google/wiki40b huggingface dataset:
Leonas Braziulis

Biografija

1963 m. Vilniaus universitete baigė žurnalistiką.
1963–1994 m. laikraščio „Tiesa“ redakcijos laiškų ir masinio darbo informacijos ir sporto skyrių literatūrinis darbuotojas, sporto, informacijos bei kultūros skyrių vedėjas, atsakingasis sekretorius ir redaktoriaus pavaduotojas bei atsakingasis sekretorius–redaktoriaus pavaduotojas. 1994–1995 m. dienraščio „Lietuva“ atsakingasis sekretorius, 1995 m. rugpjūčio–spalio mėn. dienraščio „Diena“ atsakingasis sekretorius. Nuo 1995 m. dienraščio „Lietuvos rytas“ priedo „Sostinė“ atsakingasis sekretorius, 1997–2005 m. dienraščio „Lietuvos rytas“ atsakingojo sekretoriaus pavaduotojas. Daugiausia rašo sporto, automobilizmo, etnokultūros, kraštotyros bei gamtosaugos temomis.
Albertas I Taboras

Biografija

Gimė 1453 m. Tabariškėse. 1469–1474 m. mokėsi Krokuvoje. 1476 m. pradėjo dirbti Trakuose, o nuo 1484 m. Ašmenoje. 1492 m. balandžio 11 m. popiežiaus Inocento VIII paskirtas Vilniaus vyskupu. Tikras lietuvis, labai mylėjęs Lietuvą ir Vilnių, karštai rūpinęsis Lietuvos reikalais, saugojo lietuvių teises nuo besiveržiančių į Lietuvą lenkų šlėktų, gynė lietuvių reikalus ir saugojo juos nuo nutautinimo. Seime jo nuomonė buvo branginama, o karaliai dažnai klausdavo jo patarimų.
1501 m. atsisakė paremti Melniko aktą. Jeigu valdovas su reikalais apleisdavo Vilnių, tai LDK Ponų Tarybai vadovaudavo Vilniaus vyskupas. Kadangi Vilniaus vyskupas V. Taboras pasipriešino ir nesutiko pripažinti Melniko akto, jis buvo netgi pašalintas iš Ponų Tarybos.
1503 m. rudenį karaliaus Aleksandro favoritu tapo totorių kilmės kunigaikštis Mykolas Glinskis. Jo sukurstytas Aleksandras 1504 m. atėmė iš Jurijaus Iljiničiaus, Trakų vaivados Jono Zaberezinskio žento, Lydos seniūniją ir atidavė ją Andriui Droždžai, nors 1492 m. buvo įsipareigojęs neatiminėti žemės valdų, neįrodžius kaltės. Iljiničių palaikiusi Jono Zaberezinskio grupuotė 1505 m. sausį Bresto seime buvo pašalinta iš Ponų tarybos. Jonas Zaberezinskis, iki tol įtakingiausias Ponų tarybos narys, neteko Trakų vaivados ir krašto maršalo pareigų. Tačiau 1505 m. gegužę Jono Zaberezinskio grupuotė Lenkijos seime Radome, remiama Lenkijos ponų, susitaikė su Aleksandru. Pasakojama, kad tuomet Vilniaus vyskupas Albertas Taboras pasakęs karaliui: Aš, kaip šios valstybės ir tamstos ganytojas, privalau sergėti, idant tu, mūsų valdove, gerbtumei mūsų teises ir tavo duotas privilegijas. O jeigu kas nors užsimanytų jas pažeisti, tokiam, Dieve, kiekvienam atkeršyk. Ir sulig tais žodžiais Aleksandrą ištikęs paralyžius.
1503 m. Vilniaus miesto gynybinės sienos statybų šventinimo procesijos metu su visais dvasininkais ir šventais paveikslais priešaky apėjo miestą. Pašventino ir Medininkų vartų pamatinį akmenį. Po procesijos vyskupas savo lėšomis iškėlė didžiulę puotą visiems darbininkams. Kadangi miesto magistratas neturėjo daug lėšų, vyskupas nepagailėjo savo santaupų. Jis atidavė visas savo pajamas iš nekilnojamojo turto, davė savo žemių darbininkams, aprūpindavo maistu. Kai sienos statyba buvo baigta, sudegino visas sąskaitas, kad niekas nesužinotų, kiek lėšų jis sienos reikalams išleido.
Vyskupas Taboras dar prieš savo mirtį suspėjo užbaigti pagrindinius sienos statybos darbus ir pašventinti pastatytą sieną. Šventinimo procesijos metu paskui vyskupą ėjo karalius, didikai, bajorai, miesto magistrato nariai. Prie kiekvienų penkerių vartų vyskupas klaupdavo ant kelių ir dėkodavo Aukščiausiajam, kad leido atlikti didžiulį darbą.
Prieš vyskupo mirtį Vilniaus burmistras ir kiti miesto atstovai prašė leisti pastatyti jam Vilniuje paminklą, Taboras atsakė, kad geriausias paminklas jam būsiąs pati miesto gynybinė siena: Jūs ir jūsų ainiai, saugokite, kad ji nevirstų griuvėsiais.
1506 m. vyskupas vadovavo karaliaus Aleksandro laidotuvių ceremonijai Vilniaus katedroje. Mirė 1507 m. kovo 27 d. Krokuvoje.
Antrosios harmonikos generacija

