google/wiki40b huggingface dataset:
DOSAAF

DOSAAF (rus. ДОСААФ, Добровольное общество содействия армии, авиации и флоту), SDAALR (Savanoriška draugija armijai, aviacijai ir laivynui remti) – nuo 1951 iki 1991 m. veikusi tarybinė sukarinta masinė visuomeninė organizacija. DOSAAF organizacija turėjo savo įstatus, vėliavą ir emblemą.

Veikla

Oficialiais organizacijos tikslais buvo įvardijamas tarybinių piliečių patriotinis auklėjimas, TSRS gynybinio pajėgumo stiprinimas, rengimas ją ginti.
Organizacijai buvo pavesta rengti masinių techninių profesijų, reikalingų ir karo metu, darbuotojus (vairuotojus, traktorininkus, radistus, elektrikus, motoristus, motociklininkus ir kt.) bei suteikti pirminį karinį paruošimą (parašiutizmas, sklandymas, jachtų klubai, jaunieji šauliai ir pan.)

Narystė

DOSAAF nariu galėjo būti bet kuris TSRS pilietis nuo 14 metų.
Mokiniai, studentai ar darbininkai į DOSAAF buvo priiminėjami masiškai, dažnai ir per prievartą, grasinant neišmokėti stipendijos ar premijos. Todėl DOSAAF žmonės tarpusavyje vadindavo „priverstinai savanoriška" (rus. добровольно-обязательным обществом) organizacija.
DOSAAF filialai buvo steigiami praktiškai kiekvienoje gamykloje ir organizacijoje, mokyklose, namų valdybose ir kitur. Čia realios veiklos praktiškai nevyko, tik formaliai buvo renkamas nario mokestis (ženklai, klijuojami į specialią knygelę).

Po TSRS žlugimo

Po TSRS žlugimo Rusijoje įsteigta sporto ir technikos draugija ROSTO, laikoma DOSAAF teisių perėmėja.
Koloritas

Koloritas (lot. color 'spalva') - tapybos kūrinyje vyraujančių spalvų derinys. Koloritas pagal poveikį ir vyraujančias spalvas dailės kūrinyje gali būti šaltas arba šiltas, šviesus, tamsus, kontrastingas, ryškus, monochrominis arba polichrominis ir kt.
Ypatingas dėmesys į koloritą, kaip pagrindinę tapybos meninės raiškos priemonę, buvo atkreiptas XVI amžiuje Venecijoje. Čia tapyba buvo grindžiama spalvinių derinių išraiškingumu. Taip pat koloritui daug dėmesio buvo skiriama baroko ir romantizmo tapyboje. Koloritas XIX amžiaus antrojoje pusėje postimpresionistų kūryboje tampa svarbia, o XX amžiuje kai kuriose dailės kryptyse tampa pačia svarbiausia menine išraiškos priemone (pavyzdžiui, abstrakčiajame ekspresionizme). Lietuvoje kolorito mokykla formuojasi arsininkų kūryboje, o 7-8 dešimtmečio Lietuvos dailėje susiformuoja koloristinė tapybos mokykla.
Ypač pasižymėje spalvų valdyme, arba savo kūryboje aiškiai atiduodantys pirmenybę spalvinei išraiškos formai, dailininkai vadinami koloristais. Vienas iš svarbiausių spalvų teorijos elementų, kuriuo plačiai naudojasi dailininkai koloristai yra spalvų ratas.
Rišta

Gyvenimo ciklas

Šio parazito gyvybinis ciklas susijęs su šeimininkų kaita bei gėlu vandeniu. Parazito vystymuisi reikalingi galutinis ir tarpinis šeimininkai. Galutinis šeimininkas yra žmogus, kurio organizme išsivysto suaugusios kirmėlės. Tarpinis šeimininkas – maži 2–5 mm gėlavandenių vandenų vėžiagyviai – ciklopai. Jų organizme lervos praeina tam tikrą savo vystymosi etapą. Žmogaus organizme rištos sukelia ligą drakunkuliozę.
Moters kvapas (filmas)

