google/wiki40b huggingface dataset:
Vytautas Žvirblis

Vytautas Žvirblis (g. 1930 m. rugsėjo 22 d. Linkuvoje, Pakruojo r.) – choro dirigentas ir pedagogas.

Biografija

1948 m. baigęs Linkuvos gimnaziją, 1950–1952 m. dirbo Linkuvos rajono finansų skyriaus kasininku – buhalteriu ir vyr. buhalteriu. Pats pasigamino fisharmoniją, susiremontavo seną fortepijoną ir išmoko šiais instrumentais groti. Epizodiškai vargonininkavo Linkuvos bažnyčioje. Muzikos mokytojo ir vargonininko Petro Garšvos paskatintas, 1952–1956 m. mokėsi choro dirigavimo Šiaulių muzikos mokykloje (dėst. B. Sližys, D. Einikienė ir B. Beganskaitė). Mokydamasis dirbo mokyklos kasininku ir ūkvedžiu, mokytojavo Kairių septynmetėje mokykloje, vadovavo Šiaulių dviračių gamyklos chorui. 1956–1961 m. choro dirigavimo studijas tęsė Lietuvos valstybinėje konservatorijoje (vyr. dėst. J. Karoso klasė). Studijuodamas vadovavo Vilniaus žemės ūkio mechanizacijos technikumo vyrų chorui ir vokaliniam – instrumentiniam ansambliui, dėstė kultūros – švietimo technikume.
1961–1973 m. V. Žvirblis Šiaulių aukštesniosios muzikos mokyklos (konservatorijos) choro dirigavimo ir kitų disciplinų dėstytojas, keletą metų buvo direktoriaus pavaduotojas mokymo reikalams ir teorinių disciplinų metodinės komisijos pirmininkas. Tuo pat metu vadovavo „Elnio“ kombinato mišriajam ir vyrų chorams bei dainų ir šokių ansambliui, medicinos darbuotojų moterų chorui, kultūros namų dainų ir šokių liaudies ansambliui „Jovaras" ir kitiems meno mėgėjų kolektyvams. Surengė nemaža koncertų, dalyvavo Šiaulių miesto ir respublikinėse dainų šventėse.
Nuo 1973 m. V. Žvirblis Vilniaus J. Tallat-Kelpšos aukštesniosios muzikos mokyklos (konservatorijos) choro dirigavimo dėstytojas, 1975–1993 m. choro dirigavimo metodinės komisijos pirmininkas, 1988–1992 m. choro dirigavimo dėstytojas Lietuvos valstybinėje konservatorijoje. Išugdė visą būrį jaunųjų chorvedžių, kurių dalis jau žinomi chorų dirigentai (Martynas Staškus, Dainius Stumbras ir daug kitu).
Nuo 1985 m. kurį laiką buvo Vilniaus medicinos darbuotojų dainų ir šokių liaudies ansamblio „Rūta" chormeisteriu ir meno vadovu. Koncertavo Lietuvoje, Rusijoje, Vokietijoje, dalyvavo įvairiuose kultūros renginiuose.
V. Žvirblis – Šiaulių miesto ir 1973 m. respublikinio moterų ir vyrų chorų sąskrydžio Šiauliuose dirigentas, respublikinių dainų švenčių konsultantas, chorų apžiūrų ir konkursų žiuri narys. 1980 m. apdovanotas Kultūros žymūno ženklu. Žmona Veronika Vitaitė – pianistė, Lietuvos muzikos akademijos profesorė; duktė Aleksandra Žvirblytė – pianistė, respublikinių ir tarptautinių konkursų laureatė, Lietuvos muzikos akademijos pedagogė.