Antrosios harmonikos generacija (AHG, dar vadinamas dažnio dvigubinimu) – netiesinės optikos reiškinys, kurio metu netiesinėje medžiagoje yra sugeriami du fotonai ir akimirksniu išspinduliuojamas vienas, dvigubo dažnio (dvigubai mažesnio bangos ilgio ir dvigubos energijos) fotonas.
Pastaruoju metu AHG jau pradedama taikyti biologiniuose tyrimuose. Konektikuto universiteto mokslininkas Paul Campagnola su komanda pritaikė gyvose ląstelėse esančių molekulių, kuriose pasireiškia dažnio dvigubinimas, atvaizdavimui (pvz., kolagenas). Tuo tarpu Joshua Salafsky tyrinėja galimybę pažymėti ląsteles antrąją harmoniką generuojančiomis medžiagomis, kad būtų galimybė tiesiogiai stebėti vidinius ląstelių pokyčius.

Istorija

AHG pirmą sykį pademonstruota 1961 m. P. A. Franken, A. E. Hill, C. W. Peters ir G. Weinreich Mičigano universitete. Tai tapo įmanoma tik po to, kai buvo išrastas lazeris, galintis skleisti intensyvią monochromatinę šviesą. Autoriai, naudodami rubino lazerį (694 nm bangos ilgio), padvigubino spinduliuotės dažnį kvarco bandinyje, sugeneruodami 347 nm bangos ilgio bangas. Spektrometru, kuris fiksavo šviesos intensyvumą fotografiniame popieriuje, jie užfiksavo dvigubo dažnio bangos generacijos faktą. Įdomiausia, kai jie pateikė straipsnį į žurnalo „Physical Review Letters“ redakciją, silpnai besimatantis antrosios harmonikos taškelis fotografiniame popieriuje redaktorių buvo retušuotas kaip nereikalinga detalė. Taigi, straipsnio iliustracijoje vėliau atsirado rodyklė, rodanti, kad čia turėtų matytis užfiksuota antroji harmonika.

Taikymai

AHG plačiai taikoma lazerių pramonėje bei mokslinėse laboratorijose. Tai pats efektyviausias iš visų parametrinių dažnių keitimų, dėl to, naudojant niodimio lazerines sistemas, spinduliuojančias 1,04–1,06 μm bangas, galima nesunkiai dideliu efektyvumu (iki 60 %) infraraudoną koherentinę spinduliuotę pakeisti į regimosios srities (žalios spalvos, ~530 nm bangos ilgio) lazerinę spinduliuotę.
AHG taikoma autokoreliaciniuose lazerio spinduliuotės impulsų trukmių matavimuose. Norėdami išmatuoti impulso trukmę, lazerinį impulsą padaliname į dvi atšakas, kurias, naudodami laikinio vėlinimo sistemą, sukertame netiesiniame kristale. Keisdami vėlinimo trukmę, matuojame generuojamos antrosios harmonikos energiją. Tokiu būdu gauname impulso laikinę gaubtinę.
Ziemia Ojczysta

Ziemia Ojczysta (liet. Tėviškės žemė) – katalikiškas lietuvių savaitraštis, leistas 1923 m. sausio 14 d. – gruodžio 10 d. Vilniuje lenkų kalba.

