google/wiki40b huggingface dataset:
Martin Luther King

Ankstyvasis gyvenimas

Martinas Liuteris Kingas jaunesnysis gimė 1929 metų sausio 15 dieną Atlantoje, Džordžijos valstijoje. Jis buvo pastoriaus Martino Liuterio Kingo bei Albertos Viliams King sūnus. Kingo tėvo tikrasis vardas buvo „Maiklas Kingas” (angl. Michael King), o Martinas Liuteris Kingas jaunesnysis iš pradžių buvo „Maiklas Kingas, jaunesnynis”. Tačiau po to, kai 1934 metais šeima keliavo po Europą ir aplankė Vokietiją, Maiklas Kingas vyresnysis pakeitė savo bei savo sūnaus vardą į Martinas Liuteris, norėdamas pagerbti vokiečių protestantų lyderį Martiną Liuterį. Martinas Liuteris Kingas turėjo vyresnę seserį Vili Kristin King ir jaunesnį brolį Alfredą Danielį Viliamą Kingą. Kingas su savo bažnyčios choru dainavo 1939 metais filmo „Vėjo nublokšti” premjeroje Atlantoje. Iš pradžių Kingas skeptiškai žiūrėjo į daugelį krikščionybės tiesų. Taip pat stulbina tai, kad trylikametis Martinas sekmadieninėje mokykloje neigė kūnišką Jėzaus prisikėlimą. Nuo šio momento, jis pareiškė, kad jį „nesustabdomai pradėjo užplūsti abejonės”.
Kingas vedė Koretą Skot 1953 metų birželio 18 dieną. Kingas ir Skot turėjo 4 vaikus: Jolanda King, Martinas Liuteris Kingas III, Deksteris Skotas Kingas ir Bernice King. 1954 metais 25 metų amžiaus Kingas tapo Dexter Avenue baptistų bažnyčios pastoriumi Montgomeryje, Alabamos valstijoje.

Išsilavinimas

Kingas lankė Atlantos Booker T. Washington vidurinę mokyklą. Kingas dėl neįprastų jo amžiui intelektualių sugebėjimų praleido devintą-dvyliktą klases ir būdamas 15 metų amžiaus įstojo į Morehouse koledžą, formaliai nebaigęs vidurinės mokyklos. 1948 metais jis baigė Mourehouse koledžą. Jam buvo suteiktas mokslinis sociologijos krypties bakalauro laipsnis. Po to jis įstojo į Crozer teologinę seminariją, esančią Česteryje, Pensilvanijos valstijoje. Ją baigė 1951 metais bei gavo teologijos mokslų bakalauro laipsnį. 1954 metais, tapęs pastoriumi, Kingas pradėjo sisteminės teologijos doktorantūros studijas Bostono universitete. Daktaro laipsnis jam buvo suteiktas 1955 metų birželio 5 dieną. Jis parašė daktaro disertaciją „Dievo sampratų Paul Tillich ir Henry Nelson Wieman darbuose palyginimas”. XX amžiaus devintajame dešimtmetyje atliktas tyrimas parodė, kad kai kurios Kingo daktaro disertacijos dalys buvo nuplagijuotos ir nors Kingas elgėsi nederamai, jo disertacija vis tiek yra „puikus įnašas į mokslą”.
Jonas Kazimieras Chodkevičius (1602)

Biografija

Mirė būdamas kūdikis. Kūną grafas Jonas Karolis Chodkevičius 1602 m. sausio 6 d. parvežė į Kretingą ir palaidojo kaimo kapinių koplyčioje. Pastačius pranciškonų vienuolyno bažnyčią, karstas buvo perkeltas į grafų Chodkevičių šeimos laidojimo rūsį po didžiuoju altoriumi.
Serbentinė erkutė

