google/wiki40b huggingface dataset:
Lietuvai pagražinti draugija

Lietuvai pagražinti draugija (LPD) – 1921–1940 m. veikusi ir 1995 m. atkurta visuomeninė organizacija.

Veikla 1921–1940 metais

Draugija įkurta 1921 m. balandžio mėn. Kaune Lietuvos šviesuolių: kanauninko Juozo Tumo-Vaižganto, prof. Povilo Matulionio, teisingumo ministro ir Valstybės tarybos pirmininko Stasio Šilingo, Eugenijaus Kubiliaus, prof. Tado Ivanausko, Liudo Vailionio ir kt. iniciatyva. Draugijos Centro valdybos pirmininku išrinktas J. Tumas-Vaižgantas. Draugija kvietė visos Lietuvos žmones aktyviai veiklai gražinti kraštą, ugdyti jaunąją kartą.
1921–1940 m. Draugija atliko visuomenės telkimo, patriotizmo ugdymo ir krašto gražinimo darbą. Kasmet draugija skelbė medelių sodinimo dienas. Vėliau rūpinosi paukščių globa, rengė inkilų kėlimo į medžius išvykas. 1925 m. sudaryti gamtos ir paminklų apsaugos komitetai. 1925 m. birželio 28 d. LPD organizavo tautos suvažiavimą Veliuonoje, 1930 m. Vytauto Didžiojo 500-ųjų mirties metinių minėjimą. Didžiulį darbą draugija atliko statant paminklus Vytautui Didžiajam ir iškilmingai keliaujant po kraštą jo paveikslui. Draugijos rūpesčiu ir iš surinktų aukų buvo sutvarkytas Gedimino kalnas Veliuonoje, Birutės kalnas Palangoje, daktaro Jono Basanavičiaus parkas Kaune. Draugija rinko eksponatus projektuojamam Oro muziejui Kaune. Per savo skyrius (1926 m. jų buvo 30) rūpinosi miestelių aikščių ir sodų, mokyklų darželių, kapinių priežiūra. 1937 m. išleido almanachą, skirtą Vytautui Didžiajam. Draugijos nariai skaitė paskaitas per radiją, spausdino straipsnius periodiniuose leidiniuose, išleido vienkartinių leidinių.
Sovietams okupavus Lietuvą 1940 m. Liaudies vyriausybės uždaryta.
Muriel Day

Biografija

Muriel gimė 1942 m. Niutonardse (Šiaurės Airija). 1963 metais debiutavo Airijos televizijoje, tais pačiais metais nusifilmavo britų filme „Billy Liar“. 1969-aisiais atlikėja su daina „The Wages of Love“ atstovavo Airijai 1969 m. Eurovizijos dainų konkurse, vykusiame Madride. Ji yra pirmoji šios šalies atstovė moteris, pirmoji dalyvė kilusi iš Šiaurės Airijos. Nors tuo metu daina buvo labai populiari Airijoje, tačiau tarptautiniame konkurse užėmė septintąją vietą.
1971 metais persikėlė į Kanadą, kur ji ir toliau tęsė karjerą, vėliau Muriel dirbo terapeute. Nuo dešimtojo dešimtmečio atlikėja gyvena Belfaste, kur ten reguliariai koncertuoja.
Bronius Dobrovolskis

Biografija

1951 m. baigė Telšių mokytojų seminariją, 1953 m. Klaipėdos mokytojų institutą, 1956 m. Vilniaus pedagoginį institutą, 1965 m. Vilniaus universitetą. 1968 m. pedagogikos mokslų kandidatas. 
1951–1953 m. mokytojavo Klaipėdos, 1953–1956 m. Klaipėdos rajono mokyklose. 1956–1958 m. Klaipėdos rajono Plikių vidurinės mokyklos direktorius. 1958–1962 m. dirbo Pedagogikos mokslinio tyrimo institute, 1965–1993 m. šio instituto sektoriaus vedėjas, 1980–1987 m. direktorius. 1973–1980 m. LSSR Švietimo ministerijos Mokyklų valdybos viršininkas. 1987–1993 m. Lietuvos pedagogų kvalifikacijos instituto lietuvių kalbos ir literatūros katedros vedėjas, 1984 m. docentas. 1993–2000 m. dėstė Vilniaus universitete.
Parašė lietuvių kalbos vadovėlių šeštai (su kt., 1973–1983 m.), septintai ir devintai (1988 m.), devintai (su kt., 1999 m.), dešimtai (su kt., 2000 m.) klasei, metodinių ir mokomųjų priemonių.
Ningalė

