google/wiki40b huggingface dataset:
Kofeinizmas

Kofeinizmas – fizinė ir/ar psichinė priklausomybė, atsirandanti ilgai dideliais kiekiais vartojant produktus, turinčius kofeino (kava, arbata, energiniai gėrimai ir kt.), arba patį kofeiną. Kofeinas yra paplitęs CNS stimuliuojantis junginys, naudojamas daugelyje maisto produktų, pvz., produktuose su juodąja arbata, kava, jis dedamas ne tik į energinius gėrimus, bet ir į kai kuriuos kitus gaiviuosius gėrimus, pvz., Coca-Cola ir Pepsi (kaip maisto priedas).
Tarptautiniame ligų klasifikatoriuje ICD-10 kofeinizmas priskirtas kategorijai F15.
Kofeino veikimo mechanizmas skiriasi nuo kokaino ar amfetaminų, tačiau sukelia panašią priklausomybę. Manoma, kad tai susiję su netiesioginiu poveikiu dopamino ir noradrenalino kiekiams galvos smegenyse ir likusiame organizme.

Įjunkimas ir abstinencijos sindromas

Priklausomybė susidaro vartojant kofeiną didesniais kiekiais. Johns Hopkins School of Medicine psichiatrijos ir neuromokslų profesorius Roland Griffiths teigia, kad tyrimai parodė, jog fizinę priklausomybę gali įgyti žmonės, kurie per dieną suvartoja 100 mg kofeino (tai dozė viename kavos puodelyje).
Abstinencijos sindromas pasireiškia plačiu spektru nemalonių fizinių ir psichinių būklių (pvz., nervingumas, irzlumas, nerimas, pykinimas, prislėgta nuotaika, drebulys, raumenų trukčiojimas, nemiga, galvos skausmas, respiracinė alkalozė, padažnėjęs širdies ritmas).
Griffiths teigia, kad kofeino abstinencijos sindromas gali būti laikomas psichologiniu sveikatos sutrikimu. Jo tyrimų rezultatai rodo, kad abstinencijos sindromas pasireiškia praėjus 12-24 val. po paskutinio kofeino (kavos) vartojimo ir gali trukti iki 9 dienų. Kofeino vartotojai dažnai jį vartoja daugiau norėdami atsikratyti abstinencijos sindromo pojūčių, negu pasimėgauti pačia kava.

Kiti neigiami kofeino poveikiai

Kofeinas stiprina skrandžio rūgšties sekreciją, tad gausus kofeino vartojimas gali sukelti skrandžio opaligę, erozinį ezofagitą, gastroezofaginio refliukso ligą.
Kofeinas gali sustiprinti kai kurių kitų medžiagų (pvz., paracetamolio) toksiškumą.
Kęstutis Patinskas

Biografija

Individualios įmonės savininkas.
Partijos Naujoji sąjunga (socialliberalai) Alytaus rajono skyriaus narys. Nuo 2011 m. Alytaus rajono savivaldybės tarybos narys. 
Žmona Jolita, vaikai Irma, Dovilė, Živilė.
Tekseliai

Savybės

Šios veislės avys auginamos Belgijoje, Čekijoje, Slovakijoje, Ispanijoje, Indonezijoje, Peru, Rusijoje, Vokietijoje, netgi kai kuriose Afrikos šalyse. Mat tekseliai greitai auga ir bręsta, pasižymi geru mėsingumu ir vilningumu.
Iš 100 ėriavedžių gaunama 160-190 ėriukų, kurie per parą priauga 300-400 g, o būdami 4 mėn. amžiaus, sveria 40-45 kg. Suaugę avinai sveria 100-130 kg, ėriavedės – 65-80 kg, nuo jų prikerpama 4-6 kg 10-15 cm ilgio ir 31-36 mikronų storio baltos vilnos. Avys beragės, galva balta ir plika, o ausų ir nosies galiukai juosvi. Avių skerdenos išeiga siekia 50-54 %. Į Lietuvą tekseliai įvežti 2003 m.
Čiurliai (gentis)

Paplitimas

Čiurlių genties paukščiai plačiai paplitę Europoje (įskaitant Lietuvą), Azijoje ir Afrikoje.