Kovos priemonės

Anksti pavasarį, individualiuose soduose, reikia surinkti visus erkėtus pumpurus, o jei augalai labai užsikrėtę, reikia išpjauti šakas prie pat žemės ir sudeginti.
Serbentų krūmus tręšti mėšlu su mineralinėmis trąšomis, pastoviai purenti žemę po krūmais.
Tarp serbentų krūmų galima pasodinti svogūnų arba česnakų, kurių rudenį iškasti nereikia.
Pasirodžius serbentų žiedynams, krūmus purkšti šviežiai pagaminta česnakų suspensija. Paruošimo būdas: 50-100 g česnakų skiltelių sutrinama moliniame inde ir sumaišoma su 10 l vandens. Antrą kartą purškiama praėjus 5-6 dienoms po pirmojo purškimo.
Itono koledžas

Mokyklos sistema ir tvarka

Moksleiviai studijų metu specialiai ruošiami valstybinei tarnybai. Pagal seną mokyklos tradiciją visus 5 mokslo metus berniukai gyvena mokykloje arba greta jos kaip internate ir tėvus mato retai. Jau šimtus metų faktiškai visas Itono miestelis aptarnauja beveik vien tik mokyklos veiklą. Itono miestelyje yra 25 namai, kurių kiekviename gyvena berniukais besirūpinanti pora vyresnių žmonių ir grupė berniukų.
Studijų kaina yra labai aukšta, viršijanti vidutinį atlyginimą, todėl tik nedidelis procentas tėvų gali leisti vaikus į šią mokyklą. Tačiau gabiems berniukams yra galimybė gauti stipendiją ir studijuoti koledže nemokamai. 20 % moksleivių šiuo metu gauna finansinį palaikymą. Be finansinio barjero, dar yra visiems moksleiviams privalomas sudėtingas stojamasis egzaminas.
Nors dauguma mokytojų ir darbuotojų – vyrai, mokymo procese dalyvauja ir kelios moterys. Mokytojai privalo gyventi 20 minučių atstumu nuo mokyklos, kad esant reikalui bet kada paros metu galėtų pasirūpinti mokiniu, jei jam kyla svarbių klausimų. Moksleivių užimtumas ir studijų krūvis yra labai didelis, manoma, kad vienas didžiausių pasaulyje savo amžiaus grupėje.
Moksleiviai nešioja išskirtines juodas frako tipo uniformas ir privalo jas dėvėti visą studijų dienos laiką, išskyrus tik tam tikrus užsiėmimus, pvz., sporto metu, teatre, namuose. Itone labai griežta mokslo ir gyvenimo tvarka, pvz., paaiškėjus, kad moksleivis naudoja narkotikus jis yra šalinamas iš mokyklos. Per paskutinius dešimtmečius į Itoną pradėjo vykti mokyti vis daugiau užsieniečių ir jis ypač tapo populiarus tarp kinų.
Simonas Malevskis

Biografija

Kilęs iš Lietuvos Didžiosios kunigaikštystės bajorų Malevskių giminės. Sūnus Pranciškus Jeronimas Malevskis. 1781 m. primtas į mokytojų seminariją prie Vilniaus universiteto dvejus metus studijavo Krokuvos universitete. 1785 m. Vilniuje įgijo filosofijos daktaro laipsnį ir tapo matematikos mokytoju. Nuo 1787 m. – Vilniaus universiteto teisės ir Politinės ekonomijos profesorius. Dalyvavo Lietuvos Didžiosios kunigaikštystės politiniame gyvenime – Abiejų Tautų Respublikos valdovo Stanislovo Augusto šalininkas; 1794 m. rūmų patarėjas. Per 1794 m. sukilimą – Lietuvos Didžiosios kunigaikštystės centrinės deputacijos įgaliotinis. 1817–1822 m. – Vilniaus universiteto rektorius. Netiesiogiai prisidėjo prie Filomatų draugijos veikimo. Aktyviai dalyvavo įvairių visuomeninių organizacijų veikloje.
Didysis Širvinto ąžuolas