Ningalė (šum.  = Nin-Gal    – 'didžioji viešpatė') – deivė šumerų–akadų mitologijoje, dievo Nanos sutuoktinė ir sauliškojo dievo Utu (Šamašo) motina. Garbinta daugiausiai Ūre.
Manoma, kad jau nuo III tūkstm. pr. m. e. pab. Ningalė buvo plačiai garbinama Sirijoje. Ten jos vardas vartotas artimiausia šumerų kalbai lytimi – Nikkal (𐎐𐎋𐎍 = nkl). Šiuo vardu ji žinoma tarp Ugarito dievų. Ugarite būta mito apie Ningalės santuoką (hierogamiją) su mėnuliu–Jarichu, o pati Ningalė laikyta dievo Harhabio („vasaros vaisių karaliaus“) dukterimi.
Ningalei (Nikalei) yra skirtas seniausias pasaulyje su muzikine tonacija rastas himnas. Tekstas su natomis rastas 1955 m. Ugarite.
Iraklis Abašidzė

Iraklis Abašidzė (gruz. ირაკლი ბესარიონის ძე აბაშიძე, 1909 m. lapkričio 29 d. Choni, Kutaisio rajonas – 1992 m. sausio 14 d.) – gruzinų poetas, vertėjas, visuomenės veikėjas.

Biografija

1931 m. baigė Tbilisio universiteto filologijos fakultetą. 1934 m. kaip jaunas rašytojas dalyvavo TSRS rašytojų sąjungos pirmajame suvažiavime. Už bereikalingą Lavrentijaus Berijos šlovinimą metus sėdėjo kalėjime. Antrojo pasaulinio karo metais kovojo fronte. Pokario metais Gruzijos rašytojų sąjungos žurnalo „Mnatobi“ vyriausiais redaktorius. 1953–1967 m. Gruzijos rašytojų sąjungos pirmininkas. Nuo 1960 m. Gruzijos mokslų akademijos viceprezidentas. Tais pačiais metais organizavo ekspediciją į Jeruzalės Šv. Kryžiaus vienuolyną, kuriame buvo rasta Šotos Rustavelio freska. 1975–1987 m. „Gruzijos tarybinės enciklopedijos“ vyriausiasis redaktorius. 1978–1986 m. Gruzijos Aukščiausiosios Tarybos pirmininkas.
Nuo 1988 m. priešingai savo politinės poezijos idealams palaikė Gruzijos nepriklausomybės siekį, buvo komandos, kuriai vadovavo Zviadas Gamsachurdija, narys. Iraklio Abašidzės laidotuvės virto antirusiška demonstracija.
Edita Tamošiūnaitė

Biografija

Gimė 1976 m. vasario 28 d. Jauniūnuose. 1998 m. baigė Vilniaus universiteto Filologijos fakultetą ir įgijo lietuvių filologijos bakalauro kvalifikaciją. 2004 m. Vilniaus pedagoginio universiteto Pedagogikos ir psichologijos fakultete įgijo edukologijos (švietimo vadybos) magistro laipsnį. 2011 m. baigė Mykolo Romerio universiteto Viešojo administravimo fakultetą ir įgijo viešojo administravimo magistro laipsnį. Nuo 1998 m. iki 2001 m. dirbo lietuvių kalbos mokytoja Vilniaus r. Maišiagalos vidurinėje mokykloje. Nuo 2002 m. iki 2007 m. – Vilniaus r. Rudaminos Ferdinando Ruščico gimnazijos direktorė. Nuo 2007 m. iki 2009 m. dirbo Vilniaus miesto savivaldybės administracijos Kultūros ir ugdymo departamento direktoriaus pavaduotoja. Nuo 2009 m. iki 2011 m. vadovavo Vilniaus miesto savivaldybės administracijos Kultūros, sporto ir turizmo departamento Kūno kultūros ir sporto skyriui. Nuo 2011 m. iki 2013 m. dirbo Vilniaus miesto savivaldybės administracijos direktoriaus pavaduotoja. Nuo 2013 m. sausio 11 d. paskirta švietimo ir mokslo viceministre.
Ties riba (TV serialas)

