google/wiki40b huggingface dataset:
Chorezmas

Geografija

Chorezmas apima didžiulį žemdirbystei tinkamą plotą Amudarjos žemupyje į pietus nuo Aralo jūros, šiuo metu padalintą tarp dviejų valstybių – Turkmėnijos ir Uzbekijos. Iš visų pusių regionas yra apsuptas labai retai gyvenamų teritorijų. Rytuose jis susisiekia su Karakumų dykuma (už jos buvo Sogdas), pietuose – su Kyzilkumų dykuma (už jos buvo Parta/Chorasanas), o vakaruose – su Ustiurto plynaukšte (už jos buvo Kaspijos jūra). Pagrindiniai regiono miestai nuo senovės koncentruojasi prie Amudarjos upės.

Pavadinimai

Chorezmo pavadinimas Achemenidų imperijos Behistūno įraše aptinkamas kaip Uvârazmîy (Avestoje – kaip Xvairizem), tačiau termino etimologija nėra iki galo išaiškinta. XIII a. arabų geografas Jakutas al-Hamavis teigia, jog jis persų kalboje reiškia „daug žuvies“. Šiuolaikiniai mokslininkai pavadinimą sieja su persiškais terminais „žemumos“ ar „žemė, iš kur kyla saulė“.
Senovės Kinijoje regionas buvo žinomas keletu variantų, tarp jų – Čian (kin. 潛, pinyin: Qián), Guoli (kin. 過利, pinyin: Guòlì) ar Husimi (kin. 呼似密, pinyin: Hūsìmì). Helenistiniuose graikų ir Bizantijos šaltiniuose regionas vadintas Chalisioi, dėl to Kijevo Rusioje jis buvo žinomas kaip Chvalis (rus. Хвалис).

Istorija

Chorezmas yra vienas iš seniausių sėsliai gyvenamų pasaulio regionų. Viena seniausių archeologinių kultūrų buvo Kelteminaro kultūra (VI–III tūkst. pr. m. e.), kurios gyventojai vertėsi medžiokle, prijaukino gyvulius. Ją pakeitė Tazabagjabo kultūra (II tūkst. pr. m. e.), kurios kūrėjai buvo indoeuropiečiai, migravę iš šiaurės stepių (Andronovo kultūra), čia susėslėję ir tapę žemdirbiais.

Senovė

I tūkst. pr. m. e. regionas jau buvo apgyvendintas iraniečių, kalbėjusių chorezmiečių kalba, gimininga sogdų kalbai. Manoma, kad jie jau turėjo sukūrę valstybę (genčių konfederaciją), valdomą legendinės Sijavušidų dinastijos. Pasak istoriko Birūni, Sijavašas valdė maždaug XIII a. pr. m. e. VI-IV a. pr. m. e. regionas priklausė Achemenidų imperijai ir yra minimas tarp imperijos satrapijų.
Vidurinę Aziją pasiekus Aleksandrui Makedoniečiui, Chorezmas siūlė jam pagalbą žygiuose, tačiau šis atsisakė. Po to Chorezmas greičiausiai tapo savarankiška valstybe, kartais priklausoma nuo Seleukidų, Aršakidų ar Kušanų. III a. Chorezmą trumpai valdė Sasanidų imperija. Pasak Biruni, nuo 305 m. valstybėje įsigalėjo nauja vietinė dinastija – Afrigidai, valdžiusi iš sostinės Katho.

Kultūra

Chorezmas pasižymi išskirtine architektūra: išlikusios masyvios tvirtovės, miestų sienos, mauzoliejai, medresės ir mečetės su masyviais minaretais, karavansarajai. Pastatai dekoruoti puošniais portalais, arkomis, kontrastingų spalvų fajanso plytelėmis, alebastro ir terakotos reljefais. Svarbiausi istoriniai miestai – Chiva ir Kunja Urgenčas – įtraukti į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą.
Chorezme gimė žymūs persų mokslininkai – istorikas Birūni ir matematikas, astronomas Chorezmis.
Tapanulio orangutanas

Rūšies atradimas

Pirmosios žinios apie Tapanulio orangutanus buvo paskelbtos 1939 m. Po to tik 1997 m. ši populiacija buvo vėl pastebėta, bet nelaikyta kaip atskira rūšimi. Buvo manoma kad tai Sumatros orangutanų toliau į pietus gyvenanti populiacija. Tik po morfologinių tyrinėjimų tapo akivaizdu, kad tai visiškai atskira orangutanų genties rūšis.