Siužetas

Padėkos dienos proga atsargos pulkininkas Frenkas Sleidas nusprendžia palepinti save kelione į Niujorką. Frenkas svajoja apie paskutinį pasispardymą: prabangūs viešbučiai, taurūs gėrimai, gražios moterys. Tačiau yra dvi problemos: viena jų – Frenkas aklas, antra - giminaičiai pasamdo studentą, kad šis Frenką prižiūrėtų per šventes. Senas kareivis Frenkas negalėjo pakęsti, kad kažkoks geltonsnapis nurodinėtų jam ką daryti ir ko ne. Tačiau šios kupinos nuotykių kelionės metu šie du skirtingi žmonės tampa gerais draugais…
Barselona (Venesuela)

Istorija

Miestas įkurtas 1638 m. Nueva Barcelona del Cerro Santo vardu katalonų kilmės konkistadoro Joan Orpí.
9253 Oberth

9253 Oberth – Asteroidų žiedo asteroidas, žymimas numeriu 9253. 1971 m. kovo 25 d. Palomaro observatorijoje jį atrado C. J. van Houten, I. van Houten-Groeneveld ir T. Gehrels.
Absoliutinis ryškis – 14,8. Vidutinis atstumas nuo Saulės – 2,3940152 astronominio vieneto. Asteroido vidutinis orbitinis greitis lygus 19,24663357 km/s, ekscentricitetas – 0,1832445, o žvaigždinis periodas per kurį jis apskrieja kitą kūną lygus 1335,367 dienoms (3,71 metų). 9253 Oberth posvyris siekia 7,2751° laipsnio.
Asteroidas pavadintas žymaus vokiečių fiziko Hermano Oberto garbei.
Paslėpta tvirtovė

Apie filmą

„Paslėpta tvirtovė“ dažnai vadinamas trečiu pagal reikšmingumą Akiro Kurosavos filmu. Filmo istorija, pasakojama dviejų nesvarbių dalyvių, vėliau buvo panaudota George Lucas „Žvaigždžių karų“ pirmajame filme robotų R2-D2 ir C-3PO vaidmenims. George Lucas inkorporavo ir kitus „Paslėptos tvirtovės“ elementus savo filme.
Filmo veiksmas vyksta viduramžių Japonijoje karų metu, tačiau jame didžiausias dėmesys kreipiamas ne į dramines, o į komedines situacijas. Du įvykiuose nelabai susivokiantys valkataujantys valstiečiai turi pagelbėti generolui išvesti jo saugomą kilmingo klano vienintelę likusią įpėdinę per pavojingą priešo teritoriją. Valstiečių kvailumas ir godumas sukuria juokingas situacijas. Komediškai vystomi ir generolo santykiai su įpėdine. Pačiame filme yra mūšių, dvikovų scenų. Tik filmo pabaigoje du valstiečiai sužino, kad lydėjo princesę ir generolą.
Filmo premjera įvyko 1958 m. gruodžio 28 d. Japonijoje. 1962 m. filmas pristatytas JAV, buvo sutrumpintas 49-iomis minutėmis. „Paslėpta tvirtovė“ tapo iki tol komerciškai sėkmingiausiu Akiro Kurosavos filmu. 1959 m. Berlyno kino festivalyje Akira Kurosava laimėjo „Sidabrinį lokį“, Tarptautinė kino kritikų asociacija pripažino filmą geriausiu metų filmu.

