google/wiki40b huggingface dataset:
Barselonos grafystė

Istorija

Teritorija, vėliau įėjusi į grafystės sudėtį, nuo V a. priklausė vestgotų karalystei. VIII a. pradžioje ją užkariavo arabai (maurai) ir prijungė prie Omejadų kalifato. Kuomet 801 m. Karolis Didysis nukariavo dalį šių teritorijų, jis suformavo Barselonos grafystę, ir inkorporavo ją į Ispanijos marką.
Pirmieji Barselonos grafai buvo tiesiogiai skiriami Karolingų, ir jais neretai tapdavo Gotijos markgrafai. Tiesa, Sunifredui I, kuris 834 m. tapo Urželio grafu, per kurį laiką pavyko į savo rankas sutelkti daugumą vietos grafysčių, įskaitant ir Barseloną. Nors 848 m. valdžia Barselonoje vėl perėjo Gotijos markgrafams, Sunifredo sūnus Vilfredas Plaukuotasis 878 m. atkūrė savo tėvo valdžią ne tik Barselonoje, bet ir daugumoje aplinkinių grafysčių, taip įtvirtindamas Sunifredo dinastiją, valdžiusią šalį iki pat XIII a. 
Valdant grafams, Barselonos grafystė tapo stipriausia valstybe regione, o Barselona - stipriausiu miestu. Daugumos aplinkinių grafysčių titulai teliko nominalūs, todėl Barselonos grafystė išsiplėtė Gironos, Besalu, Osonos, Serdanjos sąskaita. Tik Urželyje įsitvirtino kita dinastinė linija. Be to, Barselonos grafai galiausiai atsisakė paklusti Frankų imperijos karaliams, taip tapdami nepriklausomais. XI-XII a. grafystė aktyviai dalyvavo Kryžiaus karuose ir vykdė rekonkistą. Todėl Barselona galiausiai iš musulmonų atkovojo ir Taragoną, o vėliau - ir Ljeidą bei Tortosą.
Kuomet 1137 m. Ramonas Berengeris IV vedė gretimos Aragono karalystės princesę Petronilją, Barselonos grafystė tapo sudėtine didesnės Aragono karūnos dalimi. Visi vėlesni Barselonos grafai kartu tituluodavosi ir Aragono karaliais. Į grafystę įjungtos beveik visos senosios Katalonijos grafystės, tarp jų ir Rusijonas, Serdanija ir kitos. Tiesa, kaip atskiros valdos Katalonijoje egzistavo Urželio ir Empurijos grafystės, Andora.
Po to, kai paskutinis iš Barselonos dinastijos kilęs karalius Martynas mirė be įpėdinių, 1412 m. valdžią Barselonos grafystėje ir Aragono karalystėje perėmė Trastamarų dinastija. Šiai valdant, 1474 m. Aragonas susijungė su Kastilijos karalyste. Po šio susijungimo Barselonos grafystė išlaikė savo teisinę sistemą ir autonomiją bei savarankišką titulą, kuriuo tituluodavosi Ispanijos karaliai. Grafystė buvo panaikinta 1716 m., ir inkorporuota į Ispanijos sudėtį.
Marija Danieliūtė

Biografija

1997 m. AB Marijampolės cukrus inžinierė informacijai ir naujai technikai.
Nuo 1996 m. Lietuvos socialdemokratų partijos narė.
1997–2000 m. Marijampolės miesto savivaldybės tarybos narė.
1997 m. AB „Marijampolės cukrus“ profsąjungos komiteto pirmininkė, Maisto pramonės įgaliotinių tarybos narė, Marijampolės apskrities profesinių sąjungų susivienijimo pirmininkė. Lietuvos profesinių sąjungų konfederacijos narė. Nuo 2003 m. Marijampolės apskrities teritorinės ir savivaldybių darbuotojų saugos ir sveikatos komisijos narė.
Umnakas

Umnakas (angl. Umnak, aleut. Umnax) – sala Aleutų salyne, esančiame tarp Beringo jūros ir Ramiojo vandenyno, Lapių salų spiečiuje. Priklauso JAV, Aliaskai. Tai trečia pagal dydį Aleutų salyno sala. Plotas – 1777 km². Salos ilgis 117 km, plotis iki 26 km. Salos paviršius kalnuotas, iškyla iki 2149 m (veikiantis Vsevidovo ugnikalnis). Taip pat yra veikiantis ugnikalnis Okmokas. Būdinga tundra.
Umnake 2010 m. gyveno 18 žmonių, daugiausia aleutai. Vienintelė tebegyvenama gyvenvietė – Nikolskis. Yra apleistas Fort Gleno karinis aerodromas.
Sala apgyvendinta prieš 8400 metų. XVIII a. vid. Umnaką pasiekė rusai, bet aleutai juos užpuolė ir išžudė.
Kana Imōto