Istorija

Leistas vietoje „Nasza ziemia.“ Leido ir redagavo T. Jasus. Svarstė Vilniaus krašto lietuvių politinius, ekonominius, socialinius klausimus, kritikavo lenkų valdžios politiką, todėl laikraščio numeriai dažnai buvo konfiskuojami. Nuo 1924 m. sausio 13 d. vietoje „Ziemia ojczysta“ pradėta leisti „Życie ludu“.
Laičiai (Semeliškės)

Istorija

Istoriniuose šaltiniuose Laičių kaimas minimas nuo 1790 m.
Regos nervo diskas

Regos nervo diskas - vieta, kur tinklainės ganglinių ląstelių aksonai išeina iš akies. Dažniausiai regos nervo diskui priskiriami regos nervo paviršinis nervinių skaidulų sluoksnis ir prelaminarinė zona, bet kartais - ir visa intraokulinė dalis. Regos nervo diskas yra 3-4 mm nutolęs nuo geltonosios dėmės į nasialinę pusę. Jo skersmuo yra apie 1,5 mm.
Donatas Vansevičius

Biografija

1973 m. baigė Vilniaus miesto 23-ąją vidurinę mokyklą (buv. Vilniaus Ąžuolo vidurinė mokykla), 1978 m. – Vilniaus universiteto (VU) Teisės fakultetą, įgijo teisininko kvalifikaciją.
Nuo 1978 m. Lietuvos TSR transporto prokuratūros stažuotojas, nuo 1978 m. liepos mėn. Vilniaus miesto Lenino rajono prokuratūros stažuotojas, tardytojas, nuo 1979 m. kovo Vilniaus m. Spalio rajono prokuratūros vyresn. prokuroro padėjėjas, nuo 1982 m. liepos mėn. Vilniaus miesto Spalio rajono liaudies teismo teisėjas, nuo 1987 m. birželio Vilniaus miesto Lenino rajono liaudies teismo teisėjas, teismo pirmininkas, nuo 1992 m. birželio Vilniaus miesto 1-ojo apylinkės teismo teisėjas, šio teismo pirmininkas, nuo 1999 m. birželio mėn. Vilniaus apygardos administracinio teismo teisėjas, nuo 2003 m. gruodžio mėn. teismo pirmininko pavaduotojas, nuo 2008 m. lapkričio VAAT teisėjas, nuo 2009 m. balandžio mėn. teismo pirmininko pavaduotojas.
Moka rusų, anglų kalbas.
Navakonys

Istorija

1950–1963 m. buvo Navokonių apylinkės centras.
Akmeniškių piliakalnis

Aplinkiniai piliakalniai

Juodžių piliakalnis 6 km
Vanagių piliakalnis 9 kmGedikų piliakalnis 17 kmDapkiškės piliakalnis 15 km
Lazduonėnų piliakalnis 2 kmAukštupių piliakalnis 17 kmBirštoniškių piliakalnis 18 kmKreivėnų piliakalnis 15 km
Padvariečiai

Aplinkinės gyvenvietės

Guodžiai – 1,1 km
BIRŽAI – 23 km 
Severiškis – 2,2 km
Dumbliūnai – 2,5 km
Petrovka – 4,5 km
Varteliškiai – 2,3 km
Butniūnai (Vabalninkas) – 2,7 km
Sungailiai (Biržai) – 0,8 km
VABALNINKAS – 7 km 
Ančiškiai – 3,5 km
Kutnohoritas

Optinės savybė

Kutnohoritas būna baltas, blyškiai rausvas ar šviesiai rudas. Mineralas būna rausvesnis, jei turi daugiau mangano, ir rudesnis, jei turi daugiau geležies. Mineralas pusskaidris, brėžiamas sudaro baltą ar rausvoką brūžį. Blizgesys nuo stikliško iki blausaus. Jų spindulių laužimas vienašis, o lūžio rodikliai yra Nₒ = 1,710-1,727 ir Nₑ = 1,519-1,535, panašūs kaip dolomito. Paprastasis lūžio rodiklis (ordinary refractive index) Nₒ yra didelis, maždaug lygus špinelio indeksui (1,719).

