Sakė

Sakė – fermentuotas alkoholinis gėrimas. Stiprumas 11-14 %. gaminamas iš ryžių.
Paplitęs Japonijoje. Japonijoje žodis sakė gali būti vartojamas kaip bendrinis, visiems alkoholiniams gėrimams pavadinti.
Tai vienas stipriausių tradicinių japoniškų alkoholinių gėrimų. Sakė klaidingai vadinama ryžių vynu ar degtine, pagal gamybos procesą ji yra artimiausia alui.

Istorija

Sakės atsiradimo istorija yra gana miglota. Viena teorija teigia, kad ji buvo išrasta Kinijoje, kita, kad japonai tiesiog atsitiktinai pastebėjo vandenyje savaime susifermentavusius ryžius.
Pirmieji sakę minintys rašytiniai šaltiniai yra išlikę nuo XIV a. pr. m. e. Tuomet sakė buvo vadinama kuchikami no sake (sukramtyta sakė). Ji buvo gaminama tiesiog sukramtant ryžius, soras ar kaštonus ir išspjaunant į bendrą kubilą. Seilių fermentai krakmolą paverčia į cukrų. Tuomet šis raugalas buvo maišomas su šviežiais ryžiai ir vandeniu ir viskas paliekama natūraliai fermentuotis. Taip pagaminta sakė buvo gana silpna ir valgoma kaip šiek tiek alkoholinė ryžių košė religinių ritualų metu. Maždaug VIII a. pr. m. e. panašios receptūros ryžių vynas labai išpopuliarėjo Kinijoje.
Po penkių šimtmečių japonai atrado specialų pelėsį, kuris ryžių krakmolą cukrumi paversdavo be varginančio kramtymo. Tuomet užtekdavo pridėti mielių ir netrukus produktas įgaudavo iki 25 laipsnių stiprumą. Norint pradėti naują partiją užtekdavo nedidelio sakės kiekio visai statinei šviežių ryžių užraugti.
Eksperimentai tęsėsi iki VII a. kol sakės kokybė labai pagerėjo ir ji pati išpopuliarėjo. Ją ėmė gaminti netgi Imperatoriaus rūmuose. Tuo metu įsikūrusios kai kurios sakės gamintojų šeimos veiklą tęsia iki dabar. Jie netgi išrado savotišką pasterizacijos būdą, nes pastebėjo, kad pakaitinta sakė ilgiau laikosi nesugedusi ir pagerėja skonis. Dažniausiai sakė gamyba užsiimdavo turtingi žemvaldžiai, kurie galėjo panaudoti ryžių derliaus likučius.
1904 m. įkurtas sakės gamybos ir tyrimų institutas.
1904–1905 m. Rusijos – Japonijos karo metu, buvo uždrausta sakę gaminti namie, nes nuo jos negalima buvo nuskaičiuoti mokesčių. Šis draudimas galioja iki šiol.
1907 m. surengta pirmoji valstybinė sakės degustacija. Valstybei įsikišus buvo atsisakyta tradicinių medinių statinių ir pradėti naudoti emaliuoti indai. Oficialiai pareikšta, kad tas sprendimas buvo priimtas vardan higienos. Tačiau visi buvo įsitikinę, jog valstybei labiau rūpėjo gauti kuo daugiau mokesčių. Medinės statinės sugerdavo ir išgarindavo nemažai sakės, už kurią būtų galima susirinkti mokesčius.
Antrojo pasaulinio karo metu sakei vėl atėjo sunkūs laikai. Didžioji dalis ryžių buvo sunaudojama karo reikmėms ir sakės gamintojams nieko nebelikdavo. Dauguma jų tuomet bankrutavo. Taip pat pradėta į sakę pilti papildomo alkoholio, kad padidėtų stiprumas, sutaupant ryžių žaliavos. Kai kurie įsigudrindavo gaminti sakę išvis be ryžių.
Po karo sakės daryklos ėmė atsigauti. Tačiau tuo metu labai išpopuliarėjo kiti alkoholiniai gėrimai, ypač alus. Sakės suvartojimas ilgainiui sumažėjo, tačiau labai pasitaisė kokybė.
Šiuo metu sakė yra žinoma visame pasaulyje. Dabar Japonijoje yra apie pusantro tūkstančio sakės gamyklų.

Laikymas

Geriausia sakę laikyti šaldytuve, nes šviesa ir šiluma ją sugadina. Kambario temperatūroje laikomas gėrimas turi būti suvartotas per kelis mėnesius. Butelį atidarius būtina išgerti per 2-3 valandas. Jeigu iškart statoma į šaldytuvą, galima laikyti dvi dienas. Po to ji tiks nebent maisto ruošimui.

Ritualinė reikšmė

Sakė vartojama kaip apsivalymo ritualo dalis. Antrojo Pasaulinio karo metu ją itin pamėgo kamikadzės, kurie gerdavo sakę prieš savo misijas. Šiais laikais sakė geriama siekiant pritraukti sėkmę. Kartais ji tampa arbatos gėrimo ceremonijos dalimi.
Švenčiant Naujųjų metų sutikimą, geriama speciali sakė, vadinama toso, kurios gauna paragauti netgi vaikai.