google/wiki40b huggingface dataset:
Pietų Triondelagas

Istorija

Žmonės šiame regione gyveno tūkstančius metų (Virvelinės keramikos kultūra). Derlingos žemumos aplink Trondeimo fjordą tikriausiai buvo svarbiausias galios centras vikingų laikais. Trondheime kelis šimtmečius gyveno archivyskupai, o miestas tapo piligrimystės centru po Šv. Olafo mirtis 1030 m. Riorosas pietrytinėje apygardos dalyje yra gerai išlikęs kalnakasybos miestas plynaukštėje, įtrauktas į Pasaulio paveldo sąrašą.

Klimatas

Orą nulemia vėjo kryptis. Pietinės ir rytinės krypties vėjas atneša saulėtą orą, o vakarų atneša kritulius ir vėsų orą vasarą, šaltą orą žiemą. Šiaurės vėjas atneša sniegą (ir lietų pakrantėje). Vidutinis kritulių kiekis svyruoja nuo 2000 mm Foseno apylinkėse iki 850 mm Trondheime ir tik 500 mm Opdale. Toliau nuo kranto esančios aukštumos turi šaltas žiemas su užsilaikančia sniego danga, o pakrantėje vyrauja jūrinis klimatas su švelniomis ir vėjuotomis žiemomis. Suloje vidutinė temperatūra būna 1.5 °C šalčiausiais mėnesiais, o Riorose, kuris iškilęs 628 m virš jūros lygio, sausį vidutiniškai būna -11,2 °C. Vasaros temperatūros tais smarkiai nesiskiria, jos šilčiausios toliau nuo kranto ar žemumose, kurios turi užuovėją.
Jonas Čečiotas

Biografija

Kilęs iš smulkiųjų bajorų. 1809-1815 m. mokėsi Naugarduko dominikonų kolegijoje, 1815-1816 m. Vilniaus universitete. Draugavo su A. Mickevičiumi, redagavo pirmuosius A. Mickevičiaus poezijos rinkinius. 1818 m. birželio 16 d. įstojo į Filomatų draugiją. Su kitais slaptų draugijų nariais suimtas ir 1823 m. kovo 10 d. – 1824 m. spalio 22 d. kalintas Vilniuje, vėliau ištremtas į Orenburgo guberniją. 1831 m. Rusijos valdžiai leidus apsigyveno Lepelyje, rinko baltarusių tautosaką, rašė eilėraščius, kūrė dainų tekstus. 1841-1844 m. tvarkė A. Chreptavičiaus bibliotekos archyvą Ščorsuose netoli Naugarduko.
VGTU Vilkai Vilnius

Istorija

Klubas įkurtas 2000 m. ir iki 2002 m. neturėjo pavadinimo, taip pat nežaidė oficialiose varžybose.
Sarasvatė

Sarasvatė (skr. सरस्वती = Sarasvatī) – senovės arijų šventoji upė ir jos dievybė, vėliau – hinduizmo išminties, muzikos ir menų deivė, Brahmos žmona.

Povedinėje mitologijoje

Hinduistai tiki, kad Sarasvatė yra vedų motina.
Rytų Indijoje Sarasvatė laikoma Durgos dukra kartu su jos seserimi Lakšme ir jos broliais Ganeša ir Kartikėja 
Seniausiuose Vedų literatūros tekstuose Sarasvatė šlovinama kaip išminties įsikūnijimas. Jos garbinimą perėmė ir budizmo tradicija, kur ji laikoma Mandžušrio, arba išminties dievo, sutuoktine. 
Puranos mums pasakoja, kad Sarasvatė apsireiškė ir kaip Brahmos žmona, ir kaip šventoji Sarasvatės upė. Kai ruošdamasis kurti visatą Brahma pateko į aklavietę jam padėjo būtent Motina Sarasvatė. Ji davė jam gayatri mantrą ir pasakė, kad medituojant į ją išsipildys visi jo troškimai. Kaip jau pasakojome praeitame skyriuje, Brahma paklausė Sarasvatės patarimo, ir taip gimė materiali kūrinija. 
Sarasvatė vaizduojama apsirengusi dailia ir elegantiška mantija, sėdinti balto lotoso žiede. Rankose ji laiko mokslą simbolizuojančią knygą, japos karolius (jų paskirtis panaši į rožančiaus Vakarų tradicijoje − jais skaičiuojamos kartojamos mantros, maldos) ir vyną − tradicinį Indijos styginį muzikos instrumentą.
Olenegorskas