Didysis Širvinto ąžuolas – botaninis gamtos paveldo objektas, išskirtinio amžiaus ir matmenų ąžuolas, augantis Lazdijų rajone, Seirijų seniūnijoje, Veisiejų miškų urėdijos Seirijų girininkijos (4 kv., 8 skl.) teritorijoje. Paskelbtas valstybės saugomu 2003 m.
Ąžuolas žaliuoja Širvinto miške, Metelių regioniniame parke, prie kelio  181  Seirijai–Simnas–Igliauka , apie 1,7 km piečiau Metelių. Paminklinį medį supa miškas, jis aptvertas, šalia pastatyta meniška rodyklė. Netoli, toje pačioje pakelėje, apie 100 m į Seirijų pusę, stūkso Drevėtasis Širvinto ąžuolas.
Ika

Istorija

Miestas įkurtas konkistadoro Gerónimo Luis de Cabrera 1563 m. kaip Villa de Valverde, vėliau pervadintas į San Jerónimo de Ica. 2007 m. rugpjūčio 15 d. miestas smarkiai nukentėjo nuo 8 balų pagal Richterio skalę žemės drebėjimo.
Skuodo Bartuvos progimnazija

Istorija

1975 m. rugsėjo 1 d. Skuode, prie Bartuvos upės skambutis kvietė mokinius į naują, Skuodo 2-ąją vidurinę mokyklą. Jos slenkstį peržengė 995 mokiniai, jų tarpe 54 abiturientai, juos mokyti pradėjo energingi, optimistiškai nusiteikę 52 mokytojai. 1987 m. mokykloje įrengtas pirmasis rajone informatikos kabinetas, kuriame veikė 12 vietų BK-1010 tipo kompiuterių.
1995 m. mokyklai suteiktas Bartuvos vardas, leista įsteigti realinę gimnazijos statuso klasę. 1999/2000 mokslo metais Švietimo ir mokslo ministerija pritarė sumanymui eksperimento tvarka vykdyti profilinį mokymą 11-12 klasėse. 2000 m. įvestas ankstyvasis anglų kalbos mokymas nuo 2-os klasės. 2012 m. mokykla reorganizuota į progimnaziją, formuojamos 1-8 klasės ir priešmokyklinio ugdymo grupė.
Biržų rajono savivaldybės taryba 2000–2003 m.

Veikla

Rajono meru išrinktas Vytautas Zurba, jo pavaduotoju Kęstutis Slavinskas. Savivaldybės administratoriumi paskirtas Romas Šaltauskas.
Mike Powell

Biografija

Baigęs Edgewood vidurinę mokyklą Vest Kovinoje (Kalifornija), įstojo į Kalifornijos universitetą Irvine (University of California, Irvine), o po to perėjo į Kalifornijos universitetą Los Andžele.
M. Pauelas dirba sporto apžvalgininku Yahoo! naujienų tarnyboje.

Karjera

Asmeniniai duomenys: ūgis 1,88, svoris 79 kg.
1991 m. Pasaulio lengvosios atletikos čempionate, vykusiame Tokijuje, šuolių į tolį finale M. Pauelas penktuoju bandymu nušoko 8,95 m ir pasiekė naują pasaulio rekordą. Šis rezultatas 5 cm viršijo ankstesnį rekordą, nuo 1968 m. beveik 23 metus priklausiusį amerikiečiui Bobui Bimonui. Nuo 1990 m. M. Pauelas yra ketvirtas sportininkas, išlaikęs pasiektą šuolių į tolį pasaulio rekordą daugiau kaip 20 metų. 1991 m. jis pelnė geriausio JAV atleto–mėgėjo titulą (James E. Sullivan Award) bei pripažintas BBC geriausia užsienio metų sporto asmenybe.
Iškovojo antrąsias vietas dviejose vasaros olimpinėse žaidynėse: 1988 m. Seule ir 1992 m. Barselonoje. Laimėjo pasaulio lengvosios atletikos čempionatus: 1991 m. Tokijuje ir 1993 m. Štutgarte, taip pat pelnė bronzą 1995 m. pasaulio čempionate Geteborge.
Po vasaros olimpinių žaidynių 1996 m. M. Pauelas paliko sportą. Jis vėl sugrįžo 2001 m. siekdamas sudalyvauti 2004 m. olimpinėse žaidynėse, tačiau po nesėkmingų atrankos varžybų nepateko į JAV nacionalinę rinktinę.
Teisumas

