google/wiki40b huggingface dataset:
Ankštakių-Senkų kapinynas

Kapinynas

Įrengtas aukštumos kyšulyje, esančiame Tenžės ir bevardžio intako santakoje. Šiaurinė teritorijos dalis apaugusi mišku, o pietinė – dirvonuoja. Skersai kapinyno praeina riba tarp Ankštakių ir Senkų kaimų, kurią ženklina palaidų lauko akmenų pylimas.
Išaiškintas 1950 m. 1972 m. paskelbtas vietinės reikšmės archeologijos paminklu, 2003 m. – kultūros vertybe, 2005 m. pripažintas valstybės saugomu kultūros paveldo objektu.
Teritorijos plotas – 1,31 ha.
120 m į šiaurę yra Senkų piliakalnis, 1,6 km į pietvakarius – Ankštakių kapinynas, 1,72 km į šiaurę – Senkų kapinynas.

Tyrimai

1950 m. žvalgė Ignas Jablonskis, 1959 m. – Juozas Mickevičius, 1982 m. – Mokslinė metodinė kultūros paminklų apsaugos taryba (tyrimų vadovas Romas Olišauskas), 1992 m. – Lietuvos kultūros paveldo mokslinis centras (ekspedicijos vadovas Vilnius Morkūnas).
1986 m. Ignas Jablonskis ištyrė 75 m² plotą, rado 2 griautinius III a. antrosios pusės – IV a. pradžios, 2 griautinius ir 6 degintinius XI – XII a. žmonių kapus bei žirgo galvos auką ir akmenų krūsnį.
Radinius saugo Kretingos muziejus.
Brazilų mastifas

Kilmė ir paskirtis

Labai aiški brazilų mastifo ir bladhaundo giminystė: tos pačios odos raukšlės, jautri uoslė ir kiti panašūs požymiai. Jo protėviai portugalų ir ispanų buvo atvežti į Pietų Ameriką. Tuo metu Pietų Amerikoje kryžminant sunkius dogus, mastifus ir bladhaundus, buvo siekiama išvesti veislę, kuri galėtų patikimai saugoti galvijų bandas, būti sargu namams ir šeimai.
Brazilijoje brazilų mastifus veisė ir augino kaip sarginius šunis bei medžioklei. Jis turi labai gerą uoslę ir išlikusį medžioklės instinktą. 
Dabartiniais laikais auginamas kaip šeimos šuo, saugantis namus ir turtą. Jokiu būdu negalima skatinti brazilų mastifo kaip "apsaugininko" instinkto, nes jis ir taip labai stiprus.

Išvaizda

Tai stiprus ir raumeningas šuo. Patinų ūgis ties gogu 65-75 cm, kalių 60-70 cm. Patinų svoris mažiausiai 50 kg (gali siekti 70 kg), kalių - mažiausiai 40 kg. 
Kailis trumpas, lygus, prigludęs, vienspalvis arba dryžuotas, snukis - juodas (kaip juoda kaukė). Baltos dėmės toleruojamos, bet gali būti tik ant krūtinės, letenų ir ant uodegos galiuko. Ausys nukabusios, didelės, storos, V formos ir plačios prie pagrindo.

Charakteris ir elgesys

Brazilų mastifas labai prisiriša prie savo šeimininko ir gali būti puikus sarginis šuo pastatams ir gyvulių fermoms saugoti, tačiau sprendimus priima savarankiškai. Jo duslus lojimas girdimas labai toli ir labai charakteringas šiai veislei. 
Brazilų mastifai yra bebaimiai šunys, labai saugo savo teritoriją ir aršiai puola svetimus šunis. Šiai veislei ypač būdinga greita reakcija į grėsmę: jei šuo pajus, kad jo šeimininkui gresia pavojus, jis žaibiškai puls galimą priešą. Todėl šuo turi būti pratinamas prie svetimų žmonių, kad nepasitikėjimas jais mažėtų, tačiau įgimto "apsaugininko" instinkto panaikinti nepavyks. 
Brazilų mastifui reikia labai daug erdvės namuose ar sode, o jos trūkumas gali sukelti agresiją.
Nijolė Valuckienė

