google/wiki40b huggingface dataset:
Ibn Zuhras

Veikla

Avenzoaras buvo žinomas dėl racionalesnio, empirinio medicinos pagrindo. Jo didžiausias darbas ,, Al-Taysīr fil-Mudāwāt wal-Tadbīr‘‘ (,,Knyga apie sukoncentruotą terapiją ir dietą‘‘). Ši knyga buvo išversta į lotynų ir hebrajų kalbas bei padarė didelę įtaką chirurgijos progrese. Avenzoaras patobulino chirurgines ir medicinos žinias, įvardindamas kelias ligas ir jų gydymą. Jis atliko pirmąją eksperimentinę tracheotomiją ožkai.
Dmitrijus Boreiko

Biografija

Gimė 1885 m. Kaune, baigė Kauno gimnaziją, vėliau Sankt Peterburgo Nikolajevo inžinerijos mokyklą. Baigęs mokslus dirbo aeronautikos mokykloje. 1914 m. dalyvavo aviacijos parodoje Paryžiuje, parašė kelias knygas apie aviacines technologijas. I pasaulinio karo metu dirbo aviacijos mokykloje pafrontėje. 1917 m. tapo Gačino karinės aviacijos mokyklos direktoriumi. Rusijos pilietiniame kare kovojo baltųjų gretose. Bolševikums laimėjus pilietinį karą pabėgo į Charbiną, dirbo Charbino universiteto dėstytoju, kur dėstė teorinę mechaniką, inžineriją. Prisidėjo prie įvairių Charbino miesto technologinių statinių projektavimo. II pasaulinio karo metu dirbo Japonijos kariuomenės konsultantu aviacijos klausimais. 1946 m. suimtas SMERŠ, tais pačiais metais nužudytas Usurijsko kalėjime, 1993 m. reabilituotas.
Nusikaltimas yra nusikaltimas

Turinys

Polas ir Mari Kastneriai buvo susituokę keletą metų, kuomet nelaimingo atsitikimo metu žmona liko dalinai paralyžiuota ir prikaustyta prie invalido vežimėlio. Po šio įvykio jų santykiai gerokai pasikeitė: Polas susirado meilužę Fransazą, o Mari, kuriai priklauso šeimos pinigai, tapo pavydžia ir nuolat viskuo nepatenkinta niurzga. Praėjus 3 metams įvyko nelaimingas atsitikimas, kurio metu Mari žuvo: ją partrenkė riedantis jos pačios automobilis, kurį sugedusį ji paliko ant kalno, o pati vežimėliu važiavo ieškoti pagalbos.
Po laidotuvių teisininkas perskaito testamentą, kuriame nurodoma, kad jei ji mirtų ne savo mirtimi, policija būtinai turėtų atlikti tyrimą, nes Polas neva jau yra bandęs ją nužudyti. Be to, jos turtai atiteks vyrui tik tuo atveju, jei jo namuose apsigyvens jos sesuo Ana. Ši pasirodo esanti labai panaši į Mari, o netrukus pradeda elgtis kaip ir jos sesuo: nusidažo plaukus, važinėja vežimėliu ir kaltina Polą sesers mirtimi.
Netrukus Polą aplanko paslaptingas vyras, kuris pareiškia, kad Mari mirtis – jo rankų darbas ir kad Polas turi jam sumokėti didelę pinigų sumą. Priešingu atveju jis grasina pateikti policijai įrodymus, kad žmonos mirtis buvo smurtinė. Po ilgų dvejonių Polas nusprendžia nemokėti, o pats nužudyti šantažuotoją...
Šarūnas Bartas

