google/wiki40b huggingface dataset:
Baudžiamojo proceso kodeksas

Baudžiamojo proceso kodeksas – įstatymo galią turintis teisės normų, reguliuojančių baudžiamąjį procesą, rinkinys; teismo proceso teisynas, baudžiamojo proceso teisės sąvadas, teisės kodeksas. Vieni seniausių kodeksų – Vokietijos Imperatoriaus Karolio V baudžiamasis teisynas (1532 m.). Lietuvoje galioja LR baudžiamojo proceso kodeksas (priimtas 2002 m.). Jo pirmtakas – LTSR baudžiamojo proceso kodeksas.
Ambonas (sala)

Ambonas (indonez. Pulau Ambon) – sala Indonezijoje, Molukų salyno pietuose, į pietvakarius nuo Seramo, Bandos jūros šiaurėje. Plotas 775 km². Ilgis rytų-vakarų kryptimi 51 km. Kranto linija labai vingiuota, rytinę ir vakarinę dalis jungia sąsmauka. Pakrantėse yra mažesnių salų.

Geografija

Ambono paviršius kalnuotas. Aukščiausios viršukalnės – Vavanis (1100 m) ir Salahutu (1225 m). Sala vulkaninės kilmės, tačiau ugnikalniai jau užgesę. Veikia fumarolės ir solfataros. Salą sudaro daugiausia granitas ir serpentinas, o pakrantes – kreida su joje susidariusiais stalaktitų urvais.
Klimatas ekvatorinis, musoninis; vidutinė metinė oro temperatūra 27 °C. Būdingas didelis kritulių kiekis, ypač musonų metų. Pasitaiko taifūnų. Sausesnis laikotarpis tęsiasi nuo spalio iki balandžio.
Salą dengia drėgnieji tropiniai miškai. Augalija ir gyvūnija panaši į aplinkinių salų.

Gyventojai

Vietiniai Ambono gyventojai yra maišytos malajų-papuasų kilmės. Jie vartoja indoneziečių kalbą bei vietinį malajų kalbos dialektą. Seniau saloje vartota kreolų kalba portugis, bet dabar mirusi. Taip pat daug imigrantų javiečių. Krikščionys ir musulmonai sudaro maždaug po pusę populiacijos. Svarbiausias salos miestas – Ambonas (Molukų provincijos sostinė).
Verčiamasi žemės ūkiu (auginamas manijokas, sago palmės, duonmedžiai, cukranendrės, kava, kakava, pipirai, medvilnė). Taip pat vystoma žvejyba, medžioklė, miškų kirtimas, kopros rinkimas. Seniau Ambonas buvo svarbus gvazdikėlių ir muskato riešutų eksporto centras.

Istorija

1513 m. Amboną pasiekė pirmieji europiečiai – portugalai. Jie kolonizavo salą, bet 1605 m. čia įsitvirtino olandai. Iki įkuriant Bataviją 1619 m., Ambonas buvo Olandų Rytų Indijos kompanijos būstinė. Suharto valdymo metais į salą atkelta daug musulmonų iš Javos, kas sukėlė didelius religinius konfliktus.
Varėnė

Turizmas

Nors upė dar „neatrasta“, tačiau neblogai tinka vandens turizmui. Pakeliui gėrimasi keturiais skirtingais jos tipais. Pradėjus nuo Pamusių, ji siaura ir labai vingiuota – tačiau gana gili, vėliau vingiuodama teka pelkėtu slėniu. Tačiau laikas nuo laiko pievas pakeičia smėlėti skardžiai. Už Varėnio ežero ji sekli, joje gausu išvartų ir kitokių kliūčių, – ir tuo ji primena Ūlą. Prieš Senąją Varėną ji užtvenkta ir todėl išsiplečia į platoką tvenkinį.

