google/wiki40b huggingface dataset:
Joseph Schereschewsky

Biografija

Gimė 1831 m. gegužės 6 d. Tauragėje kaip Samuel Isaac Joseph Schereschewsky. Anksti neteko tėvų, augo su netikru broliu kuris buvo medienos prekeivis. Gerai sekėsi mokslai, todėl artimieji nutarė jį leisti į rabinų mokyklą. Mokydamasis Žytomyro rabinų mokykloje susipažino su Naujuoju Testamentu ir buvo taip paveiktas, kad metė mokslus ir įtikėjo į krikščionybę. Išvyko metams mokytis į Frankfurtą prie Maino, vėliau dvejus metus mokėsi Breslau universitete. 1854 m. emigravo į JAV, kur Niujorke prisidėjo prie krikščionių žydų bendruomenės. 1855 m. buvo pakrikštytas ir greitai tapo presbiterionu. Vėliau kelerius metus mokėsi teologijos mokyklose Pensilvanijoje. Mokydamasis susipažino su hebraistu Samuel H. Turner, kuris jam pasiūlė vykti į Kiniją ir tapti misionieriumi. 1859 m. gegužės 3 d. buvo nutarta išsiųsti J. Šereševskį į Kiniją.
Į Šanchajų atvyko 1859 m. gruodžio 21 d. laivu Golden Rule. 1860 m. spalio 28 d. paskirtas dirbti Šanchajaus priemiesčio Honkauo bažnyčioje. 1861 m. pradėjo versti Bibliją į kinų kalbą. 1879 m. buvo vienas iš Šv. Jono koledžo įkūrėjų, pradžioje koledže, kuris vėliau tapo universitetu buvo 39 studentai ir paskaitos vyko kinų kalba. Būdamas vyresnio amžiaus išvyko į Japoniją, kur ir mirė 1906 m. spalio 15 d. Tokijuje.
Lietuvos karo policija

Vadovybė

Karo policijos vadas – plk. ltn. Laimas Baliūnas
Grenades FC

Istorija

Įkurtas 1990 m.
Amžinosios taikos sutartis (1449)

Amžinosios taikos sutartis (rus. Вечный мир) − LDK ir Maskvos Didžiosios Kunigaikštystės sutartis, pasirašyta 1449 m. rugpjūčio 31 d. tarp Vasilijaus II Tamsiojo ir Kazimiero Jogailaičio.

Priešistorė

Po 1406-1408 m. karo santykiai tarp kunigaikštysčių buvo taikūs. Tačiau 1447 m. Vasilijus II išvijo iš Maskvos savo priešininką Dmitrijų Šemiaką. Tuo pat metu Kazimieras Jogailaitis iš Smolensko išvijo Jurijų Lugvenovičių.

Pasekmės

Sutartis aptarė visų tarpinių tarp Vilniaus ir Maskvos žemių priklausomybę. Taika tęsėsi pakankamai ilgai – iki pat Pasienio karo pradžios 1487 m.
Požeminis nuotėkis

Požeminis nuotėkis – požeminių vandenų judėjimas dėl hidraulinio spūdžio arba gravitacijos jėgos.
Požeminis nuotėkis apibūdina upių, ežerų, jūrų arba neigiamų reljefo formų drenuojamų požeminių vandenų gamtinius išteklius. Jis reiškiamas moduliu (l/s • km²) arba vandens stulpo dydžiu (milimetrais per metus). Modulio vertė priklauso nuo klimatinių, fizinių geografinių, geologinių, hidrogeologinių veiksnių ir kinta nuo 0,1 iki 20 l/s • km².
Lietuvoje didžiausias požeminio nuotėkio modulis (4–6 l/s • km²) yra Aukštaičių aukštumoje ir Pietryčių smėlėtojoje lygumoje, mažiausias (0,4–0,8 l/s • km²) – Vidurio Lietuvos ir Pajūrio žemumose.
Lietuvos švietimo Vinco Kudirkos draugija

Lietuvos švietimo Vinco Kudirkos draugija – Lietuvos suaugusiųjų švietimo organizacija, veikusi 1923–1936 m. Kaune. Pavadinta varpininko Vinco Kudirkos vardu. Priklausė Lietuvos kultūros sąjungai.

