google/wiki40b huggingface dataset:
Antanas Laurinčikas

Biografija

1971 m. baigė Vilniaus universitetą. 1990 m. fizikos ir matematikos mokslų daktaras.
Nuo 1974 m. Vilniaus universiteto, nuo 1996 m. dar ir Šiaulių universiteto dėstytojas, nuo 1991 m. profesorius.

Mokslinė veikla

Mokslinių tyrimų sritis – analizinė ir tikimybinė skaičių teorija. Įrodė ribines teoremas įvairioms Rymano ir Lercho dzeta funkcijoms, ištyrė jų universalumą, nulių išsidėstymą, gavo momentų įverčius ir asimptotiką, nurodė aritmetinių funkcijų ribinius skirstinius.
Parengė 3 mokomąsias knygas, daugiau kaip 330 mokslinių straipsnių.
Jungajus

Istorija

Jungajaus egzistavo dar ikiinkiniu laikotarpiu. Jungajas minimas nuo 1440 m. Konkistadorai šį kraštą pasiekė 1533 m., o 1540 m. oficialiai įkūrė Jungajų. 1579 m. miestą nusiaubė nuošliauža, 1725 ir 1962 m. – žemės drebėjimas. 1839 m. vasario 20 d. įvyko Jungajaus mūšis, kurio metu Čilė galutinai nugalėjo Bolivijos-Peru konfederaciją.

Jungajaus tragedija

Miestas įsikūręs seismiškai nestabilioje srityje, be to, jį supa keletas aukštų kalnų. Šios aplinkybės lėmė 1970 m. gegužės 31 d. įvykusią tragediją. Visą Ankašo departamentą sudrebino galingas, 7,8 balo pagal Richterio skalę žemės drebėjimas. Dėl tektoninių judesių nuo Uaskarano kalno atskilo milžiniškas ledyno luitas ir įkrito į kalnuose telkšantį ežerą. Iš jo išsilieję vandenys kartu su purvu, akmenimis ir ledais sudarė 200 km/h greičiu skriejančią nuošliaužą, kuri naktį nušlavė Jungajaus miestą. Apie 17 tūkst. žmonių žuvo, išgyveno tik 400 miesto gyventojų. Tragedijos vietoje įkurtos žuvusiųjų kapinės, o miestas perkeltas į saugesnę vietą.
Rūta Viktorija Katiliūtė

Rūta Viktorija Katiliūtė (g. 1944 m. kovo 15 d. Marijampolėje) – Lietuvos tapytoja.

Biografija

1968 m. baigė vitražą Lietuvos dailės institute. Nuo 1969 m. dalyvauja parodose Lietuvoje ir užsienyje, 1977–2005 m. surengė 26 individualias parodas Lietuvoje, Baltijos šalyse, Vakarų Europoje.

Kūryba

Nutapė monochrominių abstrakčių paveikslų ir jų ciklų. Juose dažniausiai naudoja mėlyną spalvą, tyrinėja jos raiškos galimybes. Įvairiais vienos spalvos tonais ir niuansais išgauna įtaigų erdvės, šviesos įspūdį, gilumos iliuziją. Paveikslai „Vasaros miražai“ (1986 m.), „Krantas“ (1987 m.), „Mėnulio vasara“ (1989 m.) – mėlynai žalsvų spalvų, turi simbolinio peizažo užuominų, liaudies meno įvaizdžių. Didelio formato abstrakčios kompozicijos – „Mėlyna“, ciklas „Tamsėjanti mėlyna“ (visi 1996 m.) – spontaniškai nutapyti plonu dažų sluoksniu, intymūs, lyriški, harmoningi. Paveikslų cikluose „Balti šešėliai“ (2003 m.), „Dangaus teritorija“ (2004 m.) spalvų skalė įvairuoja nuo sodrių mėlynų iki gelsvų, pilkšvai baltų spalvų derinių. Kuria piešinius, instaliacijas („Žaidimas su Kandinskiu“ 1995 m.).
1997–2001 m. Lietuvos dailės muziejus sukūrė 14 edukacinių programų vaikams. Kūrinių turi Lietuvos dailės muziejus, Nacionalinis Čiurlionio dailės muziejus, A. Tretjakovo galerija Maskvoje. 1994 m. gavo Pollock-Krasner (JAV) fondo stipendiją.
Brazilijos demokratinė darbininkų partija

