google/wiki40b huggingface dataset:
Polineuritas

Polineuritas (iš poli... ir gr. neuron – nervas) – daugelio periferinių nervų uždegimas. Polineuritą sukelia infekcinė liga (pvz., bruceliozė, sifilis), medžiagų apykaitos sutrikimas, apsinuodijimas švinu, vaistais, alkoholiu, avitaminozė.
Dažniausiai pažeidžiami simetriški abiejų kojų ir rankų nervai.
Svarbiausi polineurito požymiai: rankų, kojų ir nugaros skausmai, jutimo susilpnėjimas, galūnių periferinės parezės ir paralyžiai, kraujotakos ir audinių trofikos sutrikimai. Polineuritas gali trukti keletą mėnesių, kartais ir kelerius metus; persirgus neretai pasitaiko liekamųjų reiškinių.
Liga gydoma skausmo raminamaisiais ir kitokiais vaistais, fizioterapijos priemonėmis.
Fabrianas

Istorija

Fabrianą viduramžių pradžioje įkūrė seno romėniško miesto Attidium, kurio likę tik griuvėsiai, gyventojai. Tai viena pirmųjų vietų Europoje, kur pramoniniu būdu buvo gaminamas aukštos kokybės popierius nuo XIII a. Iki šių laikų Fabrianas pasižymi puikiu popieriumi su vandens ženklais. Tai lėmė miesto klestėjimą vėlyvaisiais viduramžiais ir Renesanso laikais bei nulėmė tai, kad Folinjas Umbrijoje nuo 1470 m. tapo vienu pirmųjų dideliu spausdinimo centru Centrinėje Italijoje.
Šventojo Kryžiaus bazilika

Šventojo Kryžiaus bazilika (it. Basilica di Santa Croce)  – yra pranciškonų bažnyčia-bazilika  Florencijos mieste, Italijoje. Bazilika pagarsėjusi daugeliu joje palaidotų žymių italų, kaip Mikelandželas, Galilėjas Galilėjus ir kt., dėl ko praminta „Italijos šlovių šventove“, „Italijos Panteonu“. Įėjimas į bazilikos muziejų mokamas.

Istorija

Manoma, kad toje vietoje buvo pranciškonų šventyklėlė nuo 1210-ųjų. Esą prie jos atsiradimo ištakų stovėjo pats Šv. Pranciškus Asyžietis. 1294 m. prasidėjo bazilikos pastatymas toje vietoje, tradiciškai manoma, kad pagal architekto Arnolfo di Cambio projektą. Joje dirbo architektas Filipas Bruneleskis, kuris suprojektavo Pazzi koplyčią. Bazilika pašventinta 1444 m. popiežiaus Eugenijaus IV-ojo. Bazilika yra gotikinio stiliaus ir laikoma didžiausia pranciškonų bažnyčia pasaulyje.
Per jos sukūrimo laikotarpį bazilikoje dirbo daug žymių Florencijos menininkų. Po 1560 m. pagal Giorgio Vasari projektus buvo perstatomos vidinės bazilikos dalys, dėl ko dalis altorių ir dekoracijų pražuvo. Kita vertus, bazilika buvo papildyta XVI amžiaus manieristiniais kūriniais. 1842 m. perstatyta varpinė, o 1863 m. baigtas neogotikinio stiliaus fasadas, kurį sukūrė Niccolo Matas. Vėliau jis buvo palaidotas bazilikos portike, o ne pačioje bazilikoje dėl to, kad buvo žydų kilmės.
1866 m. bažnyčią perėmė valstybė. Joje įkurtas muziejus. Svarbiausia ekspozicijos dalis yra refektoriume. 1966 m. įvykęs Arno upės katastrofinis potvynis užtvindė baziliką. Nukentėjo ir meno darbai, tarp kurių garsiausias − viduramžių menininko Čimabujės krucifiksas.