Veikla

Lietuvos švietimo Vinco Kudirkos draugija 1924 m. įsteigė V. Kudirkos liaudies universitetą, kuris turėjo Gamtos mokslų, Matematikos ir technikos bei Visuomenės mokslų fakultetus. Universitete Lietuvos universiteto profesoriai Pranas Augustaitis, Vaclovas Biržiška, Tadas Ivanauskas, Vladas Lašas, Antanas Purėnas, Kazys Sleževičius, Jonas Gudaitis-Vabalas, Zigmas Žemaitis ir kiti, taip pat gydytojai, mokytojai, visuomenės veikėjai skaitė gamtos, istorijos, medicinos, literatūros, psichologijos, meno ir kitas paskaitas. Į paskaitas susirinkdavo 400-500 klausytojų. Kaune draugija suorganizavo tris suaugusiųjų kursus, prisidėjo prie Lietuvos kultūros sąjungos ir Kultūros fondo suaugusiesiems šviesti organizavimo.
AEGEE

AEGEE (Association des États Généraux des Étudiants de L’Europe) – Europos studentų organizacija, vienijanti per 15 000 jaunuolių 241 mieste, 40 valstybių. Tai pasaulietinė ne pelno siekianti organizacija.
Neo group

Apie įmonę

Įmonė įkurta 2003 m. ir priklauso tarptautinei „Retal Industries“ įmonių grupei. Įmonės produkciją sudaro PET granulės. Įmonės pajėgumai 2013 m. pradžioje siekė 308 000 tūkst. tonų produkcijos arba 12 % Europos PET paklausos per metus. 2007 m. bendrovės pajamos siekė 1,1 mlrd. litų. Po to įmonė buvo paveikta 2008−2011 m. pasaulinės ekonominės krizės. Gamyba atsigavo 2011 m., bendrovės pajamos pasiekė 1,346 mlrd. litų. 2012 m. pajamos siekė 1,26 mlrd. Lt.
Rubinaitis

Rubinaitis – žurnalas apie vaikų literatūrą ir knygas, einantis nuo 1994 m. Vilniuje, Gedimino pr. 51.

Istorija

Leidžia Tarptautinės vaikų ir jaunimo literatūros asociacijos Lietuvos skyrius. 1995–1999 metais „Rubinaitis“ buvo leidžiamas dukart per metus, nuo 2000 m. leidžiamas keturis kartus per metus, nuo 2007 m. – spalvotas. Tiražas 1994 m. – 3000 egz., nuo 1997 m. – 1000 egz. 
Skiriamas mokytojams, bibliotekininkams, vaikų literatūros tyrinėtojams, leidėjams ir tėvams, studentams, publikuojami vaikų literatūros teorijos, istorijos ir kritikos straipsniai, supažindinama su lietuvių ir užsienio rašytojų, dailininkų iliustruotojų kūryba, recenzuojamos naujausios knygos, spausdinami pokalbiai su žymiais literatūros ir meno žmonėmis, pateikiama daug informacinės ir bibliografinės medžiagos.
Marisa Mell

