliu, 2001 m. Vyčio Kryžiaus ordino Riterio kryžiumi.
2012 m. Rusijos prezidento rinkimai

2012 m. Rusijos prezidento rinkimai vyko 2012 m. kovo 4 d. Tai buvo šeštieji Rusijos prezidento rinkimai. Juose nugalėjo buvęs šalies ministras pirmininkas Vladimiras Putinas, šalies vadovu tapęs trečią kartą.

Kandidatai

2011 m. rugsėjo 24 d. Vieningosios Rusijos partijos suvažiavime dabartinis prezidentas Dmitrijus Medvedevas pranešė, kad naujuoju šalies vadovu mato šalies ministrą pirmininką ir du kartus šalies vadovą Vladimirą Putiną. Tuo tarpu pastarasis paskelbė norintis, kad jo vietą vyriausybės vadovo poste užimtų D. Medvedevas.
Visų oficialių kandidatų sąrašas buvo paskelbtas 2012 m. sausio 29 dieną. Užregistruoti kandidatai yra Vieningosios Rusijos partijos vadovas V. Putinas, Rusijos Federacijos Komunistų partijos vadovas Genadijus Ziuganovas, Sergėjus Mironovas (partija Teisinga Rusija), Vladimiras Žirinovskis (Rusijos liberalų demokratų partija), nepriklausomas kandidatas verslininkas Michailas Prochorovas.
Dar 11 kandidatų nebuvo užregistruoti.
Visuomenės nuomonių tyrimo bendrovės „VTsIOM“ 2012 m. sausio 14 d. duomenimis labiausiai iš visų kandidatų Rusijos piliečiai palaiko V. Putiną – 48 % populiarumas. Tuo tarpu internetinio portalo „Superjob“ sausio 21–22 d. apklausa parodė, kad V. Putiną palaiko 26 % rinkėjų, o antroje vietoje su 21 % yra M. Prochorovas.

Rezultatai

Surinkęs apie 64% rinkėjų balsų nugalėjo V. Putinas. Antroje vietoje liko Genadijus Ziuganovas su 17 %. Iš viso rinkimuose dalyvavo apie 63% balso teisę turinčių piliečių.
Nepriklausomų stebėtojų duomenimis, V. Putinas sulaukė tik apie 50% rinkėjų balsų.
Romualdas Karazija

Biografija

1959–1964 m. studijavo Vilniaus valstybinio universiteto Fizikos ir matematikos fakultete, 1965–1967 m. – aspirantūroje LMA Fizikos ir matematikos institute (vadovas Adolfas Jucys). 1968 m. VVU apgynė fizikos ir matematikos mokslų kandidato (dabar – mokslų daktaro) disertaciją „Kai kurie energijos operatoriaus matricinių elementų skaičiavimo sudėtingiems atomams klausimai“. 1993 m. trijų fizikos institutų (FI, PFI ir TFAI) sudarytame habilitacijos komitete apgynė habilituoto fizinių mokslų daktaro disertaciją „Laisvųjų atomų konfigūracijos su vidinėmis vakansijomis ir Rentgeno bei Ožė spektrų savybės“. 1964–1977 m. dirbo Fizikos ir matematikos institute, 1977–1990 m. – Fizikos institute. 1990–2012 m. dirbo VU Teorinės fizikos ir astronomijos institute, nuo 1991 m. buvo vyriausiasis mokslo darbuotojas. 1995–2010 m. dėstė Vilniaus pedagoginiame universitete, 2000 m. suteiktas profesoriaus vardas.
1972–1979 m. buvo Lietuvos fizikų draugijos mokslinis sekretorius, 1991–1993 m. – Lietuvos mokslo tarybos narys, 2003–2009 m. – Lietuvos mokslo premijų komiteto narys. 1991–2009 m. buvo žurnalo „Fizikų žinios“, nuo 1994 m. yra „Lithuanian Journal of Physics“ redaktorių kolegijų narys, o 2008–2010 m. buvo vyriausiasis redaktorius. 2001–2014 m. – Visuotinės lietuvių enciklopedijos konsultantas fizikos istorijos klausimais, 2003–2007 m. – Lietuvos mokslo tarybos Mokslo prioritetų ir vertinimo komisijos narys.
2000 m. išrinktas Lietuvos mokslų akademijos nariu korespondentu,
nuo 2011 m. – Lietuvos mokslų akademijos tikrasis narys.