Siužetas

Seriale pasakojama apie specialiąją FTB agentę Oliviją Danham, mokslininką Valterį Bišopą ir jo sūnų Piterį, kurie stengiasi išsiaiškinti netikėtai visame pasaulyje pasirodžiusius ypatingus (anomalius) mokslo reiškinius  (tai telepatija, levitacija, nematomumas, reanimacija, nepaaiškinamos genų mutacijos ir kt.), kurie žiniasklaidoje pavadinami „Pavyzdžiu“ (naujagimis kūdikis per kelias valandas visiškai subręsta, pasensta ir miršta; autobuso keleiviai netikėtai įklimpsta į keistą medžiagą, panašią į sakus, iš kurių susidaręs gintaras). Olivija, Piteris ir Valteris stengiasi suprasti šių netikėtų reiškinių kilmę ir, svarbiausia, šaltinį. Paaiškėja, jog su vadinamuoju „Formatu“ susijusi milžiniška naujausių technologijų korporacija „Masinė Dinamika“, o paslaptingi tradiciniam mokslui nepaaiškinami reiškiniai – tik labai didelio gerai organizuotos struktūros plano dalis.
Skirtingai nei garsus serialas „Dingę“, „Ties riba“, pasak pagrindinio kūrėjo ir prodiuserio Dž. Dž. Abramso, ateinančių sezonu metu pasižymės kiek paprastesne pasakojimo struktūra, nestipriai susieta istorine linija ir, atsižvelgiant į tai, žymiai nesusieta epizodų peržiūra, kitaip sakant, žiūrovai, viduryje sezono praleidę kelis ar daugiau epizodų, nebus labai atskirti nuo siužetinio pasakojimo.
Krizė

Krizė (nuo sen. gr. κρίσις = krisis) – sprendimas, lemiamas įvykis, staigus pasikeitimas. Nors šis graikiškas žodis nusako taip pat ir staigų ar lemiamą pasikeitimą į geresnę pusę, terminas paprastai vartojamas pavojingai, sistemos stabilumui gresiančiai situacijai įvardinti. Krizė ateina, kuomet nebėra galimybės išsaugoti esamą padėtį, neišvengiamos permainos.

Rūšys

Krizės gali būti visuomeninės ir asmeninės, gamtinės ir techninės – socialinės, ekonominės, politinės, karinės, sukeltos sausros ar liūčių, techninio susidėvėjimo bei kūrybinės ar psichologinės. Sprendžiamos vidinio prieštaravimo ar išorinio konflikto išsprendimo keliu, struktūrinėmis, sisteminėmis permainomis.
Teofilis Petraitis

Teofilis Petraitis (1896 m. lapkričio 7 d. Adomiškėse, Marijampolės valsč. – 1978 m. gruodžio 18 d. Čikagoje, JAV) – dailininkas tapytojas, pedagogas.

Biografija

Mokėsi Marijampolės gimnazijoje, 1922–1925 m. Kauno meno mokykloje.
1925–1944 m. dėstė piešimą Šiaulių berniukų ir mergaičių gimnazijose, 1942–1944 m. Šiauliuose piešimo kursų vedėjas. 1942–1943 m. Šiaulių miesto dailininkų sąjungos pirmininkas.
Nuo 1949 m. gyveno JAV.
Nuo 1927 m. dalyvavo beveik visose Lietuvoje rengtose dailės parodose. Tapė aliejinės tapybos kompozicijas, liejo akvareles. 1984 m. Čikagoje surengta pomirtinė personalinė paroda.
Naisiai

