google/wiki40b huggingface dataset:
Simone Martini

Simonė Martinis (it. Simone Martini (apie 1284–1344) – italų protorenesanso dailininkas iš Sienos, gotikinio stiliaus atstovas.

Biografija

Manoma, kad Simonė Martinis gimė Sienoje 1280–1285 m. laikotarpyje. Apie jo jaunystės metus nežinoma nieko. Tik 1316 m. freska „Maesta“ Palazzo Pubblico rūmuose (to meto Sienos miesto vyriausybės rūmai) yra datuota ir jo paties pasirašyta. Manoma, kad tuo metu Simonė jau buvo žinomas dailininkas, kitaip nebūtų gavęs prestižinio užsakymo. Manoma, kad Simonė buvo Dučo mokinys. Giorgio Vasari po 200 metų parašytoje biografijoje tikina, kad Simonė buvo Džoto mokiniu, kurį lydėjo į Romą darbams Šv. Petro bazilikoje. Taip pat, Simonės kūryboje jaučiama prancūzų gotikinių darbų įtaka. Simonės Martinio ankstyvieji darbai yra ženkliai itakoti Dučo. Pavyzdžiui, „Maesta“ panaši į Dučo „Maestą“, buvusią tuo metu Sienos katedroje. Tačiau savo kūriniui, kurį taisė 1321 m., Simonė Martinis suteikė aiškiai gotikinės stilistikos bruožus, skirtingai nuo Dučo, kurio kūrinys pranašauja renesansą.
1317 m. Neapolyje Simonė Martinis sukūrė altorinę tapybą (pavadinimu „Šv. Luji iš Tulūzos karūnuoja brolį Robertą iš Anžu“) ir 1319 m. Pizoje nutapė poliptiką Santa Caterina bažnyčioje. 1320 m. jis dirbo Šv. Martyno iš Turo koplyčioje Šv. Pranciškaus Asyžiečio bazilikoje Asyžiuje. Po to, neaišku kada, nutapė bene pirmą pasaulietinės temos kūrinį Sienos istorijoje − freską, vaizduojančią respublikos generolą Guido Riccio da Fogliano. 1333 m. Simonė Martinis baigė ir pasirašė ant garsiausio savo darbo „Geroji naujiena“ Sienos katedroje (šiuo metu Uficių galerijoje), kurį atliko kartu su pusbroliu Lippo Memmi.
1339 m. dailininkas apsigyveno Avinjone prie popiežiaus aplinkos. Avinjone jis nutapė Petrarkai jo mylimosios Lauros portretą (darbas minimas dviejuose Petrarkos sonetuose, tačiau yra neišlikęs). Simonė Martinis mirė 1344 m. Avinjone. Jo darbų įtaka yra jaučiama vėlesnių prancūzų gotikinio stiliaus dailininkų kūryboje.
Vladislavas Jakovickis

Biografija

1905 m. baigė Lvovo universitetą. 1910 m. medicinos daktaras.
1910-1914 m. ir 1917-1918 m. dėstė Lvovo universitete. 1915-1917 m. Lenkijos legionų Pirmojo pulko gydytojas. 1920-1925 m. – Varšuvos universiteto dėstytojas. Nuo 1925 m. Vilniaus universiteto dėstytojas, 1929-1930 m. Medicinos fakulteto dekanas, rūpinosi fakulteto rūmų statyba, 1936-1937 m. Vilniaus universiteto rektorius. Nuo 1925 m. profesorius. 1925-1939 m. Vilniaus universiteto Akušerijos ir ginekologijos klinikos vadovas. 1939 m. rugsėjo 1 d. prasidėjus Antrajam pasauliniam karui mobilizuotas, rytinę Lenkijos dalį okupavus Raudonajai armijai suimtas, išvežtas į Rusiją. Žuvo apie 1940-1942 m., greičiausiai viena Katynės aukų.
Qantas skrydžiai Nr. 7 ir Nr. 8

