google/wiki40b huggingface dataset:
Vorusnė

Istorija

Vorusnė – viena seniausių pamario krašto gyvenviečių. 1366 m. Kryžiuočių ordino rašte minima kaip Variszkin (Variškinė), vėliau – Warruss, Warruß (Vorusnė), Alt Russ (Senoji Rusnė).
Pradžioje Vorusnės kaimas buvo įsikūręs prie Kuršių marių kranto, bet po kiek laiko, priaugant krantui, nuo marių nutolo. XIX a. Vorusnė dokumentuose minima kaip skurdi žvejų ir padienių darbininkų gyvenvietė. XX a. pradžioje gyveno ir keletas pasiturinčių ūkininkų (Jurgenaitis, Plaktys). XIX a. vid. Vorusnėje surinkimus laikė petrikiškietis Povilaitis (savo mokymą grindė tik senuoju testamentu). XX a. ketvirtajame dešimtmetyje Vorusnės kaime atidaryta vienklasė privati lietuvių pradinė mokykla (priklausė Klaipėdos krašto mokyklų draugijai). Kasmet joje mokydavosi 20–30 vaikų. Mokytojas – V. Pėža. Mokykla uždaryta 1939 m. kovo mėnesį, Klaipėdos kraštą okupavus vokiečiams.
Sovietmečiu aplink Vorusnę nutiestas aukštas apsauginis pylimas, pastatytas polderio siurblinė, betono plokštėmis kai kur sutvirtintas Vorusnės upės krantai, pastatyta žolės miltų gamyklėlė, svarstyklės. 1967 m. Vorusnės kaimas prijungtas prie Rusnės miesto ir pervadintas Vorusnės gatve, sunumeruotos sodybos (buvo 12 sodybų, 1987 m. bebuvo šešios). 1993 m., įsteigus Rusnės apylinkę, Vorusnė vėl tapo kaimu.
Federalinis įstatymas

Federalinis įstatymas – federacinėse valstybėse – federalinio lygmens norminis teisės aktas; įstatymas. Kaip teisės akto rūšis yra tokiose valstybėse kaip Austrija, JAV, Šveicarija, Vokietija.

Vokietija

Federalinis įstatymas Vokietijoje (vok. Bundesgesetz – 'Sąjungos įstatymas') reglamentuoja aukščiausiųjų institucijų kompetenciją, instancijas. Privalomas visoje Federacijoje. Greta federalinių įstatymų yra žemės įstatymai.
Pohangas

Istorija

Nedidelis žvejų kaimelis XX amžiaus pradžioje padėjo sparčiai augti, kai 1930 m. čia buvo pastatytas modernus uostas.
1949 m. suteiktas miesto statusas.
SEB bankas

Akcininkai

Skandinaviska Enskilda Banken AB valdo 100 % AB SEB banko Lietuvoje akcijų.
SEB yra pirmaujanti Šiaurės šalių finansų grupė, Švedijoje ir Baltijos šalyse konsultuojanti klientus finansų klausimais ir teikianti jiems universalias finansines paslaugas. SEB grupei priklausančių bankų Danijoje, Suomijoje, Norvegijoje ir Vokietijoje pagrindinės veiklos sritys yra verslo ir investicinės bankininkystės paslaugos verslo klientams ir institucijoms.

Antrinės įmonės

Įvairias finansines paslaugas teikia Lietuvoje veikiančios SEB grupės įmonės: „SEB bankas“, investicijų valdymo bendrovė „SEB investicijų valdymas“, gyvybės draudimo bendrovė „SEB gyvybės draudimas“ ir nekilnojamojo turto valdymo bendrovė „Litectus“.
SEB grupė Vilniuje taip pat yra įkūrusi paslaugų teikimo centrą („Skandinaviska Enskilda Banken“ AB Vilniaus filialas), teikiantį pagalbos verslui paslaugas (atlieka operacijas, teikia IT, personalo administravimo ir finansų apskaitos paslaugas) SEB grupei – jos antrinėms įmonėms ir padaliniams dvidešimtyje pasaulio šalių.
Petras Želvys