Genetika

Remiantis genomo palyginimu, Tapanulio orangutanai nuo Sumatrinių orangutanų atsiskyrė maždaug prieš 3,4 milijono metų, o nuo Borneo orangutanų prieš 670,000 metų.

Paplitimas

Savaime paplitę Sumatros š.v. nedidelės dalies Batang Toru aukštikalnėse, iškilusiose iki 300–1300 m aukščio. Čia jų populiacija gyvena maždaug 1500 km² plote esančiuose nedideliuose vienas prie kito trijuose miškuose.

Biotopas

Gyvena tropikų dėgnuose plačialapių miškuose.

Populiacija

Tapanulio orangutanų populiacija yra mažiausia tarp visų didžiųjų žmogbeždžionių (Hominidae) rūšių. Pagal 2016 m. duomenis, šios rūšies populiaciją sudaro apie 800 individų. Tapanulio ir Sumatros orangutanų populiacijas skiria tik 100 klometrų atstumas.

Apibūdinimas

Pagal kūno sudėjimą ir kailio spalvą, Tapanulio orangutanai labiau panašesni į Sumatros orangutanus, nei į Borneo orangutanus. Tačiau Tapanulio orangutanai turi garbanotesnius kailio plaukus, mažesnes galvas ir plokštesnius veidus. Dominuojantys Tapanulio orangutanų patinai turi gerai pastebimus ūsus ir plokščias skruostų žandikaulis apaugęs plonais, minkštais pūkeliais. Tapanulio orangutanų patinai ir patelės yra barzdoti, bet tarp Borneo orangutanų barzdoti tik patinai.

Gyvenimo būdas

Sėslūs.

Mityba

Jų mityba unikali, kadangi maitinasi vikšrais ir kankorėžiais.
Domodedovas

Istorija

Miestas pradėjo kurtis 1900 m. nutiesus geležinkelį į Pavelecą. Pavadintas buvusio kaimo, nuo 1410 m. žinomo kaip caro valda, vardu. Miesto teisės nuo 1947 m.

Ekonomika

Netoli miesto yra tarptautinis Domodedovo oro uostas (statusas nuo 1992 m.), aptarnaujantis Maskvą. Išplėtota statybinių medžiagų (gelžbetonio dirbinių, metalo konstrukcijų, ugniai atsparių medžiagų, plytų) gamyba, yra siuvimo, vilnų verpimo įmonės. 1948 m. įkurtas Rusijos kino filmų valstybinis fondas.
Acherono imperija (Konano pasaulis)

Acherono imperija (angl. Acheron Empire) – išgalvota istorinė karalystė Roberto E. Hovardo Konano pasaulyje.
Pirmą kartą paminėta Konano ciklo romane „Drakono valanda“ kaip senovinė kerėtojų valdyta valstybė, žlugusi iki Konano istorijų pradžios. Ji nebuvo minima nei ankstesnėje serijos Hovardo knygoje „Haiborėjos laikai“, kuri apibūdino ciklo pasaulio istoriją, nei kitose jo knygose.
Valstybė pavadinta pagal Acheroną, požeminio pasaulio upę graikų mitologijoje.

Istorija

Acheronas buvo valstybė, egzistavusi tris tūkstančius metų iki Konano laikų. Ji užėmė maždaug tas pačias žemes, kaip ir pseudo-europietiškos Haiborėjos laikų valstybės. Acheronas buvo pažangesnė valstybė nei to meto jo kaimynai rytuose ir vakaruose ir maždaug to paties lygio kaip ir to paties laikotarpio Stygija, buvusi pietuose. Minima, kad Acheronas taip ir nesugebėjo užkariauti šiaurėje gyvenusių kimerų.
Acherono kerėtojai praktikavo tamsiąją magiją, pvz., nekromantiją. Imperiją sunaikino sukilę Haiborėjos barbarai, engti Acherono valdžios.

