Baltijos aštriašnipis eršketas

Apibūdinimas

Didelė žuvis. Didžiausias žinomas kūno ilgis iki 403 cm (patinėlių), 430 cm (patelių). Svoris iki 370 kg, nors įprastai suaugusios šios žuvys mažesnės. Migruojantys, subrendę patinai sveria apie 30–45 kg, patelės apie 50–110 kg.

Amžius

Patinėliai lytiškai subręsta sulaukę 12–14 metų. Patelės lytiškai subręsta vėliau už patinėlius, maždaug 14–17 metų, o neršia kartą į 3–4 metus. Žinomas seniausias aštriašnypis eršketas buvo 60 metų.

Baltijos aštriašnipių eršketų paplitimas

Iki išnykimo, Baltijos aštriašnipiai eršketai gyveno Vokietijos, Lenkijos, Lietuvos, Latvijos, Estijos upėse, įtekančiose į Baltijos jūrą. Vienas paskutinių Atlantinių aštriašnipių eršketų buvo sugautas 1996 metais netoli Muhu, kuri yra viena iš Vakarų Estijos salyno salų. Jo kūno ilgis siekė 2,9 m, svėrė 136 kg ir manoma jis buvo 50 metų amžiaus.
2009 metais bendradarbiaujant Vokietijos ir Lenkijos ichtiologams, Baltijos regione buvo pradėti reintrodukuoti Baltijos aštriašnipiai eršketai. Juos atgabenę iš pietryčių Kanadoje esančios Sent Džono upės, paleido į Oderio upę, kurioje anksčiau jie neršdavo.
Beveik išnykusi Baltijos aštriašnipių eršketų populiacija priklauso tam pačiam Baltijos arba Atlanto aštriašnipių eršketų (Acipenser oxyrinchus oxyrinchus) porūšiui, kuris savaime gyvena prie Šiaurės Amerikos žemyno rytinių pakrančių Atlanto vandenyne, Šv. Lauryno įlankoje ir gretimose upėse – šiaurinė jų populiacija paplitusi nuo Kanadai priklausančio Labradoro pusiasalio rytų pakraščių, iki šiaurės rytų Floridos valstijos, (JAV) – pietinė populiacija. Maždaug apie 1200 metais dalis Baltijos aštriašnipių eršketų populiacijos, gyvenančios ties rytų Kanados pakrantėmis ir gretimose upėse, per Atlantą migravo į Europos vandenis, įskaitant Baltijos jūra ir į ją įtekančias upes, kur gyveno iki 1960 metų – beveik visiško išnaikinimo.
Anksčiau buvo manyta, kad beveik išnykę Baltijos aštriašnipiai eršketai priklausė sturio (Acipenser sturio) porūšiui.

Baltijos aštriašnipių eršketų paplitimas Lietuvoje

Lietuvoje tai savaiminė, vietinė rūšis. Dar iki XX a. vidurio, šios žuvys Lietuvoje buvo svarbus žvejybos objektas. Tarpukario Lietuvoje buvo sužvejojami 200–300 kilogramų sveriantys Baltijos aštriašnypiai eršketai. Karališkomis vadinamų šių žuvų mėsa bei juodieji ikrai ypač buvo vertinami gurmanų. Dėl žmonių kaltės intensyviai juo žvejojant, jie išnyko ar tapo ypatingai retais jau apie 1955 metais, nors Baltijos jūroje ties Palanga buvo sugautas ir 1975 metais. Iki išnykimo, šios žuvys dažniausiai buvo aptinkamos Nemuno baseino upėse, Nemuno intakuose – Neryje, Merkyje, Šventojoje, Ščiaroje.
2011 metų rugsėjį Baltijos aštriašnipiai eršketai pradėti reintrodukuoti, į Šventąją paleidžiant 2 tūkstančiai vienetų mailiaus, atvežto iš Lenkijos. Iš Kanados atsigabenus Baltijos aštriašnipių eršketų ikrų, Žuvininkystės tarnybos poskyriuose, esančiuose Rusnėje bei Simne juos inkubavus, eršketukus paauginus, 2012 metų rudenį į Šventąją pirmą kartą paleisti ne atvežtiniai iš užsienio, o Lietuvos žuvivaisos specialistų inkubuotas eršketų mailius. 2013 metais Ukmergėje į Šventąją pakartotinai išleido 200 aštriašnipių eršketų jauniklių.

Gyvenamas biotopas

Baltijos aštriašnipiai eršketai gyvena jūrų, vandenynų seklesnėse vietose netoli kranto ir į jūrą įtekančiose didesnėse upėse. Pavasarį į upes plaukia neršti. Pasibaigus nerštui, patinai pasilieka ir vasarai, bet patelės išneršę, netrukus, nors ne visada, vėl sugrįžta į jūrą. Išsiritę eršketukai, upėse dar gyvena 2–6 metus, kol išplaukia į jūrą – jauni patinėliai išplaukia pirmiau už pateles.

Mityba

Labiausiai ėda vėžiagyvius, kirmėlėmis ir moliuskais. Gėluose vandenyse gaudo žieduotasias kirmėles, vandens vabzdžius, nariuotakojus, jūroje – lygiakojus, žoniplaukas. Suaugę ėda ir detritą.

Pagrindinės nykimo priežastys

Baltijos aštriašnipių eršketų populiacijos gausumui pagrindinis pavojus kyla tik iš žmonių veiklos – įstatymais legali ir nelegali verslinė ir mėgėjiška šių žuvų žūklė, ant upių pastatytos ir statomos užtvankos, kurios sutrukdo patekti į nerštavietes, pasitaikantis nerštaviečių sunaikinimas, vandens užterštumas, kuris labai dažnas didesnėse upėse, kuriose neršia.