google/wiki40b huggingface dataset:
Melburnas

Istorija

Melburnas įkurtas 1835 m., prie Jaros upės. 1880 m. čia vyko Pasaulinė paroda. 1901–1927 m. buvo Australijos Sąjungos sostinė.

Sportas

1956 m. Melburne vyko XVI vasaros olimpinės žaidynės.
Melburne taip pat rengiamas Formulė 1 varžybų Australijos etapas.
Toninė eilėdara

Toninė eilėdara – eiliuotos kalbos sistema, pagrįsta vienodu arba dėsningai kintančiu kirčių skaičiumi eilutėse.
Metrinę reikšmę čia turi tik kirčiuoti skiemenys, o nekirčiuotieji, neprarasdami ritminio vaidmens, netenka metrinės funkcijos.
Lietuvių poezijai ši eilėdara nebūdinga.
Pasveikink mirtį kitą dieną

Filmavimas

Juostos kūrimo darbai vyko Islandijoje, Ispanijoje, Havajuose bei Jungtinėje Karalystėje.
Filmo premjeroje 2002 metų lapkričio 20 dieną dalyvavo Britanijos karalienė – pirmą kartą nuo „Gyveni tik du kartus“ pasirodymo. Iki „Kazino Royale“ išleidimo 2006 metais, „Pasveikink mirtį kitą dieną“ buvo pelningiausias serijos filmas (432 milijono dolerių) ir pagal pajamas užėmė 6-ąją vietą tarp 2002 metais sukurtų juostų.
Filmas sulaukė kontroversiškų vertinimų Azijos šalyse, ypač Šiaurės Korėjoje, kuri buvo pavaizduota kaip trokštanti karo. Filmas taip pat buvo boikotuotas dalyje Pietų Korėjos kino teatrų, o šalies Kultūros ir Turizmo ministras pavadino jį „netinkamu filmu netinkamu laiku“.
Be to, kritikos sulaukė dėl pernelyg daug reklamos filme: 20 kompanijų sumokėjo 70 milijonų dolerių, kad jų produkcija būtų paminėta filme ir tai buvo rekordinė tuo metu suma . BBC ir Reuters kompaniją pavadino Buy Another Day.

Muzika

Garso takelį filmui sukūrė kompozitorius Davidas Arnoldas, o titulinę dainą įrašė Madonna, filme taip pat atliekanti epizodinį vaidmenį.
Green Sun Club

Green Sun Club – regio projektas susikūręs 2000 m. pavasarį. Iš pradžių ją sudarė du žmonės: VIVA ir PaPa. VIVA kuris kūrė muziką hip-hopo atlikėjams, tarp jų ir Kipishui, pasiūlė Kipishui kartu sukurti reggae projektą. 2000-ųjų vasarą buvo įrašyti 5 versijos. Demo įrašas buvo pavadintas „Ruki tovarišča Če“.
2000 rugsėjo 16 d. GreenClub'e įvyko pirmas Green Sun Club koncertas kartu su LMP.
Didžioji Hasano II mečetė

Pastato charakteristika

Korane sakoma, kad „Dievo namai turi būti pastatyti ant vandens“, todėl Hasano II mečetės didžioji dalis stovi ant dirbtinai supilto Atlanto vandenyno pakrantės pusiasalio. Visas kompleksas užima 9 ha plotą.
Mečetėje telpa 25 000 maldininkų (20 000 vyrų ir 5 000 moterų). Dar 80 000 maldininkų gali melstis mečetės vidiniame kieme. Mečetės minaretas šiuo metu aukščiausias pasaulyje ir yra 200 m aukščio. Be pagrindinės maldos salės, mečetės komplekse yra apsiprausimo salė, pirtys su baseinu, biblioteka, medresė, vidinį mečetės kiemą juosia apartamentų kompleksas skirtas atvykusiems maldininkams apgyvendinti.
Mečetės grindys iš auksinio atspalvio marmuro ir žalio onikso išklotos kilimais, žiemą šildomos. Maldos salę puošia 78 rožinio granito kolonos, freskos, mozaikos, lipdiniai ir Atlaso kedro raižiniai. Elektra valdomos durys ir per 3 min. atsidaranti centrinė stogo dalis išsprendžia ventiliacijos problemas mečetės viduje.
Naktimis nuo mečetės viršaus rytų kryptimi šviečia lazerio spindulys, kuris matomas už 30 km.
Mečetės architektūroje atsispindi maurų įtaka, todėl ji panaši į Alhambros rūmus Granadoje ir Kordobos mečetę (isp. Mezquita) Ispanijoje. Tik ši ir senoji Tinmalo mečetė Maroke yra atvira ne musulmonams. Kelis kartus per dieną už 120 MAD galima apžiūrėti mečetės vidų, rūsyje esančią pirčių kompleksą su baseinu ir apsiplovimo salę. Visur galima filmuoti ir fotografuotis.
Saurimas