Mokslinė veikla

Mokslinių tyrimų kryptys: daugiaelektronių atomų teorija, atomo sąveika su spinduliuote, procesai, vykstantys  vidiniuose atomo sluoksniuose, Rentgeno, Ožė (Auger) ir optiniai spektrai, mokslotyra. Apibendrino ir išplėtojo daugiaelektronių atomų Rentgeno ir elektronų spektrų teoriją. Suformulavo bendrą atominių dydžių sumavimo pagal visus daugiaelektronius kvantinius skaičius metodą. Juo naudojantis, buvo gautos įvairių spektrų bendrųjų charakteristikų išraiškos, jos pritaikytos spektrų dėsningumams tirti, elementariųjų procesų atomuose kaskadoms nagrinėti. Nustatytos naujos elektrono banginės funkcijos kolapso savybės, siauros intensyvių linijų grupės susidarymo emisijos ir fotosužadinimo spektruose sąlygos. Yra per 100 mokslinių straipsnių autorius ir bendraautoris.
Interneto folkloras

Kaupimas

Lietuvoje nuo 2002 m. interneto folkloro pavyzdžiai kaupiami Lietuvių literatūros ir tautosakos institute. Skaičiuojant kai kuriuos besikartojančiais kūrinius, interneto folkloro pavyzdžių sukaupta per 800. Grafiniai vaizdeliai atspausdinami popieriuje, kad jais lengviau būtų naudotis, tačiau originalu laikomi tik kompiuterinėse laikmenose išsaugoti kūriniai. Nemenka jų kolekcija taip pat sukaupta Vytauto Didžiojo universiteto Etnologijos katedroje. Lietuvoje vienas aktyviausių interneto folkloro tyrinėtojų yra Povilas Krikščiūnas Lietuvių literatūros ir tautosakos instituto darbuotojas.

Interneto folkloras pasaulyje

Interneto folkloru aktyviai domisi prancūzų sociologai, tačiau šis reiškinys dar palyginus menkai ištirtas.
Inga Janulevičiūtė

Biografija

2010–11 m. sezone Janulevičiūtė pelnė pirmąjį savo Lietuvos čempionato medalį – sidabrą. Vėliau šį rezultatą pakartojo dar du kartus ir 2013–14 m. pirmą kartą tapo šalies čempione.
2011 m. pasaulio jaunimo čempionate Janulevičiūtė atkrintamosiose varžybose liko pirma už borto patekimui į trumpąją programą. Tą patį sezoną sportininkė dalyvavo ir pasaulio suaugusiųjų čempionate, kuriame taip pat nepasiekė trumposios programos. Po metų sportininkė pirmą kartą dalyvavo Europos čempionate, kuriame užėmė 31-ą vietą, o pasaulio čempionate 33-ią.
2013 m. Nebelhorn Trophy varžybose liko pirma už borto patekimui į 2014 m. žiemos olimpines žaidynes. Nei vienai šaliai neatsisakius olimpinės kvotos sportininkė olimpinėse žaidynėse nedebiutavo.
2014 m. Europos čempionate Janulevičiūtė pateko į finalą ir galutinėje įskaitoje užėmė 18-ą vietą.
Nijolė Jasaitė-Karpavičienė