Biografija

Ji gimė Grace 1939 m. ir dar vaikystėje nusprendė tapti aktore, pamačiusi Gretą Garbo filme „Camille“.
1954 m. ji debiutavo teatro scenoje, o 1958–59 m. mokėsi Vienoje, Max Reinhard dramos mokykloje kartu su Senta Berger, Heidelinde Weis ir Erika Pluhar.
1960-aisiais Marisa ėmė filmuotis Italijoje ir per dešimtmetį tapo viena populiariausių „B“ kategorijos filmų aktorių. Vienas žymiausių jos vaidmenų – filme „Atsargiai: Diabolikas“ (1968 m.)
1963 m. Prancūzijoje ji pateko į automobilio avariją, kurioje vos neprarado dešinės akies. Per sekančius 2 metus jai buvo atlikta eilė plastinių operacijų, kad pašalinti likusius randus.
1964 m. Marisa buvo sulaukusi Holivudo kompanijos pasiūlymo pasirašyti 7 metų sutartį, tačiau atsisakė: „- Kontraktas buvo kaip knyga. Man atrodė, kad turėsiu gauti leidimą net norėdama nueiti į tualetą“. Vietoje to rinkosi vaidmenis įvairių Europos šalių filmuose, tik kartą pasirodydama JAV filme „Mahogany“ 1975 m. (šis buvo filmuojamas Romoje ir Marisa atliko nedidelį vaidmenį).
1972 m. režisierius Jesus Franco paskelbė apie planus filmuoti juostą „Camino solitario“, kurioje turėjo vaidinti Marisa, Mark Damon ir Barbara Bouchet. Vis dėlto jam nepavyko užsitikrinti finansavimo ir filmavimas buvo atidėtas iki 1984 m., kuomet Marisai numatytas vaidmuo atiteko aktorei Lina Romay.
1976 m. lapkritį jos nuotraukos išspausdino žurnalo „Playboy“ itališkas leidimas.
Paskutinis jos filmas buvo 1991 m. Austrijoje sukurta juosta „Ich liebe Wien“.
Marisa mirė Vienoje 1992 m. nuo gerklės vėžio, būdama 53 m.

Šeima

Masira ištekėjo 1959 m. už Henri Tucci, iš karto po aktorinės mokyklos baigimo, tačiau 1963 m. jie išsiskyrė. Vėliau ji ilgus metus gyveno su vokiečių aktoriumi Curd Jürgens ir buvo gera Brigitte Bardot draugė.
1969 m. ji patyrė persileidimą. Tuo metu ji gyveno su Pier Luigi Torri, kuris prodiusavo keletą jos filmų.
1977 m. lapkričio 26 d. aktorei gimė duktė Louisa Ekira, tačiau gimdymas buvo priešlaikinis ir mergaitė neišgyveno. Marisa niekada neišdavė kas buvo šios tėvas.
1990 m. Vienoje buvo išleista jos autobiografija „Coverlove“. 1996 m. Vokietijoje jos draugė aktorė Erika Pluhar išleido apie ją knygą „Marisa, Rückblenden einer Freundschaft“.
2013 m. pasirodė knyga apie Marisą ir jos vaidmenis „Die Feuerblume: Über Marisa Mell und ihre Filme“.
Augenijus Čiuplevičius

Biografija

1992 m. Kalvarijos rajoninės ligoninės vyr. gydytojas, 2001 m. Marijampolės teritorinės ligonių kasos direktorius, 2004 m. Kauno teritorinės ligonių kasos direktoriaus pavaduotojas Marijampolės apskričiai, direktorius.
1990 m. Lietuvos demokratinės darbo partijos narys, 1996 m. Lietuvos centro sąjungos narys, 2003 m. Liberalų ir centro sąjungos, 2006 m. Naujosios sąjungos (socialliberalų) narys.
1995–1997 m. Marijampolės rajono savivaldybės tarybos narys, 2000–2003 m. Kalvarijos savivaldybės tarybos narys.
Žmona Regina, vaikai Marius, Eugenijus.
Jaslas

Istorija

Įkurtas XII a. Viduramžiais priklausė Biečo apskričiai. 1365 m. suteiktos miesto teisės. Gyvenvietei, vadintai Jasiel arba Jasiol, 1366 m. balandžio 23 d. karalius Kazimieras III Didysis suteikė Magdeburgo teises. Turėjo savo parapiją. XIV a. vid. į Jaslą atvyko karmelitai.
Vaiguva (Kaišiadorys)

Istorija

Vietovė minima jau 1372 m. Kryžiuočių ordino kronikose (terra Weygow).

