google/wiki40b huggingface dataset:
Augustinas Janutėnas

Augustinas Janutėnas (1869 m. gegužės 5 d. Mielagėnuose – m. po 1940 m.) – Lietuvos knygnešys, daraktorius.

Biografija

Skaityti ir rašyti pramoko namuose. Pirmąją lietuvišką knygą Augustinui Janutėnui padovanojo kunigas Jonas Burba.
Lietuvišką spaudą pradėjo platinti apie 1889 m., sulaukęs 20 m. Knygų gaudavo iš Švenčionių krašto knygnešio Antano Šakalio, taip pat iš Švenčionių vikaro kunigo P. Šarkausko.
Adutiškio klebonui kunigui Benediktui Krištaponiui pasiūlius buvo nuvykęs parsigabenti knygų iš knygnešio Petro Gudelio (gyvenusio Žasliuose). Benediktas Krištaponis duodavo pinigų knygelėms nupirkti ir liepdavo jas išdalyti veltui. Lietuvišką spaudą daugiausia platindavo Tverečiaus apylinkėse.
Nugabendavo į Vidžius kunigui Antanui Kungiui ir Petrui Glinskiui, į Adutiškį, Švenčionis ir kt. Parsigabentą spaudą slėpdavo Guntauninkų k., pas seserį Ievą Saplienę ir pas kitą seserį U. Klisevičienę, gyvenusią Ramoniūnuose, nes namuose laikyti buvo pavojinga. Policijos buvo stebimas ir persekiojamas. Bendradarbiavo su lietuviškos spaudos platintojais Tverečiaus parapijoje – A. Telyčėnu, P. Voldemaru, P. Lazinka, A. Čekučiu, M. Gyliu.
Žiemomis mokydavo vaikus lietuviškai skaityti ir rašyti. Po spaudos draudimo panaikinimo pradėjo platinti socialdemokratinę spaudą. Dalyvavo 1905 m. revoliucijoje, už tai buvo areštuotas, kalėjo Švenčionių kalėjime. Spaudą platino ir vokiečių okupacijos metais, per Pirmąjį pasaulinį karą.
Atgavus nepriklausomybę apsigyveno Kaune (Mažoji Darbininkų g. 16), tarnavo Centriniame valstybiniame knygyne. Nuo 1929 m. lapkričio 1 d. paskirta 50 Lt valstybinė knygnešio pensija.
Edvardas Raugalas

Biografija

1949-1956 m. mokėsi Laičių 7-metėje mokykloje (dab. Ukmergės Senamiesčio mokyklos pagrindinio ugdymo skyrius). 1956-1959 m. mokėsi Ukmergės 1-ojoje vidurinėje mokykloje. 1959-1965 m. studijavo Kauno politechnikos institute. 1969–1973 m. Brno aukštosios technikos mokyklos (Čekija) aspirantas. 1973 m. apgynė technikos mokslų kandidato disertaciją, mokslų kandidatas (daktaras).
1965-1968 m. Kauno politechnikumo dėstytojas, 1968–1969 m. Kauno medicinos instituto 2-osios mokslinio tyrimo laboratorijos inžinierius. 1974–1993 m. Kardiologijos mokslinio tyrimo institute vyr. mokslinis bendradarbis. 1993-1996 m. "Valstiečių laikraštis" Kauno zonos korespondentas. 1996–1997 m. Žemės tarnybos direktorius. 1998–2009 m. VĮ "Registrų centras" Kauno filialo direktoriaus pavaduotojas. Nuo 2009 m. gegužės mėn. Lietuvos Respublikos žemės ūkio viceministras.
Vedęs. Žmona Rasa. Dukros Indrė ir Jonė.
Lietuvos savivaldybių kontrolierių asociacija