Biografija

2006 m. Šiaulių universitete baigė filosofijos ir visuomenės mokslus. Joniškio rajono partnerystės vietos veiklos grupės pirmininkė.
Lietuvos valstiečių liaudininkų sąjungos narė. Nuo 2011 m. Joniškio rajono savivaldybės tarybos narė. 
Sutuoktinis Bronius, vaikai Vaida, Aušra, Gintarė, Neringa.
Edward Smith-Stanley

Biografija

Gimė turtingoje aristokratų šeimoje. Baigė privačią berniukų mokyklą – Etono koledžą, vėliau ir Oksfordo universiteto Kristaus bažnyčios koledžą. 1820 m. pirmą kartą išrinktas į Jungtinės Karalystės Parlamentą kaip Vigų partijos atstovas. 1830 m. Č. Grėjaus vyriausybėje paskirtas Vyriausiuoju sekretoriumi Airijos reikalams. 1833 m. paskirtas Valstybės sekretoriumi Karo ir kolonijų reikalams. Po to, kai tais pačiais metais Jungtinės Karalystės Vyriausybė patvirtino Airijos anglikonų bažnyčios reformą, 1834 m. pasitraukė iš užimamų pareigų, o vėliau ir iš Vigų partijos, prisijungdamas prie Konservatorių partijos. 1841 m. antrą kartą paskirtas Valstybės sekretoriumi Karo ir kolonijų reikalams. 1844 m. tapo Lordų rūmų nariu. 1852 m. vasarį pirmą kartą paskirtas Jungtinės Karalystės ministru pirmininku ir vadovavo mažumos vyriausybei iki tų metų gruodžio mėnesio. Po to, dar du kartus – 1858 m. ir 1866 m. buvo paskirtas ministru pirmininku, tačiau šioms vyriausybėms irgi trumpai vadovavo, atitinkamai vienerius ir dvejus metus. Stenlis yra vienas iš tik keturių Jungtinės Karalystės premjerų, ėjęs pareigas ministro pirmininko pareigas tris ar daugiau kartų atskirais laiko tarpais (ne iš eilės). Iš viso premjero pareigas E. Smitas-Stenlis ėjo kiek daugiau nei ketverius metus – mažiau nei dauguma kitų Didžiosios Britanijos ministrų pirmininkų.

Atminimo įamžinimas

E. Smitas-Stenliui atminti jo vardu pavadintas Folklandų salų administracinis centras Stenlis ir Stenlio miestelis Tasmanijos salos šiaurės vakaruose.
Ecoservice

Istorija

Įmonė veiklą pradėjo 1995 metais pavadinimu „Vienituras“. 
2007 metais įmonė keičia pavadinimą ir tampa „Ecoservice“. Pradedamos teikti paslaugos Trakų rajone, Klaipėdos krašte ir Pagėgiuose. Iš esmės atnaujinamas automobilių parkas. 
2008 m. „Ecoservice“ laimėjo atliekų surinkimo konkursą ir padėjo teikti paslaugas Širvintų rajone. 
2009 m. Įdiegiami kokybės ISO 9001:2008 ir aplinkosaugos ISO 14001:2004 standartai. Pradedamos teikti paslaugas Varėnos rajone.
2010 m. Pradedamos teikti paslaugos Neringos, Vilkaviškio, Kazlų Rūdos savivaldybėse.
2011 m. „Ecoservice“ pirmoji Lietuvoje gavo EMAS aplinkosaugos sertifikatą. Įdiegta nauja atliekų apskaitos ir valdymo sistema „Enwis“. Pradedamos teikti paslaugos Radviliškio ir Lazdijų rajonuose.
Įmonė kasmet sparčiai didina darbuotojų skaičių. Nuo 2014 metų  jis padidėjo trečdaliu.
Bosnijos ir Hercegovinos istorija