Turizmas

Sodyboje, kurioje 1884 m. gimė poetas Zigmas Gaidamavičius-Gėlė, 1948 m. įkurtas Šiaulių rajono literatūros muziejus. Dviejose ekspozicijos salėse ir fonduose saugoma ir kaupiama medžiaga apie 78 praeities ir dabarties rašytojus, literatus ir kalbininkus. Yra Z. Gėlės premijos laureatų ekspozicija. Antrame muziejaus aukšte eksponuojama unikali medalių, skirtų Lietuvos ir užsienio šalių rašytojams, kultūros veikėjams, kolekcija. Medalius sukūrė Lietuvos dailininkai.
Paprastoji pilkoji zylė

Išvaizda

Pilkoji zylė gerokai mažesnė už naminį žvirblį. Nuo šiaurinės pilkosios zylės skiriasi blizgančiu viršugalviu gerklės dėme ir balsu. Patino ir patelės nugara, sparnai ir uodega rusvai pilki, viršugalvis juodas. Galvos šonai pilkšvai balti. Gerklė juoda, pakraščiai neryškūs. Apatinė kūno pusė balsva. Uodega beveik tiesi. Snapas pilkai juodas, rainelė ruda, kojos pilkos. Jaunikliai blankesnių spalvų, galva be metalo blizgesio. Tik išsiritusių zyliukų galva ir nugara apaugusi trumpais, rusvai pilkais pūkais.

Paplitimas

Arealas suskaidytas. Europoje paplitusi nuo Skandinavijos iki pietinio Uralo. Šiaurėje arealas siekia pietinę Suomiją, Volgos vidurupį, pietuose tęsiasi iki Dniepro žemupio, Balkanų pusiasalio, Viduržemio jūros pakrantės. Rytinėje Azijoje paplitusi nuo Altajaus iki Japonų, Geltonosios jūros. Izoliuotos arealo dalys yra Mažojoje Azijoje. Kaukaze, Mianmare, kai kuriose salose. Žiemoja tose pačiose vietose.
Lietuvoje aptinkama ištisus metus, bet skaičius laipsniškai mažėja, nes trūksta tinkamų perėti uoksų.

Biologija

Judri, vikriai laipioja po medžių šakas, gerai skraido. Monogamas, lytiškai subręsta vienerių metų. Peri uoksuose, kartais – uoksiniuose inkiluose. Lizdą suka iš samanų, vidų iškloja kerpėmis, gyvulių vilna. Vienoje dėtyje paprastai būna 6–8 kiaušiniai. Kiaušiniai lizde uždengti pūkais. Padėjusi paskutinį kiaušinį patelė peri apie 15 dienų. Perinčią patelę maitina patinas. Jaunikliai lizde išbūna 18–19 dienų. Išveda tik vieną vadą.
Minta vabzdžiais, vikšrais, augalų sėklomis. Rudeniop plačiai klajoja, ypač jaunikliai, pagiriais, paupiais. Dažnai lankosi soduose, čia maitinasi saulėgrąžų sėklomis. Žiemą noriai lanko lesyklas. Naudingas paukštis, sunaikina daug vabzdžių.
Lamaštu

Lamaštu arba Dimė (akad. La-maš-tu, šum. Dimme) – demonė Mesopotamijos mitologijoje, dangaus dievo Anu dukra. Laikyta baisiausia iš visų demonių. Turėjusi septynis vardus, užkeikimuose neretai įvardijama „septyniomis raganomis“.
Buvo tikima, kad ji sukelianti persileidimus, užmušanti kūdikius ir vaikus, sukelianti įvairias ligas bei negalavimus, košmarus, sukaustanti raumenis, gerianti žmonių kraują bei valganti jų mėsą. Taip pat manyta, kad Lamaštu užteršianti upes ir upelius, priverčianti nudžiūti medžių lapus.
Manyta, kad Lamaštu, kitaip nei daugelis kitų demoniškųjų būtybių Mesopotamijos mitologijoje, piktavališkai besielgianti savo valia, o ne vykdydama dievų nurodymus. Be to, drauge su Lamaštu vardu buvo rašomas ir dantiraščio determinatyvas, žymintis dievybę. Iš to sprendžiama, kad Lamaštu buvusi deivė ar pusdeivė.
Senovės Mesopotamijos amuletuose vaizduojama kaip moteris plaukuotu kūnu su liūto ar paukščio galva, klūpanti ant asilo, su plėšriojo paukščio pėdomis (kaip demono Anzu). IX–VII a. pr. m. e. ikonografijoje vaizduojama stačiomis (greičiausiai asilo) ausimis. Kiekvienoje rankoje laiko po dvigalvę gyvatę. Dešiniąja krūtimi žindo šunį, kairiąja – kiaulę (arba kitą šunį).
Siekiant apsaugoti nuo Lamaštu piktos valios gimdyves ir kūdikius, buvo šaukiamasi demono Pazuzu, dažniausiai pasitelkiant amuletus su jo atvaizdu, taip pat metalo ar akmens lenteles, kuriose vaizduojama, kaip Pazuzu priverčia grįžti Lamaštu į požemio pasaulį. Nors buvo tikima, kad Pazuzu sukeliantis badą ir sausrą, kai kada jo buvo šaukiamasi, norint apsisaugoti nuo blogio, ypač nuo demonės Lamaštu – jo aršios priešininkės.
OFC Čempionų lyga