Istorija

1949 m. greta kasyklos pradėjo kurtis gyvenvietė, pavadinta Olenia (Оленья). 1957 m. suteiktas miesto statusas, o pavadinimas pakeistas į Olenegorską.
SMILES

SMILES notacija (angl. simplified molecular-input line-entry system) – metodas, skirtas cheminių junginių aprašymui tekstinėmis (ASCII) eilutėmis. Dauguma programinės įrangos, skirtos cheminių junginių struktūrinių formulių konstravimui ir vaizdavimui geba konvertuoti SMILES eilutes į struktūrines formules ar erdvines junginių struktūras.
Pirmoji SMILES specifikacija pradėta 1980 m. Vėliau notacija buvo modifikuojama ir plečiama. 2007 m. buvo sukurtas ir paskelbtas atviras standartas pavadinimu „OpenSMILES“. Esama kitų, panašių notacijų, pavyzdžiui Visveserio notacija, ROSDAL ir SLN.
Vincas Markevičius

Vincas Jonas Markevičius (1866 m. lapkričio 27 d. Giluišiuose, Seivų valsčiuje – 1938 m. vasario 21 d. Sangrūda, Punsko valsčius (Lietuva)) – ūkininkas, vienas žymiausių Lietuvos knygnešių.

Biografija

Augo stambių ūkininkų šeimoje, buvo vienturtis sūnus ir nuo mažens pratinamas valdyti ūkį. Knygnešiauti pradėjo būdamas 30 metų, spaudą Prūsijoje imdavo iš J. Lapino ir O. Mauderodės spaustuvių Tilžėje. Turėjo per kelią nelanksčią koją, todėl knygų pernešimui per sieną samdydavo nešikus, o po to uždraustą literatūrą gabendavo vežimu. Su žandarais palaikydavo draugiškus santykius, kratos jo namuose buvo daromos paviršutiniškai. Įkliuvęs atsipirkdavo kyšiais, nors vieną kartą ir tas nepadėjo – buvo nuteistas ir dvejiems metams ištremtas į Alytų.
Prieš Pirmąjį pasaulinį karą savo sodyboje atidarė privačią mokyklą (mokytojavo Viktoras Vailokaitis). Po lietuvių – lenkų karinio konflikto 1918–1929 m. ir atsiradusios valstybinės sienos, iš turėtų 50 ha 43 liko Lietuvoje, o septyni – Lenkijoje. Iki gyvenimo pabaigos vertėsi žemės ūkiu.

Atminimo įamžinimas

Jo vardas Kauno Karo muziejaus sodelyje amžiams įrašytas į Knygnešių sienelę. 2005 m. sausio 14 d. gimtajame Giluišių kaime atidengtas paminklinis akmuo su atminimo plokšte (skulptorius Kazimieras Duoba).
Google AdWords

Kainos nustatymas

AdWords leidžia siūlyti kiek norint mažą kainą, bet jei kiti naudotojai pasiūlys daugiau, tokios reklamos bus rodoma labai nedaug. Reklamos vietą laimi daugiausia pasiūlęs naudotojas, tačiau jis sumoka ne savo pasiūlytą sumą, bet sumą, kurią pasiūlė antras, šį aukcioną pralaimėjęs naudotojas. Taip naudotojas apsaugomas nuo neprotingų išlaidų. Ši sistema vadinama „apibendrintu antrosios kainos aukcionu“.
Naudotojas taip pat nurodo maksimalų leistiną dienos biudžetą.
AdWords reklama pateikiama greta jai giminingų tekstų ar paieškos terminų. Kaina nustatoma kiekvienam raktažodžiui ar jų deriniui atskirai ir dažniausiai būna maždaug keliasdešimt centų už lankytoją, nors gali svyruoti nuo kelių centų iki kelių dolerių. AdWords mokama kreditine kortele.