Istorija

Kolonijiniais laikais miestas vadinosi Enrike de Karvaliju (Henrique De Carvalho) ir buvo visos Lundos provincijos centras. Karo metu čia susitelkė nemažai pabėgėlių.
Zita Kariniauskienė-Kavaliūnaitė

Biografija

1966–1970 choro dirigavimo mokėsi Panevėžio aukštesniojoje muzikos mokykloje (dėst. J. Aramavičienė), o 1970–1975 choro dirigavimo studijas tęsė Lietuvos valstybinėje konservatorijoje (doc. N. Kazakauskienės klasė). 1980 stažavo Leningrado kultūros institute, 1986 Talino konservatorijoje ir 1992 J. S. Bacho muzikos akademijoje Stuttgarte.
Nuo 1975 rudens Lietuvos valstybinės konservatorijos Klaipėdos fakultetų Chorvedybos katedros vyr. asistentė. 1985–1992 Chorvedybos katedros neakivaizdinio skyriaus choro studijos chormeisterė.
Nuo 1992 Klaipėdos universiteto Menų fakulteto Chorvedybos katedros merginų choro studijos vadovė. Chorą parengė 1994 I ir 1998 II Pasaulio lietuvių dainų šventėms Vilniuje, su juo dalyvauja koncertuose ir uostamiesčio kultūros renginiuose.
1980–1982 Klaipėdos celiuliozės – kartono gamyklos mišriojo choro chormeisterė, 1982–1990 Klaipėdos 46-osios profesinės technikos mokyklos merginų choro (50-60 dalyvių) ir vokalinių ansamblių vadovė. 1984–1990 Klaipėdos baldų kombinato mišriojo choro vadovė. Kolektyvą parengė 1990 Lietuvos tautinei dainų šventei, apžiūrose pelnė pirmųjų vietų. 1988–1990 Klaipėdos moterų choro „Deimena" chormeisterė.
Nuo 1994 Klaipėdos E. Balsio menų gimnazijos choro vadovė. 1997 XI tarptautiniame Stasio Šimkaus chorų konkurse gimnazijos vaikų choras pelnė pirmąją vietą, parengtas 1998 II Pasaulio lietuvių dainų šventei Vilniuje. Z. Kariniauskienė –1990 ir 1993 Klaipėdos miesto dainų švenčių dirigentė.

Šaltinis

Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999. Informacijos publikavimui gautas žodinis autoriaus leidimas.
Violetinis nuosėdis

Išvaizda

Kepurėlė yra 6 – 15 cm skersmens, labai mėsinga, iš pradžių pusiau apvali, vėliau paplokščiai iškili, tamsiai violetinė arba melsvai juoda. Luobelė apžėlusi smulkiais aksomiškais žvyneliais. Kotas 8 – 12 cm ilgio, violetinis, su aksomiškais plaušeliais, prie pagrindo storėjantis, jaunų vaisiakūnių pilnaviduris, senų tuščiaviduris. Jauni vaisiakūniai paprastai turi šviesiai violetinį apvalkalą (šydą), jungiantį kepurėlę ir kotą. Lakšteliai priaugintiniai reti, dažnai sujungti lakšteliukais. Trama minkšta violetinė, kepurėlės ir koto trama šiek tiek tamsesnės spalvos, švelnaus skonio ir kvapo, kuris primena kedrą.
Spalvos kaita: kepurėlės spalva įvairuoja nuo violetinės iki melsvai juodos. Lakšteliai violetiniai, tačiau vėliau tamsiai raudonai rudi.

