Volfas Engelman

Istorija

Istorija prasideda tada, kai 1853m verslininkas Rafailas Volfas įsteigia alaus daryklą Vilijampolėje. Verslą perima jo sūnus Iseras Beras Volfas, kurio vardu bravoras ir pavadinamas, anuomet įmonė tampa viena pirmųjų pramoninių daryklų rytiniame Baltijos jūros regione. 
1860 šalia Nemuno ir geležinkelio stoties, pradeda veikti alaus darykla, žinoma „Engelman” vardu. 1894 m. Ferdinandui Engelmanui priklausančią alaus daryklą nusiperka I. B. Volfas ir A. Soloveičikas. Naujieji savininkai palieka bravoro pavadinimą. Paraleliai veikia dvi alaus daryklos „I. B. Volfas“ ir „Engelman“, kurių prekių ženklų alus plačiai žinomas už Kauno gubernijos ribų, pelno tarptautinių parodų medalius ir įgyja pripažinimą dar XIX a. pabaigoje. 
1918 m. Lietuvai paskelbus nepriklausomybę, į Lietuvą grįžta karo metu pasitraukę į Rusijos gilumą „I. B. Volfas“ ir „Engelman“ savininkai, sparčiai atstatomas karo metais nukentėjęs „Engelman“ bravoras. 
Alaus daryklų „I. B. Volfas“ ir „Engelman“ savininkai 1927 metais, taikydamiesi prie susidariusių sudėtingų rinkos sąlygų ir siekdami sumažinti gamybos sąnaudas bei padidinti bravorų pelną, sujungė šias įmones į „Sujungtų alaus daryklų, salyklo fabrikų ir vaisvandenių dirbtuvių „I. B. Volfas-Engelman“ akcinę bendrovę“ – įmonė tapo stambiausia alaus gamintoja ir užėmė iki 40 proc. anuometinės Lietuvos alaus rinkos. 
Ši alaus darykla nuolat modernizuoja įrengimus, pirmoji Lietuvoje alaus gamyboje pradeda naudoti dirbtinį šaldymą. Iki tol ledo luitai buvo gabenami iš Nemuno ir laikomi rūsiuose, kad užtikrint šaldymą visus metus. 
Specialiai 1930-ųjų jubiliejinių Vytauto Didžiojo metų Lietuvos žemės ūkio ir pramonės parodai bravoras išverda platų pripažinimą pelniusį tamsų „Parodos“ alų, kuriuo prekiauja firminiame I. B. Volfas-Engelman“ paviljone. Bravorą garsino „Pilzeno“ alus, „Lietuviškasis porteris“, stiprusis porteris „Imperial“, angliškasis alus „Double“ ir kiti gėrimai. Be alaus buvo gaminami ir vaisvandeniai, stalo vanduo bei sidras. 
„I. B. Volfas-Engelman“ buvo vieni iš naujojo Vytauto Didžiojo karo muziejaus pastato statybos rėmėjų, prisidėjo prie Vytauto Didžiojo paminklo statybos, rėmė gabių jaunuolių iš neturtingų šeimų studijas. Anuometinius aludarius drąsiai galime vadinti tikrais Lietuvos piliečiais. „I. B. Volfo-Engelman“ pelnytai gali vadintis Kauno legenda ir alumi Nr.1 tarpukario Lietuvoje. 
1940 birželio mėnesį Lietuvą okupavus Sovietų Sąjungai, alaus darykla nacionalizuojama, pakeičiamas ideologijos neatitinkantis įmonės pavadinimas ir alaus darykla pavadinama „Raudonąja pašvaiste“. Kilus karui tarp Vokietijos ir Sovietų Sąjungos, Lietuvos teritoriją okupavus Vokietijos kariuomenei (1941–1944 m.), alaus darykla kurį laiką vadinta tiesiog „Pašvaiste“, bet netrukus buvo pavadinta „Perkūnu“. Alaus darykla susigrąžino iki karo užimtą prekybos arealą, tačiau beįsibėgėjančią alaus daryklos veiklą sustabdė antroji sovietinė okupacija. 
1944–1959 m. įmonė vėl vadinta „Raudonąja pašvaiste“. Tačiau 1959 m. suformavus „Kauno alkoholinių ir bealkoholinių gėrimų kombinatą“, buvusi Engelman įmonė virto „Gamykla Nr.1“, o prijungta kita Kauno alaus darykla (Savanorių pr. apačioje buvęs tarpukariu „Ragutis“) buvo pavadinta „Gamykla Nr. 2“. Vėliau kombinatas buvo reorganizuotas ir nuo 1967 m. vadintas Kauno alaus kombinatu „Ragutis“, o 1971 m. kombinatas virto Kauno alaus susivienijimu „Ragutis“, tokį pavadinimą ir struktūrą išlaikęs iki 1990 m. XX a. 8–9 deš. įmonė buvo rekonstruota ir modernizuota. Kauno alaus susivienijimo „Ragutis“ įmonėse buvo gaminamas alus, vaisvandeniai, gira, gamintos kepimo mielės, miežių salyklas, duonos giros misos koncentratas, gamintos sausos medicininės alaus mielės, vanilinis cukrus. Birštono gamykla, kurioje buvo išpilstomas mineralinis vanduo „Vytautas“ ir „Birutė“, taip pat priklausė susivienijimui. 
Atkūrus Lietuvos nepriklausomybę, bendrovei „Ragutis“ suteiktas Kauno valstybinės alaus daryklos statusas, nuo įmonės atsiskiria alaus darykla, iki tol vadinta „Gamykla Nr. 2“ ir pasivadina „Žalsvyčiu“. 1994 m. alaus darykla „Ragutis“ privatizuojama ir reorganizuojama į akcinę bendrovę. 
1997 m. pradžioje 51 proc. „Ragučio“ akcijų įsigyja Čekijos kompanija „Pilsner Urquell“. Po dviejų metų čekai turimas AB „Ragutis“ akcijas parduoda Estijos alaus bendrovei, „A. le Coq“, kurią valdo Suomijos bendrovė „Olvi Plc.“, kuriai priklauso 99,57 proc. AB „Volfas Engelman“ akcijų, likusios – įmonės darbuotojams ir privatiems asmenims. 
2011 balandžio 12 d. bravoras susigrąžino savo istorinį pavadinimą – „Volfas Engelman“, kuris visada jam ir priklausė. 
1999-2017 į bravoro plėtrą, rekonstrukciją ir gamybos procesų modernizaciją investuota per 50 mln. Eurų. 
2015 m. prijungiant gretimus žemės sklypus buvo susigrąžintos istorinės bravorui priklausiusios teritorijos. Bravoras išsiplėtė 5 kartus. 
2017 m. „Turbinų“ gatvei (seniau buvusiai „Bravoro“) suteiktas „I.B. Volfo ir F. Engelmano“ pavadinimas. 
2017 metais buvo įgyvendinta kūrybingo kolektyvo svajonė. Iš pagrindų rekonstruotame antrame pagrindinio pastato aukšte įrengtas mini bravoras, kuriame gimsta naujos alaus rūšys. Ši kūrybinė edukacinė erdvė, mūsų pavadinta „Volfas Engelman Studija“. Čia eksponuojami I.B.Volfas-Engelman paveldo objektai. Lankytojai gali susipažinti su pagrindinėmis alaus gamybos žaliavomis, jas pauostyti ir paragauti. Sužinoti apie alaus medį ir taurių reikšmę degustuojant skirtingas alaus rūšis.