Qantas skrydžiai Nr. 7 ir Nr. 8 (QF7/QFA7 ir QF8/QFA8) – Australijos oro linijų bendrovės Qantas vykdomi skrydžiai tarp Sidnėjaus oro uosto (Australijoje) ir Dalaso/Fortvorto tarptautinio oro uosto (JAV). Iki 2016 m. šis maršrutas buvo ilgiausias pasaulyje komercinis skrydis pasaulyje. Šio skrydžio ilgis yra 13 804 km – daugiau nei trečdalis atstumo aplink Žemę. Šiems skrydžiams naudojami Airbus A380 lėktuvai.
2016 m. kovą ilgiausiu maršrutu tapo Emirates skrydis Nr. EK 449 iš Oklando į Dubajų (14 203 km).

Istorija

7 ir 8 Qantas skrydžiai buvo pradėti 2011 m. gegužės 6 d. Kompanija šiems maršrutams buvo pasirinkusi Boeing 747-400ER lėktuvus. Tuo metu tai buvo ilgiausias skrydis pasaulyje šiuo lėktuvu, taip pat trečias pagal atstumą maršrutas pasaulyje. Iš pradžių šie skrydžiai vykdavo 4 kartus per savaitę, tačiau nuo 2012 m. liepos 1 d. pradėti vykdyti kasdien.
Nuo 2013 m. lapkričio šis maršrutas tapo ilgiausias pasaulyje, kai konkurentai nusprendė savo ilgiausius reisus sustabdyti.
2014 m. gegužę kompanija pranešė, kad pradės šiuos skrydžius aptarnauti Airbus A380 lėktuvais. Tai buvo pradėta daryti 2014 m. rugsėjo 29 d. Perėjus prie šių lėktuvų atgalinio skrydžio metu atsisakyta sustojimo Brisbene, kuris buvo privalomas su Boeing 747 orlaiviais. A380 lėktuvai specialiai šiems skrydžiams buvo perdaryti 4 klasėms, pridedant pirmą klasę.
Tuo pačiu Qantas tapo pirmąja bendrove, Dalaso/Fortvorto oro uoste pradėjusi naudoti A380 lėktuvus.
Šie skrydžiai vyksta 6 kartus per savaitę (išskyrus antradienius). A380 orlaiviuose talpinama 14 pirmos klasės, 64 – verslo, 35 – pagerintos ekonominės ir 371 ekonominės klasės keleivių.
Skrydis Nr. 7 trunka apie 15 val. 30 min., 8 skrydis – 16 val. 50 min.
Birutė Rokaitė-Vanagienė

Birutė Rokaitė-Vanagienė (1934 m. lapkričio 9 d. Mosėdyje, Skuodo raj.--2011 m. gruodžio 31 d. Vilniuje) – lietuvių kalbininkė, įvairių autorių kūrinių redaguotoja, „Šiaurės vakarų žemaičių tarmės žodyno“ autorė (I tomas, A--O, 2014, Lietuvių kalbos institutas).
1954 m. baigė Mosėdžio vidurinę mokyklą, 1959 m. – Vilniaus pedagoginį institutą. 1960 m. pradėjo dirbti Lietuvių kalbos institute. B. Vanagienė yra viena iš autorių ruošiant chrestomatiją „Lietuvių kalbos tarmės“ (1970 m.), bei „Lietuvių kalbos atlasą“. Paskelbė straipsnių iš dialektologijos ir lingvistinės geografijos. Tyrinėjant dialektologiją ir kalbą vadovavo ekspedicijoms.

Apdovanojimai

Lietuvos Respublikos mokslo premija, 1994 m.
Paprastasis svirbelis

Išvaizda

Nesunkiai atpažįstamas iš rusvos spalvos ir kuoduko. Kūno ilgis 18 cm, sveria apie 55 g. Kakta raudonai ruda, nugarinė pusė rusvai pilka, antuodegis pilkas. Gerklė ir juostelė nuo snapo iki akies juoda. Ant pakaušio ilgas kuodas. Uodegos galas juodas, plunksnų viršūnės geltonos. Sparnų plunksnos juodos su baltomis ir geltonomis dėmėmis, bei plunksnų viršūnėse raudonos raginės plokštelės. Snapas ir kojos juodos. Patelės nugarinė dalis pilkšva, juoda dėmė ant gerklės mažesnė. Jauniklių apdaras ne toks ryškus, ant galvos nėra juodos spalvos.

