google/wiki40b huggingface dataset:
Sepp Blatter

Joseph 'Sepp' Blatter, Joseph S. Blatter (g. 1936 m. kovo 10 d. Vispe, Valė, Šveicarija) – nuo 1998 iki 2015 metų buvęs FIFA prezidentas. Pakeitus João Havelange 1998 m. birželio 8 d. tapo aštuntuoju FIFA prezidentu. Buvo perrinktas 2002, 2007 ir 2011 m.

Biografija

Praeityje buvęs futbolininkas. Nuo 1948 m. iki 1971 m. žaidė viename iš Šveicarijos megėjiškų klubų. 1962 m. dirbo Šveicarijos kelionių agentūroje.
Nuo 1975 m. iki 1981 m. dirbo kaip FIFA techninis direktorius. Prieš išrenkant FIFA prezidentu tarp 1981 m. ir 1998 m. ėjo generalinio sekretoriaus pareigas. 1998 m. tapo FIFA prezidentu. 2002 m. gegužės 29 d. laimėjo rinkimus ir buvo perrinktas. 2007 m. gegužės 31 d. dar kartą laimėjo rinkimus. Sepp Blatter kadencija baigėsi 2015 m. Sekančiu FIFA prezidentu tapo Gianni Infantino.
Icamna

Icamna (maj. Itzamná, Zamná) – Majų mitologijoje buvo vienas iš svarbesnių dievų ir pasaulio kūrėjų. Jis gyveno danguje. Apie jį žinoma mažai, bet jis minimas pirmuose ispanų pranešimuose (relaciones) ir žodynuose. XX a. lakandonų tautosaka mini dievą kūrėją (Nohochakyum ar Hachakyum), kurio pirmtakas tikriausiai buvo Icamna. Ikikolonijiniais laikais Icamną vaizdavo senas dievas D, kuris dažnai sutinkamas knygose ir iš jų atsiradusiose keramikos scenose.

Vardas

J. Eric S. Thompson manė, kad „Icamna“ reiškia driežo namas (itzam – iguana, naaj – namas), bet dabar šituo vertimu nepasitikima. Dabar nesutariama dėl dievo vardo kilmės, bet šaknis itz susijusi su įvairiomis išskyromis ir burtininkavimu. Nors niekur neminimas žodis itzam galėjo reikšti burtininką.
Pirmieji kolonijiniai šaltiniai identifikuoja ar sieja Icamną su Hunab Ku (nematomas vienintelis dievas), Kinich Ahau (saulės dievas) ir Jakskokahmutas (ženklų paukštis).
Patikimiausias šaltinis apie dievą yra Diego de Landa, kuris jį mini aprašydamas kalendorinius metus.
Žabariškės

Istorija

Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. 1919-1952 m. kaimas priklausė Žabariškės valsčiui. 1975-1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.
Gruodžio 29

Vardadieniai

Tomas – Gentvainas – Gaja – Teofilė

Įvykiai

(kol kas nėra)
Aistė Pilvelytė

Biografija

Estradinio dainavimo ir chorinio dirigavimo specialybės mokėsi B. Dvariono muzikos mokykloje, dainavimo specialybės – N. Maceikaitės studijoje. Vilniaus universiteto Komunikacijos fakultete baigė informologijos studijas.
Muzikinę karjerą pradėjo 1990 m. Dainavo su vaikų popgrupe, po to merginų grupėje „Pagalvėlės“, taip pat grupėje „Exem“. 2002 m. kūrė ir vedė LTV laidą „Mokykla šiandien“.
2002 m. dalyvavo konkurse „Fizz Superstar“. 2006 m. LTV laidoje „Lietuvos dainų dešimtukas“ laimėjo 1-ąją vietą. 2008 m. kartu su verslininku Romu Bubneliu dalyvavo LNK muzikiniame šou „Žvaigždžių duetai 2“ ir laimėjo 1-ąją vietą bei auksinius mikrofonus. 2008 m. pasaulio virtualiame dainų festivalyje iš 100 dainų pasiekė 8-ą vietą. 11 kartų dalyvavo nacionalinėje atrankoje į Euroviziją ir vieną kartą, 2002 m., buvo diskvalifikuota: tarp jų – 2006 m. atrankoje su daina „Just for Fun“ (finale užėmė 6-ą vietą), 2007 m. atrankoje – su daina „Emotional Crisis“ (finale užėmė 3-ą vietą), 2008 m. atrankoje – su daina „Troy on Fire“ (finale užėmė 2-ą vietą), 2010 m. atrankoje su daina „Melancholia“ (finale užėmė 2-ą vietą) , 2016 m. atrankoje su daina „You bet" (finale užėmė 5-ą vietą). 2017 m. atrankoje su daina „I’m like a wolf" finale užėmė 2-ą vietą.
Gyvena Vilniuje. 2005 m. ištekėjo už verslininko Vlado Motiekos, su kuriuo susilaukė dukros Ugnės (g. 2009 m. rugpjūčio mėn.).  Išsiskyrė 2010 m.
Rodrigo Guirao Díaz