Aplinkinės gyvenvietės

KRUONIS
Rada Tili

Istorija

Vietovė minima nuo XIX a. 1910–1978 m. veikė geležinkelio stotis.
Etnomuzikologija

Etnomuzikologija – etnografijos, folkloristikos ir muzikologijos mokslų atšaka, tyrinėjanti įvairių tautų liaudies muziką, jos kultūrinius ir socialinius aspektus. Į etnomuzikologiją įeina liaudies dainų rinkimas ir užrašymas, senovinių muzikos instrumentų rinkimas ir gamyba, liaudies dainų tekstų nagrinėjimas.
Etnomuzikologine veikla dažnai užsiima ne tik profesionalūs etnomuzikologai, bet ir etnografai, antropologai, užrašantys muziką kaip vieną iš tyrinėjamos tautos folkloro elementų. Tačiau etnomuzikologai dažniausiai koncentruojasi tik į muzikinį tautų paveldą, dažnai tyrinėja ir lygina keleto skirtingų tautų, kultūrų muziką. Iš surinktos medžiagos paprastai daromi prekybai skirti muzikos įrašai, dažnai ir pats etnomuzikologas atlieka savo surinktą muziką.
Kaip atskiras subjektas etnomuzikologija (lyginamoji muzikologija) susidarė XIX a. pab. – XX a. pr. (vienu iš pradininkų laikomas Bela Bartokas). Vėliau sukurta etnomuzikologijos draugija, šis dalykas imtas dėstyti daugelyje universitetų.
Laukiškos pilis

Laukiškos pilis – Vokiečių ordino pilis prie Mauros upės Rytprūsiuose, Labguvos apskrityje (dab. Rusijos Federacijos Kaliningrado srities Polesko rajonas).

Istorija

Prūsų gyvenvietėje Laukiškoje Vokiečių ordinas įsikūrė 1258 m. Medinė pilis pastatyta 1272 m., mūrinė 1327 m. Buvo naudojama ne tik karo, bet nuo 1390 m. ir administracinėms reikmėms – pilyje veikė teismas, kuris teisė ir vietos nadruvius; fogtas čia buvo įkūręs savo būstinę.
Kunigaikščio Albrechto Brandenburgiečio laikais 1525–1568 m. pilis perstatyta į medžioklės pilį, o 1584 m. į medžioklės rūmus ir savo strateginės reikšmės nebeteko. 1595 m. Laukiškoje sumedžioto stumbro paveikslas buvo Karaliaučiaus pilyje. 1584 m. rekonstruoti rūmai pavadinti Frydrichsburgo vardu ir vėliau tarnavo kaip junkerio dvaro pastatai.
Po Antrojo pasaulinio karo perstatytoje pilyje nuo 1994 m. veikia mokykla. 1946 m. kaimas pervadintas į Saranskojė.
Choroščo Šv. Jono Krikštytojo ir Šv. Stepono bažnyčia

Istorija

1753 m. pradėta statyti nauja mūrinė rokoko architektūros stiliaus bažnyčia, kuri buvo užbaigta 1756 metais. Bažnyčią fundavo etmonas Jan Klemens Branicki, o architektas Jan Henryk Klemm, kuriam rengiant projektą padėjo orientalistas Juozapas Senkovskis. 1763 m. prie bažnyčios buvo pastatytas vienuolynas. Per II pasaulinį karą bažnyčia buvo stipriai apgriauta. 1945 m. atstatyta. 1956 m. kovo 22 d. bažnyčia buvo įtraukta į Palenkės vaivadijos saugomų istorijos paminklų sąrašą.
Vakuuminis vamzdis

