google/wiki40b huggingface dataset:
Justė Janulytė

Biografija

M. K. Čiurlionio menų gimnazijoje mokėsi fortepijono, chorinio dirigavimo, muzikos teorijos, iš Broniaus Kutavičiaus gavo kompozicijos pradmenis. 2006 baigė bakalauro studijas Lietuvos muzikos ir teatro akademijoje (LMTA), kur studijavo Osvaldo Balakausko kompozicijos ir Gražinos Daunoravičienės muzikos teorijos klasėse. 2004–2005 m. studijavo Milano konservatorijoje (Conservatorio Giuseppe Verdi), Alessandro Solbiati kompozicijos klasėje. 2006 m. baigė LMTA kompozicijos magistrantūrą. 2002–2006 m. tobulinosi meistriškumo kursuose Europos šalyse. Nuo 2006 m. dėstė LMTA šiuolaikinės muzikos kalbą.
Kolno apskrities vėliava

Kolno apskrities vėliava (lenk. Flaga powiatu kolneńskiego) - tai Kolno apskrities vėliava kuri padalinta į dvi dalis, viršutinė dalis žalios spalvos, apatinė auksinės. Vėliavos viduryje vaizduojamas Kolno apskrities herbas. Vėliava pradėta naudoti 1999 m. rugpjūčio 31 dieną.
Kontadora

Kontadora (isp. Isla Contadora) – viena iš Perlų salyno, esančio Panamos įlankoje, salų (Panama, Panamos provincija). Yra oro uostas, Kontadoros gyvenvietė. Sala yra svarbus turistinis objektas.
Kolonijiniais laikais Kontadoros saloje buvo skaičiuojami salyne surinkti perlai, nuo to ir kilo salos pavadinimas („apskaitininkė, buhalterė“). Iš čia jie buvo eksportuojami į Ispaniją. Vėliau dauguma perluočių dėl epidemijos žuvo ir perlų prekyba žlugo.
1980 m. Kontadoroje trumpai gyveno nuverstasis Irano šeichas Reza Pehlevis. 1983 m. saloje vyko tarptautinis susirinkimas siekiant stabilizuoti padėtį karų niokojamoje Centrinėje Amerikoje.
...on the Radio (Remember the Days)

Vaizdo klipas

Klipo režisierius yra Hype Williams ir jame pasirodo atlikėjai Swollen Members. Klipas prasideda su dainos įžangos remiksu. Paskui rodoma Nelly su ausinėmis savo kambaryje. Kai prasideda dainos žodžiai Furtado pasiima radiją ir išeina iš namo. Ji įlipa į automobilį ir tuo metu matomi šokėjai šokantys skersgatvyje. Per antrąjį priedainį Furtado su mašina važiuoja pas šokėjus dainuoja dainą. Prieš paskutinį priedainį Nelly ant pievos su gėle rankoje dainuoja prieš kamerą, ir vėliau ji nubėga ant scenos kur su ja dainuoja minia žmonių. Žmonės šūkauja žodį „Myself“ (lt. Pati save). Klipas baigiasi rodant prie scenos televizorių, kuriame rodomos ištraukos iš klipo.
SV Stoniškiai

Istorija

Klubas buvo vienas stipriausių Klaipėdos apygardos Pietų pogrupyje.
Salų Šv. Kryžiaus bažnyčia

Istorija

Pirmą kartą Salų koplyčia minima 1771 m., kai Salų dvarą valdė Kristupas Morikonis.  1781 m. Ignotas Morikonis pastatė medinę koplyčią kaip dvaro dalį. 1792 m. pradėtos rašyti gimimo metrikų knygos. 
1859 m. bažnyčia buvo medinė, sena, dengta šiaudais, turėjo du altorius. Šventorius aptvertas statinių tvora (pamatai mūriniai). 1867 m. pristatytos dvi zakristijos, suremontuoti vargonai, pakabinti varpai. Pagal architekto Georgo Vernerio projektą nauja dabartinė bažnyčia kunigo Kušleikos rūpesčiu pastatyta 1887–1888 m. Statybą parėmė grafienė Marija Tyzenhauzaitė Pšezdzieckienė. Bažnyčios bokšte pakabinti 2 varpai. 1889–1901 m. įrengti altoriai.
1907 m. sudarytas Salų bažnyčios cirkulas. Prieš Pirmąjį pasaulinį karą veikė Lietuvių katalikų blaivybės draugijos ir kitų draugijų skyriai. 1908 m. įsteigtas parapijos knygynėlis. Per Pirmąjį pasaulinį karą gerokai nukentėjo bažnyčios sienos, skliautai, nugriauti viršuje buvę bokšteliai. 1923 m. bažnyčia apdengta, 1939 m. gerokai remontuota. Po Antrojo pasaulinio karo bažnyčią remontavo klebonas Petras Nykštas.
1975 m. pataisyta šventoriaus mūrinė tvora su mediniais vartais. Klebonas Jonas Morkvėnas (1907–1981 m.) pastatė kleboniją.