Elgsena

Lietuvoje dažnas traukimo metu. Kartais žiemoja. Laikosi būreliais. Minta uogomis ir vaisiais.
Kambodžos vėliava

Kambodžos vėliava – stačiakampė vėliava, padalinta į tris horizontalias juostas: viršutinę ir apatinę vienodo aukščio mėlynas ir vidurinę (pusė vėliavos aukščio) raudoną. Raudonoje juostoje – baltas Ankor Vato šventyklos siluetas.
Dabartinė vėliava naudojama nuo 1948 m. iki 1970 m., taip pat nuo 1993 m., kai Kambodža vėl buvo paskelbta karalyste.
Bebutas

Bebutas (rus. бебут) – kreivas dviašmenis kaukazietiškas durklas, galbūt persų kilmės. Savo sandara primena kamą (tos pačios konstrukcijos rankena) lenkta geležte. Geležtė iki 50 cm ilgio, paprastai su grioveliais.
Naudotas Rusijos kariuomenėje kaip kulkosvaidininkų puskarininkių, lengvosios ir kalnų artilerijos pabūklų įgulų ir artilerijos parkų kareivių ginklas. Buvo nešiojamas oda aptrauktose lakuotose medinėse makštyse.
Džakarta

Istorija

Pirmoji rašytiniuose šaltiniuose paminėta gyvenvietė dabartinės Džakartos teritorijoje buvo Kalapos uostas Cilivungo upės žiotyse. Jis egzistavo sundų tautos žemėse. Tai buvo hinduistų gyvenvietė nuo maždaug V amžiaus. XII a. gyvenvietė tapo svarbiu hinduistų karalystės, sundų valstybės Sundos uostu. Pirmieji europiečiai, aplankę Kalapą, buvo portugalai. XVI a. pr. hinduistų karalius leido portugalų prekybininkams prie Kalapos pasistatyti fortą. Pagal pirmąją gyvenvietę iki šiol Džakartos uostas vadinamas Sunda Kelapa.
1527 m. miestą užkariavo šiaurinės kaimyninės valstybės valdovas Fatahila (Fatahillah). Jis Kalapos vardą 1527 m. birželio 22 d. pakeitė į Jayakarta (javiečių kalba – „pergalinga ir klestinti“). Ši data laikoma oficialiu miesto gimtadieniu. XVI a. pabaigoje į Jayakarta atvyko olandai. 1619 m. Nyderlandų Rytų Indijos kompanijos pajėgos, vadovaujamos Jan Pieterszoon Coen, užėmė miestą ir pervadino jį į Bataviją, lotynišką Nyderlandų vardą. Batavija tapo Nyderlandų Rytų Indijos kolonijų sostine. XIX a. pr. miestas išsiplėtė, kadangi olandai kėlėsi į aukštesnes vietoves, kurios laikytos sveikesnėmis. 1811 m. Javą užėmė britai ir valdė salą 5 metus, kol Nyderlandai buvo okupuoti per Napoleono karus Europoje, po to Java grąžinta Nyderlandams.
Formaliai ir tiesioginei Nyderlandų valdžiai plečiantis į didesnes salyno teritorijas, XIX a. ir XX a. pradžioje, kolonijinės Batavijos reikšmė didėjo. Olandų taktika išlaikyti kontrolę ir pajamas iš mokesčių reikalavo, kad eksporto prekės iš viso regiono būtų išsiunčiamos per Bataviją, o tai miestui suteikė ypatingą reikšmę, kurią jis išlaiko iki šių dienų.
Japonija užėmė miestą 1942 m. vykstant Antrajam pasauliniam karui ir pervadino jį į Džakartą, siekdama vietinių gyventojų palankumo. Po Japonijos pralaimėjimo 1945 m. olandai vėl užėmė miestą, nepaisydami 1945 m. rugpjūčio 17 d. indoneziečių paskelbtos nepriklausomybės. Džakarta tapo olandų pastangų atgauti visų buvusių kolonijų kontrolę centras, kol nepriklausomybės karas baigėsi Indonezijos valstybės pripažinimu 1949 m.

