google/wiki40b huggingface dataset:
Jamas

Jamas (rus. ям; iš totor. дзям 'kelias'), pašto stotis - pašto ir kelevių pervežimo stotis Mongolijoje, XIII-XVIII a. Rusijoje. Jamų sistema Rusijoje buvo sukurta remiantis panašia Čingischano sistema.

Mongolija

Jamai buvo taškai, stotys, kuriose mongolų kariuomenės kurjeriai gaudavo maisto, prieglobstį poilsiui, pakaitinių arklių. Čingischanas jamams skyrė daug dėmesio, kadangi mongolų kariuomenė garsėjo, kad gebėdavo per 1 d. nukeliauti apie 100 km. Jamų ryšio sistema buvo reikalinga įsakymams ir žvalgybos informacijai perduoti.
Mongolų jamai būdavo išsidėstę kas 200 km. Pranešimo nešėjas jodavo prie sekančio jamo ir lyg estafetės lazdelę perduodavo pranešimą kitam kurjeriui. Šis jodavo prie dar tolesnio jamo ir t. t. Jamuose būdavo atsarginių žirgų, maisto ir pašaro, pastogė nakvynei.
Pinigų srautų ataskaita

Įmonės pinigų srautų ataskaita – finansinė ataskaita, kurioje nurodomos įmonės ataskaitinio laikotarpio pinigų ir pinigų ekvivalentų įplaukos ir išmokos.
Juosvasis raudonviršis

Literatūra

Lietuvos grybų atlasas, Vincentas Urbonas, Kaunas, LUTUTĖ, 2007, ISBN 978-9955-692-59-1, 67 psl.
Alfredas Algirdas Jonušas

Biografija

1966 m. baigė Kauno politechnikos institutą. Dirbo Telšių taikomosios dailės technikumo mokomosiose dirbtuvėse, Kauno ir Klaipėdos kombinatuose „Dailė“. Nuo 1999 m. – Žemaičių muziejaus „Alka“ vyr. mokslinis bendradarbis.
1992-1993 m. dirbo juvelyru sidabro galerijoje Kautokeme (Norvegija).
2005 m. išrinktas Telšių miesto Garbės piliečiu.
Yra įkūręs žemaitišką-japonišką sodybą-muziejų.

Kūryba

Lietuvos tautodailininkų sąjungos (LTS) narys nuo 1970 m. Lietuvos tautodailės kūrėjų asociacijos (LTKA) narys nuo 2005 m. Aktyvus respublikinių ir tarptautinių parodų dalyvis. Surengė virš 17 autorinių kūrybos parodų Lietuvoje ir užsienyje.
Jo darbai buvo eksponuoti JAV, Latvijoje, Norvegijoje, Belgijoje, Prancūzijoje, Bangladeše, Vokietijoje. Menininko darbai padovanoti Romos Popiežiui Jonui Pauliui II, Prezidentui Algirdui Brazauskui, Graikijos premjero žmonai. Virš 50 autoriaus sukurtų juvelyrikos dirbinių įsigijo Lietuvos Gintaro muziejus.
1995-1996 m. jo darbų paroda surengta Colombus miesto (JAV) „Juodojo arklio“ galerijoje.
1998 m. dalyvavo Vašingtone vykusiame SMITHSONIAN festivalyje. Jo sukurti Baltųjų rūmų bei Kongreso (Kapitolijaus) gintaro bareljefai buvo perduoti saugoti į Baltuosius rūmus.
1998 m. Jonušo iš gintaro, sidabro ir stiklo sukurtas papuošalas buvo nupirktas aukcione, kuri vyko tarptautinėje gintaro papuošalų parodoje Vokietijoje, Ribnitz Damgarten muziejuje.
Desnos kultūra

Arealas

Desnos kultūra 4 tūkstantmečio pr. m. e. antroje pusėje – 3 tūkstantmečio pr. m. e. viduryje plito Desnos baseine. Ji susiformavo veikiama Lialovo kultūros, jos gyventojai migravo į Padesnį. Desnos kultūrą į rytus išstūmė, vėliau asimiliavo iš pietų atsikėlę Dniepro vidurupio kultūros gyventojai.

