Hegemonija

Istorija

XVIII – I a. pr. m. e.
Klasikinės antikos
laikotarpio hegemonų pavyzdžiai:
·        
miestas – valstybė Sparta turėjo įgijęs
Peloponeso Lygos hegemono statusą (nuo VI iki IV a. pr. m. e.) 
·        
Karalius Filipas II Makedonietis – Korinto Lygos
hegemonas (337 m. pr. m. e.)
·        
Atenų dominavimas Delo lygoje (478 – 404 m. pr. m. e.)
XV – XIX a.
Viduramžių Italijoje hegemono statusą buvo įgiję Medičiai,
kuomet valdė Tuskaniją ir vilnos gamybą. XVII a. Olandija pirmą kartą iš visų
pasaulio šalių pasiekė prekybinę hegemoniją. Prancūzijoje karaliuos Liudvikas
XIV (1638 – 1715 m.) ir imperatorius Napoleonas I (1799 – 1815 m.) Prancūzijos
hegemoniją pasiekė per kultūrinį, ekonominį ir karinį dominavimą didžiojoje
dalyje žemyninės Europos. Po Napoleono pralaimėjimo iškilo naujas hegemonas –
Britų imperija, kuri tapo didžiausia imperija per visą žmonijos istoriją. 
XX a.
SSRS (1922 – 1991 m.), nacių Vokietija (1933 – 1945 m.) ir
JAV (nuo 1823 m. iki dabar) nuolat siekė iš pradžių regioninio dominavimo, o po
to ir hegemono statuso. Dėl šio siekio Vokietija pradėjo II – ąjį pasaulinį
karą, o po jo sekęs Šaltasis karas buvo SSRS ir JAV varžybos dėl hegemono
statuso. XX a. viduryje konfliktas dėl hegemono statuso įžvelgtinas ir
valstybių sąjungų  konkuravime. Toks
konkuravimas buvo akivaizdus tarp komunistinio Varšuvos pakto šalių ir
kapitalistinio NATO. Šiose varžybose buvo naudojamas tiek netiesioginis
poveikis varžovui (ginklavimosi varžybos), tiek tiesioginis (Vietnamo, Korėjos
karai). Tokiu būdu buvo siekiama destabilizuoti varžovę ir tuo pačiu priartėti
prie hegemono statuso. 
XXI a.
Pasibaigus Šaltajam karui, prancūzų politikas Hubert Védrine pavadino JAV hegemonine super galia. Tokį
teiginį jis pagrindė vienašališkų karinių veiksmų pavyzdžiais, ypač Irako karo
atveju. Tuo tarpu JAV politinių mokslų atstovai John Mearsheimer ir Joseph Nye manė, kad JAV nėra hegemonas, kadangi net
šiai valstybei nepakanka finansinių ir karinių resursų primesti visišką
pasaulinę hegemoniją.

Geografija

Žymus neo – marksistas
Henri Lefebvre teigė, kad geografinė lokacija nėra neveiksni aplinkybė
socialiniams santykiams. Anot jo, žmogaus geografinė padėtis suvokiama per
trilypę psichologinės, socialinės ir fizinės erdvės prizmę, todėl hegemonija
yra procesas įtakotas geopolitikos.

Politikos mokslai

XIX a. istoriniuose veikaluose hegemonija apibūdinta vienos
valstybės valdžia ir įtaka kitų atžvilgiu. Iš to sekė, kad hegemonizmu buvo
žymima Didžiųjų Galių - valstybių politika siekiant įgyti hegemono statusą
(netiosioginis imperinis valdymas), iš kurio vėliau sekė imperializmas
(tiesioginis imperinis valdymas). XX a. pr. tarptautinių santykių mokslų
srityje italų marksistų filosofas A. Gramšis išvystė kultūrinio dominavimo
teoriją (ekonominių klasių analizė) į kurią įtraukė ir socialinės klasės
sąvoką. Iš to atsiradusi sociologinė – filosofinė kultūrinės hegemonijos
teorija analizavo visuomenines normas, kurių dėka susiformavo visuomeninės
struktūros (socialinės ir ekonominės klasės). Būtent to dėka, anot A. Gramšio,
valdantieji sluoksniai – klasė įgavo įrankį plėsti kultūrinį dominavimą ir
primesti savo pasaulėžiūrą bei vertybes, teisinti socialinio, politinio ir
ekonominio status qou išlaikymą kaip natūralų, neišvengiamą ir naudingą
kiekvienai socialiniai klasei, o ne tik valdančiajam elitui.
Iš A. Gramšio analizės kilo politikos mokslų hegemonijos
sąvokos apibūdinimas – lyderystė. Tam
pagrįsti gali būti pateikiami istoriniai Prūsijos (kariniu ir kultūriniu
pobūdžiu dominuojančios Rytų Vokietijos provincijos) bei tokios asmenybės kaip
Napoleonas Bonapartas lyderystė Konsulate (1799 – 1804).  Hegemonijoje ir socialistinėje strategijoje
(1985 m.) Ernestas laclau ir Chantal Mouffe hegemoniją apibūdino kaip
politinius galios santykius, kuriuose pavaldi visuomenė nesąmoningai vykdo
jiems svetimus ir nenaudingus socialinius veiksmus,  tarnaujančius imperiniams hegemono
interesams. Hegemono galia susideda iš karinių, politinių ir ekonominių
santykių, kurie išreiškiame politinio diskurso metu. Beyeris analizavo
šiuolaikinę JAV hegemonijos atvejį ir tam pagrįsti pateikė Pasaulinio karo su
terorizmu pavyzdį bei pateikė mechanizmus ir procesus, kuriais anot jo JAV
vykdo hegemoninį dominavimą – valdymą.