Administracija

Skirtingai nuo kitų Indonezijos miestų, Džakarta turi specialų provincijos statusą. Miestui vadovauja gubernatorius, o ne meras. Džakarta dalinama į penkis rajonus (kotamadya arba kota), kuriems vadovauja walikotamadya.

Kultūra

Kadangi Džakarta yra sostinė ir administracinis, politinis bei ekonominis centras, ji pritraukia daug imigrantų tiek iš Indonezijos, tiek iš užsienio. Dėl to Džakarta turi kosmopolitinį atspalvį ir įvairialypę kultūrą. Daugelis imigrantų yra iš kitų Javos dalių, kartu atsinešdami įvairiausius javiečių ir sundiečių dialektus bei tradicinį maistą ir papročius.
LSK Sparta Kaunas

Istorija

Klubą įkūrė Kauno lenkai. Jis 1927–1930 m. keturis sezonus žaidė Kauno apygardos pirmenybėse, tačiau aukščiau 4-osios vietos (1928 m.) nepakilo. 1937 m. kovo 18 d. Kūno kultūros rūmų direktorius Antanas Augustauskas gavo 18 Kauno klubų skundą dėl šiurkštaus „Spartos“ žaidėjų rungtyniavimo, grasinimų ir plūdimų net po rungtynių, kai kur prieš teisėjus panaudotų fizinių veiksmų. Žaidėjai kaltinti už tai, kad nesilaiko taisyklių, šmeižia sportininkus ir vadovus, kursto nubaustus sportininkus. Skundą pateikę klubai pareiškė, kad nutraukia bendravimą su „Sparta“, su ja nežais rungtynių ir kartu nedalyvaus varžybose. 
Klubą likvidavus jo inventorius perduotas Kauno lenkų Romos katalikų labdarybės draugijai.
Kiichi Miyazawa

Biografija

Mijazava gimė 1919 m. Fukujamos mieste Hirošimos prefektūroje. Baigė Tokijo universitetą. 1941 m. pradėjo dirbti Finansų ministerijoje. Po Antrojo pasaulinio karo buvo nuolat išrenkamas į parlamentą, ėjo įvairias aukštas pareigas vyriausybėje. Dirbo tarptautinės prekybos ir pramonės ministru (1970–1971 m.), užsienio reikalų ministru (1974–1976 m.), finansų ministru (1986–1988 m., 1998–2001 m.) 1988 m. buvo vienas iš įtariamųjų korupcija Recruit skandale. Nepaisant to, susiklosčius palankioms aplinkybėms 1991 m. tapo Japonijos ministru pirmininku.
Labiausiai pagarsėję Mijazavos politikos žingsniai buvo įstatymo, leidžiančio Japonijos savigynos pajėgoms dalyvauti taikos palaikymo misijose, priėmimas bei prekybos sutarties su JAV derybos. Iš ministro pirmininko pareigų Mijazavai teko pasitraukti po LDP įtakos susilpnėjimo parlamente 1993 m., tačiau jis išliko aktyvus politikoje iki 2003 m.
Mindaugas Šalčius

Mindaugas Šalčius (g. 1971 m. kovo 3 d. Vilniuje) – finansininkas.