Apibūdinimas

Čiurlių labai trumpos kojos ir jomis pasinaudoja tik prisikabinti prie olos, klifo krašto, lizdo.

Skirtumai ir panašumai su kitomis paukščių šeimomis ir būriais

Nepaisant to, kad išvaizda, skrendančiu ore siluetu, gyvenimo būdu panašūs į žvirblinių paukščių (Passeriformes) būrio, kregždinių (Hirundinidae) šeimos paukščius, bet jiems biologiškai visai negiminingi. Pagal paukščių klasifikaciją priklauso atskiram čiurlinių (Apodidae) šeimos, čiurlinių paukščių (Apodiformes) būriui. Už kregždinius turi trumpesnę uodegą, o čiurlių sparnai pjautuvo formos.

Elgsena

Puikiai, vikriai skraido ir tai vieni tarp greičiausių pasaulyje skrajūnų. Buvo išmatuotas juodųjų čiurlių skrydžio greitis, kuris siekė 111 km/val arba 69,3 mylios/val (pagal, Heningsson, 2010), nors jų įprastas skrydžio greitis migruojant 35–42 km/val. Didesniąją gyvenimo dalį jie praleidžia skraidydami aukštai ore, skraidydami maitinasi smulkiais vabzdžiais ar taip geria vandenį. Ant žemės nutupia tik labai retais atvejais.

Čiurlių (Apus) genties pavadinimo istorija

Lotynų kalboje žodis ‘apous’ (απους) reiškia bekojis, kas iš dalies apibūdina čiurlius dėl jų trumpų kojų. Nors dar iki 1950 metų, tarp mokslininkų vyko dideli nesutarimai, kuri Žemėje gyvenančių organizmų grupė bus vadinama Apus žodžiu. Prancūzų botanikas ir zoologas Louis Augustin Guillaume Boscas 1801 metais Apus pavadinimą buvo suteikęs vėžiagyvių potipio, skydvėžių būrio genčiai apibūdinti, šiais laikais žinomai kaip Triops ir pavadinimas ilgą laiką buvo jiems naudotas. Tačiau 1909 metais Keilhack’as priminė, kad skydvėžių būrio genčiai naudojamas Apus pavadinimas neteisingas, kadangi dar anksčiau, 1777 metais italų fizikas ir gamtininkas Giovanni Antonio Scopolis buvo suteikęs šį lotynišką pavadinimą aprašomiems čiurliams. Nesutarimai buvo baigti tik 1958 metais, kada Zoologinės terminologijos tarptautinė komisija (International Commission on Zoological Nomenclature) nurodė nustoti vartoti Apus pavadinimą mažai skydvėžių būrio genčiai, jiems pripažindama terminą Triops, o čiurlių genčiai palikdama Apus terminą.
Algimantas Čeponis

Biografija

1975 m. baigė Kauno medicinos institutą, gydytojas chirurgas.
VšĮ Šilutės ligoninės chirurginio skyriaus vedėjas.
TSKP, 1999 m. Naujosios sąjungos, 2010 m. Lietuvos valstiečių liaudininkų sąjungos Šilutės rajono skyriaus narys.
2000–2003 m., 2003–2007 m., 2007–2011 m. ir nuo 2011 m. Šilutės rajono savivaldybės tarybos narys. 
Šilutės Raudonojo kryžiaus pirmininkas. Išsiskyręs, vaikai Mindaugas, Vytautas, Aistė.
Dusetų herbas

Aprašas

Sidabriniame skydo lauke dešiniojo kaspino vietoje trys raudoni bėgantys žirgai.

