Informacijos laisvė

Informacijos laisvės diena

Nuo 2003 metų Informacijos laisvės diena minima kasmet rugsėjo 28 dieną. Šią dieną informacijos laisvės gynėjai siekia atkreipti visuomenės dėmesį į asmens teisę gauti informacijos. Įvairiose valstybėse Informacijos laisvės dienos renginius paprastai inicijuoja pilietinės visuomenės organizacijos. Jos rengia viešinimo kampanijas, demonstracijas, viešas peticijas valdžiai ir pan. 2011 m. Transparency International Lietuvos skyrius (TILS) šios dienos proga prašė Viešųjų pirkimų tarnybos suteikti informacijos apie ministerijų vykdomus neskelbiamus viešuosius pirkimus. Gavus duomenis buvo paviešinta jų analizė.

Informacijos laisvės teisinis reglamentavimas

Teisę į informacijos laisvę reglamentuoja tarptautiniai, regioniniai ir nacionaliniai teisės aktai.
Tarptautiniu lygmeniu teisę į informacijos laisvę reglamentuoja Visuotinės žmogaus teisių deklaracijos ir Tarptautinio pilietinių ir politinių teisių pakto 19 straipsnis,  Vaiko teisių konvencijos 13 straipsnis.  Kiti tarptautiniai dokumentai gali reglamentuoti teisę į informaciją tam tikrose srityse, pavyzdžiui, informaciją aplinkos klausimais (Jungtinių Tautų Orhuso konvencija).
Regioniniu lygmeniu Lietuvai svarbūs Europos Sąjungos teisės aktai. Pavyzdžiui, Parlamento ir Tarybos direktyva dėl viešojo sektoriaus informacijos pakartotinio panaudojimo reguliuoja ES valstybių narių viešojo sektoriaus informacijos pakartotinį naudojimą verslui ir piliečiams. 
Lietuvoje teisę į informacijos laisvę reglamentuoja ir nacionaliniai teisės aktai. LR Konstitucijos preambulėje įtvirtinta, kad Konstitucija priimama lietuvių tautai siekiant „atviros, teisingos, darnios pilietinės visuomenės ir teisinės valstybės“. Valstybės atvirumas siejamas su informacijos laisve, tai detalizuoja LR Konstitucijos 25 straipsnis. Konstitucijoje įtvirtintą informacijos laisvę detaliau reglamentuoja atskiri teisės aktai, pavyzdžiui, Visuomenės informavimo įstatymas  ir Teisės gauti informaciją iš valstybės ir savivaldybių institucijų ir įstaigų įstatymas.  Jie numato, per kiek laiko pareiškėjui turi būti suteikta informacija, reglamentuoja informacijos teikimo principus (išsamumas, tikslumas, teisėtumas, objektyvumas), apibrėžia teikiamos informacijos pobūdį.
Įstatymai taip pat numato išimtis, kuomet leidžiama riboti informacijos laisvę. Informacija gali būti ribojama, jei ji, pavyzdžiui, yra privataus pobūdžio, valstybės, tarnybos, profesinė, komercinė ar banko paslaptis, jei jos suteikimas pakenktų valstybės saugumo ir gynybos interesams, skatintų pažeisti valstybės teritorijos vientisumą ar viešąją tvarką. Apie atsisakymą suteikti informacijos įstatymų nustatyta tvarka asmeniui pranešama raštu, nurodant informacijos nesuteikimo priežastis.

Informacijos prieinamumas Lietuvoje

Tarptautinė nevyriausybinė organizacija Transparency International Lietuvos skyrius (TILS) 2010–2011 m. atliko informacijos prieinamumo Lietuvoje tyrimą.  Jo metu vyko diskusija su akademikais, viešojo ir privataus sektoriaus atstovais, atlikta reprezentatyvi Lietuvos gyventojų apklausa.
Tyrimo rezultatai rodo, kad per pastaruosius dvejus metus (2010–2011) į valstybės ar savivaldybių institucijas ir įstaigas dėl informacijos suteikimo kreipėsi mažiau nei trečdalis apklaustųjų (29proc.). Daugiau nei pusės besikreipusiųjų patirtis buvo neigiama – 45% respondentų teigė gavę juos netenkinantį ar nepilną atsakymą, 7% respondentų nurodė atsakymo negavę. Dauguma (77%) informacijos nesikreipusių respondentų teigė neturėję tokio poreikio. Likę 23% įvardijo kitas priežastis – nežinojo, į ką kreiptis, nežinojo savo teisės į informaciją, nebuvo patenkinti valstybės tarnautojų bendravimu su piliečiais, manė, kad tai yra sudėtingas procesas. 44% respondentų teigė, kad valstybės ir savivaldybių institucijų ir įstaigų neteikiamos informacijos dalis yra per didelė.
Pasak respondentų, didesnis pasitikėjimas valstybinėmis ir savivaldybių įstaigomis, didesnis visuomenės informavimas, aiškesnė ir paprastesnė kreipimosi procedūra, kultūringesnis aptarnavimas paskatintų piliečius aktyviau kreiptis informacijos. Pasak 37 proc. apklaustųjų, pats patogiausias bendravimo su institucijomis būdas – apsilankymas institucijoje. 21 proc. pirmenybę teikė internetui, 19 proc. – telefoniniams skambučiams, 17 proc. – laiškams.