google/wiki40b huggingface dataset:
Viršgarsinis transportinis lėktuvas

Viršgarsinis transportinis lėktuvas – orlaivių tipas, skirtas gabenti keleivius greitesniu už garso greitį. Iki šiol tik du tokio tipo lėktuvai gabeno keleivius – rusų „Tupolev Tu-144“ ir prancūzų „Concorde“. Paskutinis „Tu-144“ keleivinis skrydis įvyko 1978 m., iki 1999 m. jį dar naudojo NASA. Paskutinis „Concorde“ komercinis skrydis įvyko 2003 m. spalio mėnesį. Nuo to laiko nei vienas viršgarsinis lėktuvas nebuvo pradėtas naudoti.
Viršgarsiniai transportiniai lėktuvai visada buvo įvairių dizaino studijų dėmesyje. Šio tipo orlaiviai turi kelis didžiausius sunkumus – sukeliamas didelis triukšmas, didelės išlaidos, brangios eksploatavimo sąnaudos, didelis svoris, didesni skraidymo kaštai vienam keleiviui lyginant su įprastais keleiviniais orlaiviais. Nepaisant šių iššūkių, „Concorde“ sėkmingai veikė rinkoje daugiau nei 27 metus.

Concorde

Iš viso buvo pagaminta 20 „Concorde“ lėktuvų, įskaitant 2 prototipus ir 2 priešprodukcinius lėktuvus. 8 lėktuvai vykdė nuolatinius skrydžius iki 2003 m. balandžio. Po 2000 m. liepos 25 d. avarijos Paryžiuje, dėl didelių eksploatacijos sąnaudų ir kitų faktorių, šių lėktuvų buvo atsisakyta, o paskutinį kartą į orą pakilo 2003 m.

Tupolev Tu-144

Iš viso buvo pagaminta 16 „Tu-144“ lėktuvų. 17-tas (registracijos Nr. 77116) nebuvo pabaigtas. Garso greitį viršijo 1969 m. birželio 5 d. ir jau tų pačių metų liepos 15 d. tapo pirmuoju viršgarsiniu keleiviniu lėktuvu, pasiekusiu 2 machų ribą ir greičiausiu oro laineriu istorijoje.
Doškonių aukakalnis

Doškonių aukakalnis – kalva Alytaus rajono savivaldybės teritorijoje, tarp Doškonių ir Andriūnų kaimų, Daugų seniūnija, Didžiulio ežero pietvakariniame krante.

Aukakalnis

Aukakalnis, dar vadinamas Salos kalnu – apskrita 150 m skersmens, apie 25 m aukščio kalva. Šlaitai nuolaidūs (nuarti), viršūnė iškili. Anot padavimų, senovėje ant Aukakalnio aukotos aukos. 1970 ir 1978 m. žvalgomuosius archeologijos tyrimus atliko Mokslinės metodinės paminklų apsaugos tarybos archeologai. Į šiaurės vakarus nuo Aukakalnio yra I tūkstantmečio senovės gyvenvietės liekanų.
Raudonosios Armijos Politinė valdyba

Istorija

Sprendimas įkurti ginkluotųjų pajėgų centrinį karinį politinį organą buvo priimtas 1919 m. VIII VKP(b) suvažiavime.
Dar 1918 m. balandį buvo įkurtas Visos Rusijos karinių komisarų biuras (Всероссийское бюро военных комиссаров) 1919 m. balandžio 18 d. buvo performuotas į Respublikos revoliucinės karo tarybos Politinį skyrių. Šis 1919 m. gegužės 15 d. buvo pervadintas į RRKT Politinę valdybą.

