google/wiki40b huggingface dataset:
Meilutė Kabailienė

Biografija

Tėvas prof. Vaclovas Chomskis, vyras Vytenis Kabaila.
1950 m. baigė Vilniaus Salomėjos Nėries vidurinę mokyklą, 1955 m. baigė Vilniaus universiteto Gamtos fakultetą. 1959–1963 m. Geologijos ir geografijos instituto jaunesnioji mokslinė bendradarbė, nuo 1961 m. vyr. mokslinė bendradarbė. 1960 m. apgynė mokslų kandidato disertaciją tema „Rytų Baltijos pakrantės svarbiausi stratigrafijos ir paleogeografijos bruožai ir jų sugretinimas su kaimyniniais rajonais“. 1963–2002 m. Geologijos instituto mokslinė bedradarbė. 1973 m. 1973 m. apgynė disertaciją tema „Žiedadulkių spektrų susidarymas ir jų interpretacijos metodai pritaikant Lietuvos holoceno stratigrafijai ir miškų istorijai“, geologijos ir mineralogijos mokslų daktarė.1971-1980 m. Vilniaus pedagoginio instituto, nuo 1980 m. Vilniaus universiteto dėstytoja, nuo 1977 m. profesorė.
Pirmoji Lietuvoje pritaikė titnagdumblainių analizę vėlyvojo ledynmečio ir holoceno ežerų, Baltijos jūros raidai atkurti, sudarė Lietuvos vėlyvojo ledynmečio ir holoceno stratigrafinę schemą, sukūrė metodiką paleoaugalijai atkurti, įvertino skirtumus tarp žiedadulkių spektrų ir augalijos sudėties.
Parašė ir atspausdino apie 200 mokslinių straipsnių, 14 monografijų ir 5 vadovėlius. Didelė dalis mokslo darbų, ypač pastarųjų metų, parašyti anglų kalba ir atspausdinti užsienyje.
Palaidota Antakalnio kapinėse Vilniuje.
Totoriškas steikas

Totoriškas kepsnys (dar žinomas, kaip totoriškas bifšteksas ar totoriškas steikas) – mėsos patiekalas, pagamintas iš žalio faršo su prieskoniais ir daržovėmis, o kartais ir su žaliu kiaušiniu. Dažniausiai naudojamas prieskonis – juodieji pipirai.

Sąvoka

Prancūzijoje, Šveicarijoje ir Belgijoje jis vadinamas amerikietiška filė (filet américain).
Lietuvoje buvo priimta patiekalą vadinti totorišku bifšteksu, tačiau šiuo metu VLKK rekomenduoja pavadinimą totoriškas kepsnys arba totoriškas didkepsnis, nors faršas čia ir nėra kepamas ar kitaip termiškai apdorojamas.

Paplitimas

Šiuo metu daug kur totoriškas kepsnys laikomas egzotišku patiekalu gurmanams.
Totoriško kepsnio populiarumas sumažėjo dėl susirūpinimo sveikata. Žalioje, neapdorotoje mėsoje gali būti kenksmingų bakterijų bei kitų organizmų, kurie sunaikinami ją apdorojant karščiu (pvz., verdant). Rusijoje šis patiekalas dažnai valgomas su degtine, manant, kad alkoholis kažkiek jį dezinfekuoja.
Meksikietiška totoriško steiko versija ruošiama iš pradžių mėsą pamarinavus žaliosios citrinos sultyse dėl dezinfekavimo.
Sistano baseinas