Fizikinės savybės

Kutnohoritas aptinkamas agregatais iš sukibusių kristalų, nuo baltų ir rausvų iki šviesiai rudų. Jis yra trapus, su kriauklišku skilimu. Gana minkštas, kietumas pagal Moso skalę nuo 3,5 iki 4,0 (tarp kalcito ir fluorito). Savitasis tankis yra 3,12, didesnis, nei dolomito ar kalcito. Tirpsta rūgštyse kaip ir visi karbonatai.

Radavietės

Kutnohoritas tipiškai aptinkamas manganingose nuosėdose, asocijuojasi su rodochrozitu, aragonitu ir kalcitu. Žymios radavietės yra Toskanoje (Italija) ir Kutna Hora (Čekija). Manoma, aptinkami Trepčos ir Stari Trg kasyklose (Kosovas).
Hans Fritzsche

Hansas Fričė (vok. Hans Fritzsche, g. 1900 m. balandžio 21 d. Bochume – 1953 m. rugsėjo 27 d. Kelne) – vokiečių žurnalistas, nacių propagandistas, radijo laidų vedantysis. Vienas iš Niurnbergo tribunolo teisiamųjų.

Biografija

Baigė humanitarinę gimnaziją Leipcige, keliuose universitetuose studijavo istoriją, ekonomiką, filosofiją. 1923 m. buvo mėnraščio „Preussische Jahrbucher“ redaktorius, 1924-1932 m. vadovavo Hugenbergo leidyklos tarptautinių naujienų agentūrai. 1932 m. pradėjo vadovauti Vokietijos radijo žinių tarnybai.
1933 m. gegužės mėn. įstojo į VNSDP ir pradėjo vadovauti reicho liaudies švietimo ir propagandos ministerijos radijo, vėliau – naujienų skyriui. Vienas iš artimiausių J.Gebelso parankinių. Karo metais vedė savaitinę radijo laidą „Kalba Hansas Fričė“, palaikė Vokietijos gyventojų ir vermachto kareivių kovinę dvasią, buvo populiariausiu Vokietijos radijo komentatoriumi. TSRS valdžia jį laikė Vokietijos Levitanu.
1945 m. gegužės 2 d. H.Fričę Berlyne pateko į sovietu nelaisvę ir teistas Niurnbergo karo nusikaltimų tribunole už nacizmo propagandą. H.Fričė prisipažino, kad neteisingai vertino Hitlerį ir nacizmą, ir kad dabar suprato, jog fiureris naikino ne tik žydus, bet ir vokiečių naciją. Tribunolas nerado įrodymų, jog H. Fričė būtų organizavęs karo nusikaltimus ar juose dalyvavęs ir 1946 m. spalio 1 d. jį išteisino.
Tačiau, kaip ir kiti du Niurnbergo tribunole išteisintieji (Jarmalas Šachtas ir Francas von Papenas), netrukus buvo teisiamas denacifikacijos komisijoje. Čia jis kaltintas antisemitizmo propagavimu ir klaidinančios informacijos apie Vokietijos karinę padėtį platinimu ir kvietimu kovoti, kai jau buvo aišku, jog karas pralaimėtas. Nuteistas 9 metus kalėti.
H. Fričė dėl ligos išlaisvintas anksčiau laiko, 1950 m. Po trejų metų mirė nuo vėžio.
Specialistai laiko H. Fričę vienu talentingiausių ir kūrybingiausių savo laiko žurnalistų, politinės radijo propagandos pradininku. Šešiolika milijonų Vokietijos radijo imtuvų klausytojų vertino jo stiprų balsą, charakteringą tembrą, ypatingai aiškią dikciją ir kalbėjimo manierą. Niurnbergo tribunole sakydamas paskutinį žodį, pasakė : „Jeigu jūs galvojate, kad tai - pabaiga, jūs labai klystate. Jūs dalyvaujate naujos hilterizmo legendos užgimime“.
Grigalius Chodkevičius

Biografija

Kilęs iš Lietuvos bajorų, grafų Chodkevičių giminės. Tėvas Aleksandras Chodkevičius, motina Vasilisa Jaroslavovna Golovčinska. Chodkevičių giminės Supraslio šakos pradininkas.