Lietuvos savivaldybių kontrolierių asociacija (LSKA) - Lietuvos savivaldybių kontrolierius vienijanti dalykinė organizacija; asociacija. Ji yra savarankiška ir savanoriška, nesiekianti pelno visuomeninė organizacija, sprendžianti savivaldybių kontrolierių (savivaldybių kontrolės ir audito tarnybų) bendrąsias problemas, teikianti savo nariams paslaugas, koordinuojanti narių pagrindines funkcijas ir uždavinius, kryptingą veiklą, atstovaujanti narių bendriesiems interesams valstybės valdžios ir valdymo institucijose, užsienio valstybių ir kitose tarptautinėse organizacijose, formuojanti Savivaldybių kontrolierių asociacijos veiklos strategiją, stiprinanti vietos savivaldos finansinių išteklių naudojimo kontrolę, turto valdymo kontrolę ir užtikrinanti tinkamas savivaldybių išorės audito funkcijas.
Valdybą sudaro 15 savivaldybių kontrolierių, iš jų po 1 iš kiekvienos apskrities ir 5 papildomai patvirtinti visuotinio susirinkimo.
Adresas: Vytauto g. 73, LT-00134, Palanga.

Istorija

1998 m. spalio 13 d. Kaune vykusiame steigiamajame susirinkime buvo įkurta LSKA. Dalyvavo 46 Lietuvos savivaldybių kontrolieriai. Pirmuoju Savivaldybių kontrolierių asociacijos vadovu buvo išrinktas Algimantas Demenius.
Slupiai (Suvalkų valsčius)

Istorija

Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. 1975-1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.
Vachovskiai

Vachovskės (angl. The Wachowskis) – seserys Lana Wachowski ir Lilly Wachowski, JAV kino režisierės, scenaristės ir prodiuserės.
Jų režisūros debiutas buvo 1996 m. su kriminaliniu trileriu Bound. Labiausiai seseris išgarsino 1999 m. filmas Matrica bei vėliau sekę tęsiniai Matrica: Perkrauta ir Matrica: Revoliucijos (2003). Taip pat režisierės prisidėjo kuriant kitus Matricos kūrinius – vaizdo žaidimą, filmą The Animatrix ir komiksus. Už Matricą režisierės buvo apdovanotos Saturn apdovanojimu geriausios režisūros kategorijoje.
2006 m. režisierės baigė darbus su Alan Moore ir David Lloyd romano adaptacija V – tai vendeta. Filme pateikta mažiau anarchizmo, atnaujintos aktualijos, kad geriau atitiktų dabartinius laikus. Filmo pagrindinės temos – laisvė, terorizmas ir totalitarizmas.
2015 m. pasirodė du Vachovskių kūriniai – kosminė opera Jupiter Ascending ir mokslinės fantastikos drama serialas Sense8.
Vilhelmas Džiugelis

Biografija

1972 m. baigė Vilniaus 21-ąją vidurinę mokyklą. 1979 m. baigė Vilniaus valstybinio universiteto Medicinos fakultetą. Internatūrą atliko Respublikinėje vaikų ligoninėje. Tobulinosi Vilniaus universiteto bazėje, baigė Sveikatos priežiūros vadybos kursus, Austrijos rinkos plėtros instituto vadybininkų kursus.
1980 m. Mažeikių rajono centrinės ligoninės gydytojas pediatras, Infekcinių ligų skyriaus vedėjas. 1988 m. Vilniaus respublikinės vaikų klinikinės ligoninės skyriaus vedėjas. 1989 m. grįžo į Mažeikius, 1995 m. Mažeikių rajono savivaldybės gydytojas, 1997 m. poliklinikos direktorius. 1999 m. Mažeikių ligoninės vyriausias gydytojas. 2003–2007 m. ir 2007–2011 m. Mažeikių rajono savivaldybės meras.
1999 m. Nuosaikiųjų konservatorių sąjungos, nuo 2000 m. Krikščionių konservatorių socialinės sąjungos narys. Po 2007 m. savivaldybių tarybų rinkimų Tėvynės Sąjungos narys.
1997–2000 m., 2000–2003 m., 2003–2007 m., 2007–2011 m. ir nuo 2011 m. Mažeikių rajono savivaldybės tarybos narys (Vilhelmo Džiugelio jungtinė lyderių koalicija „Mums rūpi Mažeikių kraštas“). 
1997–2003 m. Mažeikių Raudonojo kryžiaus draugijos pirmininkas. Pirmoji žmona Sigutė, 2004 m. išsituokė, antroji Ramunė. Vaikai Jonas, Vilius.
Stefano Domenicali