Karjera

Rodrigo talentą vaidinti pastebėjo šeima, todėl jis vaidinti pradėjo 13 metų. Jis turi charizmą bei šypseną, kuri yra kerinti ir tuo visus sužavėjo. Jis baigė teatro akademiją, kai mokėsi aukštojoje mokykloje. Veliau jis pradėjo ir modelio karjerą, fotografavosi įvairiems leidiniams bei reklamoms, taip pat nusifotografavo žurnalo „Cosmopolitan“ kalendoriuje. Diaz niekad rimtai negalvojo apie modelio karjerą, tai buvo trumpalaikis užsiėmimas, jo pašaukimas buvo aktorystė.
2002 m. jam buvo suteikta galimybė nusifilmuoti grupės „Erreway“ dainos „Inmortal“ vaizdo klipe. Šį klipą žiūrovai galėjo pamatyti per garsų Argentinos serialą „Rebelde Way“ („Maištingas amžius“) pirmąjį sezoną, nes grupės nariai atliko pagrindinius vaidmenis šiame projekte. Rodrigas čia suvaidino Marisos (Camila Bordonaba) vaikiną.
2005 metais jis pirmą kartą po ilgo laiko nusifilmavo TV seriale "La Niñera. " Po šio serialo jis taip pat nesnaudė ir nusifilmavo kituose populiariuose serialuose: „Paraiso Rock“ ir „1/2 falta“. Po metų jis gavo vaidemenį seriale „Amas de casa desesperadas“. Taip pat, 2007 m. suvaidino ir seriale „Patito Feo“.
Nuo 2008 m. vaidino seriale „Atraccion x 4“ („Keturių trauka“) – komedija skirta jaunimui, kuri yra kuriama Ideas Del Sur kompanijos. Serialas apie dvi labai skirtingas šeimas. Pirmoji šeima: tėtis, muzikantas (Puma Goity), kuris turi tris dukras (Luisana Lopilato, Camila Bordonaba, Juana Dubary), jos žavisi roko muzika. Antroji šeima: motina (Carola Reyna) ir jos trys sūnūs, besižavintys reggeaton stiliumi (Rodrigo Guirao, Dario Lopilato, Elias Vinoles). Serialas, kurio scenarijaus autoriai yra Gustavo Belatti ir Mario Segade, pradėtas filmuoti rugpjūtį. Tai kova tarp kultūrinių skirtumų, tarp turtų ir nevisiško pritekliaus, tarp muzikos stilių ir merginų. Taip pat serialo metu, Rodrigo pasirodė Luisanos Lopilato dainos „Te Extraño“ vaizdo klipe.
UTC+5

UTC+5 – viena iš pasaulio laiko juostų, einanti penkiomis valandomis anksčiau už pasaulinį laiką. Driekiasi per Centrinę Aziją ir Indijos vandenyno salas.
Išskiriamos šios UTC+5 laiko juostos zonos:
Hidrodinamika

Hidrodinamika (gr. hydōr 'vanduo' + dynamikos 'jėgos, jėginis') – hidraulikos dalis, nagrinėjanti skysčio tekėjimo dėsningumus.
Giuseppe Farina