Komiksuose

Roy Thomas retkarčiais naudojo žlugusią Acherono imperiją Marvel Comics leistuose kūriniuose. Jis dažnai minėjo Acherono imperiją, pvz., jos Kara-Šero (Kara-Shehr) miestą.

Filmuose

1998 m. filme „Kulas Užkariautojas“ (Kull the Conqueror) Acheronas minimas kaip demonų karalienės Akivašos valdos. Atseit, tuo metu Haiborėjoje laisvai klaidžiojo demonai.
2011 m. filme „Konanas Barbaras“ (Conan the Barbarian) herojė Tamara yra Acherono nekromantų palikuonė.
LXDE

LXDE – nemokama, atvirojo kodo darbalaukio aplinka, skirta Unix ir kitoms su POSIX suderinamoms operacinėms sistemoms, tokioms kaip Linux ar BSD. Pavadinimas LXDE yra santrumpa iš „Lightweight X11 Desktop Environment“.
LXDE skirta mažesnio galingumo kompiuteriams. Ši grafinė aplinka gali būti naudojama įvairiuose Linux platinamuosiuose paketuose, pavyzdžiui, Ubuntu ar Debian. Kaip pagrindinę aplinką ją pasirinko U-Lite, Lubuntu, TinyMe, Baltix-mini, Baltix-server  ir kai kurie kiti Linux platinamieji paketai.

Istorija

Projektą 2006 m. pradėjo Taivano programuotojas Hong Jen Yee, dar žinomas kaip PCMan, išleisdamas PCManFM, naują failų tvarkyklę ir pirmą LXDE modulį.

Kūrimas

LXDE yra kuriama C programavimo kalba, naudojant GTK+ biblioteką ir veikia su POSIX suderinamose operacinėse sistemose. GTK+ yra naudojama daugelyje GNU/Linux platinamųjų paketų.

Versijos

2013 m. pradžioje LXDE buvo pradėta portuoti į Qt. Autoriaus teigimu GTK+ ir Qt versijos bus vystomos lygiagrečiai.

Licencijos

LXDE kodas pateikiamas pagal GPL ir LGPL licencijas.
Averkijus Aristovas

Biografija

Nuo 1919 m. veikė komjaunime, 1926-1928 – partinėje veikloje. 1932 m. baigė Leningrado M.Kalinino vardo politechnikos institutą, buvo inžinieriumi, dirbo dėstytoju.
Nuo 1940 m. – partinis funkcionierius: Sverdlovsko srities komiteto sekretorius, antrasis sekretorius, Kemerovo srities komiteto antrasis sekretorius. 1944-1950 m. – Krasnojarsko krašto ir miesto pirmasis sekretorius, nuo 1950 m. – Čeliabinsko srities komiteto pirmasis sekretorius.
1952-1953 m. ir 1955-1960 m. buvo TSKP CK sekretorius (1953-1954 m. buvo Chabarovsko krašto vykdomojo komiteto pirmininkas, 1954–1955 m. – krašto partijos komiteto pirmasis sekretorius). 1957-1961 m. buvo TSKP CK Rusijos TSFR biuro pirmininko pavaduotojas.
Nuo 1961 m. buvo TSRS ambasadorius Lenkijoje, nuo 1971 m. – ambasadorius Austrijoje. Buvo TSRS Aukščiausiosios Tarybos 2-5 šaukimų deputatas. Apdovanotas trim Lenino ir Darbo raudonosios vėliavos ordinais, Raudonosios Žvaigždės ordinu.
Palaidotas Novodevičės kapinėse Maskvoje.
Liaudies frontas (Telšiai)

Liaudies frontas – Telšių apskrities liaudies fronto komiteto nelegalus laikraštis, ėjęs 1936–1938 m. Telšiuose.

Istorija

Išėjo keturi numeriai. Bendradarbiavo Danielius Petryla, Domas Rocius, Aleksandras Tornau.
Redaktorius Mečislovas Gedvilas.
Kauleliškės

Istorija

Kauleliškių dvaras žinomas nuo XVII a. antros pusės. 1666 m. prie dvaro pastatyta arijonų bažnyčia, 1724 m. restauruota. 1808 m. pastatyta medinė bažnyčia.