Siužetas

Viduramžių XVI a. Japonija. Vyksta karai tarp feodalų. Du valstiečiai keliavo tam, kad pasisamdytų į karą, bet atvyko per vėlai, kai mūšiai buvo pasibaigę ir Yamana feodalų klanas įveikė Akizuki klaną. Užuot kariavę, jie pateko į karo belaisvių stovyklą ir buvo priversti deginti žuvusiųjų kūnus po mūšio. Keikdami savo dalią valstiečiai grįžta į gimtuosius namus. Jie juokauja, kad tikėjosi tiek daug uždirbti, o turėjo teptis rankas kilnodami lavonus. Jie pamato nugalėto klano bėglį, kurį pasiveja būrelis raitelių. Bėglys nukaunamas ir raiteliai nujoja. Prie žuvusiojo kūno valstiečiai susiginčija ir pasuka skirtingais keliais.
Valstietis Matašitis atvyksta į miestą, kur perskaito Yamana klano atsišaukimą, kuriame siūlomas atlygis už nugalėto klano princesę Yuki Akizuki. Čia Matašitis vėl klaidingai patenka tarp belaisvių, tarp kurių jis suranda valstietį Tahei, kuris irgi papuolė į nelaisvę. Mieste belaisviai verčiami kasti pilies požemiuose ir ieškoti paslėpto Akizuki klano aukso. Naktį, kilus belaisvių maištui, abu valstiečiai sėkmingai pabėga iš miesto.
Valstiečiai apsistoja kalnuose. Tarp uolų jie randa upelį ir bando susikurti laužą. Vienam valstiečiui numetus žabą kaip netinkamą, jie išgirsta metalo skambesį. Paėmę žabą jie pamato, kad jame iš tikro yra aukso. Valstiečiai puola ieškoti dar tokių žabų ir randa dar aukso. Netikėtai jie pamato, kad nuo uolos juos stebi mįslingas karys. Jie nežino, kad karys yra generolas Rokurota Makabė, kuris šalia esančioje slaptoje tvirtovėje saugo Akizuki klano įpėdinę ir giminės auksą. Pamačius valstiečius generolui kyla planas kaip pabėgti pro Yamana klano kontroliuojamas valdas ir išsigabenti princesę su auksu …
Ekologija

Sąvokos atsiradimas

Ekologijos terminą įvedė vokiečių biologas darvinistas Ernstas Haeckelis.
1935 metais Arthur Tansley, britų ekologas, sukūrė terminą ekosistema – interaktyvi sistema tarp biocenozės (gyvųjų organizmų grupės) ir jų biotopo (aplinkos, kurioje jie gyvena). Ekologija tapo ekosistemų mokslu.

Tyrimo kryptys

Rūšių populiacijų dinamika – pasiskirstymas ir tarpusavio sąveika individų, populiacijų ir šiek tiek aplinkos aspektais. Tiriamos nykstančios rūšys, plėšrūno-aukos santykiai, buveinių (gyvenamosios erdvės) vientisumas, taršos poveikis populiacijoms, įskaitant žemėtvarkos projektų vystymo galimo poveikio rūšims analizes.

Tarpdisciplininiai mokslai

Zoologija, botanika, bendroji biologija, geologija bei kitos mokslo šakos kartu su ekologijos mokslu gali būti jungiamos į šiuos interdisciplininius mokslus:
Biocenologija (biocenozių ekologija), agrozoologija, istorinė ekologija, žmogaus ekologija, kraštovaizdžio ekologija, produkcijos biologija, fitoekologija ir fitosociologija, urbanistinė ekologija, zooekologija, elgsenos ekologija (ekoetologija), eismo ekologija, ekometrija.