Biografija

1946–1949 m. studijavo Kauno universitete. 1956 m. baigė Vilniaus pedagoginio instituto Lietuvių kalbos ir literatūros fakultetą.
1949–1950 m. Šiluvos vidurinės mokyklos, 1950–1951 m. Tytuvėnų vidurinės mokyklos direktorius, iki 1954 m. mokytojas. 1954 m. pradėjo dirbti laikraščio „Tarybinis mokytojas“ redakcijoje; 1965–1987 m. šio laikraščio redaktorius. Nuo 1987 m. dirbo Lietuvos kultūros fonde, nuo 1992 m. – žurnalo „Rankas aukštyn!“ redakcijoje.
Daugiausia rašė įvairiais pedagogikos klausimais. Parašė apybraižų, kurios išleistos rinkiniais. Išvertė grožinės literatūros kūrinių.

Įvertinimas

1970 m. – Vinco Mickevičiaus-Kapsuko premija.
Vilniaus Gedimino technikos universiteto Mechanikos fakultetas

Istorija

Mechanikos fakulteto pradžia 1956 metai, kai buvo įkurtas KPI vakarinio fakulteto Vilniaus skyrius. Jis yra vienas iš seniausių fakultetų universitete.
1960 m. KPI vakarinio fakulteto Vilniaus skyrius pertvarkytas į vakarinį KPI Mechaninės technologijos fakultetą, kuriame buvo pramoninės ir civilinės statybos specialybė.
Nuo 1961 m. jis tampa KPI Vilniaus filialo Mechaninės technologijos fakultetu.
1990 m. fakulteto pavadinimas pakeistas į Vilniaus technikos universiteto Mechanikos fakultetą. Iki 1994 m. fakultetas buvo didžiausias tuometiniame Technikos universitete.

Katedros

Fakultetui priklauso 5 katedros:

Kiti padaliniai

Fakultetui taip pat priklauso Automatizuoto projektavimo sistemų mokomoji laboratorija, Suvirinimo ir medžiagotyros problemų institutas.
Mykolas Čartoriskis

Biografija

Kilęs iš Lietuvos didžiojo kunigaikščio Algirdo giminės. Tėvas Vosylius Čartoriskis, motina Ona (Hanna), broliai Glebas Čartoriskis, Grigalius Čartoriskis.
Čartoriskių giminės pradininkas.

Šeima

Žmona Marija Nemir (m. 1505 m. gegužės mėn.) Sūnūs Andrius Čartoriskis (m. 1488 m.), Teodoras Čartoriskis (m. 1542 m.), duktė Ona Čartoriskaitė (m. po 1477 m.).
Voluinės Čartorisko kunigaikštis. Išplėtė kunigaikštystės valdas Voluinėje, 1440 m. kartu su broliais dalyvavo valstybės perversme, padėdami savo dėdei Švitrigailai užimti Lietuvos didžiojo kunigaikščio sostą. Broliai Jonas ir Aleksandras tiesiogiai dalyvavo nužudant didijį kunigaikštį Žygimantą Kęstutaitį. Už tai iš Švitrigailos gavo kelis dvarus Voluinėje, o Klevanėje (dab. Rovno sritis) pasistatė rūmus, kurie tapo Čartoriskių giminės tėvonija. Švitrigaila jį paskyrė Braclavo vietininku.