Lietuviai

XIX a. daug gyventojų suslavėjo ir XX a. pr. lietuviškai kalbėjo tik trečdalis jų. 1915 m. Kauleliškėse įsteigtas Lietuvių draugijos nukentėjusiems nuo karo šelpti maitinimo punktas. Į rytus nuo Kauleliškių yra Dieveniškių kyšulys, į pietvakarius – Ramaškonių, Pelesos – Rodūnios lietuviškosios salos. Apie 90 % apylinkių kaimų vardų yra lietuviškos kilmės: Ažubaliai, Kalveliškės, Misiūnai, Svilai, Taureliai ir kitos. XX a. pabaigoje tarp Kauleliškių ir Varanavo gimtąją lietuvių kalbą išsaugojo vyresnio amžiaus Bilių, Bieliūnų, Stanišių, Tusamonių, Navasėdų kaimų žmonės. Kauleliškių ir gretimų apylinkių gyventojų kalbą 1952 m., 1959 m., 1984 m., 1985 m. ir kitais metais tyrė lietuvių dialektologai, 1971 m. – toponimikai.
Genys (žurnalas)

Genys – mėnesinis žurnalas vaikams ir paaugliams, ėjęs 1940–2001 m.

Istorija

1940–1941 m. buvo leidžiamas Kaune kaip dvisavaitis vaikams skirtas žurnalas, kurį redagavo Liudas Dovydėnas. 1954–1988 m. ėjo Vilniuje kaip mėnesinis žurnalas ikimokyklinio ir jaunesniojo mokyklinio amžiaus vaikams. Nuo 1989 m. Nr. 11 iki 1996 m. – literatūrinis-meninis žurnalas mažiesiems. Steigėja ir leidėja UAB „Lietuvos rytas“.
Tiražas 1954 m. – 10 000 egz., 1987 m. – 172 000 egz., 1993 m. – 44 000 egz., 1997 m. – 11 500 egz. 1971–1977 m. buvo leidžiamas priedas „Žvaigždutė“, o 1995–1998 m.– priedas „Genio gandas“.

Redakcija

Redakcijoje dirbo poetai Kostas Kubilinskas, Justinas Marcinkevičius, Paulius Širvys, Martynas Vainilaitis, prozininkai Laura Sintija Černiauskaitė, Raimondas Kašauskas, dailininkai Edmundas Žiauberis, Arvydas Pakalnis, Vitalijus Suchockis, Nijolė Šaltenytė, Virginija Kalinauskaitė, Ramunė Bateikienė, Lina Venclovienė.
Baltoji linija

Baltoji linija (lot. linea alba) – tai skaidulinio jungiamojo audinio plokštelė, nusitęsianti nuo krūtinkaulio kardinės ataugos iki gaktinės sąvaržos. Virš bambos ji platesnė (iki 2,5 cm), o žemiau smarkiai susiaurėja.
Baltoji linija yra chirurginių pjūvių vieta, nes joje yra tik mažos ir smulkios kraujagyslių šakos, todėl pjūviai išilgai jos beveik nekraujuoja.
FK Garliava

Istorija

Garliavos futbolo klubas buvo įkurtas 2008 metais, Kauno rajono mieste Garliavoje, o klube šiuo metu treniruojasi penkių amžiaus grupių berniukai. Vyriausiems – 16 metų, o jauniausiems vos septyneri.
Garliavos futbolo klube įkūrimo metais sportavo 25 vaikai. Šiuo metu klubo vardui atstovauja jau per 150 futbolo entuziastų, mėgėjų ir būsimų profesionalų.
Dalyvavo vaikų, jaunių turnyruose. 
2017 m. klubas nusprendė dalyvauti LFF taurės turnyre. Burtai lėmė, kad FK Sendvaris tapo varžovais. Juos garliaviškiai įveikė 2:0 ir pateko į kitą (1/16 f.) etapą.  Jų varžovai iš Mažeikių 1/16 f. pralaimėjo ir ekipa pateko į 1/8 f.
Vorai (komanda)

Vorai – tai yra viena iš anksčiausiai įkurtų Lietuvos ultimeito komandų. Komandos branduolys sportininkai iš Vilniaus, Trakų Vokės. „Vorai“ yra daugkartiniai Lietuvos ultimeito čempionatų, bei Baltijos ultimeito čempionatų nugalėtojai bei prizininkai.