Sistano baseinas – nenuotakus baseinas pietvakarių Afganistane ir rytų Irane, daugiausia Didžiojo Chorasano krašte. Baseiną sudaro nuo Hindukušo tekančios upės (Farahrudas, Helmandas, Arghandabas, Chašas, Harutas), užsibaigiančios laikinuose ežeruose, šlapynėse ir druskožemiuose (hamunuose). Senovėje šie telkiniai sudarė vientisą Hamuno ežerą. Dabar iš jo likę Puzako, Sabari, Helmando ežerai. Likusią tektoninės įdubos dalį daugiausia dengia Dašti Margo dykuma.
Sistano baseine vandens lygis nepastovus – pastaraisiais dešimtmečiais ežerai (hamunai) išdžiūsta visiškai, nors seniau būta metų, kai potvyniai užliedavo dideles teritorijas. Dėl dabartinių sausrų nebeįmanoma žemdirbystė, todėl kraštas apleidžiamas.
Senovėje Sistano baseinas buvo svarbi gyvenama teritorija. 4 tūkstantmetyje pr. m. e. čia buvo svarbus miestas, kurio archeologinė vietovė dabar vadinama Šahre Suchetehu. Chadžė kalne rasta zoroastristų ugnies šventykla. Taip pat yra irigacinių sistemų liekanų. Dabar svarbiausi Sistano baseino miestai – Zarandžas, Zabolis, Farahas.
Kombarelis

Kombarelis (pranc. Les Combarelles) – urvas pietvakarių Prancūzijoje, Dordonėje, Bjunės upės slėnyje, prie Lez Ezi de Tajak Sirėjaus miestelio. Tai yra vienas žymiausių vėlyvojo paleolito urvų ir 1979 m. paskelbtas UNESCO pasaulio paveldo objektu (kartu su kitais Vezero slėnio urvais).
Urvo ilgis – 511 m, plotis – 1-2 m, aukštis 0,5-2,5 m. Priekinėje Kombarelio urvo dalyje rasta 14 000–12 000 m. senumo kromanjoniečių pėdsakų, o tolesniojoje dalyje (118 m nuo angos) – ant abiejų urvo sienų aptikta ~600 įvairaus dydžio (iki 1,5 m aukščio) paveikslų ir raižinių, vaizduojančių gyvūnus (bizonus, laukines ožkas, laukinius arklius, šiaurinius elnius, briedžius, urvinius liūtus, mamutus, kalnų ožius, vilką, lapę ir raganosį), antropomorfines būtybes ir įvairius simbolinius ženklus. Kai kurie piešiniai ir raižiniai paryškinti juodai. Šie uolų tapybos darbai priskiriami Madleno kultūrai.
1901 m. urvą tyrinėjo prancūzų archeologai – Luisas Kapitenas, Anri Brėjus ir Denisas Peironi. Urve įrengta 382 m ilgio turistinė trasa.
Spalio 14

Vardadieniai

Burgailas – Burgailė – Kalikstas – Mindaugas
Leviratas

Leviratas (lot. levir – dieveris, vyro brolis) – santuokos paprotys, pagal kurį našlė privalo ištekėti už mirusio vyro brolio.

Paprotys

Leviratas būdingas matriarchatui kaip grupinės santuokos liekana, kai kada praktikuotas ir vyraujant patriarchatui. Leviratui išlikti, ypač Azijoje turėjo įtakos kalymo paprotys. Pagal jį nupirktoji žmona, tapusi našle, privalėjo tekėti už vyro brolio ar giminių, kad neišeitų iš šeimos – tai būtų turtinis nuostolis. Prūsų paprotį vesti brolio žmoną mini Christburgo taikos sutartis 1249 m.
Paplitęs Kalifornijos indėnų, Australijos aborigenų, Afrikos bantų ir kitose gentyse. Leviratas užtikrina susiformavusių socialinių ir ūkinių ryšių tęstinumą, suteikia tam tikrą socialinę apsaugą našlei ir jos vaikams. Jei jaunesnysis brolis jau vedęs, našlė tampa jo antrąja žmona.
Senovės žydų gentyse sūnus, pradėtas našlės ir buvusio vyro brolio, perimdavo mirusiojo vardą, vaidmenį ir tęsdavo giminę. Maorių gentyse našlę vedęs brolis perimdavo mirusiojo vardą. Šie papročiai laikomi matriarchalinių santykių liekana.
Pastogė