Istorija

Įkurta 1979 m. birželio 17 d. emigracijoje Lisabonoje, reorganizavus Brazilijos darbininkų partiją, 1965 m. įkurtą Getulo Vargo ir Žoao Goularto (Partido trabalhista brazileiro). Partijos lyderiu tapo Leonelis Brizola. Partijos dokumentus padėjo parengti portugalų socialistų lyderis Marijas Soarešas, atstovavęs SI.

Ideologija

1980 m. gegužės 25 d. priimtoje programoje orientuojamasi į demokratinį socializmą, numatant bankų ir svarbiausių ekonomikos sričių nacionalizavimą, planinę ekonomiką, visišką užimtumą, socialinį ir sveikatos draudimą. Socialistų Internacionalo konsultacinis narys nuo 1986 m., tikrasis narys nuo 1989 m.

Veikla

1980 m. gegužės 12 d. L. Brizola po 15 metų tremties grįžo į Braziliją ir atgaivino partijos veiklą šalyje. Didžiausią įtaką turi Rio de Žaneire – valstijos gubernatoriumi jau pirmuosiuose demokratiniuose rinkimuose 1982 m. buvo išrinktas partijos lyderis L. Brizola. Senate 1982 m. gavo 2, kongrese 24 vietas, ir jas išlaikė iki 2002 m., kai laimėjo 5 vietas iš 81 senate ir 21 vietą iš 513 vietų Deputatų rūmuose. 2004 m. savivaldybių rinkimuose surinko 5,5 mln. balsų ir gavo 100 merų vietų bei 3252 vietas savivaldybių tarybose.
Virbalio herbas

Aprašas

Sidabriniame (šviesiai pilkame) skydo lauke ant žalios papėdės stovi basas sparnus demonstruojantis arkangelas Mykolas, dėvintis mėlynus marškinius ir purpurinį apsiaustą. Juos juosia sidabrinė juosta. Dešine ranka remiasi į sidabrinį kalaviją raudonu efesu, o kairėje rankoje laiko juodas svarstykles. Marškinių vidus ir svarstyklių raišteliai – raudoni. Sparnai ir plaukai yra rudi, o sparnų apatinio krašto plunksnos – auksinės. Kūnas yra natūralios spalvos.

Istorija

Herbą Virbaliui Zigmantas Vaza suteikė 1593 m. birželio 15 d. Šis herbas buvo naudojamas iki XVIII a. pabaigos. 1876 m. buvo pateiktas herbo projektas, tačiau jis nepatvirtintas. Herbas buvo atkurtas pagal 1593 m. piešinį. Virbalio herbą Lietuvos Respublikos Prezidentas patvirtino 1993 m. birželio 12 d.
Paežerių ąžuolas

Paežerių ąžuolas – valstybės saugomas botaninis gamtos paveldo objektas, išskirtinių matmenų ir išvaizdos ąžuolas, augantis miške Šiaulių rajone, Paežerių kaime (Raudėnų sen.), apie 2,5 km į rytus nuo Dirvonėnų.
Pasiekiamas iš kelio  4019  Varputėnai–Krikliai–Juozapava , einančio rytiniame Paežerių ežero krante. Ties Paežerių girininkija pasukama į rytus ir pavažiuojama žvyrkeliu apie 1,1 km. Kelyje, pamiškėje netoli ažuolo, pastatyta rodyklė, toliau takeliu per tankų mišką paeinama apie 130 m. Nedidelė aikštelė aplink medį iškirsta nuo krūmų, įrengta atokvėpio vieta. Aplink ąžuolą pastatyta tvorelė. Medis senas, išpuvusiu vidumi. Jo kamieno papėdėje esančioje drevėje įrengtos apsauginės grotelės.
Ąžuolas paskelbtas saugomu Gamtos apsaugos komiteto prie Lietuvos TSR Ministrų Tarybos 1960 m. rugsėjo 1 d. įsakymu Nr. 165.
Drestas V