Bazilikos aprašymas

Bazilika yra T formos kryžiaus išplanavimo, vidinis ilgis apie 115 m, jos šoninėse navose yra daugybė koplyčių, skirtų Florencijos aristokratų šeimoms, kurios finansavo bazilikos pastatymą. Bažnyčioje yra gausu florentietiško meno, daugiausia Džoto ir jo pasekėjų darbų. Dailininkai, kurie joje reprezentuoti: Džotas, Cimabue, Taddeo Gaddi, Agnolo Gaddi, Donatelas, Domenico Veneziano, Antonio Canova, Bernardo Rossellino, Antonio Rossellino ir kt.
Bazilika visame pasaulyje garsi joje palaidotais žymiais žmonėmis, tarp kurių: Mikelandželas, Galilėjus, Džoakinas Rosinis, Lorencas Gibertis, Nikola Makiavelis ir kt. Bažnyčioje yra daugiau nei 270 kapų, kai kurie, pvz., Taddeo Gaddi, neidentifikuoti. Prie bazilikos yra monumentas Dantei, nors poetas palaidotas kitur.
Iš lietuvių bazilikos Kastelanių koplyčioje palaidotas kompozitorius ir LDK politinis veikėjas, kunigaikštis Mykolas Kleopas Oginskis.
Romos kareivio apranga

Romos kareivio apranga – senovės Romos kariuomenėje buvo nurodyta, kas sudaro kareivio aprangą. Kareivių aprangos sudėtis priklausė nuo kariuomenės rūšies, laikotarpio ir provincijos, kurioje jie tarnavo.
Karšto klimato kraštuose aprangoje vyravo lininiai audiniai, šalto klimato – vilnoniai. Šaltame klimate naudojo ir drabužius, kurie kitur buvo nenaudojami, pvz., vilnones kelnes (lot. braccae).
Pagrindiniai drabužiai, įskaitant tuniką ir apsiaustą, būdavo raudoni, dažyti dažine raude (Rubia tinctorum), arba nedažyti.
Kasamansas

Kasamansas (pranc. Casamance, portug. Casamança) – teritorija pietų Senegale, Kasamanso upės slėnyje, įsiterpusi tarp Gambijos ir Bisau Gvinėjos. Sudaro Ziginšoro (Žem. Kasamanso) ir Koldos (Aukšt. Kasamanso) regionai. Pagrindinis miestas – Ziginšoras.
Būdingas lygumų kraštovaizdis su aukštumu sritimi pietryčiuose. Klimatas karštas ir drėgnas. Svarbus ryžių auginimo ir turizmo centras. Yra geri smėlio paplūdimiai vandenyno pakrantėje (ypač ties Kep Skiringu).
Kasamanse dominuoja džolų tautybės žmonės. Vietiniai separatistiniai judėjimai kovoja už teritorijos autonomiją ir nepriklausomybę, neretai vyksta susirėmimai su Senegalo armija.
Kolonijiniu laikotarpiu Kasamanse dominavo portugalai.
Lietuvos mokinių ir studentų sporto centras

Lietuvos mokinių ir studentų sporto centras (LMSSC) - valstybinė biudžetinė švietimo įstaiga. Centras tęsia Lietuvos moksleivių kūno kultūros ir sporto centro veiklą.
Centro steigėja - Lietuvos Respublikos švietimo ir mokslo ministerija.

Istorija

1955 m. gruodžio 31 d. Lietuvos TSR švietimo ministro gruodžio 31 d. (įsakymu Nr. 1837) Vilniaus miesto vaikų ir jaunių sporto mokykla reorganizuota į Respublikinę vaikų sporto mokyklą. Jai 1981 m. birželio 12 d. suteiktas Respublikinės olimpinio rezervo specializuotos vaikų ir jaunių sporto mokyklos vardas.
1990 m. birželio 28 d. sporto mokykla buvo reorganizuota į Lietuvos moksleivių kūno kultūros ir sporto centrą (LR kultūros ir švietimo ministro įsakymu Nr.42 P).
Nuo 1990 m. Respublikinė olimpinio rezervo specializuota vaikų ir jaunių sporto mokykla koordinuoja ne tik sporto mokyklų, bet ir bendrojo lavinimo mokyklų, gimnazijų, profesinio mokymo ir aukštesniųjų mokyklų sportinę veiklą. Dėl to ji 1990 m. birželio 28 d. reorganizuota į Lietuvos moksleivių kūno kultūros ir sporto centrą, šis 2007 m. liepos 11 d. - į Lietuvos mokinių ir studentų sporto centrą.
Bhakros užtvanka