Komandos istorija

Klubas įkurtas 2002. Nuo to laiko buvo parengtos 5 sportininkų kartos.
Daiva Matonienė

Biografija

1980–1989 m. mokėsi Rėkyvos devynmetėje mokykloje. 1993 m. baigė Panevėžio aukštesniąją pedagogikos mokyklą ir įgijo ikimokyklinio ugdymo pedagogės kvalifikaciją. 1998 m. įstojo ir 2003 m. su pagyrimu Šiaulių universitete baigė verslo vadybą ir administravimą. 2005 m. Šiaulių universitete baigė magistro studijas, specializacija – finansai ir bankininkystė.
2000–2004 m. Barono TŪB „Salda“ ekonomistė. 2003–2011 m. Vakarų Lietuvos verslo kolegijos Šiaulių mokymo skyriaus mikroekonomikos ir makroekonomikos dėstytoja, 2005–2007 m. Šiaulių regiono plėtros agentūros direktorė, 2007–2011 m. Šiaulių miesto savivaldybės mero pavaduotoja.
2002 m. Liberalų demokratų, partijos Tvarka ir teisingumas Šiaulių miesto Aušros skyriaus narė, iždininkė, 2003 m. Saulės skyriaus pirmininkė. 2003 m. Moterų klubo Šiaulių skyriaus pirmininkė. 2007–2012 m. ir nuo 2016 m. Šiaulių miesto savivaldybės tarybos narė. 
2012–2016 m. Aplinkos ministerijos viceministrė.
Sutuoktinis Aidas Matonis, verslininkas, duktė Rūta.
Rudaukos valsčius

Rudaukos valsčius buvo pietvakarių Lietuvoje. Centras – Rudauka.
Genovaitė Vanagaitė

Biografija

1952 m. baigė Šiaulių 2-ąją vidurinę mokyklą. 1957 m. baigė Vilniaus J.Tallat-Kelpšos muzikos mokyklą, mokytojas Jurgis Gaižauskas. 1963 m. baigė Lietuvos valstybinę konservatoriją. Dirbo Muzikos fonde, M.K.Čiurlionio meno mokykloje. 
Lietuvos kompozitorių sąjungos narė nuo 1973 m.

Kūryba

Sukūrė įvairių žanrų kūrinių, bet kūryboje vyrauja vokalinė muzika. Daug dėmesio skyrė vaikams, jiems sukūrė operų, dainų, instrumentinių pjesių, rašė muziką teatrui. Už dainų ciklą vaikų chorui „Akvarelės“ pelnė pirmąją premiją. 1985 m. išleista chorinės muzikos plokštelė, o 1999 m. operos „Ožka Cignė“ audiokasetė. Kūrinių yra įrašyta Lietuvos radijo fondams, publikuota įvairiuose rinkiniuose.
Klasikinė Graikija

Laikotarpio pradžia

510 m. pr. m. e. Spartos kariai padėjo nuversti Atėniečiams tironą Hipiją, Peisistrato sūnų. Spartos karalius Kleomenis I į jo vietą įvedė prospartietišką oligarchijos valdymą, vadovaujamą Isagoro.

Atėnų hegemonija

Po persų karų graikų pasaulyje neišvengiamai įsitvirtino Atika (Atėnai), kurie paėmė lyderio vaidmenį. Atėnų miestas buvo sparčiai renovuojamas, čia klestėjo menas ir kultūra. Periklis vadovavo Atikos politikai.
Buvo įkurta Delo sąjunga, kuri iš esmės buvo kontroliuojama iš Atėnų, todėl dar vadinama Atėnų imperija.