Šeima ir vaikai

Buvo vedęs Mariją Nemirovną Rezanovičiūtę (m. 1504/1505), Lucko seniūno Nemiros Riazanovičiaus dukterį.
Japonai

Menas

Dekoratyvinis menas Japonijoje siekia priešistorinius laikus. Džiomon keramika kartais turi labai įmantrių papuošimų. Jajoi laikotarpyje menininkai gamino veidrodžius, ietis ir ceremoninius varpelius, vadinamus dotaku. Vėliau pilkapiai kofun išsaugojo ypatingą keramiką hanivą ir sienų piešinius.
Nuo Nara laikotarpio suklestėjo dailė, kaligrafija ir skulptūra veikiant stipriai konfucianizmo ir budizmo įtakai iš Korėjos ir Kinijos. Tarp to meto pasiekimų yra Horudžis ir Jakuši-dži, budistinės šventyklos Nara prefektūroje. Nutrūkus oficialiems ryšiams su Tang dinastija IX a., japonų meną mažiau įtakojo Kinija.
Kilmingieji naudojo prabangų meną ir drabužius papuošti rūmų gyvenimą ir nors tuo metu jų luomas buvo negausus ir nestiprus, išliko daug tų laikų meno pavyzdžių. Po to, kai per Gempei karą buvo užpultas ir sudegintas Todai-dži, buvo įkurtas specialus restauracijos biuras ir Todai-dži tapo svarbiu meno centru. Svarbiausi to meto meninnkai buvo Unkei ir Kaikei.
Muromači laikotarpiu tapyba padarė pažangą atsiradus rašalo ir teptuko technikai, kurios atsiradimą įtakojo dzenbudizmas ir praktikavo tokie meistrai kaip Sesshū Tōyō. Sengoku laikotarpiu dzenbudizmo principai buvo įkomponuoti į arbatos gėrimo ceremoniją. Edo laikotarpiu Kano mokyklos daugiaspalviai ekranai buvo labai įtakingi dėl galingų patronų (tarp kurių buvo Tokugavos). Populiarūs menininkai kūrė ukiyo-e trinkelių antspaudus, kuriuos pardavinėjo paprastiems žmonėms klestinčiuose miestuose. Imari puodai buvo labai vertinami netgi Europoje.
Teatre No yra tradicinė kukli dramos forma, atsiradusi tendeme su Kiogen farsu. Palyginti su rafinuotu No paprastumu kabuki, „spalvų sprogimas“, naudoja visus įmanomus scenos triukus pasiekti dramatinį efektą. Vaidinimai vaizduoja tokius sensacingus įvykius kaip savižudybės ir dažnai tą patį įvykį vaizduoja kabuki ir bunraku lėlių teatras.
Nuo Meidži restauracijos Japonija priėmė vakariečių kultūros elementus. Dabar japonų menas varijuoja nuo tradicinio iki vakariečių sekimo, o j-pop, anime ir manga rado gerbėjų visame pasaulyje.
Valerija Balsytė

Biografija

1985 m. baigė Lietuvos konservatorijos Z. Paulausko dainavimo, G. Kaukaitės kamerinio dainavimo klasę, R. Geniušo operos studijas.
1985–1987 m. Klaipėdos liaudies operos, nuo 1987 m. Klaipėdos muzikinio teatro solistė. Sukūrė daugiau kaip 30 vaidmenų operose, operetėse, miuzikluose. Atliko vokalinių simfoninių kūrinių solo partijas, dainavo kaip kamerinė dainininkė. Koncertavo Europos šalyse. 2003 m. ir 2004 m. dainavo Čikagos lietuvių operoje. Pirmoji atliko kai kuriuos A. Remesos, R. Šileikos ir kitų kompozitorių kūrinius.
Nuo 1985 m. Klaipėdos Stasio Šimkaus konservatorijos dėstytoja. 2003–2006 m. dar dėstė Klaipėdos kolegijoje.
Pilvas

Pilvas – žmogaus ar gyvūno liemens dalis, virš kurios yra krūtinė (krūtinės ertmę nuo pilvo ertmės riboja diafragma), žemiau – dubens sritis. Priekyje pilvą riboja raumeninga pilvo sienelė, užpakalinėje pusėje – nugaros sienelė. Nugarinė pusė pilvu nelaikoma.
Ploniausia apimtis per pilvą (nenutukusių žmonių) vadinama talija.

