google/wiki40b huggingface dataset:
Teskoko ežeras

Teskoko ežeras (isp. Lago de Texcoco) – buvęs natūralus ežeras centriniame Meksikos plokščiakalnyje, Meksiko slėnyje, 2236 m aukštyje. Buvo didžiausias keleto ežerų grupėje (Ksaltokano, Sumpago, Čalko, Ksočimilko ežerai) ir lietinguoju laikotarpiu (gegužės-spalio mėn.) su jais sudarydavo bendrą vandens telkinį. Vakarinėje Teskoko ežero dalyje, dirbtinėje saloje buvo įsikūrusi actekų sostinė Tenočtitlanas. Meksikos užkariavimo metu buvo sugriautos actekų pastatytos dambos, reguliavusios ežero lygį, todėl naujai įkurtas Meksiko miestas kentėjo nuo potvynių. Vėliau Panuko upe ežeras buvo numelioruotas. 1967 m. sukurta drenažo sistema, nuplukdanti lietaus vandenį į upes. Iš buvusio ežero teliko keletas druskingų maršų ir pusdykumių plotai.
Nedzingės Švč. Trejybės bažnyčia

Istorija

Bažnyčia pastatyta 1841–1844 m. pagal 1840 m. architekto Karolio Gregotovičiaus projektą. Jos fundatorius generolas Vincas Žilinskas, statytojas jo brolis Domininkas (gyveno Nedzingės dvare). Bažnyčia konsekruota 1849 m., buvo Merkinės filija. 1862 m. įsteigta parapija.
1907 m. pastatyta prieglauda. Fundatoriai buvo lenkai, pamaldos laikytos lenkų kalba. Iki 1894 m. kas antrą sekmadienį per pamaldas buvo giedama lietuviškai. Vilniaus vyskupijos valdytojo 1911 m. įsakymu lenkiškos pamaldos bažnyčioje laikytos kas trečią šventadienį. Todėl J. Žilinskas atsisakė vykdyti tėvo testamentą ir neskyrė pinigų kunigo išlaikymui. Klebonų Kazimiero Steberioko ir Donato Linarto (1874–1947 m., (bolševikų nužudytas) rūpesčiu ir parapijiečių aukomis bažnyčia atnaujinta. Klebonas Zigmas Neciunskas 1946 m. nuteistas 10 m. kalėti. Į Lietuvą grįžo 1956 m.

Architektūra

Bažnyčia klasicistinė, vienanavė, tinkuoto mūro, bebokštė, su keturių kolonų portiku, lygiu trikampiu frontonu. Kolonos artimos graikų dorėniniam stiliui, nors ne visos detalės jį išlaiko – po frizo triglifais kabo tik po penkis lašus, o ne šešis, kaip pridera. Karnizų modiljonai dvigubi ir laiptuoti. Centre portalas, kurio šonuose nišos skulptūroms. Bažnyčios šonuose aukštai segmentinių arkų langai, kuriuos jungia plati ištisinė palangė.
Vidus erdvus, virš navos medinės lėkšto cilindrinio skliautinės lubos. Sienas puošia iliuzorinės tapybos piliastrai, o presbiterijos altorius – klasicistinių formų keturių kolonų portikai. Dvi kolonos remia vargonų chorų galeriją.
Šventoriaus tvora akmenų mūro. Klasicistinio stiliaus kvadratinės formos dviejų tarpsnių varpinė įjungta į šventoriaus tvorą. Apatinis tarpsnis sumūrytas iš lauko akmenų. Viršutinis iš plytų nutinkuotas baltai – jo fasade keturkampės įdubos ir segmentinių arkų formų angos varpams. Stilius panašus į bažnyčios. Stogas keturšlaitis.
Šventoriuje palaidotas Nedzingės klebonas Kazimieras Trimonis (1898–1989, Nedzingėje nuo 1964 m.), stovi medinis kryžius su koplytėle.
Edgaras Pilypaitis