Valstybės tarnyba

1544–1559 m. Lietuvos pakamaris, 1546–1551 m. Kauno, 1563–1569 m. Gardino, 1564–1569 m. Mogiliavo seniūnas, 1546–1549 m. Vilkijos, 1551–1563 m. Karmėlavos ir 1551–1555 m. Rumšiškių valdytojas arba laikytojas. 1559–1564 m. Trakų kaštelionas, 1564–1572 m. Vilniaus kaštelionas, 1561–1566 m. Lietuvos lauko etmonas, nuo 1566 Lietuvos didysis etmonas.

Darbai

1558 m. Podolėje sumušė Krymo totorius, 1564 m. su Mikalojumi Radvila Ruduoju Ulos mūšyje – rusų kariuomenę, 1567 m. Lyvžemyje – švedus. Gindamas LDK savarankiškumą priešinosi 1569 m. unijai su Lenkija. Savo Zabludovo dvare prie Balstogės globojo iš Rusijos 1566 m. pabėgusius spaustuvininkus I. Fiodorovą ir P. Mstislavecą, 1568 m. įsteigė jiems slavišką spaustuvę. 1567 m. pastatydino cerkvę su prieglauda.
2009 m. Belgijos Grand Prix

Penktadienio treniruotės

Penktadienio pirmose treniruotėse pasirodė lietus, tad rezultatai buvo šiek tiek netikėti. Pirmąją vietą treniruotėse užėmė italas Jarno Trulli su Toyota (1:49.675 min.). Sezono lyderis Jensonas Buttonas liko antras (1:50.283), trečias - ispanas Fernando Alonso su Renault (1:50.368).
Antrojoje treniruočių dalyje lietus nepasirodė, o greičiausias buvo britas Lewis Hamiltonas (1:47.201). Antras liko vokietis Timo Glockas (1:47.217), trečias - suomis Kimi Raikkonenas (1:47.285).

Šeštadienio treniruotės

Šeštadienį treniruotėse greičiausią ratą nuvažiavo vokietis Nickas Heidfeldas (1:45.388). Antras greičiausias liko Jarno Trulli (1:45.462), trečias - Adrianas Sutilas iš Force India (1:45.677).
Įtampos stabilizatorius

Įtampos stabilizatorius – maitinimo šaltinis, teikiantis pastovią išėjimo įtampą kintant įėjimo įtampai ir apkrovos srovei.

Lygiagretūs ir nuoseklūs stabilizatoriai

Stabilizuojantis elementas (dažniausiai tranzistorius) gali būti jungiamas nuosekliai su apkrova, padidėjus įtampai apribodamas jos srovę. Šis labiausiai paplitęs stabilizatorius tipas vadinamas nuosekliu. Reguliuojantis elementas taip pat gali būti jungiamas lygiagrečiai su apkrova, suvartodamas esamu laiko momentu nenaudojamą srovės perteklių (lygiagretus stabilizatorius). Kad vartojant daugiau srovės įtampa sumažėtų, tokio stabilizatoriaus maitinimo šaltinis jungiamas per varžą. Lygiagretus stabilizatorius nebijo trumpojo jungimo, tačiau dėl mažo ekonomiškumo yra palyginus retai naudojamas.