Pristatyta pastogė

Pastogė gali būti ne tik atskiras statinys, bet ir kito statinio priestatas, suprantamas kaip vieta  po stogu iš pastato lauko pusės. Paprastai, tokios pastogės gegnės remiasi į pagrindinio pastato sieną. Ši konstrukcija uždengta vienšlaičiu stogu, remiasi į atraminius stulpus. Ji yra kaip pagalbinė prie esamo pastato, įrengiama siekiant patenkinti naują poreikį. Tokioje pastogėje padedami įvairūs buities ir ūkio daiktai, pastatomas automobilis, įrengiama malkinė. Pastogė gali būti įrengta virš pastato durų, kai kuriais atvejais – virš lauko laiptų, prišlietų prie išorinės sienos pakilti į viršutinius aukštus.
Palyginti erdvi vieta po išsikišusiu šlaitiniu stogu būdinga Lietuvos kaimo tradiciniams gyvenamiesiems namams ir ūkiniams pastatams. Plati pastogė  patikimiau saugojo statinio sienas nuo kritulių, be to, čia buvo vietos laikyti padargams, malkoms. 
Šnekamojoje kalboje „pastogė“ turi ir „namų, vietos gyventi“ reikšmę: „Pastogės žmogus neturėjo, ėjo į dvarą“.
Modų sinchronizacija

Modų sinchronizacija – lazerio veikimo režimas, kai vienu metu yra stiprinamos kelios išilginės rezonatoriaus modos, o jų fazės viena kitos atžvilgiu išlieka pastovios ir susijusios tiesiniu sąryšiu. Tokiu režimu veikiančio lazerio spinduliuotė yra sudaryta iš periodinės labai trumpų (10⁻¹⁰ – 10⁻¹⁵ s) impulsų sekos.
Samuelis Dambrovskis

Biografija

Mokėsi Torūnėje, teologiją ir filosofiją studijavo Karaliaučiaus ir Vitenbergo universitetuose. Nuo 1600 m. pamokslininkavo Poznanėje, nuo 1607 m. evangelikų liuteronų bendruomenių superintendentas. Nuo 1615 m. Vilniaus evangelikų liuteronų parapijos pamokslininkas ir Lietuvos bei Žemaitijos bendruomenių superintendentas.
Parašė proginių raštų lotynų ir vokiečių kalbomis. Į lenkų kalbą išvertė M. Liuterio katekizmą.
Narada

Narada (skr. नारद = nārada, Naara 'išmintis' + Da 'davėjas') – vienas iš septynių didžiųjų rišių bei vienas iš Pradžapačių. Tradiciškai laikomas Rigvedos giesmių autoriumi. Vertinamas kaip Bhaktisūtros – aforizmų apie Dievo meilę ir garbinimą rinktinės – sudarytojas. Kaip teigiama, sukūrė teisyną Naradya Dharmašastra.
Laikomas nitjasidha, t. y. patyrusiuoju vienybę su nitja (galutine tikrove), bet apsisprendusiu dar kartą gimti ir padėti žmonėms.
Nemažai pasakojimų ir legendų apie Naradą esama puranose. Jis laikomas gandharvų, „dangiškųjų muzikantų“, valdovu ir žmogumi, pagaminusiu pirmąją liutnią. Mahabharatoje minimas drauge su Krišna.
Bestraigiškės valsčius

Istorija

Nuo XIX a. pradžios iki 1868 m. priklausė Lenkijos Kongreso karalystės, Suvalkų gubernijos, Seinų apskričiai. 1868 m. valsčius buvo panaikintas ir prijungtas prie Seirijų valsčiaus.
Mažionys (Anykščiai)

Istorija

1944–1963 m. buvo Mažionių apylinkės centras.
Inga Juodeškienė

Biografija

1994 m. pelnė savo pirmąjį medalį Lietuvos čempionate – sidabras 3000 m bėgime. 1995 m. atstovaudama Jonavai laimėjo Lietuvos uždarų patalpų čempionato 1500 m bėgimą. 1996 m. jau atstovaudama Vilniaus komandą Lietuvos uždarų patalpų čempionate pelnė aukso medalius 1500 m ir 3000 m distancijose. 1998 m. tapo Lietuvos čempione 1500 m ir 3000 m bėgime. 1999 m. Lietuvos 10000 m bėgimo čempionė. 2001 m. – 2003 m. Lietuvos 5000 m bėgimo čempionė. 2001 m. pirmą kartą dalyvavo pasaulio čempionate. 2000 m. ir 2004 m. atstovavo Lietuvai vasaros olimpinėse žaidynėse.