Karjera

Po darbo italų versle ir komercijoje, Domenicali prisijungė prie Ferrari 1991, kur jis dirbo kompanijos administracijoje. Tuo metu jis perėjo į lenktynių komandos administraciją ir buvo atsakingas už komandos bandymų trasos (Mugello) vystymą. 1995 m. jis tapo Ferrari sportinio departamento personalo vadovu, o 1996 m. buvo paaukštintas komandos vadybininku. Po trumpo darbo strategijos vadybininku 2002 m. jis tapo komandos sporto vadovu.
2007 m. lapkričio 12 d. Ferrari pareiškė, kad Stefano Domenicali tampa komandos vadovu, perimantis pareigas iš Jean’o Todt’o.
2014 m., nepasiekus gerų rezultatų Scuderia Ferrari ekipai kelerius metus iš eilės, italas buvo atleistas iš vadovo pareigų.
Ukrainos futbolo varžybos 2009–2010 m.

Istorija

Devynioliktasis Ukrainos futbolo čempionatas buvo žaidžiamas nuo 2009 m. liepos 17 iki 2010 m. gegužės 9 d. 
Nugalėtojais tapo Donecko „Šachtar“. Tai buvo penktasis čempionų titulas.
Kijevo „Dinamo“ tenkinosi antra vieta. Charkivo „Metalist“ - trečia.
Chlorobenzenas

Chlorobenzenas yra aromatinis organinis junginys kurio cheminė formulė C₆H₅Cl. Normaliomis sąlygomis, chlorobenzenas yra degus bespalvis skystis.

Panaudojimas

Chlorobenzenas plačiai naudojamas kaip tarpinė medžiaga gaminant kitus chemikalus. Anksčiau jis būdavo naudojamas gaminant kai kuriuos pesticidus (pavyzdžiui, DDT). Tačiau pradėjus riboti šių pesticidų naudojimą, sumažėjo ir jų gamybos kiekiai. Taip pat chlorobenzenas būdavo naudojamas gaminant fenolį. Daugelyje industrijos sričių, bei kai kuriose laboratorijose chlorobenzenas naudojamas kaip tirpiklis.
Čuadanga

Istorija

Miesto apylinkėse XIX a. gyventojai buvo sukilę prieš britų kolonijinį režimą, taip pat aktyviai kovojo 1971 m. išsilaisvinimo judėjime.
Palaimintosios Ludovikos Albertoni ekstazė