Veikėjai

Takamičis Todo (藤堂 隆道 Tōdō Takamichi). Pagrindinis istorijos veikėjas. Paprastas vaikinas, kuris nuoširdžiai rūpinasi savo jaunesne seserimi Kana. Aplinkinių vadinamas tiesiog Taka.
Kana Todo (藤堂 加奈 Tōdō Kana): įgarsino Yumi Oda Makoto (小田真ゆみ). Tako jaunesnioji sesuo. Dėl chroniško inkstų nepakankamumo, ji daugumą laiko praleidžia ligoninėje. Ji neturi daug draugų, todėl yra labai priklausoma nuo savo brolio.
Jumi Kašima (鹿島 夕美 Kashima Yumi): įgarsino Miki Hasekura (支倉ミキ). Mergina, kuri lanko tą pačią mokyklą kaip ir Taka. Takas buvo ją įsimylėjęs iki incidento, įvykusio penktoje klasėje, po kurio jis pradėjo jos nekęsti. Tačiau ji visada jį mylėjo.
Miki Kondo (近藤 美樹 Kondō Miki): įgarsino Hokuto Minami (北都南). Ligoninės slaugė, kuri rūpinosi Kana nuo tada, kai ji buvo maža mergaitė.
Jutas Ito (伊藤 勇太 Itō Yūta): įgarsino Zyun Zyun (潤潤). Vienas iš Kanos klasiokų. Kai jie pirmą kartą susitiko, Jutas kabinėjosi prie jos dėl to, kad ji nelanko mokyklos ir yra drovaus būdo. Per laiką jis ima ja domėtis ir pradeda gailėtis dėl savo ankstesnių poelgių. Dabar Jutas stengiasi ją apginti nuo užgauliotojų mokykloje ir siekia Tako leidimo tapti Kanos vaikinu. Tačiau Kana vis tiek nelabai jį mėgsta ir prieš jį yra drovi ir tyli.
Rokas Masiulis

Biografija

R. Masiulis mokėsi Vilniaus Salomėjos Nėries vidurinėje mokykloje, baigė Vilniaus universitete ekonomikos studijas. Studijuodamas ekonomiką, taip pat baigė tarptautinių santykių ir politikos mokslų studijas.
Dirbo tarptautinėse audito bendrovėse, ėjo direktoriaus pareigas finansinių paslaugų įmonėje. R. Masiulis buvo Audito rūmų viceprezidentas. 1994–2007 m. dirbo audito bendrovėse „Arthur Andersen“ ir „Ernst & Young“; 2007–2009 m. finansinių paslaugų įmonės „IS partners“ direktorius, 2009–2010 m. „Leo LT“ finansų direktorius, vadovavo įmonės likvidavimo procesui. Nuo 2010 m. ėjo generalinio direktoriaus pareigas valstybinėje bendrovėje „Klaipėdos nafta“, atsakingoje už Suskystintųjų gamtinių dujų terminalo projekto įgyvendinimą. 2014 m. per kasmetinius dienraščio „Verslo žinių“ teikiamus „Lietuvos verslo lyderių apdovanojimus“ R. Masiuliui atiteko daugiausiai žiniasklaidos dėmesio sulaukusio CEO nominacija.

Politinė karjera

Nuo 2014 metų rugsėjo 25 d. iki 2016 metų gruodžio 13 d. – Lietuvos Respublikos energetikos ministras. 2014 m. rugsėjo 22 d. į šį postą R. Masiulį delegavo Darbo partija, nors šiai partijai jis ir nepriklauso, o paskyrė Dalia Grybauskaitė. Šiame poste jis pakeitė Jaroslavą Neverovičių, kuris taip pat buvo nepartinis energetikos ministras Algirdo Butkevičiaus Vyriausybėje. R. Masiulis Seime prisiekė 2014 metų rugsėjo 25 d. 
2016 m. gruodžio 13 d. paskirtas susisiekimo ministru Sauliaus Skvernelio Vyriausybėje.

Šeima

R. Masiulio mama – Janina Masiulienė – advokatė, tėvas – Tadas Masiulis – fizikas ir matematikas. Brolis dvynys – Petras Masiulis, vadybininkas, telekomunikacijų bendrovės Tele2 vadovas. 
R. Masiulis yra vedęs, turi du sūnus.