Architektūra

Bažnyčia neogotikinė, kryžminio plano (32 × 23,5 m), vienabokštė, su bokšteliais. Bažnyčioje yra trys navos, centrinėje navoje yra gotikinio stiliaus didysis altorius. Šventoriaus tvora akmenų mūro.
Purviniškiai

Aplinkinės gyvenvietės

Joniškis – 10 km 
 Padubingė – 7 km
Danilava – 5 km
Vaivada

Abiejų Tautų Respublika

Pareigybę 1569 m. įteisino ir unifikavo Liublino unija. Iki tol atskirų vaivadijų valdytojai turėjo skirtingus įgaliojimus. Vaivadai buvo prilygintas ir Žemaitijos seniūnas.
Aukščiausias pagal rangą Abiejų Tautų Respublikoje buvo Krokuvos vaivada, iš Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės – Vilniaus vaivada.

Įgaliojimai

Vaivadą skirdavo karalius, ir jis pareigas eidavo iki gyvos galvos, jeigu nebūdavo priešininkų nušalinamas. Vaivada buvo aukščiausias valstybinės valdžios pareigūnas vaivadijoje ir vaivadijos bajorų vadas, taip pat vaivadijos bajorų pašauktinių kariuomenės vadas. Jo kompetencijai buvo priskirti administracijos, karo ir teismo reikalai. Jis taip pat rūpinosi vaivadijos miestų, kuriems suteiktos Magdeburgo teisės, apsauga ir tvarka, prižiūrėjo jų matus, saikus ir kainas. Vaivados jurisdikcijai priklausė ir miestų žydų bendruomenės.
Vaivada buvo Lietuvos Didžiosios kunigaikštystės Ponų tarybos narys, o nuo 1569 m. Abiejų Tautų Respublikos senato nuolatinis narys. Pareigybė Lietuvoje panaikinta po Trečiojo Abiejų Tautų Respublikos padalijimo 1795 m. Lenkijos karalystėje 1815–1837 m. buvo 8 vaivadijos, Poznanės Didžiojoje Kunigaikštystėje 1815–1918 m. buvo 2 vaivadijos, 1918–1939 m. Lenkijoje – 15 vaivadijų ir autonominė Šlionsko vaivadija, kurioms vadovavo vaivada. Lenkijos Liaudies Respublikoje buvo nuo 9 iki 49 vaivadijų, tačiau vaivada savarankiškų sprendimų teisės neturėjo arba jos buvo labai ribotos.
Jaunoji karta

Jaunoji karta – žurnalas, ėjęs 1928 m. rugsėjo 15 d. – 1940 m. birželio 14 d. Kaune.

Istorija

Leido tautiško jaunimo sąjungos „Jaunoji Lietuva“ centro valdyba, bendrovė „Lietuvis“. 1928–1929 m. ėjo kartą per mėnesį, 1930–1933 m. žurnalo „Jaunoji Lietuva“ dvisavaitis žurnalas, nuo 1933 m. – savaitinis tautinės jaunuomenės leidinys, svarstęs Lietuvos jaunimo problemas, propagavęs tautiškumą, „Jaunosios Lietuvos“ idėjas, polemizavo su kitokios orientacijos leidiniais, spausdino lietuvių rašytojų, mokslininkų darbus. Spausdino K. Narkevičiaus ir Atkočiūno spaustuvė, vėliau Vilniaus spaustuvė bei Meno spaustuvė Kaune. Tiražas 1933 m. – 10 000 egz. Leido priedą „Jaunosios kartos radio savaitė“.
Bendradarbiavo Vytautas Andrašiūnas, Vytautas Augustinas, Liudas Gira, Valentinas Gustainis, Aleksandras Merkelis, Jonas Motiejaitis, Alfredas Šlikas, Izidorius Tamošaitis, Juozas Tumas-Vaižgantas, Petras Vaičiūnas, Vydūnas ir kt.
Leonardas Leo