Bhakros užtvanka (hindi भाखड़ा बांध  = Bhākhṛā bāndh) arba Bhakra Nangalas – hidroelektrinių užtvankų kompleksas šiaurės vakarų Indijoje, Himačal Pradeše, ant Satledžo upės. Tai trečia pagal dydį užtvanka šalyje. Sudaro Bhakros, Nangalo, Koldamo užtvankos, Gobindsagaro tvenkinys (168,35 km²), drėkinimo kanalų sistema (bendras ilgis 4500 km, drėkina 1,5 mln. ha plotą).
Pagrindinė Bhakros užtvanka pastatyta 1948–1963 m. Ilgis 520 m, aukštis 226 m, plotis 9,1–191 m. Sudaro 5 turbinos po 108 MW, 5 turbinos po 157 MW. Bendra projektinė galia 1325 MW.
Sardinija

Geografija

Salos paviršius kalnuotas, sudarytas iš senų, erozijos nudilintų kalnų. Kalnų grandinės, kurių aukštis svyruoja tarp 300 ir 1000 m raižo visą salą. Rytinėje salos dalyje iškilęs Dženardžentu masyvas, kuriame yra aukščiausia Sardinijos vieta – Punta La Marmora (1834 m), šiauriau yra giliausias Sardinijos saloje ir vienas giliausių Europoje - Gorropu tarpeklis (it. Gola di Gorropu). Kranto linija labai raižyta (ilgis 1849 km), krantai daug kur statūs, skardingi. 11 km pločio Bonifacijaus sąsiauris skiria salą nuo Korsikos.
Svarbiausios Sardinijos upės yra Tirsas, Koginasas ir Flumendoza. Vienintelis natūralus ežeras – Baracas, tačiau įrengti 54 tvenkiniai. Pakrantėse yra druskingų lagūnų.
Klimatas subtropinis, didžiąją metų dalį (~300 dienų) vyrauja saulėti orai. Dauguma kritulių iškrenta rudenį ir žiemą, pavasarį pasitaiko liūčių, o kalnuose – sniego. Žiemą ir pavasarį pučia stiprus, sausas, gaivus vėjas mistralis. Vidutinė metinė oro temperatūra Sardinijoje svyruoja tarp 11-17 °C.
Sardinijoje būdingi subtropiniai krūmynai, nedidelės giraitės. Palyginti su žemynine Italija, čia išlikę daug nepaliestos gamtos plotų.

Gyventojai

Sardinija – vienas mažiausiai ir rečiausiai apgyvendintų Italijos regionų. Dauguma gyventojų ir tuo pačiu didesnių miestų susitelkę pakrantėse, tuo tarpu centrinė salos dalis gyvenama retai, ten vyrauja kaimiškos gyvenvietės. Salos gyventojai pasižymi labai mažu gimstamumu, tačiau čia labai ilga gyvenimo trukmė (vid. 81 metai) bei vienas didžiausių pasaulyje šimtamečių gyventojų skaičius (22 šimtamečiai/100 tūkst. gyventojų; nusileidžia tik Okinavai).
Daugumą Sardinijos gyventojų sudaro nuo italų besiskirianti etninė grupė sardai, kalbantys savita sardų kalba. Taip pat yra imigrantų iš Rumunijos, Maroko, Kinijos, Ukrainos, Senegalo, Vokietijos.
Napalmas

Napalmas (angl. napalm) − padegamasis mišinys iš sutirštintų degalų ir įvairių priedų.
Napalmas yra klampi, lipni medžiaga, kuri lengvai užsiliepsnoja. Napalmas dega lėčiau už benziną, išskirdamas tirštus gailius juodus dūmus.
Napalmas gaunamas į degalus (benziną, žibalą) pridėjus 4−11 % tirštiklio − organinės rūgšties (nafteninės, palmitino, laurino) aliuminio druskos.
Napalmo, kuriame yra magnio ir neorganinių oksidatorių, liepsnos temperatūra 1600−2000 °C, Napalmas, kuriame yra šarminių metalų (supernapalmas), užsiliepsnoja sniege ar vandenyje.
Napalmas naudojamas padegamosiose aviacinėse bombose, liepsnosvaidžiuose, improvizuotuose padegamuosiuose įtaisuose. Juo naikinama priešo kariuomenės gyvoji jėga ir kovos technika, sukeliami gaisrai.