Kultūra

Desnos kultūros gyvenvietės mažos, kurtos žemose smėlėtose upių ir upinių ežerų pakrantėse. Žmonės gyveno pusiau žeminėse ir antžeminiuose pastatuose. Vertėsi žvejyba, medžiokle, maisto rinkimu. Pagal dirbinius skiriami du laikotarpiai: ankstyvasis ir vėlyvasis. Ankstyvuoju laikotarpiu vyravo iš nuoskalų gaminti titnaginiai dirbiniai retušuotu paviršiumi. Naudoti aukšti smailiadugniai šalmo pavidalo su palenkta apatine dalimi ir šiek tiek žemesni pūstais šonais puodai, dažniausiai puošti rombo formos duobutėmis, išdėstytomis šachmatine tvarka. Vėlyvuoju laikotarpiu Desnos kultūrai turėjo įtakos stepių zonos kultūros, daugėjo titnago dirbinių, gaminamų iš skelčių, puodai lipdyti profiliuotais pakraščiais, puošti dažniausiai derinant vadinamąja letenėlių ir sukinių įspaudus su zigzagine linija.
Carina Vogt

Biografija

2007 m. pasaulio jaunimo čempionate Vogt liko ketvirta, 2010 m. buvo penkta, 2011 m. – vienuolikta, 2012 m. pelnė bronzos medalį. 2012 m. Vogt debiutavo pasaulio taurėje. 2013 m. pasaulio čempionate asmeninėje rungtyje sportininkė liko penkta, o mišrios komandos įskaitoje pelnė bronzos medalį. 2014 m. žiemos olimpinėse žaidynėse pirmą kartą šuoliuose su slidėmis leista varžytis ir moterims. Vogt vienintelėje vidutinio kalno rungtyje po pirmojo etapo iškarto pakilo į pirmąją vietą (103 m, 126,8 taškai), bet finaliniame etape ji liko penkta (97,5 m, 120,6 taškai), bet vis dėl to susumavus abu šuolius Vogt paskelbta nugalėtoja.
Baltušava

Istorija

Rašytiniuose dokumentuose anksčiau minima kaip Pultavka. XX a. tarpukariu skirstant į vienkiemius žemė buvo padalinta į 6 ūkius.
Stanislovas Narbutas

Biografija

Lietuvos bajorų Narbutų giminės atstovas, Mykolo Narbuto sūnus. Buvo vedęs Galšką Hlebavičiutę.
Kanadų kalba

Istorija

Skiriama ankstyvoji senoji literatūrinė (iki X a.), senoji (X–XII a.), vidurinių amžių (XII–XVIII a.), dabartinė (nuo XIX a.) kanadų kalba. Seniausi rašto paminklai iš V–VII amžiaus.

Gramatinės ypatybės

Kanadų kalbai būdinga agliutinacija su priesagine žodžių ir gramatinių formų daryba. Turi 3 gimines, 2 skaičius, 7 linksnius. Paplitę pastovūs veiksmažodžių junginiai su pagrindiniu žodžiu einančiu padalyviu. Sakinio žodžių tvarka pastovi, tarinys dažniausiai būna sakinio gale.
Leksikoje gausu skolinių iš sanskrito, hindi, marathų kalbos.
Juzefas Poniatovskis