Biografija

1709–1713 m. mokėsi Neapolio konservatorijoje Santa Maria della Pieta dei Turchini, nuo 1715 m. joje dėstė. Nuo 1713 m. karaliaus rūmų vargonininkas ir Neapolio Santa Maria della Solitaria bažnyčios kapelmeisteris. Nuo 1725 m., po A. Skarlačio mirties – rūmų kapelos pirmasis vargonininkas; dėstė Neapolio Šv. Anupro konservatorijoje. Nuo 1744 m. rūmų kapelmeisteris Neapolyje.
Mokiniai: Nikolas Pičinis, Nikolas Jomelis.
Rudiliai (Molėtai)

Istorija

1554-XVIII a. priklausė Liliškių dvarui.

Pavadinimo kilmė

Kaimo vardas kilęs iš asmenvardžio Rudilis.
Skripofilija

Skripofilija (angl. scripophily) – senų ir jau nesančių apyvartoje vertybinių popierių (pagr. akcijos, obligacijos) kolekcionavimas.

Istorija

Vertybinių popierių kolekcionavimas kaip hobis atsirado (pripažintas) apie 1970 metus.
Manoma, kad šiuo metu yra apie 200 tūkst. kolekcionierių. Vertybinių popierių kolekcionieriai dažniausiai įsigyja salonuose, aukcionuose.
Aukštutinis Vakarų regionas

Geografija

Būdingos aukštumos, kurias dengia savanos ir retmiškiai. Kraštą kerta Juodoji Volta, Kulpaunas, Sisilis. Yra Večiau begemotų draustinis.
Nijolė Meškauskaitė

Nijolė Meškauskaitė (1943 m. gegužės 6 d. Šeimatis, Tauragnų valsčius – 1990 m. balandžio 19 d. Vilnius) – Lietuvos grafikė.

Biografija

1967 m. baigė Lietuvos dailės institutą, mokytojai Vytautas Jurkūnas, Antanas Kučas. Nuo 1968 m. dalyvavo parodose Lietuvoje ir užsienyje; 1995 m. pomirtinė individuali paroda surengta Vilniuje.

Kūryba

Daugiausia kūrė linoraižinio, litografijos ir oforto technika. Sukūrė grafikos ciklų – „Dainuojančios kopos“ 1971 m., „Tauragnų krašto žmonės“ 1972 m., „Fantazija kosmine tema“ 1974 m., „Liaudies pasakos“, S. Nėries poezijos motyvais, abu 1986 m., „Neringos legenda“, „Skiriama lietuvių liaudies rašytojams“, abu 1987 m., „Palikti namai“ 1988 m., estampų – „Pranciškus Smuglevičius ir Jonas Rustemas“ 1979 m., „Adomas Mickevičius su mūza“ 1983 m., „Gegužės rytas“ 1984 m., „Atsisveikinimas“, „Tolima artima. I, II“, abu 1987 m., ekslibrisų – „Algis Čiurinskas“, „S. L.“, abu 1969 m., piešinių ciklą „Renesanso poetams“ 1987 m.
Iliustravo knygas Vincas Mykolaitis-Putinas. „Būties valanda“, 1966 m., Adomas Mickevičius. „Meilės sonetai“, 1977 m. ir kitas. Kūrybai būdinga emocionalumas, dramatiškumas, metaforiškumas, ekspresyvus, deformuotas piešinys, laužytos formos, diagonaliosios kompozicijos, kuriose ryšku juodų dėmių ir virpančių raizgių plonų linijų kontrastas. Jos kūrinių turi Lietuvos dailės muziejus.
Klevėnai

Aplinkinės gyvenvietės

ANYKŠČIAI – 12 km
Skiemonys – 7 km
Riba (filmas)