Etimologija

Upėvardis Varėnė yra neaiškios kilmės. Šaknis var-/ver- siejama su žodžiais varyti („šalinti, ginti, vyti“), verti („durti, smeigti, kišti“), latv. vert („bėgti“), ide. *u̯er- („sukti, kreipti, lenkti“). Tačiau taip pat ši šaknis gali būti susieta su virti („verstis, kunkuliuoti“), varus („lengvai suverdąs“), verėnas („viralas“) arba su bendraindoeuropietiška šaknimi ide. *u̯er-, u̯or-, u̯r̥- („vanduo, lietus, upė“, plg. skr. वार् = vār „vanduo“, av. vār „lietus“, toch. wär „vanduo“).
Žibartonių pagrindinė mokykla

Istorija

1912 m. Žibartonių kaime atidaryta pirmoji pradinė trijų skyrių mokykla. 1965 m. pastatyta septynmetė mokykla. Išleista pirmoji aštuntokų laida. 1996 m. sukurtas tėvų klubas, metodinė taryba. 1997 m. parengtas pirmasis projektas ŠMM konkursui. Žibartonių Žemės ūkio bendrovė padovanojo pirmąjį kompiuterį. 1998 m. išleisti pirmieji laikraštukai moksleiviams ir tėvams, įvestas internetas. 1999 m. įsikūrė bendruomenės teatras. 2004 m. gegužės mėn. baigta abiejų pastatų renovacija. 2004 m. vyko Panevėžio rajono mokyklų tinklo reorganizavimas, prie mokyklos prijungtos Erimaičių ir Bartašiūnų pradinės mokyklos ir ikimokyklinio ugdymo filialas (darželis). 2006 m. baigta abiejų korpusų junginio statyba, uždarytas mokyklos skyrius – Bartašiūnų pradinė mokykla.
Parvatė

Parvatė (skr. पार्वती = Pārvatī, „kalnietė“) – hinduizmo mitologijoje vienas iš deivės, Šivos žmonos veidų (hipostazė).
Pasak mito, pirmoji Šivos žmona Satė po susideginimo šventojoje ugnyje, po kurio laiko, gimė kaip Uma, kalnų valdovo Himavato ir apsaros Menakos duktė. Tam, kad užkariautų Šivos širdį, Uma apsigyveno netoli jo, ant Kailašo kalno, tačiau Šiva, atsidavęs griežtai askezei, nekreipė dėmesio į jos rodomą draugiškumą. Dievai, norėdami, kad Šiva susilauktų sūnaus, sugebančio nugalėti asurą Taraką – Indros priešą, pasiuntė Kamą, kad šis sužadintų jame meilę Umai, bet Šiva sudegino jį savo trečiosios akies ugnimi. Tada pati Uma atsidavė Šivą aukštinančiai askezei. Bandydamas jos atsidavimą, Šiva apsireiškė jai jauno brahmano pavidalu ir ėmėsi apkalbėti Šivą, tai yra pats save. Uma atsisakė tikėti apkalbomis, ir Šiva, sužavėtas jos atsidavimo ir grožio, nutarė ją vesti. Po ištisus metus trukusios vestuvinės nakties Umą imta vadinti Parvate. Šioje santuokoje gimė Tarakos nugalėtojas Skanda (arba Kartikėja). Jo brolis – dievas Ganeša, turintis dramblio galvą.
Šiam mitui įtakos galėjo turėti nearijų genčių sakmės apie kalnų deivę. Jis susiklostė epiniu (V a. pr. m. e. – V a.) ir puranų (350–XIII a.) laikotarpiu.
Parvatė yra Šivos atsiribojimo nuo pasaulio atsvaras. „Kena upanišadoje“ vaizduojama kaip atverianti dievams Brahmano pažinimą. Pietų Indijos šaivai Parvatę garbina kaip įsikūnijusią Šivos malonę. Ji taip pat svarbi tantrizme, jo tekstuose išsaugoti Šivos Parvatei išdėstyti slapti mokymai.
Visoje Indijoje Parvatei skirta daugybė šventyklų, iš kurių viena svarbiausių – Minakšės šventykla Madurajuje. Mito apie Parvatę siužetai naudojami literatūroje (itin žymi Kalidasos poema „Kumarasambhava“ apie Parvatės ir Šivos meilę), architektūroje (Parvatę vieną ar su Šiva vaizdavo Čolų skulptoriai), dailėje (idiliškos jų šeimyninio gyvenimo Kailaše scenos – dažnas Kangros miniatiūrų motyvas).
Šidingas