Nuo 1987 m. iki 2007 m.

Visos varžybos vykdavo vienoje vietoje. Okeanijos klubų čempionate futbolo klubai buvo padalinti į dvi grupes po keturias komandas. Iš kiekvienos grupės dvi aukščiausias vietas užėmusios komandos žaisdavo viena prieš kitą pusfinalyje. Pusfinalių nugalėtojai žaisdavo finalą, kuriame išaiškėdavo nugalėtojas.

Okeanijos čempionų lyga

Turnyras susideda iš dviejų grupių po tris komandas kiekvienoje. Klubai žaidžia namų ir išvykos rungtynes. Kiekvienos grupės aukščiausias vietas užėmusios komandos žaidžia viena prieš kitą namų ir išvykos varžybas, kuriuose išaiškėja čepmionato nugalėtojas.
Sofas Otas Miuleris

Biografija

Studijavo Kopenhagos universitete. Nuo 1885 m. Karališkojo muziejaus kuratorius, 1892–1921 m. Kopenhagos Nacionalinio muziejaus direktorius.

Mokslinė veikla

Tyrė Danijos ankstyvojo paleolito paminklus. Naudojo stratigrafinį tyrimo metodą. Su O. Montelijumi sukūrė Šiaurės Europos bronzos ir geležies amžių periodizaciją.
Porinis česnakas

Biologija

Daugiametis žolinis, maistinis, 50-80 (100) cm aukščio augalas. Auga pamiškėse, miško aikštelėse, šlaituose, užliejamose pievose, krūmuose. Žydi birželį ir liepą. Žiedyne būna iki 15 žiedų ir iki 50 svogūnėlių. Žiedyno apvalkalas dviskiautis, išliekantis ir subrendus vaisiams. Kaip svogūninis augalas, dauginasi svogūnėliais, išaugančiais žiedyne ir dukteriniais svogūnėliais. 
Augavietėse česnakas pakenčia tiek laikiną užtvindymą, tiek sausrą.
Kai kur auginamas daržuose. Gali būti vartojamas vaistams, kaip daržovė ir prieskonis.

Populiacija Lietuvoje

Lietuvoje porinis česnakas nuo 1981 m. įrašytas į Saugomų augalų rūšių sąrašus.
Labiau paplitęs vakarinėje dalyje, auga didesnių upių  (Nemuno, Minijos, Ventos) slėnių pievose ir pakrūmėse. Didžiausia populiacija yra Bitėnų apylinkių užliejamose pievose. Čia 1 m² auga iki 40 žydinčių augalų. Nedidelė, tik 16 m² užimanti augavietė nustatyta Šešupės salpoje (Šakių raj.). Grėsmę kelia pievų arimas, jų apaugimas krūmynais, mišku.
Gorodecas