Reklamos

Reklaminiai skelbimai gali būti tekstiniai ar įvairių formatų grafiniai. Skelbimus „Google“ turi patvirtinti, nors reikalavimų palyginti nedaug (patikrinama gramatika, turinio legalumas). Tekstinius skelbimus galima nesunkiai per kelias minutes sukurti tiesiai AdWords svetainėje. AdWords pateikia įvairią rodytų reklamų statistiką.
AdWords palyginus gerai pritaikyta vietinėms reklamoms: skelbimų rodymą galima įjungti ir išjungti kiekvienai pasaulio valstybei atskirai. Lankytojo vieta nustatoma pagal jo IP adresą.

AdSense tinklas

Naudotojas panorėjęs gali reklamuotis ne tik paieškos sistemoje, bet taip pat ir AdSense tinkle, kuriam priklauso labai įvairūs tinklalapiai. „Google“ parenka šiuos tinklalapius pagal turinio panašumą su reklamos tekstu. Tinklalapio savininkas reklamai skirtoje vietoje įkelia JavaScript komandų seką, kuri potencialiam lankytojui pateikia reklamą. Savininkas pasirenka leistinų reklamų kiekį, formatą, gali nurodyti draudžiamus klientus ar temas. Uždirbamas sutartas procentas už nuorodomis nusekusius lankytojus reklamuotojo sumokėtos sumos. Įprastame tinklalapyje reklamomis paprastai nuseka tik procento dalys lankytojų, nors prastos kokybės svetainėse, kur nėra ką skaityti jų nuseka daugiau. AdSense tinkle reklamuotis žymiai pigiau, tačiau jo tinklalapiai gali būti gana prastos kokybės bei reputacijos. AdWords naudotojas mato šių tinklalapių sąrašą ir gali blokuoti savo reklamą nepatinkančiose svetainėse.

Atakos

Norėdamas padidinti pelną, AdSense svetainės savininkas kartais mėgina pats sekti savo tinklalapyje esančiomis reklaminėmis nuorodomis. Taip pat bandoma atakuoti besireklamuojantį konkurentą, nuolat spragsint pele ant jo reklamos ir taip priverčiant mokėti už „lankytojus“ kurie iš tiesų turiniu nesidomi. „Google“ teigia turinti sudėtingą tokių klastočių aptikimo sistemą, kuri paprastai apsaugo lankytoją nuo nepelnytų išlaidų. 2006 metais buvo bylinėjamasi dėl 90 milijonų su tokiomis klastotėmis susijusių dolerių.
2010 metais „Google“ pelnas iš AdWords siekė 28 milijardus dolerių.
Kobros diena

Turinys

Buvęs policininkas, dabar privatus San Francisko detektyvas Laris Stanzanis, pravarde „Kobra“, iš buvusio viršininko sulaukia viliojančio pasiūlymo – vykti į gimtąją Genują ir padėti sugauti narkotikų kontrabanda besiverčiantį Seržą Kandinskį, kurio niekas nėra matęs. Atvykęs Laris iš karto imasi veikti, ieškodamas Kandinskio ir tuo pačiu – sąjungininkų, kurie gali jam padėti. Tokia tampa Brenda, dirbanti Kandinskio naktiniame klube, tačiau turinti ir savų motyvų jo nekęsti. Kuomet Kandinskio žmonės nesėkmingai bando pagrobti Lario sūnų ir šis žūva, buvusio policininko paieškos tampa asmeninio keršto siekimu...
Oberndorfas prie Nekaro

Geografija

Oberndorfas yra Nekaro upės slėnyje, tarp Švarcvaldo kalnų masyvo ir Švabijos Alpių. 
Netoliese praeina automagistralė A 81, posūkis į Oberndorfą yra pusiaukelėje tarp Štutgarto ir Konstanco. Per Oberndorfą eina geležinkelio linija Štutgartas-Ciurichas-Milanas.