Geografija

Daugiausia kalnuoto kraštovaizdžio rajonas išsidėstęs pietrytinėje Taipėjaus baseino dalyje. Teritorija teka Beiši upė. Vakaruose ribojasi su kaimyniniais Sindiano ir Šenkengo rajonais, šiaurėje su Sidži, rytuose su Pingsi bei Pinglinu ir pietuose su Vulajumi. Dėl vyraujančio kraštovaizdžio beveik nesiverčiama žemės ūkiu.
Motorai

Motorai (rus. Моторы) – išnykusi samodų tauta, gyvenusi Sibire, šiauriniuose Sajanų šlaituose, Tubos ir jos intako Amylo slėniuose (dabartinio Krasnojarsko krašto pietūs, Irkutsko srities vakarai).
Kalbėjo dabar išnykusia matorų kalba. Vertėsi elnininkyste, medžiojo kailinius žvėris. Pagal kalbą priklauso Uralo kalbų šeimai, pagal anatomiją – mongoloidų rasei. Medžiotojai naudojo slides, odines valtis, paprastus lankus, ietis. Žinojo daug laukinių elnių medžioklės būdų.
Išnyko artėjant XIX a., iš dalies dėl asimiliacijos (su rusais ir chakasais), iš dalies dėl raupų epidemijos.
Karachiljas

Karachiljas (isp. carajillo) – ispaniškas sluoksninis gėrimas, kava (viršutinis sluoksnis) su brendžiu ar romu. Labai populiarus Ispanijos kaimuose.
Panašus itališkas gėrimas vadinasi caffè corretto.

Kilmė

Viena hipotezė teigia, kad šį gėrimą sugalvojo ispanų kareiviai Kuboje. Kareiviai gerdavo kavą su romu, kad tai suteiktų jiems narsos. Žodis isp. coraje reiškia 'narsa', iš jo kilo isp. corajillo ir isp. carajillo.
Kita hipotezė teigia, kad Barselonoje kurjeriai užsakinėdavo kavos ir alkoholinio gėrimo prašydami juos sumaišyti: kat. que ara guillo 'dabar išvykstu skubėdamas'. Ši frazė buvo sutrumpinta iki caraguillo, kuris virto isp. carajillo.
Naujoji Romuva

Naujoji Romuva – iliustruotas savaitinis kultūros, literatūros, meno žurnalas, leistas 1931–1940 m. Kaune, 1940 m. Vilniuje ir mėnesinis iliustruotas kultūros gyvenimo žurnalas, einantis nuo 1994 m. liepos 7 d. Vilniuje kaip atgaivintas 1931–1940 m. leistas to paties pavadinimo leidinys.

Istorija

Leido ir redagavo Juozas Keliuotis. 1931–1940 m. spausdino M. Adomavičiaus spaustuvė bei „Spindulio“ spaustuvė Kaune.
Bendradarbiavo Vytautas Alantas, Vytautas Kazimieras Alseika, Juozas Balčikonis, Vytautas Bičiūnas, Bernardas Brazdžionis, Bronė Buivydaitė, Juozas Eretas, Ernestas Galvanauskas, Juozas Grušas, Liudas Gira, Juozapas Albinas Herbačiauskas, Adomas Jakštas, Fabijonas Kemėšis, Faustas Kirša, Steponas Kolupaila, Antanas Maceina, Juozas Miltinis, Antanas Salys, Balys Sruoga, Paulius Slavėnas, Matas Šalčius, Adolfas Šapoka, Mykolas Vaitkus, Antanas Vienuolis, Juozas Tumas-Vaižgantas ir kt. 
1994 m. atkurto žurnalo steigėjai: Jonas Algirdas Antanaitis, Mindaugas Julius Bloznelis, Liudas Dambrauskas, Arvydas Juozaitis, Kazimieras Vasiliauskas. Leidžia „Naujosios Romuvos fondas“. Tiražas: 1994 m. – 2000 egz., 1997 m. – 1000 egz., 2010 m. – 800 egz.
Richard Arnold