Istorija

Miestas ėmė kurtis XII a. vid. kaip tvirtovė Vladimiro Rusios pasienyje su Volgos Bulgarija. Rašytiniuose šaltiniuose minimas nuo 1172 m. Miestą 1238 m. sudegino Batijaus kariauna. 1263–1282 m. Gorodeco kunigaikštystės sostinė. 1263 m., pakeliui iš Aukso Ordos, Gorodece mirė kunigaikštis Aleksandras Neviškis. XIV a. miestas pateko Žemutinio Naugardo–Suzdalės kunigaikštystę. 1408 m. miestą suniokojo Edigėjaus totorių kariuomenė.
Nuo XVI a. pradėti plėtoti dalieji amatai, laivų statyba, miestas tapo svarbiu prekybiniu centru. Rusijos imperijos laikais buvo sentikystės centras. XIX–XX a. malimo, odos, verpimo, laivų statybos, medienos apdirbimo pramonės centras.
Suzi Quatro

Suzi Quatro (tikr. Susan Kay Quatrocchio; gimė 1950 m. birželio 3 d. Detroite, Mičigano valstijoje) – Amerikos roko dainininkė ir dainų autorė. Taip pat užsiima vaidyba.
Jos viena iš populiariausių dainų yra stumblin'in  atlikta su Chris Norman.

Asmeninis gyvenimas

Suzi Quatro buvo ištekėjusi už savo ilgamečio grupės gitaristo Len Tuckey 1976 m. Turi du vaikus (Laura ir Richard Leonard). Ji su savo vyru išsiskyrė 1992 m. ir ištekėjo už koncertų organizatoriaus Rainer Haas 1993 m.
Maurice Lenz

Biografija

Gimė 1890 m. kovo 23 d. Kaune. Studijavo Niujorko universitete ir Bellevue ligoninės centre. Baigęs mokslus specializavosi radiacinėje onkologijoje. Mokėdamas rusų, prancūzų, vokiečių, portugalų ir ispanų kalbas buvo aktyvus tarptautinių radiologijos kongresų dalyvis, JAV radiologų atstovas. I pasaulinio karo metu tarnavo JAV karo medikų būryje. Po karo studijavo Freiburgo universitete ir stažavosi Curie institute Paryžiuje. 1925 m. grįžęs į JAV iki 1930 m. dirbo Niujorko Montefiore ligoninės radioterapijos skyriaus direktoriumi. Vėliau iki 1955 m. buvo Niujorko Francis Delafield ligoninės radiologijos skyriaus vadovas. Mirė 1974 m. sausio 4 d. Niujorke.
Kodo

Istorija

Anot legendos, pirmasis dervingo agarmedžio rąstas pateko į Japoniją, kai buvo išplukdytas į Avadžio salos pakrantę 595 m., imperatorės Suiko 3-siais valdymo metais. Žmonės, radę medį, pajuto stiprų sklindantį aromatą, padėjo prie ugnies ir apie tai pranešė vietos valdžiai. Tačiau istoriškai patvirtinta, kad šis medis atkeliavo į Japoniją su medienos siunta budistų šventyklos statybai 538 m. Pradžioje smilkalinis medis buvo naudojamas budistų religinėse apeigose, buvo mėgaujamasi jo teikiamais kvapais, ilgainiui tai tapo tradiciniu menu, prasidėjusiu nuo japonų aristokratų žaidimų su smilkalais. Vienas iš tokių tradicinių žaidimų – Genjikō, kai dalyviai stengiasi atspėti, kurioje iš pateiktų 5 smilkalinių yra skirtingi arba tie patys smilkalai. Dalyvių atsakymams ir rezultatams suvesti naudota Genji-mon simbolių lentelė, kurioje atsispindi 54 klasikinės japonų „Sakmės apie princą Gendži“ skyriai.
Šiuolaikinio kodo ritualas susiformavo maždaug XV a. Muromači laikotarpyje, valdant Ašikagų šiogūnatui. Panašiu laiku Japonoijoje susiformavo ir arbatos gėrimo bei ikebanos menas.