Istorija

Kuriant naują herbą nutarta sidabriniame lauke (ledas) pavaizduoti tarsi per lenktynes bėgančius žirgus, kurie susiję su ilgamete tradicija - žiemą rengti žirgų lenktynes ant Sartų ežero.
Herbo etaloną sukūrė dailininkas Arvydas Každailis. Lietuvos Respublikos Prezidentas patvirtino herbą 1999 m. rugsėjo 28 d. (VŽ, 1999, Nr. 82-2430)
Klemensas Prielgauskas

Biografija

1914 m. baigė Liepojos gimnaziją, nuo 1917 m. Tbilisio meno akademijoje studijavo meno istoriją, 1926-1929 m. Karaliaučiaus universitete – germanistiką, vokiečių ir prancūzų literatūrą. 1918-1940 m. dirbo Lietuvos užsienio reikalų ministerijoje, ėjo konsulo pareigas Hamburge, Karaliaučiuje, Daugpilyje. 1943-1944 m. Studijų biuro dokumentacijos skyriaus viršininkas. 1944 m. pasitraukė į Vokietiją, 1949 m. atvyko į Kanadą.
1912 m. dirbo laikraščio „Rygos garsas“, vėliau – laikraščių „Rygos naujienos“, „Botagas“, „Naujoji Lietuva“, „Juokų kalendorius“, „Lietuvių balsas“ redakcijose. Nepriklausomoje Lietuvoje aktyviai bendradarbiavo leidiniuose „Lietuvis“, „Lietuvos žinios“, „Darbininkas“, „Mūsų sportas“, „Lietuvos aidas“. „Kuntaplyje“ įvedė humoristinį meteorologijos skyrių „Oras“, kuriame kritiškai vertino tarptautinę politiką. Vokietijoje aktyviai rašė į visus laikraščius. Iki 1949 m. su kitais leido tremtinių stovyklos laikraštį „Pasaulis šiandien“. Gyvendamas Kanadoje, bendradarbiavo laikraščiuose „Nepriklausoma Lietuva“, „Tėviškės žiburiai“, „Naujienos“, „Draugas“.
Pasirašydavo slapyvardžiais Kl. Giedrugas, Vyt. Vaidotas, Vyt. V-tas, R. Purkštys, T. Božegreika, Šilvarnis ir kt.
Virginija Puskunigienė

Biografija

1984 m. baigė Vilniaus valstybinį pedagoginį institutą, istorijos ir teisės mokytoja.
Šakių raj. Griškabūdžio vidurinės mokyklos istorijos, politologijos ir pilietiškumo pagrindų mokytoja – metodininkė, mokyklos Tarybos pirmininkė.
Lietuvos valstiečių partijos, Valstiečių ir Naujosios demokratijos partijų sąjungos, Lietuvos valstiečių liaudininkų sąjungos Šakių rajono skyriaus narė.
2007–2011 m. ir nuo 2011 m. Šakių rajono savivaldybės tarybos narė. 
Sutuoktinis Petras, vaikai Mantas, Tomas.
Adomas Einoras

Biografija

Baigęs Karalienės mokytojų seminariją, mokytojavo Doviluose, Melnragėje, buvo Klaipėdos mokyklos vedėju. Iš Frydricho Kuršaičio perpirko jo laikraštį „Keleivis“ ir 1880–1883 m. leido laikraštį „Naujasis keleivis“, 1883–1886 m. laikraštį „Keleivis“. Kartu su kitais suredagavo 1897 m. išleistą „Bibliją“. Bendradarbiavo 1904–1906 m. žurnale „Pagalba“ ir kt. protestantiškoje lietuvių spaudoje.
Eolidė

Geografija

Eolidę sudarė siauras pajūrio ruožas nuo Hermo upės (dabar Gedizas) pietuose iki Dardanelų sąsiaurio. Be to Jonijai priklausė ir didelė Lesbo sala. Su ja Jonija pietuose, Lydija bei Misija rytuose. Šiaurinė Eolidės dalis buvo vadinama Troada.
Bulgarijos futbolo taurė

Bulgarijos futbolo taurė – pagrindinis futbolo turnyras Bulgarijoje, vykstantis atkrintamųjų varžybų principu. Iki II pasaulinio karo vadinosi Caro taure, sovietmečiu – Raudonosios Armijos taure.
Uoslė

Uoslė – vienas iš pojūčių, kuriais žmogus ir kiti gyvūnai gauna informaciją iš aplinkos, vadinamą kvapu. Uoslės pojūtis galimas dėl specialių jutiminių ląstelių nosies ertmėje (antenose pas bestuburius). Oru kvėpuojantiems organizmams uoslė pasireiškia gebėjimu atpažinti chemines medžiagas, pasklidusias ore.
Rytų provincija (Kongo DR)

