google/wiki40b huggingface dataset:
Tulpiniai

Tulpiniai – viena žiauriausių Lietuvoje nusikalstamų grupuočių. Veikė Panevėžyje. Nusikaltimai išaiškinti tik kai po Kiesų ir Galmino nužudymo tyrimui ėmė vadovauti pareigūnai iš Vilniaus. Gaujos vadeivos – Virginijus Baltušis, Algimantas Vertelka ir Audrius Andrušaitis – nuteisti laisvės atėmimo bausmėmis iki gyvos galvos. V. Baltušis dalyvavo nužudant 22 žmones, A. Vertelka – 11, A. Andrušaitis – 20 žmonių. Prie 12 nužudymų prisidėjo Dainius Skačkauskas (2 metų laisvės apribojimo bausmė). Atskleisti „tulpinių“ nusikaltimus padėjo parodymai. Darius Blinkevičius nuteistas 8 metus laisvės atėmimo (prokurorai siūlė įkalinti 16 metų).
Paskutinės bylos medžiaga surašyta 62 tomuose, o nuosprendis – 296 puslapiuose. Teismas apklausė per 150 liudytojų ir 40 nukentėjusiųjų. Iš penkių teisiamųjų kaltę pripažino tik vienintelis Dainius Skačkauskas. Teismas taip pat rėmėsi gaujos vadeivos V. Baltušio prisipažinimais, kuriuos jis davė ikiteisminio tyrimo metu.

Kiesaus nužudymas

2000 m. liepos 6 d. rytą AB „Mažeikių nafta“ vadovas Gedeminas Kiesus (1955-2000) iš Mažeikių išvažiavo į Vilnių pasitikti iš D. Britanijos grįžtančio sūnaus Valdo. Į sostinę vyko ir ilgametis Kiesaus vairuotojas Alfonsas Galminas. Vakare, grįžtant namo link Mažeikių autostradoje Vilnius–Panevėžys, visureigį, kuriame keliavo 3 asmenys, sustabdė policijos pareigūnais persirengę Panevėžio nusikalstamosios grupuotės „Tulpiniai“ nariai. Jie būsimas aukas nuvežė į Panevėžio rajone esančią sodybą. Ten grasinimais išreikalavo bankų sąskaitų kortelių ir jų kodų. Vėliau buvo pasmaugtas vairuotojas A. Galminas, Gedeminas ir Valdas Kiesai – nušauti. Jų kūnai be galvų buvo užkasti po žeme. Tuo tarpu pinigai išimti Rygos ir Varšuvos bankomatuose. Buvo tikimasi gauti milijoninį pelną, tačiau kiekvienam nusikaltėliui teko tik po 9 000 litų.
Naftininko Gedemino Kiesaus, jo sūnaus Valdo, vairuotojo ir asmens sargybinio Alfonso Galmino pagrobimas ir nužudymas visuomenėje sukėlė didžiulį rezonansą. Iki šiol netikima, kad milijonierių G. Kiesų „tulpiniai“ nužudė tik dėl pinigų.
Pigmentas

Pigmentas (lot. pigmentum – dažai) organinė ar neorganinė medžiaga, turinti spalvą. Organizmuose – tai medžiaga, lemianti organizmų arba jų organų spalvą, dailėje ir pramonėje – įvairios medžiagos, suteikiančios spalvą dažams ar kitoms medžiagoms. Pigmentas sugeria vienas spektro dalis ir praleidžia (ar atspindi) kitas. Dėl tokio selektyvumo pigmentas įgyja spalvą.
Pigmentai suteikia spalvas augalams, gyvūnams, naudojami dailėje, dažų gamyboje. Dažams naudojami pigmentai būna įvairūs natūralios ir dirbtinės kilmės organiniai ir neorganiniai junginiai, mineralai.
Tekstilės ir dažų pramonėje pigmentais dažniausiai vadinami tik netirpūs dažančių medžiagų milteliai, nors griežtos ribos nėra: tie patys cheminiai junginiai vienuose tirpikliuose elgiasi, kaip netirpūs junginiai, kituose – kaip tirpūs. Dispersiniuose mišiniuose netirpios dažančios medžiagos naudojamos taip, lyg būtų tirpios. Kartais spalvos suteikimas netirpiais pigmentais vadinamas tiesiog dažymu, o tirpiais – spalvinimu.
Metalist 1925

