google/wiki40b huggingface dataset:
Vytautas Kvietkauskas

Biografija

1958–1969 m. mokėsi Kauno Jono Jablonskio ir  Vilniaus 23-oje vidurinėje mokykloje. 1969–1974 m. studijavo Vilniaus universiteto Istorijos fakultete, įgijo žurnalisto specialybę.
Nuo 1973 m. LSSR valstybinio radijo ir televizijos komiteto korespondentas, radijo laidos automobilininkams „Sankryža“ redaktorius, laidų „Keliai, mašinos, žmonės“, „Labas rytas“ vedėjas. 1983–1993 m. Lietuvos televizijos informacijos laidų redakcijos vyriausiojo redaktoriaus pavaduotojas, vyriausiasis redaktorius bei laidų vedėjas, informacinės laidos „Panorama“ redakcijos vyriausiojo redaktoriaus pavaduotojas, vyriausiasis redaktorius. Rengė laidas automobilizmo ir eismo saugumo klausimais.
1990–1992 m. Lietuvos Respublikos Aukščiausiosios Tarybos deputatas.  Lietuvos pramonininkų asociacijos spaudos skyriaus vadovas. 1994 m. įsteigė Vilniaus televiziją ir tapo jos direktoriumi. 1996–1997 m. Nacionalinio radijo ir televizijos generalinis direktorius.  1997–2000 m. Vilniaus TV direktorius, rengė laidas Lietuvos politinio ir ekonominio gyvenimo temomis. 2000–2004 m. LR Seimo narys, Naujosios sąjungos (NS) frakcijos seniūno pavaduotojas.  2003–2004 m. Europos Parlamento stebėtojas, tikrasis narys.  Dėl kyšininkavimo skandalo, paviešinus slapta įrašytų pokalbių išklotines, pasitraukė iš partijos ir iš Seimo.  2005–2008 m. Lietuvos savivaldybių asociacijos direktorius. 2008–2009 m. UAB „Balto Media“ generalinis direktorius. Bendradarbiauja LRT radijuje, rengia savaitines laidas „Aktualijų studija“ ir „Sankryža“.
1995–1997 m. (LDDP sąraše) Vilniaus miesto savivaldybės tarybos narys. 2000–2004 m. Naujosios sąjungos (socialliberalai) narys, NS tarybos narys, NS Prezidiumo narys, NS Informacinio centro vadovas.
Lietuvos žurnalistų sąjungos narys. Buvo Regioninių televizijų asociacijos prezidentas. 1990–2005, 2009-2017 m. Lietuvos parolimpinio komiteto prezidentas, buvo Europos parolimpinio komiteto vykdomojo komiteto, Lietuvos sporto tarybos, Lietuvos invalidų reikalų tarybos prie LR Vyriausybės narys.  Lietuvos Nepriklausomybės Akto signatarų klubo, Vilniaus Rotary klubo narys. Nuo 2018 m.Lietuvos žurnalistų sąjungos Vilniaus skyriaus pirmininko pavaduotojas.
Vladas Eidukevičius

Vladas Eidukevičius (1891 m. rugsėjo 9 d. Kaunas – 1941 m. birželio 22 d. Kaunas) – lietuvių tapytojas.

Biografija

Nuo 1906 m. Rygoje privačiai ir meno mokykloje mokėsi dailės. 1910–1912 m. gyveno Sankt Peterburge, Maskvoje, 1913–1918 m. Vokietijoje, nuo 1914 m. studijavo Miuncheno dailės akademijoje. Po Pirmojo pasaulinio karo lankėsi Prancūzijoje, Italijoje ir kitur. Nuo 1929 m. gyveno Rygoje, nuo 1932 m. Kaune. Tragiškai žuvo.