Raida po 1990 m

1990–1991 m. įvykiai Slovėnijoje ir Kroatijoje (nepriklausomybės paskelbimas ir pilietinis karas) betarpiškai paveikė ir kitas Jugoslavijos respublikas. Etniniu požiūriu Bosnijos situacija buvo sudėtingiausia. Prieš 1992 m. prasidėjusį pilietinį karą čia gyveno 4,5 mln. žmonių. Bosniai-musulmonai, serbai ir kroatai buvo pasiskirstę kaip 4:3:2.
Iki 80-ųjų pabaigos Bosnija buvo politiškai konservatyvi respublika. Tačiau nauja politikų kartą po 1989 m. ir pilietinis karas Jugoslavijoje paveikė ir Bosniją. Bosniams-musulmonams siekiant kurti savo valstybę iškilo grėsmė ilgai išlaikytam balansui tarp pagrindinių etninių grupių. Tačiau pirmame svarstymų apie Jugoslavijos ateitį etape Bosnijos vadovybė išliko pasyvi ir iš principo palaikė šiek tiek labiau decentralizuotos federacijos idėją.
Padėtis aiškiai pradėjo aštrėti, kai Bosnijos vadovybė nutarė pasekti šiaurinių kaimynių pavyzdžiu ir skelbti referendumą dėl šalies nepriklausomybės. Pagrindinių Bosnijos etninių grupių aspiracijos dėl Bosnijos ateities gerokai skyrėsi. Nepriklausomybei vasario 27 d. referendume pritarė tik musulmonai ir kroatai. Serbai referendumą boikotavo ir už nepriklausomybę pasisakė tik 62 % rinkėjų.
Julijonas Juozas Lozoraitis

Julijonas Juozas Lozoraitis (1927 m. vasario 5 d. Kaunas – 1997 m. gegužės 31 d. Vilnius) – Lietuvos teatrologas, kino kritikas.

Biografija

Sūnus Julijus Lozoraitis. 1948 m. baigė Kauno dramos teatro studiją, 1953 m. Maskvoje – teatrologiją A. Lunačiarskio teatro meno institute.
1953–1958 m. ir 1979–1990 m. dirbo kultūros ministerijoje, 1978–1979 m. kūrybiniame susivienijime „Telefilmas“. 1958–1978 m. Lietuvos kino studijos direktorius ir meno tarybos pirmininkas. Jo vadovavimo metais sukurti vieni geriausių Lietuvos vaidybinių („Žingsniai naktį“ 1962 m., „Laiptai į dangų“ 1966 m., abiejų rež. Raimondas Vabalas, „Niekas nenorėjo mirti“ 1965 m., rež. Vytautas Žalakevičius, „Jausmai“ 1968 m., rež. Algirdas Dausa, Almantas Grikevičius, „Ave vita“ 1969 m., rež. Almantas Grikevičius, „Velnio nuotaka“ 1974 m., „Riešutų duona“ 1977 m., abiejų rež. Arūnas Žebriūnas) ir dokumentinių kino filmų. Paskelbė teatro ir kino kritikos straipsnių.
Hesburger

Istorija

„Hesburger“ restoranų tinklo istorija siekia 1966 m. Tuo metu būsimas kompanijos įkūrėjas Heikki Salmela, kartu su savo žmona Kirsti, atidarė pirmąjį grilio kioską „Kievarin grilli“ Nantalio miestelyje Suomijoje. Salmela šeimos karjera maitinimo verslo srityje tęsėsi 8-ajame praėjusio amžiaus dešimtmetyje Turku mieste ir jo apylinkėse, kai vietinių gyventojų tarpe ypač išpopuliarėjo „Puutorin Grilli“.
9-ajame praėjusio amžiaus dešimtmetyje, kai greito aptarnavimo maisto įmonių paslaugų kultūra Suomijoje pradėjo įgauti vis didesnę paklausą, rinkoje pasirodė ir pirmieji greito aptarnavimo restoranai. 1980 m. Turku mieste, naujajame „Hansakortteli“ prekybos centre, buvo atidarytas pirmasis „Hesburger“ pavadinimo restoranas. 1988 m. Salmela pardavė restoranų tinklą, kartu su pora viešbučių, už beveik 200 mln. Suomijos markių. Vėliau, po trejų metų, dėl recesijos jis susigrąžino savo turtą už 25 mln.