Biografija

Farina, gimęs Turine, buvo pravardžiuojamas „Nino“. Jis buvo baigęs inžinieriaus mokslus, taip pat jo dėdė buvo Pinin Farina. Savo kaip piloto karjerą italas pradėjo su Maserati, tačiau geriausi jo laikai buvo jam pradėjus lenktyniauti su Alfa Romeo.
Pasibaigus II pasauliniam karui Farina laimėjo 1948 m. Monako GP. Netrukus po to FIA paskelbė apie Formulės 1 čempionato pradžią, o šiame čempionate Farina išsaugojo vietą Alfa Romeo Racing komandoje šalia Juan Manuel Fangio ir Luigi Fagioli. Ekipa dominavo visose lenktynėse, o Farina laimėjo tris lenktynes iš septynių, ir tai leido jam tapti pirmuoju pasaulio Formulės 1 čempionu.
Kitais metais ekipoje dominavo argentinietis, tad 1953 m. Farina perėjo į Scuderia Ferrari. Tačiau šioje ekipoje jis lenktyniavo kartu su jaunuoju Alberto Ascari, kuris sugebėjo nugalėti šiais ir dar kitais metais. Farina tenkinosi antrąja ir trečiąja vietomis pamečiui.
1954 m. sezono pradžioje Farina patyrė avariją, dėl kurios smarkiai apdegė. Kitais metais jis bandė grįžti Formulę 1, tačiau be kelių finišų taškuose jam pasiekti nieko nepavyko. Šio sezono pabaigoje jis atsisveikino su Formule 1.
1956 m. jis debiutavo Indianapolis 500 lenktynėse, tačiau jose vėl patyrė smarkią avariją, po kurios ilgai gydėsi. Vėliau jis grįžo į Indy 500 lenktynes, tačiau kai jose mirtiną avariją jo automobiliu patyrė jo draugas, jis nutarė visai išeiti iš automobilių sporto.
Tačiau 1966 m. jis žuvo autokatastrofoje pakeliui į tų metų Prancūzijos GP.
Kamercalmeisteris

Kamercalmeisteris (rus. камер-цалмейстер) – Rusijos imperatoriaus dvaro pareigos, įsteigtos 1735 m. Kamercalmeisteris vadovavo Kamercalmeisterio kontorai, kuri tvarkė algų mokėjimą visiems dvaro tarnautojams ir tarnams. Kamercalmeisteris buvo priskirtas VIII Rangų lentelės klasei (atitiko armijos majorą). Kamercalmeisterį skirdavo ir atleisdavo oberhofmaršalas, kuriam kamercalmeisteris ir buvo pavaldus.
Sietuvos kūlgrinda

Sietuvos kūlgrinda arba Reistrų (Burbiškių, Dargių) kūlgrinda – grįstas pelkių kelias (kūlgrinda), esantis Žemaitijoje, Šilalės rajone, Varnių regioniniame parke, tarp Burbiškių, Reistrų ir Dargių kaimų. Sudaro trys dalys. Pirmoji kūlgrindos dalis eina per patį Sietuvų upelį, jungiantį Lūksto ir Paršežerio ežerus bei Švedų prūdo pelkę. Išlikę takai, akmenimis grįsta seno kelio dalis (akmenys vidutinio dydžio, grindinys uždumblėjęs). Antroji, pietrytinė, dalis prie Reistrų kaimo eina per Paršežerio pelkę. Jos grindinio akmenys vidutinio dydžio, grindinys po vandeniu vietomis gerai juntamas, kitur uždumblėjęs.
Pirmosios kūlgrindos ilgis 250 m. Kitos dvi kūlgrindos atitinkamai 180 ir 150 m ilgio, jų plotis 3–4 m. Sietuvos pelkės gylis 5–7 m, virš kūlgrindos – ~0,5–1,5 m.
Sietuvos kūlgrinda minima jau XIV a. kryžiuočių karo kelių aprašymuose. Tai buvęs svarbus kelias, jungęs kairiojoje Lūksto–Paršežerio ežerų ir pelkių sistemoje buvusią Paršpilio pilį (dab. Burbiškių piliakalnis), su pilimis rytuose (Bilionių piliakalnis, Girgždūtė). Dabar per Sietuvos kūlgrindą eina 2 km ilgio pažintinis takas. Tai vienintelė kūlgrinda Lietuvoje, pritaikyta lankytojams.
Gražina Drėmaitė