Ričardas Arnoldas (angl. Richard Robert Arnold, II, gim. 1963 m. lapkričio 26 d., Čeverlyje, Merilendo valstijoje, JAV) – mokytojas, NASA astronautas.
Stebėkiai II

Istorija

Iki 1954 m. – Stebėkių II apylinkės centras.
FM Palanga

FM Palanga – pirmoji muzikinė - pramoginė radijo stotis Palangoje. Veiklą pradėjo 2002 m. gruodžio mėn. Dažnis: Palanga - 88,7 FM, Klaipėda - 93,3 FM.
Nuo 2009 m. gruodžio 1 d. programa nebetransliuojama. FM Palanga dažniais dirba radijo stotis HOT FM.
Akrė

Istorija

1897 m. pagal Ajakučo sutartį Akrė perduota Bolivijai. 1899–1900 m. žygį į teritoriją surengė Amazonės valstijos finansuojamas keliautojas Luiz Galvez Rodrigues de Aria. 1899 m. Galvesas save pasiskelbė Akrės respublikos prezidentu, bet netrukus buvo suimtas Brazilijos pajėgų. 1900 m. gruodį Akrė vėl nesėkmingai bandė skelbti nepriklausomybę. 1899 m. generolas José Plácido de Castro organizavo sukilimą ir paskelbė Trečiąją Akrės respubliką. 1903 m. pasirašyta Petropolio sutartis, pagal kurią Bolivija grąžino Brazilijai Akrės teritoriją. 1904 m. Akrė tapo Brazilijos federacine teritorija, o nuo 1962 m. – valstija.

Geografija

Didžiąją valstijos dalį užima Amazonijos džiunglės. Klimatas pusiaujinis; karštas ir drėgnas. Svarbiausios upės: Akrė, Žurua, Purusas. Paviršius – plyna Amazonės žemuma.

Gyventojai

2006 m. valstijoje gyveno virš 646 tūkst. gyventojų. Rasinė sudėtis: baltaodžiai (24,1 %), mulatai (pardo) (72,6 %), juodaodžiai (2,2 %), azijiečiai ir indėnai (1,1 %). Akrėje gyvena panoanų kalbomis kalbantys indėnai (Kashinawa, Jaminawa ir Xanenawa), taip pat kulinų, jine, aravanų, ašaninkų kalbomis kalbanys indėnai.
Premier Divizija (Barbadosas)

Barbadoso Premier Divizija yra aukščiausia Barbadoso salos futbolo lyga, įkurta 1947 m. ir kurią prižiūri Barbadoso futbolo asociacija. Lygoje žaidžia 10 klubų.
Nei vienas Barbadoso klubas nežaidė nei CFU klubų čempionate ar CONCACAF Čempionų lygoje. Paskutines dvi vietas užėmusios komandos perkeliamos į Barbadoso pirmą diviziją.
AB Inkaras

Istorija

Įmonė įkurta 1933 m. Veršvuose kaip akcinė bendrovė. 1937 m. įmonės pagrindu įkurtas futbolo klubas FK Inkaras Kaunas. 1936–1937 m. įmonėje įvyko streikai, kurių pasekmės – padidintas darbo užmokestis daugiau nei šešis mėnesius pradirbusiems darbuotojams, 25 % priedas už viršvalandžius. II pasaulinio karo metu Vokietijos kariuomenė įmonės įrengimus perkėlė į greta buvusį „Gumos“ fabriką, kurį traukdamiesi susprogdino, o „Inkaro“ patalpas naudojo kaip karinį garažą. 1945 m. gamyba atkurta, po metų pasiektas prieškarinis lygis. 1976 m. pagaminta 10,8 mln. porų avalynės, 1860 t techninių gaminių, produkcija siekė 32,7 mln. rublių. 1977 m. dirbo 2350 darbuotojai, turėjo atskirus kultūros namus, 1990 m. dirbo apie 3000 darbuotojų. 2012 m. įmonė likviduota.
Lietuvos futbolo varžybos 1988 m.