Taikymo sritys

Gamtosauga, žemės ūkis, kai kurios pramonės šakos.
Hipolitė

Hipolitės juostos istorija

Euristėjo duktė Admetė labai norėjo turėti Hipolitės juostą, taigi Euristėjas ir pasiuntė Heraklį parnešti šią juostą. Tai buvo devintoji užduotis Herakliui, tarnaujančiam pas Euristėją. Išplaukė Heraklis su būriu narsuolių prie tolimiausių Juodosios jūros pakrančių, prie Termodono upės, kur plytėjo amazonių valdos su sostine Temiskiru. Amazonės, jau žinojusius apie Heraklio žygdarbius, todėl kai narsuoliai atvyko, išėjo jų pasitikti. Matyt patiko karalienei Heraklis, nes ji, sužinojusi, ko pastarasis atvyko, pažadėjo pati atiduoti jam savo diržą. Tačiau Hera, amžinas Heraklio priešas, trokšdama jo žūties, pasivertė amazone ir įsimaišė į minią, kad paskleistų gandą, jog atvykėliai ketina pagrobti karalienę ir išvežti vergijon. Savo klasta Hera pasiekė tikslą: tuoj pat griebėsi amazonės ginklų ir užpuolė Heraklį ir jo būrį. Žuvo ne viena amazonė, bet kai Heraklis paėmė į nelaisvę kariuomenės vadę Melanipę, visos kitos puolė bėgti. Amazonės sudarė taiką su Herakliu, o karalienė Hipolitė atidavė anksčiau žadėtąją juostą. Heraklis, gavęs juostą, paleido Melanipę (yra dar vienas variantas, kur pasakojama, jog Heraklis nužudė Hipolitę ir pasiėmė juostą). Heraklis nugabeno Hipolitės juostą Euristėjui ir paklojo ją karaliui po kojų.
Nechtonas II

Biografija

Nechtonas II buvo Erpo anūkas. „Piktų kronikoje“ minimi 20 arba 21 Nechtono II valdymo metai. Tačiau „Tigernacho analuose“ rašoma apie pirmtako Nechtono mirtį 597 metais, bet ir juose nėra piktų karaliaus mirties datos. „Alsterio analuose“ minima Nechtono mirtis 621 metais.
Nechtonas turėjo dvi seseris, viena iš jų tapo Bernicijos karaliaus Enfrito žmona, kita – Dal Riados karaliaus Domnalo I žmona.
Akordeonas

Tipai

Akordeonai dažniausiai skirstomi pagal bosų skaičių. Mažiausias yra 8 bosų akordeonas, o didžiausias – 160. Kiti akordeonai: 12, 16, 24, 32, 40, 48, 60, 72, 80, 96, 120 bosų.

Populiarumas Lietuvoje

Akordeonas populiarus muzikos instrumentas Lietuvoje, ypač muzikos mokyklose. Akordeonu Lietuvoje pradedama mokyti groti dažniausiai nuo 5-6 metų. Muzikos mokyklose naudojami 60-80 bosų akordeonai, o vyresnių klasių mokiniai groti mokosi ir 96-120 bosų akordeonais. Pažangiausiose mokyklose mokoma groti akordeonais su melodiniais bosais (chromatiniai bosai, angl. free bass). Instrumentai su šia sistema vadinasi converter.
Vytautas Tomkus

Biografija

Tėvas buvo geležinkelininkas. 1946–1957 m. mokėsi Radviliškio vidurinėje mokykloje. 1957–1961 m. studijavo LSSR konservatorijos Teatro meno fakultete. 1961–1962 m. Šiaulių dramos teatro, 1962–1970 m. Kauno dramos teatro aktorius. Nuo 1962 m. vaidino kine. 1970–1992 m. LSSR valstybinio akademinio dramos teatro (nuo 1998 m. LNDT) aktorius. 1993–1999 m. įkūrė ir vadovavo „Vaidilos“ teatrui. Nuo 1999 m. vėl dirbo Lietuvos nacionaliniame dramos teatre. 
Filmavosi Meksikoje, Vokietijoje, Lenkijoje, Čekoslovakijoje, Prancūzijoje, Rusijoje, Bulgarijoje ir kt.
Eduardas Išpažinėjas

Biografija

Karaliaus Etelredo II Nepaklusniojo ir Normandijos kunigaikštytės Emmos sūnus. Šventasis (1161; šventė spalio 13 d.) Danams įsiveržus į Angliją 1013-1041 m. su tėvais gyveno Normandijoje.