Kūryba

Nuo 1911 m. dalyvavo dailės parodose. Individualios parodos surengtos Rygoje (1922 m., 1929 m.), Paryžiuje (1928 m.), Kaune (1932 m.), Klaipėdoje (1933–1934 m.), Palangoje (1939 m.).
Ankstyvieji kūriniai („Rygos panorama“) tamsių spalvų, kontrastingo šešėliavimo. Ketvirtajame dešimtmetyje jo kūryboje išryškėjo impresionizmo bruožai. Vieniems šio laikotarpio portretams („Autoportretas su skrybėle ir teptukais“, 1935 m., „Tėvas su dukterimi“, 1938 m.) būdinga santūri, lyrinė vidinė charakteristika, sodrus koloritas, kitiems („Konstantinas Glinskis“, „Profesorius Mykolas Romeris“, abu 1934 m., „Petras Rimša“ 1939 m.) – psichologiškumas, rudos spalvos monochromija, subtilus šešėliavimas. Lyriškumu pasižymi moterų ir vaikų portretai („Siuvėja“, „Mergaitė su ramunėmis“). Nutapė sodraus kolorito panoraminių („Kauno vaizdas nuo Žaliakalnio“, 1933 m., „Kaunas žiemą iš Aleksoto“, 1934 m.) ir kaimo bei miesto atskirų kampelių („Sodyba“, „Žydinčios obelys“) peizažų, spalvingų natiurmortų.
Liušnė

Istorija

Miestą viduramžiais įkūrė turkai. 1920 m. miestas buvo tapęs laikinąją Albanijos sostine.
Branduolinis sprogimas

Branduolinis sprogimas – ypač greitos branduolinės reakcijos energijos išsiskyrimas, kurio metu sunaikinamas branduolinis užtaisas. Reakciją gali sukelti branduolių skylimas, branduolinė sintezė arba daugiasluoksnė kaskadinė jų kombinacija. Dabartiniai branduoliniai ginklai turi branduolių skilimą sukeliantį mechanizmą, kuris inicijuoja sintezę. Tačiau grynos sintezės ginklas yra hipotetinis mechanizmas.

Radioaktyvus debesis

Jonizuojančių spindulių šaltinis branduolinio sprogimo metu yra gama spindulių ir neutronų srautai, darantys žalojamąjį poveikį sprogimo rajone 10 – 15 sekundžių nuo sprogimo momento, taip pat gama-kvantai, alfa ir beta dalelės, kurias skleidžia radioaktyvios medžiagos – branduolinio užtaiso skilimo skeveldros, iškrintančios sprogimo rajone bei susidariusios radioaktyvaus debesies judėjimo kelyje ir užteršiančias teritoriją per dešimtis ir šimtus kilometrų. Pakenkimo laipsnis priklauso nuo jonizuojančio spinduliavimo dozės – energijos kiekio, tekusio 1 cm³ aplinkos. Spinduliavimo dozės vienetu priimtas rentgenas (R).

Jonizuojančių dalelių įtaka organizmui

Skirtingų radioaktyvaus spinduliavimo rūšių biologinis poveikis iš esmės tas pats – spinduliai, skverbdamiesi per materiją, išmuša iš atomų ir molekulių elektronus, dėl to susidaro įelektrintų dalelių poros – teigiami ir neigiami jonai. Susidarius šioms įelektrintoms („sudirgintoms“ arba „suaktyvintoms“) įvairių medžiagų molekulėms žmogaus organizme, kyla antrinės cheminės reakcijos, kurių įprastomis sąlygomis organizme nėra arba jos vyksta labai lėtai. Dabartiniu supratimu dėl žalojamojo jonizuojančių spindulių poveikio vyksta dideli baltymų, fermentų ir kitų medžiagų pakitimai, kurie sutrikdo normalų ląstelių, audinių, sistemų ir organų funkcionavimą, t. y. sukelia spindulinę ligą.
Šauška