I lyga

Teisę žaisti aukščiausiojoje lygoje kitame sezone iškovojo Neris Vilnius ir Sirijus Klaipėda.
Petras Vitkauskas

Biografija

P. Vitkauskas gimė valstiečių šeimoje Kalvarijos apskrityje. Mokėsi Marijampolės gimnazijoje. Baigė Maskvos universitetą ir Technikos mokyklą. Dirbo inžinieriumi, užsiėmė privačia techninės veiklos praktika.
Pasak skirtingų šaltinių, priklausė Liaudies laisvės partijai  arba Lietuvos socialdemokratų partijai.
Nuo 1906 m. balandžio 20 d. buvo Suvalkų gubernijos atstovas Rusijos imperijos I-ojo šaukimo Valstybės Dūmoje. Priklausė konstitucinių demokratų frakcijai. Kartu buvo lenkų „Koło Polskie“ ir autonomininkų lietuvių sekcijų narys. Agrarinės komisijos narys. Dūmoje skaitė pranešimą žemės ūkio klausimu.
1906 m. liepos 10 d. Vyborge pasirašė „Vyborgo manifestą“ ir buvo nuteistas pagal 1903 m. Baudžiamąjį statutą 3 mėn. kalėjimo, iš jo atimta teisė dalyvauti rinkimuose.
Mirė Kaune 1924 m.
Miestą formuojanti įmonė

Miestą formuojanti įmonė (rus. градообразующее предприятие) – pramonės įmonė, kurioje dirba žymi ar net didžioji miesto ar miesto tipo gyvenvietės dirbančiųjų dalis. Taip įmonė labai veikia gyventojų užimtumą, infrastruktūrą ir socialinę padėtį. Miestai su vieno profilio ekonomika, miestą formuojančios įmonės yra palyginti labai dažnos Rusijoje ir dar vadinami „monomiestais“ (rus. моногорода).

Miestą formuojančios įmonės TSRS

Tarybų Sąjungoje miestų ir miesto tipų gyvenviečių, orientuotų į vieną gamybą, dalis siekė 30-40%.

Miestą formuojančios įmonės Rusijos Federacijoje

Miestą formuojančios įmonės apibrėžtis pateikta 2002 m. spalio 26 d. RF federaliniame įstatyme Nr. N 127-ФЗ „Apie bankrotą“ (О несостоятельности (банкротстве))
Šio įstatymo 169 straipsnyje rašoma:
Šiame federaliniame įstatyme miestą formuojančiomis organizacijomis pripažįstami juridiniai asmenys, kurių darbuotojai sudaro ne mažiau kaip 25% šio gyvenamojo punkto dirbančių gyventojų.
RF subjektai savo įstatymuose šią sąvoką gali apibrėžti savaip.

Miestą formuojančios įmonės Baltarusijoje

Baltarusijos įstatyme „Apie bankrotą“ nurodyta, kad miestą formuojančiomis laikomos įmonės, kuriose dirba ne mažiau kaip 25% minimo gyvenamojo punkto dirbančių gyventojų.
Neapolio metropolitenas

Linijos

Pati pirmoji traukinukų linija Neapolyje pradėta statyti 1889 metais, o atidaryta 1891 m. Šiuo metu ši linija vadinama antrąja linija.
1976 m. buvo pradėtos metro linijos statybos. Pirmoji linija atidaryta 1993 m. Ši linija yra 13,5 km ilgio ir turi 15 stotelių. Pati naujausia linija yra šeštoji linija, kuri atidaryta 2007 m. Jos ilgis siekia 2,3 km, o stotelių skaičius – 4.
2011 m. planuojama atidaryti 7 liniją, o ateities planuose yra dar trys naujos linijos.
Al Shabab Al Arabi

Istorija

Klubas įkurtas 1968 m.
Kliūtinis bėgimas

Kliūtinis bėgimas – lengvosios atletikos rungtis, kurioje bėgama vidutinio nuotolio distancija ir stengiamasi įveikti aukštus barjerus ir vandens kliūtį. Nuo 1968 m. vasaros olimpinių žaidynių rungtis įtraukta į olimpinę programą.
Kūno kultūra ir sveikata

Kūno kultūra ir sveikata – iliustruotas savaitinis žurnalas, fiziško auklėjimo ir sporto savaitraštis visiems, leistas 1933–1934 m. Kaune.