Šaltinis

Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999. Informacijos publikavimui gautas žodinis autoriaus leidimas.
Konspiracija

Konspiracija (lot. conspiratio) – slapta veiklos ar veiksmo atlikimo forma, siekiant, kad kiti asmenys nesužinotų apie kokius nors dalykus, ir dėl to imantis ypatingų atsargumo ir saugumo priemonių.
Dar kitaip konspiracija yra slapta (politinė, ekonominė, socialinė ir kt.) veikla, pasireiškianti bendradarbiavimu su slaptosiomis organizacijomis ar jiems artimais subjektais, kai yra siekiama ką nors sužlugdyti ar kaip nors pakenkti.
Konspiracija gali būti kaip pogrindinė veikla ar jos epizodas. Konspiracijos metu naudojamos konspiracinės priemonės, konspiraciniai butai, susitariama dėl slaptų ženklų ir jų reikšmių.
„Konspiracinis butas“ yra naudojamas tiek teroristų, tiek meilužių, tiek ir slaptųjų tarnybų veiklos atveju.
Vilija Aleknevičienė

Biografija

1986 m. baigė Lietuvos žemės ūkio akademijos Ekonomikos fakultetą. 1997 m. socialinių mokslų daktarė.
Nuo 1986 m. Lietuvos žemės ūkio akademijos (nuo 1996 m. Lietuvos žemės ūkio universitetas) dėstytoja, 2000–2004 m. Ekonomikos ir vadybos fakulteto prodekanė; nuo 2005 m. profesorė.

Mokslinė veikla

Mokslinių darbų svarbiausios kryptys: investicinių projektų rizikos vertinimas, kapitalo kainos nustatymas, įmonės trumpalaikio turto valdymas.
Casa Rosada

„Casa Rosada“ (liet. Rausvasis namas), oficialiai žinomas kaip „Casa de Gobierno“ (Vyriausybės namai) – Argentinos prezidento vadovaujamos vyriausybės būstinė, esanti Buenos Airėse, Montserato kvartale, prie „Plaza de Mayo“ aikštės. Paties prezidento rezidencija yra Olivoso mieste, kuris yra netoli Buenos Airių.
„Casa Rosada“ yra švediškos architektūros pastatas, pastatytas 1873 m. Seniau toje vietoje buvo gynybinė tvirtovė, muitinės pastatas, kiek vėliau ir paštas. Pastato balkonai naudojami prezidentų, garbingų svečių kalboms sakyti.
Pasimatymas (laikraštis)

Pasimatymas – pramoginio pobūdžio laikraštis, ėjęs nuo 1990 m. rugsėjo 16 d. iki 1996 m. Panevėžyje.

Istorija

Įsteigė Alvydas Ulys, leido firma „Culmen“, nuo 1995 m. – UAB „Privatus seklys“. Ėjo 3 kartus per mėnesį (iki 1994 m. – 1-2 kartus), nuo 1996 m. – savaitraštis. Tiražas 1990 m. – 30 000 egz., 1995 m. – 12 600 egz. Nuo 1991 m. leido neperiodinius priedus „Meilės krautuvė“ (tir. 40 000 egz.), „Sekso anekdotai“ (tir. 50 000 egz.), „Meilės turgus“ (tir. 30 000 egz.).
Rašė apie vaikinų ir merginų santykius, seksualinį auklėjimą, teikė informaciją norintiems susipažinti, draugauti, sukurti šeimą.
Vyriausiasis redaktorius Alvydas Ulys.
LTV2 (Kaunas)

LTV2 – viešosios įstaigos „Lietuvos radijas ir televizija“ televizijos kanalas, transliuotas iš Kauno 1991–1992 m.

Istorija

Kanalo kūrimuisi imta ruoštis 1990 m. pabaigoje Vilniuje. Šis kanalas imtas transliuoti 1991 m. gruodžio 21 d. SSRS televizijos pirmosios programos kanalu (iš pradžių planuota transliuoti SSRS televizijos antrosios programos kanalu) Kaune. Iš pradžių autorinė produkcija rodyta dvi valandas per parą. 1992 m. sausį televizija ėmė gana pastoviai transliuoti visoje Lietuvoje.
1992 m. pabaigoje kanalo transliacijos nutrauktos dėl finansinių problemų.
Pata