Apie skulptūrą

Palaimintoji Ludovika Albertoni (mirusi 1533 m.) priėmė pranciškonės įžadus po vyro mirties 1506 m. ir katalikų bažnyčios paskelbta palaimintąja 1671 m. už pamaldumą ir dorus darbus. Ji mirė nuo karštinės slaugydama sergančiuosius. Berninis gavo užsakymą sukurti skulptūrą 1671 m. iš kardinolo Paluzzo Paluzzi degli Albertoni, kuris buvo Ludovikos tolimas palikuonis ir popiežiaus Klemenso X netikras pusbrolis. Ludovika Albertoni buvo palaidota Altieri koplyčioje ir kardinolas, matyt tikėdamasis, kad ji bus ateityje paskelbta šventąja, iš pagrindų siekė pertvarkyti jos kapo vietą. Berninis darbus atliko nemokamai. Gali būti, kad atsiprašymo vardan, nes jo brolis Luidžis tuo metu buvo ištremtas iš Romos už sodomiją.
Berninio skulptūra vaizduoja Ludovikos Albertoni mirtį. Palaimintoji vaizduojama gulinti su labai sudėtingai išvedžiota drapiruote sudėjusi rankas prie krūtinės, jos galva atmesta atgal. Moters poza tikriausiai įtakota Stefano Maderno gulinčios Šv. Secilijos skulptūros S. Secilia in Trastevere bažnyčioje. Palaimintosios lūpos kiek praviros − simbolizuoja sielos susivienijimą su anapusinę būtimi. Skulptūra idėjiškai turėtų vaizduoti palaimingą žmogaus mirtį už nesavanaudiškumą ir dorybes, parodytas žemiškajame pasaulyje bei liudyti Dievo pažadą apie sielos išgelbėjimą.
Berninis Altieri koplyčioje buvo suprojektavęs langą iš dešinės (šiuo metu beveik uždengtas), kad tikintysis matytų ant palaimintosios krentančią saulės šviesą, kaip dangaus šviesos aliuziją. Stilistiškai skulptūra susijusi su Berninio anksčiau atlikta garsiąja Šv. Teresės ekstazės skulptūra Cornaro koplyčioje Santa Maria della Vittoria bažnyčioje. Šiuo atveju Berninis pakeitė koplyčios išplanavimą ir nebeprojektavo jos kaip vientisos architektūrinės ir skulptūrinės erdvės. Altieri koplyčioje šie elementai yra atskirti. Virš Ludovikos Albertoni skulptūros yra Giovanni Battista Gaulli paveikslas, vaizduojantis Mergelę Mariją ir Kūdikį su šv. Ona. Prie paveikslo rėmo yra sukomponuoti angelų biustai iš stiuko. Angelai tarsi pasitinka kylančią Ludovikos Albertoni sielą. Dar aukščiau vaizduojamas Šv. Dvasią įkūnijantis balandis, kuris turėtų rodyti sielai kelią į rojų.
Algirdas Martyšius

Biografija

1981 m. baigė Lietuvos žemės ūkio akademiją, mokslinis agronomas.
Papilės žemės ūkio bendrovės direktorius. Kaimo turizmo sodybos „Svajoklių Slėnis“ ir žemaitukų žirgyno savininkas.
Lietuvos valstiečių partijos, Lietuvos valstiečių liaudininkų sąjungos Akmenės rajono skyriaus narys.
1995–1997 m. ir 2000–2003 m. Akmenės rajono savivaldybės tarybos narys. 
Rotary klubo narys, seniūnijos paramos fondo narys. Žmona Spodra, vaikai Rolandas, Arvydas.
Sviatoslavas Igorevičius

Ankstyvieji metai

Pagal senovės rusų metraščius Sviatoslavas buvo vienintelis Kijevo kunigaikščio Igorio ir kunigaikštienės Olgos sūnus. Jo gimimo metai tiksliai nėra žinomi. Pagal Ipatijaus metraštį Sviatoslavas gimė 942 m., tačiau kituose Būtųjų laikų pasakojimo sąrašuose, pvz., Laurentijaus, tokio įrašo nėra. Tai, kad tokia svarbi informacija perrašinėtojų buvo praleista tyrinėtojus neramina, nors tai neprieštarauja kitiems duomenims. Tam tikruose šaltiniuose kaip gimimo diena minimi ir 920 m., tačiau tai prieštarauja kitiems žinomiems faktams apie Sviatoslavo valdymą. Pagal O.M.Rapovą Sviatoslavas gimė Bulgarijos caro Simeono mirties metais, t. y. 927 m.

Vardas

Jis buvo pirmasis Kijevo Rusios kunigaikštis su slavišku vardu, jo tėvų vardai buvo skandinaviškos kilmės. X a. Bizantijos šaltiniuose jo vardas buvo užrašomas kaip Sfendoslavos (Σφενδοσθλάβος).