Produkcija

Visų pirma „Hesburger“ restoranų tinklas užsiima įvairių mėsainių, salotų, skrudintų bulvyčių, gaiviųjų gėrimų, pieno kokteilių ir desertų pardavimu. „Hesburger“ taip pat turi restoranų, kuriuose (be įprasto meniu) yra tiekiami kebabai, pastos patiekalai, dešrainiai.
Suomijoje taip pat egzistuoja kavinės „HeseCafe“, kuriose parduodamos įvairių rūšių kavos ir konditerijos gaminiai. Kai kuriuose restoranuose yra įrengtos ir lankytojams skirtos mašinų plovyklos. Visuose restoranuose yra bevielio interneto prieiga.
Trečiame pagal dydį Suomijos mieste Turku veikia „Hesburger“ viešbutis su visą parą dirbančiu greito maisto restoranu, kuris kartu yra ir viešbučio vestibiulis.
Zabaras

Istorija

Gyvenvietė formavosi kaip Zeitūno priemiestis, tačiau XVIII a. gavo atskiro miesto teises.
Pamela Villoresi

Biografija

Pamela gimė italo ir vokietės šeimoje. Baigusi mokyklą, vėliau mokėsi buhalterijos ir vaidino vietiniame Prato miesto teatre „Teatro Metastasio“. 
1975 m. debiutavo kine, o po metų sulaukė pripažinimo suvaidinusi viename pelningiausių metų filmų dramoje „Stelos atminimui“. Pagrindinė jos scena yra teatras, kuriame sukūrė daugiau kaip 100 įvairių vaidmenų.
Zigmundas Černiauskas

Zigmundas Černiauskas (g. 1933 m. gegužės 22 d. Rygoje) – Lietuvos cirko artistas.

Biografija

Motina Otilija Kaluževičienė. K. Kaluževičiaus mokinys. Nuo 1937 m. Lietuvos cirko, 1960–1966 m. trupės „Vilnius“, 1966–1979 m. TSRS cirko trupių artistas. Akrobatas, žonglierius, ekvilibristas. Cirko triukus nuo 1949 m. daugiausia atlikdavo su žmona Vita Černiauskiene.
Gastrolėse aplankyta Lenkija, 1964 m., Meksika, 1968 m., Austrija, 1971 m., Japonija, 1972 m., Argentina, Brazilija, 1974 m.
Veidas taikinyje

Veidas taikinyje – 1978 m. Lietuvos kino studijoje sukurtas 2-jų serijų detektyvinis filmas Gilberto Keito Čestertono novelių ciklo „Tėvas Braunas“ motyvais. Trukmė – 134 min.

Siužetas

XIX a. pabaiga. Apleistoje pilyje susirinkusi slapta masonų bendruomenė. Posėdis nutrūksta: nužudytas pilies šeimininkas. Vėliau pasirodo, kad tai buvo jo antrininkas. Tačiau po to seka visa eilė žmogžudysčių. Seklys – mėgėjas tėvas Braunas bando išnarplioti nusikaltimus.
New Old Songs

Albumo informacija

Kūrinių remiksų albumas „New Old Songs“, grupės kūrinius iš pirmų trijų studijinių albumų, savaip interpretavo tokie didžėjai ir atlikėjai, kaip The Neptunes, P-Diddy, Bosko, Timbaland, DJ Premier bei William. Šį albumą grupė pradėjo kurti su Wes Borland, jis net yra viršelio autorius. Tačiau, Wes paliko grupę dar neišėjus albumui, ir jo remiksuota daina nepateko į galutinę albumo versiją.