Biografija

Pagal „Piktų kroniką“, Drestas V valdė vienerius metus tarp Talorko II ir Galo Kenefalo.
Jis mirė 580 metais.
Sokolovas (Čekija)

Istorija

Iki 1918 m. priklausė Habsburgų monarchijai. 1938–1945 m. buvo viena iš Sudetų savivaldybių.
Piliečių Santalka

Istorija

Judėjimas susibūrė 2006 m. birželio 1 d., kai grupė Lietuvos kultūrininkų ir visuomenininkų paskelbė Piliečių Santalkos Deklaraciją. Joje teigė, kad Lietuvoje įsigalinti nomenklatūra tampa galingesnė už įstatymą ir ima kelti grėsmę demokratinei santvarkai.

Veikla

Organizacijos veikla suskaidyta į pagrindines kryptis, tokias kaip teisėtvarkos reforma, savivaldos reforma, permainos kultūros, švietimo ir mokslo sferose, viešųjų finansų kontrolė, socialinė sauga, aplinkosauga ir urbanistika, pilietiško verslo skatinimas.
Santalka siekia pašalinti kliūtis, trukdančias piliečiams būti savo valstybės šeimininkais, užtikrinti pilietinę valdžios priežiūrą, įtvirtinti Konstitucijos principus valstybės gyvenime.
Judėjimas rengia įvairaus pobūdžio pilietines talkas – teismų veiklai išskaidrinti, rinkimų skaidrumui ir pasirinkimo sąmoningumui padidinti, moraliniams principams viešajame gyvenime apginti bei kitas pilietines akcijas.

Svarbesnės akcijos

2007 m. gegužę inicijuota akcija "Neišduok". Akcija surengta po Vytauto Pociūno žūties sekusių dviprasmiškų VSD pareigūnų ir žiniasklaidos pareiškimų. Atviru laišku Seimo valdybai ir Generaliniam prokurorui buvo raginta ją ir visus Seimo narius imtis visų priemonių, kad būtų iki galo įgyvendintas 2006 m. rugsėjo 28 d. Seimo priimtas nutarimas dėl Valstybės saugumo departamento veiklos parlamentinio tyrimo. Kasmet rugpjūčio 23 d. organizuojami V.Pociūno žūties minėjimai.
2008 m. sausį bendrai su Lietuvos Sąjūdžiu, Piliečių Santalka išplatino kreipimasi į Seimo narius ir Lietuvos Respublikos Prezidentą, kuriame kelti klausimai dėl naujojo Atominės elektrinės projekto eigos, investicinės bendrovės LEO LT sukūrimo ir formuluotų prieštaringų įstatymų pataisų. 
Prieš 2008 m. Seimo rinkimus Piliečių Santalka vykdė pilietinę kampaniją „Rinkis rimtai“, kurios tikslas buvo supažindinti piliečius su kandidatų pozicijomis, pristatyti jas prasmingam, o ne emociniam pasirinkimui.
Bakasis

Bakasis (angl. Bakassi) – pusiasalis Centrinėje Afrikoje, Nigerio deltoje, į pietryčius nuo Kalabaro. Skalaujamas Gvinėjos įlankos. Dabar pusiasalis yra administruojamas Kamerūno, tačiau į jį pretenzijas taip pat pareiškusi ir Nigerija. Pusiasalio plotas 665 km². Būdingas žemas lygus, mangrovių sąžalynais apaugęs paviršius, tankiai išraižytas upių, protakų. Čia gyvena ~150-300 tūkst. žmonių. Dėl Gvinėjos ir Bengelos srovių sandūros Bakasio apylinkių vandenyse labai gausu žuvies. Be to, spėjama, kad ten yra naftos telkinių.
Dėl teritorijos nuolat kyla tarpvalstybiniai konfliktai. Nigerija į Bakasį buvo įvedusi karines pajėgas, bet 2006 m. atsitraukė.
Suostas