Pata (Devangari पट) – indiškas pirštininis kalavijas iš Šiaurės Indijos. Paprastai tai trumpas kalavijas tiesia dviašmene simetriška geležte, pritvirtinta prie šarvinės pirštinės tipo skydelio, dengiančio ranką maždaug iki dilbio vidurio. Pata laikoma plaštaka suėmus skersinę kataro tipo rankeną. Spėjama, kad pata atsirado iš kataro. Patos būdavo iki 110 cm ilgio.
Patos konstrukcija leidžia ją efektyviai naudoti kaip duriamąjį kalaviją (pata buvo laikoma efektyviu ginklu prieš sunkiai šarvuotus priešininkus) arba kaip kertamąjį kalaviją prieš nešarvuotus priešininkus.
Mogolų laikais patas naudojo radžputai. Jie buvo sukūrę ir patas, kurios be geležtės turėjo dagtinį pistoletą.
Viktariškiai

Istorija

XX a. tarpukariu kaimas buvo Kupiškio apskrityje.
Araukarija (miestas)

Istorija

Miestas pavadintas pagal aplink kalnuose augančias brazilines araukarijas. XIX a. į vietovę ėmė keltis rusų, vokiečių, lenkų atvykėliai, kūrėsi lentpjūvės. 1890 m. sudaryta Araukarijos savivaldybė.
Lietuvos futbolas 2008 m.

Atstovavimas Europos turnyruose

2008 m. UEFA organizuojamuose turnyruose dalyvavo 5 vyrų ir vienas moterų klubas.

UEFA Moterų taurė

UEFA taurės varžybose pirmajame etape žaidžia Šiaulių „Gintra-Universitetas“. Šiauliuose ir Panevėžyje rugsėjo 4-9 d. organizuojamose 1 pogrupio varžybose Gintra rezultatu 8:0 pralaimėjo Rusijos čempionėms „Zvezda–2005” komandai, rezultatu 2:0 įveikė Vengrijos čempiones Budapešto „FC Femina Budapest“ klubo komandą ir lygiosiomis 2:2 sužaidė su Farerų salų čempionėmis „Klaksvíkar Ítrottarfelag“. Grupėje Lietuvos klubas užėmė antrąją vietą ir į sekantį etapą nepateko.
Stasys Pilka

Stasys Pilka (1898 m. gegužės 8 d. Sankt Peterburge, Rusija – 1976 m. vasario 5 d. Čikagoje, JAV) – aktorius.

Biografija

1916 m. baigta Sankt Peterburgo Šv. Kotrynos gimnazija, 1916–1919 m. Petrogrado Karo medicinos akademija, 1919–1921 m. Petrogrado Aleksandros teatro mokykla, 1918 m. Petrogrado Imperatoriškieji dramos kursai.
1944 m. pasitraukė į Vakarus, nuo 1948 m. gyveno JAV.
Marián Kello

Biografija

2007–2010 m. žaidė FBK Kaunas klube, su kuriuo tapo Lietuvos čempionu. Vėliau išvyko žaisti į Edinburgo „Hearts“ ekipą. 2012 m. balandžio pradžioje sutarė palikti Edinburgo klubą sezono pabaigoje.
Lukšiai (Šakiai)

Ekonomika

Veikia žemės ūkio, tekstilės gaminių („Gahlert tekstilė“), medienos apdirbimo („Vinkšna“), glaistytų varškės sūrelių ir sūrių gamybos („Uriga“), pieno surinkimo ir perdirbimo („Lukšių pieninė“, nuo 1939 m.) bendrovės.

Geografija

Pro miestelį teka Šešupės intakas Siesartis, čia į ją įteka Lenkupys. Plentai į Lekėčius, Kriūkus. Į pietryčius nuo Lukšių yra Zyplių dvaras ir XIX a. sodintas parkas, jame yra gamtos paminklas – Zyplių ąžuolas ir tvenkinys.
Gibė

Geografija ir tautos

Šiaurėje nuo regiono yra istoriniai regionai Šeba ir Velega. Rytuose regiono natūrali riba buvo ilga ežerų grandinė, kuri per visą istoriją užtvėrė teritoriją nuo priešų antpuolių. Vakaruose ir pietuose regiono ribos neaiškios, jis siekiasi su daugybės smulkių tautelių gyvenamomis sritimis.
Čia svarbiausios upės yra Omo ir Gibė bei Godžebas, kurios skaido regioną į keletą dalių. Regionas yra apgyvendintas įvairių tautų, kurių dauguma kalba omotinėmis kalbomis.
Regionui būdinga tai, kad čia auga tropiniai miškai, kuriuose gyvena Afrikinė civeta, naudojama muskuso gamybai. Čia taip pat labai tinkamos sąlygos auginti kavą. Viena pagrindinių žemės ūkio kultūrų yra netikrasis bananas ensete.
Dvitaškis šokliukas