Pilvo susirgimai

Su pilvo sritimi siejasi pilvo ertmėje esančių organų susirgimai (pvz., apendicitas, gastritas, hepatitas, vidurių užkietėjimas, meteorizmas ir kt.). Neertminių pilvo susirgimų pavyzdžiu yra pilvo išvarža.

Pilvą dengianti apranga

Pilvą dengia daug liemenį dengiančių drabužių – marškiniai, palaidinės, liemenės, paltai, striukės ir kt. Drabužius pilvo srityje sujuosia ir pilvą suveržia diržai ir juostos.
Anksčiau buvo madinga dėvėti korsetus, kurie lieknindavo per juosmenį. Stipriai suveržiami korsetai neigiamai veikia pilvo organus. Dabar tokių korsetų mada praėjusi, naudojami daugiausia tik gydomieji korsetai, sutvirtinantys pilvo sienelę ir palaikantys taisyklingą pozą.
Tantalas

Cheminės savybės

Iki 150 °C tantalas beveik su niekuo chemiškai nereaguoja, jį tik ėsdina hidrofluoridinė rūgštis, kitos rūgštys, turinčios fluoro jonų, ir sieros trioksidas. Su šarmais reaguoja labai lėtai. Aukštesnėje temperatūroje tantalas tampa labiau reaktyvus.
Šaltas tantalas lengvai apdirbamas mechaniškai. Jau apytiksliai 600 °C temperatūroje tantalas lengvai sugeria dujas, pvz., deguonį. Taip pat jis nepaprastai atsparus rūgščių poveikiui.

Pritaikymo sritys

Iš pradžių tantalas buvo naudojamas kaitinimo lempų siūlų gamybai, bet netrukus buvo pakeistas volframu. Dabar tantalas labai plačiai naudojimas chemijos pramonėje, kur plonais tantalo lapais padengiami prietaisai, kuriuos veikia įvairios chemiškai agresyvios medžiagos. Taip pat tantalas pakeitė platiną laboratorinių indų gamyboje.
Tantalo karbidų junginiai naudojami greitai pjaustančių instrumentų gamybai, plačiai naudojami aviacinėje pramonėje. Tantalas naudojamas chirurgijoje: iš jo gaminami siūlių sutvirtinimo priemonės – chirurginiai segtukai ir kabliukai, protezų gamyboje – kaulų sutvirtinimo viniai, varžtai, plokštelės.
Kai kurie fluoro bei tantalo junginiai nepakeičiami sintetinio kaučiuko gamyboje, o tantalo oksidas – neatskiriamas optinio stiklo gamybos komponentas.

Gamtoje

Tantalas gamtoje randamas kartu su niobiu – kolumbito, tantalito ir euksenito mineraluose. Tantalas ir niobis randamas Brazilijoje, Kanadoje, Afrikoje (ypač Kongo Demokratinėje Respublikoje), Australijoje ir Ispanijoje. Tantalas, sodrinant alavo mineralus, išgaunamas Malaizijoje ir Nigerijoje.