Mokykla

Suosto mokykla pradėjo veikti 1905 m., mokytojai ir mokiniai tuomet būrėsi parapijos namuose, Kublinsko, Vaigino, Drevinsko, Aukštuolio sodyboje. 1952 m. Suosto pradinė mokykla reorganizuota į septynmetę, o 1963 m. – į aštuonmetę. 1992 metais mokykla vėl tapo pradine. Nuo 1952 m. Suosto mokykloje dirbo 90 mokytojų, mokėsi per 4750 mokinių.
Hipparcos

Hipparcos (angl. trumpinys High Precision Parallax Collecting Satellite) buvo Europos kosmoso agentūros astrometrinė misija. Palydovo teleskopo veidrodžio skersmuo buvo 30 cm.
Palydovą į kosmosą paleido Ariane 4 raketa iš Kuru kosmodromo.
Ramūnas Šimukauskas

Biografija

1996 m. baigė privačią teatro studiją prie Kauno Mažojo teatro. 2004 m. įstojo į Klaipėdos universiteto Menų fakultetą, režisūros katedrą,
studijos nebaigtos.
Nuo 1995 m. Kauno Mažojo teatro aktorius. 2003–2008 m. radijo stoties „Extra FM“ radijo laidų vedėjas. Nuo 2009 m. Kauno valstybinio muzikinio teatro aktorius.
Kovinas

Kovinas (lot. covinus, iš kelt.kowain) – kovos vežimas, kurio ratų stipinai ginkluoti ilgais pjautuvais, naudotas senovės belgų ir britų.
Romėnai žodžiu covinus vadino kelioninius vežimus, kurie būdavo dengti iš visų pusių, išskyrus priekį. Jis neturėjo vadeliotojo sėdynės, jį valdydavo viduje sėdintis keliautojas.

Manoma, kad belgų pjautuvinis kovos vežimas ir romėnų kelioninis vežimas buvo labai panašūs, kad pavadinimas buvo perkeltas iš vieno kitam. Matyt, kad belgų vežimas irgi buvo iš visų pusių uždaras, juo važiuodavo vienintelis žmogus kovinarijus (lot. covinarius), kuris būdavo gerai apsaugotas, nes kovinas būdavo dengtas iš visų pusių išskyrus priekį.

Spėjama, kad kovinarijai sudarė atskirą reguliarią britų kariuomenės dalį.
Šiuraičių piliakalnis

Piliakalnis

Piliakalnis įrengtas atskiroje kalvoje Gelžupio kairiajame krante, plataus pelkėto slėnio pakraštyje. Šlaitai statūs, apie 11 m aukščio. Aikštelė ovali, pailga šiaurės vakarų – pietryčių kryptimi, 22x14 m dydžio. Ją iš pietryčių – šiaurės rytų juosia 1 m aukščio, 5 m pločio pylimas, už kurio pietinėje pusėje yra 2 m pločio, 0,7 m gylio griovys. Beveik ties šlaito viduriu, 4-6 m žemiau aikštelės, šlaite aplink piliakalnį iškastas 3,5 m pločio, 1 m gylio antras griovys, už kurio supiltas 184 m ilgio, 1,5 m aukščio, 6 m pločio antras pylimas, pietryčių šlaite virtęs 3-5 m pločio terasa, kurio išorinis šlaitas yra maždaug 6 m aukščio. Šiauriniame šlaite antras 5,5 m pločio, 1,5 m gylio griovys yra 6,5 m žemiau aikštelės. Už jo yra 10 m pločio terasa (nuskleistas pylimas), už kurios iškastas trečias 9 m pločio, 1,5 m gylio griovys. 
Piliakalnis apaugęs retokais lapuočiais, kurie pradėti kirsti.
300 m į vakarus yra Šiuraičių II piliakalnis. Vakarinėje papėdėje, 0,5 ha plote yra papėdės gyvenvietė.