Teisumas – svarbi sąvoka, neretai naudojama tokiose religijose kaip budizmas, islamas, judaizmas, krikščionybė. Turint omenyje žmogų, teisingas tas, kuris yra sąžiningas, laikosi moralės normų, elgiasi dorai, yra nuolankus.
Jurbarko Kristijono Donelaičio evangelikų liuteronų bažnyčia

Kunigai

Nuo 1851 iki 1946 m. Jurbarko evangelikų liuteronų parapiją aptarnavo ir kartu pamaldas šios bendruomenės nariams laikė daugiau negu 20 kunigų ir kantorių iš Tauragės, Šakių, Tilžės, Viešvilės, Smalininkų, Garliavos ir Kretingos. Nuo 1941 m. septynerius metus parapijai vadovavo kunigas J. Gavėnia. Tačiau 1948 m. jis buvo ištremtas į Sibirą. Nuo to laiko prasidėjo ne tik Jurbarko evangelikų liuteronų parapijos irimas, bet ir bažnyčios bei bendruomenei priklausiusio turto naikinimas.

Tarybiniai laikai

1952 m. ji buvo uždaryta. Bažnyčios medinis pastatas iš pradžių buvo paverstas sandėliu. Po kiek laiko perstatytas į gyvenamąjį namą. Negrąžintinai buvo sunaikintas ir bažnyčiai priklausęs turtas: švediški vargonai, varpai. Netekusi dvasinio vadovo, bažnyčios ir išvengusi tremties dalis Jurbarko evangelikų liuteronų bendruomenės melstis keliaudavo į netoliese esančią Skirsnemunės parapiją (Žvyrių kaimas). Tarybiniais laikais buvusiuose Jurbarko evangelikų liuteronų parapijos namuose veikė milicijos skyrius.

Dabar

1989 m. Jurbarko evangelikų liuteronų bendruomenė susibūrė iš naujo. Naujam gyvenimui prisikėlusiai parapijai po ilgų prašymų 1991 m. buvo grąžintas klebonijos pastatas. 1992 m. vasario 16 d. čia įvyko pirmosios pamaldos. Netrukus evangelikų liuteronų bendruomenei buvo atiduoti ir visi anksčiau priklausę pastatai. Negrąžinta liko tik į gyvenamąjį namą perstatyta bažnyčia. 1994 m. Jurbarko evangelikų liuteronų bendruomenės iniciatyva Jurbarke buvo pradėta statyti nauja mūrinė bažnyčia (projekto autorius architektas Kazys Kazlauskas). Per kelerius metus buvo pastatyta mūrinė jos dalis ir dalinai baigtas dengti stogas. Tačiau dėl lėšų trūkumo darbai sustojo. Iš naujo statybos darbai pradėti 2008 m. Kunigo M. Kairio iniciatyva gavus lėšų iš Vokietijoje veikiančių evangelikų labdaros organizacijų, pavienių aukotojų ir Jurbarko evangelikų liuteronų parapijos narių, buvo baigtas dengti stogas. Tų pačių metų rudenį įstatyti langai. Iki tol pamaldos vyko 1991 m. grąžintuose parapijos namuose įrengtoje salėje.
Vaitupu