Tantalo poveikis žmogaus organizmui

Žmogaus organizmo audiniai puikiai adaptuoja tantalo implantus – vinis, vielą ir t. t., tačiau retkarčiais pasitaiko fibrozinė (skaidulinio audinio uždegimas) audinių reakcija tantalo implantams.
Mokslininkai nesutaria dėl plaučių audinių reakcijos į tantalo dulkes. Pvz., G. Shepers rašo, kad tantalo dulkės, kurias įkvėpdavo eksperimentinės jūros kiaulytės, nedarė jokios įtakos jų plaučių audiniams. Tas pats autorius tyrinėjo ir kitų tantalo junginių organizmui poveikį ir priėjo prie išvados, kad tantalo oksidai bei druskos yra inertiškos, netoksiškos gyvajam organizmui. Tačiau kai kurie mokslininkai, pvz., K. Cochren, L. Machlin ir kiti eksperimentuose su gyvūnais įrodė tam tikrų tantalo junginių toksiškumą. Toksiškiausiu pasirodė tantalo chloridas – po paranteralinio įvedimo 1900 mg/kg šio junginio žiurkėms, galima buvo stebėti tam tikrus patologinius pasikeitimus inkstuose, kepenyse bei kasoje, nors patys gyvūnai išlikdavo gyvi.
Žmonių, dirbančių su tantalu bei jo junginiais, susirgimų literatūroje nėra aprašyta.
Planetes

Siužetas

Vyksmas sukasi apie Technora korporacijos Kosminių nuolaužų skyriaus erdvėlaivio DS-12 „Toy Box“ įgulą. Kosminių nuolaužų skyriaus (angl. Space Debris Section) paskirtis – užkirsti kelią palydovų, kosminių stočių bei kitų kosminių aparatų susidūrimui su nuolaužomis Žemės ir Mėnulio orbitose. Jie naudoja keletą metodų nuolaužų pašalinimui (dažniausiai nuolaužos yra sunaikinamos jas nukreipiant Žemės atmosferos link, arba surenkamos erdvėlaiviu ir vėliau taip pat sunaikinamos), pasitelkdami EVA kostiumus.
Epizoduose veiksmas kartais sukasi apie pačių nuolaužų rinkimą, tačiau dažniausiai tai yra tik priemonė veikėjų charakteriams vystyti. Kiti bendrovės darbuotojai į Nuolaužų skyriaus narius žiūri iš aukšto, nes šie yra žemiausia bendrovės grandis, todėl jiems tenka sunkiai dirbti, norint įrodyti savo vertę kitiems ir įgyvendinti savo svajones.
Tolimesni siužeto elementai apima būsimą tiriamojo pobūdžio misiją į Jupiterį nauju branduolių sintezės energija aprūpinamu erdvėlaiviu Von Braun ir pagrindinių veikėjų pasiryžimą dalyvauti šioje misijoje bet kokia kaina. Daugelis kitų siužeto vingių atskleidžia kiekvieno veikėjo motyvaciją ir asmenybę. Space Defense Front yra teroristinė organizacija, kuri įsitikinusi, jog žmonija savavališkai eksploatuoja kosminę erdvę vietoje to, kad pirmiausia spręstų globalias problemas Žemėje, tokias kaip badas ir netolygus socialinis-ekonominis pasiskirstymas. Todėl jie vykdo teroristinį planą prieš didžiąsias kosmines bendroves, siekdami sunaikinti, tai kas jau sukurta, kad kosminės erdvės eksploatacijoje galėtų dalyvauti ir silpnos ekonomikos šalys.
Gobindas Singhas

Biografija

Gimė devintojo guraus Tegho Bahaduro šeimoje Bihare, kai jo tėvai keliavo į Bengaliją ir Asamą. 1670 m. grįžo į Pandžabą. Kai 1675 m. jo tėvas buvo nužudytas musulmonų, sikhų bendruomenė Gobindą Rajų Singhą išrinko dešimtuoju gurumi. Turėjo 3 žmonas, susilaukė 4 vaikų.
Gobindas Singhas dalyvavo daugelyje mūšių prieš musulmonus, kurie Aurangzebo valdymo laikais, siekė sunaikinti sikhizmą. Mogolai nužudė visus guraus vaikus, jis pats buvo priverstas slapstytis džiunglėse. 1705 m. parašė laišką Aurangzebui (Zafarnāma), kuriame smerkė Mogolų žiaurumą, nuklydimą nuo dvasinio kelio ir žmoniškumo. 1708 m. Gobindas Singhas nužudytas Mogolų užsakytų žudikų.