Istorija

Klubas įkurtas 2016 m., kai senasis „Metalistas“ įklimpo į skolas ir klubas buvo likviduotas, tada buvo nuspręsta tęsti klubo tradicijas.
2017 m. klubas pristatė naują logotipą ir naujas sportines aprangas.
Pateko į Ukrainos Pirmos lygos pirmenybes 2018/19 m. sezone.
L‘alcova

Turinys

Kapitonas Elijas grįžta iš karo Afrikoje ir kartu parsigabena vienos genties karaliaus dukterį Zerbal, kurią jam padovanojo kaip vergę. Kol šis buvo išvykęs, jo žmona Aleksandra buvo užmezgusi intymius ryšius su namų prižiūrėtoja Velma ir dabar abi moterys nepatenkintos juodaodės „laukinės“ atsiradimu namuose. Vis tik palaipsniui Aleksandra įveikia savo nusistatymą ir su Zerbal tampa meilužėmis. Atstumtajai Velmai jausmus pradeda demonstruoti Elijo jaunesnysis brolis Furijus, tuo tarpu Aleksandros, Zerbal bei Elijo santykiai persipina ir ta, kuri anksčiau buvo vergė, dabar tampa šeimininke...
Aatsista-Mahkan

Aatsista-Mahkan arba Bėgantis Triušis (1833 m.– tikriausiai 1911 m. sausio 24) buvo Juodosios pėdos genties vadas ir karys. Turėjo keturias žmonas ir vienuolika vaikų, iš kurių geriausiai žinomas Antinų genties vadas.
Trakų kunigaikštystė

Geografija

Kunigaikštystę sudarė Trakų žemė (Trakai su aplinkiniais valsčiais, vėliau iš jų sudaryta Trakų apskritis), Gardinas su apylinkėmis, buvusios jotvingių žemės iki Raigardo ir Bebro upės, Palenkė iki Brastos. Kunigaikštystės įtakoje buvo Žemaitija.

Istorija

Kunigaikštystė susikūrė Kęstučiui valdant Trakus (1345 m.–1382 m.). 1382–1392 m. ją valdė Skirgaila. Vytautui 1392 m. tapus Ldk, kartu su Vilniaus kunigaikštyste buvo sujungta į didžiojo kunigaikščio domeną. Trakų kunigaikščio reikšmė buvo didesnė nei kitų LDK kunigaikštysčių (išskyrus Vilniaus kunigaikštį). 1413 m. Lenkijos pavyzdžiu LDK suskirstyta į vaivadijas ir Trakų kunigaikštystės teritorijoje įkurta Trakų vaivadija, nuo jos atskiriant Žemaičių seniūniją.
Izis Bidermanas