Vaitupu – atolas Ramiajame vandenyne, Tuvalu salyno centrinėje dalyje, į šiaurę nuo Nukufetau. Tai didžiausias sausumos plotu šalies atolas, užimantis 5,6 km². Atolas nusidriekęs iš šiaurės vakarų į pietryčius, jį sudaro daugiausia viena didelė Vaitupu sala su nedidele lagūna viduryje. Aplink šią salą yra kelios labai smulkios salelės – Luasamotu, Mosana (dvi), Motutanifa, Temotu, Te Motu Olepa, Tofia. Saloje yra pelkių, mangrovių sąžalynų, auginama pulaka.
2002 m. Vaitupu gyveno 1591 žmogus (antra pagal šį skaičių po Funafučio). Dauguma gyventojų susitelkę Asau kaime, Vaitupu salos pietvakarinėje pakrantėje. Taip pat keletas šeimų gyvena Temotu salelėje atolo šiaurėje. Veikia ligoninė, paštas, pradinė ir vidurinė mokyklos, bažnyčia. 1996 m. lagūnoje įkurtas pirmasis Tuvalu žuvininkystės ūkis.
Salos pavadinimas reiškia „vandens fontanas“. Kas apgyvendino salą nežinia, pasak legendų, XVI–XVII a. Vaitupu pasiekė samojiečiai. 1825 m. salą pasiekė banginių medžiotojas Obed Starbuck ir ją pavadino Treisės sala (Tracy Island).
Gintaras Ruplėnas

Biografija

1993 m. baigė Vilniaus universiteto Teisės fakultetą.
Kartu su Arūnu Valinsku, Valdu Vižiniu jau studijų metais pradėjo aktyviai koncertuoti ir dalyvavo akademinėje saviveiklos veikloje. Nuo 1986 m. dirbo šou grupėje „Dviratis“, nuo 1993 m. – televizijos laidose „Dviračio šou“, „Pusę per pusę“, „Dviračio žynios“. 1995 m. radijo stoties „Radiocentras“ programų direktorius. 
Mirė 2014 m. birželio 12 d. sustojus širdžiai. Tuo metu atostogavo Jordanijoje.
Arvydas Bagdžius

Biografija

1982 m. baigė Lietuvos valstybinį dailės institutą, tapybą. 1982–1986 m. dėstė Lietuvos dailės institute. Dailės parodose dalyvauja nuo 1984 m. Nuo 1988 m. Lietuvos dailininkų sąjungos narys. Gyveno ir dirbo Vilniuje kaip laisvas menininkas. Surengė 16 personalinių parodų Lietuvoje, Vokietijoje ir Norvegijoje.

Kūryba

Paskutiniųjų metų žymesni dailininko darbai: „Moteris vėjyje“ (1997), „Pusryčiai“ (1997), „Pavasario karalienė“ (2001–2002) ir kt. LDM saugomi darbai: „Interviu su Laurynu Stuoka-Gucevičiumi“ (1986, LDM), „Meilės aukuras“ (1988, LDM).
Stasys Ruzgaila

Biografija

Užaugo Palangoje. Nuo 1931 m. mokėsi Palangos pradžios mokykloje, nuo 1934 m. gimnazijoje, 1939–1943 m. Šventosios Vytauto Didžiojo gimnazijos Palangos skyriuje. Susitikimas su Feliksu Kriaučiūnu ir Pranu Lubinu paskatino domėtis krepšiniu. Su kitais vaikinais subūrė Palangos krepšinio komandą „Švyturys“, kuri 1942–1944 m. buvo stipriausia Vakarų Lietuvoje. 
1943-1945 m. medžio apdirbėjas Palangos lentpjūvėje. 1945-1947 m. Kretingos apskrities sporto komiteto pirmininkas. 1947–1951 m. neakivaizdiniu būdu studijavo Vilniaus valstybiniame pedagoginiame institute. 1947–1967 m. Kretingos I-os vidurinės mokyklos fizinio lavinimo mokytojas.  
1967–1992 m. Kretingos sporto mokyklos krepšinio treneris, Pranciškonų vidurinės mokyklos kūno kultūros mokytojas.  Jo išugdyti Lietuvos krepšininkai: Gintaras Krapikas , Gintaras Einikis, Romanas Brazdauskis, Alvydas Pazdrazdis , Vilmantas Matkevičius, treneris Algirdas Paulauskas.
Bendradarbiavo laikraščiuose „Sportas“, „Švyturys“, „Pajūrio naujienos“.
Nuo 2008 m. Kretingos sporto mokykla rengia tradicinius Lietuvos nusipelniusio krepšinio trenerio Stasio Ruzgailos vardo turnyrus.
Daugiakalbystė