Aplinkiniai piliakalniai

Pauškių piliakalnis 31 km
Skaborų piliakalnis 3,5 kmPaplienijos piliakalnis 13 km
Lopaičių piliakalnis 5 kmŽvaginių piliakalnis 32 km
Vembūtų piliakalnis 7 kmNorgėlų piliakalnis 29 km
Šiuraičių II piliakalnis 0,3 kmGirgždūtė 20 kmGedikų piliakalnis 36 km
Padievaičio piliakalnis 22 kmTreigių piliakalnis 7 km
Rubaičių piliakalnis 12 kmBurbiškių piliakalnis 8 km
Medvėgalis 13 km
Berenikė III

Berenikė III (120 m. pr. m. e. – 80 m. pr. m. e., gr.: Βερενίκη), kartais vadinama Kleopatra Berenike valdė Egiptą kaip karalienė 81 m. pr. m. e. – 80 m. pr. m. e. ir tikriausiai 101 m. pr. m. e. – 88 m. pr. m. e. kartu su savo dėde/vyru Ptolemėju X. Ji gimė 120 m. pr. m. e. Jos tėvas – Ptolemėjas IX Soteras II, o motina buvo Kleopatra Selenė. Ji ištekėjo už Ptolemėjo X 101 m. pr. m. e. po to, kai jis nuvertė Ptolemėją IX. Kleopatra III, Ptolemėjo X motina, o Berenikės senelė buvo nužudyta jo įsakymu. Kai Ptolemėjas IX grįžo į valdžią, Berenikė III prarado galią, bet jam mirus 81 m. pr. m. e. ji valdė 6 mėnesius, per kuriuos tapo labai populiari.
Ji buvo priversta ištekėti už Ptolemėjo XI 80 m. pr. m. e. Jis įsakė ją nužudyti po 19 dienų, bet liaudis sukilo ir po kelių dienų jį nužudė.
Berenikė yra Hendelio operos, pavadintos jos vardu, pagrindinė veikėja.
Brodai

Istorija

Brodai rašytiniuose šaltiniuose minimi nuo 1084 m. Miesto reikšmė išaugo XVII a.: čia buvo pastatyta tvirtovė, kūrėsi daug žydų, suklestėjo amatai.
Kauno Gedimino g. sinagoga

Istorija

Sinagogos pastatas pastatytas iš plytų. 1961 m. pastatas rekonstruotas.
Šiuo metu sinagogoje įsikūręs Kauno žydų religinės bendruomenės muziejus.
Algimantas Aksomaitis

Biografija

1946–1949 m. mokėsi Stakliškių progimnazijoje. 1958–1961 m. studijavo Vilniaus universiteto Fizikos ir matematikos fakultete. 1958, 1959 m. ir 1961 m. Lietuvos rankinio rinktinės narys; 1958, 1959 m. ir 1960 m. Lietuvos čempionas.
1961–1967 m. Vilniaus universiteto, nuo 1968 m. Kauno politechnikos instituto (nuo 1990 m. KTU) dėstytojas, 1992–1997 m. Taikomosios matematikos katedros vedėjas, nuo 2002 m. profesorius. 1988 m. fizikos ir matematikos mokslų kandidatas.  Palaidotas Petrašiūnų kapinėse.

Mokslinė veikla

Mokslinių tyrimų sritis – ribinės tikimybių teorijos teoremos. Paskelbė daugiau kaip 90 mokslinių straipsnių. Parašė mokomųjų knygų ir vadovėlį aukštosioms technikos mokykloms.
Vilniaus Pilaitės gimnazija

Istorija

1992 m. kovo 9 d. Vilniaus miesto mero potvarkiu Nr. 136 mokyklai suteiktas Vilniaus 66-osios vidurinės mokyklos vardas. Pirmaisiais metais mokykloje mokėsi 400 mokinių, dirbo 41 mokytojas. Sustiprėjo ugdymo bazė: įrengti du informatikos kabinetai, įsigyta audio ir video technikos užsienio kalboms mokyti, kitų mokymo priemonių, įrengtas stomatologijos kabinetas. Pagražėjo mokyklos interjeras, suremontuoti kabinetai, koridoriai, aktų ir sporto salės, valgykla.
1994 m. birželio 21 d. Vilniaus miesto tarybos pirmininko potvarkiu Nr. 62 mokyklai suteiktas Vilniaus Pilaitės vidurinės mokyklos vardas. 2012 m. liepos 18 d. Vilniaus miesto savivaldybės tarybos sprendimu Nr. 1-742 Vilniaus Pilaitės vidurinė mokykla pertvarkyta į Pilaitės gimnaziją.
Šilalės artojas

Šilalės artojas – Šilalės rajono laikraštis, einantis nuo 1951 m. kovo 24 d. Šilalėje, J. Basanavičiaus g. 2.