Vadovavimo partiniams organams sistema buvo įtvirtinta RKP(b) 1919 m. įstatuose. Pilietinio karo metais Politinė valdyba vadovavo Raudonosios Armijos politiniams organams.
Politinės valdybos sritis buvo „visas politinis šviečiamasis ir agitacinis darbas Raudonojoje Armijoje ir laivyne“. Politinės valdybos viršininką skirdavo RKT, kuriai jis ir buvon administraciškai pavaldus. Politinės valdybos viršininkas savo veikloje turėjo remtis RRKT įsakymais bei RKP CK nurodymais.
Perėjus į veiklą taikos metais RRKT Politinė valdyba buvo pervadinta į DVRA politinė valdyba.
Europos lietuvis

Europos lietuvis – Didžiosios Britanijos lietuvių sąjungos ir Lietuvių namų laikraštis, leidžiamas nuo 1947 m. liepos 25 d. Londone ir 1992–1995 m. ėjęs Vilniuje, Kauno g. 2/21-1, vėliau Notingeme, 107 Harlaxton Drive, Lenton, Nottingham.

Istorija

Iš pradžių vadinosi „Vidaus ir užsienio žinių biuletenis“, nuo 1947 m. spalio – „Britanijos lietuvis“, 1952–1953 m. – „Europos lietuvių laikraštis“, nuo 1953 m. rugsėjo 23 d. – „Europos lietuvis“.
Tiražas laikraščio, leisto Vilniuje, 1992 m. – 5000 egz., 1995 m. – 1700 egz.
Aoife Hoey

Bobslėjaus karjera

Hoey karjerą bobslėjaus sporte pradėjo 2004 m.  2005 m. sportininkė moterų dvejetų kategorijoje pasaulio čempionate liko 22 vietoje iš 23 dalyvaujančių porų.  Kartu su vyresniąja seserimi Siobhán Hoey sportininkės gavo dalinį remimą iš Airijos olimpinio komiteto. Jos nepateko į 2006 m. žiemos olimpines žaidynes. 2007 m. – 2008 m. sezono metu Aoife Hoey dalyvavo Europos bobslėjaus taurės varžybose.  Sportininkė pateko į 2010 m. žiemos olimpines žaidynes ir gavo teisę nešti Airijos vėliava atidarymo ceremonijos metu.

Lengvosios atletikos karjera

2005 m. Aoife Hoey tapo šalies nacionaline atviro stadiono trišuolio čempione, įveikusi 11,73 metro.  Ji taip pat dirba Airijos lengvosios atletikos asociacijos administratūros asistente.
Juozas Malikonis

Juozas Malikonis (Malikovas, g. 1941 m. spalio 18 d. Vilniuje) – Lietuvos dainininkas (bosas).

Biografija

1959 m. baigė Žagarės vidurinę mokyklą. 1961 m. dainavo dainų ir šokių ansamblyje „Lietuva“. 1969 m. baigė Lietuvos konservatorijos Z. Paulausko dainavimo klasę. Nuo 1969 m. Kauno muzikinio teatro solistas. Surengė solo koncertų. Gastroliavo Europos šalyse, JAV.
Senatorių rūmai (Roma)

Istorija

XIII a. ant senųjų Tabularijaus (archyvas) griuvėsių buvo pastatyti Senatorių rūmai. Dabartinį rūmų fasadą sukūrė architektas Džiakomas Dela Porta (it. Giacomo Della Porta), o darbus atliko Džirolamas Rainaldis (it. Girolamo Rainaldi). Mikelandželas sukūrė laiptus ir fontaną. Fontaną puošia trys statulos: iš šonų Tibas ir Nilas, o centre - iš porfyro ir marmuro sėdinti deivė Minerva. 1579 m. ant pastato architektas Martinas Longi (it. Martino Longhi il vecchio) pastatė Kapitolijaus bokštą, kurio viršuje yra Romos deivės skulptūra su paauksuotu kryžiumi. Bokšto laikrodis buvo paimtas nuo netoliese esančios Santa Maria in Aracoeli bažnyčios fasado.
Inga Norkutė