Poveikis žmogui

Napalmas nudegina odą, viršutinių kvėpavimo takų gleivinę, gali sukelti šiluminį smūgį, dusulį ir apsinuodijimą degimo produktais.
Beūsiai

Morfologija

Beūsiai - labai smulkūs, dirvožemyje gyvenantys organizmai, šešiakojų tarpe išsiskiriantys anamorfiniu vystymusi - augant po nėrimosi padaugėja segmentų. Ką tik išsiritusi lerva turi 9 pilvelio segmentus, bet po kelių nėrimųsi pasiekiamas suaugusiems būdingas pilvelio segmentų skaičius - 12. Beūsiai besparniai, neturi akių, antenų, dažniausiai balti arba blyškiai rusvi. Kojos penkiasegmentės, pirmos poros kojos laikomos atkištos į priekį, nes jų trys pirmi segmentai atlieka sensorinę funkciją. Galva kūginė, turi dvi šviesai jautrias pseudoakutes. Cerkų neturi, ant pirmų trijų pilvelio segmentų į galūnes panašios išaugos.

Ekologija

Beūsiai dažniausiai gyvena dirvožemyje, samanose arba nuokritose drėgnuose vidutinio klimato miškuose, kur aplinka ne per rūgšti, bet taip pat aptinkami po akmenimis, po medžių žieve ir gyvūnų urvuose. Mityba nėra gerai ištirta, manoma, kad maitinasi negyva augaline medžiaga ir grybais.
Levskis

Istorija

1945 m. suteiktas miesto statusas.
Leonora Fani

Biografija

1971 m. Leonora Fani laimėjo paauglių grožio konkursą ir po 2 metų sulaukė pasiūlymų filmuotis. 1973-84 m. ji sukūrė vaidmenis 27 filmuose, daugiausia giallo ar siaubo filmuose. Jos įkūnijami personažai paprastai būdavo jaunos merginos, turinčios psichologinių problemų, patyrusios traumas arba prievartą. Paprastai tai būdavo antrojo plano vaidmenys, kol 1977 m. režisierius Salvatore Samperi davė jai pagrindinį vaidmenį psichologinėje erotinėje dramoje „Nene“.
Monika Avanesian

Biografija

Monika gimė 1998 m. spalio 18 d. Jerevane. Kai atlikėjai buvo trys su puse metų, susidomėjo muzika, tačiau dainuoti pradėjo nuo penkerių metų amžiaus. Nuo septynerių metų groja smuiku. 2013 m. vasarą Monika išleido pirmąjį singlą, pavadinimu „Das Chem Anelu“.
Uicilopočtlis

Uicilopočtlis (Huicilopočtlis) („kairiarankis kolibris“, „burtininkas kolibris“) actekų mitologijoje – Tenočkų gentinis dievas. Svarbiausias Tenočtitlano dievas, įkūnijantis saulę zenite. Karo, dangaus, medžioklės, aristokratijos dievas.
Uicilopočtliui buvo aukojami nahuatlių kalba kalbantys belaisviai.
Pagal actekų legendą sukurtas Meksikos herbas. Dievas Uicilopočtlis actekams yra pasakęs, kad jie derlingą žemę rasią ten, kur pamatys erelį ant kaktuso draskantį gyvatę. Toje vietoje actekai pastatė Tenočtitlano miestą.
Verstaminų II piliakalnis

Piliakalnis

Verstaminų II piliakalnis įrengtas 450 m į vakarus nuo pirmojo, nusausinto ežero pietiniame krante. Aikštelė ovali, pailga pietų – šiaurės kryptimi, 11,5x9 m dydžio, apjuosta 60 m ilgio, 3 m aukščio rytuose ir 5 m aukščio vakaruose, 22 m pločio pylimu. Šlaitai vidutinio statumo, 5-6 m aukščio.
Piliakalnis labai apardytas arimų, dirvonuoja.
Pietvakarinėje papėdėje, 1 ha plote yra papėdės gyvenvietė, kurioje rasta grublėtos keramikos.