Istorija

Leido Kūno kultūros rūmai. Pirmasis numeris išėjo 1933 m. sausio 5 d. vietoj žurnalo „Mūsų sportas“. Spausdino Raidės spaustuvė ir Šviesos spaustuvė Kaune.  Išėjo 104 numeriai. Tiražas 2000 egz. (1934 m.).
Bendradarbiavo Konstantinas Avižonis, Stasys Dabušis, Karolis Dineika, Balys Gaidžiūnas, Vladas Napoleonas Selenis, Vytautas Sirijos Gira ir kt.
Redaktoriai: Vladas Kviklys, Stepas Zobarskas.
Irina Rozova

Biografija

1965–1975 m. mokėsi Klaipėdos 11-ojoje vidurinėje mokykloje. 1981 m. baigė Maskvos valstybinio Lomonosovo universiteto Žurnalistikos fakultetą, įgijo žurnalistikos specialybę.
Baigusi universitetą gavo paskyrimą į Omsko srities valstybinį televizijos ir radijo komitetą ir dirbo televizijos muzikos redakcijos vedėja. 1984–1990 m. Kaliningrado srities valstybinio televizijos ir radijo komiteto meno programų redakcijos vedėja. Nuo 1992 m. gyvena Klaipėdoje. 1996 m. Klaipėdos regiono radijo stoties „Laluna“, vėliau radijo stoties „Raduga“ radijo laidų vedėja. Nuo 1996 m. dėstė anglų kalbą L. Stulpino vidurinėje mokykloje, vėliau Kuršių vidurinėje mokykloje. Suteiktas vyresniosios anglų kalbos mokytojos vardas. 
2009–2012 m. Europos Parlamento nario V. Tomaševskio padėjėja.
2000 m. Rusų aljanso narė. 2003-2004 m., 2007 m. ir 2011–2012 m. Klaipėdos miesto savivaldybės tarybos narė. 2006–2008 m. (išrinkta Valstiečių ir Naujosios demokratijos partijų sąjungos sąraše) ir nuo 2012 m. Seimo narė.
1977 m. ištekėjo už J. Rozovo, su kuriuo vėliau išsiskyrė. Ištekėjo antrą kartą. Vyras Aleksandras Opermanas, dukra Valerija Žurakovskaja, sūnus Jurijus Opemanas, (g. 1991 m.) .
Povilas Steponas Sapiega