Mokymas

Gobindas Singhas nustatė daugelį taisyklių, kurių sikhai laikosi iki šių dienų. Jis 1698 m. įsakė sikhams nepripažinti masandų (vietos bendruomenių vadovų, kuriuos skirdavo gurūs). 1699 m. Anandpure įkūrė chalsos (išrinktųjų, arba nesuteptųjų) bendriją. Pasiūlė 5 vyrams leistis jo nukirsdinamiems, taip aukojant gyvybę už tikėjimą. Jiems sutikus Gobindas Singhas šių vyrų nenužudė, o paskyrė savo išrinktaisiais ir pirmaisiais chalsos bendrijos nariais. Nurodė, kad chalsos nariai turi laikytis „penkių K“ nuostatos (pañj kakār): nesikirpti jokių kūno plaukų (keś, simbolizuoja dvasingumą), mūvėti pusę blauzdų siekiančias kelnes (kacchera, simbolizuoja skaistumą), metalinę apyrankę (kaṛā, simbolizuoja Dievo atminimą), nešiotis kardą (kirpān, simbolizuoja kovą su neteisybe), šukas (kanghā, simbolizuoja savitvardą). Į chalsą įšventintoms moterims pridedamas vardas Kaur („princesė“), vyrams Singh („liūtas“). Gobindas Singhas paskelbė, kad po jo mirties daugiau didžiųjų gurų nebebus, o jį sikhų bendruomenei atstos šventraštis Adi Granthas (Gurus Granthas Sahibas).
Sibujano jūra

Sibujano jūra (angl. Sibuyan Sea) – maža tarpsalinė jūra Filipinų salyne, skirianti Visajų salas nuo šiaurinės Filipinų salos Lusono.
Pietuose jūra ribojasi su Panajo sala, vakaruose – su Mindoru, rytuose su Masbate, šiaurėje – su Marinduque ir su Lusono salos Bikolo pusiasaliu.
Sibujano jūra vakaruose Tablaso sąsiauriu jungiasi su Sulu jūra, šiaurės vakaruose per Isla Verde sąsiaurį – su Pietų Kinijos jūra, pietryčiuose per Jintotolo sąsiaurį – su Visajų jūra.

Sibujano jūroje yra Romblono salos.
Jūros gylis iki 1700 m. Centrinėje jūros dalyje yra Sibujano sala. Jūros rajone klimatas tropinis, iškrinta iki 3000 mm kritulių per metus. Dažni taifūnai. Jūros vandens temperatūra 23–28 °C, druskingumas – 32,0–32,5‰. Potvynių aukštis viršija 2 m.
1944 m. spalio 24 d. Sibujano jūroje įvyko mūšis tarp JAV ir Japonijos karinių laivynų, kuris vadinamas Sibujano jūros mūšiu.
Roženo vienuolynas

Roženo Dievo Motinos gimimo vienuolynas (bulg. Роженски манастир "Рождество Богородично") – vienuolynas pietvakarių Bulgarijoje, Blagojevgrado srityje, Sandanskio savivaldybėje, didžiausias Pirino kalnuose. Yra prie Roženo kaimelio, į rytus nuo Melniko miestelio.
Vietovė buvo gyvenama jau XIII a. Rasta Mykolo VIII Paleologo monetų, XIII-XIV a. bažnyčios vartai su marmuriniu fryzu. Keletas naujų pastatų čia pastatyta valdant Aleksijui Slavui. Rašytiniuose šaltiniuose vienuolynas pirmą kartą paminėtas 1551 m. (knygoje, esančioje Didžiosios Lavros vienuolyne, Atone).
Vienuolyno bažnyčia pastatyta XV a., nudažyta 1597 m. (išlikę keletas to meto freskų). 1662 ir 1674 m. Roženo vienuolyną nusiaubė gaisras. 1715–1732 m. atstatytas. XIX a. vienuolynas buvo viso regiono stačiatikybės centras, jam priklausė daug žemių.
Netoli vienuolyno yra bulgarų/makedonų revoliucionieriaus Jane Sandanskio kapas.
Vilkaičių geomorfologinis draustinis