Biografija

1994 m. baigė Vilniaus universiteto Ekonomikos fakultetą.
1993 m. AB „EKSPO“ ekonomistas. 1993–1994 m. dirbo revizoriumi LR vidaus reikalų ministerijos Finansų ir kontrolės valdyboje. 1994–1996 m. dirbo vyriausiuoju revizoriumi Draudimo reikalų taryboje prie Finansų ministerijos. 1996–1997 m. dirbo finansinės priežiūros skyriaus viršininku Valstybinėje draudimo priežiūros tarnyboje prie Finansų ministerijos. 1997–2004 m. dirbo direktoriaus pavaduotoju Valstybinėje draudimo priežiūros tarnyboje prie Finansų ministerijos. 2004–2005 m. Lietuvos Respublikos draudimo priežiūros komisijos narys, 2005–2011 m. šios komisijos pirmininkas.
2012–2017 m. Lietuvos banko Priežiūros tarnybos Riziką ribojančios priežiūros departamento direktoriaus pavaduotojas, nuo 2017 m. – Finansinių paslaugų ir rinkų priežiūros departamento direktorius.
Kapelionas

Kapelionas (lot. capellanus < capella – koplyčia) – Romos katalikų, unitų, anglikonų ar evangelikų bažnyčių dvasininkas, kuriam paskirta uždaros bendruomenės ar tam tikros tikinčiųjų grupės, neturinčios klebono, nuolatinė ganytojiška globa.
Kapelionai skiriami ligoninėms, kariniams daliniams (karo kapelionas), ugniagesių komandai, policijai, mokykloms, tolimojo plaukiojimo laivams (jūreivių ir keleivių), kalėjimams, emigrantų bendruomenėms, draugijoms ir kitkam. Kapelionas būna pavaldus vyskupui. Karo kapelionams paprastai suteikiamas ne žemesnis kaip kapitono laipsnis, vyriausiam kapelionui – majoro laipsnis. Kapeliono titulas taip pat gali būti suteikiamas vyskupo sekretoriui.
Kosmologinė konstanta

Kosmologinė konstanta (paprastai žymima graikų abėcėlės didžiąja lambda raide: Λ) yra energijos tankio tuščioje visatoje atitikmuo. Ją pirmasis pasiūlė Albertas Einšteinas, kaip modifikaciją jo bendrajai reliatyvumo teorijai, taip būtų galima pasiekti „Einšteino visatą“. Tačiau Einšteinas apleido šią koncepciją, kai Hablo dėsnis parodė, jog visata gali būti nestacionari. Dabartinis kosmologijos modelis šią konstantą įtraukia.
Pliuskvamperfektas

Pliuskvamperfektas (lot. plus quam perfectum 'daugiau negu perfektas', t. y. 'daugiau negu atliktas (tobulas)') – veiksmažodžio forma, reiškianti seniau už kitą veiksmą nutikusį įvykį, dažniausiai senesnį laiką negu reiškiama perfektu. Tai – vienas iš santykinių laikų: juo reiškiamas įvykio senumas kito laiko atžvilgiu. Lietuvių kalboje pliuskvamperfektą atitinka būtasis atliktinis laikas, pavyzdžiui, buvau girdėjęs, o perfektas reiškiamas esamuoju atliktiniu laiku – esu girdėjęs. Pliuskvamperfektui, kaip ir perfektui, būdinga iš veiksmo rezultato kilusios būsenos reikšmė, tačiau ji netrunka dabartyje, jau yra pasibaigusi: tai žymi pagalbinis būtojo laiko veiksmažodis (buvau girdėjęs). Sudėtinio pliuskvamperfekto indoeuropiečių prokalbėje nebuvo, jis naujesnis darinys.
Sudėtinėmis formomis pliuskvamperfektas reiškiamas daugybėje pasaulio kalbų, būdinga daryba – būti / turėti būtasis laikas + dalyvis. Tačiau įvairiose kalbose esama ir kitokių darybos būdų.
Krioterapija