Biografija

1986–1991 m. studijavo Kinematografijos institute Maskvoje. 1989 m. įkūrė pirmąją Lietuvoje nepriklausomą kino studiją „Kinema“. Režisūroje debiutavo pusiau mėgėjišku dokumentiniu filmu „Tofolarija“ ir atkreipusiu dėmesį vidutinio metražo dokumentiniu filmu „Praėjusios dienos atminimui“, kuris 1990 m. apdovanotas Amsterdamo dokumentinių filmų festivalio prizu.
2017 m. lapkritį aktorė Julija Steponaitytė savo facebook paskyroje ir interviu 15min.lt bei dailininkė Paulė Boculaitė interviu tinklalapiui nanook.lt apkaltino Š. Bartą seksualiniu užpuolimu. Reaguodamas į tai Vilniaus meras Remigijus Šimašius pranešė imsiąs veiksmų dėl savivaldybės režisieriui lengvatinėmis sąlygomis nuomojamų patalpų „Skalvijos“ kino centre. Š. Bartas kaltinimus atmetė ir paskelbė iš patalpų išsikraustysiąs pats.
Lertajus

Gyvenimas ir valdymas

Mažai žinomą apie šį karalių. Karalius Lertajus nesugebėjo išsaugoti savo tėvo iškovotų teritorijų. Lertajui paveldėjus sostą, Pegu karalius Varerus (Wareru) nutraukė draugiškus santykius su Sukotajaus karalyste ir užėmė Tavojų bei Tanintairį. Vėliau karaliaus Lertajus bandymas atsikovoti šiuos miestus buvo nesėkmingas. Po karaliaus mirties sostą paveldėjo Lertajaus pusbrolis Nguanamomas.
Masejas

Istorija

Miesto pavadinimas kilo iš indėniško žodžio ir reiškia iš žemės ištrykštančias vandens sroves, kurių pasitaiko Masejo apylinkėse. Gyvenvietė susikūrė XIX a. pr. kaip medienos eksporto ir cukraus pramonės centras. 1839 m. Masejas tapo valstijos sostine.
Hijamos subprefektūra

Miestai

Prefektūroje nėra nė vieno miesto.
Algimantas Liekis

Biografija

Baigė Vainuto vidurinę mokyklą (Šilutės rajonas), 1966 m. Kauno politechnikos institutą, pramoninės ir civilinės statybos inžinierius. 1966–1968 m. laikraščio „Komjaunimo tiesa“, 1968–1970 m. žurnalo „Jaunimo gretos“, 1972–1980 m. žurnalo „Mokslas ir technika“ redakcijų darbuotojas. 1970–1972 m. leidinio „Sparnai“, 1980–1984 m. žurnalo „Statyba ir architektūra“ vyriausiojo redaktoriaus pavaduotojas. 1982 m. istorijos mokslų kandidatas.  1984–1991 m. Istorijos instituto Mokslo ir technikos istorijos skyriaus vedėjas. 1993 m., 1995 m., 1998 m. ir 2001 m. stažavo JAV. 
Tęstinių leidinių nuo 1990 m. „Lietuvos mokslas“, 1997 m. atkurto „Lietuvių tauta“ (ėjo 1907–1936 m.) steigėjas ir vyr. redaktorius. 1994–1995 m. vadovavo Lietuvos gyventojų genocido ir rezistencijos tyrimo institutui. 1996–2003 m. Vilniaus universiteto Komunikacijos fakulteto, nuo 2003 m. Vilniaus universiteto Tarptautinio žinių vadybos ir ekonomikos centro dėstytojas. Nuo 1997 m. dar dirba ir Vilniaus Gedimino technikos universitete, nuo 2002 m. Mokslotyros centro direktorius; nuo 2003 m. docentas. Sudarė daugiau kaip 60 mokslinių knygų.  Buvo Lietuvos tautininkų sąjungos Vilniaus miesto Naujamiesčio skyriaus narys.
Cvaihenderis