Asmeninis gyvenimas

Dvejos dukros Miglė Juodeškaitė ir Monika Juodeškaitė taip pat lengvaatletės.
Al-Najma SC (Bahreinas)

Istorija

Klubas įkurtas 1943 m. 
1974/1975 m. sezone  tapo šalies čempionais.
Nykštukinis pinčeris

Kilmė

Nykštukiniai pinčeriai išvesti prieš keletą šimtmečių iš vokiečių pinčerių. Iš pradžių jie buvo stambesni ir puikiai gaudė žiurkes arklidėse. Dabartinė šios veislės šunų išvaizda – vėlesnio selekcinio veisimo rezultatas. Nykštukiniai pinčeriai yra panašūs į anglų toiterjerus, nes nors išvesti iš visai kitų protėvių, bet tuo pačiu tikslu – graužikams naikinti. Nors jie primena mažyčius dobermanus, su šia veisle juos sieja tik bendra gimtinė, o atsiradimo laikas nesutampa apie 200 metų.

Išvaizda

Išvaizdos prasme nykštukinis pinčeris - mažesnė pinčerio ir dobermano versija. Šios veislės šunų kailis lygus, kūnas harmoningai sudėtas.
Galva didelė, nosis tiesi, nosies galiukas juodas. Ausys stačios, “A” formos, todėl nykštukiniai pinčeriai labai gerai girdi.
Panevėžio suaugusiųjų mokykla

Istorija

1998 m. pradžioje Panevėžio apskrities viršininko administracija ir Panevėžio pataisos namai, vykdydami LR Vyriausybės 1997 m. gruodžio 30 d. nutarimą Nr. 1497 „Dėl priemonių laisvės atėmimo ir kardomojo kalinimo įstaigų veiklai pertvarkyti“, pradėjo bendrojo lavinimo mokyklos Panevėžio pataisos namuose steigimo paruošiamuosius darbus: atliko nuteistųjų apklausą – norą mokytis pareiškė per 90 nuteistųjų. Vidaus reikalų ministerija skyrė 70 000 Lt būtiniausiems remonto darbams ir inventoriaus įsigijimui, iš gyvenamojo korpuso 4-to aukšto buvo iškeldintos moterys ir įrengti 5 kabinetai.
1998 m. spalio 1 d. Panevėžio apskrities viršininko įsakymu Pataisos namuose įsteigta Suaugusiųjų bendrojo lavinimo vidurinė mokykla. Mokyklos veiklos pradžia – 1998 m. lapkričio 2 d.
Marijampolio Meilės Lukšienės gimnazija

Istorija

1905 m. spaudoje pasirodė vietinių ir atsikėlusių gyventojų lietuvių nusiskundimai, jog yra mokslo trokštančių vaikų, tačiau nėra kam jų mokyti. Mokytojui buvo žadama mokėti atlygį pinigais, surasti gyvenamąją vietą, pasirūpinti maistu. Yra žinoma, kad nuo 1907 m. čia vaikus mokė daraktoriai Ona Skairytė, Katrė Narkūnaitė, Jonas Mileris ir kt., kurie rinkdavosi tai vieno, tai kito ūkininko troboje. 1921 m. pradėjo veikti „Ryto“ draugijos mokykla, tačiau po dešimtmečio ji buvo uždaryta. 1951 m. pradėjo veikti Marijampolio pradinė mokykla, kuriai vadovavo Vilius Semaška. Mokinių vis daugėjo ir jau po poros metų pradinė peraugo į septynmetę. 1957 m. jai suteiktas vidurinės mokyklos statusas. Apie 1957-1958 m. į mokyklą atvyko daug mokinių iš lietuvių šeimų, gyvenusių Baltarusijos Gervėčių, Pelesos ir kituose kraštuose. Naujoji Marijampolio vidurinė mokykla atidaryta 1972 metų sausio 28 dieną.
1987 m. prie mokyklos pastatytas Marijampolio akmuo.
2013 m. spalio 4 d. dalyvaujant prezidentei D. Grybauskaitei mokyklai suteiktas Meilės Lukšienės vardas.
Akreditavus mokyklos vidurinio ugdymo programą, nuo 2014 m. vasario 14 d. Marijampolio Meilės Lukšienės vidurinė mokykla tapo Marijampolio Meilės Lukšienės gimnazija.
Egliškiai (Klaipėda)