Biografija

Lietuvos magnatų Sapiegų giminės, Kodenio linijos, herbo „Lis“ savininkas. Minsko vaivados Bagdono Povilo Sapiegos (m. 1593) ir Marijos Kapustiankos (m. apie 1570) antrasis sūnus. Broliai – Naigarduko vaivada Kristupas Mikalojus ir Gomelio seniūnas Andrius Jurgis.
Mokėsi Vilniaus akademijoje. Nuo 1588 metų minimas kaip karaliaus Žygimanto III Vazos dvaro dvariškis. 1593 metais dėka Lietuvos didžiojo kanclerio Leono Sapiegos palaikymo gavo Lietuvos didžiojo žirgininko pareigybę. 1600 metais buvo išrinktas pasiuntiniu į seimą. Tais pačiais metais vyko į Romą, kur buvo priimtas paties Romos popiežiaus Klemento VIII, 1604 metais buvo antrąkart išrinktas pasiuntiniu į seimą.
1609–1611 metais Povilas Steponas Sapiega dalyvavo Smolensko kampanijoje, vadovaujant Lenkijos karaliui ir Lietuvos didžiajam kunigaikščiui Žygimantui III Vazai. Apgulties metu neteko rankos. Už nuopelnus tėvynei 1611 metais gavo Gomelio seniūniją. 1611 ir 1619 metais vėl išrinktas pasiuntiniu į seimą.
1623 m. kovo 14 d. Povilas Steponas Sapiega gavo Lietuvos didžiojo pakanclerio pareigybę. Buvo šalininkas to, kad Lenkijos talerius ir dukatus nustotų vežti į užsienį.
1632 metais siulė pradėti derybas su Švedijos karaliumi Gustavu II Adolfu, kad išvengti Rusijos ir Švedijos karinės sąjungos sudarymo, nukreipto prieš ATR.
Kraliaus Žygimanto III Vazos gyvenimo pabaigoje Lietuvos pakancleris Povilas Steponas Sapiega gyveno karaliaus dvare, po to dalyvavo slaptose senato posėdžiuose vadovaujant Lenkijos Primui Jonui Venžikui (1632 m. gegužės 2-5), taip pat toliau dalyvavo naujo karaliaus rinkimuose ir dalyvavo Vladislavo IV Vazos karūnacijoje 1633 metų vasarį.
1633 metų liepą dalyvavo Lenkijos-Lietuvos armijos žygyje vadovaujant Vladislovui IV į Smolenską, bet dėl silpnos sveikatos buvo priverstas grįžti atgal. Kaip vyresnis Sapiegų giminės atstovas Lietuvos pakancleris Povilas Steponas Sapiega pristatė karaliaus dvare Kazimierą Leoną sapiegą, jaunesnį sūnų Leono Sapiegos mirusio kelis menesius atgal.
1635 metų liepą Lietuvos pakancleris Povilas Steponas Sapiega mirė savo dvare – Alšėnuose. Buvo palaidotas pranciškonų vienuolyne Alšėnuose.

Šeima

Buvo vedęs keturis kartus. 1599 metais pirmos vedybos buvo su Regina Dubovska, 1602 metais vedė antrą kartą Elžbietą Vėselen (m. 1615), nuo vedybų turėjo tris dukras (Oną Kotryną, Teofilę ir Kristiną). 1618 metais trečią kartą vedė Katariną Goslavską (m. po 1624). 1630 metais vedė ketvirtą kartą Sofiją Danilovič (m. 1642).
Žudecas

Žudecas (rumun. judeţ, mold. judeţ) – tradicinis Rumunijos teritorinis administracinis vienetas, naudojamas dabartiniame Rumunijos administraciniame teritoriniame suskirstyme. Moldavijoje žudecai buvo įkurti 1993 m. stambinant rajonus, o 2003 m. žudecai vėl panaikinti ir grįžta prie rajonų sistemos.
Lietuvos administraciniu suskirstyme žudecai atitinka apskritis, D. Britanijos – grafystes (angl. counties).

Istorija

Terminas rumun. judeţ pagal kilmę reiškia administracinę sritį, kurią valdo vienas teisėjas. Žodis kilęs iš rumun. jude 'teisėjas', o šis – iš lot. iūdex 'teisėjas'. Viduramžių Valakijoje žudecus valdė žudai, vykdę tiek administracines, tiek teismines funkcijas. Seniausias žinomas žodžio mold. жуде paminėjimas Moldavijos kunigaikštystėje yra iš 1409 m.
Žudecai savo kilme giminingi Sardinijos valstybiniams dariniams judikatams. Judikatai pradžioje irgi buvo sritys, kurias valdė teisėjai.
Dabartinėje Moldavijoje žudecų sistema buvo įvesta laikotarpiu, kai buvo svarstyta jungtis su Rumunija. Šios idėjos atsisakius, žudecai buvo panaikinti.
Dredas