Išvaizda

Žiogas nedidelis, 8-11 mm ilgio, rudai, pilkai margas, tvirtai sudėtas, priešnugarėlė praplatėjusi. Sparnai trumpi, dėl to dažniausiai skraidyti negali. Užpakalinės kojos stiprios, dėl to gerai šokinėja. Patinai gali čirpti kojomis trindami į antsparnius.

Biologija ir ekologija

Žiogas augalėdis, maitinasi samanomis, dumbliais, detritu, taip pat žemomis žolėmis. Buveinė – aptinkamas sauspievėse, kur yra tuščios žemės, auga skurdi augmenija. Taip pat randamas sausose, saulėtose miškų proskynose, kur auga retos samanos.
Žiogas žiemoja suaugėlio stadijoje, įsirausęs į žemę. Gali būti randamas visus metus, bet dažniausiai rudenį ir pavasarį. Vasarą dažniau randamos nimfos. Patinai čirpia tyliai, o patelės kiaušinius deda dažniausiai į žolių stiebus, bet kartais tiesiog ant žemės.
Toledo peizažas

Istorija

Metropoliteno meno muziejaus versija, paveikslas „Toledo peizažas“ sukurtas apie 1597 m. Kitais šaltiniais, jo sukūrimo data nukeliama vėlesniam laikui apie 1600 m. arba dar vėliau. Paveikslo sukūrimo aplinkybės nežinomos. Tai tikriausiai buvo vienas iš tik 3 peizažų, kuriuos El Grekas sukūrė savo gyvenimo metu. Tikriausiai jis buvo tarp 1614 m. surašytų dailininko studijos paveikslų po El Greko mirties ir dar kartą paminėtas 1620 ar 1621 m. minint tris Toledo peizažus, buvusius pas El Greko sūnų Chorchę.
1629 m. pas El Greko draugą ir rėmėją Pedro Salazar de Mendoza (1549–1629) minimi 2 El Greko peizažai: „Toledo miesto paveikslas su planu“ ir „Toledo peizažas žiūrint Alkantros tilto link“. Pirmasis paveikslas tikriausiai yra „Toledo peizažas ir planas“, šiuo metu esantis Prado muziejuje, antrasis − „Toledo peizažas“, dabar Metropoliteno meno muziejuje. 1632 ir 1639 m. du El Greko peizažai minimi grafo Pedro Lasso de la Vega Niño y Guzmán (1559–1637) nuosavybėje. Gali būti, kad tarp jų buvo „Toledo peizažas“, nes šis paveikslas, žinoma, kadaise buvo įsigytas iš tolimų grafo palikuonių. 1909 m. „Toledo peizažą“ iš prancūzų meno dilerio P. Diuran Riuelio įsigijo JAV meno kolekcionuotoja misis Louisine Havemeyer ir po savo mirties 1929 m. testamentu padovanojo Metropoliteno meno muziejui Niujorke.