Šauška arba Šavuška (het. Šauša , vėliau Šawuška) – huritų meilės ir vaisingumo deivė. Iš huritų panteono šią deivę perėmė hetitai. 
Deivės Ištarės atitikmuo, kartais hetitų dantiraštyje taip ir įvardijama. Būdingi ir kai kurie karo dievybės bruožai, atsiskleidžiantys hetitų „Giesmėje apie Ulikumį“. Buvo siejama su požemio pasauliu, buvo tikima, kad rūpinasi šeimos gerove, o ją supykdžius, iš vyrų galinti atimti jėgas. Šventasis gyvūnas – liūtas. Vaizduojama su dviem sparnais, šalia liūto, drauge su dviem tarnaitėmis. Vardas bandomas sieti su huritų žodžiu *šauri, reiškiančiu ginklą. Brolis – huritų audros dievas Tešubas.
Apie Šaušką yra išlikę nemažai žinių, nes ji buvo hetitų valdovo Hatušilio III deivė globėja. Pastarasis buvo vedęs Šauškos vyriausiojo žynio dukterį Puduhepą. Minima viename iš XIV a. pr. m. e. Amarnos laiškų (EA 19), kuriame kalbama apie egiptiečiams siunčiamą deivės Šauškos statulą (taip siekiama padėti sergančiam faraonui).
Jazilikajos, šventovės prie istorinės hetitų sostinės Hatušo, bareljefuose pavaizduota dukart. Viename bareljefe Šauška vaizduojama tarp vyriškos lyties dievų, kitame – tarp deivių. Pasak hetitų tekstų, Šauška apsirengusi ir kaip vyras, ir kaip moteris, tarp jos atributų – kirvis ir ginklai. Kartais tai interpretuojama kaip šios dievybės androginiškumas.
Šauškos kulto centras buvo Lavazantijoje (Kizuvatnos valstybėje), taip pat Eufrato aukštupyje buvusiame hetitų Samuhos mieste.
Lansango nacionalinis parkas

Vieta

Parkas užima 104,00 km² ir apima kalnuotas Mueango (Mueang) apylinkėse, 20 km į pietvakarius nuo Tako.

Flora ir fauna

Lansango nacionaliniame parke vyrauja lapuočių, mišrūs ir visžaliai miškai. Iš retų augalų parke sutinkama: rudoji šorėja, shorea siamensis, bukalapis sparnenis (Dipterocarpus obtusifolius), gumbuotasis sparnenis (Dipterocarpus tuberculatus), gleivingoji pušis (Pinus kesiya), didysis tikmedis (Tectona grandis), (Afzelia xylocarpa), tamsioji dalbergija (Dalbergia oliveri), stambiavaisis koralmedis (Pterocarpus macrocarpus) ir kt.
Parke gyvena: Indinis zambaras, ožka (Capricornis milneedwardsii), Indijos muntjakas, Teminko katė (Catopuma temminckii), palminis musangas, juodakaklis kiškis (Lepus nigricollis), dygliakiaulė, baltarankis gibonas ir kt.
Valerija (dainininkė)

Biografija

Gimė 1968 m. balandžio 17 d. Atkarske, Saratovo regione. Tėvas – Jurijus Ivanovičius Perfilovas (1945–2009), kultūros veikėjas, buvo muzikos mokyklos „Atkarsk“ direktorius. Galina Perfilova (g. 1938 m.), kultūros veikėja, mokytoja. Močiutė Valentina Nikitina (g. 1913 m.), mirė 2014 m. eidama 101 metus.
1992 m. Valerija įrašė pirmąjį albumą anglų kalba „The Taiga Symphony“. Albumo dainoms muziką sukūrė Vitalijus Bondarčukas, žodžius parašė Ričardas Nailsas.
Per savo karjeros pradžią Valerija dalyvavo keliuose naujų atlikėjų konkursuose. 1992 metais ji laimėjo televizijos konkurse „Utrenniaja zvezda“ (Утренняя звезда), tarptautiniame konkurse „Bratislavaja lira“ (Братиславская лира) ir gavo publikos prizą konkurse „Jūrmala-92“ (Юрмала-92).
Allan MacLeod Cormack

Alanas Maklaudas Kormakas (angl. Allan MacLeod Cormack, 1924 m. vasario 23 d. Johanesburgas, Pietų Afrikos Respublika – 1998 m. gegužės 7 d. Vinčesteris, Masačusetso valstija) – JAV fizikas, Nobelio fiziologijos ir medicinos premijos laureatas.