Siužetas

Čiarlis – arogantiškas ir arisokratiškas turtuolis, Robertas – ambicingas fotografas, neslepiantis noro užkariauti Čiarlio žmonos, fotomodelio Mickey širdį. Čiarlis, Robertas ir pilotas ir kitas fotografas Stefanas nedideliu sraigtasparniu skrenda virš bekraščių Aliaskos miškų. Netikėtai jie patiria avariją ir priversti nusileisti ant ežero. Pilotas avarijos metu žūva, kiti vyrai išsigelbėja. Nors jie išvengia didelių sužeidimų, tačiau dabar turi priimti gamtos iššūkį. Žmonės neturi maisto, šiltų drabužių, orientavimosi priemonių. Tačiau Čiarlio patirtis ir išmintis gelbėja juos beviltiškoje situacijoje. Negano to, kad žmonės išalkę, išsekę, juos pradeda persekioti grizlis žmogėdra. Viena naktį jis klastingai užpuola ir nužudo Stefaną. Išlikę Čiarlis su Robertu kartu rengia planą kaip nužudyti juos tebepersekiojantį lokį. Vyrai savo krauju privilioja lokį ir pasmegia ant pagalio. Nors lokys žuva, tačiau Čiarlis susižeidžia. Laimei, jie netrukus atranda medžiotojų trobelę, kurioje yra ginklų, maisto, drabužių, kanoja. Čia Robertas sumano atsikratyti savo varžovo ir bando jį nušauti, tačiau įkrenta į lokių spąstus. Čiarlis sunkiai sužeistą Robertą gabena kanoja link civilizacijos. Jie sustoja išgirdę sraigtsparnio garsą, tačiau kol Čiarlis bando atkreipti sraigtasparnio dėmesį, Robertas miršta. Grįžęs į civilizaciją Čiarlis paskelbia, jog kiti žuvo gelbėdami jo gyvybę.
Anton Praetorius

Anton Praetorius (Antonas Pretorijus, 1560 m. Lipštatas, Vokietija – 1613 m. gruodžio 6 d. Laudenbachas prie Bergštrasės) – protestantų pastorius, Kalvino bažnyčios teologas ir rašytojas. Kovojo prieš raganų procesus ir kankinimus, kalvinizmo pradininkas.

Biografija

1586 m. jo žmona Marija pagimdė sūnų Johanesą. 1595 m. Pretorijus parašė eilėraštį apie Heidelbergo rūmų Didžiąją statinę. 1596 m. Pretorijus tapo Biršteino kunigaikščio (Frankfurtas prie Maino) pastoriumi.
1597 m. viename raganų procese Pretorijus protestavo prieš kankinimus. Teisėjui užbaigus bylą, kaltinamoji buvo paleista laisvėn, tačiau Pretorijus prarado pastoriaus vietą.
1598 m. Pretorijus tapo Laudenbacho (Bergštrase) pastoriumi. Jis išleido knygą „Pranešimas apie kerėjimus ir kerėtojus“. Tokiu būdu jis protestavo prieš raganų persekiojimą ir kankinimus. Šią knygą jis išleido „Johaneso Skultetuso“ (jo sūnaus vardas) slapyvardžiu. 1602 m. ir 1613 m. Pretorijus išleido knygą savo vardu.
1629 m. po jo mirties pasirodė ketvirtasis knygos „Pranešimas apie kerėjimus ir kerėtojus“ leidimas.
Vaclavas Gabrinovičius

Biografija

UAB „Revaja“ direktorius.
Lietuvos valstiečių liaudininkų sąjungos Švenčionių rajono skyriaus narys. Nuo 2011 m. Švenčionių rajono savivaldybės tarybos narys. 
Vidutinės kaimo bendruomenės „Vika“ narys.
Kanadzava

Geografija

Miestas įsikūręs prie Japonijos jūros ir apsuptas Japonijos alpių, Hakusano nacionalinio parko ir Noto pusiasalio nacionalinio parko. Pro jį teka Sai ir Asano upės.
Kanadzavos klimatas vidutinis, bet lietingas. Kiek vėsesnis nei Tokijo. Miesto vidutinis drėgnumas – 73 %, 178 lietingos dienos per metus.

Kultūra

Mieste vyksta Hyakumangoku Matsuri ir Asano gawa Enyukai festivaliai.

Simboliai

Oficialus miesto medis – japoninis abrikosas.
Gruzdžių–Gubernijos miškai

Gruzdžių-Gubernijos miškai – miškai Šiaulių raj. ir Joniškio raj. savivaldybių teritorijoje.