Ceremonija

Nuo senovės pastebėta, jog eterinių aliejų aromatai mažina ir šalina stresą, stiprina imuninę sistemą, mažina emocinį nuovargį. Japonijoje tradiciškai tikima aromaterapijos galia ir nauda. Čia jau daugiau kaip 1000 metų gyvuoja kumikō gėrėjimosi aromatais ceremonija – kodo (arba aromatų kalba). Tokių ceremonijų dalyviai mėgaujasi porceliano puodelyje ant anglių įkaitintų sklindančių smilkalų kvapais, siųsdami indą ratu, aptardami patiriamus pojūčius. Procesą gali paįvairinti susiję žaidimai, deklamuojamos eilės, kas padeda dalyviams išsivaduoti nuo nuovargio, atgauti ramybę ir pusiausvyrą.
Gžendai (Augustavo apskritis)

Istorija

Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. 1975-1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.
Muang Phuanas

Istorija

Seniausieji šio krašto gyventojai greičiausiai buvo proto-khmerai. Jiems priskiriama garsi archeologinė Akmenų lyguma, kurioje randama daugybė tuščiavidurių akmenų, pagamintų greičiausiai tarp V a. pr. m. e. ir VIII a.
Nuo maždaug VIII a. į regioną iš šiaurės ir rytų (dab. Vietnamo) migravo tajų gentys, kurios čia pastatė Sianghuango miestą. Legenda pasakoja, kad tajų pirmasis valdovas, valdęs jų protėvynėje, atidavė šią teritoriją savo sūnui Khun Chetcheang. Tajai išstūmė vietos gyventojus, ir čia susiformavo atskira etninė jų grupė phuanai.
Apie ankstyvąją regiono istoriją žinoma nedaug. XIII a. jis pateko į politinę Muang Sua valstybės ir lao lun etninės grupės orbitą. 1292-97 m. Muang Sua karaliaus Panya Khamphongo armija nukariavo Muang Phuaną ir tapo jo karaliumi. Juo išbuvo iki 1312 m. Vėliau karalystė atsikūrė ir egzistavo 1369-1478 m. Klestėjimo laikais ji valdė ir gretimą regioną rytuose - Muang Thaengą (dabartiniame Vietname). XV a. karalystę pasidalino Lan Sangas ir Vietnamas.
Netgi ir Lan Sango sudėtyje regionas turėjo nemažą autonomiją, čia išsivystė savitas architektūros stilius. Subyrėjus Lan Sangui, 1707 m. regione atsikūrė Phuano karalystė, kuri (kaip ir kitos lao karalystės) mokėjo duoklę Tailandui. 1787 m. Vietnamo karalius į karalystę įvedė savo armiją ir pavertė ją savo duokline valstybe. Taip Phuanas turėjo mokėti dvigubą duoklę.
1893 m. karalystė priėmė Prancūzijos protekciją ir įjungta į Prancūzijos Indokiniją. 1942 m. įjungta į Laoso karalystę.
Justinas Sajauskas

Literatūrinė veikla

J. Sajauskas yra Lietuvos rašytojų sąjungos narys (nuo 2001 m.), XXVII knygos mėgėjų draugijos narys. Už miniatiūrų romaną Suvalkijos geografija pelnė „Lietuvių balso“ (JAV) literatūrinio konkurso I premiją (2000 m.). Antras miniatiūrų romanas Neužmirštami Suvalkijos vardai 2015 m. įvertintas LR Krašto apsaugos ministerijos Patriotų premija.
Hararas

Paveldas

Hararo senamiestis – svarbus architektūros paminklas. Jame yra 82 mečetės (trys jų iš X a.), daugybė šventorių, išsidėsčiusių aplink Feres Magalos aikštę. Taip pat yra Medane Alemo katedra, Artūro Rembo namas, XVI a. didžioji mečetė, senovinis turgus. Nuo Kundudo kalno atsiveria vaizdinga Hararo panorama. Hararas yra svarbiausias islamo centras Etiopijoje ir vienas iš švenčiausiųjų islamo miestų pasaulyje. 2006 m. Hararo senamiestis įtrauktas į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą.
Jurėniškiai

Aplinkinės gyvenvietės

Skapiškis
Jum Kaašas

Jum Kaašas (maj. Yum Kaax – 'miškų valdovas') arba dar Jum Viila – majų mitologijos veikėjas – jaunas kukurūzų dievas. Genetiškai patenka į „storojo dievo“ mitologemą. Įsivaizduojamas kaip vaikas ar paauglys su galva, pereinančia į burbuolę, arba banguotais, sušiauštais plaukais, primenančiais kukurūzo lapus. Jo kultas buvo neįprastai paplitęs.
Tiesa, dabar manoma, kad Jum Kaašas buvęs laukinės gamtos, džiunglių dievu ir jo sąsajos su kukurūzais buvę nežymios.
Rolandas Baravykas