Geografija

Vakarinėje dalyje plyti Kongo baseino lyguma, apaugusi pusiaujo džiunglėmis. Šiaurėje ir rytuose paviršius kalnuotas. Svarbiausios upės – Kongas, Uelė, Bomu. Rytiniame pakraštyje telkšo Alberto ežeras.
Valerija Jengalyčeva

Biografija

Valerija Jengalyčeva gimė 1999 m. balandžio 7 d. Olomouce (Čekija). Jaunoji atlikėja dainuoti pradėjo nuo 4 metų. Lerika dalyvavo daugybėje muzikinių konkursų visoje Europoje, įskaitant „Slavianski Bazaar“ Vitebske, „Orpheus“ Italijoje, „New Wave Junior“ ir „Kinotavrik“.
2011 metais buvo pasirinkta atstovauti Moldovai 2011 m. vaikų „Eurovizijos“ dainų konkurse, vykusiame Armėnijos sostinėje Jerevane. Jame atlikusi dainą „No, No“ užėmė 6 vietą iš 13 dalyvių.
Lerika turi dvigubą pilietybę (Moldovos ir Rusijos). 2012 metais ji antrąkart dalyvavo 2012 m. vaikų „Eurovizijos“ dainų konkurse, šį kartą kaip Rusijos atstovė. Su kūriniu „Sensatsiya“ konkurse užėmė 4 vietą tarp 12 dalyvavusių dalyvių.
Terio samių kalba

Istorija

XIX a. pabaigoje, rytinėje Kolos pusiasalio dalyje buvo 6 Terio samių kaimai, kuriuose apytiksliai gyveno 450 žmonių. 2004 m. gyveno 100 Terio samių, iš kurių 2 kalbėjo Terio samių kalba; kiti nutautėjo ir kalba rusų kalba.
Terio samių kalbos vartojimas smuko sovietinės kolektyvizacijos metais, kai 1930 m. buvo uždrausta kalbėti Terio samių kalba namuose ir mokyklose. Taip pat buvo panaikinamas didžiausias Terio samių kaimas Jokanga, iš kurio samiai buvo priversti kraustytis į Gremikos karinę bazę.

Rašto paminklai

Terio samių kalba neturi mokomųjų priemonių, oficialaus rašto, nežinoma jos gramatika, tačiau ši kalba yra tyrinėta ir yra palikusi rašto paminklų.
Seniausias Terio samių kalbos, bei visų samių kalbų rašto paminklas yra brito Stephen Burrough 1557 m. surinktas Terio samių kalbos žodynėlis, išspausdintas Richard Hakluyt.
Žydų autonominės srities vėliava

Žydų autonominės srities vėliava (rus. Флаг Еврейской автономной области) – Žydų autonominės srities, Rusijos Tolimųjų Rytų federalinės apygardos subjekto, oficialus valstybinis simbolis. Šiuo metu galiojanti vėliava patvirtinta 1996 m. lapkričio 27 d. ir įtraukta į Rusijos Federacijos valstybinį heraldikos registrą, suteikiant registracijos numerį 102.

Aprašymas

Vėliavą sudaro vaivorykštės juosta baltame fone su septyniomis siauromis horizontaliomis juostelėmis: raudona, oranžine, geltona, žalia, žydra, mėlyna ir violetine. Spalvų skaičius yra skirtas simbolizuoti septynšakę žydų Menorą – vieną svarbiausių judaizmo simbolių. Vėliavos kraštinių santykis yra 2:3. Septynios spalvotos juostos yra centruojamos vertikalės atžvilgiu ir reguliariai išdėstytos; jų aukštis yra lygus 1⁄40 viso vėliavos aukščio ir yra atskirtos plonais ruožais, lygiais 1⁄120 viso vėliavos aukščio.