Apylinkės

Oberndorfą prie Nekaro sudaro pats Oberndorfas ir jį supantys kaimai Altoberndorf, Aistaig, Boll, Bochingen, Beffendorf ir Hochmössingen. 
Šie anksčiau nepriklausomi kaimai Oberndorfo dalimis tapo 8-to dešimtmečio vykusios Badeno-Viurtembergo kaimų ir miestelių reformos metu.

Kultūra ir vaizdai

Oberndorfo apylinkėse verti pamatyti yra puikūs Švarcvaldo ir vokiškų kaimų kraštovaizdžiai. Pačiame mieste kasmet vyksta turistus traukiantys karnavalai.
Jonas Hector

Tarptautinė karjera

2014 m. lapkričio 7 d. buvo pakviestas atstovauti Vokietijos vyrų futbolo rinktinei UEFA Euro 2016 m. čempionato atrankoje prieš Gibraltarą, ir draugiškoms rungtynėms prieš Ispaniją. Rinktinėje debiutavo lapkričio 14 d., Niurnberge, prieš Gibraltaro rinktinę, 18 min. pakeitus Erik Durm.
2016 m. kovo 29 d., pelnė savo pirmąjį įvartį, nugalėjus Italiją 4–1.
2016 m. liepos 2 d., pelnė lemiamą 11 m baudinį, į Italijos vartus, kuris leido vokiečiams grumtis Euro 2016 m. čempionato pusfinalyje.
Jaronimas Kastytis Juodikaitis

Jaronimas Kastytis Juodikaitis (1932 m. vasario 1 d. Degučiai, Obelių valsčius – 2000 m. balandžio 1 d. Grigiškės) – Lietuvos grafikas.

Biografija

1960 m. baigė Lietuvos dailės institutą. Sukūrė, daugiausia medžio raižinio ir linoraižinio technika lakštinės grafikos kūrinių (estampų ciklas „Ratas“ 1969 m.), ekslibrisų (Judita Vaičiūnaitė, Vytautas Jurkūnas, abu 1968 m.). Jie kruopščios meistriškos raižysenos, konstruktyvaus sudėtingo piešinio. Būdinga ekspresija, dekoratyvumas. Vėlesnio laikotarpio iliustracijos dinamiškos kompozicijos, savitos plastikos.
Aleksandras (filmas)

Siužetas

Filmas remiasi seno Egipto valdovo Ptolemajaus naratyvu. Pradžioje vaizduojama Aleksandro vaikystė, komplikuoti jo tėvo, karaliaus Pilypo II-ojo ir motinos, kerėtojos Olimpijos santykiai, Aristotelio pamokymai. Vėliau pasakojama apie intrigas dėl Makedonijos sosto. Toliau pasakojime Aleksandras jau vaizduojamas karaliumi, užkariavusiu daugelį žemių, stovinčiu priešais persų armiją Gaugameluose. Po taktinės graikų pergalės ir persų karaliaus Darijaus III-ojo atsitraukimo, Aleksandras įžengia į Babiloną šlovinamas kaip pasaulio valdovas. Tačiau jis nenori sustoti ir siekia rasti Darijų ir užkariauti visą Persiją. Tačiau Darijų nužudo patys persai, o Aleksandras su savo armija klajoja po Baktrijos ir Sogdianos stepes. Pastarajame krašte jis susižavi ir veda vietinio valdovo dukterį Roksaną, nors makedonai tam itin prieštarauja. Toliau Aleksandras žengia per Hindukušą ir pasiekia Indiją. Tačiau ten graikai susiduria su ligomis, kyla pasipriešinimas Aleksandrui, dauguma nori grįžti namo. Aleksandras įkalba karius toliau kautis, bet Hidaspo mūšyje patiria daug nuostolių ir atsitraukia. Po sunkios kelionės per dykumą, Aleksandras grįžta į Persiją. Ten jis vėl kuria planus apie pasaulio užkariavimą, rengia žygį į Arabiją. Tačiau jo artimo bičiulio Hefestiono mirtis palaužia karalių, o vėliau jis ir pats nunuodijamas.
Filme taip pat atskleidžiama motinos Olimpijos įtaka Aleksandrui, jo santykiai su Hefestionu.