Biografija

1993 m. baigė Gelgaudiškio vidurinę mokyklą ir įstojo į Vytauto Didžiojo universiteto Katalikų teologijos fakultetą. 1998 m. suteiktas bakalauro kvalifikacinis laipsnis, o po dvejų metų studijų – katalikų pastoralės teologijos magistro kvalifikacinis laipsnis.
1996–2015 m. Gelgaudiškio vidurinės mokyklos tikybos dėstytojas. 1999–2002 m. Gelgaudiškio kultūros centro renginių organizatorius, 2002–2015 m. direktorius.
2003–2004 m., 2007 m. ir nuo 2015 m. Šakių rajono savivaldybės tarybos narys. 2015–2017 m. Šakių rajono mero pavadutojas, nuo 2017 m. – rajono meras.
2003–2008 m. Lietuvos krikščionių demokratų partijos, 2004 m. partijos Lietuvos krikščionys demokratai Šakių rajono skyriaus narys. Nuo 2008 m. Tėvynės sąjunga – Lietuvos krikščionys demokratai narys, skyriaus pirmininkas.
Vienas iš Gelgaudiškio bendruomenės centro „Atgaiva“ steigėjų ir tarybos narys, Gelgaudiškio bažnyčios vargonininkas.
Rochuso ir Beatričės Mumertų paramos fondas

Rochuso ir Beatričės Mumertų paramos fondas (vok. Rochus und Beatrice Mummert-Stiftung) - Vokietijos akademinio švietimo paramos fondas, remiantis gabius jaunus vadybininkus (studentus) iš Rytų Europos. Remiamos studijos Vokietijoje. Taip pat rengiami tobulinimosi seminarai, skatinama profesinė praktika Vokietijoje.

Istorija

1972 m. Dr. Rochus Mummert kartu su partneriais įsteigė įmonių konsultavimo bendrovę (užaugęs Silezijos krašte (dab. Lenkijoje), karjerą po ekonomikos studijų pradėjo nuo valdybos asistento vidutinio dydžio įmonėje ir baigė didelėje Vokietijos mašinų bei įrenginių gamybos bendrovės valdyboje). Konsultavimo specializacija - Įmonės vystymas(is) vadybos elito skatinimo dėka (vok. Unternehmensentwicklung durch Einsatz und Förderung von Management-Elite). Po beveik 50 metų profesinės patirties konstatavo, kad įmonės arba institucijos sėkmę lemia organizacijos vadovų kokybė (Qualität seiner Führungskräfte), o tautos gerovę - jos įmonių ir institucijų „sėkmių“ suma. Vykstant ES plėtra, Mumertas įžvelgė stojančiųjų ES šalių ir šalių kandidačių vystymosi pespektyvas ir norėjo skatinti atitinkamų valstybių vadybininkus.
2001 m. Rochus Mummert su žmona Beatrice įsteigė Beatrice und Rochus Mummert-Stiftung (vėliau pervadintas į Rochus und Beatrice Mummert-Stiftung).
2003 m. žiemos semestro metu pasirodė pirmoji fondo remiamų stipendiatų laida. Kiekvienais metais papildomai pradedami remti nauji studentai.
2006 m. rudenį įkurta Alumni draugija.
2007 m. gruodžio mėn. Rochus und Beatrice Mummert-Stiftung buvo įkurdintas vieno didžiausių su verslu susijusių Europos fondų (Robert Bosch Stiftung fondo) sudėtyje. Mumerto stipendijų programa, jos tolesnis plėtojimas, vadovavimas fondui perleistas Roberto Bošo fondui Pietų Vokietijoje, Štutgarte. Steigėjai siekė ilgalaikėje perspektyvoje užtikrinti kongenialią ir profesionalią, institucionalizuotą vadybą.
Puodynė

Puodynė – iš molio lipdytas arba žiestas indas, skirtas pienui laikyti. Žemaitijoje dar žinoma kaip pienpuodis. Puodynės įprasta talpa – 3–6 litrai.
XIX a. gamintos juodai degtos lipdytos puodynės, nuo XX a. pr. – glazūruotos puodynės. Vidurio ir Šiaurės Lietuvos puodynės būdavo ryškaus kaklo ir pečių, panašios į ąsotį, Dzūkijoje, vietomis rytų Aukštaitijoje puodynės gamintos aukštos, siauresnės, Žemaitijoje – kaklelis trumpas, sienelės šiek tiek profiliuotos, Sūduvoje – kaklelis sudaro apie trečdalį puodynės, pečiai paryškinti.
Šiaulių sporto mokykla Atžalynas