Biografija

Austrijos feldmaršalo, kunigaikščio Andžejaus Poniatovskio (1734–1773) ir grafaitės Marijos Terezės Kinskos (1736–1806) sūnus. Iš pradžių tarnavo Austrijos armijoje. Nuo 1789 metų užsiėmė Lenkijos armijos organizavimu, o ATR-Maskvos karo metu 1792 metais buvo Lenkijos armijos korpuso, veikusio Ukrainoje, vadas. Išsiskyrė Zalencų mūšyje – pirmoje pergalingoje kovoje Lenkijos armijos nuo Jono Sobieskio laikų. Pergalė davė pradžią skirti ordiną „Virtuti Militari“. Pirmasis juo apdovanotas buvo Juzefas Poniatovskis ir Tadas Kosciuška.
Po ATR pralaimėjimo kare su Rusija Juzefas Poniatovskis emigravo, po to vėl grįžo į tėvynę ir tarnavo vadovaujant Kosciuškai 1794 metų sukilimo metu. Po sukilimo numalšinimo pasiliko kurį tai laiką Varšuvoje. Jo dvaro žemės buvo konfiskuotos. Atsisakius vykti į Rusjos armiją, gavo nurodymą palikti ATR ir išvažiavo į Vieną. 
Pavelas I grąžino Poniatovskiui dvaro žemes ir bandė pritraukti jį į Rusijos tarnybą. 1798 metais Poniatovskis atvažiavo į Sankt-Peterburgą į dėdės laidotuves ir pasiliko keliems mėnesiams išspręsti nuosavybės ir paveldėjimo bylas. Iš Peterburgo išvažiavo į Varšuvą, kurią tuo metu buvo užėmusi Prūsija.   
1806 metų rudenį, kada prūsų armija ruošėsi palikti Varšuvą, Poniatovskis priėmė karaliaus Frydricho Vilhelmo III pasūlymą vadovauti miesto milicijai. 
Atėjus Miurato kariams, po derybų su juo, Poniatovskis perėjo tarnauti Napoleonui. 1807 metais dalyvavo organizuojant laikiną vyriausybę ir tapo Varšuvos kunigaikštystės karo ministru.  
1809 metais Juzefas Poniatovskis iškovojo pergalę prieš austrų karius, įsiveržusius į Varšuvos kunigaikštystę. 
Dalyvavo Napoleono žygyje į Rusiją 1812 metais, vadovaudamas lenkų korpusui. 
1813 metais išsiskyrė Leipcigo mūšyje, ir vienintelis iš užsieniečių imperatoriaus tarnyboje, gavo Prancūzijos maršalo laipsnį. Tačiau, po 3-jų dienų, dengiant prancūzų armijos atsitraukimą nuo Leipcigo, buvo sužeistas ir nuskendo Vaise-Elster upėje. Jo pelenai 1814 metais buvo perkelti į Varšuvą, o 1819 į Vavelį. 
Šventos Elenos saloje Napoleonas sakė, kad skaitė Poniatovskį gimusį sostui: „Tikru Lenkijos karaliumi buvo Poniatovskis, tam jis turėjo visus titulus ir gabumus. Tai buvo kilnus ir drąsus žmogus. Jei man būtu pavykus Rusijos kampanija, aš bučiau padaręs jį lenkų karaliumi.
Purslai (filmas)

Turinys

Trejetas draugų važinėja motociklais, dalyvauja lenktynėse ir svajoja tapti panašiais į pasaulio čempioną Geritą Vitkampą. Kuomet jų miestelyje pasirodo seksualioji Fentjė ir jos brolis, turintys savo užkandinę ant ratų, bičiuliai pradeda varžytis dėl jos dėmesio. Rienas, perspektyvus lenktynininkas, dėl jos pameta savo draugę Mają ir iš naujųjų savo rėmėjų gauna du naujus motociklus. Jis pirmasis suartėja su Fentje ir tariasi netrukus galėsiąs varžytis su Vitkampu, tačiau patirta avarija priverčia jį atsisėsti į invalido vežimėlį.
Buvusių draugų gyvenimas keičiasi drastiškai. Hansas ir Efas taip pat ieško kelio į Fentje širdį, tačiau vienas jų patiria homoseksualų prievartą, o kitas supranta nesantis pakankamai geras motociklininkas, kad galėtų dalyvauti varžybose. Ar jie gali pasiūlyti ką nors merginai, svajojančiai apie aprūpintą gyvenimą?
Bernie Taupin

Darbai

Be dainų tekstų sukūrimo, Bernis yra išleidęs ir kelis albumus, iš jų – tris solinius.
Žmogaus sūnus

The Son of Man – įžymus belgų dailininko René Magritte paveikslas. Paveikslas nutapytas 1964 metais. Darbas nutapytas aliejiniais dažais.
Vladimiras Sakavičius

Vladimiras Sakavičius (Sakas) (1893 m. – 1963 m. sausio 3 d.) – Vilniaus krašto pedagogas,  literatas.