Fizioterapinė krioterapija

Žeminant audinių temperatūrą lėtėja medžiagų ir energijos apykaita, geriau išgyvena ląstelės, mažėja uždegimas, silpsta skausmas ir spazmai, siaurėja kraujagyslės.
Šaldoma naudojant plastikinį maišelį su ledu (toks variantas angliškai vadinamas ice pack therapy), ledo gabalėlius, atšaldytus paketus, šaltas sūkurines vonias, šaldančius purškalus ir kt. Šios priemonės atima iš audinių šilumą tiesioginio sąlyčio būdu. Šaldantys purškalai šaldo garuodami, o sūkurinė vonia nuneša šilumą konvekcijos dėka.
Šaldymu slopinamas aštrus ir lėtinis skausmas. Šaltis sukelia kraujagyslių susiaurėjimą, po kurio seka refleksinis jų išsiplėtimas. Atšaldytoje vietoje sulėtėja metabolizmas ir fermentų veikla, sumažėja deguonies naudojimas. Šaltis mažina raumenų skaidulų juntamųjų verpsčių aktyvumą ir nervinių impulsų greitį, todėl mažina spazmus ir apsauginį raumenų įsitempimą.

Šalčio kameros terapija

Šalčio kameros terapija (angl. cryogenic chamber therapy) – pacientas trumpam (iki 3 minučių) patalpinamas į kriogeninę kamerą, kur oro temperatūra būna apie -110 °C. Kamera aušinama skystu azotu. Pacientas nieko nenušąla, tačiau šalčio poveikis paveikia teigiamai.
First Impressions of Earth

First Impressions of Earth yra trečiasis JAV indie rock grupės The Strokes studijinis albumas. Jis buvo išleistas 2006 sausio pradžioje (žiūrėti 2006 muzikoje), sekant pirmąjį disko singlą „Juicebox“ pasirodžiusį keliom savaitėm anksčiau. Beje tai pirmasis The Strokes darbas išleistas leidybinės firmos „Parental Advisory Label“.
Paryžiaus Dievo Motinos katedra

Istorija

Paryžiaus Dievo Motinos katedra iškilo vietoj senosios bazilikos, kuri, kaip ir daugelis kitų krikščionybės paminklų, buvo pastatyta galų-romėnų šventyklos vietoje. Įkūrus Paryžiaus vyskupiją, vyskupas Morisas de Siuli 1163 m. pradėjo statyti miesto katedrą. Statyba truko beveik 200 metų (katedra baigta 1345 m.). Pagrindinės statybų medžiagos − akmuo ir medis.
Katedros ilgis − 130 m, plotis − 48 m, skliautų aukštis − 35 m, bokšto smailė − 90 m. Vienu metu joje gali tilpti apie 9 tūkst. maldininkų. Penkianavės katedros viduje yra 29 koplyčios, kuriose nemažai XVII−XVIII a. meno kūrinių. Ties skersine nava − 13 m skersmens langų vitražai. Šiaurinės pusės rozetė išlikusi iš XIII a. Centre esančią Dievo Motinos figūrą supa Senojo Testamento personažai. Pietinė rozetė, kurioje vaizduojamas angelų ir šventųjų apsuptas Kristus, restauruota XVIII a. Centrinio altoriaus Pietos autorius − prancūzų skulptorius N. Kustu (1658−1733). Mediniai drožinėti klauptai − Liudviko XIII dovana katedrai.
Katedros lobyne saugomi liturginiai indai, drabužiai, relikvijos (erškėčių vainikas, Šv. Kryžiaus dalelė, vinis). 
Katedrą kasmet aplanko apie 15 milijonų turistų. Skirtingomis savaitės dienomis galima dalyvauti nemokamoje ekskursijoje po bažnyčią, kuri vyksta įvairiomis kalbomis.
2019 m. balandžio 15 d. katedrą suniokojo įsiplieskęs gaisras.
Clavus annalis

Metų vinis, clavus annalis – vinis, kuria Senovės Romoje žymėdavo praeinančius metus.
Ankstyvaisiais Romos amžiais, kai raštingumas buvo dar menkai paplitęs, romėnai praeinančius metus skaičiuodavo rugsėjo idų metu įkaldami vinį (lot. clavus) į šoninę Jupiterio Optimo Maksimo šventyklos sieną. Šią ceremoniją vykdydavo Romos konsulas ar diktatorius.
Felicijonas Lelis

Felicijonas Lelis (Lialis, 1870 m. sausio 13 d. Pumpėnai – 1949 m. liepos 17 d. Velžys, palaidotas Panevėžyje) – Lietuvos visuomenės veikėjas, kunigas.