Cvaihenderis (vok. Zweihänder 'dvirankis', Bidenhänder 'abirankis' ar Dopplehänder 'dvigubarankis') – dvirankis vokiškas tiesus kalavijas, būdingas Renesanso laikams.
Pirmieji cvaihenderiai pasirodė Vokietijoje XIV a., o labiausiai pagarsėjo XVI a., valdant Šventosios Romos imperijos imperatoriui Maksimilijonui I, kai tapo žymiu vokiečių landsknechtų ginklu. Landsknechtai su cvaihenderiais stovėdavo rikiuotės priekyje ir nukapodavo priešininkų rikiuotės ietininkų ir pikininkų ietis, kurios būdavo rimta kliūtis kavalerijai ir paprastai ginklais ginkluotiems pėstininkams.
Vienu žinomiausių cvaihenderio meistrų buvo frizų karys ir maištininkas Pier Gerlofs Donia, garsėjęs gebėjimu vienu mostu nukirsti kelių priešininkų galvas. Jam priskiriamas cvaihenderis 2008 m. buvo eksponuojamas Frizijos muziejuje. Jo ilgis 213 cm, masė – ~6,6 kg.

Konstrukcija

Cvaihenderiai būdavo iki 1,8 m ilgio (nuo buoželės iki smaigalio galiuko), geležtės ilgis – 1,2–1,5 m, rankenos ilgis – 30-45 cm. Masė – 2-3,2 kg. Kai kurie paradiniai cvaihenderiai, neskirti kautynėms, sverdavo iki 7 kg.
Ankstyvieji cvaihenderiai dažnai būdavo apie 1,5 m ilgio, o sverdavo kiek daugiau kaip 1,5 kg.
Vengrijos Karo istorijos muziejuje saugomas XVI a. cvaihenderis yra 180,8 cm ilgio, visas geležtės ilgis – 135,5 cm (ašmeninės dalies ilgis – 93,6 cm), rankenos ilgis – 30,6 cm. Skersinio ilgis – 50,2 cm. Geležtės plotis – 4,6 cm, storis – 0,75 cm. Beašmenės dalies storis yra 0,86 cm, plotis – 3,2 cm. Masės centras yra 61,6 cm nuo buoželės. Geležtės skerspjūvis – rombiškas. Bendra masė – 3,65 kg.
Cvaihenderiams būdinga dviguba garda. Papildomą gardą sudarė kabliški kyšuliai (smaigaliai atlenkti link geležtės smaigalio), skiriantys ašmeninę geležtės dalį nuo beašmenės (ricasso). Kyšuliai kartais vadinami „šerno iltimis“, kartais – pariravimo kabliais (vok. parrierhaken).
Beašmenę dalį naudodavo blokavimui (smūgis į šią dalį nepažeidžia ašmenų), už šios dalies suimdavo ranka, kad būtų lengviau valdyti kalaviją. Taip laikant kalaviją mažoji garda (kyšuliai) apsaugo ranką, o kad laikyti būtų patogiau, dalį tarp kyšulių ir gardos skersinio dažnai aptraukdavo oda.
Vincas Lapinskas (1920)

Vincas Lapinskas (1920 m. balandžio 4 d. Raitininkai, Merkinės valsčius - 2013 m. gruodžio 8 d. Vilnius) – Lietuvos gydytojas rentgenologas ir radiologas, habilituotas biomedicinos mokslų daktaras, medicinos istorikas.

Biografija

Sūnus Vincas Lapinskas. 1947 m. baigė Vilniaus universitetą. 1970 m. medicinos mokslų daktaras.
1947–1953 m. ir 1967–2004 m. Vilniaus universiteto dėstytojas, nuo 1975 m. profesorius. 1953–1969 m. Sveikatos apsaugos ministerijos vyr. rentgenologas ir radiologas.