Biografija

1992–1996 m. studijavo Lietuvos muzikos ir teatro akademijoje. Nuo 1996 m. dirba Šiaulių dramos teatre. Sukūrė apie 40 vaidmenų. Dėstė vaidybą Šiaulių universitete ir Šiaulių konservatorijoje.
2010 m. kartu su Algiu Ramanausku vedė LNK „slaptos kameros“ tipo laidą „Pričiupom!“.
2012 m. drauge su Lina Rastokaite, Aldona Vilutyte, Kristina Kazlauskaite ir kitomis lietuvių aktorėmis kūrė vaidmenis BTV situacijų šou „Atsargiai – moterys!“.
2013 m. porose su dainininku Adolfui Jaruliu ir Karoliu Akulavičiumi dalyvavo LNK muzikiniame šou „Žvaigždžių duetai“.
2014 m. buvo TV3 patarimų ir gyvenimo būdo laidos „Tobula moteris“ vedėja.
2016 m. – „Žvaigždžių duetų“ komisijos narė.

Šeima

Iš lietuviškų serialų gerai žinoma aktorė ir jos išrinktasis Aurimas Žvinys (teatro ir televizijos aktorius, Valstybinio Šiaulių dramos teatro vadovas) civilinę santuoką sudarė 2012-ųjų kovo 9 d., prieš tai buvę kartu šešerius metus. 
Pora oficialiai išskyrė 2017 m. kovo 31 d.

Režisuoti spektakliai

2008 m. „Bebenčiukas ir Laumė″ Kosto Kubilinsko bei Petro Cvirkos kūrinių motyvais.
2005 m. „Kukučio kelionė“ pagal Marcelijaus Martinaičio „Kukučio balades″.

Apdovanojimai

2013 m. Šiau­lių mies­to sa­vi­val­dy­bės pre­mi­ja už 2012 metų pagrindinį Ka­te­ri­nos Lvov­nos Iz­mai­lo­vos vaid­me­nį N. Les­ko­vo spek­tak­ly­je „Le­di Mak­bet iš Mcens­ko ap­skri­ties“ (re­ž. R. Banionis).
2012 m. Šiaulių „Rotary“ klubo „Harmonija“ premija už antraplanį moters vaidmenį (Julija Džuli, J. Švarco „Šešėlis“, rež. Nataša Ogaj-Ramer).
2011 m. Lietuvos Respublikos kultūros ministro padėka už sukurtus brandžius ir įsimintinus vaidmenis, pasiektą profesinį meistriškumą.
2007 m., 2004 m., 2001 m. ir 1999 m. pelnė Šiaulių miesto savivaldybės geriausios metų aktorės vardą ir premiją.
Lietuvos leidėjų asociacija

Lietuvos leidėjų asociacija – Lietuvos leidyklas vienijanti visuomeninė organizacija, veikianti nuo 1990 m., būstinė Vilniuje, A. Jakšto 9-231(232). 2009 m. turėjo 47 narius.

Veikla

Lietuvos leidėjų asociacija gina autorių teisių principus, rūpinasi narių profesinės kvalifikacijos kėlimu, atstovauja ir gina jų interesus valstybės institucijose, šalies ir tarptautinėse organizacijose, derina knygų leidėjų interesus, tarpininkauja sprendžiant jų tarpusavio ginčus, savo nariams teikia informaciją. Kartu su Kultūros ministerija ir bendrove „Lietuviškos knygos“ rengia ir remia Lietuvos leidybos, lietuvių autorių knygų pristatymus tarptautinėse knygų mugėse, atsako už nacionaliniame stende eksponuojamų knygų atranką ir teminius parodų katalogus. Nuo 1995 m. Tarptautinės leidėjų asociacijos (International Publishers Association), nuo 2002 m. – Europos leidėjų federacijos (Federation ofthe European Publishers) narė.
Bohema (opera)