Apie filmą

Filmas sukurtas nepriklausomos JK kino studijos „DNA Films“. Finansavimu pasirūpino „Reliance Entertainment“. Pagrindinės filmavimo vietos: PAR miestai Keiptaunas ir Johanesburgas. Filmo premjera įvyko 2012 m. rugsėjo 7 d. D. Britanijoje. Filmo biudžetas siekė apie 45 mln. JAV dolerių. „Dredas“ nebuvo komerciškai sėkmingu. iki 2012 m. pabaigos jis kino teatruose surinko virš 36,4 mln. JAV dolerių. 
Filme pasakojama fantastinio ateities tvarkdario „teisėjo“ Dredo kova su ateities miesto nusikaltėliais. Dredas yra antroji komiksų serijos „Teisėjas Dredas“ adaptacija. Pirmoji, 1995 m. filmas „Teisėjas Dredas“, buvo nesėkminga tiek komerciniu, tiek kritikų įvertinimo požiūriu. „Dredas“ labiau seka komiksų turiniu, jame teisėjas Dredas nenusimauna šalmo, kaip ankstesniame filme.

Siužetas

Veiksmas vyksta tolimoje ateityje. Po branduolinių karų didesnioji JAV dalis virto radioaktyvia dykuma, pavadinta „Prakeiktąja žeme“. 800 mln. žmonių gyvena gigantiškame mieste, kuris tęsiasi nuo dabarties Bostono iki Vašingtono. Miestas pavadintas Mega Sičiu Vienas (Mega-City One). Jame klesti nusikalstamumas. Vieninteliai tvarkos palaikytojai yra pareigūnai, vadinami „teisėjais“. Jie yra ir teisėjai, ir budeliai. Savarankiškai tiria bylas ir priima nuosprendžius.
Vienam labiausiai patyrusių teisėjų, Dredui, patikima apmokinti ir išbandyti 21 metų teisėjų amato kursantę Anderson. Ji neišlaikė mokyklinių egzaminų ir vyriausioji teisėja nori suteikti antrą šansą, išbandant ją realioje teisėjų darbo situacijoje. Anderson yra ypatinga - ji yra mutantė, galinti įsiskverbti į kitų žmonių mintis ir prisiminimus. Jos tėvai mirė anksti nuo radiacijos prie miesto sienų ir Anderson nori panaudoti savo sugebėjimus padėdama geriems žmonėms. Teisėjas Dredas ir Anderson imasi tirti atsitikimo, kuriame užfiksuoti trys numesti nuo namo negyvėliai nudirtomis odomis. Byla atveda juos į vieną baisiausių miesto kvartalų.
Tirdami bylą, teisėjas Dredas ir Anderson sulaiko narkotikų pardavinėtoją Kejų pastate, kurio kieme buvo numesti trys negyvėliai. Anderson nustato, kad Kajus prisidėjęs prie žmogžudysčių. Jie nežino, kad Kejus priklauso organizuotai nusikaltėlių gaujai, kuri gamina ir platina narkotikus šiame pastate. Gaujai vadovauja buvusi prostitutė pravarde Ma-Ma. Ji bijo, kad Kejus gali išduoti gaujos verslą. Nespėjus teisėjams su Kejumi išeiti iš pastato, jo visi išėjimai yra užblokuojami ir Ma-Ma kreipiasi į 200 aukštų pastato bloko nusikaltėlius prašydama nužudyti teisėjus ...
Antanas Zabiela

Valstybės tarnyba

Pasiuntinys nuo Kauno pavieto į 1733 metų elekcinį seimą, Stanislovo Leščinskio elektorius 1733 metais, pasiuntinys į 1750 metų seimą, pasiuntinys nuo Kauno pavieto į 1752 metų seimą, pasiuntinys nuo Upytės pavieto į 1754 metų seimą   Kauno pavieto maršalka Čartoriskių konfederacijoje 1764 metais. Pasiuntinys į konvokacinį seimą 1764 metais. Pasiuntinys į 1764 metų elekcinį seimą nuo Kauno pavieto. Stanislovo Augusto Poniatovskio elektorius 1764 metais. Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės armijos komisijos narys 1764 metais.  Radomo konfederacijos narys 1767 metais. 
1761 m. apdovanotas Baltojo erelio ordinu, Prancūzijos Švento Mykolo ordino kavalierius, Švento Stanislovo ordino kavalierius.