Aplinkiniai piliakalniai

Verstaminų III piliakalnis 0,3 kmAtesninkų piliakalnis 8 kmPrelomčiškės piliakalnis 6,5 kmRudaminos piliakalnis 7,5 kmVerstaminų IV piliakalnis 1,8 km
Verstaminų I piliakalnis 0,3 kmBuniškių piliakalnis 10 kmKuklių piliakalnis 8 kmGiraitės piliakalnis 2,5 km
Pastaba:
Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną
Marijos mirtis

Marijos mirtis – pasakojimas apie Kristaus motinos Marijos mirtį, sukurtas pagal V amžiaus istorijas. Pasakojama, kad ant Siono kalno, kur tada gyvenusi Marija, jai pasirodęs Kristus bei pranešęs apie jos artėjančią mirtį. Po mirties ji buvusi angelų paimta į dangų. Mergelės Marijos atlaidai, prisimenat jos mirtį ir įžengimą į dangų, pradėti švesti tik apie 600 metus. Lietuvoje šie atlaidai vadinami Žolinės atlaidais.
Nei keturiose kanoninėse Evangelijose, nei jokioje kitoje Naujojo Testamento vietoje apie Mergelės Marijos mirtį nėra užsimenama. Protestantai nepripažįsta Žolinės atlaidų bei neteikia jokios reikšmės pasakojimams apie Marijos mirtį.
Hakeem Olajuwon

Pirmas sezonas

Hiustono „Rockets“ klubas žymiai pagerino sezono rezultatą į klubą atvykus Olaidžuvonui. 1983-84 m. buvo pasiektos 29 pergalės ir pralaimėta 53 kartus, 1984-85 m. rezultatas pagerintas iki 48-34. 1984 m. jis žaidė tandeme su NBA metų naujoku Ralph Sampson, iš kur ir kilo pavadinimas Bokštai dvyniai. Jų dėka klubas pasiekė NBA finalą, kur buvo priversti pripažinti Boston Celtics pranašumą.
Olaidžuvonas savo pirmąjį sezoną pelnė vidut. 20,6 taško, atkovodavo 11,9 ir blokuodavo 2,68 kamuolius. 1985 m. renkant metų naujoką surinktais balsais jis nusileido tik Michael Jordan, be jų daugiau niekas iš naujokų negavo balsų.

Dukart čempionas

1994 m. Houston Rockets laimėjo NBA čempionų žiedus po septynerių rungtynių prieš Patrick Ewing vedamą New York Knicks klubą. Visose serijos rungtynėse Olaidžuvonas pelnė daugiau taškų už savo oponentą Ewing ir buvo pripažintas NBA finalo naudingiausiu žaidėju. Tais pačiais metais jis tapo vieninteliu NBA žaidėju, kuris vieno sezono metu nusiskynė visus laurus sau – buvo pripažintas MVP, finalo MVP ir geriausiu lygos gynėju.
1995 m. sezono viduryje, komandą papildžius Dreksleriui, jiems pavyko pakartoti praėjusio sezono sėkmę finale įveikus Orlando Magic su jaunu ir talentingu Shaquille O'Neal. Puikiai pasirodė Olaidžuvonas ir reguliaraus sezono metu pelnydamas vidut. 27,8 taško, atkovodamas 10,8 bei blokuodamas 3,4 kamuolius.
Lampionė

Lampionė – viena iš trijų Pelagų salyno salų Viduržemio jūroje, priklausanti Italijai. Tai yra mažiausia, kalvota ir negyvenama Pelagų salyno sala, kitos dvi yra gyvenamos – Linoza ir Lampedūza. Visos trys salos priklauso Sicilijos Agridžento provincijai.
Lampionės sala yra 200 m ilgio ir 180 m pločio. Vienintelis statinys saloje yra švyturys. 
Pasak legendos, sala buvo akmuo, nukritęs iš kiklopo Polifemo rankų.
Valentino diena

Valentino diena arba Šv. Valentino diena švenčiama vasario 14 d. Ji vadinama įsimylėjelių arba meilės diena.