Istorija

Opera „Bohema“ sukurta pagal prancūzų rašytojo Anri Muržė (Henri Murger) 1847−49 m. publikuotą epizodinį romaną „Scenos iš bohemos gyvenimo“. Libretas buvo parašytas Luidžio Ilikos ir Džiuzepės Džiakozos, kurie jau anksčiau prisidėjo prie Dž. Pučinio operos „Manon Lesko“ libreto. Tai buvo pirmoji opera, kurią sukūrė Dž. Pučinis su L. Ilika ir Dž. Džiakoza. Vėliau jie sukūrė kitas dvi iš garsiausių Dž. Pučinio operų: „Toską“ ir „Madam Baterflai“. Leidėjas Džulijus Rikardis juos praminė „Šv. Trejybe“ nebe ironijos − nuolatiniai kivirčai ir nesutarimai tarp jų projekto metu būdavo įprasti. 1893 m. pradėjęs kurti operą Dž. Pučinis sužinojo, kad lygiagrečiai operą tuo pačiu siužetu ir pavadinimu rašo Rudžeras Leonkavalis. Abiejų kompozitorių susitikimas kavinėje baigėsi kivirču, po to skirtinguose Milano laikraščiuose jie anonsavo savo operų pastatymus. Dž. Pučinio operos premjera įvyko 1896 m. vasario 1 d. Turino Karališkajame teatre (Teatro Regio) diriguojant tuo metu jaunam A. Toskaniniui. „Bohema“ sulaukė labai palankaus publikos įvertinimo ir paskatino kūrybinę kompozitoriaus ir libretistų grupę dirbti toliau kartu. Tačiau kritikai buvo neprielankūs, juos gal atstūmė perdėtas operos siužeto realizmas. R. Leonkovalio operos premjera įvyko po 15 mėnesių ir iš pradžių ji buvo vertinta palankiau nei Dž. Pučinio, tačiau ilgainiui ši opera buvo užmiršta, o Dž. Pučinio tiek išpopuliarėjo, kad tėvai vaikams skirdavo Mimi vardą pagal operos heroję. Karalius Jurgis V kartą pasakė, kad „Bohema“ yra jo mėgstamiausia opera, nes trumpiausia iš tų, kurias jis žino.
„Bohema“ pastatyta Lietuvos nacionaliniame operos ir baleto teatre 1927, 1936, 1951, 1983 metais.
Chudžandas

Istorija

Pasak istorinių šaltinių, 329 m. pr. m. e. dabartinio Chudžando apylinkėse Aleksandras Makedonietis įkūrė graikų gyvenvietę „Tolimiausiąją Aleksandriją“. Tačiau nėra rasta jokių archeologinių radinių, patvirtinančių graikų gyvenvietės buvimą. Chudžantas netrukus tapo svarbiu punktu „Šilko kelyje“. Didžiąją savo istorijos dalį miestas priklausė Persijos imperijai. Iš čia kilo keli žymūs persų veikėjai. VIII a. Chodžandą sugriovė arabai. Miestas kelis amžius kentėjo nuo Aukso Ordos. 1866 m. miestas tapo Carinės Rusijos dalimi ir vadintas Chodžentu. 1924–1929 m. priklausė Uzbekistanui. 1939 m. spalio 27 d. Chodžentas Lenino garbei pavadintas Leninabadu. Originalus pavadinimas grąžintas 1992 m.

Sportas

FK Khujand futbolo klubas
Stanislavas Stratijevas

Biografija

Stanislavas Stratijevas gimė 1941 m. Sofijoje, studijavo filologiją K. Ochridskio universitete. Dirbo darbininku gamykloje, „Liaudies jaunimo“, „Širšės“ redakcijose, Satyros teatre literatūrinės dalies vedėju, šiuo metu – minėto teatro direktorius. Pirmieji kūriniai išspausdinti 1958 m. „Mokyklų vėliavos“ laikraštyje, pirmoji apsakymų knyga „Vieniši vėjo malūnai“ išleista 1969 m. S. Stratijevo kūrybai būdingas itin imlus domėjimasis šiandienos aktualijomis, socialiniais, moraliniais bei psichologiniais klausimais. Gyva, raiškia kalba, neįmantria žanrine forma autorius perteikia pačias subtiliausias herojų vidines nuotaikas.
Stanislavas Stratijevas parašė pjeses „Romėnų pirtis“ (1977), „Zomšinis švarkas“ (1979, rodyta Lietuvos TV 1983 m.), „Autobusas“ (1982, pastat. LTSR Valstybiniame rusų dramos teatre 1984), „Maksimalistas“ (1985, Panevėžio dramos teatre 1988), „Rudens peizažo detalės“ (1985), „Balkonų sindromas“ (1986), šiandien daugelyje šalių reprezentuojančias bulgarų dramaturgiją.
Vilkyčių trasa

Istorija

1990 m. Kebelių žvyro karjere buvo įrengta 800 metrų ilgio uždara žvyro-molio-asfalto automobilių lenktynių trasa. 1991 m. įsteigtas automobilių sporto klubas „Vilkyčiai“. Trasa buvo rekonstruota 1998–1999 m.