Simbolizmas

Baltos spalvos audinys atspindi grynumą. Vaivorykštė yra biblinis taikos, laimės, gėrio simbolis. Vaivorykštės juostų skaičius lygus žvakių skaičiui Menoroje, viename iš nacionalinių religinių žydų simbolių. Menoroje kalbama apie pasaulio kūrimą per septynias dienas, o vaivorykštės juostų skaičius pabrėžia ryšį su senuoju žydų simboliu. Be to, vaivorykštė gali simbolizuoti Septynis Nojaus įsakymus.
Mazgas (astronomija)

Mazgas yra Saulės sistemos objekto orbitos ir ekliptikos susikirtimo taškas (vienas iš dviejų taškų!).
Kartais atraminė plokštuma būna ne ekliptika, bet kita, pvz., geocentrinė orbita, kuri eina pagal Žemės pusiaują.
Konstancija Habsburgaitė

Biografija

Konstancija buvo erchercogo Karolio II (1540–1590) ir jo žmonos Marijos Anos (1551–1608) duktė, Bavarijos hercogo Albrechto V anūkė.
1605 metų gruodžio 11 d. Konstancija Varšuvoje ištekėjo už našlio ATR valdovo Zigmanto Vazos, vedusio anksčiau Konstancijos seserį Oną Habsburgaitę. Zigmantas buvo Švedijos karaliaus Jono III vyresnysis sūnus. Vestuvės buvo atšvęstos su dideliu puošnumu ir žymiomis išlaidomis iš valstybinio iždo.
Karaliaus santuoka su fanatiškai ištikima katalikybei Šventosios Romos imperijos imperatoriaus Ferdinando II seserimi sukėlė nevienareikšmę reakciją Abiejų Tautų Respublikoje. Dalis šalies bajorų bijojo popiežiaus įtakos stiprėjimo, visų pirma, jėzuitų. Didele dalimi tos prognozės pasiteisino – nuo Trylikamečio karo pradžios Zigmantas prisijungė prie katalikų koalicijos.
Konstancija buvo gabi muzikantė ir kompozitorė, sukūrusi keletą muzikinių pjesių. Dainavimą jai dėstė žymus italų bosas Aspiriliu Pačeli. Pagal charakterį karalienė buvo pamaldi ir kukli. Lenkijos karių Smolensko apgulties metu ji gyveno Vilniuje dvejus metus. Prasidėjus kariniams veiksmams tame krašte karalienė išpardavė dalį savo turto, kad turėtų galimybę pamaitinti savo svitą ir tarnus. Kilus maro epidemijai Konstancija trijų mėnesių bėgyje aprūpino miesto vargšus maistu ir drabužiais.
Santuoka tarp Zigmanto ir Konstancijos buvo laiminga abiem sutuoktiniams. Karalienės mirtis giliai sukrėtė jau nejauną Zigmantą. Palaidota Konstancija Krokuvos Vavelio katedroje.
Rimondas Bukelis

Biografija

1976 m. baigė Kauno medicinos institutą, gydytojas. Anykščių rajono savivaldybės Pirminės sveikatos priežiūros centro Troškūnų ambulatorijos bei palaikomojo gydymo ir slaugos ligoninės vyr. gydytojas.
Nuo 1994 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Anykščių rajono skyriaus narys. 1997–2000 m., 2000–2003 m., 2003–2007 m. ir nuo 2007 m. Anykščių rajono savivaldybės tarybos narys.
2006 m. laikraščio „Anykšta“ skaitytojų išrinktas išrinktas populiariausiu Anykščių rajono gydytoju. Sutuoktinė Laima, vaikai Dovilė, Indrė.
Elžbieta Šydloveckaitė

Biografija

Lenkijos bajorų Šydloveckių giminės atstovė, herbo „Odrowąż“ savininkė. Karūnos didžiojo kanclerio Kristupo Šydloveckio ir Sofijos iš Targavicko duktė. Turėjo brolius: Mikalojų, Liudviką ir Zigmantą, taip pat seseris: Sofiją, Kristiną ir Mariją.
1548 m. liepos 12 d. ištekėjo už Mikalojaus Radvilos Juodojo, vestuvėse dalyvavo busimas karalius Žygimantas Augustas.
Barteliai (Varėna)

Istorija

Minimi 1637 m. XX a. tarpukariu ties Barteliais ėjo Lietuvos ir Lenkijos demarkacinė linija.
Budistų mitologija

Kilmė

Budizmo mitologijos pagrindiniai bruožai ėmė formuotis Indijoje nuo VI a. pr. m. e. Manoma, kad Šakjamunis darė įtaką ne tiek mitologijai, kiek kitoms sudedamosioms budizmo dalims: filosofijai, etikai, psichologijai.