Šiaulių miesto savivaldybės biudžetinė įstaiga sporto mokykla „Atžalynas“ - Šiaulių miesto sporto mokykla. 26 kvalifikuoti treneriai. Iš jų Nikolajui Kurušinui, Sigitui Lukavičiui, Edmundui Skrickui, Stasiui Valauskui ir Romualdui Montvidui yra suteikti Lietuvos nusipelniusių trenerių vardai. Įvairiose sporto šakose treniruojasi 500 sportininkų. Mokykloje yra 45 įvairaus sportinio meistriškumo ir amžiaus sportinės grupės.
Kultivuojama 10 sporto šakų: sambo, dziudo, laisvosios imtynės, graikų-romėnų imtynės, moterų imtynės, taekvondo, irklavimas, baidarių ir kanojų irklavimas, buriavimas ir sunkioji atletika. Prie sporto mokyklos yra įkurti aštuoni įvairių sporto šakų klubai.
J.Jablonskio g. 16, LT-78162 Šiauliai.

Istorija

Sporto mokykla „Atžalynas” įkurta 1958 m. Tuomet įstaiga vadinosi Jaunimo sporto mokykla. Pirmasis jos vadovas buvo Ignas Urbonas. Vėliau mokyklai vadovavo L. Masiokas, V. Lipnickas, T. Baškys, S. Kalvinis, K. Petreikis, V. Kuliominas ir K. Petraitis.
1987-2010 m. direktorius Juozas Kunkulis.
B&B

B&B (angl. Bed and breakfast, nakvynė ir pusryčiai) – paslauga, siūlanti nakvynę ir pusryčius. Dažniausiai šią paslaugą teikia maži šeimyniniai namai, turintys nuo 4 iki 11 kambarių. Vidutiniškai B&B paslaugų teikėjai turi 6 kambarius. Įprastai tame pačiame name gyvena ir šeimininkai.
B&B taip pat vadinamos ir įprastos nakvynės paslaugos, kuriose įskaičiuota nakvynės ir pusryčių kaina.
Įprastai Bed and breakfast paslaugos kambariuose yra atskiri vonios kambariai. Kai kurie kambariai turi atskirus miegamuosius, tačiau vonia dalinasi su kitais nuomininkais. Pusryčiai pateikiami kambaryje, valgomajame arba šeimininkų virtuvėje.
B&B kaip ir svečių namuose įprastai visas paslaugas atlieka patys šeimininkai – ruošia maistą, valo kambarius. Tačiau būna ir samdomų darbuotojų tokiems darbams. Labai retai B&B paslaugas teikiantys žmonės samdosi daug pagalbinių darbuotojų, nebent yra valdoma keletas B&B vietų.
Skaičiuojama, kad šios veiklos rinka siekia 3,4 milijardus JAV dolerių. JAV B&B paslaugas teikiančios vietos buvo: 29 proc. už miesto ribų, 23 proc. miestuose, 5 proc. pusiau miestuose ir 43 proc. kaimuose.

B&B Lietuvoje

Valstybinio turizmo departamento duomenimis 2017 m. Lietuvoje veikė 194 nakvynės ir pusryčių paslaugą teikiančios įmonės ar fiziniai asmenys.
Kodinis pavadinimas

Kodinis pavadinimas – žodis ar žodžių grupė, skirta kokiam nors objektui pavadinti, ypač siekiant nuslėpti šio objekto tapatybę.
Manoma, kad pirmasis kodinius pavadinimus karinėms operacijoms vadinti ėmė naudoti Vokietijos Generalinis štabas besibaigiant Pirmajam pasauliniam karui (1917-18 m.). Šie pavadinimai visų pirma turėjo padidinti saugumą, tačiau taip pat palengvino kalbą apie operacijas. Be to, parinkti kodiniai pavadinimai turėjo būti ne tik įsimenami, bet ir įkvepiantys.
Lietuvos bitininkas (žurnalas)