Įvertinimas

Filmas kino kritikų sutiktas daugiausia neigiamai. Rotten Tomatoes filmą įvertino tik 16 %. 2005 m. „Aleksandras“ nominuotas 6 „auksinėms avietėms“ (tačiau negavo nei vienos). JAV filmas patyrė komercinę nesėkmę daugiausia dėl homoseksualumo vaizdavimo. Dėl tos pačios priežasties filmas buvo kritikuojamas Graikijos atstovų. Irano atstovai pasipiktino, jų nuomone, netiksliu persų vaizdavimu. Istorikai filmo siužete įžvelgė nemažai netikslumų.
Louis Andriessen

Gyvenimas ir karjera

Louis Andriessen gimė Utrechte, muzikantų šeimoje. Jo tėvas Hendrik Andriessen bei brolis Jurriaan Andriessen taip pat žymūs olandų kompozitoriai. 1953-57 m. jis studijavo kompoziciją karališkoje Hagos konservatorijoje pas savo tėvą ir Kees van Baaren. 1962-63 m. Milane privačiai mokėsi pas Luciano Berio.  
L.Andriessen buvo vienas iš 1969 m. atsidariusios eletroninės - instrumentinės muzikos studijos (STEIM - Studio for Electro Instrumental Music) įkūrėjų. 1972 m. kartu su Willem Breuker jis įkūrė ansamblį - Orkester de Volgarding (Atkaklumo orkestras), kurio pavadinimas tas pats kaip ir pirmas L.Andriessen šiam ansambliui parašytas kūrinys - De Volgarding. Kitas kūrinys davęs pavadinimą naujam ansambliui buvo Hoketus sukurtas amplifikuotam ansambliui. Ansamblis savo veiklą pradėjo 1976 m.  
L.Andriessen kūrinius be jau minėtų dviejų taip pat atliko ir kiti žymūs Olandijos ansambliai, atlikėjai, tai - Asko|Schoenberg ansamblis, Nieuws Amsterdam Peil, Schoenberg kvartetas, pianistai [gerardbouwhuis.nl/ Gerard Bouwhuis] ir Cees van Zeeland, jo kūrinius dirigavo Reinbert de Leeuw, Lucas Vis. L.Andriessen atlikti ir žymių pasaulio kolektyvų - San Francisko, Los Andželo simfonininiai orkestrai, BBC simfoninis orkestras, Kronos kvartetas, London Sinfonietta, Ensemble Modern, MusikFabrik, Icebreaker ir Bang on a Can All Stars.

Stilius

Ankstyvojoje L.Andriessen kūryboje galime pastebėti eksperimentavimą skirtingomis pokario metu vakarų Europoje populiariomis technikomis. Galime rasti serijinių kompozicijų, koliažų, darbų juostai. Jo pačio išskirtinė muzikinė estetika susiformavo kaip priešprieša to meto, jo pačio vadinamai konservatyviai, olandų šiuolaikinei muzikai. 1970 m. jis pradėjo rašyti kūrinius tradiciniam simfoniniam orkestrui bei savitoms sudėtims kur kartu su tradiciniais instrumentais jis taip pat naudoja elektrines gitaras, kongus etc.  
Brandusis L.Andriessen stilius įkvėptas džiazo, amerikietiško minimalizmo, Igor Stravinsky ir Cloude Vivier. Jo muzika talpina savyje energiją, medžiagos taupumą, savitą skambesį kuris sukuriamas naudojant įvairias netradicines medinių bei varinių pučiamųjų kombinacijas, elektrines gitaras, fortepijoną bei įvairius mušamuosius. Jo harmoninėje kalboje nevengiamas minimalizmui būdingas konsonansiškumas, taip naudojama disonansinė, klasterinė harmonija.  
L.Andriessen kūriniuose dažnos temos yra politika, laikas, greitis, mirties klausimas.
Didysis kuokas