Biografija

1944 m. baigęs Keiptauno universitetą, stažavo Kembridžo universitete, tyrė radioaktyviojo helio savybes. Grįžęs į PAR 1950–1956 m. dėstė fiziką Keiptauno universitete. Vėliau išvyko į JAV, dėstė Tafto universitete (Medfordas, Masačusetso valstija), 1968–1976 m. Fizikos katedros vedėjas. Nuo 1966 m. profesorius.
Sukūrė matematinį metodą rentgeno spindulių sugerčiai biologiniuose audiniuose nustatyti. Anglų fizikas Gotfris Haunsfieldas šį metodą patobulino ir pavadino kompiuterine tomografija.
1979 m. Nobelio fiziologijos ir medicinos premija su Godfriu Haunsfildu.
Kalangala

Padėtis

Kalangala yra didžiausioje Sesės salų saloje Bugaloje. Jis yra maždaug 60 km į pietvakarius (per ežerą) nuo Entebės (Vakiso rajonas).
Kalangala yra mažas miestas salos paplūdimio zonoje, šiauriniame salos krante. Sala sudaro 68,5% viso Kalangalos rajono ploto.

Gyventojai

2002 m. gyventojų surašymo duomenimis mieste gyveno 3200 gyventojų. 2010 m. Ugandos Statistikos biuro (angl. Uganda Bureau of Statistics; UBOS) paskaičiavimais mieste buvo 4900 gyventojų. 2011 m. viduryje UBOS paskaičiavimais Kalangaloje gyveno apie 5200 gyventojų.
Vievio valsčius

Vievio valsčius buvo pietryčių Lietuvoje. Centras – Vievis.
Paso Jobajus

Istorija

Gyvenvietę 1923 m. įkūrė prancūzų imigrantas Žoržas Navilis, čia pradėjęs matės auginimo verslą. Savivaldybė sukurta 2002 m., atskiriant nuo Kolonija Independensijos.
Ekorema

Istorija

Įmonė įsikūrė 1997 m. sausio 20 d. Tais pačiais metais bendrovė iš bankrutuojančios įmonės UAB „Ekovata“ įsigijo ekovatos gamybos liniją ir Kauno rajone, Domeikavos seniūnijoje, Eigirgalos kaime įrengtoje gamykloje pradėjo celiuliozinės vatos gamybą. Nuo įsikūrimo pradžios, lygiagriačiai su ekovatos gamyba, UAB „Ekorema“ pradėjo šiltinti visų tipų statomų ir renovuojamų pastatų konstrukcijas. 
2011 m. UAB „Ekorema“ pasinaudojusi Lietuvos aplinkos apsaugos investicijų fondo subsidija modernizavo ekovatos gamybos liniją pagal projektą "Popieriaus atliekų perdirbimo technologinės linijos modernizavimas", dėka ko padidino gamybos našumą bei pagerino ekovatos kokybę .
Panemunių regioninis parkas

Gamtos vertybės

Parkas driekiasi siaura juosta abipus Nemuno, čia teka dar 72 upeliai, o 35 iš jų įteka į Nemuną. Vaizdingi Nemuno, Armenos, Kartupio, Nykos ir Nykutės upelių slėniai su įspūdingomis raguvomis ir atodangomis. Sausuose šlaituose išliko unikalios šilumamėgės augalų bendrijos, turtinga gyvūnija. Gelgaudiškio miško parke augo storiausia Lietuvoje eglė (skersmuo 104 cm, aukštis 42,6 m). Parke yra apie 50 gamtos vertybėmis skelbtinų medžių.
Geros regyklos yra Vytėnuose, Raudonėje, Veliuonoje, Kriūkuose ir Seredžiuje. Naktimis skraido 9 šikšnosparnių rūšys. Nuo Nemuno krantų galima stebėti paukščių migraciją.