Požiūris į mitologiją

Budizmo požiūris į mitologiją gerokai skiriasi nuo kitų religijų, tautų. Esą žmogus užima ypatingą vietą tarp kitų būtybių, įskaitant ir mitines, mat jis vienintelis gali pasiekti nirvaną ir tapti arhatu ar buda. Taip pat savitai žiūrima į personažų tikrumą. Liaudiškasis budizmas mitologines būtybes laiko realiomis, tuo tarpu filosofinis teigia, kad jos sukurtos žmogaus proto. Dėl to į budizmo panteoną atėjo daugybė kitų kraštų ir tikėjimų dievybių. Mitiniais personažais virto net realūs žmonės: Šakjamunis su savo mokiniais, atsiskyrėliai, vienuoliai, t. t. Taip pat idamai – sąmoningai sukurti meniški paveikslai ir personažai, reikalingi meditacijos praktikai. Mitiniai įvaizdžiai dažnai aiškinami kaip vienos ar kitos teorinės tezės atspindys.

Mitinis laikas

Kiekvieno pasaulio atsiradimas ir žūtis turi nustatytą laiką. Juose tam tikru metu pasirodo budos. Laiko samprata įtakota indų kosmologijos, čia egzistuoja kalpos samprata.
Yra tuščiosios kalpos, kurių metu Buda nepasirodo, ir Budos kalpos, kurių metu Buda paskleidžia savo tikėjimą. Pasak mitologijos, iki šiol pasaulyje gyveno 6 budos, ir Šakjamunis buvo paskutinis iš jų. Vėliau ateisiantis buda bus Maitrėja.
Eduardas Vilkelis

Biografija

1971 m. baigė Druskininkų 1-ąją vidurinę mokyklą. 1971–1976 m. studijavo Vilniaus universitete. 1975–1977 m. LSSR finansų ministerijos ekonomistas, 1977–1981 m. skyriaus viršininko pavaduotojas, 1981–1990 m. valdybos viršininko pavaduotojas. 1990–1991 m. LR valstybės kontrolės departamento valstybės kontrolieriaus pavaduotojas. 1991–1992 m. UAB „Biocentras“ ekonomikos direktorius.
1992–1995 m. Aleksandro Abišalos, Bronislovo Lubio ir Adolfo Šleževičiaus Vyriausybėse – LR finansų ministras.  Šiam laikotarpiui būdingas besikuriančio finansinio kapitalo ir nusikalstamų struktūrų (EBSW ir kt.) interesų suartėjimas.  1995–2004 m. Lietuvos banko valdybos narys.  1995–2005 m. Lietuvos bankų asociacijos prezidentas. 2005–2011 m. banko „Snoras“ prezidento R. Baranausko patarėjas.
Danielius Vigovskis

Biografija

Kilo iš Vigovskių giminės, herbo „Abdank“ savininkas. Kijevo vaiskio Lisiancos pono Konstantino Vigovskio ir Reginos Miaščerinos sūnus.
Buvo Nebarovo ir Reklinsko seniūnas. Lietuvos didysis žirgininkas nuo 1708, Minsko kaštelionas nuo 1713 metų. 1696 metais buvo pasiuntinys nuo Vilkmergės pavieto į konvokacinį seimą.

Šeima

Buvo vedęs kunigaikštytę Terezę Drucką-Sokolinską, Lietuvos didžiojo raštininko Mykolo Karolio Druckio-Sokolinskio dukterį. Turėjo dukterį Racheliją, kuri pirmą kartą ištekėjo už Darsūniškio seniūno, kunigaikščio Karolio Oginskio, o antrą kartą už Trakų kašteliono Antano Kazimiero Sapiegos.
Vincentas Baranauskas

Vincentas Baranauskas (1925 m. liepos 19 d. Dingiškiai, Krokialaukio valsčius) – Lietuvos ekonomistas, habilituotas socialinių mokslų daktaras.