Apie paveikslą

„Toledo peizaže“ nutapytas Toledo miesto vaizdas su dramatišku dangumi. El Grekas kiek pakeitė Toledo miesto statinių tikrąjį išplanavimą, kad jie atitiktų paveikslo kompozicinį sumanymą. Toledo katedra vaizduojama žemiau kairiau nei Alkazaro (karališkieji) rūmai ant kalvos, kurie dominuoja peizaže. Tikrovėje, katedra nesimatytų iš tokio miesto vaizdavimo kampo. San Servando rūmai Tacho upės kairėje pavaizduoti geografiškai tiksliai. Peizaže pagrindinį dėmesį atkreipia grėsmingas, pranašiškas debesuotas dangus. El Grekas Ispanijoje kūrė daugiausia religinėms institucijoms ir jo paveikslai pasižymi daug aukštesniu misticizmo lygiu nei Italijos meistrų, pas kuriuos El Grekas mokėsi.
„Toledo peizažas“ gali būti sugretintas su Džordžonės „Audra“ (apie 1508). Abiejuose paveiksluose vaizduojami grėsmingi dangaus debesys, artėjantys prie taikaus ir ramaus miesto. Džordžonės paveiksle jaučiamas ramumas bei žmogaus ir gamtos jėgų santykis, kuris tarsi liudija, kad nieko blogo nenutiks. El Greko paveiksle, atvirkščiai, paveikslo nuotaika tokia, tarsi tai būtų paskutinė Toledo miesto diena prieš dangaus jėgoms jį sunaikinant. Gali būti, kad paveikslas turi religinių sąsajų, tiksliau – su Šv. Jono Apreiškimo knyga. Miesto pateiktas išplanavimas (nuo vaizduojamo Alkantros tilto) primena gulintį kryžių − krikščionybės simbolį. Gali būti, kad paveiksle pranašaujamas didingos istorinės praeities miesto sunykimas (tuo metu prieš kelis dešimtmečius Ispanijos karalius perkėlė sostinę iš Toledo į Madridą). Peizaže plačiai naudojamos manieristinio vaizdavimo formos: pailgintos pastatų proporcijos, sunkumas nustatant pastatų grupių ryšį (pavyzdžiui, pastatai kairėje nuo katedros varpinės atrodo plaukiantys debesyse, bet gal ir ne).
Gediminas Rudžionis

Biografija

1969–1972 m. Vilniaus pedagoginiame institute studijavo lietuvių kalbą ir literatūrą, 1973 m. baigė Vilniaus universitetą, istorikas.
Lydė metalą Kuro aparatūros gamykloje, dirbo kroviku, vadovavo vaikų poilsiavietei. Po 1990 m. ėmėsi verslo, 1997–2000 m. Lietuvos Respublikos Seimo pirmininko pavaduotojo padėjėjas, 2001 m. UAB „Gerva“ konsultantas. 2009 m. Europos Parlamento nario Juozo Imbraso padėjėjas.
1983–1990 m. Lietuvos komunistų partijos, 1999 m. partijos Socialdemokratija 2000 narys, tarybos ir valdybos narys, Vilniaus skyriaus atsakingasis sekretorius, 2004 m. Liberalų demokratų partijos, 2006 m. Partijos Tvarka ir teisingumas (liberalai demokratai) Vilniaus miesto skyriaus narys, Šeškinės skyriaus pirmininkas. 
2007–2011 m. ir nuo 2011 m. Vilniaus miesto savivaldybės tarybos narys.  2007–2011 m. Ekonomikos ir finansų komiteto pirmininkas.
Sutuoktinė Jurgita, vaikai Dovilė, Rokas, Antanas.
Plūduras

Lietuvoje

2009 m. Klaipėdos uosto akvatorijoje baigti naujo okeanografinių matavimų ir stebėjimų plūduro instaliavimo darbai. Šio plūduro paskirtis − teikti operatyvinę informaciją aplinkosaugos ir mokslo institucijoms, uosto tarnyboms, visuomenei ir žiniasklaidai. Okeanografinių matavimų ir stebėjimų plūduras matuoja oro temperatūrą, oro slėgį, santykinį oro drėgnumą, vėjo kryptį ir greitį, vandens temperatūrą, druskingumą ir drumstumą, chlorofilo α koncentraciją. Jo povandeninė dalis teikia informaciją apie vandens srovių kryptis ir greičius, bangų parametrus. Duomenys perduodami į duomenų kaupiklį, o šis juos peradresuoja į Jūrinių tyrimų centro tinklalapį. Šiais duomenimis gali naudotis aplinkos apsaugos specialistai, mokslininkai, ekstremalių situacijų valdymo, eismo ir uosto tarnybos.
Rėzeknės aukštoji mokykla