Geografija

Gruzdžių-Gubernijos miškai prasideda 2 km į šiaurės vakarus nuo Šiaulių ir apie 18 km tęsiasi į šiaurę, iki Mūšos. Plotas 10 300 ha, mišku apaugę 8800 ha. Valstybinės reikšmės miškų 75 %; priklauso Šiaulių miškų urėdijai – Gruzdžių, Lygudų, Meškuičių, Šiaulių girininkijoms ir Joniškio miškų urėdijai – Beržėnų girininkijai. Sudaro 20 miškų, didesnieji: Gruzdžių, Gubernijos, Klebonų, Mesmedžio, Strazdų, Vigonių.
Į miškus giliai įsiterpę laukai ir gyvenvietės. Per Gruzdžių-Gubernijos miškus į Mūšą teka Vilkvedis, jo intakai Jonelis ir Norupis, Kidė, Bitlaistis, Voverkis. Pietinėje dalyje teka Ventos intakas Ringuva. Upeliai sureguliuoti, dauguma miškų nusausinti. Pietrytiniame pakraštyje yra apie 720 ha Gubernijos žemapelkė. Miškų paviršius lygus, vietomis banguotas.
Gausu stambiųjų kanopinių žvėrių. Gruzdžių-Gubernijos miško pietrytiniame pakraštyje yra Vijolių entomologinis draustinis.

Medynai

Augavietės labai derlingos, derlingos laikinai užmirkusios ir žemutinio tipo pelkinės. 94 % miškų yra ūkiniai, 5 % apsauginiai, 1 % ekosistemų apsaugos. Kultūrinės kilmės medynų 7 %, eglynų yra 43 %, beržynų 37 %, drebulynų 7 %, baltalksnynų 5 %, juodalksnynų ir pušynų po 3 %, uosynų 2 %. Jaunuolynai sudaro 22 %, pusamžiai medynai 26 %, bręstantys 27 %, brandūs 25 %. Medynų vidutinis amžius 51 m., bonitetas 1,9, skalsumas 0,68, tūris 195 m³/ha.
1944–1951 m. Gruzdžių-Gubernijos miškuose veikė Lietuvos partizanų būriai.
Meksikos institucinė revoliucinė partija

Istorija

Nacionalinės revoliucijos partija (PNR, Partido Nacional Revolucionario) buvo įkurta 1917 m. Jos iniciatyva 1918 m. buvo įkurta Meksikos regioninė darbininkų konfederacija. 1929 m. PNR tapo partijų partija, apjungusia daugelį politinių srovių. 1934 m. Meksikos prezidentu išrinktas PNR lyderis Lazaras Kardenas, atlikęs agrarinę reformą ir išdalinęs valstiečiams 18 mln. ha žemės, pradėjęs likviduoti neraštingumą, išplėtęs mokyklų statybą.
1936–1938 m. PNR buvo pertvarkyta į Meksikos revoliucijos partiją (PRM, Partido de la Revolución Mexicana), nuo 1946 m. pavadinta Institucine revoliucine partija (PRI).
1937 m. buvo nacionalizuota dalis JAV ir Anglijos įmonėms priklaususių geležinkelių, 1938 – naftos įmonės, dėl to paaštrėjo santykiai su šiomis šalimis. Vėliau demokratinės reformos buvo tęsiamos.
1947 m. balso teisė savivaldybių rinkimuose, o 1953 m. ir visuose rinkimuose suteikta moterims. 1977 m. buvo atlikta institucinė reforma, atvėrusi kelią pliuralizmui. Dar viena rinkimų reforma atlikta 1988–1996 metais. Tačiau stiprinant šalies demokratinę sistemą, pačios PRD įtaka žymiai sumažėjo. 2000 m. Senato rinkimuose laimėjo tik 51 vietą iš 128, 2003 m. parlamento rinkimuose gavo 224 vietas 491 vietos Kongrese. 2000 m. PRI kandidatas Franciskas Labastida Očoja pirmą kartą nuo 1928 m. pralaimėjo prezidento rinkimus Nacionalinio veikimo partijos (PAN) kandidatui Visentei Foksui Kesadai.