Geologija

Draustinyje žemės paviršius unikalus tuo, kad susidarė paskutiniojo ledyno ledoskyros ruože. Pradėjęs intensyviai tirpti ir trauktis nuo iškilios Žemaičių aukštumos ledynas tarsi „perplyšo“ Telšių–Varnių ruože, kur susiformavo smėlingas Germanto ir pelkėtas Biržulio duburiai. Nuo jų į vakarus besitraukiantis Minijos liežuvis sudarė vakarinį Žemaičių aukštumos šlaitą, o Virvytės vardu vadinamas ledyno liežuvis – šiaurės rytinį.
Draustinio šiaurinėje dalyje vyrauja šiaurės vakarų pietryčių kryptimi ištįsę moreniniai gūbriai su pelkėtais pažemėjimais tarp jų. Viename jų telkšo nedidelis Endriuškos ežerėlis. Gūbriai sudėtingi, tai yra su aukštomis iš morenos arba iš žvirgždingo smėlio supiltomis kalvomis ant jų keterų. Šiaurės rytuose matomos ovalios formos kalvos, apsuptos pelkėtų duburių. Gūbriai rodo tirpusio liežuvio ilgesnio postovio ruožus. Pietinės dalies reljefas įvairiai kalvotas–daubotas.
Kastilijos karalystė

Istorija

Pirmąkart teritorija tarp dabartinės Burgoso provincijos ir Kantabrijos kalnų Kastilija ("pilių šalimi") pavadinta apie 800 m. Šalis IX a. išsiplėtė, tačiau vis dar apėmė keletą nesusijusių viena su kita grafysčių, kurių valdytojus skirdavo Astūrijos ir Leono karaliai. X a. Fernanas Gonzalezas (m. 970 m.) grafystes suvienijo į vieną – Kastilijos grafystę, jos centru tapo Burgosas. XI a. iš maurų buvo atimtos ir prijungtos žemės iki Duero upės. Grafas Ferdinandas I Kastilietis (valdė 1035–1065 m.) pirmasis 1035 m. pasiskelbė Kastilijos karaliumi, jam valdant prasidėjo žygiai į pietus, į teritoriją iki Andalūzijos, kuri vėliau vadinta Naująja Kastilija. 1072–1157 m. Kastilija buvo susivienijusi su Leono karalyste, tačiau vėliau vėl atsiskyrė. Valdant Leono ir Kastilijos karaliui Alfonsui VI (1072–1109 m.) ir Alfonsui VII (1126–1157 m.), ji vyravo Ispanijoje.
Kastilijos plėtrą pristabdė musulmonų Almoravidų (nuo 1086 m.) ir Almohadų (nuo 1146 m.) įsiveržimai. 1188 m. Kastilijos karalius Alfonsas VIII privertė atskira valstybe tapusio Leono karalių prisiekti ištikimybę. Karalius Ferdinandas III 1230 m. paveldėjo Leono sostą, abi karalystės buvo galutinai suvienytos. XIII a. Kastilija tapo vienu Pirėnų pusiasalio kultūros centrų, 1208 m. įkurtas universitetas. Švietimo plėtrą ypač rėmė Alfonsas X Išmintingasis (1257–1284 m.). XIII a. Kastilijoje atsirado kortesai. 1383–1385 m. Kastilija nesėkmingai mėgino prisijungti Portugaliją.
Politinę galią pavyko dar labiau sustiprinti XV a.: 1412 m. Kastilijos kilmės dinastija ėmė valdyti Aragono karalystę, abiejų kraštų diduomenės suartėjo, o 1469 m. Kastilijos karalienė Izabelė I ištekėjo už Aragono karaliaus Ferdinando Kataliko ir 1479 m. sudaryta abiejų karalysčių unija davė pradžią vieningos Ispanijos karalystės susikūrimui. 1512 m. Kastilija aneksavo ispaniškąją Navaros karalystės dalį ir taip susiformavo modernioji Ispanijos valstybė.
Piastai