Istorija

Tęsia 1905 m. leisto žurnalo Lietuvos bitininkas darbus. Leidžia Lietuvos bitininkų sąjunga 1-2 kartus per metus. Tiražas 1992 m. – 4000 egz., 1996 m. – 2100 egz. Sąjungos nariams dalijamas nemokamai. 
Redaktorius Jonas Dmukauskas.
Disjunkcija

Disjunkcija – loginis veiksmas, sujungiantis du ar daugiau teiginių, ir yra atliekamas vartojant jungtuką „arba“. Naujas sudėtinis teiginys bus klaidingas tik tada, kai klaidingi visi jį sudarantys teiginiai. Visais kitais atvejais jis teisingas.
Programavime teiginių sujungimo jungtuku „arba“ veiksmas vadinamas disjunkcija ir žymimas sutartiniu žodžiu „or“ arba simboliais |, ||.
Johann Pachelbel

Biografija

Gimė 1653 m. Niurnberge, dabartinėje Vokietijoje, vynininko Johann Pachelbell (g. 1613 m.) ir jo antros žmonos Anna (Anne) Maria Mair šeimoje. Tiksli gimimo data nėra žinoma, bet kadangi jis buvo pakrikštytas rugsėjo 1 d., manoma gimė vėlyvą rugpjūtį.
J. Pachelbelis mokėsi muzikos pagrindų pas muziką ir vokalo mokytoją Heinrich Schwemmer, kuris vėliau tapo Šv. Sebaldo bažnyčios vargonininku, ir Georg Caspar Wecker, kuris išmokė jį kompozicijos bei groti klavišiniais instrumentais. 1669 m. įstojo į Altdorfo universitetą, po pusmečio buvo priverstas išeiti, nes tėvas nebeturėjo pakankamai lėšų jį išlaikyti. 1670 m. įstojo į gimnaziją Rėgensburge, mokėsi pas Kaspar Prentz, studijavo tuo metu garsių italų kompozitorių kūrybą.
1678 m. liepą apsigyveno Erfurte, vedė du kartus. 1681 m. Barbara Gabler, tačiau 1683 m. spalį Barbara ir jų vienintelis sūnus mirė nuo maro. Antrą kartą, 1684 m. vedė vario apdirbėjo dukterį Judith Drommer (Trummert), kuri pagimdė 5 sūnus ir 2 dukteris. Dirbo vargonininku Erfurto protestantiškoje Pamaldininko bažnyčioje. Jis buvo atsakingas už vargonų priežiūrą bei rašė preludus ir choralus mišioms.
Paskutiniais gyvenimo metais grįžo į Niurnbergą, kur ir 1706 m. kovo 3 d. mirė, palaidotas Šv. Roko kapinėse.
Vladimiras Kazėnas

Vladimiras Kazėnas (kaz. Владимир Лонгинович Казенас; rus. Владимир Лонгинович Казенас; g. 1941 m. balandžio 14 d. Almatoje, Kazachijos TSR) – Kazachstano entomologas hymenopterologas. Virš trisdešimties mokslinių ir mokslo populiarinimo knygų autorius.

Biografija

Gimė žinomo Kazachstano fitopatologo Liongino Kazėno ir anglų kalbos mokytojos Taisijos Skokovos šeimoje. Vl.Kazėnas, baigęs vidurinę mokyklą, nuo 1958 m. studijavo biologiją Kazachstano universitete. Studentiškos praktikos metu Mangyšlako pusiasalyje susidomėjo skėrius naikinančiais žiedvapsvių (lot. Crabronidae) šeimos vabzdžiais, kurie jam vėliau tapo pagrindiniu mokslinių interesų objektu.
1963 m. baigęs Universitetą, kurį laiką dirbo biologijos ir chemijos mokytoju Žetysu vidurinėje mokykloje (Almatos sritis), vėliau tarnavo Tarybinėje armijoje. 1966 m. buvo priimtas į Kazachstano mokslų akademijos Zoologijos institutą, kuriame darbavosi net 49 metus. 1969 m. apgynė biologijos mokslų kandidato disertaciją, o 1987 m. – biologijos mokslų daktaro disertaciją. 1995 m. aukščiau minėtame institute paskirtas Entomologijos laboratorijos vedėju, 2001 m. suteiktas profesoriaus vardas. 
Vladimiras Kazėnas įvardijamas kaip didelis Sphecidae ir Crabronidae žiedvapsvių šeimų žinovas, aptikęs ir aprašęs dešimtis iki tol mokslui nežinomų vabzdžių rūšių. 1991 m. atradęs naują žiedvabzdžių rūšį, užregistravo jį Eremiasphecium budrysi vardu, taip pagerbdamas žinomą lietuvių entmologą Eduardą Budrį.
Opcionas (karinis laipsnis)