Augavietė

Šis retas grybas dažniausiai sutinkamas drėgnuose lapuočių miškuose, kartais ir prie spygliuočių medžių.
Sezonas: rugpjūtis-spalis.
Aukštieji Tatrai

Kraštovaizdis

Aukštieji Tatrai savo panorama, susidedančia iš aukštų viršūnių ir nedidelių sniego plotelių primena Alpes. Dėl savo kompaktiškumo Aukštieji Tatrai kartais vadinami mažiausiu (plotu, bet jokiu būdu ne aukščiu) kalnynu pasaulyje, nors faktiškai tėra tik didesnio Karpatų kalnyno dalis. Pagrindinė Aukštųjų Tatrų kalnų grandinė yra „tik“ 27 km ilgio. Bendras Aukštųjų Tatrų masyvo ilgis iš vakarų į rytus yra apie 65 km. Nepaisant kompaktiškumo šiuose kalnuose yra galybė gamtos grožiu pasižyminčių vietų, tinkamų ir turizmui (pėsčiųjų, lipimo į uolas, slidinėjimo).

Ežerai

Didžiausi iš daugybės Aukštųjų Tatrų ledyninių ežerų yra Lenkijos pusėje prie Rysų viršukalnės (Morske Okas, Czarny Staw). Slovakijos pusėje vienas iš patraukliausių ežerų yra Štrbske Plesas.
Mirmekomorfija

Mirmekomorfija (angl. myrmecomorphy) – su mirmekologija susijusi sąvoka. Ji yra naudojama entomologijos moksle, tiriant skruzdėlių (gr. myrmekos) mimikriją, išorinį panašumą su skruzdėlėmis.
Skruzdėlių mimikrija siejama su šių bendruomeninių vabzdžių prigimtiniu elgsenos ir gyvenimo būdo agresyvumu ir nuodingumu. Būtent šie požymiai gali pagelbėti panašiems gyviams išvengti žūties nuo plėšrūnų (paukščių, vapsvų). Mirmekomorfiniai organizmai sutinkami tarp nariuotakojų iš 9 būrių: Mantodea, Orthoptera, Phasmida, Hemiptera, Thysanoptera, Coleoptera, Diptera, Lepidoptera, Hymenoptera. Fenomenalus morfologinis panašumas su skruzdėlėmis sutinkamas tarp daugiau kaip 100 rūšių vorų iš 10 šeimų, tarp daugelio kitų organizmų.
Vaclovas Šemeta

Biografija

Žemaitijos kašteliono Melchioro Stanisklovo Šemetos ir Elžbietos Hlebavičiūtės, Vilniaus vaivados Jano Jurijaus Hlebavičiaus dukters, sūnus.

Šeima

Vedė Elžbietą Chodkevičiūtę, Trakų kašteliono Jurgio Chodkevičiaus dukterį.
Turėjo sūnus Kristupą Vaclovą Šemetą ir Jurgį Šemetą, dukteris Oną (Kristupo Kiršenšteino žmona), Elžbietą (Petro Paco žmona) ir nežinomo vardo (Aleksandro Oginskio žmona).
Pastojimas

Pastojimas – procesas, kurio metu susijungia spermatozoidas su kiaušialąste ir šitaip yra užmezgama nauja gyvybė (įvyksta apvaisinimas). Laikotarpis tarp pastojimo ir gimdymo vadinamas nėštumu.
Moters gebėjimą pastoti lemia pakankamas lytinių organų išsivystymas, įgalinantis normalią sueitį, ir normali kiaušidžių funkcija (įvyksta ovuliacija ir po to seka mėnesinės). Išimtiniais atvejais pasitaiko pastojimų dar iki pirmųjų mėnesinių (pas mergaites, nesulaukusias lytinės brandos). Pastoti taip pat įmanoma esant nepilnai sueičiai (kuomet ejakuliacija įvyksta makšties prieangyje arba sėkla išsilieja tiesiog ant dėvimo apatinio trikotažo), nepažeistai mergystės plėvei. Sulaukus klimakterinio laikotarpio, dažniausiai po 45 metų, pastojimas neįvyksta dėl nustojusios ovuliacijos.
Sveikatos problemos, neleidžiančios pastoti: įvairūs išorinių ir vidinių lytinių organų susirgimai, dubens patologijos, lytinių organų uždegimai ir vėžiniai susirgimai, vidaus sekrecijos liaukų sutrikimai, lėtinės infekcijos ir intoksikacijos, chirurginių operacijų pasekmės (pašalinta gimda, kiaušintakiai, kiaušidės ir pan.).
Pastojimo reguliavimo būdai vadinami kontracepcija, nors yra kontroversiškai vertinamų (dėl moralinių ir etinių priežasčių) kontracepcijos būdų, kurie ne užkerta kelią pastojimui, bet nutraukia nėštumą.
Petras Likša