Išvaizda

Šie grybai išsiskiria savo netaisyklinga kuokos forma, kartais panašūs į viršuje nusklembtą buožę. Kepurėlės skersmuo 4–8 cm, violetinės arba ochros geltonumo spalvos. Vaisiakūnis mėsingas, dažnai iš vienos pusės įpjautas. Himenoforą sudaro persipynę ir šakoti lakšteliukai. Kotas 6–12 cm ilgio, į apačią smailėjantis, pamažu pereina į kepurėlę. Trama balta minkšta, aromatingo kvapo ir maloniai švelnaus skonio. Sporos ochros geltonumo spalvos.
Spalvos kaita: vaisiakūnio vidus iš pradžių violetinis, vėliau ochros geltonumo, kartais žalsvai geltono atspalvio. Išorinė pusė violetinė arba rausvos kūno spalvos. Jaunų vaisiakūnių kotas violetinis, senų yra ochros geltonumo arba violetiškai pilko atspalvio. Senų grybų skonis gali būti kartokas.

Augavietė

Jis dažniausiai sutinkamas kalnuotų vietovių spygliuočių ir mišriuosiuose miškuose, ypač po pušimis, eglėmis ir bukais, mėgsta kalkingą dirvožemį. Žemumose sutinkamas labai retai.
Sezonas: rugpjūtis–spalis
Panašios rūšys: didžiojo kuoko dėl jos būdingos išvaizdos visiškai neįmanoma supainioti su kitais grybais.
Alfonsas Kaikaris

Alfonsas Kaikaris (1922 m. lapkričio 30 d. Žagarė – 1997 m. gruodžio 19 d. Kaunas) – Lietuvos provizorius, farmacijos istorikas, muziejininkas.

Biografija

1947 m. baigė Kauno universitetą. 1947–1997 m. dėstė Kauno universitete, nuo 1950 m. Kauno medicinos institute (nuo 1998 m. Kauno medicinos universitetas), nuo 1978 m. docentas. 1957–1963 m. Farmacijos ir stomatologijos fakulteto prodekanas. 1964–1987 m. Lietuvos farmacininkų mokslinės draugijos narys, farmacijos istorijos sekcijos vadovas.
1957 m. pradėjo rinkti Lietuvos farmacijos istorijos artefaktus, 1975 m. Kauno medicinos institute įkūrė Lietuvos farmacijos muziejų (nuo 1985 m. Lietuvos medicinos ir farmacijos istorijos muziejus, jo sudėtinė dalis). Surinko apie 10 000 muziejinių vertybių. Paskelbė apie 70 mokslinių straipsnių apie valerijono rūšių biologinę vertę, jų standartizaciją, fiziologines savybes, apie farmacijos specialistų rengimą, jų darbo organizavimą, taip pat Lietuvos farmacijos istorijos klausimais. 67 mokslinių bei kelių dešimčių populiarių straipsnių autorius, savo tyrinėjimo rezultatus paskelbęs įvairiose konferencijose. 1988 m. Latvijos medicinos istorijos muziejus A. Kaikarį apdovanojo Paulio Stradinio vardo premija. Palaidotas Panemunės kapinėse.
Giluičių piliakalnis

Piliakalnis

Iš šiaurės rytų ir pietų piliakalnį juosia upelio slėnis. Šlaitai statūs, apie 10 m aukščio. Viršūnės aikštelė 12–15 m skersmens, jos vakarinį kraštą juosia 4 m aukščio pylimas. Į vakarus ir šiaurės vakarus nuo piliakalnio yra senovinės gyvenvietės liekanų.