Vakuuminis vamzdis arba elektroninė lempa – elektrovakuuminis prietaisas, dažniausiai sudarytas iš stiklinės, metalinės ar keraminės kolbos (indo), kuriame yra labai gilus vakuumas ir įmontuoti elektrodai, iš kurių vienas (katodas) dažniausiai būna kaitinamas. Šis įtaisas skirtas lyginti srovei, stiprinti, generuoti signalams. Taip pat gali būti naudojamas signalų maišymui, detektavimui.
Natto

Natto (jap. 納豆, なっとう) – sojos produktas, išrastas ir mėgstamas japonų virtuvėje. Gaminant natto sojos yra išverdamos ir maišomos su specialiu raugu, o tada fermentuojamos. Fermentacijos metu pupelės pagamina daug gleivių, atsiranda specifinis kvapas ir konsistencija.
Natto yra vienas japonų virtuvės produktų, sunkiai priimamas užsieniečių, tačiau Japonijoje tai populiariausias pusryčių maistas, dažniausiai valgomas išmaišius su sojų padažu ir smulkintais svogūnėliais. Prie jo tinka ir garstyčios, tarkuotas ridikas, okra, žalias kiaušinis. Prieš valgant jis turi būti gerai išmaišomas, kad atsirastų dar daugiau gleivių.
Natto pasižymi vitamino B2 gausa ir kai kuriomis specifinėmis medžiagomis, gerinančiomis kraujo apytaką.
Bandogas

Kilmė ir istorija

Senovėje bandogais vadinami šunys buvo darbiniai gyvūnai, įvairių dydžių ir paskirties. Juos naudojo kaip medžioklinius, kovinius, apsaugos šunis.
Žodis „Bandos“ arba „Bandogge“ saksų kalba reiškia „banda“. Taip vadindavo sarginius šunis, kurie dieną būdavo pririšti, o naktį paleidžiami laisvėn saugoti teritorijos.
1960 metų pabaigoje veterinaras John Swinford pradėjo kruopščią veisimo programą, norėdamas išveisti gerus apsauginius šunis. Nors bandogų selekcininkai nesutaria dėl tikslaus šio veterinaro veisimo plano, manoma, kad greičiausiai pitbulterjerai buvo kryžminami su kažkokiais labai dideliais molosais, galbūt Neapolio mastinais.

Išvaizda

Šunys labai atletiški, judrūs ir raumeningi. Išvaizda bauginanti. Bandogų patinai sveria 45–63 kg, pateles iki 38 kg. Ūgis: patinų: 63–73 cm, patelių: 61-70 cm.
Dažnai pasitaiko tamsiai tigriniai šunys, rečiau – juodi, mėlyno atspalvio, raudoni, gelsvai rudi – priklausomai nuo tėvų spalvos.

Elgesys ir temperamentas

Bandogas yra protingas, bebaimis ir nuolankus šuo. Dažnai nepriklausomas ir valdingas. Nelabai tinka būti šeimos šunimi, tačiau jei nuo mažens atitinkamai dresuoti ir auklėti, su vaikais būna draugiški. Jauni bandogai kartais būna judrūs ir labai aktyvūs.
Labai geras sargas. Tačiau įerzinti šie šunys tampa labai nuožmūs.
Bandogai buvo veisiami kovoms. Apsaugoje jie pranoksta kitus šunis ir gali būti nuostabūs kompanjonai bei šeimos šunys, jei tik jų savininkai patyrę. Jie ganėtinai lengvai dresuojami. Trokšta dirbti, įtikti dresuotojui. Žaisdamas ar dirbdamas labai energingas, namuose ramus. Visada stebi kitus žmones, ar jie nekelia pavojaus šeimininkui.
Meilutis Raimundas Jakučionis

Meilutis Raimundas Jakučionis (1929 m. rugpjūčio 28 d. Kaunas – 1992 m. balandžio 30 d. Vilnius) – Lietuvos teatro aktorius, teatrologas, menotyros kandidatas.