Biografija

Ggimė amatininko siuvėjo šeimoje. Baigė pradžios mokyklą kaimyniniame Svobiškio kaime. Vėliau su tėvais apsigyveno Obeliuose, persikėlė į Kauną, kur įgijo vidurinį išsilavinimą vakarinėje mokykloje.
1941–1952 m. sukūrė vaidmenų Kauno didžiajame teatre, 1944 m. baigė šio teatro vaidybos studiją. 1948 m. įkūrė Kauno politechnikos instituto (iki 1950 m. Kauno universitetas) studentų teatro studiją, jai vadovavo iki 1960 m. 1952–1959 m. Kauno jaunojo žiūrovo teatro aktorius ir režisierius. 1953 m. baigė A. Lunačiarskio teatro meno instituto Maskvoje Aukštuosius režisūros kursus. 1960–1989 m. Lietuvos RTV režisierius, aktorius. 1990 m. įkūrė ir iki 2000 m. vadovavo Vilniaus senjorų teatrui, jo režisierius ir aktorius.
Maksimas Katchė

Biografija

1899 m. baigęs Vladimiro karo mokyklą Sankt Peterburge tarnavo Rusijos imperijos kariuomenėje. 1904–1905 m. Japonijos-Rusijos karo dalyvis. 1908–1911 m. tarnavo Vilniaus karo mokykloje. Pirmojo pasaulinio karo dalyvis, 1916 m. pulkininkas. Nuo 1916 m. gruodžio mėn. šaulių pulko vadas.
1918 m. grįžo į Lietuvą. 1919 m. balandžio mėn. mobilizuotas į Lietuvos kariuomenę. 1919–1920 m. dalyvavo kovose su Raudonąja armija, bermontininkais ir Lenkijos kariuomenės daliniais. Buvo Panevėžio atskirojo bataliono instruktorius. Kaip vienas geriausių karinės taktikos specialistų, parengė Ukmergės, Kurklių-Panevėžio karinių operacijų planus, prisidėjo prie Zarasų operacijos rengimo. 1919 m. lapkričio mėn. Antrosios brigados vadas, ją performavus, Antrosios pėstininkų divizijos vadas. 1920 m. generolas leitenantas. 1920 m. liepos – rugpjūčio mėn. ir 1921 m. gegužės mėn. – 1922 m. spalio mėn. Lietuvos kariuomenės Generalinio štabo viršininkas. 1920 m. rugsėjo mėn. Suvalkų derybų su Lenkija Lietuvos delegacijos karinis atstovas, su kitais pasirašė Suvalkų sutartį. 1921 m. balandžio 1 d. organizavo Aukštuosius karininkų kursus, pirmasis jų viršininkas. Bendradarbiavo leidinyje „Mūsų žinynas“. Gegužės 29 d. paskirtas Generalinio štabo viršininku. 1922 m. spalio 7 d. dėl sveikatos (pačiam prašant) išleistas į atsargą. Gyveno Biržuose, kur mirė 1933 m. birželio 10 d. Palaidotas Biržų senosiose evangelikų liuteronų kapinėse.
Buvo vedęs Bertą Adelaidą Jansonaitę (1876–1951), šeimoje užaugo Peters (1903–1981) ir Paulius (1905–1974). Visi trys 1941 m. reemigravo į Vokietiją.
Bazilijonai

Istorija

1772 m. ordinui priklausė daugiau nei 200 vienuolynų, daugiau nei tūkstantis vienuolių, šešios seminarijos, 20 mokyklų ir kolegijų, 4 spaustuvės.