Vaikystė ir valdymas

Remiantis istoriniais šaltiniais, po Igorio mirties Olga atėmė iš sūnaus valdžią ir išsiuntė iš Kijevo. X a. 7 deš. Sviatoslavas Igorevičius prijungė prie Kijevo Rusios viatičių žemes, sutriuškino Volgos Bulgariją ir Chazarų kaganatą, nugalėjo osetinus ir čerkesus ir privertė juos mokėti duoklę. 968 m. žygiavo prieš Dunojaus Bulgariją, užgrobė 80 miestų ir įsikūrė Perejaslave, čia įkūrė naująją savo sostinę. Atmušė pečenegus 969 m., grįžo į Balkanus, kur keletą kartų pralaimėjo Bizantijos kariuomenei puolusiai Bulgariją. 971 m. buvo priverstas sudaryti labai nepalankią sau sutartį su Bizantija ir palikti Bulgariją. 972 m. pavasarį žuvo mūšyje su pečenegais.
Viktoras Janukovyčius

Biografija

1980 m. baigė Donecko politechnikos institutą, įgijo mašinų gamybos inžinieriaus–mechaniko specialybę. Taip pat baigė Ukrainos užsienio prekybos akademiją, tarptautinės teisės magistras. Jaunystėje dukart teistas, vėliau teistumas panaikintas.
V. Janukovyčius – Regionų partijos, ypatingai palaikomos šalies rusakalbių, vadovas. Dukart balotiravosi per Ukrainos prezidento rinkimus – 2004 ir 2010 metais. Pirmąkart nugalėjo antrajame rinkimų ture prieš Viktorą Juščenką, tačiau po kaltinimų masinėmis rinkimų rezultatų klastotėmis ir vadinamosios „oranžinės revoliucijos“ buvo priverstas dalyvauti trečiajame rinkimų ture kurį pralaimėjo.
2005 m. rugsėjį buvo susitarta tarp „Mūsų Ukrainos“ ir Regionų partijos dėl Julijos Tymošenko atstatydinimo iš ministro pirmininko kedės bei Jurijaus Jechanurovo skyrimo į šį mandatą. Po šio susitarimo baigės prieštaravimai tarp „oranžinės revoliucijos“ priešininkų – Juščenkos ir Janukovičiaus. 2006 m. m. pavasarį vykusiuose parlamento rinkimuose daugiausiai balsų surinko Janukovyčiaus vadovaujama Regionų partija. Buvo sudaryta naujoji vad. „antikrizinė koalicija“ (RP-USP-UKP). V. Janukovyčius paskirtas į ministro pirmininko pareigas.
2007 m. kilo dar viena politinė krizė, kurios rezultatu tapo prezidento Juščenkos sprendimas paleisti Radą. Prezidento sprendimą palaikė „Mūsų Ukraina“, Julijos Tymošenko blokas bei kitos provakarietiškos partijos. Rinkimus į parlamentą laimėjo provakarietiškoji koalicija. V. Janukovyčių ministro pirmininko poste pakeitė J. Tymošenko. Janukovyčius tapo opozicijos lyderis.
2010 m. prezidento rinkimų pirmajame ture surinkęs 35,32 % balsų užėmė pirmąją vietą tarp 18 kandidatų. Antrajame rinkimų ture, surinkęs 48,95 % visų rinkejų balsų, nugalėjo Juliją Tymošenko. Vasario 25 d. įvyko ketvirtojo Ukrainos prezidento inauguracija.
2014 m. vasarį 22 d. Ukrainos parlamentas nubalsavo, kad prezidentas nebegali vykdyti savo pareigų ir konstitucinių galių, ir apkaltos proceso tvarka buvo nušalintas nuo prezidento pareigų.
Jonas Grybauskas (1956)

Biografija

Vileikiškių pagrindinės mokyklos direktorius. 2003 m. Alionių pagrindinės mokyklos direktorius.
1997 m. Lietuvos valstiečių partijos narys.
Helambu

Gyventojai

Helambu gyventojai yra Jolmo (kitaip Helambu šerpai, tačiau jų kalba skiriasi nuo šerpų). Manoma, kad į Nepalą jie atsikėlė panašiu metu, kaip ir šerpai, ir dalijasi daug kultūrinių panašumų su šerpais ir tibetiečiais, tačiau kalba kita kalba. Kultūriškai artimi ir kitoms gretimoms Aukštųjų Himalajų tautoms, išpažįsta Tibeto budizmą, kalbai vartoja tibetiečių raštą ir priskiriami bhotijams.
Aušrinė Norkienė