Kultūros paveldas

Išliko karų su kryžiuočiais laikotarpio (XIII–XV a.) Nemuno gynybinės linijos fragmentai – Nemuno slėnio šlaitų piliavietės ir piliakalniai, iš kurių įspūdingiausi: Palemono kalnas, Gedimino kapas, Ramybės kalnas, Kartupėnų ir Žemosios Panemunės piliakalniai. Gausu senovės gyvenviečių ir senkapių. Vilioja XVI a. pab. – XVII a. pr. renesansinės Raudonės ir Panemunės pilys bei jų senieji parkai. Garsūs savo praeitimi Veliuonos, Seredžiaus, Gelgaudiškio miesteliai. Plokščiai išsiskiria upeliu – gatve ir Šventaduobe. Regioniniame parke daug dvarų, iš kurių didžiausi Belvederio ir Gelgaudiškio dvaro pastatų ansambliai ir parkai. Klangių kaime yra rašytojo P. Cvirkos tėviškė (etnografinė sodyba).
Parke yra 15 piliakalnių, apie kuriuos pasakojamos sakmės ir legendos. Garsios rezidencinės pilys Raudonėje ir Vytėnuose. Istoriniais ir archeologiniais paminklais garsėja Veliuonos miestelis, istoriniuose šaltiniuose minimas nuo XIII a. Šlovingą praeitį mena ir Seredžius, Gelgaudiškis, Plokščiai, Kriūkai.

Laisvalaikis ir pramogos

Parko vertybes galima aplankyti plaukiant motorine valtimi, keliaujant dviračiais dešiniuoju Nemuno krantu. Pėstiesiems siūlomi Plokščių, Gelgaudiškio, Raudonės ir Šilinės–Pilies pažintiniai pėsčiųjų takai. Tinkamos vietos paukščiams stebėti panemunėje prie Raudonės, Seredžiaus, Šilinės ir Gelgaudiškio. Nemune galima puikiai pažvejoti.
Parke švenčiamos Užgavėnės, Sekminės, Žolinė, Parcinkolio atlaidai, vyksta Veliuonos novelės vakarai, Kalbos dienos Plokščiuose, baroko muzikos dienos Veliuonoje, dvarų muzikos koncertai Raudonės ir Panemunės pilyse.
Aramco

Istorija

„Saudi Aramco“ pradžia laikoma 1933 m. gegužės 29 d. data, kai Saudo Arabija pasirašė koncesijos sutartį su JAV „Standard Oil of California“ (vėliau „Chevron“) kompanija dėl naftos išteklių žvalgybos. Tai vykdė naujai įsteigta bendrovė „California Arabian Standard Oil Company“. 1936 m. pusę įmonės akcijų įsigijo JAV „Texas Company“. 1938 m. kovą iš gręžinio Nr. 7 Dahrane užfiksuotas 1585 barelių per dieną (bpd) srautas, kas leido pradėti komercinę naftos gavybą. 1944 m. įmonė pervadinta į „Arabian American Oil Company“, kurios pavadinimo trumpinys ArAmCo vėliau tapo įmonės pavadinimo sinonimu. 1946 m. įmonė pasiekė 161000 bpd naftos išgavimus. 1948 m. kompanijos bendrasavininkais tapo JAV kompanijos „Standard Oil Company“ (vėliau „Exxon“) ir „Socony-Vacuum Oil Company“ (vėliau „Mobil“). 
1952 m. „Aramco“ pagrindinė būstinė įsteigta Dahrane, kur netoliese rastas didžiausias pasaulyje įprastinis paviršinės naftos telkinys. 1973 m. Saudo Arabija įsigijo 25 % įmonės akcijų. Tuo metu prasidėjo arabų šalių embargas naftos eksportui dėl karo su Izraeliu. 1974 m. Saudo Arabija padidino valdomų akcijų dalį iki 60 % ir iki 1980 m. pilnai perėmė įmonę. 1988 m. karališkuoju dekretu įmonė pervadinta į „Saudo Arabijos naftos kompaniją“ (Saudo Arabian Oil Company, trumpinys Saudi Aramco). 1977 m. kompanija pirmą kartą viršijo 10 mln. bpd naftos išgavimus, jos veikloje reikšmingą dalį pradėjo įgauti gamtinių dujų išgavimai. 2010 m. Saudo Arabijoje „Saudi Aramco“ valdė 77 naftos ir dujų telkinius, septynias naftos perdirbimo gamyklas su daugiau nei 1,6 mln. bpd naftos perdirbimo pajėgumais. Kompanija valdo naftos terminalus, vamzdynus ir nuosavą supertanklaivių laivyną. Turi akcijų dalis naftos įmonėse JAV, Pietų Korėjoje, Filipinuose, Graikijoje.
2016 m. „Saudi Aramco“ deklaravo vidutiniškai išgaunanti 10,5 mln. bpd naftos ir patiekianti 340 mln. smpd (standartinių kub. metrų per dieną) gamtinių dujų. Įmonės naftos rezervai vertinami apie 266 mlrd. barelių ir gamtinių dujų − 84 trln. standartinių kub. metrų. „Saudi Aramco“ yra didžiausias Saudo Arabijos karalystės pajamų šaltinis. Saudo Arabijos atstovai 2016 m. preliminariai vertino įmonės vertę 2 trln. JAV dolerių. Įmonės sumokama mokesčių dalis valstybei siekė 85 % pajamų. Ši dalis buvo sumažinta iki 50 % prieš planuojamą viešąjį akcijų pasiūlymą (IPO). Prieš IPO įmonė atskleidė, kad per 2018 m. gavo 111,1 mlrd. JAV dolerių grynojo pelno, kas būtų beveik dvigubai daugiau nei pelningiausios viešai kotiruojamos pasaulio įmonės („Apple“) pelnas.
Parakaso Santo Domingo pampa