Mokslinė veikla

Vienas pirmųjų Lietuvoje pradėjo naudoti elektrorentgenografiją.
Philip Otele

Karjera

2019 m. tapo FK Kauno Žalgiris nariu. Debiutavo 2019 m. birželio 14 d. rungtynėse prieš FK Žalgiris.
Anatolijus Kurilovas

Biografija

Anatolijus Kurilovas gimė 1926 m. Voznesenske, Mykolajivo srityje, Ukrainoje. Dalyvavo Didžiajame Tėvynės kare. 1970 m. baigė Tomsko inžinerinį statybos institutą.
Pradėjęs eiliniu darbininku Kauno Namų statybos kombinate, Anatolijus Kurilovas vėliau vadovavo statybininkų kolektyvams, statant Ignalinos AE (1975-1979), Vakarų Sibiro naftininkų miestą Kogalymą, kur vadovavo Lietuvą atstovavusiai SMP-1 bei vietinei Kogalymo SMP-524 organizacijoms, 1980-1995 m.

Įvertinimas

Anatolijaus Kurilovo profesinė inžinerinė veikla įvertinta Lietuvos TSR nusipelniusio statybininko vardu, Rusijos apdovanojimais. 1990 rugpjūčio 31 d. už ypatingus nuopelnus statant miestą suteiktas Kogalymo garbės piliečio vardas. Jo vadovaujama lietuvių statybininkų SMP-1 pastatė patį pirmąjį šiame mieste daugiabutį gyvenamąjį namą, iš viso pridavė į eksploataciją 180 tūkst. m² gyvenamojo ploto, dvi vidurines mokyklas, kavinę, organizacijos bazinę gyvenvietę.
Grenlandijos istorija

Priešistorė

Seniausieji Grenlandijos gyventojai buvo paleoeskimai, kurių veiklos pėdsakų randama nuo III tūkst. pr. m. e. Jie migravo į salą iš gretimų salų (dab. Kanados šiaurė) ir koncentravosi šiaurinėje salos pakrantėje. Manoma, kad dvi skirtingos jų grupės sukūrė Sakako (Saqqaq) (2500–800 m. pr. m. e.) ir Independence (2400–1300 m. pr. m. e.) kultūras. I tūkst. pr. m. e. jas užgožė Independence II kultūra, egzistavusi šiaurinėse pakrantėse iki pirmųjų mūsų eros amžių. 
Po to, atrodo, bendruomenė nunyko, ir sala tapo negyvenama iki pat V a. Nauja paleoeskimų banga yra siejama su Dorseto kultūra, kuri į Grenlandiją atėjo tuo pačiu keliu ir taip pat koncentravosi šiaurinėje salos pakrantėje. Šios kultūros atstovai taip pat gyveno gretimose salose vakaruose bei šiaurinėse Amerikos pakrantėse.

Danijos kolonizacija

Pakartotinai europiečiai, tik jau daugiausiai danai, Grenlandiją vėl ėmė kolonizuoti 1721 m., ir nuo 1721 m. Grenlandija tapo Danijos kolonija, 1953 m. padarius pataisas Danijos konstitucijoje, Grenlandija tapo lygiaverte karalystės dalimi.

Grenlandijos dabartis

1979 m. gegužės 1 d., po konsultatyvinio referendumo 1979 m. sausio 17 d., (70,1 % „už“ ir 25,8 % „prieš“ Grenlandija tapo autonomija. Valdžia Danijoje tapo atsakinga už gynybą, užsienio politiką ir konstitucijos klausimus, visa kita perleista Grenlandijos vietinei valdžiai – lanstingui, jį sudaro 31 narys.
Palemonas Gintaras Janonis

Palemonas Gintaras Janonis (g. 1962 m. sausio 11 d. Trakuose) – Lietuvos tapytojas, dailininkas restauratorius.

Biografija

Žmona Rūta Janonienė. 1986 m. baigė Lietuvos dailės institutą. Nuo 2001 m. Vilniaus dailės akademijos (iki 1990 m. Lietuvos dailės institutas) dėstytojas. Nuo 1988 m. restauruoja sienų tapybą, nuo 2001 m. aukščiausios kategorijos dailininkas restauratorius. 1997 m. stažavo Florencijoje.