Aplinkinės gyvenvietės

Kretinga (Bajorai) – 1 km
KRETINGA – 1 km
Ėgliškiai – 0,2 km
Lankučiai – 4 km
Petreikiai – 4 km
Šlikiai – 1 km
KRETINGALĖ – 2 km
Kėkštai – 2,5 km
Toliai – 1,5 km 
Valėnai – 2 km
Didysis anglų-lietuvių kalbų žodynas

Didysis anglų-lietuvių kalbų žodynas – 1998 m. išleistas leidyklos „Alma littera“ žodynas. Didžiausias iš visų iki šiol Lietuvoje ir užsienyje pasirodžiusių anglų – lietuvių kalbų žodynų.
Autorius – Bronislovas Piesarskas.

Apimtis

Apie 100 000 anglų kalbos žodžių ir posakių. Žodyne pateikiami bendrinės kalbos žodžiai, šnekamosios kalbos bei slengo žodžiai, specialiosios literatūros terminai ir jų reikšmės; pastovieji žodžių junginiai.
Puslapių skaičius – 1 136; formatas: 17x26 cm.
Akmenės rajono savivaldybės taryba 2015–2019 m.

Akmenės rajono savivaldybės taryba – Akmenės rajono savivaldybės bendruomenės atstovaujamoji savivaldos institucija, savivaldybės teritorijoje išrinkta ketveriems metams savivaldybių tarybų rinkimuose, vykusiuose 2015 m. kovo 1 d. daugiamandatėje rinkimų apygardoje.
Rinkimai į savivaldybės tarybą vyko slaptu balsavimu proporcine rinkimų sistema. Kandidatų sąrašus teikė oficialiai registruotos politinės partijos, taip pat tarp kandidatų turėjo teisę save išsikelti asmenys, kurių kandidatavimą rinkimuose parėmė parašais ne mažiau kaip 10 proc. skaičiuojant vienam savivaldybės tarybos nario mandatui, bet ne mažiau kaip 100 tos savivaldybės rinkėjų.
Greifsvaldo mokslų kolegijos konferencijų stipendija

Greifsvaldo mokslų kolegijos konferencijų stipendija - Greifsvaldo mokslų kolegijos (vok. Alfried Krupp Wissenschaftskolleg) skiriama stipendija dalykinėms konferencijoms (vok. Tagung), tarptautiniams simpoziumams bei Vasaros mokykloms. Pretendentai - mokslininkai iš Vokietijos, Europos ir viso pasaulio. Visos konferencijos paprastai nemokamai prieinamos Greifsvaldo Ernsto Morico universiteto nariams. Programa skelbiama bent 1 semestrą į priekį.
Temas gali pasiūlyti bet kuris mokslininkas, turintis daktaro laipsnį. Ypač svarbu inovatyvumas, platus pranešėjų ratas ir koncepcija. Temos priėmimo atveju Kolegija finansuoja konferenciją. Lėšos apima bent jau nuomos sąnaudas, paprastai ir kelionės bei maitinimosi bei kitas išlaidas.
Išlaidų sąmata Kolegijai priėmus pateiktą temą sudaroma pačioje Kolegijoje, todėl nebūtina pateikti kartu su temos pasiūlymu. Temos teikiamos bent 12-14 mėnesių iki atitinkamo termino. Tuomet įmanomas kofinansavimas (pvz., DFG fondo lėšomis). Prieš kreipiantis paramos į kitus finansavimo partnerius, rekomenduojama kreiptis į Kolegiją dėl galimo konferencijos įtraukimo į Kolegijos programą (tuomet kofinansavimo galimybės pas išorinius partnerius dažnai būna didesnės).
Mikniškių Šv. Jono Kronštatiečio koplyčia