Aplinkiniai piliakalniai

Liudvinavo piliakalnis 19 kmBambininkų piliakalnis 6 kmKieliško piliakalnis 22 kmLakinskų piliakalnis 18 kmAniškio piliakalnis 18 kmAtesninkų piliakalnis 2,5 kmVerstaminų IV piliakalnis 9 kmPapėčių piliakalnis 14 km
Kaukų piliakalnis 12 km
Pastaba:
Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną
Jovianas

Iškilimas

Jovianas gimė 331 m. Jo tėvas Varonianas buvo Konstancijaus II imperatoriškosios sargybos vadas (Domesticus). Jis prisijungė prie sargybos ir pasiekė tėvo rangą. Jovianas lydėjo Julianą į Mesopotamiją kare su sasanidų karaliumi Šapuru II. Po Samaros mūšio romėnai turėjo bėgti nuo didesnių persų pajėgų. Per atsitraukimą imperatorius Julianas buvo mirtinai sužeistas ir mirė 363 m. birželio 26 d. Kitą dieną garbaus amžiaus Rytų pretorijų prefektas Saturninijus Sekundas Salucijus atsisakė sosto ir armija išrinko Jovianą. Šis pasirinkimas sukėlė šoką: Amianas Marcelinas teigia, kad jis buvo sumaišytas su kitu Jovianu, kuris irgi dalyvavo rinkimuose ar kariai sumaišė jo vardą su mirusio imperatoriaus ir pamanė, kad šis atsigavo. L<inksmumas ir nuolaidžiavimas savo įdoms buvo pagrindinė naujojo imperatoriaus rekomendacija.
Jovianas buvo krikščionis, tad panaikino jo pirmtako įvestą pagonybę. Atvykęs į Antiochiją jis atšaukė Juliano ediktus nukreiptus prieš krikščionis. Konstantino I labaras vėl tapo romėnų armijos simboliu. Jis išleido tolerancijos ediktą: magiškos apeigos uždraustos, bet žmonės patys galėjo pasirinkti religiją.

Valdymas

Kitą rytą po karūnavimo Jovianas pratęsė atsitraukimą. Nors persekiota persų romėnų armija pasiekė Durą ant Tigro kranto. Čia ji sustojo tikėdamasi grįžti į imperiją kitoje upės pusėje. Kai bandymas nutiesti tiltą nepavyko, Jovianas buvo priverstas priimti žeminančias persų taikos sutarties sąlygas. Gibonas teigia, kad romėnai turėjo pakankamai maisto atsargų nusigauti iki savo miesto Korduenos 100 mylių į šiaurę, jei Jovianas būtų veikęs greitai. Tačiau jis delsė, atsargos išseko ir teko nusileisti Šapūrui II. Už galimybę netrukdomai atsitraukti romėnai atidavė penkias provincijas į rytus nuo Tigro, kurias užėmė Galerijus 298 m., Diokletiano užimtas sritis, Nisibio Castra Maurorum ir Singaros tvirtoves. Romėnai atsisakė savo interesų Armėnijos karalystėje persų naudai. Armėnijos karalius Aršakas II turėjo ateity likti neutralus ir atiduoti tam tikras teritorijas persams. Taikos sutartis buvo laikoma labai gėdinga ir Jovianas greitai prarado populiarumą. Antiochijos, kuri atsidūrė pasienyje su Persija, piliečių nepasitenkinimas ir įžeidinėjimai, privertė imperatorių apleisti miestą.
Jovianas išvyko į Konstantinopolį sustiprinti valdžią ir sustojo tik Tarse palaidoti Julianą. Kelyje jis priėmė vakarinių provincijų atstovų paramą ir ryte buvo rastas negyvas savo palapinėje Dadastanoje pusiaukelyje tarp Ankyros ir Nikėjos. Oficiali jo mirties priežastis buvo grybų ir vyno perteklius arba smalkės nuo šildytuvo. Jovianas buvo palaidotas Šv. apaįtalų bažnyčioje Konstantinopolyje.
Boeing KC-135 Stratotanker