Istorija

Manoma, kad Šv. Valentinas buvo Romos vyskupas, kuris gyveno II a. Tuometinis Romos imperatorius Klaudijus II buvo išleidęs įsakymą, draudžiantį tuoktis. Šitaip jis siekė, kad kuo daugiau vyrų eitų kariauti ir gintų imperiją nuo išorinės agresijos ir vidinės netvarkos. Imperatorius manė, kad vedę vyrai yra emociškai labiau prisirišę prie savo šeimų, todėl negali būti geri kariai. Vyskupas Valentinas, matydamas jaunų žmonių skausmą, juos sutuokdavo slapčia. Klaudijus II išgirdęs apie tokį vyskupo elgesį, jį suėmė ir uždarė į kalėjimą, kur vasario 14 d. Valentinas buvo nubaustas mirtimi. Po kiek laiko Valentinas buvo paskelbtas šventuoju.

Lietuvoje

Lietuvoje ši šventė yra labai nesena – ji švenčiama tik po nepriklausomybės atgavimo 1990 m. Kai kurie kultūros istorikai ir etnografai mano, kad panaši šventė senovės lietuvių kultūroje buvo gegužės 13 d. – meilės deivės Mildos diena.
Steponas Kazimieraitis

Steponas Kazimieraitis (1933 m. lapkričio 1 d. Gasčiūnai – 1995 m. sausio 6 d. Vilnius) – Lietuvos dailininkas vitražistas.

Biografija

Baigė Joniškio vidurinę mokyklą. 1959 m. baigė Lietuvos dailės institutą. Nuo 1961 m. dirbo Vilniaus „Dailės“ kombinate.

Kūryba

Sukūrė teminių ir dekoratyvinių vitražų visuomeninių pastatų interjerams: „Jūratė ir Kastytis“ (1963 m.), Gintaro muziejuje Palangoje, vitražus Gvinėjos (1970 m.), Zambijos (1973 m.), ambasadose Maskvoje. Vitražai dažniausiai iš storo luitinio stiklo, dekoratyvūs, griežtos kompozicijos, apibendrintų formų („Partizanai“ 1964–1965 m.).
Suprojektavo odos dirbinių, sukūrė plakatų, bendradarbiavo su Lietuvos kino studija, apipavidalino filmą „Kanonada“ 1961 m., rež. Arūnas Žebriūnas. Parodose dalyvavo nuo 1960 m.
Gerulių piliakalnis

Piliakalnis

Piliakalnį iš šiaurės, vakarų ir pietų juosia upelių slėniai, rytinėje pusėje yra laukas. Kalva apaugusi medžiais ir krūmais. Šlaitai statūs, 8–11 m aukščio. Aikštelė ovali, apie 45 m ilgio ir 21 m pločio. Ją žiedu juosia 170 m ilgio, 1-4,5 m aukščio pylimas. Aikštelėje yra keturių 2,0-3,5 m skersmens ir 0,3-0,8 m gylio duobių ir apie 23 m ilgio griovio liekanų. Valstybinės archeologijos komisijos duomenimis, aikštelė buvo iškasinėta per 1916-1917 m. vokiečių kariuomenės mėgėjiškus kasinėjimus. Piliakalnio pietinėje ir pietvakarinėje papėdėje, už upelio yra senovės gyvenvietė, kuri užima apie 100 m ilgio ir 30 m pločio sklypą.