Istorija

1951–1990 m. LKP Šilalės rajono komiteto ir Liaudies deputatų tarybos organas, nuo 1990 m. – rajono laikraštis. Steigėja ir leidėja nuo 1995 m. UAB „Šilalės artojas“. 1951 m. ėjo kartą-dukart, vėliau – du kartus, nuo 1963 m. – tris kartus per savaitę, 1982 m. – savaitraštis, nuo 1983 m. ėjo triskart, nuo 1990 m. – du kartus per savaitę. Iki 1962 m. vadinosi „Spalio pergalė“, 1962–1993 m. – „Artojas“, nuo 1994 m. – „Šilalės artojas“.
Spausdino Šilalės spaustuvė, nuo 1982 m. Klaipėdos „Ryto“ spaustuvės Šilalės filiale laikraštis „Artojas“ buvo tik renkamas, o spausdinamas Šiaulių „Titnage“ Tiražas 1951 m. – 1000 egz., 1987 m. – 8300 egz., 1997 m. – 4500 egz.
Laikraštyje dirbo ar bendradarbiavo Steponas Algirdas Dačkevičius, Vytautas Čepas ir kiti.
Gwangju FC

Istorija

Klubo ištakos siekia 2010 m., kai buvo įkurtas Gwangju FC.
Žaidė elito divizione, bet jame įsitvirtinti nepavyko.
2017 m. sezone liko paskutiniai (12-ti) ir iškrito į žemesnį divizioną.
Juodoji nykštukė

Juodoji nykštukė yra hipotetinė žvaigždės būsena. Tai – baltoji nykštukė, kuri yra tokia sena, kad nebeskleidžia beveik jokios šilumos ir šviesos. Nesitikima, kad Visatoje jau yra juodųjų nykštukių, nes laiko, kurio reikia, kad baltoji nykštukė atvėstų iki tokios būsenos, reikia daugiau nei jo praėjo nuo Visatos susikūrimo. Net jei juodosios nykštukės egzistuotų, būtų ypatingai sunku jas surasti, nes jau pagal patį apibrėžimą aišku, kad jų spindesys būtų labai menkas (jei išvis ką nors spinduliuotų). Tačiau jos gali būti surastos pagal jų gravitacijos įtaką.
Juodosiomis nykštukėmis taip pat vadinami astronominiai objektai, kurie formuojasi tokiu pačiu būdu kaip žvaigždės, tačiau neturi pakankamai masės (0,08 saulės masės), kad prasidėtų branduolinė vandenilio atomų susijungimo reakcija. Tokie objektai dabar paprastai vadinami rudosiomis nykštukėmis, terminu, kurį pasiūlė Jill Tarter XX a. 7 dešimtmetyje.
Juodųjų nykštukių nereikia supainioti su juodosiomis skylėmis arba neutroninėmis žvaigždėmis.
Plungės miesto seniūnija

Istorija

XVI a. minima Plungės seniūnija, priklausiusi Gandingos valsčiui.
Čezeta

Čezeta – motorolerių markė. 1957–1964 m. „Čezetas“ gamino Čekoslovakijos kompanija Česká zbrojovka Strakonice (ČZ), kuri 1935–1997 m. specializavosi motociklų gamyboje.
„Čezetos“ buvo neįprastai ilgi motoroleriai, su aptakiu torpedišku korpusu, ilga sėdyne. Pakėlus sėdynę atsidaro talpi bagažinė. Įprastiniuose motoroleriuose tenai tik degalų bakas.
Priekinis purvasargis tvirtinamas prie korpuso, sudaro aptakią sistemą kartu su kojų skydeliais. Priekiniame tūryje, tarp žibinto ir vairo – degalų bakas. Viršutiniame jo paviršiuje – bagažinės rėmelis. „Čezetų“ vairuotojai juokaudavo, kad priekyje atsikišęs degalų bakas su ten įtaisytu žibintu yra torpedos kovinė galvutė ir sprogdiklis. Tačiau naudojimo praktika parodė, kad „Čezetos“ avarijose užsidegavo ne dažniau kaip kiti motoroleriai.
Motorolerio variklis yra 175 ar 200 cm³ tūrio dvitaktis vieno cilindro. Motoroleriai išvystydavo iki 90 km/val. greitį.
501 modelio, gaminto nuo 1957 iki 1959 m., užpakalinis ratas turėjo atramą tik iš vieno šono. Vėlesnis 502 modelio ratas turėjo normalią šakę su motociklo tipo amortizatoriais.
1960 m. pradėtas gaminti triratis 505 modelis, skirtas naudoti kaip universali pervežimo priemonė. Jį gaminant buvo panaudota daug mechaninių 502 modelio dalių bei visa priekinė sąranka.
Pasadena (Teksasas)