Biografija

1992 m. baigė Tauragės 1-ąją vidurinę mokyklą, 1996 m. – Šiaulių pedagoginį institutą, kuriame įgijo pradinių klasių ir muzikos mokytojos profesiją. 1998 m. studijavo Klaipėdos universiteto socialinių mokslų magistrantūroje, įgydama šeimos pedagogikos magistro laipsnį. 2012 m. Kauno technologijos universitete apgynė viešojo administravimo magistro laipsnį.
1997–2001 m. dirbo Tauragėje muzikos mokytoja M. Mažvydo vidurinėje mokykloje, 2001–2007 m. – ,,Versmės“ gimnazijoje, įgijo mokytojo metodininko kvalifikaciją.
Dirbo Tauragės rajono savivaldybėje: 2007–2008 m. – mero patarėja, 2008–2010 m. – mero padėjėja, 2010–2015 m. – administracijos direktoriaus pavaduotoja. Nuo 2015 m. balandžio 22 d. – Tauragės rajono savivaldybės mero pavaduotoja.
Nuo 2007 m. įsitraukė į Lietuvos valstiečių liaudininkų sąjungos veiklą (dab. LVŽS).
Yra Lietuvos ūkininkų sąjungos Tauragės skyriaus narė, kartu su vyru Mariumi turi įsteigusi ūkininko ūkį – augina mėsinius galvijus. Vaikai: sūnus Kristupas ir duktė Austėja – moksleiviai. Moka rusų kalbą. Pomėgiai: kelionės, teatras, knygos, muzika.
Pij Chemo kožunas

Geografija

Kožunas šiaurėje turi sieną su Krasnojarsko kraštu. Teritorija daugiausia išsidėsčiusi Turano–Ujuko duburyje. Iš šiaurės riboja Vakarų Sajanas, iš pietų – Ujuko kalnagūbris. Svarbiausios upės – Bij Chemas ir jo intakas Ujukas.

Ūkis

Verčiamasi daugiausia gyvulininkyste (avininkyste), žemdirbyste.
Kazys Zulonas

Biografija

1978 m. baigė Maskvos aukštąją inžinerinę priešgaisrinės technikos mokyklą, priešgaisrinės saugos inžinierius.
1971–1973 m. Priešgaisrinės apsaugos valdybos Parengimo poskyrio inspektorius. 1978–1988 m. Vilniaus miesto gaisrų gesinimo štabo vadovo padėjėjas. 1988–1990 m. Priešgaisrinės apsaugos valdybos tarnybos skyriaus vedėjas. 1990–1994 m. vadovavo Vilniaus miesto Priešgaisrinei gelbėjimo tarnybai. 1994–2006 m. Priešgaisrinės apsaugos departamento direktorius. 2007 m. Priešgaisrinės apsaugos ir gelbėjimo departamento Patarėjų grupės vyriausiasis patarėjas. 2008–2010 m. Vilniaus miesto savivaldybės administracijos Turto departamento direktorius. Nuo 2011 m. UAB „EMP recycling“ generalinio direktoriaus patarėjas.
2011–2015 m. Vilniaus miesto savivaldybės tarybos narys.
Iki 1990 m. Lietuvos komunistų partijos narys, Partijos Tvarka ir teisingumas Vilniaus skyriaus narys. 
Žmona Irutė, duktė Jorika Kybartienė.
Marija Kurto-Mikasėnailė

Marija Kurto-Mikasėnailė (1937 m. kovo 25 d. Adutiškyje, Švenčionių r.), muzikos mokytoja ir chorvedė.