Spartos hegemonija

Nuo 404 m. pr. m. e. Sparta dominavo Graikijoje. Bet 395 m. pr. m. e. Spartos valdovai nušalino Lysandrą nuo pareigų ir Sparta prarado laivyno galią. Atėnai, Argas, Tėbai ir Korintas sudarė sąjungą ir pradėjo Korinto karą, kuris baigėsi lygiosiomis 387 m. pr. m. e. Visgi, tai nepabaigė Spartos viešpatavimo: ji savo hegemoniją išlaikė iki 371 m. pr. m. e.

Tėbų hegemonija

Tėbų generolai Epaminondas ir Pelopidas laimėjo lemiamą pergalę Leuktros mūšyje 371 m. pr. m. e. Vietoj Spartos atsirado Tėbų hegemonija. Sparta liko įtakinga jėga ir kai kurie miestai norėjo ją sutriuškinti. Tarp jų buvo Mantinėja ir Tegėja, priklausę Arkadijos konfederacijai. Mantinėja gavo Atėnų paramą, o Tegėją – Tėbų. Tėbai laimėjo, bet pergalė buvo trumpalaikė, nes Epaminondas žuvo mūšyje. Tėbai atsisakė ketinimų užimti Peloponesą. Tėbai bandė išlaikyti savo pozicijas, kol juos užtemdė stiprėjanti Makedonija 346 m. pr. m. e.

Makedonijos hegemonija

Nors toli šiaurėje buvusi graikiška Makedonija turėjo ryšių su centrinės Graikijos miestais – valstybėm, ji išlaikė daug archajiškų bruožų. Tokių kaip rūmų kultūra, kuri buvo panašesnė į Mikėnų kultūrą nei to meto Graikijos miestus valstybes.
Valdant Pilypui II (359–336 m. pr. m. e.) Makedonija užėmė ilyrų, pajonų ir trakų žemes, o vėliau ėmė plėsti savo įtaką Graikijoje.
Pilypo II sūnus Aleksandras Makedonietis (356–323 m. pr. m. e.) išplėtė Makedonijos valdas ne tik graikų miestais, bet ir Persų imperija, Egiptu ir sritims, siekiančioms šių dienų Pakistaną. Po jo mirties prasidėjo helenizmas.
Juodmarškiniai

Juodmarškiniai (it. camicie nere, CCNN; squadristi), Nacionalinio saugumo savanorių milicija (it. Milizia Volontaria per la Sicurezza Nazionale, MVSN) – Italijos fašistų partijos sukarintoji organizacija, įkurta 1923 m. ir egzistavusi iki Antrojo pasaulinio karo pabaigos.
Vėliau žodžiu juodmarškiniai imta vadinti panašią Britų fašistų sąjungos grupuotę, SS, kvazipolitinę organizaciją Tamilnade (Indija).
Benitas Musolinis, įkvėptas Pirmojo pasaulinio karo laikų Italijos elitinių šturmo dalinių (ardičiai, it. arditi) kovinio meistriškumo ir juodų uniformų, organizavo juodmarškinių organizaciją kaip karinį savo politinio judėjimo įrankį. Šios sukarintos organizacijos kūrėjai buvo nacionalistai intelektualai, buvę armijos karininkai ir jauni žemvaldžiai, nusistatę prieš valstiečių ir žemės ūkio darbininkų sąjungas. Jų metodai darėsi vis griežtesni augant Musolinio galiai. Prieš Musolinio priešininkus jie naudojo prievartą ir bauginimą.

Istorija

Juodmarškiniai buvo įkurti 1919 m. kaip squadristi, šioje organizacijoje buvo daug suerzintų buvusių kareivių. Jos tikslas buvo kovoti prieš socialistus. Musolinio Žygio į Romą metu (1922 m. 27 d.) jų buvo apie 200 tūkstančių. 1922 m. squadristi buvo reorganizuoti į milizia, buvo suformuota daug bandiere. 1923 m. vasario 1 d. juodmarškiniai buvo pavadinti Nacionalinio saugumo savanorių milicija (Milizia Volontaria per la Sicurezza Nazionale, MVSN), kuri egzistavo iki Italijos paliaubų 1943 m.
Italijos socialinė respublika, egzistavusi šiaurės Italijoje, užimtoje vokiečių kariuomenės, MVSN reformavo į Respublikos nacionalinę gvardiją (Guardia Nazionale Repubblicana, GNR).