Biografija

1954 m. baigė Vilniaus Salomėjos Nėries vidurinę mokyklą. 1957–1995 m. dirbo Lietuvos dailės muziejuje grafikos ir tapybos restauratore, grafikos restauravimo skyriaus vedėja. 1958 m. Maskvoje baigė I. Grabario restauravimo mokyklą, įgijo temperinės ir aliejinės tapybos restauratoriaus diplomą. 1959 m. stažavosi Varšuvoje (Lenkija). 1962 m. baigė Vilniaus universiteto Chemijos fakultetą, chemikė analitikė, apgynė diplominį darbą apie popieriaus restauravimą. Restauravo Lietuvos muziejų eksponatus, daugiausiai popierinius. 2000 m. suteikta restauratorės ekspertės kvalifikacija.
1995–1999 ir 2001–2003 m. Valstybinės paminklosaugos komisijos pirmininkė, 1999–2001 m. pirmininko pavaduotoja.  Nuo 2009 m. Valstybinės kultūros paveldo komisijos pirmininkė. 
Tėvas sovietmečiu 1940 m. dalyvavo „Agitpropo“ veikloje. 1940–1941 m. LTSR švietimo liaudies komisariato inspektorius.
1990 m. su kitais įkūrė Lietuvos restauratorių sąjungą, iki 1996 m. jos pirmininkė. Parengė keliasdešimt popieriaus restauravimo specialistų lietuvių ir užsieniečių. Vilniuje (1968, 1977, 1984 ir 1993 m.), Maskvoje (1977 m.), Rygoje (1978 ir 1987 m.) bei Taline (1981 ir 1990 m.) surengė grupines Lietuvos dailės muziejaus restauravimo centre restauruotų kūrinių parodas, sudarė jų katalogus.  Kartu su Lenkijos restauratoriais ir kitais specialistais 2001 m. surengė konferenciją „Lietuvos dvarai – praeitis, dabartis ir ateitis“, 2002 m. – seminarą „Kultūros paveldo apsauga karo ir ekstremalių situacijų atvejais“ ir 2003 m. – konferenciją „Gynybinis paveldas Lietuvoje“. 
2000 m. ir 2004 m. nesėkmingai kandidatavo savivaldybių tarybų rinkimuose bei rinkimuose į LR Seimą.
Liavonicha

Liavonicha – baltarusių liaudies šokis.

Šokis

Muzikinis metras 2/4, tempas greitas. Šokama poromis, yra solo elementų. Judesiai įvairūs, vyrauja bėgimas trižingsniu. Dažniausiai šokis palydimas dainavimu.
Abasidų revoliucija

Abasidų revoliucija (Abasidų sukilimas) − Abasidų sukurstytas sukilimas arabų kalifate 747−751 m., per kurį buvo nuversta Omejadų valdžia ir kalifais tapo Abasidai.