Biografija

1892 m. baigė Kauno kunigų seminariją, mokydamasis priklausė slaptai Šv. Kazimiero draugijai. 1892–1894 m. Kauno Šv. Trejybės bažnyčios vikaras. 1894 m. Kauno tvirtovės Rusijos karinės įgulos katalikų kareivių kapelionas. Su kareiviais dalyvavo kunigo E. Barausko laidotuvėse, dėl to apkaltintas politiniu nusižengimu ir 1894–1897 m. buvo uždarytas Kretingos vienuolyne. Kun. K. Pakalniškio paragintas 1896 m. įsteigė mėnesinį žurnalą „Tėvynės sargas“, 1897 m. perdavė jo redagavimą J. Tumui-Vaižgantui. Dirbdamas Kupiškio parapijoje suorganizavo platų knygnešių tinklą, mokė jaunimą rašto, rengė lietuviškus vaidinimus. 1901 m. perkeltas į Saudininkų (dab. Maironiai) filiją. Nuo 1904 m. kunigavo Antašavos, Budrių, Alizavos filijose, nuo 1925 m. Papilio, Velykių klebonas, vėliau – Krekenavos altaristas. Bendradarbiavo lietuvių periodinėje spaudoje. Jo pavardė įrašyta Knygnešių sienelėje.
Arnas Balsevičius

Arnas Balsevičius (g. 1975 m. balandžio 17 d.) – Lietuvos futbolininkas.

Biografija

Žaidė Minija Kretinga (1992; 1995), Žalgiris Vilnius (1993), Geležinis vilkas Vilnius (1994), FBK Kaunas (1997), Kareda Šiauliai (1997; Lietuvos čempionas), Klevas Šiauliai (1997), Ranga-Politechnika Kaunas (1998), Dainava Alytus (1998) klubuose.
Vipolžė

Istorija

XVI a. čia pastatyta venecijietiško stiliaus pilis.
Švenčionėlių–Berezvečės siaurasis geležinkelis

Siaurukas Švenčionėliai-Berezvečė – 750 mm pločio vėžės siaurasis geležinkelis, nutiestas ir eksploatuotas Rusijos imperijos Vilniaus gubernijoje. Jungė Švenčionėlius ir Berezvečę (Gluboko priemestis).
Šenkengas

Geografija

Šenkengas įsikūręs tarp šiaurinio ir pietinio Jingmėjaus upės krantų. Vakaruose ribojasi su Taipėjaus rajonais Venšanu ir Nangangu, rytuose su Sinbėjaus rajonu Šidingu.

Istorija

Teritoriją pirmieji apgyvendino pingu, viena iš Taivano aborigenų genčių. Čingų dinastijos laikais, XVIII a., į vietovę atsikėlė imigrantai iš žemyninės Kinijos ir pradėjo slėnyje kultivuoti augalines kultūras. Pavadinimas Shenkeng išsiverčia kaip 'gylus karjeras', matyt, kilo nuo čia kadaise veikusių akmens anglių kasyklų.
Vosiliškio Šv. Juozapo bažnyčia

Istorija

Apie 1712 m. Belozarai Belazariškio dvare pastatė koplyčią. Juozapas Belozaras 1785 m. pastatė medinę bažnyčią ir jai dovanojo žemės. XIX a. pradžioje veikė parapinė mokykla. Atokiau nuo Belazariškio dvaro 1812 m. pastatyta nauja medinė bažnyčia. Vosiliškio finalistas kunigas Juozapas Limontas 1863 m. ištremtas į Permės guberniją (mirė Solikamske 1866 m.). 1882 m. bažnyčia suremontuota ir padidinta. 1929 m. įkurta parapija.