Parakaso Santo Domingo pampa (isp. Santo Domingo de Paracas) – lyguma pietinėje Peru, Ikos departamente, netoli Parakaso pusiasalio dykumoje. Žymi kaip archeologinė vietovė.
Čia rasti Parakaso žmogaus palaikai su kaktuso pluošto marškiniais. Greta jo rasta nedidelė fleita (seniausia rasta Amerikoje), žvejo tinklas bei moliūgo liekanos. Šio moliūgo dėka radioaktyviosios anglies metodu nustatyta, kad palaikai yra maždaug iš 7 tūkstantmečio pr. m. e. Šis moliūgas taip pat leidžia spėti apie žemdirbystės užuomazgas senovės Peru. Apylinkėse rasta primityvių statinių liekanų.
Šalia šios pampos taip pat yra vėlesnės Parakaso kultūros archeologinė vietovė Kabesa Larga.
Parakaso Santo Domingo pampą tyrė Šveicarijos archeologas Frederikas Engelis.
Stepas Jukna

Stepas Jukna (1910 m. rugpjūčio 2 d. Raseiniuose – 1977 m. kovo 28 d. Vilniuje) – aktorius.
Frakcinio rezervo bankininkystė

Frakcinio rezervo bankininkystė yra visų šiuolaikinių komercinių bankų taikoma praktika. Šiuo atveju banko atsargas (valiuta arba likvidus turtas, pavyzdžiui, Iždo vertybiniai popieriai.) sudaro santykinai maža dalis nuo jame laikomų indėlių sumos. Tokiu būdu komercinis bankas perskolina didžiają dalį gautų indėlių ir tuo pačiu užtikrina indėlininkams galimybę atsiimti padėtus indėlius.
Kareivio skrynelė

Kareivio skrynelė (angl. footlocker) – daiktų dėžė, kurioje kareivis laiko savo reikmenis.
Pavadinimas angl. footlocker rodo tai, kad šios skrynelės būdavo laikomos kareivių gultų ar lovų kojūgalyje. Terminas footlocker iki šiol naudojamas JAV Jūrų pėstininkų korpuse.
Otto von Guericke

Biografija

Otas fon Gerikė gimė patricijaus šeimoje, Magdeburge (Vokietijoje). Jo tėvas tarnavo Lenkijos karaliui ir Lietuvos didžiajam kunigaikščiui Steponui Batorui ir vykdė diplomatinius pavedimus. 1617-aisiais Gerikė pradėjo studijuoti Leipcigo universitete. Savo mokslus jis užbaigė devynių mėnesių kelione į Prancūziją ir Angliją. 1626 m. jis grįžo į Magdeburgą, vedė Margatetę Alemanirą (angl. Margarethe Alemannir) ir tapo Magdeburgo Rato Kolegijos (angl. Rats Collegium of Magdeburg) nariu.
Magdeburge prasidėjus maro epi­demijai, Gerikė išvyko pas sūnų į Hamburgą, kur ir mirė 1686 m. gegužės 11 d.