Daugiakalbystė (multilingvizmas, dvikalbystė, bilingvizmas, poliglotizmas) – dviejų ar daugiau kalbų vartojimas kasdieniame gyvenime.
Iki XX a. pabaigos dvikalbystė laikyta vaiko kalbos raidos sutrikimu. Naujausi mokslo duomenys patvirtina jos kognityvinę naudą. Mokslininkai teigia, kad iki paauglystės galima išmokti kalbos be akcento. Idealios dvikalbystės nebūna, išskyrus retus atvejus, nes žmogus paprastai mąsto viena kuria iš dviejų jo nuolat vartojamų kalbų. Kai antrosios kalbos aktyviai mokomasi nuo mažumės, nukenčia gimtosios kalbos mokymasis (dvi kalbas nuo gimimo girdintys ir besimokantys jų vaikai kurį laiką neišvengia kalbų interferencijos). Bet antroji kalba nebūtinai gresia gimtosios kalbos išsaugojimui. Tokiu atveju kalbame apie papildomąją dvikalbystę. Kitu atveju antros kalbos išmokimas reiškia nuoseklų gimtosios kalbos praradimą, dažniausiai dėl kalbinės aplinkos (emigracijos), nacionalinės kalbinės arba švietimo politikos.
Dvikalbystė išugdoma tokioje aplinkoje, kurioje greta gyvena dviem kalbomis kalbantys asmenys, taip pat kai dviem kalbom kalbama šeimoje. Pavyzdžiui, Seinų lietuviai darbe kalbasi lenkiškai, o namuose bendrauja lietuviškai. Didelę įtaką dvikalbystės formavimuisi turi ir mokykla.
Savita dvikalbystės forma – kurčių žmonių sugebėjimas skaityti (kartais ir kalbėti), nes gestų kalba irgi yra kalbos forma. Tokio pobūdžio dvikalbystė labai išplečia pažintinius gebėjimus, leidžia efektyviau mokytis ir lengviau adaptuotis.

Baltijos valstybėse

Europos Sąjungos daugiakalbystės politika siekia apsaugoti Europos kalbų įvairovę ir skatina mokytis 24 jos oficialių kalbų, taip pat per 60 regioninių ir mažumų kalbų (pvz., baskų kalba, katalonų kalba). Pabaltyje daugiakalbystė paplitusi bene labiausiai iš visų ES šalių. Anot 2012 m. ES tyrimų, Lietuvoje tris kalbas ar daugiau moka 52 % šalies gyventojų, Latvijoje – 54 %, Estijoje – 52 %. Tam didelę įtaka turi lenkų, rusų ir kt. diasporos pastarosiose šalyse.
Lietuvoje gana daug diskutuojama dėl dvikalbystės įvedimo mokykloje, tačiau būgštaujama dėl to, kad anglų kalba gali išstumti lietuvių kalbą iš kai kurių vartojimo sferų (pvz., mokslinės). Latvijoje, priešingai, siekiama pradėti mokyti latviškai rusakalbes mažumas mokyklose bei universitetuose, taip pat nuogąstaujama dėl rusų kalbos skverbimosi į televiziją ir kt.
Auksakalystės ir sidabrakalystės prikazas