Demografija

2000 metų statistiką, Pasadenoje gyveno 141 674 žmonės, mieste buvo 47 031 namų ūkis ir gyveno 35 179 šeimos. Gyventojų tankis buvo 1 238,7/km². Miesto gyventojus sudarė 71,45 % baltaodžiai, 1,63 % juodaodžiai, 1,83 % azijiečiai, 0,68 % indėnai, 21,34 % kitos rasės ir 3,08 % gyventojų buvo dviejų arba daugiau rasių. 48,24 % visų gyventojų buvo ispanų arba lotynų kilmės.
Mieste gyveno 31,6 % žmonių iki 18 metų, 11,4 % žmonių nuo 18 iki 25 metų, 31,2 % nuo 25 iki 44 metų, 17,9 % nuo 45 iki 65 metų ir 7,9 % – 65 metų amžiaus ir vyresni. Vidutinis amžius buvo 29 metai.
Juozapas Katkus

Biografija

Užaugo Lazdininkuose, tėvų ūkyje. 1944 m. įstojo į Vietinę rinktinę, o ją paleidus grįžo į tėviškę, slapstėsi nuo mobilizacijos į okupacinę sovietų kariuomenę. Nuo 1944 m. Lietuvos laisvės armijos Kretingos bataliono narys, vienas iš Kardo rinktinės kūrėjų. Nuo 1945 m. lapkričio 15 d. Kardo rinktinės štabo Ūkio skyriaus viršininko pavaduotojas, nuo 1946 m. sausio 30 d. – Ūkio skyriaus viršininkas, vėliau – rinktinės štabo žvalgybos viršininkas. Nuo 1950 m. spalio vidurio – rinktinės vadas.
Žuvo kartu su grupės vadu Petru Žeimiu-Povilu (g. 1925 m. Tūbausiuose) ir rinktinės štabo apsaugos būrio partizanu Steponu Matijausku-Tamošiumi (g. 1929 m. Kūlupėnuose) 1950 m. spalio 27-spalio 28 d. MGB vidaus kariuomenės kareiviams bei MGB Kretingos rajono skyriaus stribams apsupus Vaineikių miške partizanų stovyklą.
Vardas įamžintas 1992 m. Kretingos senųjų kapinių paminkle žuvusių Kardo rinktinės partizanų atminimui.
2004 m. kovo 9 d. pripažintas Kario savanorio statusas, 2004 m. gegužės 27 d. suteiktas leitenanto laipsnis (po mirties).
Martinas Gusiatinas

Biografija

Brolis Michailas Gusiatinas.
Nuo 1959 iki 1966 m. studijavo Kauno politechnikos instituto Mašinų gamybos fakultete. Žaidė „Politechnikos“ futbolo komandoje.
Nuo 1966 iki 1970 m. Klaipėdos „Baltijos“ laivų statyklos inžinierius, 1970–1972 m. Medžio apdirbimo kombinato vyr. konstruktorius, 1972–1975 m. Požeminių darbų statybos tresto Nr. 193 vyr. konstruktorius, nuo 1975 m. iki 1987 m. Klaipėdos vykdomojo komiteto pirmininko pavaduotojas, nuo 1987 m. iki 1999 m. AB „Naftos terminalas“ generalinis direktorius, AB „Klaipėdos nafta“ generalinis direktorius, nuo 1999 m. AB „Klaipėdos Smeltė“ generalinis direktorius, prezidentas. 1995–1997 m. (LDDP sąraše) ir 2003–2007 m. Klaipėdos miesto savivaldybės tarybos narys.
Nuo 1990 m. Lietuvos demokratinės darbo partijos narys, nuo 2001 iki 2005 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Klaipėdos skyriaus narys.
Buvo Klaipėdos universiteto tarybos nariu.
Šarūnas Liekis