Biografija

Nuo 1919 m. dėstė istoriją Vilniaus mokyklose, tarp jų ir Vytauto Didžiojo gimnazijoje. Aktyvus Vilniaus krašto periodinės spaudos bendradarbis – rašė recenzijas į leidinius: „Kūryba ir kritika”,  „Przegląd litewski”, „Litwa“ ir „Echo Litwy“. Parašė keletą knygų kultūros tematika.
José Luis Chilavert

Karjera

Karjerą pradėjo 17 metų gimtosios Lukės Sportivo Luqueño klube. 1984 m. persikėlė į Argentiną, žaidė San Lorenzo de Almagro klube. Vėliau išvyko į Europą Real Zaragoza klubą. 1991 m. vėl grįžo į Argentiną, Vélez Sársfield klubą ir jame praleido net 9 metus. Su juo 4 kartus laimėjo Argentinos čempionatą, iškovojo Libertadores ir Tarpžemyninę taures. 1999 m. tapo pirmuoju vartininku, įmušusiu per varžybas 3 įvarčius (iš baudinių, prieš Ferro Carril Oeste). Taip pat įmušė įspūdingą įvartį į River Plate vartus nuo vidurio linijos. 2000 m. vėl išvyko į Europą, RC Strasbourg klubą, tačiau ten įvarčių nemušė. Karjerą užbaigė 2004 m. tame pačiame Vélez Sársfield, paskutinėse savo rungtynėse įmušdamas įvartį.
Už Paragvajaus rinktinę Čilavertas sužaidė 74 varžybas ir įmušė 8 įvarčius. Dalyvavo 1998 ir 2002 m. pasaulio futbolo čempionatuose.
Rusia

Pavadinimai

Senovės slavų kalba regionas vadinosi Rus (Роусь) arba Ruskaja zemlia (Роусьскаѧ землѧ), graikų šaltiniuose ją vadino Ros (Ρως) ar Rosia (Ρωσία). Lotynų kalba regionas vadinosi Ruthenia. Iš šių pavadinimų kilo Rusijos, Baltarusijos pavadinimai.
Vladislovas Dmachauskas

Biografija

Tėvas Vincentas Dmachauskas. Dailės mokėsi Vilniuje, 1857-1862 m. Paryžiuje. 1862 m. grįžo į Lietuvą. Dalyvavo 1863 m. sukilime, už tai buvo ištremtas. 1866 m. apsigyveno Varšuvoje. Iliustravo žurnalus „Kłosy“, „Tygodnik Ilustrowany“, „Wieniec“. 1872 m. dėstė piešimą Varšuvos kurčnebylių institute. Nuo 1873 m. mokytojavo Čenstakavoje. Nuo 1884 m. gyveno Naharodavičiuose, Benekainyse.
Dalyvavo parodose Varšuvoje, Krokuvoje, Liubline. Akvarele ir aliejiniais dažais nutapė buitinių kompozicijų, medžioklės vaizdų. 1877 m. Varšuvoje išleistas albumas su jo pieštais Čenstakavos ir Jasna Guros vaizdais.
Naujoji Įpiltis

Etimologija

Pavadinimas kilo nuo upėvardžio Įpiltis. Norint atskirti gyvenvietę nuo Įpilties, Senosios Įpilties, kaimas pavadintas Naująja Įpiltimi. Rašytiniuose šaltiniuose vietovardis rašomas lenk. Nowe Impilty, Jmpilty nowe, rus.  Нов. Импильты, Науйойи-Ипильтис, liet. Naujoji Impiltis, Naujoji Įpiltis, žem. Naujuojė Īpėltės.

Aplinkinės gyvenvietės

Juodeikiai – 3 km
LENKIMAI – 7 km 
 Žemytė – 3 km
Daukšiai – 12 km
Senoji Įpiltis – 2 km
Medininkai – 5 km
Laukžemė – 9 km
DARBĖNAI – 12 km
Nausėdai – 5 km
GRŪŠLAUKĖ – 8 km
Farerų futbolo taurė

Farerų futbolo taurė – pagrindinis Farerų taurės turnyras. Vyksta nuo 1955 metų.
Teodoras Žanis Lacis

Biografija

1903 m. baigęs teatro mokyklą Charkove 1903-1905 m. vaidino F. Koršo teatre Maskvoje, 1905-1906 m. ir 1909–1911 m. Fiodoro Lavreckio slapyvardžiu – N. Solovcovo teatre Kijeve. 1920 m. grįžo į Latviją; 1920–1922 m. ir 1944–1946 m. Liepojos teatro, 1923–1927 m. ir 1934–1944 m. Latvijos nacionalinio teatro, 1927–1933 m. Rygos Dailės teatro aktorius.
Daugiausia sukūrė tragedinių ir herojinių vaidmenų. Dėstė vaidybą dramos studijose ir kursuose.
Vytautas Bogušis

Biografija

1976 m. dėl religinių ir tautinių įsitikinimų pašalintas iš vidurinės mokyklos. 1977–1979 m. tarnavo tarybinėje armijoje. 1983–1991 m. Vilniaus valstybinio jaunimo teatro inžinierius. 2001–2003 m. Lietuvos radijo ir televizijos komisijos narys, deleguotas LR Prezidento.