Auksakalystės ir sidabrakalystės prikazas (rus. Приказ золотого и серебряного дела) – prikazas, egzistavęs jau XVII a. pradžioje. Manoma, kad jis atsirado tuo metu, kaip ir rūmininko oružeiničio (оружейничий) pareigos.
Prikazui vadovavo tas pats okolničis kaip ir Naujajam ketvirčiui ir djakas.
Prikazas rinko auksakalius ir panašius meistrus iš įvairių miestų. Jie gaudavo metines algas, kad gamintų caro dvarui bei cerkvėms auksinius ir sidabrinius indus. Auksą ir sidabrą gaudavo iš Didžiojo iždo prikazo ir iš iždo kiemo (казенный двор).
Egzistavo iki XVIII pradžios, po to tapo Ginklų palatos (Оружейная палата) dalis.
Meteoritas (romanas)

Aprašymas

NASA palydovas Arkties Milno ledyne aptinka giliai įšalusį meteoritą. Paimtame jo mėginyje randamos suakmenėjusios fosilijos, primenančios utėles, kurios įrodo, kad yra gyvybė ir už Žemės ribų. Patikrinti meteorito tikrumo pakviečiami keturi nepriklausomi mokslininkai, kurie vieningai nutaria, kad meteoritas yra tikras. Paskelbus žinią apie atradimą pasaulio žmonėms netikėtai aptinkama įrodymų, rodančių, kad meteoritas tėra iš Marianų įdubos ištraukta, specialiai apdirbta ir į ledyną įgrūsta uoliena.
Galera

Galera – laivas, kurio pagrindinis varytuvas yra irklai. Dauguma galerų kaip pagalbinį varytuvą taip pat naudojo bures. Šis laivų tipas buvo naudojamas bent jau nuo Egipto Senosios Karalystės laikų.
Galeros dominavo Viduržemio jūros karuose dar nuo Homero laikų, vėliau jas naudojo romėnai, Kartagina ir kitos valstybės. Po Romos imperijos žlugimo galeromis kariavo Bizantija ir naujosios musulmonų valstybės. Dar vėliau šio tipo laivai tarnavo jūriniams miestams – valstybėms: Genujai, Pizai, Venecijai, taip pat ir Prancūzijai bei kitoms. Nors jas išstūmė vėlesni buriniai laivai, galintys saugiau plaukti vandenynu, visiškai galerų buvo atsisakyta tik išradus garlaivius.
Toljanas

Toljanas, Tolanas (isp. Tollan, nah. Tōllān) – Mezoamerikos mitologema, literatūroje sutinkama, kaip miesto, buvusio toltekų sostine, pavadinimas. Asocijuojamas su realiais Tulos bei Teotihuakano miestais. Dėl mitologinės Toljano sąsajos su rojumi ar gausiai gyvenama vieta, nemažai Mezoamerikos vietovių turi priesagas tol-, tul- (Tula, Tola, Tolula, Čolula, actekų sostinė taip pat vadinta Toljan Tenočtitlanu).
Žodžio tollan ir jam bendrašaknių etimologija kildinama iš actekų tollin ar tullin, reiškiančių nendrių ar švendrų vietą.
Mitologijoje Toljanas – plunksnuotosios gyvatės Kecalkoatlio sostinė. Ten stovėję keturi pastatai: vakarinis – iš žalio nefrito, rytinis – iš geltono aukso, šiaurinis – iš rožinio perlamutro, pietinis – iš balto perlamutro. Visi pastatai buvę padengti turkio mozaikomis ir kecalio plunksnomis. Po mūšio su Teskatlipoka, Kecalkoatlis dingo iš miesto, bet pažadėjo sugrįžti.
Kuresarė