Kūryba

Paveikslams („Miesto angelas“ 1990 m., „Žaliasis kambarys“ 1991 m., „Mergaitė ir sfinksas“ 1996 m.) būdinga spalvinė ekspresija, įtaigi emocijų raiška, pastozinė tapyba.
Nuo 1986 m. dalyvauja parodose Lietuvoje ir užsienyje – Vengrijoje, Latvijoje, Suomijoje, Danijoje, Lenkijoje, Prancūzijoje, Rusijoje, Estijoje, Vokietijoje. Surengė daugiau kaip 25 individualių parodų (Ryga – 1991 m., Snekas, Olandija – 1992 m., Bremenas – 1995 m., Vilnius – 2002 m.) Kūrinių turi Lietuvos dailės muziejus, Nacionalinis Čiurlionio dailės muziejus, Alytaus kraštotyros muziejus, Vilniaus Gaono žydų muziejus, JAV muziejai.
AFAD Djékanou

Istorija

Klubas buvo suformuotas 2005 m. Tuo metu vadinosi Association Sportive Pythagore.
Lukumas

Lukumas (turk. lokum, gr. Λουκούμι), dar žinomas kaip „turkiškas gardėsis“ (angl. Turkish delight) – iš Turkijos kilęs konditerinis gaminys. Tai spalvotos želės gabalėliai, pagardinti rožių vandens, mastikos arba citrinų aromatu ir apibarstyti cukraus pudra arba kopra.
Lukumas pradėtas gaminti Osmanų imperijoje XV a. Pradžioje kaip saldikliai naudoti medus ir melasa, o kaip rišamosios medžiagos – vanduo ir miltai. Į Vakarus lukumas pateko XIX a., o juos išpopuliarinę britai jiems suteikė „turkiško gardėsio“ pavadinimą. Būtent tokiu pavadinimu dabar lukumas pardavinėjamas užsienyje bei turistams.
Turkiškas pavadinimas lokma, lokum kilo iš arabų kalbos žodžio luqma, reiškiančio „kąsnis“. Balkanuose gaminys dar vadinamas kaip rahat. Šis pavadinimas atkeliavęs iš arabiškos frazės raḥat al-ḥulqum reikšiančios „pasitenkinimas burnai“. Tradicinis lukumas gaminamas Turkijoje, Graikijoje (ten dažnai parduodamas kaip „graikiškas gardėsis“), Kipre, Balkanuose. Taip pat įvairių šalių konditerijos bendrovės gamina panašius gaminius „turkiško gardėsio“ pavadinimu.
Krakūnai

Istorija

Krakūnai minimi nuo 1433 m., kai Jonas Goštautas gavo iš Žygimanto Kęstutaičio Dieveniškes ir 26 apylinkių kaimus.
1991 m. gegužės 19 d. Krakūnų pasienio poste nušautas Šalčininkų užkardos pamainos viršininkas Gintaras Žagunis (pirmasis po Nepriklausomybės atkūrimo žuvęs Lietuvos pasienietis). 14 kaimo pastatų sudegė 2019 m. balandžio 25 d. kilusiame gaisre.

Aplinkinės gyvenvietės

DIEVENIŠKĖS – 5 km 
 Žižmai – 2 km
Kalnalis

Etimologija

Pavadinimas kilo nuo žodžio liet. kalnas mažybinės formos žemaičių tarme (žem. kalnalės). Kalnaliu XVII–XVIII a. buvo vadinamas Klausgalvų kaimo šiaurės rytinėje dalyje buvęs aukštumos kyšulys, įsiterpiantis tarp Salanto ir Kūlupio senslėnių. Pastačius Šv. Lauryno bažnyčią, Kalnaliu nuo XVIII a. buvo pradėtas vadinti šalia jos besikuriantis bažnytkaimis. Vietovardis rašomas lenk. Kałnele, Kalnieli, rus. Колнялисъ, Калнеле, Кальналис, Калналис, liet. Kalnalės, Kalnalis, žem. Kalnalės.