Biografija

Gimė 1911 m. sausio 17 d. Marijampolėje, porceliano krautuvininko šeimoje. Šeima gyveno varganai, pradžios mokyklą baigęs būsimasis fotografas įstojo į gimnaziją, bet mokslai nesisekė, o tapti staliumi, kaip svajojo jo tėvas, nenorėjo, nes buvo svajingos, kūrybinės natūros paauglys. Jis pasirinko fotografiją, pradėjo lankyti to meto garsiausio Marijampolėje žydo Movšės Buchalterio fotografijos dirbtuvę.
Po I pasaulinio karo Lietuvai tapus nepriklausoma, Izrael Biderman pasikeitė savo pavardę į Izraelis Bidermanas, ir vėliau visą gyvenimą jos nesutrumpino, tad jau tapęs labai garsus, įvairiose šalyse aiškindavo, jog tai lietuviška pavardės ir vardo galūnė. Pramokęs fotografijos pradžiamokslio, jis jau 1927 m. su draugais pasileido per Lietuvos miestus ir miestelius, kur fotografavo žmones, įvairias šventes ir vietas.
1930 m. vos devyniolikos metų sulaukęs jaunuolis vienas, be pinigų, be dokumentų, draugų ir šeimos, nemokėdamas nė žodžio prancūziškai išvyko į Paryžių, apie kurį svajojo, prisiskaitęs prancūzų romanų. Jis atsivežė vos 25 frankus, bet muitininkai paliko tik septynis, kurių tuomet pakako vienai nakčiai pigiame viešbutėlyje. Iš pradžių I. Bidermanas glaudėsi žydų emigrantų ir benamių prieglaudoje, vėliau susirado darbą būsimojo uošvio fotografijos studijoje.
1933 m. įkūrė fotografijos studiją. 1934 m. susituokė su Nina Rabkina, su kuria 1938 m. susilaukė sūnaus, būsimo fotografo Manuel Bidermanas. Prasidėjus II pasauliniam karui iš Paryžiaus pabėgo į Limuzeno regiono Ambazako miestelį, kuriame slapstėsi nuo nacių, tačiau buvo susektas, įkalintas ir kankintas. Prancūzų rezistentai išlaisvino Bidermaną ir šis prisijungė prie rezistentų. 1941 m. Marijampolėje buvo nužudyti jo tėvai, o po trejų metų Kauno gete – brolio šeima. Būdamas rezistentu fotografuodavo savo bendražygius, kurių nuotraukos po karo buvo spausdinamos įvairiuose laikraščiuose.
1946 m. išsiskyrė su pirmąja žmona ir vedė Luisą Trailin, su kuria susilaukė dukros Lizos. Po karo grįžo į Paryžių, kur įsiliejo į miesto menininkų bendruomenę. Pirmoji fotografo darbų paroda buvo surengta Paryžiuje 1946 m., o jau 1950 m. pasirodė Izio vardu pasirašyta fotografijų knyga Svajonių Paryžius. Bideramanas fotografuodavo nostalgiškus ir melancholiškus Prancūzijos miestų vaizdus bei miestų žmones. 1951 m. Modernaus meno muziejuje Niujorke vykusioje parodoje Five French Photographers jo fotografijos eksponuotos šalia Henri Cartier-Bresson, Robert Doisneau, George Brassaï ir Willy Ronis kūrinių.
1949 m. Izis buvo pakviestas fotografuoti į svarbiausią tų laikų prancūzų žurnalą Paris-Match, šis darbas suteikė jam galimybę susipažinti su menininkais, rašytojais, politikais. Žurnalo redakcijoje fotografas dirbo dvidešimt metų ir parengė daug reportažų apie visame pasaulyje garsius menininkus – Marc Chagall, Collette, Albert Camus, Louis Aragon, Édith Piaf ir kitus.
Hibernians FC

Istorija

Klubas įkurtas 1922 m. Vienas iš tituluočiausių Maltos klubų.
Irena Burneckienė

Biografija

1960-1971 m. mokėsi Šiaulių J.Janonio vidurinėje mokykloje. 1971-1976 m. studijavo Šiaulių pedagoginiame institute, 1986-1990 m. – Maskvos pedagoginio universiteto aspirantūroje, 1990 m. socialinių mokslų daktarė.
Nuo 1976 m. Šiaulių pedagoginio instituto (nuo 1997 m. Šiaulių universitetas) Menų fakulteto Taikomosios dailės ir technologijų katedros dėstytoja, nuo 1993 m. docentė.
Fitodizaino būrelio Šiaulių moksleivių namuose vadovė. Šiauliuose 1992 m. subūrė moterų klubą „Geba“. Surengė autorinių fitodizaino darbų parodų. Straipsnių, metodinių leidinių mokytojams, vadovėlių autorė.
Paduobės piliakalnis

Piliakalnis

Piliakalnis įrengtas Žeimenos kairiojo kranto aukštumos kyšulyje. Aikštelė trikampė, pailga šiaurės – pietų kryptimi, 12 m ilgio, 8 m pločio pietiniame gale. Čia supiltas 8 m ilgio, 0,7 m aukščio, 7 m pločio pylimas, kurio išorinis 2,5 m aukščio šlaitas leidžiasi į kiek lenktą 20 m ilgio, 7 m pločio, 0,5 m gylio griovį. Už griovio supiltas antras 0,3 m aukščio, 7 m pločio pylimas, už kurio iškastas antras 5 m pločio, 0,5 m gylio griovys. Šlaitai statūs, 5-6 m aukščio; pietinis šlaitas nuolaidus, 2 m aukščio.
Vakarinė aikštelės dalis, daugiau nei pusė aikštelės, nuplauta Žeimenos. Piliakalnis apaugęs pušimis.