Eksperimentai ir demonstracijos

Otas von Gerike viešai demonstruodavo atmosferos slėgį: suglausdavo du tuščiavidu­rius pusrutulius ir ištraukdavo iš jų orą. Reikėjo keturių porų arklių iš abiejų pusių, kad atplėštų vieną pusrutulį nuo kito. O 1654 m. jis taip suspaudė šiuos pusrutulius, kad jų negalėjo perskirti net aštuonios poros arklių. 1663 m. Gerikė iš smalsumo atliko kitą eksperimentą su elektrostatika: patrynęs audeklo gabalą rankomis ir greitai besisukantį sieros rutulį, jis sukurdavo didelį kiekį statinio krūvio ant sferos paviršiaus.
Gotamo miestas

Gotamo miestas arba Gotamas yra išgalvotas JAV miestas, kuris pasirodo „DC Comics“ leidžiamose Amerikos komiksų knygose. Ši vieta geriausiai žinoma, kaip Betmeno namai. Kaip Betmeno gyvenamoji vieta, Gotamas pirmą kartą paminėtas „Batman“ #4 numeryje (1940 m. žiema).

Pavadinimo kilmė

Rašytojas Bilas Fingeris paaiškino, kodėl pakeitė Betmeno vietą iš Niujorko į Gotamo miestą: „Iš pradžių ketinau pavadinti Gotamo miestą Pilietiniu miestu. Tada bandžiau Sostinės miestą, tada Pakrantės miestą. Galiausiai atsiverčiau Niujorko telefonų knygą ir radau „Gotham Jewelers“ ir pasakiau sau – Gotamo miestas. Mes miesto nevadinome Niujorku, kadangi norėjome, jog bet kuris asmuo bet kokiame mieste galėtų save susieti su juo.
Bė sala

Bė sala (malag. Nosy Be – „didžioji sala“, pranc. Nosse Be, Assada) – sala Mozambiko sąsiauryje, šalia šiaurės vakarinių Madagaskaro salos krantų, priklauso Madagaskarui. Plotas – 320 km².
Bė sala yra 5 km nuo Madagaskaro salos, apsupta būrio mažų salelių (Kombos, Micijo, Sakatijos, Tanikelio). Sala vulkaninės kilmės, kalnuota, iškyla į 450 m aukštį (Lokobės k.). Yra 11 vulkaninių kraterių. Salą dengia tropiniai miškai, kuriuose gyvena vienos mažiausių pasaulio varlių Stumpffia pygmaea, chameleonai, lemūrai. Įsteigtas Lokobės draustinis.
Bė saloje 2013 m. gyveno 73 010 gyventojų. Pagrindinė gyvenvietė – Andoanis (39 500 gyv.). Auginamos cukranendrės, kvapiosios kanangos, gaminamas cukrus, romas, renkami kvapieji aliejai. Svarbus turistinis centras. Veikia tarptautinis oro uostas (tiesioginiai skrydžiai iš Europos). Su žemynu susisiekiama valtimis.
Artūras Andziulis

Artūras Andziulis (g. 1961 m. rugsėjo 10 d. Kaišiadoryse) – Lietuvos gydytojas, habilituotas biomedicinos mokslų daktaras.