Valdymas

Tapęs karaliumi siekė sutaikyti danų ir anglų diduomenes; sutramdė iki tol Angliją faktiškai valdžiusią Vesekso erlo Godvine'o giminę. Plėtojo šalies kult. ir polit. ryšius su kitais Europos kraštais ir popiežiumi. Būdamas bevaikis, manoma, 1051 m. suteikė sosto paveldėjimo teises ginančiam iš motinos pusės, būsimajam Anglijos užkariautojui, Normandijos kunigaikščiui Vilhelmui (bet mirdamas įpėdiniu paskelbė Godvine'o sūnų Haraldą).
.
Ivanas Buninas

Biografija

Ivanas Buninas buvo kilęs iš senos bajorų giminės, kurią pradėjo Simeonas Bunkovskis, XV a. atvykęs iš Lenkijos.
Rašytojo vaikystė prabėgo Oriolo gubernijos Butyrkų vienkiemyje. Buninas niekada nepamiršo savo kilmės, didžiavosi giminyste su poetu romantiku Vasilijumi Žukovskiu.
Būdamas dvidešimties metų Buninas buvo aistringai įsimylėjęs Varvarą Paščenko. Ši jaunystės drama atsispindėjo jo kūriniuose. 1898 m. jis vedė gražuolę graikę Aną Cakni. Po dvejų metų santuoka iširo. Sūnus, gimęs jau iširus santuokai, mirė penkerių metų. Daugiau vaikų Buninas neturėjo. 1906 m. viso jo gyvenimo moterimi tapo Vera Muromceva. Su ja jis leidosi į egzotiškas keliones; drauge su ja iškentėjo gyvenimo be tėvynės tragediją. 1920 m. balandžio mėnesį per Konstantinopolį ir Belgradą Ivanas Buninas atvyko į Paryžių. Emigracijoje išbuvo trisdešimt trejus metus.
1939 m. Ivanas Buninas su žmona apsigyveno Grase, Prancūzijos pietuose. Ten jis praleido ir vokiečių okupacijos metus.
Mirė Ivanas Aleksejevičius Buninas Paryžiuje 1953 m. lapkričio mėn. 8 d.
Badeno-Viurtembergo notarų akademija

Badeno-Viurtembergo notarų akademija (vok. Notarakademie Baden-Württemberg) – kandidatų į apskrities notarus švietimo ir parengimo įstaiga Viurtemberge. Po 5 metų studijų be dalykinių žinių bei praktikos ir išlaikius notaro egzaminą, įgyjama teisės tapti apskrities notaru (vok. Befähigung zum Amt des Bezirksnotars). Badeno-Viurtembergo notarų akademija taip pat organizuoja kandidatų į notarus atranką.
Notarų akademija taip pat yra atsakinga už notarų federalinės žemės tarnautojų švietimą, rengia seminarus, stažuotes, simpoziumus, konferencijas. Taip pat akademija yra oficialiai įgaliota teikti informaciją tarptautinės privatinės teisės klausimais Badeno-Viurtembergo notariatams ir teismams.
Akademija yra Štutgarte, vad. Justicijos kvartale (vok. Justizviertel).
Motelis

Motelis (angl. motel; motorists+hotel, liet. vairuotojai+viešbutis) – nakvynės bei trumpalaikio apgyvendinimo paslaugas teikianti įstaiga, ekonominės klasės viešbutis, orientuota į motorinėmis transporto priemonėmis keliaujančiųjų poreikius.
Motelis paprastai būna vientisas vieno aukšto pastatas, padalintas į  privačias gyvenamąsias patalpas su pagrindiniais patogumais, ir su tiesioginiu išėjimu į automobilių stovėjimo aikštelę; kai kuriais atvejais motelį sudaro atskiri nameliai su bendra automobilių stovėjimo aikštele.