Bazilijonai Lietuvoje

LDK gyveno ir dirbo vienas iš ordino šventųjų – Juozapatas Kuncevičius.
Lietuvoje veikė šie vienuolynai – Bazilionų, Kruonio ir Vilniaus.
Baisogalos herbas

Aprašas

Herbo skydas perskeltas į du laukus. Priekiniame raudoname lauke sidabrinė pasaga su virš jos tupinčiu, į kairę pusę atsigręžusiu juodu naktikovu, laikančiu snape auksinį žiedą, užpakaliniame mėlyname – auksinė Dievo Apvaizdos akis.

Istorija

1791 m. lapkričio 10 d. šį herbą suteikė Lietuvos ir Lenkijos valdovas Stanislovas Augustas. Tebėra neišaiškinta, ką reiškia Baisogalos herbe pasaga ir paukštis. Tokie simboliai dažni bajorų heraldikoje ir gali būti iš jos nusižiūrėti. Dievo apvaizdos akis – buvo bene svarbiausia Ketverių metų seimo, kurio metu miestai gavo savivaldas ir herbus, ideologinis simbolis. Ji dažnai minima seimo pasiuntinių kalbose, vyrauja iškilmių aprašymuose, miestų puošyboje, valdovo dvaro ceremoniale. Tuomet šis simbolis pateko į daugelio Lietuvos miestų herbus. Kitų metų pabaigoje herbas neteko galios, kai buvo panaikintos nedidelių miestų savivaldos. 
Herbo etalono autorius – dailininkas Arvydas Každailis. Lietuvos Respublikos Aukščiausiosios tarybos Prezidiumas herbą patvirtino 1992 m. gegužės 6 d. nutarimu Nr. I-2554.
Tobuloji konkurencija

Daugiavariantinė pusiausvyra

Egzistuoja teorijos (angl. multiplicity of equilibrium), teigiančios, jog greta optimalios, racionalios kainų bei paklausos pusiausvyros (Pareto pasiskirstymo) yra galimos ir kitos, ekonomiškai mažiau racionalios, tačiau laikinai arba ir ilgesnį laiką stabilios rinkos būsenos.
Kolvin Bėjus

Istorija

Kūrėsi šalia Old Kolvino.
Emanuelis Bžostovkis

Biografija

Kilo iš bajorų Bžostovskių giminės. Kiprijono Povilo Bžostovskio sūnus.
Konstantinas I (Graikija)

Biografija

Kilęs iš Gliuksburgų dinastijos, Jurgio I ir Rusijos caraitės Olgos Konstantinovnos Romanovos vyriausias sūnus.

Valdymas

Studijavo Graikijos ir Vokietijos karinėse akademijose. Nesėkmingai vadovavo Graikijos kariuomenei per 1897 m. karą su Turkija. Per 1912–1913 m. Balkanų karą, po kurio Graikija gavo daug teritorijų, buvo kariuomenės vyriausiasis vadas. Per Pirmąjį pasaulinį karą Konstantinas rėmė Vokietiją, o Graikijos ministras pirmininkas E. Venizelas – Sąjungininkus, dėl jų tarpusavio kovos Graikija laikėsi neutralumo. 1916 m. rugsėjo mėn. Sąjungininkų laivynas blokavo Graikiją, buvo priverstas atsisakyti sosto sūnaus Aleksandro naudai, o Graikija paskelbė karą Vokietijai.
Aleksandrui mirus remiantis plebiscito rezultatais atgavo sostą. Tęsė antiturkišką politiką, dėl kurios 1922 m. kilo Graikijos-Turkijos karas. Graikija visiškai pralaimėjo. 1922 m. rugsėjo mėn. vėl atsisakė sosto, valdžią perdavė vyriausiajam sūnui Jurgiui.
Paul Giordimaina

Paul Giordimaina (g. 1960 m. balandžio 28 d.) yra Maltos dainininkas, pianistas ir kompozitorius.
1991 metais Paul Giordimaina kartu su atlikėja Georgina Abela dalyvavo 1991 m. „Eurovizijos“ konkurse. Tais metais jie iš viso surinko 106 taškus ir užėmė 6 vietą su lyrine daina „Coud it Be“. 1993, 2003 ir 2006 metais Paul dalyvavo Maltos nacionalinėse atrankose, tačiau nelaimėjo. Jis yra 2011 m. „Eurovizijos“ dalyvio Glen Vella dainos „One Life“ vienas autorių. Pusfinalyje kūrinys „One Life“ iš kitų valstybių gavęs 54 taškus ir užėmęs 11 vietą, liko už finalo borto.
Lionginas Garla

Lionginas Garla (1948 m. balandžio 19 d. Vilniuje – 1983 m. gegužės 12 d. Jugoslavijoje) – Lietuvos skulptorius, meno veikėjas.