Disidentinė veikla

1979 m. rugpjūčio 23 d. pasirašė 45 pabaltijiečių memorandumą. 1979–1988 m. aktyvus Lietuvos laisvės lygos narys. Nuo 1980 m. Lietuvos Helsinkio grupės narys. Su kitais leido pogrindžio spaudą „Laisvės šauklys“, „Vytis“, Tarptautinės žmogaus teisių asociacijos ir Helsinkio grupės leidinio „Krikščionis demokratas“ redaktorius. Bendradarbiavo nelegalioje lietuvių spaudoje – „Lietuvos katalikų bažnyčios kronika“, „Aušra“, „Dievas ir Tėvynė“, Rusijos disidentų pogrindžio spaudoje, teikė informaciją radijo stotims „Vatikano radijas“, „Amerikos balsas“, „Laisvoji Europa“, „Svoboda“. Su kitais pasirašė viešų kreipimųsi į TSRS valdžią ir tarptautines organizacijas dėl piliečių teisių pažeidimų Tarybų sąjungoje, dėl draudimo vokiečiams ir žydams grįžti į tėvynę, dėl Andrejaus Sacharovo, Sergejaus Kovaliovo, Piotro Grigorenkos suėmimo. Vienas iš 1987 m. rugpjūčio 23 d., 1988 m. vasario 16 d. ir 1988 m. rugsėjo 28 d. antitarybinių mitingų Vilniuje organizatorių.

Politinė veikla

1989 m. vasario 10 d. Lietuvos krikščionių demokratų partijos atkūrimo iniciatorius, vienas iš Ateitininkų federacijos atkūrėjų. 2000–2003 m. Moderniųjų krikščionių demokratų sąjungos pirmininkas. 2003–2013 m. Lietuvos liberalų ir centro sąjungos (LiCS) narys, partijos pirmininko pavaduotojas.
1990–1995 m. Vilniaus miesto savivaldybės tarybos deputatas, 1990–1992 m. Vilniaus miesto tarybos pirmininko pavaduotojas. 2003–2004 m. Vilniaus miesto savivaldybės tarybos narys, kolegijos narys, Socialinių reikalų komiteto pirmininkas.
1992–1996 m. Seimo narys, išrinktas pagal jungtinį Lietuvos krikščionių demokratų, Lietuvos politinių kalinių ir tremtinių sąjungos, Lietuvos demokratų partijos sąrašą. 1996–2000 m. Seimo narys, išrinktas pagal Lietuvos krikščionių demokratų partijos sąrašą, dirbo Valstybės valdymo ir savivaldybių komitete. 2004–2008 m. Seimo ir 2008–2012 m. Seimo narys, išrinktas pagal LiCS sąrašą. 2007 m. sausio mėn. – 2013 m. liepos mėn. LiCS frakcijos seniūnas. 
1998 m. apdovanotas Vyčio kryžiaus 4 laipsnio ordinu ir Ukrainos 2 laipsnio ordinu „Už nuopelnus“, 2000 m. – Lietuvos nepriklausomybės medaliu.
Žmona Virginija – redakcijos vedėja Mokslo ir enciklopedijų leidybos institute. Sūnūs Vytautas Kristijonas ir Daumantas Mikalojus, dukra Elena.
Barboriškis

Aplinkinės gyvenvietės

VEPRIAI – 1 km
James McCarthy

Hamilton Academical FC

Makartis gimė ir užaugo Glazge. Nuo vaikystės būdamas „Celtic FC“ klubo gerbėju, stengėsi patekti į šios komandos jaunimo grupę, tačiau dėl didelio norinčiųjų skaičiaus jam to padaryti nepavyko ir teko rinktis kitą klubą.
Tapęs „Hamilton Academical FC“ nariu, Makartis debiutavo pagrindinėje sudėtyje 2006 m. rugsėjį, tapdamas jauniausiu komandos žaidėju XXI amžiuje. Lapkričio 11 d., likus dienai iki 16 gimtadienio, jis pirmą kartą pradėjo rungtynes starto sudėtyje.
2007–08 m. sezone klubas iškovojo kelialapį į aukščiausiąją lygą ir Makartis pasirašė naują 3 metų sutartį. Debiutiniame aukščiausios lygos sezone 2008–09 m. jis pelnė geriausio jaunojo futbolininko prizą.