Aplinkinės gyvenvietės

Leliūnai – 5 kmBarzdžiai – 1 kmSALANTAI – 6 kmKlausgalvų Medsėdžiai – 2 kmImbarė – 2 kmKlausgalvai
Nasrėnai – 3 kmSkaudaliai – 1,5 km
Verano kapinės

Verano kapinės (it. Cimitero del Verano arba Campo Verano) – žinomos kapinės Romos miesto rytinėje dalyje. Jose palaidotos Vatikanui, Italijai ir pasauliui nusipelniusios asmenybės bei eiliniai miesto gyventojai.

Istorija

Nuo seno žemės sklypas prie Via Tiburtina – antikinio kelio iš Tibūro miesto (dabar vad. Tivoli) į Romą – buvo naudojamas žmonėms laidoti. Šiuolaikinės Verano kapinės (tąkart už gynybinės miesto sienos – mūro) įkurtos Napoleono valdymo laikais, popiežiai Grigalius XVI ir Pijus IX jas išplėtė ir sutvarkė. Projekto autorius – architektas Giuseppe Valadier.
Į kapines patenkama per vartų tris arkas, tarp kurių ant aukštų piliorų rymo keturios skulptūros, vaizduojančios Apmastymą, Viltį, Labdarą ir Tylą. Laidojama dviejuose teritorijose: judėjiškoje ir katalikiškoje. Šalia kapinių stovi viena iš penkių miesto didžiųjų bazilikų – Šv. Lauryno bazilika už Romos mūro su šventojo Lauryno kapu.
Antrojo pasaulinio karo metais Verano kapinės nukentėjo per Sąjungininkų bombardavimą, vėliau buvo suremontuotos. Šiandien neretai jos lankomos kaip muziejus, kuriame sukauptos XIX–XX a. a. istorijos, meno ir kultūros vertybės.

Palaidotos asmenybės

Verano kapinėse paskutinę poilsio vietą rado: Romos katalikų kardinolai Luigi Capotosti, Filippo Camassei, Mario Luigi Ciappi, Franziskus Ehrle, Paolo Giobbe, William Theodore Heard, Vincenzo Lapuma, Camillo Laurenti, Lorenzo Lauri, Paolo Marella, François Xavier Nguyên Van Thuân, Pietro Palazzini, Pietro Pavan, Carlo Perosi, Paul-Pierre Philippe, Gennaro Granito Pignatelli di Belmonte, Raffaele Scapinelli Di Leguigno, Domenico Serafini, Augusto Silj, Giovanni Tacci Porcelli, Scipione Tecchi, Giulio Tonti; rašytojas Vittorio Gassman: kino režisierius Sergio Leone, kino aktorius Marcello Mastroianni ir kt.
Ganio Muratbajevo stadionas

Istorija

Atidarytas 1969 m. Talpina 6 800 žiūrovų. Kiti šaltiniai teigia, kad 7 300 
Renovuotas 2001 ir 2010 m. Atitinka UEFA keliamus reikalavimus.
Namų rungtynes jame žaidžia Kyzylordos „Kajsar“ ir Kyzylordos „Bajkonur“ klubai.
Dalia Urbanavičienė

Biografija

1986 m. Dalia Urbanavičienė Lietuvos konservatorijoje baigė muzikologijos studijas. 1982–1991 m. Vilniaus J. Tallat Kelpšos aukštesniojoje muzikos mokykloje dirbo koncertmeistere ir dėstytoja. Nuo 1989 m. ėmė dėstyti Lietuvos muzikos ir teatro akademijoje, 1992 m. tapo akademijos Mokslo centro (1994–2012 m. Muzikologijos instituto) Etnomuzikologijos skyriaus (iki 1994 m. – Liaudies muzikos laboratorijos) vedėja. 2001 m. tapo humanitarinių mokslų daktare, 2008 m. – docente. 1995 m. atliko stažuotes Švedijos, 1996 m. – Austrijos, 1997 m. – Norvegijos folkloro archyvuose. 1992 m. tapo Tarptautinės liaudies meno organizacijos, 1994 m. – Tarptautinės tradicinės muzikos tarybos (nuo 1997 m. jos Nacionalinio Lietuvos komiteto sekretorė), 2002 m. – Europos etnomuzikologijos seminaro nare. Nuo 1999 m. – Lietuvių etninės kultūros draugijos, 2009–2014 m. Etninės kultūros globos tarybos pirmininkė. 2015 m. apdovanota Jono Basanavičiaus premija.
Dalia Urbanavičienė 2002 m. Vilniuje įkūrė Tradicinių šokių klubą, jam vadovauja.