Istorija

Omejadai įtvirtino savo valdančiąją dinastiją kalifo Muavijos I (valdė 661−680 m.) pastangomis. Per Omejadų valdymą arabus lydėjo didžiulė karinė sėkmė. Arabų kalifatas nusitęsė nuo Pirėnų kalnų vakaruose iki Indo upės slėnio rytuose. Užkariautose teritorijose plito islamas, kėlėsi gyventi arabai. Omejadai vienijo šalį įvesdami bendrus pinigus, bendrą administracinę arabų kalbą ir centrinę valdžią, plito didžiulę teritoriją apimanti prekyba. Tačiau kalifate buvo daug ir augančių prieštarų. Kilo nepasitenkinimas Omejadų nesibaigančiomis karinėmis kampanijomis ir dėl nuolat privilegijų suteikimo arabų musulmonams. Nearabų musulmonai nuolat piktinosi didesniais mokesčiais, o Šija, Alidų šalininkai, laikė Omejadus tik valdžios uzurpatoriais ir tikėjo, kad kalifo postas turi priklausyti Ali ir Fatimos palikuonims.
Abasidai buvo Mahometo dėdės Abaso palikuonys. Jie sumaniai išnaudojo nepasitenkinimą Omejadams savo naudai skleisdami antiomejadišką propagandą. Jų veikla sulaukė didelio palaikymo Chorasane, kur vietos arabai ir nearabai ypatingai buvo priešiškai nusiteikę Omejadams. Abasidų rėmėjų tinklas veikė Irake, Palestinoje ir Sirijoje. 747 m. Chorasane prasidėjo jų šalininkų sukilimas su juodomis mahdžio vėliavomis. 748 m. vasarį sukilėliai užėmė Mervą ir patraukė į vakarus. Iki metų pabaigos jie, vadovaujami Abu Salamos ir Abu Muslimo, užvaldė centrinį Iraną. 749 m. jie užvaldė didesniąją dalį Irako ir Kufoje kalifu buvo paskelbtas Abasidų atstovas Abual Abasas as Safa. 750 m. sausį jų pajėgos pasiekė lemiamą pergalę prieš kalifo Marvano II kariuomenę mūšyje prie Didžiojo Zabo upės Šiaurės Irake. Marvanas II pabėgo į Egiptą, kur buvo nužudytas po septynių mėnesių. Omejadų giminės atstovai buvo išžudyti, išskyrus kelis, kurie pasitraukė į Iberiją ir kur Abdur Rahmanas I įkūrė Kordobos emyratą.
Kalifai Abual Abasas as Safa ir Mansūras panaikino etninę ir ekonominę diskriminaciją kalifate, sulygino visų musulmonų teises. Jie sostinę iš Damasko perkėlė į naują miestą Bagdadą. Po valdžios paėmimo Abasidai įtvirtino savo valdžią nurodydami nužudyti vakarykščius sąjungininkus: viziriu paskirtą Abu Salamą ir Irane ypač populiarų Abu Muslimą. Jie nusisuko nuo Šijos ir pradėjo persekioti Alidų teisės į kalifatą šalininkus.
Spengla (Strėva)

Pavadinimo kilmė

Upėvardis laikytinas l priesagos vediniu iš šaknies speng-/spengti („ūžti ausyse, skambėti“); taip pat galimai nuo spangti („akti“), spangas („silpnai matantis, aklas“) arba spingėti („silpnai šviesti“).
Valentin Vodnik

Valentinas Vodnikas (slovėn. Valentin Vodnik, 1758 m. sausio 3 d. Zgornja Šiška – 1818 m. vasario 8 d. Liubliana) – pirmasis svarbesnis slovėnų rašytojas, mokytojas, vertėjas, gramatikas ir redaktorius.

Biografija

Gimė 1758 metais Zgornjoje Šiškoje, netoli Liublianos, valstiečių šeimoje. Pradinę mpkyklą lankė Liublianoje, po to mokėsi pas dėdę Novo Mesto vienuolyne. Po moklslų gimnazijoje (1769–1775), kurioje labai domėjosi poetika ir retorika, ruošėsi dvasininko profesijai daugelyje pranciškonų vienuolynų (Novo Meste, Liublianoje, Kamnike, Svetoje gori prie Goricos). Mokėsi mišių laikymo, studijavo filosofiją ir teologiją. Dirbo dvasininku Liublianoje, Blede, Soroje, Ribnicoje ir nuo 1793 metų ‒ Koprivnike prie Bohinjo, kur susipažino su Žigu Zoisu, kuris jam 1797 metais padėjo tapti Šentjekobo gimnazijos profesoriumi. Tikėjosi, jog naujoji valdžia leis slovėnų kalbai įsigalėti mokyklose ir vėliau pasiekė, kad ji, kaip mokymosi kalba, būtų įvesta pradinėse ir vidurinėse mokyklose Kranyje. Tapo mokyklos prižiūrėtoju ir vadovu. Po austrų valdžios sugrįžimo Vodniko padėtis smarkiai pablogėjo, jis buvo kaltinamas bendradarbiavimu su prancūzais ir kaip „politiškai pavojingas“ buvo išleistas į priešlaikinę pensiją. Mirė Liublianoje, visiškai atskirtas nuo visuomeninio gyvenimo.