Biografija

1950 m. baigė Vilniaus universitetą. 1965 m. apgynė disertaciją „Lietuvos TSR prietaisų gamybos pramonės vystymas ir specializavimas“, 1971 m. ekonomikos mokslų daktaras.
1957–1965 m. Lietuvos liaudies ūkio tarybos skyriaus viršininkas. 1965–1980 m. gamybinio susivienijimo „Sigma“ skyriaus vedėjas. 1980–1992 m. Ekonomikos instituto Mokslinės techninės pažangos ekonominio efektyvumo skyriaus vedėjas. 1965–1990 m. Vilniaus universiteto dėstytojas, nuo 1977 m. profesorius.
Eduardas Balčiūnas

Eduardas Balčiūnas (1907 m. rugpjūčio 24 d. Kizil Arvate, Turkmėnija – 1975 m. rugpjūčio 4 d. Tauragėje), muzikos mokytojas, choro ir orkestro dirigentas, kompozitorius.

Biografija

Tėvas buvo vargonininkas, klarnetininkas ir kapelmeisteris. Jis savo sūnų išmokė muzikos rašto ir groti pučiamaisiais instrumentais. 1921 m. su tėvais atvyko į Šiaulius, kur pradėjo groti pučiamųjų orkestre, eksternu išlaikė progimnazijos kurso egzaminus. 1926–1930 m. Klaipėdos muzikos mokykloje mokėsi griežti smuiku pas čekų pedagogus L. Hajušą ir E. Leichnerį. Griežė moksleivių simfoniniame orkestre (dirigavo S. Šimkus ir J. Gaubas) ir dainavo vyrų chore. Baigęs muzikos mokyklą, kurį laiko mokytojavo Eržvilke, Rietave, Plungėje ir Kėdainiuose.
Nuo 1937 m. iki mirties gyveno Tauragėje. Buvo kariškių pučiamųjų orkestro kapelmeisteris, muzikos mokytojas gimnazijoje ir mokytojų seminarijoje. Pokario metais mokė muzikos ir dainavimo 1-ojoje ir 2-ojoje vidurinėse mokyklose, vadovavo vaikų, vyresniųjų klasių moksleivių ir miesto chorams bei pučiamųjų orkestrams. Vėliau dėstė vaikų muzikos mokykloje, chorvedžių ir pučiamųjų orkestrų vadovų metiniuose kursuose. Vienas pirmųjų pradėjo rengti Tauragės apskrities ir rajono meno mėgėjų olimpiadas, apžiūras ir dainų šventes, buvo jų vyr. dirigentas. Sukūrė pjesių pučiamųjų orkestrui, dainų chorams ir solistams.

Šaltinis

Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999. Informacijos publikavimui gautas žodinis autoriaus leidimas.
Popos kalnas

Popos kalnas (mjan. ပုပ္ပားတောင္  : Puppa taung) yra užgesęs vulkanas Mianmare. Aukščiausia viršūnė − 1518 m. Paskutinis vulkano išsiveržimas buvo 442 m. pr. m. e.
Geru oru Popos kalnas matomas už 60 km. Nuo vienos kalno pusės matomas Bagano miestas, o iš kitos − gilus (914 m) kanjonas. Į pietvakarius nuo Popos kalno yra Taung Kalato vulkanas (737 m aukščio), kuris kartais irgi vadinamas Popos kalnu. Kalno viršūnėje yra budistų vienuolynas.
Popos kalnas Mianmare yra laikomas žinomiausia ir stipriausia dvasių (natų) buveine. Kiekvienais metais kalną, per religines šventes, aplanko daugybė piligrimų, ypač gegužės - birželio mėnesiais ir lapkričio - gruodžio mėnesiais. Viduramžiais per šias šventes buvo aukojami tūkstančiai gyvūnų.
Lankantis Popos kalne patariama nesirengti raudonai ar juodai ir nesinešti su savimi mėsos, kad nesuerzinti dvasių (natų).
Kleščelės Senoji sinagoga

Istorija

Sinagoga buvo pastatyta XIX a. pirmoje pusėje. Per 1881 m. mieste siautusį gaisrą sinagoga sudegė. Vietoje sudegusios sinagogos buvo pastatyta nauja medinė Kleščelės sinagoga.
Meškerė

Meškerė – sportinės ir mėgėjiškos žūklės įrankis, skirtas gaudyti gėlavandenes ir jūrines žuvis.