Mokslinė veikla

Mokslinių tyrinėjimų pagrindinės sritys: etnochoreologija, apeiginė etnochoreografija, šokamosios sutartinės, tradicinio šokio raida Lietuvoje, šokio užrašymo metodika ir notacijos sistemos, etnochoreografijos klasifikavimas ir analizė, muzikinio folkloro rinkimo ir folkloro archyvų darbo metodika, etnokultūrinis ugdymas.
Aistringas troškimas

Turinys

Jauno ir besiruošiančio vesti verslininko Luidžio gyvenime atsiranda pusseserė Sonia. Mergina lengvai apsuka jam galvą bei prisipažįsta jautusi jam šiltus jausmus nuo pat vaikystės. Luidžis palieka sužadėtinę ir leidžia laiką su naująja mergina, tačiau netrukus šios siūlomos pramogos ir žaidimai pradeda jam kelti nerimą. Ieškodama aštrių pojūčių, Sonia apsivagia parduotuvėje ir priverčia Luidžį sprukti kartu, o vėliau, tiesiog dėl smagumo, priverčia jį kartu apiplėšti juvelyrinę parduotuvę. Ji suorganizuoja Luidžiui seksą trise bei anoniminį apsikeitimą poromis, po kurio iškelia jam sceną dėl neištikimybės. 
Luidžį mėgina vilioti jo verslo partnerė Marcela, ir nors šis ją atstumia, moteris atrodo susirūpinusi šio būkle. Luidžis ir Sonia vėl atnaujina santykius, tačiau mylimosios praeitis jam vis daugiau nerimo, ypač kai pamato laikraštyje skelbimą apie dingusią merginą, kuri pasirodo buvusi vieno iš jų sekso žaidimo dalyvė. Be to, kažkas pakeičia jo kompiuteriu surinktą sutarties tekstą ir tokiu būdu sužlugdo didelės vertės sandorį su japonų verslininkais. Netekęs darbo, jis iškvočia Sonią ir išgauna jos prisipažinimą, kad taip ji pasielgė specialiai, nes iš tiesų jau nuo vaikystės jo nekenčia ir ieškojo būdų atkeršyti. Pradėjęs labiau domėtis šios praeitimi, Luidžis sužino, kad Sonia serga šizofrenija, o vaikystėje neteko abiejų tėvų. Galiausiai šios bute po lova jis randa dingusios merginos kūną, o greta jo – ranka rašytus prisipažinimus apie įvykdytą tėvų nužudymą. Luidžis nespėja pasišalinti ir tampa Sonios užpuolimo auka. Mergina mėgina jį nužudyti, tačiau galiausiai jį išgelbsti Marcela...
UEFA Europos lyga 2016–2017 m.

Lietuvos klubų pasirodymai UEFA Europos lygos 2016–2017 m. atrankoje

UEFA Europos lygos 2016–2017 m. atrankos turnyre dalyvavo ir trys Lietuvos klubai. FK Atlantas, FK Sūduva ir FK Trakai.