Opcionas (lot. optio, dgs. optiones; iš lot. optāre 'išsirinkti') – karinis laipsnis ir pareigos Senovės Romos kariuomenėje. Opcionai buvo centurionų pasirinkti (pagal tai ir jų pavadinimas) padėjėjai, maždaug atitinka dabartinius leitenantus ar vorentus. Jie paprastai būdavo centurijos vado pavaduotojai, nors galėdavo atlikti ir kitas pareigas. Opcionai vyriausieji centurionų pavaduotojai dar būdavo vadinami subcenturionais.
Opcionai vėlyvosios Romos kariuomenėje buvo svarbūs, kadangi centurionai dažnai žūdavo, nes mūšio metu jų vieta būdavo centurijos priekyje, tad jie tapdavo pirmaisiais taikiniais. Opcionai būdavo rikiuotės užnugaryje, kad palaikytų drausmę ir tvarką. Jie prižiūrėdavo, kad centurionų įsakymai būtų vykdomi.
Opcionai gaudavo dvigubą legionieriaus algą (buvo duplikarijai). Centurionui žuvus, palikus kariuomenę ar perėjus į kitas pareigas opcionai būdavo pirmieji kandidatai į centuriono vietą.

Uniforma

Skirtingai negu centurionai, opcionai neturėjo ypatingos uniformos. Vienintelis skirtumas galėjo būti arklio ašutų ar plunksnų pliumažas abipus šalmo.
Opcionai vilkėdavo tokius pat šarvus kaip ir paprasti legionieriai – plokštelinius (lorica segmentata) ar grandinius (lorica hamata). Gladijų nešiodavo dešiniame šone, o ne kairiame, kaip centurionai.
Rikiuotės opcionai (optio centurionis) nešiodavo lazdą hastilę. Dalis opcionų nešiodavosi vaškines lenteles su įsakymais tai dienai.
Valerijonas Paulauskas

Biografija

Nuo 1945 m. partizanas, Lietuvos laisvės armijos Kardo rinktinės Buganto kuopos vado pavaduotojas, nuo 1946 m. lapkričio 10 d. inspektorius ryšininkas Buganto, Daugvaišo, Vydimanto, Nameikos, Kaributo ir Vidūno (Klaipėdos) kuopoms, vėliau – Margio būrio vadas.
Žuvo 1952 m. rugsėjo 10 d. kartu su būrio kovotojais Vaclovu Paulausku, Liudviku Petrulevičiumi-Seliūnu ir Juozu Šmita-Švarcu patekęs į stribų ir MGB kareivių pasalą Onos Žvinklienės sodyboje, Kernų k., Skuodo raj.
Vardas įamžintas Kernų kaime 2010 m. pastatytame atminimo ženkle.
Oklandas (Naujoji Zelandija)

Istorija

Oklandas įkurtas 1841 metais. Iki 1876 m. buvo Naujosios Zelandijos sostinė.
Dygusis minkštaodis vėžlys

Paplitimas

Dygieji minkštaodžiai vėžliai paplitę didžiojoje JAV dalyje, taip pat Kvebeko ir Ontarijo provincijose Kanadoje, pietų Meksikoje, Moreloso valstijoje ir Hondūre.

Sistematika

Rūšis pirmą kartą buvo aprašyta Charles Alexandre Lesueur 1827 metais. Vėliau daug kartų buvo aprašyta iš naujo, dėl ko kilo šiokia tokia painiava vėžlio sistematikoje. Šiuo metu yra pripažinti septyni porūšiai, kurie varijuoja nuo geografinio pasiskirstymo ir nėra lengvai atskiriami vienas nuo kito.