Istorija

Pontijus Rupyševas tarnavo šventiku Rusijos kariniame Baltijos laivyne, buvo susitikęs su Jonu Kronštatiečiu. Atsitiktinai išvengė bolševikų represijų, laiku sėdęs į traukinį, vykusį į Latvijos pusę. Į Lietuvą atvažiavo 1921 m. Jis buvo Mikniškių dvaro sodyboje pastatytos cerkvės šventiku, 1922 m. Mikniškėse įkūrė stačiatikių bendruomenę. Jos aktyviomis narėmis buvo ir dvarininko Koreckio trys dukterys, kurios pakeitė gyvenimo būdą, ėmė griežtai lai­kytis Bažnyčios įsakymų. Ilgainiui šventikas tapo labai populiarus, iki pat mirties 1939 m. lankydavo vyskupi­jos parapijas. Į Mikniškes plūdo tikintieji, pasiryžę asketiš­kam gyvenimui ir tikėdamiesi protojerėjaus Rupiševo dvasi­nio vadovavimo. Kilo Rupiševo kultas: jo nuotrau­kos cerkvėje, kapinėse ir tikinčiųjų namuose garbintos kaip ikonos, žmonės tikėjo stebuklinga gydomąja že­mės nuo jo kapo jėga.
Koplyčią pastatė 1940 m. bendruomenė už brolių ir seserų bei daugelio gerbėjų iš kitų vietovių lėšas. Išleista knyga „He ocтавлю вас сиротами“ pagal protojerėjaus rašytus dienoraščius.
Balstogės sritis (1941–1945)

Istorija

1941 m. birželį prasidėjus Trečiojo Reicho ir Tarybų Sąjungos karui beveik visa buvusi Baltarusijos TSR, Balstogės srities teritorija buvo užimta vokiečių jau birželio pabaigoje – liepos pradžioje. 1941 m. liepos 17 d. paskirta krašto administracija, o pati sritis oficialiai įkurta 1941 m. rugpjūčio 1 dieną. Srities administracijos vadovu buvo paskirtas gauleiteris Erich Koch. 1941 m. lapkričio 1 d. prie srities iš Ostlando buvo prijungtas Gardino miestas ir jo apylinkės, o pats miestas 1942 m. pervadintas Garten. 1943 m. rugpjūčio 15-16 d. Balstogės gete įvyko Balstogės geto sukilimas. 1943 m. spalio 20 d. srities šiaurinė siena su Rytų Prūsijai priklausiusiu Suvalkų trikampiu buvo perkelta šiauriau ties Augustavo kanalu. 1944 m. liepos – rugpjūčio mėnesį Raudonoji armija užėmė daugiau nei pusę srities teritorijos ir srities administracija buvo perkelta į Barštyną. 1945 m. sausio mėnesį Raudonoji armija užėmė Grajevo ir Lomžos apylinkes taip galutinai užimdama visą sritį. 1944–1945 m. vietoje srities Tarybų Sąjungos, Baltarusijos TSR vėl atkūrė buvusią baltarusišką Balstogės sritį, bet jau 1945 m. rugpjūtį po 1945 m. rugpjūčio 16 d. Lenkijos ir TSRS sienų sutarties dalis srities žemių buvo perduotos Lenkijos Liaudies Respublikos, Balstogės vaivadijai, o kita dalis Baltarusijos TSR Gardino ir Bresto sritims.

Suskirstymas

Sritis buvo suskirstyta į 8 krašto komisariatus (vok. kreiskommissariate, lenk. komisariatów powiatowych): Balstogės (Kreiskommissariat Nikolaus), Bielsko (Kreiskommissariat Tubenthal), Grajevo (Kreiskommissariat Piachor, vėliau Knispel), Gardino (Kreiskommissariat Plötz), Lomžos (Kreiskommissariat Gräben), Sokulkos (Kreiskommissariat Seiler), Valkavisko (Kreiskommissariat Pfeifer) ir Balstogės miestas.
Jaurelio piliakalnis

Piliakalnis

Kalvą iš visų pusių supo dabar nusausintos pelkės. Šlaitai statūs, apie 10 m aukščio. Aikštelė ovali, 75x40 m dydžio, jos rytinis galas šiek tiek siauresnis. Aikštelės vakarinis pakraštys apie 0,5 m žemesnis. Piliakalnio aikštelėje ir šlaituose išliko kultūrinis sluoksnis. XX a. ketvirtame dešimtmetyje rasta akmeninių kirvių. Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečio pr. m. e. pab.–I tūkstantmečio m. e. pradžia.