Aplinkiniai piliakalniai

Budrių piliakalnis 15 kmLinkmenų piliakalnis 23 kmNevieriškės piliakalnis 11 kmKertuojos piliakalnis 21 kmRagaučinos piliakalnis 10 km
Cirkliškio piliakalnis 11 kmPavandenės piliakalnis 16 kmBaliulių piliakalnis 17 kmBogutiškės piliakalnis 4 km
Pastaba:
Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną
Feliksas Bieliauskas

Biografija

Nuo 1932 m. dalyvavo nelegalioje komunistinėje veikloje. 1934 m. LKP Kauno parajonio, rajono komitetų narys, sekretorius. 1934 m. ir 1936–1940 m. kalintas. 1934–1935 m. mokėsi Tarptautinėje Lenino mokykloje Maskvoje. 1935 m. LKJS CK narys, nelegalaus komjaunimo laikraščio „Darbininkų ir valstiečių jaunimas“ redaktorius.
1940–1942 m. ir 1944 m. sovietams okupavus Lietuvą LLKJS CK pirmasis sekretorius. 1942–1943 m. Raudonosios armijos 16-osios lietuviškosios divizijos politinio skyriaus viršininkas. 1944–1945 m. 50-osios lietuviškosios atsargos šaulių divizijos vado pavaduotojas politiniams reikalams ir politinio skyriaus viršininkas; 1945 m. pulkininkas.
1945–1946 m. LKP(b) Kauno miesto komiteto sekretorius. 1946–1950 m. LKP(b) Vilniaus miesto komiteto antrasis, 1950–1951 m. ir 1957–1961 m. pirmasis sekretorius. 1951–1952 m. LKP CK sekretorius. 1952–1953 m. LKP Vilniaus srities komiteto pirmasis sekretorius. Buvo vienas pretendentų į LKP CK pirmojo sekretoriaus postą. 1954 m. LSSR MT pirmininko pavaduotojas. 1957 m. Maskvoje baigė Aukštąją partinę mokyklą prie SSKP CK. 1964–1973 m. LSSR MT Spaudos komiteto pirmininkas, 1973–1985 m. Archyvų valdybos prie LSSR MT viršininkas.
1941–1976 m. LKP CK narys, 1950–1954 m. ir 1958–1963 m. LKP CK biuro narys. 1941–1946 m. ir 1954–1958 m. SSRS Aukščiausiosios Tarybos, nuo 1947 m. LSSR Aukščiausiosios Tarybos deputatas, 1959–1967 m. LSSR AT prezidiumo narys. 1951–1955 m. LSSR AT pirmininkas.
Paskelbė biografinių apybraižų apie lietuvių sovietinius veikėjus: „Karolis Petrikas“ (1973 m.), „Juozas Bartašiūnas“ (1977 m.), „Artilerijos generolas“ (apie Joną Žiburkų, 1982 m.).
Agnete Johnsen

Biografija

Agnete Kristin Johnsen gimė 1994 metų liepos 4 dieną. Atlikėja yra samių tautos atstovė, jos motina Signe Iversen žinomą samių vaikų rašytoja. Buvo 2008 metais suburtos grupės „The BlackSheeps“ narė, kolektyvas laimėjo Melodi Grand Prix Junior 2008 su daina „Oro jaska, beana“, kuri atliekama norvegų ir samių kalbomis. Vėliau su šiuo kūriniu nugalėjo ir MGP Nordic 2008. Kūrinys laimėjo metų dainos apdovanojimą ir pasiekė pirmą poziciją topuose. 2011 metais grupė dalyvavo nacionalinėje „Eurovizijos“ atrankoje, kur su daina „Dance Tonight“ užėmė 4 vietą. Vėliau kolektyvas iširo.
2014 metais dalyvavo šokių su žvaigždėmis norvegiškoje versijoje Skal vi danse?, kurią ir laimėjo. 2016 m. laimėjo nacionalinę atranką Melodi Grand Prix 2016 su kūriniu „Icebreaker“, kuris surinko 16 6728 žiūrovų balsus.
Skirsnemunės Jurgio Baltrušaičio pagrindinė mokykla