Biografija

Baigusi Adutiškio vidurinę mokyklą, 1957–1961 m. choro dirigavimo mokėsi Vilniaus J. Tallat-Kelpšos muzikos technikume (dėst. L. Ragaišis).
Nuo 1961 Šalčininkų kultūros namų instruktorė, nuo 1963 m. meno vadovė. Suorganizavo kultūros namų mišrųjį chorą, koncertavusį Šalčininkuose, Trakuose, Varėnoje, Druskininkuose, Vievyje ir kitur. 1964–1966 m. Eišiškių kultūros namų direktorė, nuo 1966 m. rudens Eišiškių vaikų muzikos mokyklos direktorė, kultūros namų ir mokyklos chorų vadovė. 1965 m. respublikinei dainų šventei parengė kultūros namų moterų chorą, o 1975 m. ir 1985 m. mišrųjį chorą, kuris 1986 m. penkis koncertus surengė Lenkijoje ir nemažai savo bei aplinkiniuose rajonuose. 1980 m. respublikinei dainų šventei parengė Eišiškių vaikų muzikos mokyklos chorą. Chorams vadovavo iki 1987 m. Dirigavo buvusio Eišiškių rajono, taip pat Šalčininkų ir Trakų rajonų dainų šventėse.

Šaltinis

Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999. Informacijos publikavimui gautas žodinis autoriaus leidimas.
Tabloid

Tabloid ('bulvarinis') – laikraščių formatas, kur lapo dydis glaustesnis ir mažesnis negu broadsheet.
Standarto, nusakančio tikslius bulvarinių laikraščių matmenis, nėra. Plačiai paplitę įvairūs dydžiai, bet dažniausiai pasitaikantys matmenys yra 430 mm × 280 mm. Bulvarinei spaudai būdinga naudoti didelių matmenų nuotraukas, didesnį dėmesį skirti tokioms temoms kaip sensacingos kriminalinės istorijos, astrologija, paskalos apie įžymybes ir televizija. Tačiau yra ir išimčių, tokie savo sferoje gerbiami laikraščiai kaip „The Independent“ ar „The Times“ naudoja tabloid/compact formatą, siekdami patraukti platesnę auditoriją, pvz., reguliariai važinėjančius į darbą viešuoju transportu.
Etiopijos imperatorius

Etiopijos imperatorius, dar vadinamas Negusų negusas (gez. ንጉሠ ነገሥት = nəgusä nägäst) buvo Etiopijos monarchas ir valstybės vadovas. Kartais jis neteisingai tituluojamas negusu, nors tai iš tiesų buvo žemesnis titulas, tolygus karaliui.
Paskutinis imperatorius buvo Haile Selasie, kuris mirė po 1974 m. perversmo, atėjus į valdžią Dergo režimui.

Kilmė, legendos

Anot legendų, Imperatorių dinastija kilo iš Saliamono sūnaus Meneliko I, kurio motina buvo Saabos karalienė (Makeda). Pasakojama, kad apie 950 m. pr. m. e. šis imperatorius buvo pasiųstas Saliamono valdyti šių kraštų ir kaip ženklą atsivežė Sandoros skrynią, kuri iki šiol saugoma vienoje Aksumo šventykloje. Menelikas pradėjo taip vadinamąją Saliamonidų dinastiją, kurios atstovai su žymiomis pertraukomis valdė iki 1974 m.

Imperatorius

Imperatoriaus titulas gezo kalba reiškia „Karalių karalius“. Tokia daryba yra būdinga daugeliui Senovės Rytų tautų, pradedant Mesopotamija (pvz., Senovės Persijos imperatoriai vadinosi šachinšachais, kas irgi reiškia tą patį). Spėjama, kad Etiopijoje terminas pirmą kartą panaudotas apie III a. pr. m. e., istorinio Aksumo imperijos valdovo Sembrouthes.
Pilnas titulas skambėjo Atse (imperatorius), Neguse Negest (karalių karalius), Seyoume Igziabeher (Dievo išrinktasis).