Atraminė įtampa

Bet kuriam stabilizatoriui reikalingas etaloninis nedidelės galios įtampos šaltinis. Toks šaltinis paprastai sukuriamas panaudojant stabilitroną. Stablitronas per varžą sujungiamas su maitinimo šaltiniu atvirkštine diodui įprastajai kryptimi. Paprastu diodu tokiu atveju srovė netekėtų. Stabilitronu srovė ima tekėti kai jam tenkanti įtampa viršija paprastai nedidelę (voltai ar dešimtys voltų) tam stabilitrono tipui specifinę ribą Uz. Toliau didinant grandinės įtampą, stabilitronui tenkanti įtampa nesikeičia: didėja tik rezistoriui tenkanti įtampos dalis. Stabilitrono įtampa ir yra stabilizatoriaus etaloninis įtampos šaltinis. Kartais reikiama įtampa gaunama nuoselkiai sujungus kelis stabilitronus (įtampos sudedamos). Tuomet naudinga jungti stabilitronus su priešingu temparatūriniu koeficientu (sumažėja temperatūros įtaka stabilizuojamai įtampai). Apkrovos varža RL turi būti daug mažesnė už Rᵥ. Iš kitos pusės, Rᵥ turi būti pakankamai didelė kad stabilitrono srovė neviršytų jam nustatytų ribų. Šį atraminį įtampos šaltinį galima laikyti mažos galios lygiagrečiuoju stabilizatoriumi.

Nuoseklus stabilizatorius su tranzistoriumi

Paprasčiausiu atveju nuoseklaus stabilizatoriaus tranzistoriaus bazė gali būti tiesiogiai sujungta su atraminės įtampos šaltiniu:
Atraminės įtampos šaltinis (Rᵥ-D1) generuoja pastovią įtampą Uz. Jei stabilizatoriaus išėjimo įtampa Uₒᵤₜ nukrinta daug žemiau šios reikšmės, padidėja tranzistoriaus bazės – emiterio įtampa Ube. Kartu sustiprėjusi bazės srovė labiau atidaro tranzistorių, tiekdama apkrovai daugiau srovės. Tekant daugiau srovės per tokią pat apkrovos varžą, įtampa ir vėl padidėja. Realiai išėjimo įtampa yra artima atraminei įtampai minus kritinė bazės - emiterio įtampa, kuriai esant tranzistoriaus bazės grandine ima tekėti srovė (paprastai volto dalys). Patikimam darbui užtikrinti įėjimo įtampa turi būti keletu voltų aukštesnė nei stabilizuojama išėjimo įtampa.
Kvapnusis gvazdikmedis

Prieskonis

Naudojami pumpurai. Sunokę vaisiai naudojami tik augintojų.
Intensyvus, labai aromatingas ir saldus kvapas, stiprus deginantis skonis.

Kilmė, istorija, tradicijos

Gvazdikmedžiai kilę iš dabartinės Indonezijos salų. Jas kolonizavę olandai paskleidė šį augalą plačiau. Šiandien didžiausios gvazdikmedžių plantacijos yra Pemba saloje, kartu su Zanzibaru priklausančioje Afrikos valstybei Tanzanijai. Pasakojama, kad gvazdikėlius užuodi dar iš tolo, nė nepriplaukęs pačios salos. Vos porą metų gyvavusio Zanzibaro ir Pembos sultonato vėliavoje buvo pavaizduoti du gvazdikmedžio pumpurėliai.
Gvazdikėliai – labai senas prieskonis, dėl itin stipraus aromato vertinamas Europos, Šiaurės Afrikos ir didelės dalies Azijos virtuvėse. Senovės Kinijoje prieš susitikdami su imperatoriumi pavaldiniai ir svečiai gaudavo pakramtyti gvazdikėlio – kad būtų geras burnos kvapas. Į Europą gvazdikėlius atgabeno arabų pirkliai. 
Pačioje gvazdikėlių tėvynėje Indonezijoje maistui gvazdikėliai beveik nenaudojami. Pumpurai surūkomi! Daug vyrų Indonezijoje su malonumu rūko aromatingas cigaretes, salsvas gvazdikėlių kvapas gaubia restoranus, autobusus, turgus ir įstaigas.