Wigan Athletic FC

2009 m. vasarą Makartis persikėlė į Angliją po to, kai „Wigan Athletic FC“ už jį sumokėjo 1,2 milijono svarų sterlingų. Jo debiutas įvyko rungtynėse su „Manchester United FC“, o pirmąjį įvartį pavyko pasiekti FA Cup taurės rungtynėse su „Hull City FC“.
2010–11 m. sezono pradžia Makarčiui buvo sėkminga, tačiau spalio 23 d. rungtynėse su „Bolton Wanderers FC“ jis patyrė traumą, kurią gydėsi 3 mėnesius. Grįžęs jis sėkmingai įsiliejo į komandą ir 2011 m. rugpjūtį pasirašė naują 5 metų sutartį. 2013 m. jis su komanda laimėjo FA Cup taurę, finale įveikdami „Manchester City FC“, tačiau Premier League susiklostė nesėkmingai ir „Wigan Athletic FC“ iškrito į žemesnį divizioną.

Everton FC

2013–14 m. sezoną Makartis pradėjo „Wigan“ komandoje, tačiau sužaidė joje tik 5 rungtynes. Rugsėjo 13 d. treneris Roberto Martinez, buvęs „Wigan Athletic FC“ treneris, naujajame sezone persikėlęs dirbti į „Everton FC“, perpirko Makarčio sutartį už 13 milijonų svarų sterlingų. Ilgą laiką jis buvo pagrindinės sudėties žaidėjas, tačiau 2018 m. sausio 20 d. rungtynėse su West Bromwich Albion FC susilaužė koją ir nerungtyniavo beveik metus. Tuo laikotarpiu komandoje ne kartą keitėsi treneriai, o atėjus į komandą Marco Silvai ir naujiems žaidėjams, Makartis po traumos buvo beveik neregistruojamas rungtynėms.

Crystal Palace FC

2019 m. vasarą Makartis buvo parduotas Crystal Palace FC klubui už 3 mln. svarų.

Tarptautinė karjera

Sulaukęs 16, Makartis buvo pakviestas atstovauti Airijos rinktinei, nes jo senelis buvo kilęs iš šios šalies. Vėliau jis tvirtino, kad būtų pasirinkęs atstovauti Škotiją, jeigu būtų sulaukęs jų pasiūlymo anksčiau negu iš airių. Vėliau škotai mėgino jį prisivilioti pas save, tačiau futbolininkas sprendimo nekeitė ir liko atstovauti Airijai.
Nuo 2007 m. jis atstovavo įvairaus amžiaus šios šalies rinktinėms, o nuo 2010 m. rungtyniauja nacionalinėje komandoje.
Moody's

Moody's įmonė - yra Moody's Analytics ir Moody's investicinių paslaugų kontroliuojančioji bendrovė. Moody's taip pat yra kreditų reitingo agentūra, atliekanti tarptautinius valstybių ir bendrovių tyrimus, nagrinėja jų gebėjimą įvykdyti skolinius įsipareigojimus.  Moody's bendrovė taip pat priklauso įtakingų kredito reitingo agentūrų būriui (Standard & Poor's, Moody's Investor Service and Fitch Ratings). Kredito reitingams išreikšti jos vartoja tam tikrą klasifikaciją ir simbolius. Šios reikšmės yra visuotinai pripažįstamos ir naudojamos kaip standartas. Visos šios paminėtos bendrovės nustato kredito vertę besiskolinančioms valstybėms ir bendrovėms naudodama standartizuotus kredito reitingus.
2018 Moddy's įsteigė biurą Vilniuje.
Janina Gendvilienė