Istorija

Tokio tipo nakvynės paslaugų teikėjai kūrėsi XX amžiaus 3-iame dešimtmetyje, kai buvo pradėta vystyti JAV greitkelių sistema. Tuomet pradėjo populiarėti tolimos kelionės automobiliais, todėl atsirado poreikis ir vienai nakvynei patogiai pakeliui šalia greitkelio.
Kualajos ekstraktas

Kualajos ekstraktas, E999 – maisto priedas, naudojamas kaip natūralus saldiklis, konservantas, tirštinimo medžiaga, natūrali putojimo medžiaga.
Sinonimai: muilo žievės ekstraktas, Quillai žievės ekstraktas, Panamos žievės ekstraktas, Murillo žievės ekstraktas, kiniškos žievės ekstraktas.
Ekstraktas gaunamas iš putoklinio muiliaus (Quillay saponaria) arba kitų erškėtinių šeimos muiliaus rūšių medžių žievės vandeninio ekstrakto.
Kualajos ekstrakte yra daug triterpenoido saponino, susidedančio iš quillac rūgšties glikozidų. Kartu su taninu, kalcio oksalatu ir kitais mažesniais komponentais jį sudaro ir kai kurie cukrūs, įskaitant gliukozę, galaktozę, arabinozę, ksilozę ir ramnozę.
Miltelių pavidalo Quillaia ekstraktas yra šviesiai rudas su rausvu atspalviu. Gali būti ir vandeninio tirpalo pavidalo.
Ilgą laiką Vokietijoje ir Šveicarijoje kualajos ekstraktas buvo uždraustas, kai kuriose šalyse yra uždraustas iki šiol.
Sudėtyje yra saponinų, kurie daro įtaką kraujo krešėjimui. Sukelia alergijas ir bronchinę astmą.
Arnaud Clément

Santoro-Klemeno Mačas

2004 metais, French Open turnyre Klemenas pralaimėjo Fabricui Santoro po šešių valandų ir 33 minučių kovos, rezultatu 6–4, 6–3, 6–7, 3–6, 16-14. Tai ilgiausiai trukęs vienetų mačas vyrų teniso istorijoje.
Katinų pagrindinė mokykla

Istorija

Nuo 1936 m. Katinų kaime veikė pradinė mokykla. 1987 m. įsteigta Katinų pagrindinė mokykla. 1987 m. į Katinų kaimą perkelta Kabelių aštuonmetė mokykla, 1997 m. Maženių pradinė mokykla. 2012 m. rugsėjo 1 d. Katinų pagrindinė mokykla prijungta prie Velžio gimnazijos.
Europos Parlamento pirmininkas

Europos Parlamento Pirmininkas – renkamas dvejiems su puse metų, t. y. pusei EP kadencijos, ir gali būti perrenkamas. Jis atstovauja Parlamentui palaikydamas išorės ryšius ir santykius su kitomis Bendrijos institucijomis. 
Nuo 2019 m. EP pirmininko pareigas perėmė italas David Sassoli, EP narys nuo 2009 m.

Vaidmuo

Pirmininkas, kuriam padeda 14 pavaduotojų, vadovauja Europos Parlamento ir jo organų (Biuro ir Pirmininkų sueigos) veiklai ir per plenarinius posėdžius vykstančioms diskusijoms. Kasmet dvylika plenarinių sesijų vyksta Strasbūre, o šešios papildomos – Briuselyje.
Pirmininkas prižiūri, kad būtų laikomasi Europos Parlamento darbo tvarkos taisyklių, ir tarpininkaudamas užtikrina sklandžią šios institucijos ir jos organų veiklą.
Pirmininkas atstovauja Parlamentui, kai šis tvarko teisinius reikalus ir palaiko visus išorės ryšius. Jis išsako nuomonę visais svarbiais tarptautiniais klausimais ir teikia rekomendacijas, kaip stiprinti Europos Sąjungą.
Kiekvieno Europos Vadovų Tarybos susitikimo pradžioje Parlamento Pirmininkas išsako Parlamento nuomonę ir poziciją į darbotvarkę įtrauktomis specialiomis temomis ir klausimais.
Europos Parlamentui priėmus Europos Sąjungos biudžetą, jį savo parašu tvirtina Pirmininkas.
Europos Parlamento Pirmininkas kartu su Tarybos Pirmininku pasirašo teisės aktus, priimtus pagal įprastą teisėkūros procedūrą.