Istorija

Pirmosios rašytinės žinios, rastos Skirsnemunės katalikų bažnyčios vizitacijos akte, rodo mokyklą Skirsnemunėje buvus 1844 m. Senesniųjų Skirsnemunės miestelio gyventojų teigimu 1912 m. mokykla jau turėjo savo pastatą. 1929 m. pagal 1927 m. projektą pastatyta medinė mokykla (dabartinis mokyklos muziejaus pastatas). 1932 m. paskirtas pirmasis keturių skyrių mokyklos vedėjas B. Butkus. 1937–1940 m. mokykloje veikė aktyvios skautų, angelaičių, ateitininkų, pavasarininkų organizacijos. 1938 m. įsteigtas 5-as skyrius.
1948 m. mokykla tapo Skirsnemunės progimnazija. 1956 m. išleista pirmoji Skirsnemunės vidurinės mokyklos abiturientų laida. Netelpama trijose vietose, todėl tais metais pradedama galvoti apie naujos mokyklos pastato statybą. Tačiau daug metų projektai liko tik popieriuje. Nuo 1962 m. veikė mokyklos bendrabutis. Tuo laiku mokykla turėjo savo pagalbinį ūkį, apie 4 ha žemės, šalia bendrabučio – šiltnamį.
1985 m. naujai pastatytame pastate pradėjo dirbti 90 vietų vaikų darželis. 1989 m. rugpjūčio mėn. Skirsnemunėje vyko respublikinė kraštotyros ekspedicija, kuriai pagalbą suteikė ir mokyklos jaunieji kraštotyrininkai. 1994 m. gegužės 21 d. mokykla paminėjo savo 150-ties metų jubiliejų. 1998 m. gegužės 2 d., minint 125-ąsias gimimo metines, mokyklai suteiktas poeto ir diplomato Jurgio Baltrušaičio (1873–1944) vardas. 2001 m. rugsėjo 1 d. mokslas prasidėjo naujame mokyklos pastate.
Vaclovas Jurkus

Biografija

1985 m. baigė Vilniaus pedagoginį institutą.
1977–1988 m. Vilniaus „Žalgirio“ meistrų komandos vartininkas, žaidė 356 rungtynes. 1979 m. šešis kartus Lietuvos futbolo rinktinės vartininkas. 1976 m. TSRS moksleivių spartakiados geriausias vartininkas. 1983 m. TSRS geriausių futbolininkų sąraše buvo antras tarp vartininkų. 1994–1996 m. Vilniaus „Panerio“ treneris, nuo 2007 m. Armino Narbekovo Žalgirio futbolo mokyklos vartininkų treneris.
Algimantas Staškus

Biografija

1980 m. baigė Lietuvos žemės ūkio akademiją, mokslinis agronomas. ŽŪB „Dembavos šiltamiai“ valdybos pirmininkas.
Nuo 1996 m. Lietuvos centro sąjungos narys, nuo 2003 m. Liberalų ir centro sąjungos, Panevėžio rajono skyriaus narys, 2006 m. Lietuvos Respublikos liberalų sąjūdžio narys.
2000–2003 m. ir 2003–2007 m. Panevėžio rajono savivaldybės tarybos narys.
Lions klubo narys. Sutuoktinė Romualda, vaikai Paulius, Elena, Emilija.
Paluknys II

Aplinkinės gyvenvietės

Žaiginys – 6 km
Pasandravys – 1,5 km
Skirmantiškė – 2 km
Šnipaičiai – 1,5 km
Finougrų savižudybių hipotezė

Finougrų savižudybių hipotezė – hipotezė, jog finougrų tautose savižudybės dažnos dėl genetinės priežasties – ypatingo alelio, paplitusio šiose tautose.
Aptikta, kad marių ir udmurtų savižudybių dažnis triskart didesnis negu suomių ar vengrų. Tuo remiantis keliama mintis, jog alelis galbūt atsirado marių ar udmurtų populiacijose.
Goniondzo miesto herbas

Goniondzo miesto herbas (lenk. Herb Goniądza) – Goniondzo miesto heraldinis simbolis.