Biografija

1968 m. baigė Kriukų vidurinę mokyklą. 1970 m. dirbo Šakynos aštuonmetėje mokykloje pradinių klasių mokytoja, o 1971 m. direktorės pavaduotoja. 1973 m. baigė ŠPI pradinių klasių mokytojos specialybę. 1973 m. pradėjo dirbti Ruzgų aštuonmetės mokyklos direktoriaus pavaduotoja. 1977 m. dirbo Mažeikių rajono Švietimo skyriaus metodinio kabineto vedėja, vyriausiąja inspektore. Nuo 1994 m. dirba Mažeikių Kazimiero Jagmino pradinės mokyklos direktore. 2000 m. suteikta pradinių klasių mokytojo metodininko kvalifikacinė kategorija, o 2007 m. – vadovo II vadybos kvalifikacinė kategorija.
Rudaminos Švč. Mergelės Marijos, Gerosios Patarėjos, bažnyčia

Istorija

Iki 1500 m. Rudaminoje įkurta parapija, pastatyta bažnyčia. 1525 m. jos rektoriumi buvo Jonas Domanovskis, vėliau Žemaičių vyskupas. 1528 m. Rudaminos bažnyčia prijungta prie Vilniaus Šv. Jono bažnyčios. Jos klebonas Juozapas Marševskis 1730 m. Rudaminoje vietoj senosios bažnyčios pastatė naują. 1781 m. minima parapinė mokykla. Mykolas Tiškevičius 1832 m. bažnyčią suremontavo. Apie 1835 m. Rudaminos apylinkėse apgyvendintos kelios stačiatikių šeimos. 1866 m. 603 katalikai užrašyti stačiatikiais, bažnyčia paversta Viešpaties Atsivertimo stačiatikių cerkve. 1876 m. pastatyta nauja mūrinė cerkvė.
1907–1909 m. pastatyta dabartinė medinė bažnyčia. 1921 m. atkurta parapija.

Architektūra

Bažnyčia istoristinė, turi neogotikos ir neoklasicizmo bruožų, kryžminio plano, su 2 nevienodo aukščio bokštais, žemesne ir siauresne trisiene apside. Vidus 3 navų, atskirtų kolonomis. Yra 3 altoriai. Šventoriaus tvora akmenų mūro.
Belgijos mūšis

Belgijos mūšis arba Belgijos kampanija buvo didesnio mūšio dėl Prancūzijos epizodas, kurio metu per 18 dienų 1940 m. gegužės mėnesį Vokietijos pajėgos okupavo Belgiją, o Belgijos armija pasidavė.
1940 m. gegužės 10 d. Trečiojo Reicho karinės pajėgos įsiveržė į Liuksemburgą, Nyderlandus ir Belgiją, vykdydami operaciją Fall Gelb. Sąjungininkai, vykdydami Dyle planą, bandė sustabdyti vokiečius Belgijoje, manydami, kad čia bus nukreiptas pagrindinis puolimo smūgis. Po to, kai gegužės 10-12 d. geriausios sąjungininkų armijos buvo išsiųstos į Belgiją, vokiečiai pradėjo vykdyti antrąją operacijos plano dalį – prasilaužimą per Ardėnus link Lamanšo sąsiaurio. Vokietijos armija pasiekė sąsiaurį po penkių dienų ir taip apsupo sąjungininkų armijas. Vokiečiai palaipsniui spaudė apsuptas sąjungininkų pajėgas prie jūros. 1940 m. gegužės 28 d. Belgijos armija kapituliavo ir Belgijos mūšis baigėsi.
Belgijos mūšis buvo svarbus dėl pirmojo karų istorijoje tankų mūšio prie Hanuto. Mūšyje taip pat panaudotas oro desantas.
Pagal oficialiąją Vokietijos istoriją per 18 dienų trukusią kampaniją Belgijos armija buvo stiprus priešininkas, o jos jos kariai pasižymėjo „ypatinga drąsa“. Belgijos žlugimas privertė sąjungininkus pasitraukti iš kontinentinės Europos. Britų Karališkasis Laivynas evakavosi iš Belgijos uostų vykdant operaciją Dynamo. Belgija liko okupuota vokiečių iki 1944–45 m. žiemos, kai ją išvadavo Vakarų sąjungininkai.