Biografija

Baigusi Panevėžio J. Balčikonio vidurinę mokyklą, 1972–1976 m. choro dirigavimo mokėsi Panevėžio Jono Švedo pedagoginėje muzikos mokykloje (dėst. Elena Jakštienė). Besimokydama 1975–1976 m. dirbo Ramygalos kultūros namų meno vadove, suorganizavo mišrųjį chorą ir parengė 1975 m. respublikinei dainų šventei. 1976–1981 m. choro dirigavimo studijas neakivaizdiniu būdu tęsė Lietuvos valstybinėje konservatorijoje (e. prof, pareigas Klemenso Griauzdės klasė).
Nuo 1976 m. rudens Panevėžio Jono Švedo pedagoginės muzikos mokyklos koncertmeisterė ir vaikų muzikos mokyklos choro vadovė. Vaikų chorą parengė 1980 m. respublikinei dainų šventei (konkurse pelnė antrąją vietą) ir 1981 m. tarprespublikinės jaunimo spartakiados atidarymo iškilmėms Vilniuje. Choras dalyvavo Panevėžio miesto ir zonos dainų šventėse.
Nuo 1979 m. Panevėžio Jono Švedo pedagoginės muzikos mokyklos (konservatorijos) choro dirigavimo ir kitų disciplinų dėstytoja, išugdė 20 muzikos mokytojų-chorvedžių.
Nuo 1995 m. Panevėžio konservatorijos pagrindinės muzikos mokyklos vaikų choro ir vokalinio ansamblio vadovė – amsamblį parengė 1996 m. „Dainų dainelės“ konkursui.
N. Karpavičienė buvo 1975 ir 1976 m. Panevėžio rajono, vėliau ir Panevėžio miesto dainų švenčių dirigentė.
Chižanai

Chižanai (vok. Kessiner, senovėje kycini, chizzini; lenk. chyżanie, chyżyni, kicyni) – viduramžių vakarų slavų gentis, įėjusi į liutičių genčių sąjungą. Pirmą kartą raštijoje paminėti X a. Jų centras buvo Kesinas.
Chižanų žemės buvo Baltijos pakrantėje, dabartinėje Meklenburgo-Pomeranijos žemėje (Vokietija), tarp Warnow ir Reknico (Recknitz) upių. Dabar tai Bad Doberan ir Nordvorpommern rajonai.
Nuo slavų apsigyvenimo šiose žemėse VIII–IX a. ši teritorija buvo apgyvendinta veletų. 936 m. rajonas tapo Bilungo markos (Saksonijos hercogystė, Šventoji Romos imperija) dalimi. Po 983 m. sėkmingo sukilimo veletai sudarė Liutičių sąjungą. Tai buvo kelių genčių sąjunga, kurios centras buvo Retra. Chižanai susiformavo kaip šiauriausia sąjungą sudariusi gentis (kitos trys buvo užpėnėnai, redarai ir dolenėnai.
XI a. prasidėjo liutičių vidaus konfliktai su redarais ir dolenėnais, sąjungininkais buvo užpėnėnai. Pradžioje chižanai ir užpėnėnai ėmė viršų, bet tada priešininkų pusę palaikė sėkmingai atakavę saksai. Nuo saksų pavyko atsipirkti. Pasinaudoję proga chižanus ir jų kaimynus užpėnėnus užkariavo bodričiai ir rinko duoklę. Chižanai keliems dešimtmečiams tapo bordičių valstybės dalimi, ėmė prarasti savo tapatybę. Tačiau bodričių viešpatavimui, remtam saksų ir danų, buvo priešinamasi. Saksonijos hercogas Lotaras fon Suplinburgas surengė du malšinimo žygius: 1114 m. prieš chižanų kunigaikštį Dumarą ir jo sūnų, o 1121 m. – prieš kunigaikštį Sventopolką. Buvę chižanų sąjungininkai iš liutičių sąjugnos užpėnėnai, kaip rašoma, aktyviai dalyvavo 1114 m. žygyje su 300 lengvųjų raitelių.
Chižanų likučiai buvo asimiliuoti vokiečių atsikėlėlių. To dėka bodričių valstybės įpėdinė Meklenburgo hercogystė XII a. tapo Vokietijos žemėmis.
Pavadinimas chižanai kilęs iš slav. хыжь 'žvejo trobelė', kuris vėliau tapo vok. Kietz.
Friedrich Kästli

Frydrichas Kestlis (vok. Friedrich Kästli; 1893 m. sausio 30 d. Berne – 1972 m. vasario 28 d. Zydorfo miestelyje (Berno kantonas)) – Šveicarijos konsulinių įstaigų darbuotojas, pirmasis šios šalies diplomatas Lietuvoje.