Aprašas

Auksiniame skydo lauke juodas einantis lokys.
Herbas simbolizuoja aplinkinėse vietovėse gyvenančius lokius.
Gadūnavo valsčius

Gadūnavo valsčius buvo Žemaitijoje. Centras – Gadūnavas.
Plieniškių koplyčia

Istorija

Plieniškių kapinėse koplyčia pastatyta XIX a. Aplink ją yra įsikūrusios pirmosios Šakių miesto krikščionių kapinės, kuriose buvo laidojami šakiečiai, išpažįstantys Romos katalikų tikėjimą. Šakiuose kapines turėjo tik žydai ir liuteronai. Krikščionys buvo laidojami 5 km už miesto esančiose Plieniškių kapinaitėse. Velionį į kapines veždavo arkliais traukiamu vežimu, kurį lydėdavo būgnininkai. Ritmingas būgnų mušimas girdėdavosi toli, todėl apylinkėse visi žinodavo, kad vyksta laidotuvės.
Antanas Sabaliauskas (1907)

Biografija

1934 m. baigė Vytauto Didžiojo universiteto Teisių fakultetą.
1932-1934 m. redagavo studentų ateitininkų leidinį „Studentų žodis“, savaitraštį „Darbininkas“. Spausdino straipsnius leidiniuose „Ūkininkas“, „Rytas“, „Lietuvos aidas“, „Pavasaris“.
1944 m. pasitraukė į Vokietiją. Dilingeno stovykloje kartu su S. Vaitiekūnu leido ir redagavo „Dienos žinios“. Bendradarbiavo leidiniuose „Mūsų kelias“, „Žiburiai“, „Mintis“. 1950 m. atvyko į JAV. 1967-1968 m. žurnalo „Ateitis“ redaktorius. Spausdino straipsnius leidiniuose „Draugas“, „Darbininkas“, „Lietuvių dienos“.
Bagachangajas

Karinės bazės

Mieste yra karinis aerodromas Maantas (Manita), kuriame anksčiau bazavosi Užbaikalės karinei apygardai priklausęs 104-asis naikintuvų aviacijos pulkas. Nuo 1990 m. aerodromas neeksploatuojamas. Karinis miestelis priklauso Mongolijos ypatingųjų situacijų ministerijai.
Merida (Venesuela)

Istorija

Merida – vienas seniausių Pietų Amerikos miestų. Ją 1558 m. įkūrė Juan Rodríguez Suárez ir pavadino Santiago de los Caballeros de Mérida savo gimtojo miesto Ispanijoje garbei. 1559 m. miestas perkeltas dėl konfliktų su vietiniais indėnais, 1560 m. Merida galutinai perkelta į dabartinę vietą. 1622 m. tapo gubernijos sostine. 1811 m. įkurtas universitetas.
Lenkimų Šv. Onos bažnyčia

Istorija

1680 m. pastatyta koplyčia. Vilniaus vaivada 1717 m. dovanojo valaką žemės. Metrikų knygos rašytos nuo 1704 m. Nauja bažnyčia pastatyta 1752 m. 1780 m. įsteigta parapinė mokykla (nuo 1915 m. – valdinė).
1780–1816 m. pastatyta mūrinė bažnyčia. Lenkimų altarista Juozapas Kukevičius apkaltintas 1831 m. sukilimo rėmimu ir metams uždarytas į Kretingos bernardinų vienuolyną. 1844 m. įkurta parapija (iki tol buvo Skuodo parapijos filija). 1848 m. parapijiečių lėšomis bažnyčia rekonstruota.
1881 m. ją konsekravo vyskupas Aleksandras Beresnevičius. Lenkimuose buvo 2 altarijos.
Aldona Aleksaitė-Liudvinavičienė

Aldona Aleksaitė-Liudvinavičienė (g. 1958 m. gruodžio 11 d. Milašaičiuose, Plungės rajonas) – Lietuvos architektė.
Engelholmas

Sportas

Ängelholms FF - futbolo klubas, žaidęs Superettan (antros pakopos pirmenybėse).
Akčė

Pirmosios osmanų akčės

Pirmasias osmanų akčes nukaldino 1327 m., valdant osmanų valstybės įkūrėjo sūnui Orhanui. Akčės buvo kaldintos remiantis islamo priesakais – jose nebuvo atvaizdų, tik įrašai arabiškais rašmenimis. Pradžioje ant monetų buvo kaldinamos ilgos maldų ištraukos, bet vėliau imta užrašyti sultono ir jo tėvo vardą, monetų kaldinimo vietą ir datą bei trumpus palinkėjimus (pvz., arab. حلده ملكه, hulide mulkehu 'tebūnie tavo valdžia amžinai', arab. عز نصره, azze mesrehu ('tegu Maloningasis tau padeda').
Teigiama, kad Suleimano mečetės Stambule statybos apie 1550 m. kainavo 59 milijonus akčių.Tada ši suma buvo ekvivalentiška 700 000 aukso dukatų (galbūt Venecijos).