Struktūra

Partija turi platų pirminių organizacijų tinklą visoje šalyje. Partijos struktūra atitinka Meksikos administracinę struktūra, pirminės, provincijų ir valstijų organizacijos yra pakankamai savarankiškos, keliant kandidatus į savo lygmens vietinės valdžios atstovaujamuosius organus. Kasmetiniuose suvažiavimuose renkamas partijos pirmininkas ir tik keli partijos vadovai buvo perrinkti antrai ar trečiai kadencijai. Šalies prezidentu išrinktas partijos lyderis pretenduoti į partijos lyderius nebegali.
Prie partijos veikia jaunimo organizacija Frente juvenil Revoliucionario, moterų Mujeres Priistas, vaikų organizacijos.
Socialistų Internacionalo konsultacinė narė nuo 1996 m. rugsėjo 9 d., tikroji narė nuo 2003 m. spalio 27 d.
Jurgis Brūzga

Biografija

Iš pradžių Jurgis mokėsi Vilniaus S. Nėries vidurinėje mokykloje, o vėliau tėvų iniciatyva perėjo į „Vilties“ specialiąją mokyklą, kurioje buvo integruota klasė (toje pačioje mokykloje mokėsi Jurgio brolis, turėjęs intelekto sutrikimų). Paauglystėje Jurgis mėgo krepšinį, žaidė už Vilniaus S. Nėries gimnaziją.  Lietuvos muzikos ir teatro akademijoje  baigė  džiazo vokalo specialybės, taip pat muzikos pedagogikos studijas.
Jurgis Brūzga dainuoja nuo mažens. Dainavo su džiazo merginų vokaline grupe, tapusia „Jazz Land“ (dab. „Jazz Island“), profesionaliu džiazo kolektyvu, daugiabalse a cappella atliekančiu įvairaus žanro muziką  (vadovas Artūras Novikas, Lietuvos vaikų ir jaunimo centras).  Svarbiausių savo, kaip jaunojo dainininko, pasiekimų sulaukė su „Jazz Land“ (pvz., viename svarbiausių džiazo festivalių  „Montreux Jazz“,  kituose tarptautiniuose festivaliuose ir konkursuose). 
Buvo sukūręs grupę „Face Time“, dainavo įvairias dainas – nuo džiazo iki popmuzikos. Kartu su Amerikos lietuve verslininke Lidija Rasutis,  tuo metu besimokusia dainavimo pas A. Noviką, dalyvavo LTV televizijos muzikiniame projekte „Iššūkis žvaigždėms. Lietuvos dainų dešimtukas“, kur duetas užėmė 3 vietą ir buvo apdovanotas 10 tūkstančių litų prizu. Po to sekė kvietimai į kitas TV laidas (Dainuoju Lietuvą ir kt.), kai kurias jų Jurgis pats ir vedė (pvz., „Dainų dainelė 2008“). LRT organizuoto muzikinių vaizdo klipų konkurso „KlipVid“ dalyvis. Renginio „Lietuvos mokyklų apdovanojimai 2017“ vedėjas. Ilgą laiką buvo žymių užsienio atlikėjų dainų koverių atlikėjas, vėliau nusprendė eiti savo keliu.  2017 m. gegužę koncerte pristatė pirmąjį savo albumą „175“.
2018 m. dalyvavo nacionalinėje „Eurovizijos“ atrankoje. Atlikėjas pristatė dainą „4 Love“ (bendraautoriai: kolega Tomas Dičiūnas,  jaunosios kartos kompozitoriai Edgaras Žaltauskas ir Kasparas Meginis). Su šia daina finale užėmė 2 vietą (1 vietą - pagal atrankos komisijos balsavimą), finalinėje atrankoje gavęs 5382 balsus iš žiūrovų bei 71 balą iš Komisijos.
 2019 m. taip pat dalyvavo nacionalinėje ,,Eurovizijos atrankoje kur nukeliavo iki finalo.
Tarnavo savanoriu Lietuvos kariuomenėje, seržantas specialistas. Koncertuoja su Krašto apsaugos savanorių pajėgų (KASP) bigbendu. Dainuoja džiazą ir populiariają muziką, dalyvauja šventiniuose koncertuose.