Albumo viršelis

Kilo nemažai sklandumų su albumo viršeliu, kadangi jis labai panašus į kitos grupės Aesop Rock albumo Labor Days  viršelį.
AB Koton

Istorija

Trikotažo įmonę 1925 m. pavadinimu „Glalev“ įkūrė verslininkai G. Glazeris ir Z. Levušas. 1930 m. įmonė pervadinta į AB „Cotton“ ir perkelta į Šančius. Antrojo pasaulinio karo metu gamykla buvo stipriai nuniokota, atstatyta tik 1963 m. 1975 m. pagamino 20,4 mln. vienetų kojinių, 1976 m. dirbo 1240 darbuotojai. Įmonės pagrindu sovietmečiu gyvavo futbolo klubas FK Kotonas Kaunas. Po nepriklausomybės atkūrimo įmonė buvo privatizuota, 1998 m. dėl įsiskolinimų tapo nemoki ir buvo likviduota.
Viachema

UAB Viachema – buvusi investicijų bendrovė, holdingo įmonė Jonavos rajone; konsorciumo „Vialogas“, o vėliau vieno didžiausio Lietuvos koncernų „Achemos grupė“ pirmtakė.
Direktorius – Rimantas Rėklaitis.
Buvęs adresas – Taurostos g. 26, Jonava (įmonės kodas 5667348, rejestro Nr. AB94-39).

Istorija

1999 m. už 200 mln. litų įsigyta Klaipėdos jūrų krovinių kompanija („KLASCO“). Tai buvo vienas iš didesnių to meto sandorių.
2001 m. vasario mėn. bandė perimti saldainių fabriką AB „Naujoji rūta“. 2001 m. pavasarį su UAB „Šiaulių banko investicijų valdymas" (ŠBIV) nesutarė dėl fabriko valdymo, ginčus sprendė teismuose, tuo tarpu konditerijos įmonei kaip niekad reikėjo akcininkų vienybės (dėl keleri metai blogėjančių veiklos rezultatai, prarandamos rinkos). 2001 m. gegužės mėn. oficialiai įsigijo beveik visas AB „Naujoji rūta" akcijas, tuo užbaigdama nesutarimus su ŠBIV.
2001 m. rugpjūčio mėn. UAB „Viachema“ likviduota, įsteigtas „Achemos” grupės konsorciumas „Vialogas” (2002 m. grupei priklauso apie 40 įmonių).
Raimondas Urbakavičius

Biografija

1971–1976 m. studijavo Vilniaus inžinerinio statybos instituto Architektūros fakultete. 1991–1992 m. dienraščio „Respublika“, 1993–1994 m. laikraščio „Amžius“, 1994–1995 m. laikraščio „Diena“, 1995–1996 m. dienraščio „Lietuvos rytas“ fotokorespondentas. Nuo 1989 m. Lietuvos fotomenininkų sąjungos narys. Meno kūrėjo statusas suteiktas 2005 m.

Kūryba

1996 m. tapo laisvai samdomu nepriklausomu fotografu. Orientuojasi į architektūros fotografiją. Paskutiniu metu intesyviai bendradarbiauja leidiniuose „Namas ir aš“, „Statybų pilotas“ bei „Archiforma“. Fotografijos publikuotos žurnaluose „Lučšije interjeri“, „Salon“ (Rusija), „Frame“, „A10“ (Olandija), „Naujas namas“, „Statyba ir architektūra“, taip pat „Lietuvos ryto“ priede „Būstas“, „Respublikos“ priede „Pastogė“ (Lietuva).
Gajus Saturninas Gimbutis

Gajus Saturninas Gimbutis (1932 m. liepos 12 d. Svėdasai – 1995 m. spalio 18 d. Kaunas) – Lietuvos inžinierius mechanikas, šiluminės technikos specialistas, šilumos energetikos tyrimų Lietuvoje pradininkas, habilituotas technologijos mokslų daktaras.

Biografija

1951 m. baigė Anykščių raj. Svėdasų vidurinę mokyklą. 1956 m. baigė Kauno politechnikos institutą. 1963 m. G. Kržyžanovskio energetikos mokslinių tyrimų institute Maskvoje apsigynė disertaciją „Verdančių vandens - vandens atominių reaktorių cikloninių garo separatorių tyrimas“, technikos mokslų kandidatas. 1985 m. ten pat apsigynė disertaciją „Šilumos mainų įrenginių elementų, laistomų gravitacine skysčio plėvele, šilumos atidavimas, esant įvairioms impulso ir pernešimo sąlygoms plėvelėje“, technikos mokslų daktaras. 1993 m. nostrifikuotas habilituotas technologijos mokslų, energetikos ir termoinžinerijos daktaras.
1956–1958 m. dirbo Kauno pramonės įmonėse, 1958–1966 m. Energetikos ir elektrotechnikos instituto darbuotojas. Nuo 1963 m. Kauno politechnikos instituto (nuo 1990 m. Kauno technologijos universitetas) dėstytojas, 1966–1970 m. Mechanikos fakulteto prodekanas, 1985–1995 m. Šiluminės energetikos katedros vedėjas. Nuo 1968 m. docentas, nuo 1987 m. profesorius.
Svarbiausi darbai iš hidrodinamikos ir šilumos mainų. 4 išradimų autorius.
Kompaktinė plokštelė