Akčių vertė

Pradžioje akčės buvo smulkios (1,15 g) monetos iš gero sidabro. Jų svoris nesikeitė iki Mehmedo II valdymo laikų.

Nuo XVI a. antros pusės dėl akčių sidabro bloginimo osmanų akčių vertė nuolat smuko. Sidabro kiekis monetose labai sumažėjo po 1584 m. monetų reformos valdant Muradui III (1574–1594 m.). Iki XVII a. akčių masė sumažėjo iki 0,33 g, o XVII a. pabaigoje – iki 0,19-0,13 g.
Kartu su akče osmanai kaldino ir smulkią monetą mangirą. Mažėjant akčės vertei prastėjo ir akčės santykis su mangiru. XVI a. pradžioje santykis buvo 1 : 16 (tada 40-50 akčių atitiko auksinį dukatą), XVII a. pradžioje – 1 : 8, 1687 m. - 1 : 2. Dar vėliau jų vertės susilygino.
XVIII a. pasirodė naujas piniginis vienetas para, bet osmanai pinigus skaičiuodavo akčėmis. Tuo metu akčės buvo smulkios biloninės monetos grąžai, kurias dėl gyventojų įpročio jas naudoti kaldino iki XIX a. pirmo trečdalio.
Be vienos akčės monetų kaldino ir didesnio nominalo akčių monetas. Pvz., sultono Bajazito II laikais (1481–1512) buvo kaldinama 10 akčių moneta.
Krentant akčės vertei akčę pakeitė kurušas. Įvedus kurušą 3 akčės atitiko 1 parą, o 120 akčių - 1 kurušą. 1843 m. sidabrinį kurušą papildė auksinė lira.

Monetų kalyklos

Rankinį akčių kaldinimą mašininis pakeitė valdant Achmedui III (1703–1730 m.). Šias monetas kaldino daugelyje Osmanų imperijos monetų kalyklų: sostinėje Konstantinopolyje, Novare (dabartiniame Kosove), Belgrade (Serbija), Mudavoje (dabartinė Rumunija), Serėse ir Sidrekapsyje (Graikija), Kratove ir Skopjėje (dabartinėje Makedonijoje), Bursoje, Ankaroje, Konijoje ir Amasijoje (dabartinė Turkija) ir kitur.
Suchovolos herbas

Suchovolos miesto herbas (lenk. Herb Suchowoli) – Suchovolos miesto heraldinis simbolis.

Aprašas

Perkirsto skydo viršutiniame žydrame lauke sidabrinis vaivorykštės lankas, jo viršutinę dalį dengia auksinis lotyniškasis kryžius. Apatiniame žaliame lauke stovintis rudas arklys auksiniais karčiais, uodega ir „kojinėmis“.
Karthago Airlines

Flotilė

5 x „Boeing 737–300“
Barboriškės

Aplinkinės gyvenvietės

Beižionys – 5 km
SEMELIŠKĖS – 8 km
Antonio Berni

Delesio Antonio Berni (1905 m. gegužės 15 d. Rosarijas – 1981 m. balandžio 12 d. Buenos Airės) – italų kilmės Argentinos tapytojas, grafikas; neorealizmo Argentinos dailėje pradininkas.
1926–1931 m. mokėsi Argentinos, Ispanijos, Italijos, Prancūzijos dailės mokyklose; buvo italų dailininko Giorgio de Chirico, meksikiečių dailininko David Alfaro Siqueiros mokinys. Argentinos nacionalinės dailės akademijos Buenos Airėse profesorius. Sukūrė paveikslų („Pasaulyje vidurnaktis“, „Po 1930“, „Medkirčiai“), sienų tapybos kompozicijų (Nacionaliniame teatre, Argentinos paviljone Pasaulinėje parodoje Niujorke, Taikos galerijose Buenos Airėse), grafikos ciklų, iliustracijų. Kūryboje derino Meksikos profesionaliosios dailės ir Argentinos indėnų genčių meno bruožus, plėtojo istorinių kovų už laisvę, buitinę tematiką. Kūriniai patosiški, dinamiškos kompozicijos, apibendrintų, ekspresyvių formų.