Aplinkiniai piliakalniai

Pelekonių II piliakalnis 17 kmPaukščių piliakalnis 14 kmLepelionių piliakalnis 9 km
Gerulių (Stakliškės) piliakalnis 3 kmŠilėnų piliakalnis (Birštonas) 10 km
Punios piliakalnis 11 kmMirgelių piliakalnis 18 kmAlytaus piliakalnis 19 km
Kružiūnų piliakalnis 9,5 kmDaugų piliakalnis 16 km
Poteronių piliakalnis 19 kmVoniškių piliakalnis 25 km
Pivašiūnų piliakalnis 10 km
Bukėnai

Istorija

Anksčiau kaimas vadintas Jodkonimis arba Jotkonimis, iki XVII a. priklausė karališkajai Pienionių seniūnijai. Karaliaus privilegija Jodkonys su Nevelionimis-Puponimis 1612 m. atskirti nuo seniūnijos Pelyšų vaitijos ir perduoti valdyti Jurgiui Suliatickiui su žmona kunigaikštyte Zofija Južankai Giedraityte kaip atlygis už nuopelnus. Nuo tada abi apylinkės vadinamos Bukonimis.
1861–1915 m. priklausė Ukmergės apskrities Kupiškio valsčiui. 1934 m. išskirstytas į vienkiemius.

Pavadinimo kilmė

Manoma, kad kaimo pavadinimas kilo iš pavardės Bukėnas.
Charles Baudelaire

Šarlis Bodleras (Charles Pierre Baudelaire, 1821 m. balandžio 9 d. Paryžiuje – 1867 m. rugpjūčio 31 d. Paryžiuje) – vienas žymiausių XIX a. prancūzų poetų, kritikas, vertėjas.

Biografija

Vaikystė nebuvo laiminga. Mokėsi Lione, Paryžiuje studijavo teisę; 1839 m. baigęs mokslus nusprendė pradėti literatūrinę karjerą. Nuo tada jis pradėjo gyventi audringą gyvenimą. Pradėjo vartoti opijų, gerti alkoholį. Manoma, kad jis susirgo sifiliu.
1841 m. buvo išsiųstas į Indiją. Grįžęs į tėvynę, nebegalėjo pakęsti miesčioniško gyvenimo būdo. Kai 1844 m. šeima jį dėl liguisto išlaidumo paskelbė neveiksniu, Bodleras atmetė visa, kas tradiciška. Tuo metu jis sutiko Jeanne Duval, kuri buvo jo mūza, romantikos įkvėpėja.
1864 m. iš Paryžiaus pabėgo į Belgiją, tikėdamasis ten parduoti savo kūrinių teises, kad išvengtų visiško bankroto. Briuselyje pradėjo be saiko gerti, jį suparalyžavo. Dvejus paskutiniuosius gyvenimo metus praleido beprotnamyje. Ten ir mirė.

Kūryba

Š. Bodleras laikomas vienu žymiausių europinės depersonalizuotos lyrikos kūrėjų. Ne tik dėl kūrybos, bet ir dėl gyvenimo būdo įgijo „dekadanso genijaus“ pravardę. Jis sukūrė visiškai naują lyrikos stilių, jungiantį konkretumą ir simboliką, intymią šilumą ir kontempliaciją, rimtumą ir skeptišką kartėlį, gilią mintį ir nepaprastai intensyvų vidinį judesį, formos discipliną ir spontanišką vaizdo netikėtumą (menas, anot poeto, turi nustebinti).
Š. Bodlero poezija – tai klajonės po didmiesčio dykynę it po žlungančios civilizacijos pragaro prieangį. Vis dėlto jo posmai nebuvo beprasmiai – visa tai kartu paėmus, atrodė netgi gražu. Tapęs meno kritiku, jis atrado keletą talentingų dailininkų anksčiau, nei šie išgarsėjo.
Š. Bodlerą žavėjo ydų bei bjaurumo bedugnė. Dėl griežtai architektonikai komponuotų eilėraščių rinkiniui „Piktybės gėlės“ (1857 m.) iškelta byla. Nors jam buvo priekaištaujama dėl papročių niekinimo, jis savo amžininkams turėjo didelės įtakos. Ilgainiui imta vertinti jo kūrybą.
Hidrogenizuotas krakmolo hidrolizatas