Kompaktinė plokštelė arba kompaktinis diskas (angl. Compact Disc, sutrump. CD) – optinis diskas informacijai skaitmenine forma įrašyti, saugoti ir platinti.
Pagal įrašymą CD būna vienkartinis (į CD-ROM diską informacija įrašoma gamykloje, į CD-R diską informaciją vieną kartą gali įrašyti naudotojas) ir daugkartinis (CD-RW) informacijai įrašyti ir ištrinti kelis tūkstančius kartų. Pagal informacijos formatą (failų sistemą) – būna audio diskai – CD-DA ir duomenų diskai – CD-ROM.
Vienkartinis kompaktinis diskas (CD-R) gaminamas iš polimero polikarbonato, kuris dengiamas organinių dažų sluoksniu informacijai įrašyti, šviesą atspindinčiu metalo sluoksniu (pvz., aliuminio lydinio) informacijai skaityti ir apsauginiu sluoksniu.
Daugkartiniame kompaktiniame diske (CD-RW) sluoksnis informacijai įrašyti atskiriamas dielektriko sluoksniais (skirtais informacijos įrašymo metu susidariusiai šilumai sklaidyti).
Skaitmeninė informacija į kompaktinį diską įrašoma štampuotų ar lazeriu išdegintų duobučių pavidalu spiraliniame takelyje. Takelio pradžia yra prie disko centro, pabaiga – palei kraštą. Duobučių gylis ~ 0,12 μm (0,00012 mm), plotis 0,6 μm (0,0006 mm), ilgis 0,9-3,3 μm. Ir skaitomas optiniu kaupikliu arba kompaktinių diskų grotuvu.
Kompaktiniai diskai yra vienpusiai ir įvairaus skersmens: 80 mm (informacijos talpa 180–200 MiB) arba 120 mm skersmens (informacijos talpa 650–900 MiB).
Visų CD grotuvų išėjimuose gaunami analoginiai ir (arba) skaitmeniniai elektriniai signalai. Jie, prireikus, dar dekoduojami išoriniuose įrenginiuose, verčiami analoginiais atskirų garso ir vaizdo kanalų signalais, stiprinami ir siunčiami į atskirų stereokanalų garsiakalbius arba akustines sistemas ir displėjus.
Ernestas Burtniekas

Ernestas Burtniekas (latv. Ernests Burtnieks; g. 1898 m. sausio 17 d. Limbažiuose – m. 1958 m. birželio 20 d.) – gydytojas terapeutas, medicinos daktaras (nuo 1949 m). Nuo 1947 m. Latvijos universiteto vidaus ligų diagnostikos ir propedeutikos katedros vedėjas. 1949 m. suteiktas profesoriaus mokslinis laipsnis. 1950 – 1958 m. Rygos medicinos instituto direktorius. Svarbiausi darbai – apie tuberkuliozę.
Raganiai

Istorija

1,5 km šiaurės rytu kryptimi buvo Raganių kapinynas (Nekilnojamos kultūros vertybės kodas 12078). 1950–1991 m. kaimas priklausė Kuršėnų tarybiniam ūkiui.