Renginiai

2014 m. pirmą kartą vyko tarptautinio ralio-kroso varžybos – „European Rallycross Challenge“ etapas.
2019 m. liepos 26–27 d. vyko Lietuvos, Baltijos šalių ir Lenkijos ralio-kroso čempionatų etapai. Birželio 8–9 d. vyko FIA Europos autokroso čempionato 3-as etapas.
Nueva Esparta

Geografija

Nueva Espartą sudaro 3 salos: Margarita, Kočė ir Kubagva. Salų paviršius kalnuotas (iki 960 m, El Kopėjaus k.), apaugęs daugiausia krūmynais. Pakrantėse driekiasi paplūdimiai. Šios salos yra populiarus turistinis objektas.
Valstijos simbolis – vaistinis gvajokas (Guaiacum officinale).
Irano Kurdistanas

Irano Kurdistanas arba Rytų Kurdistanas (kurd. ڕۆژھەڵاتی کوردستان = Rojhilatê Kurdistanê) – rytinė Kurdistano dalis, priklausanti Iranui. Sudaro vakarinę Irano dalį, esančią Irako ir Turkijos pasienyje. Apima Kurdistano, Kermanšaho, Ilamo provincijas bei dalį Vakarų Azerbaidžano. Be to, ženkli dalis kurdų gyvena šalies šiaurės rytuose, Šiaurės Chorasano provincijoje. Iš viso Irane gyvena ~4–5 mln. kurdų. Yra tiek išpažįstančių šiizmą (feili kurdų), tiek sunitų – kurių daugiau, tikslių duomenų nėra.
Viduramžiais kurdai persų žemėse turėjo sukūrę savo kunigaikštysčių, tokių kaip Ardalanas arba Mukrijanas. 1609–1610 m. Dimdimo mūšyje Safavidai nugalėjo kurdus, daug jų buvo priversti persikelti į Chorasaną.
XX a. kurdai taip pat rengė sukilimus prieš persų valdžią – 1920–1930 m. Simko Šikakas surengė sukilimą Urmijos krašte, o per II pasaulinį karą su TSRS pagalba įkurta marionetinė Mahabado Respublika. 1979 m., tuoj po islamo revoliucijos, Kurdistane prasidėjo neramumai, peraugę į sukilimą ir kurdų tarpusavio karą. 2004 m. prieš Irano valdžią sukurta Kurdistano Laisvo Gyvenimo partija.
Svarbiausi kurdų miestai Irane: Kermanšahas, Senendedžas, Mahabadas, Bukanas, Banė, Sakezas, Piranšahras, Ilamas.
Audris Viduolis

Audris Viduolis (g. 1957 m. sausio 1 d.) – Lietuvos pedagogas, Biržų raj. sporto ir Pačeriaukštės kaimo visuomenės veikėjas.

Biografija

Lengvosios atletikos treneris metodininkas. Nuo 1987 m. Pačeriaukštės Petro Poškaus pagrindinės mokyklos direktorius, kūno kultūros mokytojas. Biržų sporto mokyklos treneris.
Biržų rajono savivaldybės visuomeninės kūno kultūros ir sporto tarybos narys, Kūno kultūros mokytojų metodinio būrelio pirmininkas. 1995 m. Lietuvos socialdemokratų partijos narys.  Moka rusų, anglų kalbas.
Čiulėnų malūnas