Kūryba

Vodniko kūryba labai įvairi ir plati. (1795–1808) metais parašė „Didžiąją ir Mažąją praktiką“. Išleido pirmąjį slovėnišką laikraštį „Liublianos naujienos“, kuris 1797–1800 metais buvo leidžiamas du kartus per savaitę. 1799 metais išleido kulinarinę knygą „Kuharske bukve“, o 1818 metais „Babištvo“ – vadovėlį akušerėms. Rinko medžiagą vokiečių-slovėnų-lotynų kalbų žodynui. Sudarė keletą vadovėlių: tarp jų „Raidyną pradinei mokyklai“ ir gramatiką „Rašyba ir gramatika pradinei mokyklai“, kuriose su užsidegimu rašė, jog reikia visų mokslų mokytis ta kalba, kurios mokė gimdytojai. Tačiau pirmiausiai Vodniką pažįstame kaip poetą. Rašyti pradėjo dėl Pohlino įtakos. Savo pirmuosius eilėraščius paskelbė Marko Pohlino rinkinyje „Pisanice“, tarp kurių buvo labiausiai jo žinomas eilėraštis „Zadovolne Krajnc“ – Šviečiamojo laikotarpio panegirika paprastam slovėnui. 1806 metais išleido pirmąjį poezijos rinkinį „Bandomieji eilėraščiai“.
Charlotte Perrelli

Biografija

Trylikos metų Charlotte pradėjo dainuoti vietinėje Hovmantorpo šokių grupėje. Pasibaigus mokslams ji persikėlė į Vekšę. 1994 m. Perrelli pradėjo dainuoti šokių grupėje Anders Engbergs, o 1997 m. ji perėjo į grupę Wizex. Vėliau atlikėja pradėjo savo solinę karjerą.
1999 m. Charlotte buvo išrinkta atstovauti Švedijai Eurovizijos dainų konkurse, kuris vyko Jeruzalėje. Daina „Take Me To Your Heaven“ užėmė 1-ąją vietą.
2003 m. atlikėja vedė „Melodifestivalen“ konkursą kartu su Mark Levenhood ir Lena Philipsson. 2004 m. ji vėl vedė tą patį konkursą, o netrukus Švedijos televizija TV4 pakvietė ją vesti vieną muzikinę laidą.
2008 m. Charlotte vėl bandė sėkmę Eurovizijos dainų konkurse Belgrade, Serbijoje su daina „Hero“. Tuomet ji, peržengusi pusfinalio barjerą, finale užėmė 18-ą vietą.
Sližiai (Biržai)

Aplinkinės gyvenvietės

BIRŽAI – 21 km
Skrebiškiai – 1,6 km
Mikaliai – 2,7 km
Bokiškiai – 2 km
Jokniūnai – 3,2  km
PAPILYS – 3,1 km
Ažubalis – 1,7 km
Gaigalai – 3,2 km
Alfonsas Zamulskis

Biografija

Baigė Varnių vidurinę mokyklą, 1974 m. baigė Kauno medicinos universitetą, gydytojas. 1974–1994 m. Plungės poliklinikos bei ligoninės gydytojas terapeutas, nuo 1994 m. užsiėmė privačia praktika, nuo 2001 m. A. Zamulskio gydymo įmonės „Pulsas“ savininkas.
Tėvynės sąjungos Plungės rajono skyriaus narys.
2003–2007 m. ir 2007–2011 m. Plungės rajono savivaldybės tarybos narys.
Rotary klubo narys. Sutuoktinė Tamara, vaikai Tomas, Adomas.
Išmetamasis užtaisas