Aplinkinės gyvenvietės

Pakepšteniai – 2,7 km
Čiuiniai – 4,4 km
Rekčiai – 2,3 km
Tarvydžiai – 4,8 km
Papalskiai – 3 km
Tulkinčiai – 3,2 km
Pažižmė – 1,3 km
KURŠĖNAI – 10 km 
 ŠIAULIAI – 31 km
Rima Liaudanskienė

Biografija

1983 m. baigė Joniškėlio žemės ūkio technikumą, agronomė. Šiaulių universitete studijuoja viešojo administravimo specialybę.
Nuo 2002 m. Šiaulių rajono savivaldybės administracijos Ginkūnų seniūnijos seniūno pavaduotoja.
Lietuvos valstiečių partijos, Valstiečių ir Naujosios demokratijos partijų sąjungos, Lietuvos valstiečių liaudininkų sąjungos Šiaulių rajono skyriaus narys.
2007 m. (mandato atsisakė) Šiaulių rajono savivaldybės tarybos narė, mandato atsisakė.
VO „Ginkūnų bendruomenė“ narė. Sutuoktinis Alvidas, vaikai Laima, Simona
Ramunėlė Jankevičienė

Ramunėlė Jankevičienė (g. 1933 m. birželio 19 d. Kaune) – Lietuvos botanikė, biomedicinos mokslų daktarė; biologijos mokslų kandidatas. 1968 m.

Biografija

Vyras Karolis Jankevičius. 1956 m. baigė Leningrado universitetą. 1957–1959 m. dirbo Biologijos institute, 1959–1992 m. Botanikos institute.
Mokslinių tyrimų sritys – Lietuvos flora, Lietuvos botanikos istorija, augalų apsauga, sistematika.
Paupinis jonpapartis

Paplitimas

Auga sąžalynais Žemės šiaurės pusrutulio vidutinių platumų klimato regionuose - Rytų ir Šiaurės Europoje, Šiaurės Azijoje (Sibiras ir Rusijos Tolimieji Rytai) ir Šiaurės Amerikos žemyno šiaurinėje dalyje.

Paplitimas ir augavietės Lietuvoje

Savaime paplitę Lietuvoje. Mėgsta augti pavėsyje ir derlingame dirvožemyje. Auga miškuose, miško upelių pakraščiuose ir jų slėniuose, šaltiniuotuose miškuose, daubose.

Požymiai

Augalas nuo 30 cm iki 1-2 m aukščio, sporifikuojantieji lapai iki 20–35 cm pločio. Labai aukšti paupiniai jonpaparčiai auga Švenčionėlių miško urėdijos Švenčionių girininkijoje - prie miško upelių auga iki 2 m aukščio.
Požeminis stiebas trumpas, juodas, nedaug išlenda virš žemės. Vegetatyviniai lapai trumpakočiai, lakštas šviesiai žalias. Lapai išsidėstę ratu ir sudaro piltuvo pavidalo puokštę, iš kurios centro išauga sporifikuojantieji lapai.
Sporifikuoja birželio – rugsėjo mėn. Sporas barsto sekantį pavasarį. Gražus dekoratyvinis augalas, kuris auginamas ir sodybose.
Ventos Švč. Mergelės Marijos Nekaltojo Prasidėjimo bažnyčia

Istorija

1991 m. įkurta Ventos Švč. Mergelės Marijos Nekaltojo Prasidėjimo parapija, įsteigti laikini maldos namai buvusio vaikų darželio pastate. Naujos bažnyčios pamatai išlieti 2004 m., tačiau bažnyčia pastatyta tik 2009 m. Pagrindiniais jos mecenatais buvo verslininko Ivano Paleičiko šeima.
Bažnyčia dar vadinama Lietuvos tūkstantmečio bažnyčia, nes tai vienintelė bažnyčia, Lietuvoje pastatyta 2009 m.
Bažnyčią suprojektavo „Šiaulių komprojekto“ architektai Vytautas Marcinkus ir Regina Miceikienė. Statė bendrovė „Akmeresta", panaudodama vokiškas konstrukcijas.