Biografija

Gimė statybininko šeimoje, kartu augo brolis Hansas – vėliau tapęs žinomu inžinieriumi statybininku ir parlamentaru.
1916–1919 m. studijavo Berno universitete, apgynė mokslų daktaro disertaciją iš valstybės valdymo srities. Dirbo Šveicarijos policijos Užsieniečių priežiūros skyriuje, o nuo 1922 m. iki išėjimo į pensiją – Užsienio reikalų ministerijos bendradarbis. 1922–1927 m. Šanchajuje (Kinija), 1927–1928 m. Glazge (Jungtinė Karalystė), 1929 m. Leipcige (Vokietija) buvo skiriamas konsuliariniu atašė. Vėliau dirbo vicekonsulu: 1930–1932 m. Leipcige, 1934–1935 m. Glazge, 1935 m. Miunchene (Vokietija). Konsulo pareigose darbavosi Miunchene (1936–1937 m.), Kaune (1936 m. rugsėjo 17 d. – 1940 m. spalio 25 d.) ir Nepriklausomos Kroatijos valstybės sostinėje Zagrebe (1941–1942 m.). Ilgą laiką (1947–1959 m.) Monrealyje (Kanada) užėmė generalinio konsulo pareigas. 1963 m. išleistas į užtarnautą poilsį.  
Buvo vedęs Lietuvos kariuomenės gydytojo Jono Augevičiaus dukterį Ireną (1920–2008), 1944 m. jiems gimė sūnus Vytis.
Livas

Pavadinimo kilmė

Manoma, kad gyvenvietės pavadinimas ir šalia tekančios Liveco upės pavadinimas yra baltiškos kilmės, kilęs nuo žodžio reiškiančio šlapią, pelkėtą, klampią vietą. Tai atspindi ir aplink šią vietovę esančios pelkės. Panašią upės pavadinimo kilmę turi ir Lietuvoje tekanti upė Lėvuo.
Janas Zborovskis

Biografija

Martyno Zborovskio (1492–1565) ir Anos Konarskos (apie 1499–1575) trečiasis sūnus.
Jaunystėje Janas Zborovskis buvo Prūsijos hercogo Alberto Hohencolerno ir Žygimanto Augusto rūmuose. 1559–1561 m. keliavo po Vokietiją ir Prancūziją. Grįžęs į tėvynę pasirinko karinę karjerą. 1563–1569 m. dalyvavo Livonijos kare su Rusijos valstybe. Už nuopelnus karinių veiksmų metu 1570 metais gavo rotmistro laipsnį. 1572 m., po Lenkijos karaliaus Žygimanto Augusto mirties pradėjo vadovauti Zborovskių grupuotei. 1576 m. Janas Zborovskis palaikė Transilvanijos kunigaikščio Stepono Batoro išrinkimą į Lenkijos karaliaus sostą. Į brolių kivirčus su karaliumi jis nesikišo; tik po Samuilo ekzekucijos 1584 metais perėjo į opoziciją ir 1586 metų seime gynė savo brolį Kristupą.
Sen Luji

Istorija

Sen Luji 1659 m. įkūrė prancūzai kaip tvirtovę. Tai viena iš seniausių europiečių įkurtų gyvenviečių Vakarų Afrikoje. Nuo 1885 iki 1902 m. miestas buvo Prancūzijos Vakarų Afrikos sostinė, o nuo 1902 iki 1958 metų buvo Senegalo ir Mauritanijos sostinė.