Išmetamasis užtaisas (rus. вышибной заряд; angl. ejection charge, expelling charge) – parako ir kitokio svaidomojo sprogalo užtaisas padegamajame, šviečiamajame, agitaciniame sviedinyje, minosvaidžio minoje ar kasetiniame šaudmenyje (aviacinė bomba, raketa) arba iššokančioje minoje, kuris atidaro konteinerį (sviedinį, miną, kasetinį šaudmenį) ir jo turinį išsviedžia laukan.
Sviedinių ir minosvaidžių minų išmetamasis užtaisas sprogsta tam tikrame trajektorijos taške ir išmeta padegamąjį mišinį, šviečiamosios medžiagos paketą su parašiutu, agitacinę literatūrą. Iš kasetinių šaudmenų išmeta antrinius šaudmenis, iš cheminių šaudmenų - nuodingąjį agentą.

Išmetamieji užtaisai raketų modeliavime

Išmetamieji užtaisai naudojami ir raketų modeliavime, kur jie išmeta parašiutą ar kitą kritimą lėtinantį įtaisą, leidžiantį raketos modeliui saugiai nusileisti. Tokiose raketose išmetamąjį užtaisą padega per parakinį delsiklį, kuris užsidega išdegus raketos variklio kurui. Kartais išmetamąjį mišinį padega degiklis, valdomas laikmačio ar aukštimačio. Raketų modelių išmetamuosiuose užtaisuose naudojamas dūminis parakas, retai – bedūmis parakas ar kitos pirotechninės medžiagos.

Išmetamieji užtaisai signaliniuose šaudmenyse

Išmetamieji užtaisai naudojami ir kai kuriose signalinėse raketose, kurios perduodą spalvotos šviesos ar spalvotų dūmų signalą. Šie užtaisai iš korpuso išmeta žvaigždutes (šviečiančiuosius elementus) ar dūmus sudarantį mišinį, taip pat gali išmesti tokios šviesinės raketos parašiutėlį, kad žvaigždutė ilgai išsilaikytų reikiamame aukštyje.
Medinai (Inturkė)

Istorija

1901 m. kaimas minimas Inturkės juodraštinėje priešvedybinių apklausų knygoje.
Pirokolodijus

Pirokolodijus (rus. пироколлодий; angl. pyrocollodion) – D. Mendelejevo 1892 m. išrasta nitroceliuliozės forma, turinti 12,6 % azoto. Netirpus etanolyje, tirpsta etanolio ir dietilo eterio mišinyje. Degdamas uždaroje erdvėje nepalieka kietų likučių ar nuosėdų, nesudaro dūmų.

Pirokolodinis parakas

Iš pirokolodijaus D. Mendelejevas sukūrė pirokolodinį paraką (rus. пироколлодийный порох). Tai nitroceliuliozinis parakas, kurį sudaro gerai tirpi nitroceliuliozė ir tirpiklis bei priedai, stabilizuojantys degimą. D. Mendelejevas stengėsi sukurti chemiškai vienalytį produktą, kuris tuo skirtųsi nuo tuometinių užsieninių analogų: prancūziškas bedūmis parakas buvo dviejų skirtingu lygiu nitrintų nitroceliuliozių mišinys, angliškas – nitroceliuliozės ir nitroglicerolio mišinys.
Pirmieji pirokolodinio parako bandymai buvo atlikti 1893 m. šaudant 305 mm kalibro laivų patrankomis. Buvo siūloma pirokolodijų naudoti kaip paraką Rusijos kariniame laivyne artilerijos šoviniams užtaisyti. Gamyba nebuvo pradėta dėl organizacinių nesutarimų. Vėliau irgi negamintas dėl kai kurių technologinių trūkumų.
WilliamsF1