Dauginimasis

Dygieji minkštaodžiai vėžliai poruojasi tarp 8 – 10 metų amžiaus. Didelės patelės gali gyventi iki 50 metų. Vėžliai poruojasi pavasario viduryje giliai po vandeniu. Patinas plaukdamas bakstelėja patelės galvą. Jei ši nusprendžia su juo poruotis, patinas plaukia virš patelės, bet skirtingai nuo kitų vėžlių, neatsiremia į ją savo priekinėmis letenomis. Patelė greitai padeda kiaušinius saulės apšviestame smėlėtame ar žvyruotame krante, kur iškasa kolbos formos duobę. Vėžliai poruojasi daugiau nei vieną kartą per sezoną. Vėžlio patelė padeda nuo 9 iki 38 apvalių kalkinio lukšto kiaušinių. Perėjimasis prasideda rugpjūčio ir rugsėjo mėnesiais ir pavasarį.
Valstybės vadovas

Valstybės vadovas (šnek. valstybės galva) – aukščiausiasis valstybės pareigūnas. Reprezentuoja valstybę valstybės viduje ir užsienyje. Pagal (diplomatinį) protokolą eina pirmoje vietoje.
Valstybės vadovas gali būti monarchas arba prezidentas.
Mūrinė Vokė

Istorija

Anksčiau priklausė Trakų rajonui, 1996 m. balandžio 24 d. tapo Vilniaus miesto dalimi.
Jan Góra

Biografija

Gimė 1936 m. Dūkšte, po karo su šeima išsikraustė į Kentšyną. Nuo 1948 m. apsigyveno Sopote. 1957-1963 m. studijavo Gdansko dailės akademijoje. 1963-1965 m. dirbo dailės akademijos tapybos skyriuje kartu su profesoriumi Kazimierz Śramkiewicz ir architektūros skyriuje su profesore Urszula Ruhnke-Duszeńko. Nuo 1963 m. dirba Gdansko technikos universiteto architektūros skyriaus tapybos dėstytoju. Iki 1971 m. buvo asistentas, 1971-1981 m. docento padėjėjas, 1981-1992 m. docentas. 1994 m. Varšuvos dailės akademijoje tapo profesoriumi. Dailininko darbai eksponuojami įvairiuose Lenkijos ir užsienio šalių muziejuose ir galerijose.
Ziniūnų valsčius

Ziniūnų valsčius (arba Zeniūnų valsčius) buvo šiaurės Lietuvoje. Centras – Ziniūnai.
Vestboro baptistų bažnyčia

Vestboro baptistų bažnyčia – Kanzaso Vestboro baptistų bažnyčios organizacija, kuriai vadovavo pastorius Fred Phelps iki jo mirties 2011. Ši nepriklausoma baptistų bažnyčia skelbiasi pamokslaujanti pagal reformatoriaus Jono Kalvino ideologiją. Vestboro baptistų bažnyčios ideologija yra skelbti Dievo žodį nusidėjėliams bei siūlyti iš sielos gilumos atgailauti už nuodėmes. Pagrindinis pastoriaus Fred Phelps tikslas kovoti JAV su paleistuvavimais ir homoseksualizmu. Todėl ši bažnyčia turi daug fundamentalistiškai ekscentriškų internetinių puslapių.
Rimantas Armonas

Rimantas Armonas (g. 1952 m. spalio 23 d. Vilniuje) – Lietuvos violončelininkas, pedagogas, Lietuvos muzikos ir teatro akademijos ir Vytauto Didžiojo universiteto profesorius. LMTA Kamerinio ansamblio katedros vedėjas.  Lietuvos Respublikos Vyriausybės kultūros ir meno premijos laureatas (2017m.), Auksinio disko laureatas (2005 m.)