Rėzeknės technologijų akademija (latv. Rēzeknes Tehnoloģiju akadēmija) – aukštoji mokykla, 1993 m. įkurta Latvijos universiteto bei Rygos technikos universiteto Rėzeknės filialo bazėje. Studijų programos – filologija, istorija, pedagogika ir vadyba, inžinerija ir teisė. 3 300 studentų, 172 darbuotojai.
Livermoris

Pavadinimas

VLKK 2012 m. rugsėjo 19 d. Terminologijos pakomisės posėdyje buvo svarstyta kaip lietuviškai vadinti cheminį elementą, kurio atominis numeris yra 116: livermoriu ar livermorijumi. Kadangi elementų pavadinimų formos su -is lietuvių kalboje vartojamos seniai (plutonis, ne plutonijus, toris, ne torijus ir pan.), sutarta teikti formą livermoris .
Donatas Bučelis

Biografija

Tėvas žurnalistas Alfonsas Balys Bučelis, sesuo Eglė Bučelytė. 1987 m. baigė Vilniaus 23–iąją vidurinę mokyklą, 1993 m. – Vilniaus universiteto Komunikacijos fakulteto Žurnalistikos institutą.
1990–1992 m. radijo stoties „M-1“ žinių redaktorius. 1992–1997 m. radijo stoties „M–1“ programų direktorius,  1998–2000 m. radijo stočių Taline programų direktorius, nuo 2001 m. „Radiocentro“ programų direktorius.
Nelson Angelo Piquet

Prieš Formulę 1

Nelsono karjera prasidėjo 1993 m., kai jis pradėjo lenktyniauti Brazilijos kartingų čempionate. Ten jis lenktyniavo iki pat 2001 m., o po to persikėlė į Formula 3 Suamericana čempionatą.
2003 m. jis persikėlė į Didžiosios Britanijos Formula 3 čempionatą. Tais metais jis atstovavo Piquet Sports komandai ir baigė sezoną trečioje vietoje su šešiomis pergalėmis. Tais metais jis pirmą kartą išbandė Formulės 1 bolidą Williams F1 ekipoje.
Kitais metais jis laimėjo Britanijos Formula 3 čempionatą ir tapo jauniausiu per visą čempionato istoriją čempionu, jam tuo metu buvo 19 metų 2 mėnesiai.
2005 m. brazilas startavo A1 ir GP2 čempionatuose. Pastarąjame jis laimėjo vienerias lenktynes Belgijoje. Taip pat metų pabaigoje jis išbandė BAR ekipos bolidą.
Antrais metais GP2 čempionate jis tapo vicečempionu ir nusileido tik britui Lewis Hamiltonui.

Renault

2007 m. sezone brazilas tapo oficialiu Renault ekipos pilotu bandytoju ir atsarginiu pilotu.
2008 m. sezone brazilas tapo oficialiu Renault ekipos pilotu, o jo komandos draudu paskirtas sugrįžęs į prancūzų ekipą du kartus pasaulio čempionas Fernando Alonso. Sezono pradžioje Nelsonui Piquet sunkiai sekėsi valdyti savo bolidą – iš 7 pirmųjų savo lenktynių jis finišavo tik dvejose, o pirmuosius savo taškus jis pelnė Prancūzijos GP finišavęs 7 vietoje. Netrukus brazilas pasiekė ir kol kas aukščiausią savo vietą Formulėje 1 – antrąją vietą Vokietijoje puikiai pasinaudojęs saugos atumobilio faze ir sustojęs techninio aptarnavimo zonoje vos kartą. Vėliau sezone brazilas finišavo dar tris kartus taškų zonoje, o jų surinkęs 19, baigė sezoną 12 vietoje.
2009 m. rugpjūčio 3 d. Nelson Angelo Piquet patvirtino pasitraukimą iš Renault komandos.
Virgilijus Aloyzas Milaknis

Biografija

1985 m. baigė Vilniaus pedagoginį institutą, mokytojas.
1985–2003 m. Viešintų vidurinės mokyklos mokytojas. 2003 m. Viešintų seniūnijos seniūnas, 2003–2007 m. Anykščių rajono savivaldybės administracijos direktoriaus pavaduotojas, 2007–2011 m. mero patarėjas.
Tėvynės sąjungos Anykščių rajono skyriaus narys. 2007–2011 m. ir 2011 m. (atsistatydino) Anykščių rajono savivaldybės tarybos narys. 
Sutuoktinė Eglė, duktė Ugnė.
Dofinas (Manitoba)