Čiulėnų vandens malūnas su malūnininko namu stovi Čiulėnų kaime, Molėtų rajone šalia Molėtų-Utenos kelio Jis pastatytas ant užtvenkto upelio Graužės, kairiajame jo krante 1870 m. Iš pradžių greičiausiai jo įrenginius suko vandens ratas, XX a. 4 deš. jį pakeitė hidroturbina. Cokolinis malūno aukštas iš akmenų mūro, pirmas aukštas - apipjautų rąstų, gyvenamoji jo dalis apkalta lentomis.  Įrašytas į Kultūros vertybių registrą; šiuo metu apleistas.
Robbie Brady

Karjera

Karjerą pradėjo Manchester United futbolo akademijoje. Sužaidė tik kartą. Du sezonus buvo skolinamas Hull City AFC. „Tigru“ komandai padėjo pasiekti 2014 m. FA Taurės finalą. Nuo 2015 m. žaidžia Norwich City FC.
2005 m. debiutavo Airijos iki 17 metų jaunimo rinktinėje. Yra žaidęs U-19 ir U-21 rinktinėse. Nuo 2012 m. atstovauja Airijos vyrų futbolo rinktinei. Rugsėjo 8 d. buvo pakviestas atstovauti pagrindinei rinktinei, draugiškose rungtynėse prieš Omaną. Pelnė įvartį.
UEFA Euro 2016 m. čempionato E grupės rungtynėse prieš Italią, pelnė vienintelį rungtynių įvartį. Per visą čempionatą įmušė du įvarčius.
Platusis kaspinuotis

Kūno sandara

Ilgis 7-16 m. Nareliai trumpi ir platūs. Galvutė pailga, šonuose yra 2 prisisiurbimo vagelės – botrijos. Galvutė su kūnu susijungusi kakleliu. Nesubrendusio narelio sandara panaši į kitų kaspinuočių, bet turi skirtumų. Lytinės kloakos gumburėlis ne narelio šone, o narelio pilvinėje pusėje. Gimda ne šakota, o vingiuota, gimdos vingiai rozetės formos. Subrendusiame narelyje sunykę visi lytiniai organai, išskyrus gimdą. Ji yra pripildyta bręstančių kiaušinėlių.

Vystymosi ciklas

Kaspinuotis vystosi galutiniame šeimininke ir bent 2 tarpiniuose. Iš galutinio šeimininko kiaušinėliai išeina į aplinką ir turi patekti į vandenį. Vandenyje iš kiaušinėlio išeina koracidija (apvali, judri, plaukioja vandenyje). Joje yra onkosfera. Vandenyje korocidijas praryja vėžiagyviai. Jų žarnyne koracidijos numeta blakstienėles ir skverbiasi į organizmo ertmes. Vėžiagyvio organizme susiformuoja procerkoidas. Kai vėžiagyvį suėda žuvis, procerkoidas prasiskverbia į žuvies raumenis ar kitus organus ir virsta plerocerkoidu. Žinduoliai užsikrečia suėsdami užsikrėtusią žuvį. Jų žarnyne vystosi suaugęs kaspinuotis.
Chicago Fire

Istorija

Įkurtas 1997 m., nuo tada kasmet rungtyniauja Major League Soccer.
Guminės žarnos kriptanalizė

Guminės žarnos kriptanalizė (angl. rubber-hose cryptanalysis) – humoristinis terminas, nusakantis tam tikrą kriptologinės analizės rūšį, kuomet raktas atskleidžiamas tiesiog ištardant jį žinančius asmenis. Pavadinimas yra užuomina į žmogaus mušimą gumine žarna tol, kol jis atskleis raktą.
Terminą 1990 m. pirmą kartą pavartojo JAV kompiuterių tinklų saugumo specialistas Marcus J. Ranum kriptografų diskusijų grupėje sci.crypt.
Nors terminas yra humoristinis, jo reikšmė pakankamai rimta: šiuolaikinėse kriptologinėse sistemose žmogiškasis veiksnys dažnai laikomas silpniausia grandimi. Juo remiasi ir vienas sėkmingiausių būdų gauti privačius duomenis – „phishing“.
Kostas Sabonis