Naudojimas

Lietuvoje labiausiai žinomas kaip kompotų ir saldžiųjų patiekalų prieskonis gvazdikėliais tolimose salose įprasta gardinti mėsą ir verdamus ryžius. Etiopijoje kartu su kavos pupelėmis mėgstama paskrudinti ir porą gvazdikėlių. 
Išmoningi Prancūzijos virėjai vieną kitą gvazdikėlį deda į ilgai ant lėtos ugnies verdamus troškinius arba į mėsos sultinius. Anglai be gvazdikėlių neįsivaizduoja daržovių marinatų.
Gvazdikėlių esama ir daugelyje populiarių prieskonių mišinių. Jie būtini kiniškame penkių prieskonių mišinyje, pakepinami ir sugrūdami ruošiant kario miltelius, formuoja iš šiaurės Indijos po visą pasaulį paplitusio garam masala skonį bei kvapą, jų yra ir arabiškame baharate. Klasikinis prancūziškame keturių prieskonių mišinyje quatre épices irgi yra gvazdikėlių, mėgstami jie ir meksikiečių virtuvėje. Jie lemia ir populiaraus Vorčesterio padažo (Worcestershire) savybes. Juo skanu gardinti daržovių patiekalus ar burokėlių sriubą, nors britai naudoja šį padažą ir mėsai arba kiaušinienei.

Gydomosios savybės

Skirtingai nuo kitų prieskonių, gvazdikėlių gydomasis poveikis akivaizdus. Tai efektyvi vietinio nuskausminimo priemonė, ilgai naudota dantų gydytojų. Be to, tai natūralus konservantas. 
Gvazdikėlių ištrauka lengvina pykinimo ir vėmimo priepuolius (tinka nėščiosioms), suaktyvina prastą virškinimą. Teigiama, kad gvazdikėliai yra puikus afrodiziakas, panašiai kaip raganosio rago milteliai.
Flavianas Dobrianskis

Biografija

1872 m. baigė Maskvos stačiatikių dvasinę akademiją. 1872–1883 m. dėstė Lietuvos dvasinėje seminarijoje, vėliau – Vilniaus mokytojų institute. Nuo 1876 m. Vilniaus viešosios bibliotekos komisijos narys, nuo 1902 m. – pirmininkas (direktorius) ir Vilniaus archeografijos komisijos pirmininkas. Nuo 1913 m. Vilniaus žydų mokytojų instituto direktorius.
Propagavo Rusijos imperijos valdžios oficialią ideologiją, esą Lietuva nuo senų laikų buvusi rusiška ir stačiatikiška (pvz., Vilniaus archeografijos komisijos leidžiamu senovės aktų Акты Виленской Археографической комиссии t. 15, 21, 26, 31 ir 35 įvaduose).
Mūsų žinios (Tauragė)

Mūsų žinios – Lietuvos Persitvarkymo Sąjūdžio Tauragės rajono tarybos dvisavaitis leidinys, ėjęs 1989–1990 m.

Istorija

Tiražas 1989 m. – 3700 egz., 1990 m. – 2700 egz. Išėjo 18 numerių.
Redagavo J. Regelskis (1989 m.) V. Venckus (1990 m.).
Romas Adomavičius

Biografija

1971 m. baigė Alytaus rajono Miroslavo vidurinę mokyklą. 1976 m. baigė Vilniaus inžinerinį statybos institutą, inžinierius statybininkas.
1976 m. Ignalinos AE statybos valdybos vyr. inžinierius. 1978–1984 m. – LLKJS Ignalinos rajono komiteto antrasis ir pirmasis sekretorius. 1984–1986 m. studijavo ekonomikos, vadybos, filosofijos, kultūros mokslus Leningrado aukštojoje partinėje mokykloje, dieniniame skyriuje. 1986–1991 m. dirbo Marijampolės LKP komiteto skyriaus vedėju, sekretoriumi pramonės ir ekonomikos klausimais ir pirmuoju sekretoriumi. 1992 m. tarptautinio krovinių pervežimo įmonės „Transtrado“ generalinis direktorius. Nuo 1995 m. Lietuvos nacionalinės vežėjų asociacijos „Linava“ narys.  2009–2010 m. ir nuo 2011 m. Vilniaus miesto savivaldybės mero pavaduotojas.
Nuo 1991 m. Lietuvos demokratinės darbo partijos narys, o nuo 2001 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Vilniaus miesto skyriaus narys, LSDP tarybos narys, Vilniaus skyriaus pirmininko pavaduotojas.
1982–1984 m. Ignalinos darbo žmonių deputatų tarybos deputatas, 1990–1991 m. Marijampolės miesto darbo žmonių deputatų tarybos deputatas, 2007–2011 m. ir nuo 2011 m. Vilniaus miesto savivaldybės tarybos narys. 
2015 m. pripažintas kaltu korupcijos byloje, jam skirta trejų metų laisvės atėmimo bausmė ją atidedant trejiems metams. 2017 m. LAT atmetė R. Adomavičiaus apeliaciją.
Hatai