Biografija

Tėvas Augustinas Armonas – fleitininkas, mama Emilija Pilotaitė-Armonienė – smuiko pedagogė, sesuo Ingrida Armonaitė-Galinienė – smuikininkė, žmona Irena Uss-Armonienė - pianistė, sūnus Edvardas Armonas - violončelininkas.  
1975 m. baigė Lietuvos konservatoriją, prof. Silvija Sondeckienė). 1975–1978 m. stažavo Maskvos konservatorijoje, prof. Valentin Feigin. 
Nuo 1978 m. Lietuvos konservatorijos, vėliau Lietuvos muzikos ir teatro akademijos (LMTA) dėstytojas, nuo 1994 m. docentas, nuo 2003 m. profesorius. 2000–2011 m.m. – LMTA Kauno fakulteto Styginių instrumentų katedros vedėjas. Nuo 2011 m. VDU profesorius. LMTA Senato narys. Nuo 2018 m. LMTA Kamerinio ansamblio katedros vedėjas.
Mokiniai: Edvardas Armonas, Mindaugas Bačkus, Elena Daunytė, Domas Jakštas, Jurgis Karbauskas, Justas Kulikauskas, Gleb Pyšniak, Ignė Pikalavičiūtė, Tomas Ramančiūnas, Gabrielė Samolytė, Tomas Šatas, Rūta Tamutytė, Rokas Vaitkevičius. 1986–1988 m. dėstė Alžyro nacionaliniame muzikos institute, 1991–2011 m. dėstė tarptautiniuose interpretacijos kursuose Suolahti (Suomija), Leipzig, Mannheim (Vokietija), Lyon (Prancūzija), Bruxelles (Belgija), Malmo (Švedija), Lodz,Wroclaw,Krakow, Warszawa (Lenkija). Minsk (Baltarusija), Ryga, Kuldiga (Latvija). Kamerinių ansamblių „Armonas-Uss Duo“ ir „Armonų trio“ narys. Kaip solistas, su pianiste Irena Uss-Armoniene, įvairių ansamblių sudėtyje  koncertavo Lietuvoje bei užsienyje. Pirmasis griežė 50 lietuvių ir užsienio šalių kompozitorių kūrinius.
Princesė su beždžione

Aprašymas

Paveikslas nutapytas aliejumi ant drobės. Matmenys 145,5 x 69,5 cm. Laikomas Latvijos nacionaliniame dailės muziejuje, Rygoje.
Jūros šventė

Jūros šventė − kasmetinė Klaipėdos miesto šventė, tradiciškai vykstanti paskutinį liepos savaitgalį.
Šventės metu mieste vyksta daug kultūrinių, sportinių ir pramoginių renginių: koncertai, pasirodymai, spektakliai. Jūros šventės metu didžioji dalis renginių yra orientuoti į 'jūrinę tematiką', renginių pobūdžiu ir jų vieta (kruizinis laivų terminalas, Smiltynė, „Memelio miesto“ teritorija, Danės upės kratinės).

Istorija

Pirmą kartą Jūros šventė (Jūros diena) surengta 1934 m. rugpjūčio 12 d. Lietuvos Vakarų sąjungos iniciatyva. Joje dalyvavo 60 tūkst. miestiečių ir svečių, tarp kurių buvo ir Lietuvos Respublikos prezidentas Antanas Smetona, jis ir paskelbė šventės pradžią. Tarpukariu ji populiarino jūrą, jūreivystę ir jūrines profesijas. Šventėje dalyvaudavo svarbūs Lietuvos visuomenės atstovai, politikai.
2002 m. surengta didžiausia Jūros šventė. Tada renginys sutapo su miesto 750 metų jubiliejumi, ją aplankė apie 1 mln. turistų.
2006 m. šventė surengta liepos 21-23 d. Daugiausia renginių vyko Klaipėdos senamiestyje bei centrinėje miesto dalyje. Per tris dienas įvyko apie įvairių 100 kultūrinių renginių. Pagrindinės šventės scenos buvo: Anikės aikštė, Kruizinių laivų terminalas, Tiltų gatvė, Jono kalnelis. Renginiai vyko 15 vietų, iš kurių net 5 Smiltynėje. 2006 m. Jūros šventėje dalyvavo apie 450 tūkst. žmonių.
48-oji Jūros šventė vyko 2007 m. liepos 27-29 d. Jos metu trečią kartą vyko jau tradiciniu tapęs burlaivų festivalis „Baltic Sail“.