Laisvalaikis

Laisvalaikiu žvejoja, žaidžia futbolą (žaidžia Vilniaus „Ozo tapyrų“ futbolo komandoje), mokosi kinų kalbos.

Apdovanojimai

2014 m. vasario 16 d. R. Masiuliui Prezidentės dekretu už sėkmingą valstybės strateginių projektų įgyvendinimą buvo skirtas valstybinis apdovanojimas – Vytauto Didžiojo ordino Karininko kryžius.
Nonijaus skalė

Nonijaus skalė - trumpa skalė, slenkanti išilgai fiksuotos skalės. Nonijaus skalės nulinės padalos padėtį fiksuotoje skalėje galima rasti labai tiksliai. Ši skalė naudojama tokiuose matavimo prietaisuose, kaip slankmatis.

Ilgio matavimas

Pasirenkamas ilgio matavimo metodas priklauso nuo ilgio didumo. Metrinė liniuotė naudojama 50 mm ar didesniam ilgiui matuoti. Mažiausia jos padala paprastai būna 1 mm, taigi ilgį galima įvertinti 0,5 mm. Nonijaus skalės dėka tai galima padaryti tiksliau.
Rytų Čalukjų dinastija

Istorija

Valdovų dinastija buvo kanadų kilmės. Į Andhrą ji atėjo Karnatakos Čalukjams užkariavus jos teritorijas Pulakesio II (609 - 642) laikais. Šio brolis ėmė valdyti nedideles sritis aplink Vengi miestą prie jūros, kas greitai tapo nepriklausoma Vengi valstybėle.
Žlugus Čalukjų imperijai vakaruose, ir Karnatakoje įsigalėjus Raštrakutų imperijai, Rytų Čalukjai išsaugojo nepriklausomybę. Nors ji ne kartą buvo nusiaubta galingų kaimynių, Vidžajadita III (848 – 892) sustiprino šalį, ir ji pamažu išaugo į didelę valstybę, kuri valdė visą Andhrą ir taip pat užėmė Kalingą.
Nuo XI a. valstybės sostinė buvo Radžamahendra Radžamundris. Tuo metu augo tamilų Čola imperija pietuose, kuri 1030 m. pabaigė nepriklausomą valstybės istoriją, nors priklausomi valdovai valdė iki 1089 m.

Kultūros pasiekimai

Nepaisant to, kad valdovai buvo kanadų kilmės, kilę iš Karnatakos, Rytų Čalukjų valstybė yra pirmoji nacionalinė telugų valstybė. Kadangi ji valdė telugų žemes, čia formavosi telugų identitetas. Buvo sukurti pirmieji kūriniai telugų kalba, kanadų rašto pagrindu formavosi nepriklausomas telugų raštas.
Valstybės architektūra bei menas buvo stipriai paveikttas Karnatakos Čalukjų meno. Čia suklestėjo savitas architektūros stilius, vadinamas vesara. Jam buvo būdinga maišyti šiaurės Indijos architektūros tradicijas (nagara) ir tamilų architektūros stilių (dravida).
Stajėtiškio piliakalnis

Aplinkiniai piliakalniai

Jakaviškių piliakalnis 19 kmRuokiškės piliakalnis 22 kmStūglių piliakalnis 19 kmMikštų piliakalnis 16 kmDiaugūnų piliakalnis 7 kmAdutiškio piliakalnis 4 km
Pastaba:
Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną
Po Zodiaku

Po Zodiaku – Lietuvos mokslų akademijos jaunųjų mokslininkų klubas. Vienija visuomeniškai aktyvius mokslininkus bei įvairių sričių inteligentus Vilniuje. Klubo veiklos tikslas buvo diskusijos aktualiais mokslo, kultūros ir politikos klausimais. Į kasmėnesinius klubo susirinkimus buvo kviečiami iškilūs Lietuvos veikėjai, menininkai, mokslininkai.

Istorija

Klubas buvo įsteigtas 1969 m. vasario 14 d. Klube buvo demokratiškai diskutuojama kultūros, politikos, mokslo klausimais.
1988 m. birželio 2 d. Verkiuose vykusios diskusijos metu svarstyti Lietuvos ekonominio savarankiškumo klausimai. Klubo narys Saulius Lapienis (g. 1955 m.) pasiūlė renginio dalyviams kitą dieną, t. y. birželio 3 d., ateiti į Lietuvos MA rūmus, kur ir buvo įsteigtas Sąjūdis. Klubo „Po Zodiaku“ nariai nuo pat pradžios tapę aktyviais Sąjūdžio organizacinės veiklos pionieriais ir rėmėjais.