Imperatoriaus sutuoktinė

Nuo senovės imperatorius turėjo sutuoktinę, tituluojamą atege, t. y. „imperatorienė“. Vienintelė Etiopijos istorijoje valdžiusi moteris imperatorė buvo Zauditu, kuri titulavosi nəgəstä nägäst, t. y. „Karalių karalienė“.
Juozas Stilsonas

Biografija

1904 m. atvyko į JAV, baigė Niujorke spaustuvininkų mokyklą ir dirbo įvairiose spaustuvėse.
Nuo 1906 m. Amerikos lietuvių socialistų sąjungos narys, 1915 m. su grupe kairiųjų socialistų nuo jos atsiskyrė ir įsijungė į Amerikos socialistų partiją, išrinktas jos sekretoriumi. 1943 m. ir 1954–1955 m. Lietuvių darbininkų draugijos pirmininkas.
1918–1919 m. vienas iš Čikagoje leidžiamos „Žarijos“ redaktorių, 1931–1943 m. Brukline – Naujosios gadynės redaktorius, nuo 1937 m. – vyriausias redaktorius. Taip pat 1908–1917 m. rašė į leidinius „Kova“, 1916–1917 m. – „Naujoji gadynė“ (Filadelfijoje), nuo 1950 m. – į „Darbą“.
Išvertė vokiečių, amerikiečių autorių kūrinių.
Pilos geležinkelio stotis

Pilos geležinkelio stotis – geležinkelio stotis Piloje, Lenkija.

Pilos depas

Pilos depas statytas 1870–1874 m., geležinkelį plėtojant Prūsijoje. Dėl architektūrinio unikalumo depas buvo pavyzdinis kitiems statiniams Europoje. Nuo XX a. 9 deš. geležinkelio depas nebenaudojamas, užmirštas. Siekdami išsaugoti šį unikalų statinį, Pilos gyventojai (Pilos miesto iniciatyvinė grupė „OKRĄGLAK”) susibūrė siekdami išgelbėti statinį.
Algirdas Makarevičius

Biografija

1950 m. baigė Kauno darbininkų jaunimo vidurinę mokyklą, 1955 m. Vilniaus universiteto (VU) Ekonomikos fakultetą. 1955–1958 m. VU Politinės ekonomijos katedros aspirantas. 1958–1962 m. Lietuvos žemės ūkio akademijos Politinės ekonomijos katedros dėstytojas. 1962 m. apgynė ekonomikos mokslų kandidato disertaciją „Ekonominė mintis Lietuvoje feodalinio ūkio irimo ir kapitalistinių santykių formavimosi sąlygomis“. 
1962–1993 m. Kauno politechnikos instituto (nuo 1990 m. KTU) Politinės ekonomijos katedros vyr. dėstytojas. Skaitė kapitalizmo politinės ekonomijos, mikro ir makroekonomikos, ekonominių teorijų istorijos ir Lietuvos ūkio istorijos disciplinas. 1968–1988 m. KPI Inžinerinės ekonomikos fakulteto dekanas; 1967 m. docentas. Nuo 2003 m. Veteranų klubo viceprezidentas.

Mokslinė veikla

Mokslinių darbų pagrindinės sritys: ekonominės minties istorija Lietuvoje XVIII a. pab. – XIX a. trečiame dešimtmetyje, ekonominės teorijos ir ekonominių disciplinų formavimasis Vilniaus universitete 1783–1832 m. Vienas pirmųjų po Antrojo pasaulinio karo tyrė Lietuvos ekonominių draugijų raidą, Kauno technologijos universiteto istoriją. Svarbiausias veikalas „Ekonomikos mokslai senajame Vilniaus universitete“, 1971 m., rusų k.
Visbičo Šv. Petro ir Šv. Pauliaus bažnyčia

Istorija

Pirmoji bažnyčia šioje vietoje pastatyta apie 1150 m. šalia Visbičo pilies. Augant gyvenvietei senoji mažesnė bažnyčia buvo nugriauta siekiant pastatyti didesnės talpos bažnyčią. Apie 1400 m. Visbičo bažnyčios rekonstrukcija jau buvo užbaigta ir pastatyta dabartinio tūrio bažnyčia. XV a. smarki audra sugriovė bažnyčios varpinę. Apie 1530 m. pastatytas dabartinis bažnyčios varpinės bokštas. XVIII a. atnaujintas bažnyčios interjeras. Bažnyčios vitražuose išlikęs XV a. vitražo stiklas.
Bažnyčios kapinės paverstos į bažnyčios sodo parką su išlikusiais autentiškais antkapiais.