Istorija

1741 m. čia pasirodę prancūzai netoliese esantį ežerą pavadino Dofinu.
1896 m. buvo nutiesta geležinkelio linija ir tapo vienu iš sustojimų.
1898 m. čia radosi kaimas. Į jį atsikėlė kolonistai iš Rusijos imperijos, dabartinės Ukrainos.
1901 m. suteiktas miesto statusas.
Grabasta

Istorija

Antagrabuostų dvaras minimas 1586 metais. 1683 m. Grabastos kaimas minimas Molėtų krikšto metrikų knygoje.
Krokodilai

Išvaizda, gyvenimo būdas.

Gana stambūs, dydis nuo 1,2 m (Paleosuchus palpebrosus) iki 7m (Briaunagalvis krokodilas). Krokodilų šnervės ir akys yra galvos viršuje, todėl jie gali matyti ir kvėpuoti beveik panirę po vandeniu. Kojų pirštai su plėvele, padedančia plaukioti.
Gyvena įvairių vandens telkinių pakrantėse: upėse, pelkėse, ežeruose. Dažniausiai renkasi gėlą vandenį, bet kai kurios rūšys (pvz briaunagalvis krokodilas) mėgsta ir sūrų vandenį, kartais išplaukia ir į jūras. Sausumoje nerangūs, toli nuo vandens telkinių nenueina. Nors, pelkinis krokodilas, išdžiuvus upei, ieškodamas kito vandens telkinio, kartais sausuma nukeliauja ne vieną kilometrą.
Plėšrūs, gaudo žuvis ir įvairius smulkesnius žinduolius, paukščius, roplius, varliagyvius. Jaunesni krokodiliukai medžioja ir vabzdžius ar vėžiagyvius. Taip pat krokodilai minta ir dvėsena. Kai kurios rūšys medžioja ir stambesnius žinduolius ar paukščius, gali užpulti ir žmogų. Maisto nekramto, tik praryja. Jei grobis stambesnis - jį paslepia brūzgynuose ir palieka irti. Skrandžio sienelės išskiria specifines skrandžio sultis, kurios suskaido net ir sunkiai virškinamas gyvūnų dalis. Taip pat, virškinimui palengvinti, krokodilai neretai praryja akmenukų, kurie padeda skrandyje sutrinti maistą.

Paplitimas

Krokodilai gyvena atogrąžų juostoje. Šiaurės Amerikos pietuose, Centrinėje ir Pietų Amerikoje, Afrikoje, Pietų ir Pietryčių Azijoje, Australijos šiaurėje.
Europoje krokodilai laisvėje negyvena, tačiau kai kuriose pietinėse valstybėse veisiami krokodilų fermose.

Santykis su žmonėmis

Dėl vertingos odos, naudojamos gaminti batams, rankinėms, skrybėlėms, piniginėms ir kt. krokodilai nuo seno yra medžiojami žmogaus.
Kai kuriose šalyse (pvz., Australijoje, Etiopijoje, Tailande, PAR, Kuboje) krokodilų mėsą vartoja maistui. 
Krokodilai taip pat auginami krokodilų fermose.

Nykimas

10 krokodilų rūšių (pelkinis krokodilas, Siamo krokodilas, Filipinų krokodilas, Kubos krokodilas, Amerikinis krokodilas, Orinoko krokodilas, bukasnukis krokodilas, Kiniškasis aligatorius, gavialas, Tomistoma schlegelii) įrašytos į Tarptautinę raudonąją knygą. Tai sudaro beveik pusę visų krokodilų rūšių. 6 iš jų priskiriamos Grėsmingai nykstančių kategorijai. Pagrindinės nykimo priežastys - nelegalus medžiojimas dėl odos ir tinkamų gyventi buveinių nykimas.
Ekologinė sukcesija