Pirmininkai

Nuo 1969 m. Apolinaras Čepulis
Senųjų burlaivių žaidynės

Senųjų burlaivių žaidynės – kas ketverius metus organizuojamos buriavimo žaidynės, skirtos burlaiviams, pašalintiems iš olimpinių žaidynių programos. Žaidynės rengiamos olimpiniais metais
Andruškonių atodanga

Aprašymas

Atodangos šlaitas la­bai sta­tus; ma­ty­ti pas­ku­ti­nių ap­le­dė­ji­mų mo­re­nų sluoks­niai. Ato­dan­gos il­gis – 100 m, aukš­tis – 33 m. 1999 m. Andruškonių ato­dan­ga pakar­to­ti­nai pri­pa­žin­ta vals­ty­bės sau­go­mu gam­ti­nio kraš­to­vaiz­džio ob­jek­tu.
Lenktašakė araukarija

Paplitimas

Natūraliai auga Papua saloje bei šiaurės rytų Australijos žemyne. Šiaurės rytų Australijos žemyne prieš atsikeliant europiečių kolonistams augo primityvių pušūnų, kaip kad šių lenktašakių araukarijų bei kvapiųjų araukarijų, kitų araukarijų rūšių ir agatmedžių miškai, bet dėl intensyvių kirtimų jų miškai buvo beveik išnaikinti ir liko tik pavieniai, nedideli jų ploteliai.

Biotopas

Auga drėgnuosiuose atogrąžų miškuose, ypač rūko miškuose, dažniausiai sudarydamos miško skliautą.

Aukštis, kamieno storis

Tai gana stambus, bet lėtai augantis medis. Greičiausiai auga, kai jų šaknims nesudaro kliūčių šalia augantys medžiai ir šaknys gauna pakankamai drėgmės bei trąšų. Užauga iki 60, rečiau 70 m aukščio. Kamienas iki 2, rečiau iki 4 m skersmens. Porūšis Araucaria cunninghamii var. papuana užauga 22-60 m aukščio, kamieno skersmuo iki 1 m.

Panaudojimas

Praeityje šios rūšies medžio sakus kaip cementą naudojo Australijos aborigenai. Atradus Australiją ir keliantis kolonistams, dėl vertingos medienos daug lenktašakių araukarijų buvo iškirsta, todėl daugelis Brisbeno namų yra pastatyti iš šios rūšies augalo medienos. Vėliau plačiai buvo išplatinta per pasaulį. Dabar sodinama kaip dekoratyvinis medis, bet dėl savo didelių matmenų mažuose soduose ji netinkama.
Pranas Stakauskas

Biografija

P. Stakauskas buvo darbininkas. Žinomus lietuviškus leidinius – „Aušrą“, „Šviesą“, „Žemaičių ir Lietuvos apžvalgą“ ir kitus laikraščius bei knygas – daugiausiai platino Vabalninke (dab. Biržų raj.) ir apylinkėse. Caro žandarų buvo persekiotas, areštuotas, kankintas. Sudaryta byla teisme.
1936 m. paskirta 20 Lt knygnešio pensija.
P. Stakausko atminimas įamžintas Kaune, Knygnešių sienelėje prie Vytauto Didžiojo karo muziejaus.
Tomas S. Butkus

Tomas S. Butkus (slapyvardis Slombas; g. 1975 m. liepos 20 d. Klaipėdoje) – architektas, leidėjas, poetas.