Hidrogenizuotas krakmolo hidrolizatas, HKH (angl. hydrogenated starch hydrolysate, HSH) – kelių poliolių (cukrų alkoholiai, naudojami kaip cukraus pakaitalai) mišinys, naudojamas kaip saldiklis ir drėkiklis. HKH ėmė gaminti viena iš Švedijos kompanijų XX a. 7-tą dešimtmetį. Įvairių HKH saldumas yra nuo 40 iki 90% sacharozės saldumo.
Jungtinėse Amerikos Valstijose HKH gamina trys kompanijos. HKH kaip maisto ingredientas yra leistas Kanadoje, Japonijoje, Australijoje.
Hidrogenizuoti krakmolo hidrolizatai gaminami dalinai hidrolizuojant krakmolą. Dažniausiai naudojamas kukurūzų krakmolas, taip pat bulvių ir kviečių krakmolas. Hidrolizuojant susidaro dekstrinai, kuriuos hidrogenizuojant susidaro polioliai (cukrų alkoholiai).
Hidrogenizuoti krakmolo hidrolizatai panašūs į sorbitolį: krakmolą visiškai hidrolizavus susidaro gryna gliukozė, kurias hidrogenizavus susidaro sorbitolis. Gaminant HKH krakmolas hidrolizuojamas nevisiškai, susidaro gliukozės ir sudėtingesnių sacharidų mišinys. Jį hidrogenizavus susidaro sorbitolio, maltitolio ir hydrogenizuotų sacharidų su ilgesne grandine (pvz., maltotriitolio) mišinys. Kai mišinyje nevyrauja nė vienas iš išvardintų junginių, mišinys vadinamas tiesiog hidrogenizuotu krakmolo hidrolizatu. Kai kuris nors junginys mišinyje sudaro 50% ar daugiau, mišinys vadinamas sorbitolio sirupu, maltitolio sirupu ir pan.

Panaudojimas

Hidrogenizuoti krakmolo hidrolizatai pramonėje naudojami lygiai taip pat kaip ir kiti cukrų alkoholiai. Jie dažnai naudojami kaip saldikliai ir drėkikliai kartu. Kaip kristalizacijos modifikatoriai jie apsaugo sirupus nuo cukraus kristalų susidarymo. Maisto mišiniams jie suteikia tūrio, sodrumo, tekstūros ir klampumo, gali apsaugoti nuo pakenkimo šaldant ar džiovinant. HKH neretai naudojami maišyti su kitais saldikliais, tiek kaloringaisiais, tiek dirbtiniais.

Sveikata ir sauga

Panašiai kaip ksilitolis HKH sunkiai įsisavinami burnos bakterijų, todėl naudojami kurti becukrius produktus, kurie neskatino ėduonies.
HKH lėčiau įsiurbiami virškinimo trakte, todėl jų glikemijos potencialas artimas gliukozei. Valgomi didesniais kiekiais HKH veikia kaip vidurius liuosuojantis prepratas
Sidur

Sidur (hebr. סידור Siddur) – tai judėjų maldynas, kuriame surašytos maldos, psalmės ir palaiminimai. Pradžioje Sidur maldyno pagrindą sudarė tik Toroje ir Tanache surašytos maldos, o vėliau į jį buvo pridėta informacijos apie palaiminimus, himnus ir judėjų švenčių maldas. Seniausią žinomą maldyną, parašytą Babilone apie 850 metus, sudarė rabinas Amram Gaon iš Sura miesto. Pirmasis Europoje Sidur maldynas išspausdintas Italijoje 1486 metais.
Kėdainių arena

Istorija

Areną pastatė, finansavo ir Kėdainiams padovanojo vietinė įmonė – trąšų gamintoja AB Lifosa, valdoma Rusijos mineralų ir chemijos pramonės koncerno „EuroChem“.
Arena atidaryta 2013 m. rugpjūčio 5 d., varžybomis tarp Lietuvos ir Belgijos krepšinio rinktinių. Rungtynes laimėjo Lietuva.
2008 m. Afrikos Tautų taurė

Atranka

Atranka į čempionatą vyko nuo 2006 m. rugsėjo 2 d. iki 2007 m. lapkričio 13 d. Komandos buvo suskirstytos į 12 grupių. Grupių nugalėtojai užsitikrino kelialapius į čempionatą. Dar 3 komandos atrinktos pagal geriausius antros vietose rezultatus.

Grupės

Komandos suskirstytos į 4 grupes po 4 komandas. Dvi pirmąsias vietas grupėje užėmusios komandos tęsia kovą dėl medalių.