Techninės savybės

Dar prieš keletą dešimtmečių buvo naudojamos meškerės iš bambuko ar padarytos iš lazdyno kartelių. Šiuolaikinis meškerykotis dažniausiai gaminami iš plastiko, armuoto anglies arba stiklo pluošto, o rankenos - iš kamštinės medžiagos, todėl meškerė itin lengva ir tvirta. Priklausomai nuo meškerės tipo ir ilgio montuojami žiedeliai, kuriais slysta valas.

Gamintojai

Nuo gamintojo priklauso ir meškerės kokybė bei patvarumas. Lietuvos rinkoje vyrauja Lenkijoje bei Kinijoje pagaminta produkcija, tačiau galima įsigyti ir Vokietijoje, Japonijoje ar JAV pagamintų meškerykočių, kurių prekiniai ženklai žinomi visame pasaulyje: Shimano, Lamiglas, G. Loomis, Cormoran, Daiwa ir kt.
Gediminas Mesonis

Gediminas Mesonis (g. 1968 m. Vilniuje) – Lietuvos teisininkas, teisėtyrininkas konstitucionalistas, teisės pedagogas, LR Konstitucinio Teismo (KT) teisėjas, Vytauto Didžiojo universiteto ir  Mykolo Romerio universiteto (MRU) profesorius, socialinių mokslų (HP) daktaras.

Biografija

1986-1991 m. Vilniaus pedagoginio instituto Fizikos fakultete baigė vienpakopes fizikos studijas, įgijo mokytojo kvalifikaciją. 1996 m. MRU Teisės fakultete baigė teisės bakalauro, 1998 m. - teisės magistro studijas. 2000 m. gruodžio 1 d. Lietuvos teisės universitete apgynė socialinių mokslų (teisės krypties) disertaciją tema „Lietuvos valdymo forma: lyginamasis aspektas Vidurio ir Rytų Europos kontekste.  
1994-1996 m. VPU IT katedros lektorius, 1992-1997 m. LTU Teisinės informatikos katedros lektorius, 1997-2000 m. LTU Konstitucinės teisės katedros lektorius, 2000 m. vasario mėn. LTU Studijų centro direktorius. Nuo 2003 m. MRU Teisės f. docentas. 2005 m. atliko habilitacijos procedūrą. Nuo 2006 m. einantis MRU Teisės fakulteto Konstitucinės teisės katedros profesoriaus pareigas, nuo 2008 m. MRU profesorius. 2007–2011 m. MRU Teisės fakulteto Konstitucinės teisės katedros vedėjas. Vytauto Didžiojo universiteto Teisės fakulteto profesorius.
Nuo 2011 m. kovo 15 d. LR Konstitucinio Teismo teisėjas 9 metų kadencijai (iki 2020 m.). Mesonio kandidatūrą LR Seimui 2010 m. gruodžio 10 d. pateikė Lietuvos Aukščiausiojo teismo pirmininkas Gintaras Kryževičius, baigiantis KT teisėjų A. Abramavičiaus, K. Lapinsko ir Z. Namavičiaus kadencijai. Rolando Pakso byloje  Gediminas Mesonis pasiūlė keisti Lietuvos konstitucinę doktriną, kai Konstitucinis Teismas nusprendė, kad Seimo rinkimų įstatymas prieštarauja Konstitucijai, o Rolandas Paksas negalės dalyvauti Seimo rinkimuose.
Vizituojantis dėstytojas bei profesorius įvairiose užsienio aukštosiose mokyklose: Prahos, Brno Tomo Masaryko  (Čekija),  Brescia (Italija), Kylio universitetuose (Vokietija) ir kt.