Biografija

1952 m. baigė aktoriaus meistriškumo specialybę A. Lunačiarskio teatro meno institute Maskvoje. 1989 m. menotyros kandidatas.
1952–1957 m. Kauno dramos teatro (iki 1959 m. Kauno muzikinis dramos teatras) aktorius, 1957–1962 m. literatūros skyriaus vedėjas. 1962–1985 m. Kultūros ministerijos Meno reikalų valdybos viršininkas. 1985–1992 m. dėstė Kultūros darbuotojų tobulinimosi institute, instituto direktoriaus pavaduotojas mokslo reikalams; 1989 m. docentas.
Meno antropologija

Meno antropologija yra meno tyrimas jo sociokultūriniame kontekste. Žymiausias šios srities mokslininkas yra Franz Boas (1858–1942), kuris laikomas ir vienu iš šiuolaikinės antropologijos kūrėjų. Antropologijos moksle aptariant meno reiškinį dažnai pasitelkiamas Alexander Alland apibūdinimas, pagal kurį, tai – žaidimo forma, teikianti estetiškai sėkmingą pakeitimą - perteikimą. Taigi, antropologų požiūriu, menas siejamas su malonia veikla, kuri iš esmės neteikia praktinės naudos, kurioje nėra nustatytų taisyklių, bet, jei šis žaidimas pavykęs, jis teikia žmogui emocinį pasitenkinimą. Menas ne tik nesiekia praktinės naudos, bet jame taip pat nėra konkrečių reikšmių, jos pakeičiamos metaforomis ir simboliais. Būtent tai meninę veiklą skiria nuo visų kitų žmogaus veiklos formų.
Užsienio prekyba

Užsienio prekyba – tarpt. ekonomikos sritis.
Apima ekonomikos reiškinius, susijusius su prekių, asmenų, paslaugų ir kapitalo judėjimu.
Kaip disciplina yra dėstoma ekonomikos studijų metu; taikomi įvairūs metodai, žinomi ir kitose ekonomikos mokslų srityse kaip makroekonomika bei mikroekonomika.
Rūta Vanagaitė

Biografija

1961–1972 m. mokėsi Vilniaus 22-oje vidurinėje mokykloje, 1972–1973 m. Vilniaus A. Vienuolio vidurinėje mokykloje. 1973–1978 m. Maskvos Lunačiarskio valstybiniame teatro meno institute studijavo teatrologiją.
1976–1977 m. Valstybinio jaunimo teatro Pedagoginės dalies vedėja. 1977–1983 m. mėnesinio žurnalo „Kultūros barai“ teatro, kino ir televizijos skyriaus vedėja. 1983–1984 m. savaitraščio „Literatūra ir menas“ Teatro skyriaus vedėja.
1983 m. ištekėjusi už Suomijos piliečio sociologo Ronaldo Vimano kurį laiką gyveno Ganoje (Vakarų Afrika), 1985–1989 m. Helsinkyje (Suomija). 1985–1989 m. Helsinkio universiteto Slavistikos bibliotekos asistentė. 1989–1991 m. Valstybinio jaunimo teatro meno vadovė. 
1991–1998 m. teatro festivalio „LIFE“ sumanytoja ir direktorė. 1999 m. birželio-spalio mėn. ir 2000–2001 m. ministro pirmininko Rolando Pakso patarėja kultūrai ir ryšiams su visuomene.  1999 m. R. Pakso fondo steigėja. 2001–2004 m. viešųjų ryšių agentūros „Acta Publica“ vadovė. Televizijos koncerno „Grey Eminence Productions“ direktorė, laidų „Pagauk kampą“, „J.E.S.“ ir „Vienas prieš vieną“ prodiuserė. 2003–2006 m. dienraščio „Ekstra žinios“, dienraščio „L.T.“ leidėja. 2007–2008 m. „Vilnius – Europos kultūros sostinė 2009“ vykdomoji direktorė. Nuo 2008 m. VšĮ „Vilko valia“ direktorė, programos „Aktyvi Europos atmintis“ istorinio projekto „Tremties diena“ sumanytoja. VšĮ „Vilniaus rotušė“ tarybos pirmininkė.
1999–2001 m. Lietuvos liberalų sąjungos narė, LLS Kultūros komiteto pirmininkė. Liberalų ir centro sąjungos narė. 2011–2015 m. su Artūro Zuoko ir Vilniaus koalicija – Vilniaus miesto savivaldybės tarybos narė. 
1995 m. ištekėjo už aktorius Vlado Bagdono (g. 1949); išsituokusi. Vaikai Adelė Veronika (g. 1987), Juozapas (g. 1995).
Moka rusų, anglų, suomių, lenkų, prancūzų kalbas.