Ekologinė sukcesija – dėsningas biogeocenozės bendrijos kitimas, kai joje įsigali vienos rūšys, tuo tarpu kitos yra išstumiamos ir nyksta.
Sukcesijos priežastis paprastai yra bendriją sudarančių organizmų veikla. Jie keičia savo aplinką (veikdami dirvožemį, drėgmės režimą, užtamsinimą ir pan.), tuo blogindami savo pačių gyvenimo sąlygas ir gerindami kai kurių konkurentų, kurie ima įsigalėti bendrijoje, augimo (gyvenimo) sąlygas. Pavyzdžiui, beržyne beržai sudaro pavėsį, kuriame ima geriau augti eglės, kurios vėliau gali išstumti beržus ir sudaryti eglyną, kuris paprastai yra klimaksinė bendrija.

Pirminė sukcesija

Ji prasideda, kai organizmai užima (kolonizuoja) laisvą žemės plotą, kuriame visiškai nėra organizmų, dažnai nėra ir dirvožemio. Tai gali būti nuošliaužos vieta, paviršius, atsidengęs nutirpus ledynui, sustingusios lavos paviršius, apleista asfaltuota aikštelė, nuleistos vandens saugyklos dugnas ir pan.

Antrinė sukcesija

Ji vyksta teritorijoje, kurios ekologinė būsena smarkiai pažeista. Tai gali būti gaisravietė, kurioje žuvo daug augalų ir gyvūnų, dirbamas laukas, veja apie namą, smarkiai nuganyta ir degradavusi ganykla ir kt.
Per tam tikrą laiką įvairūs augalai ir kartu su jais gyvenantys gyvūnai vieni kitus keis tol, kol susidarys klimaksinė bendrija, kuri egzistuos ilgą laiką nesikeisdama, kol bus tokios pačios aplinkos sąlygos (pvz., klimatas).
Ekosistemose egzistuoja ir sezoninė kaita - atsakomoji reakcija į sezoninius terpės pokyčius, - kuri nėra sukcesija.
Silverijus Statkus

Biografija

1982 m. baigė Tauragės 4-ą vidurinę mokyklą, baige Kaliningrado valstybinį technikos universitetą, verslo valdybą.
UAB „Juslita“ direktorius – finansininkas. 2010–2011 m. Tauragės rajono savivaldybės mero pavaduotojas.
2002 m. Liberalų demokratų partijos, 2006 m. partijos Tvarka ir teisingumas (liberalai demokratai) narys.
2003–2007 m.2007–2011 m. ir nuo 2011 m. Tauragės rajono savivaldybės tarybos narys. 
Tauragės lenkų bičiulių draugijos narys, Tauragės darbdavių sąjungos narys, Prancūzijos bičiulių draugijos narys. Sutuoktinė Regina, vaikai Romualdas, Albertas, Silverijus, Deimantė .
Poveržlė

Poveržlė – plona plokštelė (dažniausiai skritulio formos) su skyle (dažniausiai centre), kuri taikoma paskirstyti tvirtinimo detalių su sriegiu, pvz., varžtų ar veržlių, apkrovą. Dar poveržlės naudojamos kaip tarpinės, spyruoklės, dilimo atramos, vibracijos slopintuvai (guminės poveržlės), gali nurodyti suveržimo apkrovą arba fiksuoti tvirtinimą.

Rūšys

Poveržlės gali būti suskirstytos į tris rūšis: plokščiąsias poveržlės, kurios paskirsto apkrovą ir apsaugo nuo pažeidimo fiksuojamą paviršių arba izoliuoja jį, spyruoklines poveržles, kurios turi ašinį tamprumą ir saugo nuo sujungimo atsilaisvinimo dėl vibracijų ir fiksuojančiąsias poveržles, kurios stabdo sujungimo atsivežimą, neleisdamos detalei su sriegiu suktis. Fiksuojančios poveržlės dažniausiai būna ir spyruoklinės.

Medžiagos

Dažniausiai naudojamos medžiagos yra plienas, nerūdijantis plienas ir plastmasė. Grūdintos poveržlės yra termiškai apdorotos plieninės poveržlės. Kitos naudojamos medžiagos yra aliuminis, bronza, žalvaris, keramika, varis, geležis, oda, guma, titanas ir kt.