Organizacija

Juodmarškinių vadas buvo Benitas Musolinis, turėjęs it. comandante generale (generolas komandantas) juodmarškinių laipsnį. Vykdomasis juodmarškinių vadovas buvo juodmarškinių štabo viršininkas, kurio laipsnis atitiko kariuomenės generolo laipsnį.

Juodmarškiniai Antrajame pasauliniame kare

1940 m. juodmarškiniai surinko 340 tūkst. karių koviniams daliniams. Buvo suformuotos trys divizijos (1-oji, 2-oji ir 4-oji, visos trys prarastos Šiaurės Afrikos kampanijoje). Vėliau, 1942 m. buvo suformuotos divizija „M“ ir divizija „Afrika“.
Musolinis siekė suformuoti 142 kovinius juodmarškinių batalionus (kiekviename 650 karių), kurie turėjo sudaryti kiekvienoje armijos divizijoje Gruppo di Assalto. Tokią grupę sudarydavo 2 kohortos (batalionai) ir Gruppo Supporto – kuopa iš dviejų sunkiųjų kulkosvaidžių manipulų (būrių, kiekviename po 3 sunkiuosius kulkosvaidžius) ir dviejų minosvaidžių manipulų (kiekvienoje po 3 81 mm minosvaidžius).
Vėliau buvo suformuota 41 mobilioji grupė. Šios grupės turėjo tapti trečiaisiais pulkais Italijos armijos divizijose, nes paaiškėjo, kad dvinarės struktūros Italijos divizijos yra per mažos ir turi per mažai sunkiųjų ginklų. Mobiliosios grupės patyrė didelių nuostolių, nes juose buvo per mažai kareivių, jų kareiviai buvo nepakankamai apmokyti ir ginkluoti.
Tiruvanamalajus

Istorija

Miestas išaugo aplink Anamalaijaro šventyklą, kurios dabartinis pastatas stovi nuo IX a., nors šventvietė minima jau (VII a.). Rasta Čolos, Palavų valdovų įrašų. 1328 m. mieste rezidavo Hoisalos imperijos valdovai. Vėliau rasta Sangamos, Saluvos, Tuluvos, Vidžajanagaros dinastijų valdovų įrašų, kuriuose rašoma apie valdovų paaukotas aukas. XVII a. miestą užkariavo musulmonų sąjunga Arkotas, bet 1753 m. hindai susigrąžino valdžią. 1757 m. Tiruvanamalajų užkariavo prancūzai, 1760 m. britai, 1790 m. Maisuro sultonatas, vėliau – vėl britai.
Varnupis (Širvėna)

Aplinkinės gyvenvietės

Drąseikiai – 1,6 kmUbiškiai – 3 kmPaežeriai (Biržai) – 1,7 kmKacimiškis – 2,2 kmBIRŽAI – 4 kmRuoliškis – 2,1 kmLyglaukiai (Biržai) – 1 km
Tiesinis operatorius

Matematikoje tiesinis operatorius yra funkcija tarp dviejų vektorių erdvių, kuri saugo vektorių sudėties ir skaliarinės sandaugos operacijas.
Palloseura Kemi Kings

Istorija

Klubas įkurtas, kai 1999 m. spalio mėn. susijungė trys klubai. (Kemin Palloseura (KePS Kemi), Kemin Pallotoverit-85 (KPT-85) ir Visan Pallo.)
Iš pradžių dalyvavo žemesniųjų divizionų pirmenybėse, o 2016 m. debiutavo elito pirmenybėse.
Dressed to Kill (filmas)