Istorija

Žvejų gyvenvietė augo aplink pilį. Pirmąkart rašytiniuose šaltiniuose minima 1381 m. 1559 m. parduota Danijai. 1645 m., pagal Briomsebro sutartį perleista Švedijai. 1710 m., per Didįjį Šiaurės karą, Kuresarė buvo padegta rusų kareivių. Pagal Nyštato sutartį, 1721 m. miestas atiteko Rusijai. XVIII a. tapo populiaria poilsiaviete. 1918 m., Estijai tapus nepriklausoma valstybe, oficialiai pavadinta Kuresare (iki tol vadinosi Arensburgu). 1952–1988 m. vadinosi Kingisepa (est. Kingissepa; čia gimusio Estijos bolševikų politiko, Viktoro Kingisepo garbei). Dabar Kuresarė plėtojama kaip kurortinis miestas.
Tauragės spaustuvė

Tauragės spaustuvė – spaustuvės, veikusios Tauragėje.

Istorija

1908–1915 m. veikė D. Indichšteino spaustuvė. Ji turėjo rusiško šrifto, „Bostonkės“ tipo tigelinę mašiną. Vertėsi gamindama kvietimus, blankus, vizitines korteles. Nuo trečiojo dešimtmečio iki 1941 m. balandžio 5 d. veikė „Planetos“ spaustuvė, priklausiusi B. Pogremontui. Buvo spausdinami kvietimai, afišos. 1932 m. pastačius mėsos kombinatą „Maistas“, spaustuvė tiekė mėsos gaminiams blankus ir etiketes. „Planeta“ turėjo pilno formato plokščią spaudos mašiną, popieriaus pjovimo, segimo mašinas, daug šrifto. Dirbo apie 15 žmonių.
1928–1941 m. Tauragėje veikusi Mejerio Epelio spaustuvė 1933 m. spausdino savaitraštį „Tauragės balsas“, gamino Tauragės įmonėms blankus. Turėjo pusformatę plokščią spaudos mašiną, rankinę „Bostonkės“ tipo mašiną, popieriaus pjovimo, segimo mašinas, įvairaus šrifto. Dirbo 10 žmonių. 1938–1939 m. Tauragėje veikė pogrindinė komjaunimo spaustuvėlė.
1944 m. rudenį buvo atkurta „Planeta“. Nuo 1945 m. sausio mėn. šioje spaustuvėje buvo spausdinami apskrities laikraštis „Tarybinis valstietis“ bei „Tarybinis žodis“, 1951–1953 m. – Tauragės MTS laikraštis „Už stalininį derlių“, 1951 m. – Šilalės rajono laikraštis „Spalio pergalė“ bei Skaudvilės rajono laikraštis „Leniniečių balsas“.
1960 m. prie Tauragės spaustuvės buvo prijungtos Skaudvilės ir Šilalės spaustuvės. 1963 m. buvo įsteigti Tauragės spaustuvės Kelmės, Jurbarko ir Šilutės skyriai. 1976 m. birželio 29 d. Tauragės spaustuvė tapo Klaipėdos „Ryto“ spaustuvės skyriumi. 1982 m. Tauragės rajono laikraštis „Leniniečių balsas“ (iki 1962 m. vadinosi „Tarybinis žodis“) pradėtas spausdinti Šiaulių „Titnago“ spaustuvėje, o vietoje buvo tik renkamas linotipu. 1988 m. surinktą tekstą į Šiaulius pradėta perdavinėti ryšių kanalais.
1995 m. spaustuvė tapo UAB „Tauragės spaustuvė“, spausdino blankus, afišas, spaudinius.
Tauragnų dvaras

Tauragnų dvaras buvo Tauragnuose.

Istorija

1387 m. Tauragnų pilis ir dvaras priklausė Vilniaus vyskupijai, kuri jį išlaikė iki XVIII a. pabaigos. 1792 m. buvo Tauragnų dvaras, veikė alaus darykla, degtinės varykla ir kelios smuklės, priklausiusios Vilniaus vyskupui. Vėliau dvaras priklausė grafams Puslovskiams. 1885 m. dvarą nupirko Karolis Gineitis.
Vieta, kur buvo alaus darykla ir spirito varykla, šiandien vadinama Pravarais.