Lietuvoje

2014 m. kovo 6 d. du Boeing KC-135 Stratotanker orlaiviai papildė NATO Baltijos oro policijos misiją ir nusileido Šiaulių Zoknių aerodrome. Kartu su jais misijoje dalyvavo ir McDonnell Douglas F-15 Eagle JAV naikintuvai.
Stirniškių atodanga

Geologinis paminklas

Šiam geologiniam paminklui priskiriama ne tik pati Stirniškių atodanga, bet ir šalia stūksantis pastatas su dolomitinėmis kolonomis. Istorinis Stirniškių dvaro statinys skendi krūmuose, yra avarinės būklės – apie tai perspėja pakabintas užrašas. Šis geologinis paminklas vadinamas įvairiais vardais: Stirniškių karjero sienelė, Pauliankos dolomitų atodanga ir dolomitinis pastatas, Pauliankos dolomitinė atodanga, Stirniškių atodanga.
Suosos sluoksnių dolomitai Buivėnų ir Stirniškių karjeruose buvo laužiami statyboms nuo seno. Šalia Stirniškių karjero iš dolomitų sumūrytos pastato kolonos yra ne tik geologinis, bet ir kultūrinis-etnografinis-istorinis paminklas. 1988 m. Noriūnų apylinkėje Suosos upelio žemupys tarp Pasuosių, Karaliūnų, Radžiūnų ir Stirniškių kaimų paskelbtas geologiniu draustiniu. Jo plotas 21,6 ha. Draustinio paskirtis yra apsaugoti vėlyvojo devono Suosos sluoksnių atodangas ir išeigas Suosos upelio vagoje. Šie devono sluoksniai pradėti tyrinėti geologų dar XIX a.
Bažnyčios generolas kapitonas

Bažnyčios generolas kapitonas (it. Capitano generale) – faktinis viduramžių Popiežiaus valstybės kariuomenės vadas. Šias pareigas paprastai pavesdavo eiti italų kilmingajam su profesionalaus kariškio reputacija arba vėliau – popiežiaus giminaičiui.
Bažnyčios generolas kapitonas paprastai gaudavo vado lazdą, palaimintą popiežiaus.
Kitos pareigos Popiežiaus valstybės kariuomenėje buvo Bažnyčios gonfalonjeras (it. Gonfaloniere 'vėliavnešys'), bet tai buvo daugiau formalios ceremoninės pareigos, neapimančios taktinio vadovavimo.
Daimyo

Daimio (jap. 大名 = daimio) yra bendras terminas, nusakantis galingą regioninį valdovą feodalinėje Japonijoje, kuri valdė didžiąją dalį provincijos iš savo didelės paveldimos žemės. Paraidžiui „dai“ （大） reiškia „didelis“, „mio“ nuo „mioden“ (名田) reiškia privačią žemę.
Po šiogūno jie buvo galingiausi žmonės feodalinėje Japonijoje nuo X a. iki XIX a. pradžios.
Nuo šugo Muromači laikotarpiu iki Sengoku laikotarpio ir Edo laikotarpio daimio rangas patyrė ilgą istoriją. Daimio buvo vadinami ir klanų vadai. Iš jų, bet ne visada, kildavo šiogūnai ir regentai.

Šugo daimyo

Šugo daimio (jap. 守護大名 = šugo daimio) buvo pirmieji, kurie vadinosi daimio. Jie turėjo ne tik karinę ir policijos galią, bet ir ekonominę galią savo provincijose. Jie įgijo tas galias pirmais Muromači laikotarpio dešimtmečiais. Svarbiausi šugo daimio kilo iš Šiba, Hatakejama ir Hosokava klanų. Galingiausi valdė kelias provincijas.
Ašikagų šiogūnatas reikalavo, kad šugo daimio gyventų Kiote, tad šie paskirdavo giminaičius ar atstovus, vadinamus šugodajais jiems atstovauti provincijose.