Architektūra

Bažnyčia liaudies architektūros formų, stačiakampio plano, su siaura penkiasiene apside. Ant kraigo galų – du bokšteliai. Vienanavė, yra vienas altorius.
Calico Light Weapons Systems

Istorija

Kompanija, tada California Instrument Company, buvo įkurta 1982 m. Beikersfilde (Bakersfield, Kalifornija). Tada kompanija projektavo ir gamino instrumentus naftos pramonei. Kompanija turėjo gerus metalo apdirbimo ir inžinerijos specialistus bei įrangą, tad 1985 m. gegužę sukūrė naujovišką šaunamųjų ginklų dėtuvių variantą - sraigtines dėtuves. Tada buvo išbandytos pirmosios 100 šovinių talpos sraigtinės dėtuvės .22 LR kalibro karabinams. Vėliai šių dėtuvių bazėje buvo sukurta visa šaunamųjų ginklų šeima.

1989 m. birželį buvo išleisti pirmieji 9 mm kalibro ginklai su 50 ir 100 šovinių sraigtinėmis („dvigubos spiralės“) dėtuvėmis.
1990 m. kompanija buvo parduota, bet liko įsikūrusi Beikersfilde. 1991 m. kompanija buvo vėl parduota vienam iš dėtuvių konstruktorių. 1998 m. kompanijos veikla buvo perkelta į Sparksą (Sparks, Nevada), kur iki tol buvo gaminamos atsarginės ginklų dalys.
1994 m. Calico produkcijos pardavimai smarkiai sumažėjo, nes įsigaliojo Federalinis šturmo ginklų draudimas (angl. Federal assault weapons ban), apribojęs naujai gaminamų civilių ginklų dėtuvių talpą 10 šovinių. 2004 m. šio draudimo galiojimas baigėsi (įstatymas buvo priimtas dešimčiai metų), ir Calico vėl ėmė gaminti ginklus.
2006 m. Calico vėl buvo parduota ir perkelta į Hilsborą (Hillsboro, Oregonas), kur sutelkta visa kompanijos šaunamųjų ginklų gamyba.
Calico yra vienas didžiausių ginklų gamintojų, gaminančių didelės talpos (50 ir 100 šovinių) dėtuves automatiniams ir savitaisiams ginklams.

Panaudojimas

Calico ginklai kartais panaudojami filmuojant įvairius filmus, ypač fantastinius, nes jie ne tik patikimi, efektyvūs, bet ir atrodo futuristiškai.
1999 m. vasarį Bruklino Federalinis apygardos teismas priėmė nutartį, kad Calico (ir dar 5 ginklų gamintojai) neatsargūs savo rinkodaros ir platinimo veikloje, dėl ko jie prisidėjo prie nelegalaus ginklų gabenimo į Niujorko valstiją. Calico reklamos pabrėžia kompanijos ginklų dėtuvių talpą, ginklų patvarumą ir ugnies galią. Kompanija taip pat pabrėžia, kad jos ginklai, atseit, tinka sportiniam šaudymui.

Gaminiai

CLWS gamina eilę pistoletų ir and pistoletinio kalibro karabinų. Calico šaunamieji ginklai pasižymi cilindro formos sraigtinėmis 50 ar 100 šovinių talpos dėtuvėmis, tvirtinamomis prie ginklo viršaus. Tūtelės išmetamos pro angą ginklo apačioje, kur galima gan patogiai pritaisyti tūtelių gaudyklę.
Calico 9 mm pistoletai, karabinai ir pistoletai kulkosvaidžiai naudoja tokį patį spynos principą (roller-delayed blowback) kaip ir Heckler & Koch kompanija savo šaulių ginkluose.
2012 m. SHOT Show parodoje Calico pademonstravo 12 kalibro lygiavamzdžio šautuvo prototipą su viršutine sraigtine dėtuve.