Biografija

Vargonuoti mokėsi pas Fydą Alytuje, o sulaukęs 18 metų pradėjo vargonininkauti Ūdrijoje. 1909 m. atvykęs į JAV, vargonininkavo Šv. Vincento lietuvių parapijoje Pitsburge ir mokėsi dainuoti konservatorijoje pas prof. Wietzelj ir Barnesą. Koncertavo kaip solistas, vaidino operetėse, vadovavo parapijos ir Lietuvos Vyčių chorams.
Nuo 1920 m. vargonininkavo Šv. Jurgio ir Aušros Vartų lietuvių parapijose Čikagoje.
Nuo 1926 m. Dievo Apvaizdos ir Visų Šventųjų lietuvių parapijų Čikagoje vargonininkas. Visur buvo suorganizavęs ir chorus, kuriuos išmokė daug giesmių ir dainų, taip pat mišių ir mišparų. Chorai giedojo bažnyčiose, koncertavo ir dalyvavo įvairiuose tautiniuose renginiuose.
Nuo 1914 m. buvo ALRK Vargonininkų sąjungos narys, 1920 m. išrinktas Centro valdybos vicepirmininku. Jo žmona Leokadija Simėnaitė (1893–1990 m.) buvo smuikininkė, vargonininkė ir pedagogė, nuo 1947 m. ALRK Vargonininkų sąjungos narė. Sūnūs Robertas ir Ričardas irgi muzikai – vargonininkai ir chorvedžiai, ALRK Vargonininkų sąjungos nariai, dukra Silva – pianistė. 1913 m. tėvas, motina ir duktė sudarė Sabonių trio ir su juo daug koncertavo.

Šaltinis

Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999. Informacijos publikavimui gautas žodinis autoriaus leidimas.
Mesmerizmas

Mesmerizmas yra XVIII a. Franco Mesmero sukurtas alternatyvus gydymo metodas, naudojantis tariamus magnetinius fluidus.
Kartais mesmerizmas vadinamas gyvūnų magnetizmu (pranc. magnétisme animal). Tokį pavadinimą davė Mesmeras, norėdamas šią magnetizmo rūšį atskirti nuo kitokių magnetizmų – mineralų, planetų ar kosminio.

Istorija

1770 metais Francas Mesmeras susipažino su Vienos jėzuitu ir gydytoju Maximillian Hell, kuris gydė žmones įmagnetintomis plieno plokštėmis. Mesmeras pradėjo mėgdžioti šį būdą, o jo įsivaizduojamą efektyvumą aiškino tokia teorija: per kiekvieną kūną teka subtilūs magnetiniai fluidai, o kai jų tekėjimas sutrinka – prasideda ligos. Magnetai padeda jį atstatyti, ir todėl gydo.
Vėliau jis pastebėjo, kad tokius pačius gydomuosius rezultatus galima pasiekti ir be magnetų. Užuot įtaręs placebo efektą, Mesmeras nusprendė egzistuojant gyvūnų magnetizmą, t. y., kad kai kurie žmonės ar ir kiti gyvūnai turi analogiškas gydomąsias savybes, kaip ir įmagnetintas metalas. Tačiau jis ir toliau naudojo įvairius „įmagnetintus“ objektus, tarp jų ir vandenį, nes tai padėdavo sukurti atitinkamą atmosferą.
Su Liudviko XVI ir Marijos Antuanetės pagalba Mesmeras Prancūzijoje atidarė Magnetizmo institutą.
1784 metais Prancūzijos karališkoji medikų komisija atliko bandymus, norėdama įsitikinti mesmerizmo efektyvumu. Galutinė komisijos išvada buvo tokia: magnetiniai fluidai neegzistuoja, o jų sukeliami efektai yra tik vaizduotės arba šarlatanizmo padarinys. Komisijoje taip pat dalyvavo ir Bendžaminas Franklinas.