Kritika

2017 m. leidykla „Alma littera“ nutraukė R. Vanagaitės knygų prekybą, reaguodama į jos skandalingus pasisakymus apie partizanų vadą Adolfą Ramanauską-Vanagą. Išimtas iš prekybos knygas leidykla pažadėjo atiduoti į makulatūrą perdirbimui.
Pirminis dokumentas

Pirminis dokumentas – buhalterinis dokumentas, kuris sudaromas vykdant ūkines operacijas ir yra pirmas liudijimas apie įvykusį faktą.
Jis patvirtiną atliktą operaciją ir turi juridinę galią, nustato atsakomybę atskirų vykdytojų už atliktas operacijas. Prie pirminių dokumentų priskiriama: sąskaitos faktūros, pajamų orderius, išlaidų orderius, reikalavimus, perdavimo aktus. Visi pirminiai dokumentai turi turėti visus teisės aktais numatytus rekvizitus.
Max Weber

Makso Vėberio viešpatavimo teorija

M. Vėberiui priklauso garsioji legitimumo teorija, kurioje jis teigia, jog egzistuoja trys žmonių paklusimo valdžiai tipai – tradicinis, charizmatinis ir racionalus (legalus).

Tradicinis viešpatavimo tipas

Anot M. Vėberio, tai pats seniausias paklusimo valdžiai tipas. Kodėl paklūstama? Dėl to, kad taip buvo visada. Tradicinis viešpatavimo tipas kyla iš patriarchalinės šeimos. Tradiciniam viešpatavimo tipui galima priskirti ir gerontokratiją (senų, išmintingų žmonių valdymą).
Tradiciniame viešpatavimo tipe nėra administracinio aparato, jis atsiranda tik laikui bėgant ir didėjant pavaldinių skaičiui. Administracinio aparato tipai yra du: grynasis ir luominis.
Grynasis administracinio aparato tipas yra toks, kuomet pareigos yra patikimos valdovo vergams, jo šeimos nariams, artimiems giminaičiams. Tai dar vadinama sultonizmu.
Luominis administracinio aparato tipas yra toks, kuomet pareigos yra pasisavinamos luomų. T. y. tam tikras postas gali priklausyti tik to luomo žmonėms. Postas taip pat gali būti paveldimas ir tos šeimos (ne luomo) narių.

Charizmatinis viešpatavimo tipas

Tai pats nepastoviausias legitimumo tipas, kuris laikui bėgant perauga į tradicinį arba racionalų viešpatavimo tipus. Kodėl paklūstama? Dėl išskirtinių asmens savybių. Asmuo pasižymi ryškiomis savybėmis, kurios traukia visuomenę, daro politiką patrauklų piliečiams. Šis tipas būdingas neapibrėžtumo, kriziniams laikotarpiams, kai iškyla nauji lyderiai.
Charizmatinio viešpatavimo tipo politikui negalima klysti, o jei jis klysta, tai turi parodyti, jog nesėkmės yra laikinos. Asmuo turi išsaugoti tas savybes, dėl kurių jis tapo populiariu.
Administracinis aparatas šiame legitimumo tipe susideda iš asmenų, atsidavusių valdovui, tikinčių jo išskirtinėmis savybėmis. Šio aparato nariai dažniausiai atlieka neapibrėžtus, vienkartinius paliepimus.
Air India skrydis 182