Belgijos strateginė padėtis iki mūšio

Karinės strategijos požiūriu Belgija nebuvo linkusi pasikliauti gynyba nuo Vokietijos puolimo tik palei Belgijos sieną, pratęsiant Mažino liniją. Tokia gynyba būtų leidusi vokiečiams apeiti belgų gynybą iš užnugario, puolant per Nyderlandus. Ji būtų priklausiusi ir nuo prancūzų, kurie turėtų greitai permesti pajėgas į Belgiją ir paremti jos gynybą.
Pūsčios durpynas

Pūsčios durpynas – durpynas Lietuvoje, Zarasų rajone, 3,5 km į šiaurės rytus nuo Degučių, šalia plento  A6  Kaunas–Zarasai–Daugpilis . Užima 2,7 km². Šiaurės rytiniu pakraščiu teka Nikajus, šiauriniu – jo intakas Kumpuolėja.
Nenusausintos plynraistinės aukštapelkės durpių sluoksnio vidutinė storymė buvo 3 m, didžiausia – 4 m. Durpių vidutinis susiskaidymas 20 %, peleningumas 2 %; durpės aukštapelkinės plyninės. Po jomis slūgso sapropelio sluoksnis (iki 2 m).
1959 m. Rokiškio durpių įmonė Pūsčios durpyne pradėjo durpių kraikui kasybą. Artimiausios gyvenvietės – Cholopovka, Raistiniškės. Kiek toliau pietuose plyti Liminėlio durpynas.
Žiloji antis

Išvaizda

Žiloji antis truputį didesnė už kuoduotąją. Iš toli patino priekinė ir užpakalinė dalis atrodo juoda, o vidurinė – balsva. Patelė nuo kitų paukščių skiriasi šviesiu snapo pamatu. Paukščiui skrendant, ant sparnų matyti juoda juosta. Patino priekinė kūno dalis juoda, galva ir kaklas metalinio blizgesio. Nugara šviesiai pilka su plonomis skersinėmis banguotomis juostelėmis. Sparnų veidrodėlis baltas. Antuodegis juodas. Pilvas ir kūno šonai balti, pauodegys juodas. Snapas tamsiai pilkas, nagas tamsesnis. Kojos tamsiai pilkos, jų plėvės juosvos. Rainelė ryškiai geltona.
Patelė panaši į patiną, tik vietoj juodos spalvos vyrauja rusvi tonai. Banguotos linijos nugaros srityje neryškios. Prie snapo pamatinės dalies yra plati balta juostelė. Patinas poilsio apdaru panašus į patelę, tik prie snapo pamatinės dalies nėra baltos juostelės arba ji neryški. Jaunikliai panašūs į patelę, tik jų kakta nėra balta.

Paplitimas

Eurazijoje paplitusi nuo Skandinavijos iki Anadyrio, Kamčiatkos. Šiaurėje arealas siekia arktinę Europos pakrantę, Jamalo, Taimyro pusiasalius, Lenos žemupį, Kolymos žiotis. Į pietus paplitusi iki Žemutinės Tunguskos, Obės žemupio, Europinėje dalyje – iki taigos zonos šiaurinės ribos, Botnijos įlankos, pietinės Skandinavijos. Gyvena Šiaurės Amerikoje. Žiemoja Šiaurės Amerikoje, Vakarų Europoje, Viduržemio, Juodojoje jūroje, Tolimuosiuose Rytuose.
Lietuvoje pasitaiko tik pavasarį ir rudenį per migraciją. Į žiemavietes ir atgal skrenda pajūriu bei žemynine dalimi.

Biologija

Tundroje gyvena įvairaus dydžio gausiai apaugusiuose ežeruose, bet labiau mėgsta nedidelius, užpelkėjusius vandenis. Keliaudamos ilsisi dideliuose ežeruose, pajūrio seklumose, upių deltose. Žiemoja jūroje.
Poruojasi žiemavietėse. Lizdus krauna prie ežerų ir upių, paprastai netoli vandens, po pernykštėmis senomis žolėmis bei krūmais. Dėtyje paprastai būna 8–11 kiaušinių, kurių svoris – maždaug po 65 gramus. Patelė peri kiaušinius apie 27 dienas. Iš pradžių patinas laikosi netoli lizdo, bet vėliau prisijungia prie kitų patinų būrio. Išsiritusius ančiukus vedžioja viena patelė, po maždaug 37 dienų jaunikliai jau skraido.
Minta augaliniu ir gyvūniniu maistu. Iš vandens telkinių dugno renka net didelius moliuskus, vabzdžių lervas, vėžiagyvius. Taip pat lesa vandens augalus, itin mėgstą blizgančiąją plūdę.