Veikimas

Mesmerizmas, kaip ir Hell'o gydymas magnetizmu ar dauguma kitų alternatyvios medicinos rūšių, remiasi placebo ir kai kuriais kitais psichologiniais efektais. Yra žinoma, kad jei pacientas tiki gydymo efektyvumu, tai išties kažkiek padeda organizmo sveikimui. Taip pat, vėliau jis pats mano pasveikęs daug labiau, nei pasveiko iš tiesų. Todėl būtent į šį efektą buvo orientuota visa mesmerizmo metodika. Norint sukelti pacientams susidomėjimą ir susižavėjimą, gydoma būdavo net ir tokiais metodais: žmogus sėdi panardinęs kojas į vonelę su „įmagnetintu“ vandeniu, o rankose laiko laidus, prijungtus prie „magnetinių“ medžių.

Kita

Šiuo metu sąvoka „turintis magnetinių savybių“ (ar panašiai) kartais naudojama kalbant apie charizmatišką, aplinkinius traukiantį arba tiesiog turintį didelį pasisekimą tarp priešingos lyties žmogų. Tačiau jos kilmė yra iš mesmerizmo.
Ukmergės kapinių koplyčia

Istorija

Dėl leidimo Ukmergės parapijinėse kapinėse statyti koplyčią 1865 m. į Kauno gubernijos valdžią kreipėsi vyskupas Motiejus Valančius, esą be koplyčios nėra vietos mirusiųjų kūnams šarvoti, dėl ko parapijiečiai, kęsdami didelį nepatogumą, jau paruošė medžiagas jos statybai. 1866 m. pradžioje Ukmergės bažnyčios parapijiečiai iš generolo adjutanto fon Kaufmano gavo leidimą kapinėse statyti medinę koplyčią, paruošė akmenis, kalkes, rąstus. Tų pačių metų gegužę Ukmergės parapijinės bažnyčios klebonas kunigas Henrikas Balevičius dar kartą kreipėsi į Kauno gubernatoriaus kanceliariją, prašydamas leisti vietoje medinės pastatyti mūrinę koplyčią, nes kai kurie iš parapijiečių paaukojo naujajam statiniui plytų.
1868 m. buvo įrengti mūriniai koplyčios pamatai ir paruoštos sijos stogui. Vietos klebonas H. Balevičius raštu pasižadėjo pats padengti statybos išlaidas - be rinkliavų iš parapijiečių. Klebono pateiktas naujas mūrinės koplyčios planas buvo ištirtas Gubernijos valdybos statybos skyriuje ir pripažintas atitinkančiu bendrąsias civilinės architektūros normas. Apie tai, jog paruošta visa reikalinga medžiaga mūrinės koplyčios statybai, 1869 m. spalį Kauno gubernatoriaus kanceliarija raštu informavo generalgubernatorių. Išlikęs 1870 m. balandžio 30 d. raštas, siųstas tam pačiam generalgubernatoriui. Jame dar kartą prašoma leidimo statyti mūrinę koplyčią ir garantuojama, kad joje nebus įrengtas altorius, nevyks pamaldos. Pastatas, kaip nurodoma rašte, bus skirtas tik mirusiųjų šarvojimui (apeiginiams pastatams buvo keliami didesni reikalavimai, todėl ir buvo pabrėžiama, kad koplyčioje nevyks pamaldos).

Architektūra

Koplyčia kompaktinio tūrio, stačiakampio plano, vienanavė, su rūsiu. Stogo forma – dvišlaitė, stogo dangos medžiaga – raudono molio čerpės. Sienos raudonų plytų, tinkuotos kalkiniu skiediniu, yra skliautiniai švieslangiai. Fasadų architektūrinis sprendimas – istorizmo su vyraujančia neoklasicistine stilistika fasadų visumos sprendinys. Viduje įrengtas istorizmo stilistikos medinis altorius su mensa ir retabulu.
Chazret Sultanas

Chazret Sultanas – Pamyro kalnų viršukalnė. Aukščiausias Uzbekijos kalnas. 4 643 m aukščio. Jis yra Surchandarjos srityje ant Uzbekijos ir Tadžikijos sienos, Gisaro kalnagūbrio Uzbekijos pusėje. Šis kalnas anksčiau buvo vadinamas 22-ojo Komunistų partijos suvažiavimo kalnu.