Istorija

Hatų gyvenamas kraštas, vadinamoji „Hati šalis“ paminėtas jau XXIV a. pr. m. e. akadų dantiraščio šaltiniuose. Jie gyveno pirmiausia Kizilirmako (Marsantijos) upės kilpoje ir aplinkiniuose regionuose, t. y. dab. Kapadokijos šiaurinėje dalyje. Svarbiausi šiauriniai hatų kaimynai buvo kaškai (greičiausiai Kaukazo grupės tauta). III ir II tūkst. pr. m. e. sandūroje jų rytiniais ir pietiniais kaimynais buvo indoeuropiečiai, kalbėję Anatolijos tautomis: hetitai, luviai, palai ir kt.
Svarbiausi III tūkst. pr. m. e. pradžios hatų miestai-valstybės buvo Arina, Purushanda, Kusaras, Hatušas, Nerikas ir kt. Svarbiausia archeologinė vietovė, siejama su hatų kultūra, yra Aladža Chiujukas, tapatinamas su šventuoju Arinos miestu. Jų valdovai titulavosi rubaum. Su jais kariavo ir prekiavo Mesopotamijos bei Sirijos tautos. XXIV a. pr. m. e. minimi hatų valdovai Nurdagalas ir Pamba.
Bronzos amžiuje (II tūkst. pr. m. e.) į Hati šalį civilizaciją iš rytų (Šiaurės Mesopotamijos) nešė asirai, kurie čia kūrė savo prekybines kolonijas. XIX a. pr. m. e. hatų kultūros pietiniame pakraštyje, kur ji liejosi su indoeuropiečių kultūrine įtaka, formavosi Kusaro karalystė, o joje – hetitų tapatybė. Nors hetitai kalbėjo indoeuropietiška kalba, jie iš hatų paveldėjo daug kultūrinės įtakos: perėmė daugelį jų dievų, terminų, ritualų.
XVII a. pr. m. e. hatų šalis buvo galutinai įjungta į Hetitų valstybę, o hatai greitai asimiliavosi su užkariautojais ir išnyko.

Mitologija

Hatai išpažino nemažai dievų, tarp kurių svarbiausi buvo audros dievas Taru, jo sutuoktinė Sachasara. Arinos mieste garbinta saulės deivė Vurusemu. Dar žinomas „šalies valdovas“ Vurunkatis.
HTML žymė

Perėjimas nuo HTML prie XHTML

Daugelis rekomendacijų HTML dokumentui XHTML kalboje tapo privalomos. Dauguma naršyklių kokybiškai atvaizduoja ir dokumentą su HTML klaidomis, tačiau tokios klaidos gali apsunkinti automatinį duomenų apdorojimą bei jų atvaizdavimą specifiniuose įrenginiuose.

Elementų apgaubimas

Naudojant vienam elementui keletą žymių, HTML rekomenduojama, o XHTML reikalaujama laikytis apgaubimo principo, kai vėliau atidarytas elementas turi būti uždaromas anksčiau:

     <žymė1> tekstas <žymė2> tekstas </žymė2> </žymė1>
Neteisingas kelių žymų naudojimo pavyzdys:

     <žymė1> tekstas <žymė2> tekstas </žymė1> </žymė2>
Dramblio Kaulo Kranto krepšinio federacija

Dramblio Kaulo Kranto krepšinio federacija (pranc. Fédération Ivoirienne de Basket-Ball) prižiūri vietinius ir tarptautinius krepšinio renginius ir nacionalines rinktines Dramblio Kaulo Krante. Federacija priklauso FIBA Afrika, prie kurios prisijungė 1961 m.
Dramblio Kaulo Kranto krepšinio federacijos būstinė yra pagrindiniame šalies mieste Abidžane.