Architektūra

Pastatas karkasinis ir baltų plytų, stačiakampio plano su vienu neišsikišusiu bokštu, trisiene apside. Fasadai apšiltinti termoizoliacinėmis apdailos plokštėmis. Bokštas stačiakampis, dviejų tarpsnių su piramidiniu stogeliu. Langai daugiausia su pusapskrite arka. Vidus halinis, vienos navos. Lubų nėra, o jų vietoje pakabintos išraiškingos konstrukcijos. Varpas parvežtas klebono Anupro Gauronsko iš Vokietijos.
Vajocdzoro sritis

Geografija

Srities paviršius kalnuotas, driekiasi Zangezūro kalnagūbris. Svarbiausios upės – Arpa, Vorotanas.
Jan Janowicz

Biografija

Gimė 1893 m. gegužės 27 d. Gelučiuose. Jaunystėje mokėsi namuose, vėliau mokėsi Šiaulių gimnazijoje, kurią baigė 1913 metais. Tais pačiais metais pradėjo studijuoti mediciną Tartu universitete. 1916 m. pradėjo dirbti vietinėje chirurgijos klinikoje. I pasaulinio karo metu išsiųstas į frontą, kur dirbo karo lauko mediku. 1918 m. savanoriu įstojo į Lenkijos kariuomenę. 1920 m. gavo gydytojo diplomą. 1922 m. vasario 22 d. išleistas į atsargą, pradėjo dirbti Vilniaus Vilkpėdės ligoninėje. 1925–1941 m. dirbo ambulatorijoje Vilniaus Savičiaus gatvėje. 1928 m. Vilniaus Odminių g. kartu su gydytojais Karoliu Kisieliu, Vladislovu Žemaitėliu, Ježiu Dobžanskiu, Alina Erdmanowa, Eugeniušu Išoru, Czesław Czarnowski, Helena Kulikovska ir Ignacu Abramovičiumi įkūrė privačią kliniką. 1930 m. stažavosi Berlyne ir Paryžiuje.
Gyvendamas Vilniuje vykdavo buriuoti į Trakų ežerus, priklausė Vilniaus buriuotojų draugijai. 1927 m. liepos mėnesį kartu su draugais jachta Carmen iš Gdynios išplaukė ir aplankė Vokietijos, Švedijos, Danijos pakrantes, o 1932 m. su jachta Juranda išplaukė į Norvegijos fjordus. Taip pat aktyviai dalyvavo kultūriniame gyvenime, jo viloje vykdavo įvairūs Vilniaus inteligentijos susitikimai bei kultūriniai renginiai. 1939 m. rugsėjį vėl pašauktas į kariuomenę. 1940 m. suimtas NKVD ir pasodintas į Lukiškių kalėjimą. Naciams užėmus Vilnių toliau dirbo privačiai ir slapta gydydavo Vilniaus apylinkių Armijos Krajovos kovotojus. 1943 m. rugsėjo 16 d. buvo nacių suimtas ir išsiųstas į Pravieniškių kalėjimą, tačiau po kiek laiko paleistas ir vėl grįžo dirbti į Vilkpėdės ligoninę. Karo metu gelbėjo žydus, už tai jam buvo suteiktas Pasaulio tautų teisuolio apdovanojimas.
1945 m. vasario mėnesį kartu su šeima deportuotas į Lenkijos Liaudies respubliką, kur iš pradžių apsigyveno Balstogėje ir dirbo vietos ligoninėje, tačiau po dviejų mėnesių išsiųstas į Olštyną, kur deportavus visus vietos gyventojus vokiečius jam teko iš naujo kurti miesto chirurgijos padalinius, apmokyti naujus chirurgus. Gyvendamas Olštyne neapleido buriavimo ir toliau užsiėmė šiuo sportu, priklausė Lenkijos jachtininkų ir buriuotojų draugijoms. Už savo nuopelnus apdovanotas įvairiais Lenkijos valstybiniais apdovanojimais. Mirė 1964 m. sausio 16 d. Varšuvoje. Po jo mirties viena iš Olštyno miesto ligoninės salių pavadinta jo vardu, o vėliau ir vienai iš miesto gatvių suteiktas jo vardas.
Jolanta Olechnovič

Biografija

2009 m. baigė kultūros vadybą Vilniaus kolegijoje.
Švenčionių rajono savivaldybės administracijos Kultūros skyriaus vyresnioji specialistė – metodininkė.
Partijos Naujoji sąjunga (socialliberalai) Švenčionių rajono skyriaus narė. Nuo 2011 m. Švenčionių rajono savivaldybės tarybos narė.