Biografija

1993 m. baigė Vilniaus universiteto Istorijos fakultetą. 1991–1992 m. studijavo Oksfordo, 1993–1997 m. – Brandeiso (Masačiusetso valstija) universitetuose ir dėstė, 1997 m. socialinių mokslų daktaras.
1994–1995 m. dirbo A. Sacharovo fonde, 1995–1996 m. – Jeruzalės hebrajų universitete. 1992–1993 m. Lietuvos užsienio reikalų ministerijos atašė. 1997–2001 m. Atviros Lietuvos fondo programų direktorius. 1998–2000 m. Vilniaus universiteto Kultūrinių bendrijų centro direktoriaus pavaduotojas. 1999–2000 m. Vilniaus universiteto dėstytojas. 2001–2002 m. JAV holokausto memorialinio muziejaus mokslo darbuotojas. 2001–2011 m. Mykolo Romerio universiteto dėstytojas, nuo 2006 m. profesorius. Nuo 2010 m. dėsto Vytauto Didžiojo universitete, Politikos mokslų ir diplomatijos fakulteto dekanas.
1998–2000 m. PHARE Pilietinės visuomenės plėtros programos valdybos ekspertas, 2000–2005 m. Nevyriausybinių organizacijų informacijos ir paramos centro valdybos pirmininkas, nuo 2002 m. Europos Tarybos kovos prieš rasizmą ir netoleranciją šalies komisijos pamaininis ekspertas, nuo 2003 m. Tautinių mažumų ir išeivijos departamento prie Lietuvos Respublikos Vyriausybės ekspertas, nuo 2004 m. Europos Sąjungos mažumų komisijos šalies pamaininis ekspertas.

Mokslinė veikla

Mokslinės veiklos pagrindinės kryptys: etniniai santykiai ir konfliktai, tarptautiniai santykiai, politikos mokslai, istorija.
Lentvario geležinkelio stotis

Istorija

Geležinkelio stotis pradėjo veikti 1862 m., jai suteikta aukščiausia klasė. Pro Lentvarį 1858–1862 m. nutiesta Sankt Peterburgo–Varšuvos geležinkelio atkarpa Lietuvoje bei jos atšaka į Virbalį. 1862 m. gruodžio 15 d. pradėtas reguliarus eismas į Varšuvą. Geležinkelis turėjo didelės reikšmės regiono susisiekimui ir pramonės plėtrai.

Maršrutai

Lentvaryje stoja keleiviniai traukiniai, vykstantys iš Vilniaus į Kauną (traukinys Vilnius-Kaunas), Trakus, Klaipėdą (traukinys Vilnius–Klaipėda), Marcinkonis, Varėną.
Artimiausios stotys: Vokė (5,7 km), Senieji Trakai (5,9 km), Kariotiškės (4,5 km).
Belogrodovo kultūra

Belogrodovo kultūra – bronzos amžiaus archeologinė kultūra. Pavadinta pagal kasinėtus pilkapius Belogrodovo (Bilohrudivo) miške (Čerkasų sritis).

Arealas

Belogrodovo kultūra buvo paplitusi XI a. – VIII a. pr. m. e. Dešiniakrantės Ukrainosmiškastepių zonoje.

Kultūra

Belogrodovo kultūros pilkapiams būdingi iš pelenų ir įvairių kultūrinių liekanų supilti sampilai, kartais laikomi kulto vietomis. Žmonės gyveno pusiau žeminėse, statytose neįtvirtintose gyvenvietėse. Naudojo daugiausia akmeninius, t. p. titnaginius ir kaulinius įrankius. Gyvenvietėse rasta bronzinių papuošalų, keramikos – tulpės formos puodų, dubenėlių, vazų. Belogrodovo kultūra vienų mokslininkų priskiriama protoslavams, kitų – trakams.