Turinys

Vidutinio amžiaus moteris Keitė Miler kenčia dėl sutuoktinio dėmesio trūkumo ir lankosi pas psichiatrą Robertą Eliotą. Vėliau muziejuje ji pamato nepažįstamą vyrą, kurį seka iki taksi, o vėliau važiuoja kartu iki šio namų. Vėliau atsibudusi bute viena, Keitė susiruošia grįžti, tačiau pastebi pamiršusi žiedą. Jį įlipa į liftą, kur ją užpuola ir nužudo šviesiaplaukė moteris. Liftui stabtelėjus viename iš aukštų, žudikę pastebi prostitutė Liza, tačiau dėl akinių nuo saulės ji negali tiksliai nusakyti šios išvaizdos. Bylą tiriantis detektyvas Marino mano, kad nusikaltėlis gali būti vienas iš daktaro Elioto pacientų. Apie tai išgirsta policijoje tuo metu buvęs Keitės sūnus Piteris, kuris nusprendžia pats sekti daktaro ofisą. Vieną vakarą Lizą užpuola šviesiaplaukė moteris, tačiau ją sekęs Piteris padeda pabėgti. Detektyvas Marino spaudžia Lizą slapta patikrinti Elioto užrašus, nes ją laiko pagrindine įtariamąja. Liza nusprendžia sugundyti daktarą, tačiau jiems likus dviese paaiškėja, kad daktaras ir yra tikrasis žudikas, persirengiantis moterimi...
Fensi

Fensi arba stikliniai makaronai (kin. 粉丝, 粉絲, pinyin: fěnsī, 'miltų siūlai') – skaidrūs permatomi makaronai, gaminami iš įvairių rūšių krakmolo: pupuolių, bulvių, batatų, tapiokų, kanų, dioskorėjos. Savo išvaizda panašūs į perregimus, tarsi „stiklinius“, yra šviesiai pilkšvos spalvos. Parduodami išdžiovinti makaronai, o naudojimui paruošiami užpylus karštu vandeniu ir perkošus per sietelį. Dedami į sriubas, kepinius, salotas. Stikliniai makaronai neturėtų būti painiojami su ryžių vermišeliais, kurie yra pagaminti iš ryžių ir po virimo vandenyje yra baltos spalvos, o ne skaidrūs.

Regioninė įvairovė

Sikliniai makaronai kilę iš Kinijos. Jie čia gaminami iš pupuolių krakmolo ir vadinami „kiniškais vermišeliais“, „kiniškais pupuolių siūlais“. Nuo seno Kinijoje šie makaronai buvo eksportuojami per Longkou uostą, todėl dar vadinami Longkou fensi.
Korėjiečių stikliniai makaronai kiek storesni, gaminami iš saldžiųjų bulvių krakmolo, dar vadinami dangmyeon. Stikliniai makaronai būna įvairaus storio ir formos. Platūs ir plokšti, skiaučių pavidalo makaronai iš pupuolių taip pat gaminami Kinijoje. Korėjos napjak-dangmyeon, arba „plokšti stikliniai makaronai“ yra iš saldžiųjų bulvių krakmolo. 
Tibetietiškoje virtuvėje šie makaronai vadinami phing ar fing, naudojami ruošiant sriubas, kiaulienos karį, tinka su grybais.
Indijoje, Pakistane iš tropinių šakniagumbių krakmolo gaminamas desertinis patiekalas falooda, patiekiamas ant tradicinių ledų kulfi, pardavinėjamas gatvės kioskuose. Tokie makaronai yra beskoniai, kontrastuojantys su saldžiu kulfi. 
Japoniškoje virtuvėje vadinami harusame (pažodžiui „pavasario lietus“). Priešingai nei kinų stikliniai makaronai, gaminami iš bulvių krakmolo. Dažniausiai su jais ruošiamos salotos ar kaip vienas iš ingredientų karštuose troškiniuose. Taip pat dedami gaminant japoniškas kinų ir korėjiečių patiekalų versijas. Tradiciniai japoniški shirataki makaronai yra skaidrūs, gaminami iš krakmolingos amorfofalo šaknies, kartais iš tofu.
Raudonupis (Akmena)

Etimologija

Teka molinga dirva, todėl dėl raudonos molio spalvos pavadintas Raudonupiu.

Geografija

Ištakos yra Mažųjų Žalimų kaimo pietvakarinėje dalyje. Teka vakarų kryptimi skersai Grūšlaukės miško, jo pietiniu pakraščiu. Į Akmeną įteka Knėžų kaimo pietrytiniame pakraštyje, 59,2 km nuo jos žiočių.
Gyvenvietės: Mažieji Žalimai, Knėžai.