Šventės reikšmė Klaipėdai

Tai itin svarbus renginys Klaipėdos miestui. Į šventę atvyksta svečių iš visos Lietuvos bei užsienio šalių – Vokietijos, Nyderlandų, Estijos. Klaipėdoje Jūros šventė dar vadinama antrosiomis (arba vasaros) Kalėdomis.
Šventė yra puiki priemonė reklamuoti miestą. Ją dažnai transliuoja nacionalinė ir kitos Lietuvos televizijos, sulaukiama nemažai užsienio spaudos dėmesio.
Džonglėjus

Geografija

Džonglėjus yra didesnio Aukštutinio Nilo regiono dalis. Vilajeto vakariniu pakraščiu teka Baltojo Nilo upė. Įsteigtas Bomos nacionalinis parkas.
Svarbiausi miestai: Boras, Akobas, Ajodas, Fangakas, Pabakas, Piboras, Počala, Vatas.

Gyventojai

Gyventojų daugumą sudaro nuerai ir dinkai. Taip pat yra murlių, anuakų.
Veikšių apylinkė

Istorija

Apylinkė įsteigta po 1940 m. lapkričio 12 d., LKP CK patvirtinus Lietuvos TSR Aukščiausiosios Tarybos Prezidiumo įsaką dėl vykdomųjų komitetų sudarymo. Iki 1941 m. birželio 22 d. dirbo laikinasis vykdomasis komitetas. 1945 m. sausio 26 d. Lietuvos TSR Aukščiausiosios Tarybos Prezidiumo įsaku „Dėl sudarymo vietinių valstybės valdžios organų Lietuvos TSR apskrityse, miestuose, valsčiuose, miesteliuose ir apylinkėse“ apylinkės vykdomojo komiteto veikla atkurta. Pirmieji surežisuoti rinkimai į apylinkės deputatų tarybą įvyko 1948 m. sausio 18 d. Septynių deputatų tarybai, renkamai kas pustrečių metų, vadovavo apylinkės vykdomojo komiteto pirmininkas.
Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. Lietuvos TSR Aukščiausiosios Tarybos Prezidiumo įsaku  prijungiant prie Blauzdžiūnų apylinkės ir Darginių apylinkės.
Bulgarų kalba

Abėcėlė

Bulgarų kalbos abėcėlę sudaro 30 raidžių:
Аа Бб Вв Гг Дд Ее Жж Зз Ии Йй Кк Лл Мм Нн Оо Пп Рр Сс Тт Уу Фф Хх Цц Чч Шш Щщ Ъъ Ьь Юю Яя
Lyginant su rusų kalbos abėcėle, bulgarų kalboje nėra raidžių Ы, Э ir Ё.

Istorija

Bulgarų kalba VIII amžiuje tapo pirmąja rašytine slavų kalba. Rašyta glagolica, vėliau ji  buvo pakeista kirilica.
Preromantizmas

Preromantizmas (lot. prae – prieš, anskčiau + romantizmas) – XVIII a. II pusės–XIX a. pr. Europos literatūros ir meno tendencijos, parengusios prielaidas romantizmui. Kitaip – ankstyvasis romantizmas.
Preromantizmas susijęs su Švietimo epochos idėjomis. Jo atstovai protestavo prieš klasicizmo kanonus, racionalizmą, teigė, jog galimi subjektyvūs, intuityvūs estetinio vertinimo kriterijai, akcentavo genialumo, originalumo svarbą meno kūryboje, labai vertino liaudies ir Viljamo Šekspyro kūrybą, domėjosi viduramžių kultūra, ypač gotikos stiliumi (atsirado gotikinis romanas), poetizavo dvasingumą, emocionalumą, daug dėmesio skyrė psichologinėms būsenoms, gamtos aprašymams. Preromantizmo literatūra artima sentimentalizmui. Itin populiarus buvo baladės žanras. Preromantizmas ypač būdingas anglų literatūrai – Roberto Bernso, Džono Makfersono kūrybai.
Balstogės apskrities herbas

Balstogės apskrities herbas (lenk. Herb powiatu białostockiego) – tai Balstogės apskrities heraldinis simbolis.

Aprašas

Skydo laukas nuskeltas iš kairės. Viršutiniame raudoname lauke baltas Lenkijos erelis, o apatiniame auksiniame lauke rudas nukirsta briedžio galva su ragais ir barzdele.
Herbas pradėtas naudoti 2001 m. rugsėjo 20 dieną.