Piastai (lenk. Piastowie) – pirmoji istorinė karališkoji lenkų dinastija. Ji prasideda nuo pusiau legendinio kunigaikščio Piasto. Pirmasis istoriškai neginčytinas šios dinastijos valdovas – Mieško I, valdęs X a. Piastų dinastija valdė Lenkiją iki 1370 m., kuomet mirė kunigaikštis Kazimieras Didysis.
Piastų dinastijos terminą XVIII a. įvedė ATR istorikas Adomas Naruševičius.
Wiktor Sukiennicki

Biografija

Gimė 1901 m. liepos 25 d. Kaune. Baigė Rybinsko mokyklą. Po I pasaulinio karo priklausė Kauno Lenkų karinei organizacijai. 1919-1920 m. kovojo Lenkijos-sovietų kare, vėliau studijavo teisę Vilniaus universitete tapo teisės mokslų daktaru. 1929-1939 m. dėstė teisę Vilniaus universitete. Nuo 1930 m. dirbo Rytų Europos mokslinių tyrimų institute Vilniuje. Parengė daug mokslinių straipsnių ir leidinių apie TSRS politiką ir istoriją. Sovietams 1939 m. užėmus Vilnių pasitraukė į nepriklausomą Lietuvą, tačiau sovietams okupavus Lietuvą 1941 m. birželį buvo suimtas NKVD ir ištremtas į Krasnojarską. 1941 m. rugpjūtį paleistas iš lagerio po Sikorskio–Maiskio sutarties ir tapo Lenkijos konsulu Samaroje. 1942 m. rugsėjį išvyko į Teheraną, kur tapo Lenkijos ambasadoriumi. Dirbdamas Irane rinko Lenkijos piliečių, paleistų iš sovietinių lagerių, parodymus. 1945-1947 m. dirbo lenkų teisės fakultete Oksfordo universitete. 1950-1959 m. bendradarbiavo su Laisvosios Europos radiju. 1959 m. emigravo į JAV, kur dirbo Stanfordo universiteto Huverio institute. Mirė 1983 m. balandžio 10 d. Stanforde.
Jacobs (kava)

Jacobs – didžiausias ir populiariausias kavos prekinis ženklas iš priklausančių „Kraft Foods“, vienai stambiausių pasaulyje maisto pramonės bendrovių. „Kraft Foods Inc.“ kasmet parduoda kavos, iš kurios galima paruošti 94 mlrd. puodelių kavos kasmet, arba 257 mln. puodelių kasdien. Kompanija pagal parduodamos kavos kiekį pirmauja 7 Europos šalyse ir Pietų Korėjoje. Tarp didžiausių Jacobs kavos rinkų – Austrija, Čekija, Vokietija, Vengrija, Latvija, Lietuva, Lenkija, Slovakija, Šveicarija, Turkija. „Jacobs“ Lietuvos rinkoje pasirodė 1994 m. ir nuo pat debiuto yra kavos rinkos lyderė.
Kai kurios „Jacobs“ rūšys: Krönung, Cronat Gold, Night&Day, Aroma, Cappuccino.

Istorija

Kava „Jacobs“ savo istoriją skaičiuoja nuo 1895 m., kai vokiečių verslininkas Johanas Jakobsas Bremene atidarė parduotuvę, prekiavusią arbata, kava, kakava, šokoladu, biskvitais. 1906 m. pradėjo veikti jo nedidelis kavos pupelių skrudinimo fabrikas, dar po 7 metų buvo įregistruotas prekinis „Jacobs“ ženklas.