Šeima

Tėvai – muzikai Valerija ir Romualdas Brūzgos, LSKD „Guboja“ draugijos muzikos kolektyvo „Spalvų orkestras“ kūrėjai ir vadovai. 
Žmona Akmėja Jurkutė, grupės „Pieno lazeriai“ narė, įvairių dainininkų pritariančioji vokalistė; dainavo su tokiais atlikėjais kaip Vaidas Baumila, Linas Adomaitis, Erica Jennings, Ieva Zasimauskaitė (Lietuvos atstovė Eurovizijos dainų konkurse 2018). Šeima augina dvi dukras.
Vytautas Kamantas

Biografija

Gimė Lietuvos kariuomenės karininko ir mokytojos šeimoje. 1944 m. su tėvais pasitraukė į Vokietiją. Eichštato karo pabėgėlių stovykloje 1949 m. baigė lietuvių gimnaziją, priklausė skautams, ateitininkams. 1949 m. apsigyveno JAV. 1951–1953 m. dalyvavo Korėjos kare. 1959 m. baigė Klivlando universitetą. 1958–1982 m. dirbo architektūros ir inžinerijos bendrovėse, nuo 1982 m. Mičigano valstijos vakarų srities ligoninės ir sveikatos korporacijos Grand Rapidse direktorius.
1961 m. vienas Lietuvių fondo steigėjų, 1969–1971 m. jo kontrolės komisijos, nuo 1996 m. tarybos pirmininkas. 1963–1968 m. ir 1992–1996 m. Pasaulio lietuvių bendruomenės valdybos narys, vicepirmininkas, 1978–1988 m. ir 1997–2003 m. pirmininkas. 1970–1973 m. ir 1991–1994 m. JAV lietuvių bendruomenės centro valdybos prezidiumo pirmininkas. 1973–1976 m. Maironio lituanistinės mokyklos Lemonte direktorius. 1979 m. su kitais Ilinojuje įkūrė Pasaulio lietuvių bendruomenės fondą, 1980–1996 m. jo pirmininkas. Amerikos lietuvių tarybos, Bendrojo Amerikos lietuvių fondo, skautų, Lietuvos vyčių, lietuvių respublikonų federacijos veikėjas. Aktyvus JAV profsąjungų veikėjas. 
Palaidotas Šv. Petro ir Povilo kapinėse, Grand Rapidse, MI.
Fuglafjorduras

Istorija

Kaimą įkūrė vikingai.

Pavadinimo kilmė

Kaimo vardas reiškia „paukščių fjordas“.
Ogogoras

Ogogoras (angl. ogogoro) – Vakarų Afrikos distiliuotas alkoholinis gėrimas, gaminamas iš palmių sulos. Jis labai populiarus Nigerijoje, kur jis yra tradicinis namų gamybos gėrimas.
Kiti pavadinimai yra akpetešas ar tešas (akpeteshe, tesh), kparaga, kai-kai, crim-kena ir t. t.

Gamyba

Ogogoras yra gaminamas distiliuojant rafijos palmių vyną. Rafijos kamiene daroma speciali išpjova, kad iš jos tekėtų sula. Prie išpjovos tvirtinamas indas iš moliūgo, kuriame renkama tekanti sula. Rauginta sula vėliau yra distiliuojama ir taip gaunamas ogogoras. Etanolio koncentracija ogogore būna nuo 30 iki 60%. Kadangi gėrimas gaminamas namuose mėgėjiškai, ogogoras gali būti nuodingas dėl netinkamos distiliacijos. Teigiama, kad kasmet nemažai žmonių miršta nuo netinkamai pagaminto ogogoro.

Svarba

Ogogoras kaip gėrimas ir prekė Nigerijoje turi nemažą kultūrinę ir ekonominę reikšmę. Kaip gėrimas ogogoras yra naudojamas religinėse ir socialinėse ceremonijose. Idžų dvasininkai lieja ogogorą ant žemės, tai laikoma auka dievams. Nuotakų tėvai Nigerijoje ogogoru per vestuves patvirtina savo palaiminimą.
Ogogoras svarbus ir ekonomiškai. Daug skurdžių Nigerijos šeimų uždirba gamindamos ogogorą, o po to pardavinėdamos jį gatvėse. Ogogoro gamyba dar kolonijiniais laikais buvo ekonomiškai svarbi ir kriminalizuota. Pvz., Nigerijos Benue valstijoje ogogoro gamyba ir platinimas yra baudžiamas.
Povilas Šiušis