Aplinkiniai piliakalniai

Nolėnų piliakalnis 7 kmArmališkių piliakalnis 16 km
Maneičių piliakalnis 9 kmNuodėgulių piliakalnis 6 km
Kliedakalnis 8 kmŠiaudinių piliakalnis 15 kmKalvių piliakalnis 9 km
Spitrėnų piliakalnis 5 kmNarkūnų piliakalnis 12 kmKačiūnų piliakalnis 11 km
Gimžiškių piliakalnis 11 kmKlykių piliakalnis 7 km
Apsikeitimo sandoris

Apsikeitimo sandoris (angl. swap) – išvestinis finansinis instrumentas, kurio pagalba pora finansų rinkos dalyvių susitaria apsikeisti pinigų, palūkanų normų, kredito rizikos, žaliavų ar akcijų srautais.
Leonardas Lukavičius

Leonardas Lukavičius (g. 1949 m. lapkričio 26 d. Mažeikiuose) – buvęs Lietuvos futbolininkas.

Biografija

1970 m. LTSR čempionas su „Atleto“ komanda, 1978 ir 1980 m. LTSR čempionas su „Granito“ komanda. 1974-1978 metais gynė Klaipėdos „Atlanto“, nuo 1979 m. rungtyniavo „Granito“ komandoje, kurio sudėtyje tapo Lietuvos čempionu ir iškovojo „Tiesos“ taurę.
1979 m. trenerio karjerą pradėjo Klaipėdos futbolo mokykloje. Jo pirmoji laida – tai 1969 metų gimusiųjų grupė. Iš šios mokomosios grupės Lietuvos nacionalinėje rinktinėje rungtyniavo Audrius Žuta ir Viktoras Olšanskis. Dirbdamas futbolo mokykloje, L. Lukavičius paliko pėdą ir suaugusiųjų futbole. Treniruojant Klaipėdos „Atlantą“ kartu su V. Gedgaudu, du kartus užimtos antrosios vietos TSRS II lygos Vakarų zonos pirmenybėse.
Jau paskelbus nepriklausomybę, L. Lukavičius dvejus metus vadovavo Gargždų „Bangos“ vienuolikei. Lietuvos aukščiausios lygos salės futbolo pirmenybėse L. Lukavičiui treniruojant Klaipėdos „Argus“ komandą buvo iškovota trečioji vieta. 2002 m. treniravo vaikus futbolo mokykloje.
Medicinos enciklopedija

Medicinos enciklopedija (ME) – enciklopedinis Valstybinės enciklopedijų leidyklos leidinys apie mediciną.

Apimtis

Per 4 000 straipsnių, 800 iliustracijų.
Medicinos enciklopedijoje supažindinama su žmogaus biologija, anatomija, aprašomos įvairios ligos, pateikiamos jų atsiradimo priežastys, požymiai, siūloma ligų prevencija ir profilaktika. Enciklopedijoje galima rasti ir farmacijos mokslo pagrindų – apie veikliąsias ir vaistines medžiagas, daugelį vaistinių augalų.
Taip pat pateikiama informacijos apie kurortus, reabilitaciją, gerontologiją, įvairius poilsio ir veiklos būdus, sporto šakas, jų reikšmę sveikatai.
ME aprašomi 524 žymiausi Lietuvos ir lietuvių kilmės medicinos mokslininkai, praktikai, medikai.

Leidimas

Medicinos enciklopediją 1991–1993 metais išleido Valstybinė enciklopedijų leidykla. Vyriausiasis redaktorius – V. Grabauskas.
Stasys Bistrickas