Rinkimai

Kandidatas, per slaptą balsavimą surinkęs absoliučią balsavusių narių balsų daugumą, išrenkamas Pirmininku. Jeigu po trijų balsavimų nė vienas kandidatas nesurenka absoliučios balsų daugumos, per ketvirtą balsavimą Pirmininkas renkamas paprasta balsų dauguma.
Pirmininkas renkamas dvejiems su puse metų, t. y. pusei Parlamento kadencijos, kuri gali būti tęsiama.

Pareigos

Pirmininkas vadovauja Parlamento veiklai, pirmininkauja plenariniams posėdžiams ir tvirtina biudžetą. Jis atstovauja Parlamentui, palaikančiam išorės ryšius ir ryšius su kitomis Bendrijos institucijomis.
Apaštalo Andriejaus kyšulys

Apaštalo Andriejaus kyšulys (gr. Ακρωτήριο Αποστόλου Ανδρέα, turk. Zafer Burnu) − šiaurryčiausias Kipro salos taškas, esantis Karpazo pusiasalyje.
Nuo 1974 m. priklauso Šiaurės Kipro Turkų Respublikai, Iskelės apygardai, bet pagal Kipro respublikos administracinį suskirstymą priklauso Famagustos apygardai.
Kyšulyje stovi UNESCO saugomas Apaštalo Andriejaus vienuolynas, kuris nuo pat šiaurinės salos dalies okupacijos pradžios yra tapęs muziejumi.
Surviliškis

Pavadinimo kilmė

Vietovardis kilęs iš asmenvardžio Survilà, Sùrvilas, Sur̃vilas, Survi̇̀las.
Padavimai byloja, kad vietovės pavadinimas kilęs nuo kadaise ją valdžiusių didikų Survilų. Čia nuo seno buvo karališkasis dvaras.

Žymūs žmonės

XIX a. pab. – XX a. pr. Surviliškyje gyveno garsus kryždirbys Vincas Svirskis (1835–1916; čia ir palaidotas). Jis apylinkėse padarė daugiau kaip 200 kryžių ir koplytstulpių, laikomų liaudies architektūros šedevrais.
Antanas Viršulis

Biografija

1949–1963 m. dirbo įvairių laikraščių ir žurnalų redakcijose. 1960 m. baigė Vilniaus universitetą. 1968–1974 m. žurnalo „Mokslas ir gyvenimas“ vyr. redaktoriaus pavaduotojas. 1974–1977 m. LKP CK darbuotojas. 1977–1984 m. žurnalo „Švyturys“ vyr. redaktorius. 1984–1990 m. žurnalo „Komunistas“ vyr. redaktorius. 
1985–1990 m. LSSR AT deputatas, 1986–1989 m. LKP CK narys.
Smilgių sentikių kapinės

Smilgių sentikių kapinės - Lietuvos sentikių kapinės, esančios Smilgiuose (Šiaulių rajonas).

Istorija

1909 m. pastatyti Šv. Jono Krikštytojo sentikių maldos namai (cerkvė). 
1913 m. įsteigtos Smilgių sentikių parapijos kapinės. Jos įkurtos šalia buvusių dvaro sandėlių, netoli Vėkės upės. Kapinėse ryškiai skiriasi prieškariniai ir pokariniai paminklai nuo šiandieninių, modernių paminklų. Dažniausiai tai vienodi cementiniai aštuonkampiai sentikių kryžiai, gaminti vietinio meistro Sozonto Trifanovo.
Kauno pal. Jurgio Matulaičio namų koplyčia

Istorija

Kertinis pal. Jurgio Matulaičio namų akmuo pašventintas 1993 m. rugsėjo 28 d., o namai pašventinti 1995 m. spalio 15 d. Pal. arkivyskupo Jurgio Matulaičio parapija Eiguliuose įkurta po metų – 1996 m. spalio 10 d.
Rimantas Krupickas

Rimantas Krupickas (1943 m. liepos 9 d. Vilniuje – 2009 m. spalio 23 d. Vilniuje) – Lietuvos geografas, fizinių mokslų daktaras, žygeivių judėjimo Lietuvoje pradininkas, Tautinio ąžuolyno iniciatorius, Jaunųjų Geografų Mokyklos įkūrėjas.