Biografija

Nuo 1994 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Ignalinos rajono skyriaus narys.
1995–1997 m. Ignalinos rajono savivaldybės tarybos narys.
Geoffroy-Guichard stadionas

Istorija

Stade Geoffroy-Guichard stadioną suprojektavo Etienne Thierry Meyer ir Michael Saidoun. Statybų darbai buvo pradėti 1930 m. Atidarytas 1931 m. rugsėjo 13 d. Pirmosios AS Saint-Étienne rungtynės įvyko rugsėjo 17 d. prieš FAC Nice.
Stadione 1984 m. vyko VII Europos futbolo čempionatas, 1998 m. XVI pasaulio futbolo čempionatas ir 2003 m. FIFA Konfederacijų taurė. Taip pat naudotas regbio varžyboms. 2007 m. stadione vyko pasaulio regbio čempionatas.
Rusijos vėliava

Rusijos vėliava – stačiakampio formos audeklas padalintas į vienodo aukščio horizontalias juostas: baltą viršuje, mėlyną per vidurį ir raudoną apačioje.
Tai oficialus Rusijos Federacijos simbolis.

Spalvos

        Pantone spalvų sistemoje: Balta – nėra; RGB spalvų sistemoje: Balta – 255, 255, 255.
        Pantone spalvų sistemoje: Mėlyna – Pantone 293; RGB spalvų sistemoje: Mėlyna – 0, 81, 186.
        Pantone spalvų sistemoje: Raudona – Pantone 485; RGB spalvų sistemoje: Raudona – 216, 30, 5.
Juchnoveco Košcelnių valsčius

Istorija

Nuo V a. pr. m. e. iki X a. šiose vietovėse gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. XIII a.-XIV a. šias žemes užėmė Lietuvos Didžioji Kunigaikštystė. Nuo XIII a.-XIV a. iki 1513 m. priklausė Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės Trakų vaivadijai, nuo 1513 m. iki 1569 m. Liublino unijos Palenkės vaivadijai. Nuo 1569 m. iki 1795 m. buvo Abiejų Tautų Respublikos Mažosios Lenkijos provincijos Palenkės vaivadijos valdose. Nuo 1795 m. iki 1807 m. priklausė Prūsijos karalystės Naujosios Rytų Prūsijos Balstogės departamentui. 1807-1842 m. priklausė Rusijos imperijos, Balstogės sričiai, 1842-1914 m. Gardino gubernijai. Nuo 1914 m. iki 1919 m. priklausė Vokietijos imperijos Oberosto sričiai. 1919–1939 m. priklausė Lenkijos tarpukario Balstogės vaivadijai. 1919–1997 m. dalis valsčiaus kaimų priklausė Juchnovec Dolnų valsčiui. 1939–1941 m. priklausė Tarybų Sąjungos Baltarusijos TSR, Balstogės srities, Balstogės rajonui. 1941–1945 m. priklausė Trečiojo Reicho, Balstogės sričiai. Nuo 1945 m. priklauso Lenkijai. 1945–1999 m. priklausė Balstogės vaivadijai.

Administracinis suskirstymas

Barankai, Biele, Bogdankai, Brončanai, Čerevkai, Dorožkai, Hermanuvka, Holuvki Duže, Holuvki Male, Horodnianai, Hrineviče, Ignatkai, Ignatki Kolonija, Ignatki Osiedle, Izabelinas, Janoviče, Janoviče Kolonija, Juchnovec Dolnai, Juchnovec Dolni Kolonija, Juchnovec Gurnai, Juchnovec Košcelnai, Kleosinas, Klevinovas, Kojranai, Kolonija Koplanai, Koplanai, Kozovščizna, Kožanai, Ksežinas, Ksežino Kolonija, Levickiai, Levickie Kolonija, Levickie Stacja, Mankovizna, Nevodnica Nargilevska, Nevodnica Nargilevska Kolonija, Ogrodničkai, Olmontai, Pankai, Rostoltai, Rumeikai, Simunai, Solničkai, Stanislavovas, Šerenosai, Šrudlesiai, Tričuvka, Turčinas, Vojškai, Vulka, Zajončkai, Zaleskiai ir Zlotnikai.