Biografija

1985 m. baigė Kauno medicinos institutą. 2001 m. habilituotas biomedicinos mokslų daktaras.
1986–1988 m. ir 1990–1992 m. dirbo Kaišiadorių raj. centrinėje ligoninėje. 1996–1999 m. Kauno medicinos universiteto (iki 1998 m. Kauno medicinos akademija) Reabilitacijos klinikos gydytojas. 2001–2002 m. dirbo Vilniaus universiteto Santariškių ligoninės Pulmonologijos ir alergologijos klinikoje, 2002–2005 m. Vilniaus universiteto Pulmonologijos klinikoje. Nuo 2005 m. Kauno medicinos universiteto Reabilitacijos klinikos gydytojas, dirba ir Sveikatos apsaugos ministerijoje.

Mokslinė veikla

Mokslinio darbo pagrindinė sritis – sergančiųjų lėtinėmis plaučių, širdies ir kraujagyslių ligomis funkcinė diagnostika ir reabilitacija, kvėpavimo fiziologija, medžiagų apykaita.
Muzika (Filadelfija)

Istorija

Redaktorius ir leidėjas Stasys Šimkus. Leidinys turėjo 8 p. gaidų priedą. Išėjo 2 numeriai.
Masos-Kararos provincija

Apžvalga

Provincija atsirado 1859 m. nuo Modenos kunigaikštystės atskyrus Lunigianą ir Garfananą. Per gyventojų surašymą 1871 m. Masos-Kararos provincija priskirta Emilijos regionui, o 1881 m. - Toskanai. 1923 m. Calice al Cornoviglio ir Rocchetta Vara savivaldybės buvo atiduotos naujai sukurtai La Specijos provincijai. 1928 m. provincija pavadinta Apuanija ir tik 2009 m. panaikinus senus dekretus atgavo savo pavadinimą.
Polivinilo acetatas

Polivinilo acetatas (PVA) – guminis sintetinis polimeras. Jis gaminamas polimerizuojant vinilo acetatą (VAM). Iš dalies arba visiškai jį hidrolizavus gaunamas polivinilo alkoholis. Polivinilo acetatą 1912 m. atrado dr. Fricas Klatė (Fritz Klatte) (Vokietija).
PVA parduodamas kaip vandens emulsija; naudojamas kaip klijai akytoms medžiagoms, ypatingai medienai, taip pat popieriui, audeklams, cigaretėms, darant Papier - mâché. PVA plačiai naudojamas knygų amatuose, nes yra patogus ir nėra rūgštinis kaip dauguma polimerų. Kartais naudojamas apsaugoti sūrį nuo drėgmės ir grybų.
Kartu su brangesniais akrilais PVA taip pat plačiai naudojamas vandens pagrindo dažuose bei glaistuose, vadinamas vinilo akrilu.
Lėtai reaguoja su alkaliais (hidrolizės reakcija) sudarydamas acto rūgštį.
Giauras

Giauras (giaour, ghiaour, dab.turk. gâvur) - paniekinamas žodis, kuriuo turkai musulmonai vadina bet kurį, kuris nėra musulmonas, ypač taikomas krikščionims.
Žodis su suturkintas persų gdwr ar gbr 'kitatikis, stabmeldys'. Pradžioje tai buvo panieką ir gėdinimą reiškiantis žodis. Vėliau jis tapo švelniai peikiančiu žodžiu. Panašiai nutiko ir su arabų žodžiu kaffir 'netikintysis', kuris tiek paplito, kad vėliau juo ėmė vadinti net atskiras tautas ar šalis. Žodis giauras pasidarė tiek įprastinis, kad kartais jį turkai kartais vartoja neketindami nieko įžeisti.
Žodį perėmė kai kurios Balkanų kalbos, pvz., bulgarų гяур, rumunų ghiaur, serbų ir kroatų kaurin, albanų kaurr, vengrų gyaur.
Grand Theft Auto (serija)

Grand Theft Auto (GTA) – kompiuterinių atviro pasaulio, veiksmo-nuotykių žanro žaidimų serija, sukurta kompanijos „Rockstar North“, leidžiama „Take-Two Interactive“. „Grand Theft Auto“ PlayStation Portable konsolėms kuria „Rockstar Leeds“, padedama „Rockstar North“. Pirmasis serijos 
žaidimas išleistas 1997 m.