Biografija

Augo Biržų krašte – prie Vabalninko, yra knygnešio Petro Gudelio giminaitis.
1969 m. baigė Vilniaus universitetą. 1983 m. geografijos mokslų kandidatas.
1969–1971 m. dirbo Melioracijos ir vandens ūkio ministerijoje, 1971–1978 m. Lietuvos mokslų akademijos Geografijos skyriuje. Nuo 1978 m. Vilniaus pedagoginio instituto (nuo 1992 m. Vilniaus pedagoginis universitetas) dėstytojas, 1993–2003 m. Geografinių informacinių sistemų laboratorijos vadovas; nuo 1986 m. docentas.
Nuo 1985 m. vadovavo jo iniciatyva įsteigtai Jaunųjų geografų mokyklai. 1988–2001 m. rengė moksleivių geografijos olimpiadas ir joms vadovavo. Sukūrė geografijos mokomųjų kompiuterinių programų. 1994–2004 m. geografijos mokytojams skirto laikraščio „Geografijos aidai“ iniciatorius ir vyr. redaktorius. Nuo 2000 m. Lietuvos geografų draugijos viceprezidentas.
Rimantas Krupickas daug prisidėjo prie kraštotyros ir turizmo populiarinimo Lietuvoje – organizavo turizmo varžybas – maratonus, domėjosi bitininkyste, baltų mitologija, o pastaruoju metu ir žemės geomagnetinių laukų įtakomis. 1966 m. su bendraminčiais pasirašė Punios aktą, kuriuo pasižadėta siekti tautinio kultūrinio atgimimo.
Mirė 2009 m. spalio 23 d., palaidotas Gilučių kaimo kapinėse (Elektrėnų sav.).

Mokslinė veikla

Mokslinių tyrimų kryptys: geomorfologija, aplinkosauga, geografinė aplinkotyra, geografinė edukologija, geografijos mokymo kompiuterizacija, geobiolaukų geografija, šios krypties pradininkas; sukūrė terminą virgasfera.
Mokomųjų ir metodinių knygų sudarytojas, autorius („Geografinės aplinkotyros metodikos“ 2003 m.) ir vienas autorių. Visuotinės lietuvių enciklopedijos straipsnių autorius.
Vakarų Midlandsas (grafystė)

Geografija

Svarbiausios upės: Teimas, Rija, Ankeris, Blytas, Koulas, Sou, Šerbarnas, Sturas. Grafystės teritorijoje yra valstybinio gamtos rezervato statusą turintis Satono parkas.
Sėklidės prielipas

Sėklidės prielipas (lot. epididymis) – vyro lytinių organų darinys, esantis virš sėklidžių – jame kaupiami spermatozoidai. Sveria apie 3 g. Jis susideda iš labai vingiuoto ir apie 7 m ilgio latako, kuris apačioje pereina į sėklinį lataką. Vidus išklotas epiteliniu audiniu. Į lataką atsiveria sekreto ląstelių pagamintas sekretas ir dalis skysčių. Išorėje prielipą juosia kraujagyslės ir nervai. Sėklidės prielipe kaupiasi spermatozoidai, todėl dar kitaip vadinamas spermatozoidų talpykla. Kai terpės pH 6,5, spermatozoidai yra nejudrūs. Čia jie funkciškai subręsta.
Valkavisko rajonas

Geografija

Ribojasi su Svisločiaus, Berastavicos, Mastų, Zelvos ir Pružanų rajonais.
Pagrindinės upės: Rosė (Nemuno baseinas), Volpenka, Netupa, Choruževka ir Volkovė.