Biografija

1964–1967 m. mokėsi Vilniaus vaikų dailės mokykloje, vėliau mokėsi LSSR valstybiniame dailės institute (dab. Vilniaus dailės akademija), kur 1973 m. baigė skulptūros studijas.
Pagal paskyrimą atvykęs į Klaipėdą, dirbo kūrybinį darbą „Dailės“ kombinate, 1974–1975 m. mokytojavo Klaipėdos vaikų dailės mokykloje. 1980 m. buvo priimtas į Lietuvos dailininkų sąjungą.
Menininkas žuvo 1983 m. gegužės 12 d. autokatastrofoje, Jugoslavijoje. 2008 m. balandžio 18 d. LDM Prano Domšaičio galerijoje vyko vakaras, skirtas šiam skulptoriui atminti.

Kūriniai

Svarbiausios L. Garlos kūrybos sritys buvo skulptūrinis portretas, dekoratyvinė, antkapinė skulptūra ir mažoji plastika. Jis sukūrė daugelio žymių kultūros ir meno veikėjų portretų, tarp jų Vydūno, Liudviko Stulpino, P. Gaidžio ir kt. Klaipėdos skulptūrų parke yra keletas jo dekoratyvinių kompozicijų.
Monbecu

Istorija

Nors miesto statusas Monbecu suteiktas 1954 m. liepos 1 d., įkūrimo data laikomi 1880 m.

Miesto simboliai

Oficiali miesto gėlė yra raukšlėtalapis erškėtis (Rosa rugosa), medis – japoninis šermukšnis (Sorbus commixta).
Cuando Cubango FC

Istorija

Įkurtas 2009 m. Menongės mieste. Tuo metu vadinosi Futebol Clube da Casa Militar arba Futebol Clube da Casa Militar de Cuando Cubango. Trumpiau vadintas Casa Militar.
Nuo 2018 m. vadinasi Cuando Cubango Futebol Clube.
Namų rungtynes žaidžia Estádio Municipal de Menongue stadione.
Vojtěch Srba

Voitechas Srba (ček. Vojtěch Srba; 1855 m. liepos 17 d. Grosau, Austrija – 1927 m. kovo 23 d., Chvalnove, Moravija) – čekų kilmės Romos katalikų kunigas, slavų priešistorės ir lietuvių kalbos tyrinėtojas.

Biografija

Olomouce studijavo teologiją, 1879 m. įšventintas kunigu. Tarnavo įvairiose Olomouco arkivyskupijos parapijose: Klokočeve (vok. Gross Glokersdorf) 1879–1880 m., Pitarnėje u Osoblahy 1880 m., Neplachovicėje 1881–1882 m., Sedzišove (vok. Roewersdorf) 1883 m., Dvorce (vok. Hof) 1883 m., Vranovicėje 1885–1897 m., Hošticėje u Zdonek 1897–1907 m., Partutovicėje 1907–1914 m., Chvalnove 1914–1927 m.
Domėjosi slavų priešistore, ta tema išleido dvi knygas ir paskelbė keletą straipsnių čekiškose laikraščiuose Vychovatelský listy ir Hlasy svatohostýnské. Savarankiškai išmoko lietuvių kalbą, tyrinėjo jos sintaksę ir rūpinosi grynumu. Šiais klausimais rašė į Vilties laikraštį ir Draugijos žurnalą, sekė įvykius Lenkijos valdomame Vilniaus krašte – prenumeravo ten leidžiamą laikraštį Lietuvos rytai. Kartu su Jonu Basanavičiumi paskelbė darbą apie senųjų trakų ir lietuvių galimus kalbinius ryšius. Buvo išrinktas Lietuvių mokslo draugijos užsienio nariu–korespondentu.
Adalberto Srbos išlikęs archyvas saugomas Arkivyskupijos bibliotekoje Kromerižo pilyje.
Streimojus