Biografija

1940 m. baigė Šiaulių gimnaziją. 1942–1944 m. 16-osios lietuviškos divizijos karys. 1944 m. laikraščio „Tiesa“ redakcijos skyriaus vedėjas, 1945–1946 m. „Tiesos“ korespondentas Telšiuose. 1946–1947 m. LKP Telšių apskrities komiteto propagandistas. 1947–1948 m. LLKJS Telšių apskrities komiteto sekretorius. 1948–1949 m. laikraščio „Lietuvos pionierius“ redaktorius. 1950–1956 m. žurnalo „Žemės ūkis“ redakcijos atsakingasis sekretorius. 1956–1972 m. laikraščio „Tiesa“ redakcijos darbuotojas, 1958–1972 m. vyr. redaktoriaus pavaduotojas. 1972–1990 m. Maskvoje stenogramų leidinio lietuvių kalba „TSRS Aukščiausiosios Tarybos posėdžiai“ redaktorius.  Gyvena Maskvoje.
Geltonoji jūra

Geltonoji jūra (kin. 黄海, pinyin: Huáng Hǎi; kor. 서해 = Sŏ Hae arba 황해 Hwang Hae) – pusiau atvira Ramiojo vandenyno jūra, įsiterpusi tarp Rytų Azijos krantų vakaruose ir Korėjos pusiasalio rytuose. Skalauja Kinijos LR, Šiaurės Korėjos ir Pietų Korėjos krantus. Plotas 416 tūkst. km². Gylis iki 106 m. Didžiausios įlankos – Bohaivanio, Ljaoduno ir Vakarų Korėjos. Įteka Chvangchė, Haihė, Ljaohė, ir Amonkanas. Vandens temperatūra vasario mėnesį nuo <0 °C šiaurės vakaruose, iki 6-8 °C pietuose. Rugpjūtį atitinkamai 24 °C ir 28 °C. Druskingumas siekia nuo 26-30 ‰ iki 34 ‰. Potvyniai nuo 3 iki 9 m aukščio.
Žvejyba (menkės, silkės, austrės, midijos). Svarbiausi uostai: Tiandzinas, Jantajus, Cindao, Daljanas, Ljuišunis (Kinijos LR), Nampo (Š. Korėja), Inčionas (P. Korėja).
2011 m. riaušės Anglijoje

2011 m. riaušės Anglijoje vyko šalies sostinėje ir kituose miestuose 2011 m. rugpjūčio 6 d. – rugpjūčio 10 d. Riaušės kilo po rugpjūčio 4 d. Totename policijos nušauto Mark Duggan. Pasak policijos pranešimų, ji atliko sulaikymo operaciją, kurios metu Duggan buvo ginkluotas ir priešinosi pareigūnams, todėl įvyko susišaudymas.
Rugpjūčio 6 d. apie 200 Totenamo gyventojų ir Duggan giminaičių išėjo į gatves protestuodami prieš policijos veiksmus. Kai kurie protesto dalyvių tapo agresyvūs ir pradėjo masines riaušes. Per kelias kitas dienas neramumai ir riaušės pasklido po įvairias Londono miesto dalis, o dar vėliau – kitus Didžiosios Britanijos miestus (Birmingamą, Liverpulį, Bristolį, Mančesterį, Notingemą ir kt.).
Po keturių riaušių dienų aukų skaičius siekė 4, apie 16 civilių sužeistų, 111 sužeistų policijos pareigūnų, o areštų skaičius – 1 100.
Rugpjūčio 9 d. Didžiosios Britanijos premjeras David Cameron pranešė, kad į Londono gatves bus išleista apie 16 000 policijos pareigūnų tvarkai palaikyti. Taip pat buvo pranešta, kad policijai yra suteikta teisė tramdyti riaušininkus guminėmis kulkomis ir vandens patrankomis.
Rugpjūčio 11 d. šalies parlamentas suruošė skubų įvykių aptarimą.
Didžiosios Britanijos draudimo bendrovių asociacija apskaičiavo, kad patirti nuostoliai gali siekti 200 milijonų svarų sterlingų.
Rugpjūčio 12 d. JK policija pranešė, kad per tris dienas yra suėmusi daugiau nei 1 000 žmonių ir apie 600-ams yra pateikti kaltinimai.
Rugpjūčio 13 d. pagrindiniuose JK miestuose policija žymiai padidino savo pajėgas. Šalies ministras pirmininkas D. Cameron pranešė, kad buvęs Niu Jorko ir Los Andželo policijos vadas William J. Bratton bus ministro kabineto patarėju šių įvykių klausimu.