Biografija

1993 m. baigė Klaipėdos „Aukuro“ vidurinę ir Vaikų dailės mokyklas. Nuo 1992 m. savo įkurtose „Vario burnų“ idėjų dirbtuvėse dirba idėjų meno srityje, jungiančioje architektūros, dizaino, leidybos, literatūros ir kitas iniciatyvas. Debiutavo poetų almanache „Įžanga“ (1994 m.). Vienas iš pogrindinio literatūrinio leidinio „Atolas“ (1996–1999 m.) įkūrėjų ir autorių. 2002 m. dalyvavo Tarptautinėje rašymo programoje (angl. International Writing program) Ajova Sityje, JAV. Tais pačiais metais Frankfurto knygų mugėje buvo pristatyta „Vario burnų“ paruošta 10 lietuvių poetų „čiabukų“ (angl. chapter book) serija. 2004 m. Londone dalyvavo Britų tarybos organizuotame Tarptautiniame metų jaunųjų leidėjų konkurse (angl. International Young Publisher of the Year). 2005 m. įkūrė eksperimentinės muzikos ir poezijos grupę „Betoniniai triušiai“. Tais pačiais metais kaip knygų dailininkas pradėjo bendradarbiauti su leidykla „Kitos knygos“. Studijavo Vilniaus Gedimino technikos universitete (VGTU), kur 1997 m. įgijo architektūros bakalauro, o 1999 m. – architektūros magistro laipsnį. 2008 m. VGTU apsigynė daktaro disertaciją tema „Kultūrinių funkcijų raiška miesto erdvinėje struktūroje". Tais pačiais metais jam buvo suteiktas humanitarinių mokslų daktaro vardas. 2011 m. išleido mokslinę monografiją „Miestas kaip įvykis. Urbanistinė kultūrinių funkcijų studija“. 2012 m. debiutavo ir kaip literatūros vaikams autorius. Knyga „Bumba Dumba ir Visatos sukūrimas“ įvertinta Kultūros ministerijos gražiausios knygos diplomu ir Tarptautinės vaikų ir jaunimo literatūros asociacijos (IBBY) Lietuvos skyriaus pripažinta reikšmingiausiu metų debiutu. 2013 m. knyga išrinkta į metų knygų penketuką.
Petras Ivoškus

Biografija

Mokėsi Luokės progimnazijoje. 1951 m. už dalyvavimą pogrindinės moksleivių organizacijos veikloje suimtas, nuteistas 25 m. kalėjimo ir 5 m. tremties. Kalėjo Salechardo, Išimbajaus, Vorkutos lageriuose. Dalyvavo pogrindžio veikloje ir grįžęs iš lagerių. Baigė Šiaulių pedagoginį institutą.
1992–2003 m. Šiaulių Aukštabalio vidurinės mokyklos direktorius.
1988–1991 m. Lietuvos Persitvarkymo Sąjūdžio dalyvis, LPS Šiaulių miesto tarybos narys. 1990–1995 m. Šiaulių savivaldybės tarybos deputatas. 1995 m. Tėvynės sąjungos narys. 1995-1997 m. ir 1997–2000 m. Šiaulių miesto savivaldybės tarybos narys. Politinių kalinių ir tremtinių bendrijos Šiaulių skyriaus pirmininkas.
1992 m. apdovanotas Sausio 13-osios atminimo medaliu. Žmona Regina.
Agrachanės kazokų kariuomenė

Agrachanės kazokų kariuomenė (rus. Аграханское казачье войско) – kazokų kariuomenė Šiaurės Kaukaze, egzistavusi 1722–1735 m.

Istorija

Agrachanės kazokų kariuomenė buvo sudaryta Petro I valdymo pabaigoje. 1722 m. į Tereką atvykęs imperatorius įsakė paslinkti Rusijos pasienio liniją prie Sulako upės. Vietoje, kur nuo Sulako atsišakoja jo atšaka Agrachanė, buvo įkurta tvirtovė Sviatoj Krestas (rus. Святой Крест 'Šventasis Kryžius'), o netoli jos buvo apgyvendinti dalis Tereko kazokų. Šis darinys buvo pavadintas Agrachanės kazokų kariuomene.
Šios kazokų kariuomenės paskirtis buvo saugoti pakrantę ir susisiekimą jūra.
1724 m. kariuomenė buvo papildyta tūkstančiu šeimų Dono kazokų ir vietiniais nerusais. Tačiau aplinkybės neleido Agrachanės kazokų kariuomenei sustiprėti. Nuolatiniai čečėnų ir dagestaniečių antpuoliai vertė kazokus dažnai keisti gyvenamąsias vietas, o dėl nepalankų vietos gamtinių sąlygų kazokų kariuomenės žmonių skaičius ne tik kad neaugo, bet ir smarkiai mažėjo dėl epidemijų.
1732 ir 1735 m. pagal taikos sutartis su Persija Rusijos pasienio linija buvo paslinkta link Tereko, o Sviatoj Kresto tvirtovė buvo panaikinta. Vietoj jos buvo pastatytas Kizliaras. Agrachanės kazokų kariuomenės likučiai buvo pervesti į Kizliaro apylinkes. Dono kilmės kazokai sudarė Tereko Šeiminę (rus. Терско-Семейное войско), o buvusieji Tereko kazokai – Tereko Kizliaro kazokų kariuomenę (rus. Терско-Кизлярское войско). Pirmojo kariuomenė tarnybai pateikdavo iki 400 kazokų, o antroji – tik iki 200.
Grafitas

Radimvietės

Mineralas plačiai paplitęs. Jo randama JAV, Rusijoje, Kinijoje, Meksikoje, Indijoje ir kt. Randamas kartu su kitais mineralais: kvarcu, kalcitu, turmalinu, žėručiu.