Katastrofa

07:14:01 val., kuomet lėktuvas buvo 176 kilometrų atstumu nuo Korko, lėktuvo priekiniame krovinių skyriuje įvyko sprogimas, kurio metu nutrūko uodegos dalis, o lėktuvas iškart subyrėjo. Pilotai neturėjo laiko perduoti avarinio signalo. 08:30 val. dispečeriai informavo pakrančių apsaugos laivus apie keleivinio lėktuvo dingimą. Paieškose taip pat dalyvavo keli netoli plaukioję krovininiai laivai. 09:13 val. krovininis laivas „Laurentian Forest“ pranešė apie vandens paviršiuje plūduriuojančių orlaivio nuolaužų radimą. Per sekančias dienas iš vandens buvo iškelta apie 50 lėktuvo nuolaužų ir 131 kūnas.
Vytautas Simanavičius

Biografija

1948–1952 m. choro dirigavimo mokėsi Kauno Juozo Gruodžio muzikos mokykloje (dėst. Andrius Kairys) ir kartu lankė darbo jaunimo mokyklą. 1952–1957 m. choro dirigavimo studijas tęsė Lietuvos valstybinėje konservatorijoje (doc. Antano Budriūno klasė). Studijuodamas kurį laiką vadovavo Lietuvos aklųjų draugijos Vilniaus kultūros namų mišriajam chorui.
Nuo 1957 m. rudens iki mirties choro dirigavimą dėstė Kauno J. Gruodžio muzikos mokykloje ir vadovavo Kauno politechnikos instituto akademiniam mišriajam chorui.
Surengė keletą koncertų Kaune, dainavo ir Vilniuje. Tada choras profesionaliai atliko Juozo Naujalio dainą „Vasaros naktys“, Konrado Kavecko „Gimtinės dainą“, D. Sostakovičiaus „Žuvusiems“, ištrauką iš F. Mendelsohno-Bartholdy baladės „Pirmoji Valpurgijos naktis“ ir kitus kūrinius. Chorą parengė 1958 m. Baltijos studentų dainų šventei „Gaudeamus-II“ Rygoje. Gražiai pradėtus V. Simanavičiaus darbus nutraukė tragiška mirtis.

Šaltinis

Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999. Informacijos publikavimui gautas žodinis autoriaus leidimas.
Lietuvos vaikas

Lietuvos vaikas – Lietuvos ikimokyklinio auklėjimo draugija, veikusi 1924–1940 m. Būstinė Kaune.

Istorija

Rūpinosi vaikų fiziniu ir doriniu auklėjimu. Steigė vaikų darželius, kolonijas, vasaros aikšteles, stovyklas, klubus, rengė vaikų šventes, spektaklius, paskaitas, leido knygas. Neturtingų tėvų vaikai buvo auklėjami ir maitinami nemokamai. Rengdama auklėtojas draugija steigė kursus, organizavo paskaitas, knygynėlius, pasitarimus. Vaikų darželiams ir kitoms įstaigoms išlaikyti apie 60 % lėšų gaudavo iš valstybės ir savivaldybių, kitas surinkdavo pati draugija.
1940 m. draugija turėjo 58 skyrius. 1938 m. turėjo 95 vaikų darželius, 1940 m. – 116 vaikų darželių, 14 skaityklų, 2 kolonijas. Leido pedagoginį žurnalą „Motina ir vaikas“, vaikų žurnalą „Vyturys“.
Pirmininkė Jadvyga Tūbelienė.
Ženklas X

Ženklas X – lietuviška muzikos grupė.