Streimojus (far. Streymoy, dan. Strømø) – didžiausia ir gausiausiai apgyvendinta Farerų salyno sala. Ji užima 373,5 km² plotą. Paviršius kalnuotas, aukštis iki 789 m (Kopsenio k.). Krantai skardingi, išraižyti fjordų. Yra daug trumpų upokšnių, nedidelių ežerų. Vyrauja bemiškės pievos.
Streimojuje gyvena 22 400 gyventojų (2010 m. duomenys). Pagrindinis miestas – Farerų sostinė Torshaunas. Kitos gyvenvietės: Saksunas, Tjornuvikas, Hvalvikas, Streimnesas, Haldarsvikas, Langasanduras, Kvivikas, Nesvikas, Kaldbakas.
Nemokančio problema

Nemokančio problema (angl. 'free rider problem'), problema, liečianti nenorinčius mokėti ar atlikti pareigas piliečius, bet bendrai besinaudojančius teikiamomis paslaugomis ir gėrybėmis.
„Nemokantysis“ – tai ūkio elementas, kuris gauna daugiau gėrybių ir paslaugų, negu įdeda lėšų ar pastangų jų kūrimui. Ši problema daugiausiai liečia visuomeninį turtą, todėl yra svarbi apskaičiuojant išlaidas jo kūrimui ir pasiūlą.

Pavyzdys Nr. 1

Asmuo naudojasi visuomeniniu transportu nenusipirkęs bilieto. Jis pasinaudoja paslauga, bet nieko už tai nesumoka. Jis naudojasi tais, kurie moka už šią paslaugą. Tokia situacija yra galima dėl to, kad tokį asmenį sunku eliminuoti iš vartotojų – kiekvienas gali nekontroliuojamai įsėsti į visuomeninį transportą.

Pavyzdys Nr. 2

Kita dažnai aptariama problema yra krašto gynimas. Neįmanoma eliminuoti konkretaus asmens iš krašto gynybos teikiamos naudos gavėjų. Todėl dalis asmenų stengiasi vengti tarnybos armijoje.

Pavyzdys Nr. 3

Kaimynystėje yra namų grupė. Yra galimybė įrengti stebėjimo kameras ir tuo padidinti gyventojų saugumą. Visi už šią saugumo priemonę turėtų vienodai sumokėti, nes gaus vienodą naudą. Jei kuris nors nesumokėtų, vis vien gautų tokią pačią naudą, kaip ir susimokėję.

Sprendimas

Dažniausias nemokančių problemos sprendimas būna administracinis – paskiriamos nuobaudos, nurodoma privalomai sumokėti.

Sprendimas Nr. 2

Valstybė negali atskirų piliečių išskirti iš krašto apsaugos teikiamos naudos, todėl turi visus priversti dalyvauti jos kūrime. Tai daroma įvedant mokesčius ir, jei yra šauktinių armija, – pašaukiant į privalomąją karinę tarnybą. Negalima dalies mokesčių mokėtojų atleisti nuo mokesčių kariuomenės išlaikymui, nes net jei mokesčių mokėtojai ir nenori gauti iš armijos paslaugų, jie vis tiek jas gauna.

Sprendimas Nr. 3

Stebėjimo sistemos įrengimas namų grupei. Šių namų gyventojai gali bendrai nuspręsti, ar jiems reikalinga stebėjimo sistema, ar ne. Jei dauguma nori, tai ir mažuma turi jai paklusti. Toks paklusnumas dažniau suveikia mažesnėse bendruomenėse. Jei vis tiek būtų nemokančių, turėtų būti atrasti administraciniai svertai priversti juos mokėti. Jei įkurta bendrovė, jos daugumos narių sprendimai yra privalomi visiems bendrovės nariams.
Aldona Puišytė

Biografija

1952 m. baigė Kauno 7-ąją vidurinę mokyklą. 1955 m. baigė Respublikinės Kauno medicinos mokyklos farmacijos specialybę. Nuo 1969 m. dirbo Maironio lietuvių literatūros muziejuje vyr. moksline bendradarbe. Nuo 1975 m. – Lietuvos rašytojų sąjungos narė. 1990 m. Lietuvos rašytojų visuotiniame susirinkime nominuota Nacionalinei premijai. Dalyvavo rezistenciniame pasipriešinime okupacijai, bendradarbiavo antisovietinio pogrindžio spaudoje. Suteiktas Lietuvos laisvės kovų dalyvės (rezistentės) teisinis statusas.