Apibendrinimas

Visos trys turnyre dalyvavusios komandos iš Lietuvos kovas baigė jau po pirmojo etapo.
Kentė

Kentė (angl. kente; ak. nwentoma) – šilkinis ir/ar medvilninis audeklas, susiūtas iš apie 10 cm pločio austų juostų. Kentė būdinga akanų etninei grupei Pietų Ganoje.
Manoma, kad kentė kilusi ašančių karalystėje, o paskui šią audeklo rūšį perėmė Dramblio Kaulo Kranto ir kitų Vakarų Afrikos šalių gyventojai. Akanų kultūroje kentė buvo karališkas ir šventas audeklas, jo drabužius dėvėdavo tik ypatingais atvejais. Vėliau kentės drabužius ėmė vilkėti vis daugiau žmonių. Tačiau akanų kultūroje šis audeklas iki šiol aukštai vertinamas.
Kentę gamina akanų žemėse Ganoje ir Dramblio Kaulo Krante, taip pat tautos, kurioms akanai darė įtaką. Kentė yra geriausiai žinomas afrikinis audeklas. Žodis kente kilęs iš akanų kalbos ašančių dialekto žodžio kenten 'pintinė'.
Akanų kentė yra savotiška afrikiečių kultūros paveldo emblema, siejama su jos akinančiais, daugiaspalviais raštais, geometrine ornamentika. Akanai pasirenka kentės audeklus pagal jų spalvas, raštus ir pavadinimus. Pavadinimai mažai susiję su spalvomis ir raštais, jie parenkami iš patarlių, žymių vadų, karalienių vardų, augalų pavadinimų.
Kurnėnai

Istorija

1936 m. įkurta Kurnėnų mokykla.
Jevgenijus Krupnovas

Biografija

1930 m. baigė Maskvos universitetą. 1960 m. istorijos mokslų daktaras.
1930-1951 m. dirbo Maskvos istorijos muziejuje. Nuo 1937 m. dirbo ir TSRS mokslų akademijos Archeologijos institute, 1962-1970 m. Neolito ir bronzos amžiaus sektoriaus vadovas, nuo 1964 m. profesorius.

Mokslinė veikla

Vykdė archeologijos tyrinėjimus 1946-1949 m. Kabardoje-Balkarijoje, 1957-1962 m. Šiaurės Osetijoje, 1957-1966 m. |Čečėnijoje-Ingušijoje, studijavo Kaukazo tautų folklorą, liaudies meną. Nagrinėjo Kaukazo ir Artimųjų Rytų senovės tautų ryšius, remdamasis 3 tūkstantmečio paminklų tyrimų medžiaga iškėlė hipotezę apie Užkaukazės ir Šiaurės Kaukazo tautų etninį bendrumą, ją aptarė knygoje „Kaukazo seniausioji kultūra ir Kaukazo tautų etninis bendrumas“. Aprašė Kobano kultūros archeologijos paminklus ir išskyrė kultūrai būdingus bruožus. Vienas pirmųjų 1966 m. paskelbė studiją apie Čečėnijos-Ingušijos senovės istoriją.
Nauru demografija

2002 m. duomenimis Nauru saloje gyveno 12 329 žmonės. Vietos gyventojai vadinami nauriečiais arba naurujiečiais.

Etninės grupės

Iš visų Nauru gyventojų 58 % laiko save nauriečiais, 26 % kilę iš kitų Ramiojo vandenyno salų, po 8 % gyventojų kilę iš Kinijos ar Europos. Taip pat yra nedidelės filipiniečių, tuvaliečių ir kiribačių bendruomenės.

Religija

Dauguma nauriečių – krikščionys. Yra šiek tiek budistų ir bahajų.

Švietimas

Mokslas Nauru nemokamas nuo 5 iki 16 metų. Yra 6 vaikų darželiai, 2 pagrindinės mokyklos, 1 antrinė mokykla ir technikos mokykla.

Gimstamumas ir mirštamumas

Gyventojų gyvenimo trukmė vidutiniška. Mirtingumas – 10,33/1000 gyventojų, gimstamumas – 26,09/1000, gyventojų skaičius auga kasmet po 1,9 %.
Scary Monsters (and Super Creeps)

Dainų sąrašas

Visas dainas parašė David Bowie, išskyrus kur pažymėta.