Istorija

Williams komandos debiutas Formulėse 1 įvyko 1978 m. Argentinos GP. Pirmoji pergalė pasiekta jau kitais metais – 1979 m. Didžiosios Britanijos GP. 1997 m. sezone kanadietis J. Villeneuve’as pelnė komandai 100-tąją pergalę, pasiekdamas, kad Williams ekipa tapo trečiaja po Ferrari ir McLaren pelniusia 100 ar daugiau pergalių. Tarp 1980 ir 1997 m. Williams pelnė 9 Konstruktorių čempionų vardus. Iki 2000 tai buvo Formulės 1 rekordas.
Daug žymių pilotų lenktyniavo Williams komandoje: suomis Keke Rosbergas, britai Nigel Mansellas ir Damonas Hillas, prancūzas Alainas Prostas, brazilai Nelsonas Piquet ir Ayrtonas Senna ir kanadietis Jacques Villeneuve’as, iš kurių kiekvienas, išskyrus A. Senna, laimėjo čempionatą su šia komanda. Po Sennos mirties 1994 m. vairuojant Williams bolidą, visi komandos vadovai buvo apkaltinti dalyvavimu žmogžudystėje. Visi kaltinimai buvo panaikinti tik 2005 m.
Williams dirbo su daug žymių variklių gamintojų, iš kurių daugiausiai pasiekė su Renault: su šia kompanija komanda laimėjo 6 iš 9 laimėtų čempionatų. Kartu su Ferrari, McLaren ir Renault (buvusi Benetton) Williams yra viena iš „Didžiojo ketverto“ komandų, laimėjusių bent vieną čempionatą nuo 1979 m. ir bent vieną pilotų čempionatą nuo 1984 m. Iki šiol Williams iš šių keturių komanda yra vienintelė nepriklausoma komanda, kuomet kitos yra globojamos automobilių gamintojų.
2007 m. sezoną komanda pradėjo pasikeitusi – Marką Webberį pakeitė Alexanderis Wurzas, o 2006 m. naudotus Cosworth variklius pakeitė Toyota agregatai. A. Wurzas Kanados GP pasiekė aukščiausią sezono poziciją trečią vietą. Dar porą kartų ekipos pilotai pasiekė ketvirtą vietą ir kelis sykius finišavo taškuose. Viso surinkti 33 taškai pelnė komandai 4 vietą bendroje įskaitoje.

Dabartinė komanda

2008 m. Williams komandos bolidus pilotuos Nico Rosbergas ir Kazuki Nakajima. Rosbergas pasirašė sutartį iki 2009 m. gruodžio 9 d.
2008 m. sausio 21 d. Valensijos trasoje buvo išbandytas naujasis komandos bolidas. 
Pirmasis sezono etpas Australijoje ekipai buvo 500-tasis GP. Australijos GP ekipai susiklostė labai sėkmingai. Nico Rosbergas pelnė pirmąjį savo podiumą, finišuodamas trečias, o K. Nakajima pelnė pirmuosius savo taškus, finišuodamas šeštoje vietoje. Malaizijoje komanda turėjo problemų ir nesugebėjo pasipreišinti konkurentams. Bahreine N. Rosberg’as vėl pelnė komandai tašką, o Nakajima bandydamas vieno sustojimo strategiją finišavo 14-tas.
Dar kartą ant apdovanojimų pakylos šiame sezone lipo Rosbergas, kai užėmė antrą vietą Singapūre. Jo ekipos draugas Nakajima negalėjo jam prilygti ir sugebėjo tik penkis kartus finišuoti taškuose. Iš viso ekipa surinko 26 taškus ir liko 8 galutinės įskaitos vietoje.
Sveikatos kultūra

Sveikatos kultūra – JAV lietuvių dvimėnesis žurnalas, leistas 1928–1930 m. Brukline.

Istorija

Leido „Sveikatos kultūros draugija“. Redaktoriai: A. Ostrovas, J. V. Tamsonas, J. Sverskis.
Tuaka

Tuaka (it. Tuaca) – itališkas likeris, kurį gamina Tuoni ir Canepa šeimos Livorne (Italija). Tai saldus auksinės rudos spalvos 35 % stiprumo likeris, kurio ingredientai yra brendis, apelsinų ir vanilės esencijos. Dominuojantis skonis – vanilės.
Teigiama, kad receptas sukurtas dar Renesanso laikais. Legenda skelbia, kad jo kūrėjas buvo Lorenzo de' Medici.
Tuaka nuo XX a. 6-ojo dešimtmečio pardavinėjamas JAV gėrimų parduotuvėse.