Rafaelis

Bruožai

Rafaelio kūryba, laikyta nepralenkiama iki XX a., dabar vertinama nevienareikšmiškai: ji laikoma pernelyg aiški, nuglaistyta. Pasigendama joje dramatiškos jėgos ir skvarbaus intelekto. Imta net teigti, kad Rafaelis – „pats eklektiškiausias iš didžiųjų dailininkų“ (P. Muris). Nuo to laiko pradėta pedantiška jo kūrinių analizė.
Palyginus su dailininko amžininkais, paaiškėjo, kad Rafaelis, nors tam tikrais periodais sekė (ne kopijavo) Leonardu da Vinčiu bei Mikelandželu, niekada nepasiekė pirmojo subtilaus psichologizmo, o antrojo dvasios jėgos.
Rafaelio meną sunku vertinti, nes jis nesudėtingas ir visiems suprantamas. Kita vertus, specifiniai bruožai, įgalinantys trumpai jį charakterizuoti, sunkiai apčiuopiami. Susipina prieštaringiausios savybės: atviras sentimentalumas ir gilus dramatizmas, lyriška, poetiška nuotaika su filosofiniais žmogaus būties apmąstymais. Gal dėl to Rafaelio kūryba nusakoma „aukso vidurio“ formuluote. Rafaelio gyvenimas ir kūryba skirstomi į tris laikotarpius, jau išskirtus Dž. Vazario: Umbrijos, Florencijos ir Romos.

Florencijos laikotarpis

Į Florenciją Rafaelis atvyko 1504 m. Laikotarpis tarp 1504 ir 1508 m. Rafaelio kūrybinėje chronologijoje vadinamas „Florencijos laikotarpiu“, tačiau Rafaelis nuolat mieste negyveno. Florencijoje Rafaelį paveikė vietos didžiųjų menininkų: Leonardo, Mikelandželo pavyzdžiai. Jis studijavo Mazačo freskas Brankači koplyčioje. Rafaelio tapybos darbai tapo monumentalesnis ir intelektualesni. Iš Fra Bartolomeo Rafaelis perėmė švelnaus spalvų valdymo bruožus. Dž. Vazaris rašė, kad keliauti į šį miestą palikus darbus ties Sienos katedros bibliotekos freskomis, Rafaelį paskatino nuogirdos apie nuostabius Leonardo ir Mikelandželo kartonus freskoms Florencijoje.
Florencijos kūrybos periodui priklauso vieni iš geriausiai žinomų Rafaelio madonų paveikslų. Leonardo da Vinčio piramidinės kompozicijos įtaka pasireiškia paveiksluose „Madona pievoje“ (arba „Prato Madona“, „Belvederio Madona“), „Madona su dagiliu“ ir „Gražioji sodininkė“ (Luvras). Vienu iš puikiausių Rafaelio madonų yra „Madona Granduka“. Šiuose paveiksluose atsiskleidžia pagrindiniai Rafaelio kūrybos skirtumai nuo jo didžiųjų amžininkų. Rafaelio paveikslų herojai – gyvybingi, žmogiški, pilnatviški veikėjai giedrais veidais ir harmoningais vidiniais „aš“. Tuo Rafaelio kūryba skiriasi nuo Leonardo pernelyg intelektualių ir Mikelandželo pernelyg antžmogiškų, stiprių herojų.
Rafaelis nebuvo vienišas, užsidaręs ir sunkaus sugyvenamo charakterio dailininkas, kaip Mikelandželas. Jo gebėjimą su visais sutarti ir maloningumą aukštai pagyrė Džordžas Vazaris, kuris rašė, kad Rafaelis buvo toks geras ir paslaugus, kad net gyvūnai jį mėgo. Daugelis florentietiško periodo kūrinių buvo užsakyti Florencijos pasiturinčių pirklių ir aristokratų. „Madona su dagiliu“ (Uficiai) užsakyta Lorenzo Nasi, „Madona pievoje“ (Meno istorijos muziejus, Viena) − Taddeo Taddei, „Šv. Šeima“ (Senoji pinakoteka, Miunchenas) – Domenico Canigiani. Savo ir žmonos portretus (abu Piti rūmuose) užsakė Agnolo Doni, kuris Mikelandželui buvo užsakęs „Doni Tondo“.
Florentietišku periodu Rafaelis dažnai lankėsi Urbine, kur dirbo hercogo Gvidobaldo dela Roverės ir jo žmonos Elizabetos Gonzagos užsakymams. Tarp šių darbų yra mažų matmenų lyriški paveikslai „Trys gracijos“ (Kondė muziejus, Šantiji) ir „Riterio sapnas“ (Londono nacionalinė galerija). To meto garsūs humanistai, literatas Baldasarė Kastiljonė ir poetas Pjetras Bembo, buvo susiję su Urbino dvaru ir tikriausiai reikšmingai prisidėjo garsindami jaunojo Rafaelio vardą Italijoje. Rafaelio kurtas Pjetro Bembo portretas neišliko, užtat Baldasarės Kastiljonės vėlesnis portretas (Luvre) laikomas vienu įspūdingiausių Rafaelio kūryboje. Rafaelis sukūrė hercogų Gvidobaldo dela Roverės ir Elizabetos Gonzagos portretus (abu Uficiuose). Vienu svarbiausių Rafaelio florentietiško periodo darbų buvo „Nuėmimas nuo kryžiaus“, kurį 1504 m. užsakė vienos Perudžos valdančių giminių atstovė Atalanta Baglione. Paveikslas datuotas atliktas 1507 m. ir rodo ženklų Rafaelio stiliaus pasikeitimą lyginant su jo Umbrijos periodo paveikslais.