Kūryba

Sovietmečiu A. Puišytė pasirašinėdavo Elenos Aušraitės slapyvardžiu, bendradarbiavo antisovietinio pogrindžio leidinyje „Rūpintojėlis“. 1990 m. pirmame Lietuvos rašytojų visuotiniame susirinkime poezijos rinktinė „Neužmirštuolių skliautas“ nominuota Nacionalinei premijai. Parašė pjesių-pasakų lėlių teatrams, libretą operai „Kauko sakmė“. Vilniaus universiteto kiemo teatras pastatė misteriją „Įvardijimai ir sąskambiai“. Poezija versta į anglų, vokiečių, suomių, čekų, vengrų, estų, latvių, ukrainiečių, rusų ir kitas kalbas. Eilėraščių tekstais kompozitoriai sukūrė vokalinių ciklų, sonatų (išleista plokštelės), kantatų, baladžių, siuitų, kūrinių vaikų chorams (publikuota leidiniuose „Tai gražumas tėviškėlės“, „Ąžuoliukai“, „Mūsų mažiesiems“, „Po gimtinės ąžuolėliais“, „Dainų dainelė-91“ ir kt.). Dainų tekstai pelnė premijas: I-oji premija už tekstą dainai chorinės dainos konkurse Juozo Gruodžio 100-čiui, dvi II-osios premijos už tekstus dainų konkurse vaikams ir moksleiviams 1989 m. Išvertė įvairių poetų kūrybos, publikuota „Poezijos pavasario“ almanachuose ir žurnaluose.

Kūrybos kritika

„A. E. Puišytė yra itin įsiklausiusi į istoriją, pasiekusi istorijos asmeninio, likiminio išgyvenimo lygmenį. Istorinę poemą-kroniką „Įvardijimai ir sąskambiai“ (1985) gal labiausiai nuo cenzūros (ir ne tik) nukentėjusį poetės kūrinį laikyčiau aukščiausiu jos pasiekimu. Prieš tai dar buvo „Choralai gyvenimui ir žodžiui“ (1977), privertę jau anuo laiku mąstančiuosius apie poeziją suklusti – suklusti dėl moralinės pozicijos ir dėl formos, frazės, skambėjimo: „Tos liaunos linijos tarytumei lelijos tyliai šnara: „Gyvenime, aš svaigų tavo vyną trokštu gert iš tobulos taurės…“
Bendriausia prasme A. E. Puišytės kūryba yra meditacinė, susijusi su dvasinėmis būsenomis, apmąstymais, įsimąstymais <…> Meditacijų lauke poetė profesionaliai veikia skirtingais žanrais: klasikine elegija, bibline vigilija ar psalme, iš muzikos perimta rapsodija ar choralu, metaforiniu atodūsiu, aidu, laišku, rečitacija.“ – Viktorija Daujotytė
Blužnis

Blužnis (lot. lien, s. splen) – limfinės ir kraujotakos sistemų dalis. Pailgos, suapvalintos ir įgaubtos plokštelės formos vidaus organas, susijęs su kraujo gamyba organizme (pašalina iš kraujo svetimkūnius, negyvas ar pažeistas ląsteles, gamina antikūnus). Ilgis 10-15 cm, plotis 7-9 cm, storis – apie 4-6 cm. Blužnis sveria 120–250 g (suaugusio vyro blužnis vidutiniškai sveria 192 g, o suaugusios moters – 153 g); jos svoris ir spalva priklauso nuo prisipildymo krauju: tuščia blužnis yra melsvai raudona, prisipildžiusi krauju – raudona. Konsistensija – minkšta, stangri. Blužnis yra kairėje viršutinėje pilvaplėvės ertmės dalyje, tarp skrandžio ir diafragmos, už IX, X ir XI šonkaulių. Jos išilginė padėtis sutampa su X šonkauliu.