Karjera

Šiauliuose gimęs žaidėjas sportuoti pradėjo gimtame mieste.
Nuo 2013 m. atstovavo FK Atlantas Klaipėda.
O 2017 m. persikėlė į FK Žalgiris. pirmą įvartį A lygos rungtynėse pelnė 2019 m. kovo 15 d. rungtynėse prieš FK Riteriai. Rolando pelnytas įvartis išgelbėjo komandą nuo pralaimėjimo.
Sidabrinė gervė 2014

Apdovanojimas už viso gyvenimo nuopelnus

Gražina Balandytė
Šviesos laiškelis

Šviesos laiškelis – savaitinis „Šviesos“ priedas, leistas 1906 m. liepos 10-gruodžio 30 d. Vilniuje.

Istorija

Leido ir redagavo Juozapas Ambraziejus-Ambrozevičius. Skelbtos žinios apie įvykius Vilniuje, Lietuvoje ir užsienio šalyse. Spausdino M. Kuktos spaustuvė Vilniuje. Išėjo 52 numeriai.
Jevgenij Gaus

Biografija

Gimė 1978 m. kovo 5 d. Kaune. Priklausė Lietuvos Esperantininkų Jaunimo Lygai ir buvo Lietuvos atstovas Pasaulinėje Esperantininkų Jaunimo Organizacijoje. Baigęs teisės mokslus dirbo anglų ir esperanto kalbos mokytoju Kaune, vėliau įkūrė internetinių projektų agentūrą Studio Gaus. Priklauso tarptautinei kalbininkų organizacijai E@I.
Baumiliškių pagrindinė mokykla

Istorija

Likviduota nuo 2012 m. rugsėjo 1 d.
Ernst Ludwig Krantz

Biografija

Gimė 1851 m. gruodžio 21 d. Verdainėje. Studijavo teisėtyrą Karaliaučiaus universitete, kur priklausė mažlietuvių studentų draugijai. 1873 m. apsigynė daktaro disertaciją ir pradėjo dirbti Tilžės krašto teisme. 1877 m. tapo teisėjo padėjėju. 1878 m. pradėjo dirbti advokatu ir notaru Morungene. 1879 m. pradėjo dirbti Braunsberge. 1883 m. pradėjo dirbti Karaliaučiaus apygardos teisme. 1894 m. tapo organizacijos Corps Littuania Königsberg nariu. 1895 m. pradėjo dirbti teisėju aukščiausiojo teismo institucijoje. Mirė 1918 m. birželio 2 d. Leipcige.
Vilniaus Jono Basanavičiaus progimnazija

Istorija

Mokykla pradėjo darbą 1951 m. rugsėjo 1 d. ir vadinosi 8-ąja septynmete mokykla. 1968 m. mokykla reorganizuota į 53-ąją pradinę mokyklą, kurioje buvo mokoma lietuvių ir rusų kalbomis. 1969 m. 53-oji pradinė mokykla reorganizuota į 3-ąją lietuvišką aštuonmetę mokyklą, 1972 m. – į 27-ąją vidurinę mokyklą. 1975 m. mokykla perkelta iš S. Konarskio g. 37 į dabartinį pastatą.
1997 m. kovo 25 d. mokyklai suteikta teisė vadintis Jono Basanavičiaus (1851–1927) vardu. Iki 2001 m. mokyklą baigė 1374 abiturientai.
2010 m. rugsėjo 1 d. Vilniaus Jono Basanavičiaus vidurinė mokykla reorganizuota į gimnaziją ir pagrindinę mokyklą. Gimnazija perkelta į buvusios Vilniaus Vingio vidurinės mokyklos patalpas S. Konarskio g. 34. Senosiose patalpose liko pagrindinė mokykla. 2011 m. rugsėjo 1 d. pagrindinė mokykla tapo Jono Basanavičiaus progimnazija.