Panaudojimas

Grafitas naudojamas pieštukų gamyboje. Iš jo gaminami elektrodai. Naudojamas kaip neutronų lėtiklis branduolinėje energetikoje.
Gumiarabikas

Gumiarabikas (angl. gum arabic), E414 – natūralūs lipai, gaunami iš akacijų sakų. Tai yra natūralus polisacharidas, išskiriamas iš tropinėje Afrikoje augančių akacijų rūšių: senegalinės akacijos (Acacia senegal) ir plačiosios akacijos (Acacia seyal) sakų.
Šis maisto priedas naudojamas kaip tirštiklis, stabilizatorius ir emulsiklis. Suvartojus per daug gumiarabiko gali pasireikšti meteorizmas. Taip pat naudojamas poligrafijoje, dažų, klijų, kosmetikos gamyboje, chemijos pramonėje.
Pagrindiniai gumiarabiko tiekėjai yra Sudanas, Senegalas, Mauritanija, Čadas, kitos Sahelio šalys. Sakai komerciškai renkami nuo laukinių medžių Sahelio šalyse, pradedant Senegalu ir baigiant Somaliu. Anksčiau Arabijoje ir Vakarų Azijoje gumiarabiko akacijos buvo auginamos. Dabar renkamas ir naudojamas saldžiam želė tipo desertui gaminti.
Angliškai dar vadinamas acacia gum ('akacijų lipai'), chaar gund, char goond, meska.
Gumiarabikas yra sudėtingas glikoproteinų ir polisacharidų mišinys. Būtent gumiarabike buvo atrasti monosacharidai arabinozė ir ribozė. Abiejų jų pavadinimai kilę iš gumiarabiko pavadinimo. Žodis ribozė gautas kaitaliojant raides žodyje arabinozė.
Skrebiškis (Biržai)

Aplinkinės gyvenvietės

Variakojiškiai – 2,5 km
Skrebiškis (Parovėja) – 1,6 km
Simaniai – 2,5 km
BIRŽAI – 18 km
Rimšiai (Biržai) – 2,9 km
Verdinė – 0,7 km<
Latvygala – 1,9 km
Skrebiškiai – 3,9 km
Siliškis – 1,5 km
Ledonešis

Ledonešis – ledo (lyčių ar ledlaukių) judėjimas upėse, ežeruose ar jūrose pasroviui ar pavėjui. Ledonešis yra sezoninis reiškinys. Vidutinėse platumose dažniausiai vyksta pavasarį, žiemą, rečiau rudenį. Arčiau ašigalių pastebimas kartą per metus – vasarą. Stiprūs ledonešiai, pavasariniai ir vasariniai arčiau ašigalių, vyksta dėl pakilusio vandens lygio upėse ar ežeruose (padidėja vandens tėkmės greitis) ir dėl įšilusio vandens. Ledonešio metu gali atsirasti ledo sangrūdų, dėl kurių pradeda sparčiai kilti vandens lygis. Ledo sangrūdos atsiranda ties seklumomis, upės vingiais. Dėl ledo sangrūdų upė ištvinsta.

Lietuvoje

Lietuvoje ledonešis anksčiausiai (lapkritį) stebimas šalies šiaurės rytuose. Gruodžio pradžioje paprastai prasideda šiaurės ir vidurio Lietuvoje, pajūryje. Žemaitijoje būna gruodžio viduryje. Nedidelėse upėse (pvz., Jiesioje, Dotnuvėlėje, Pilvėje ir kitose, kurių baseinas 100-300 km²) ledonešių rudenį nebūna. Vakarų Lietuvoje rudens ledonešis trunka 10-35 d., likusioje šalyje - 2-10 d. Ledonešis vyksta ir žiemos atodrėkių metu.
Smarkiausias ledonešis būna pavasarį. Kovo pirmoje pusėje prasideda pietų ir vakarų Lietuvoje, šiaurėje ir rytuose tęsiasi iki kovo pabaigos. Mažose upėse trunka 2-5 d., didesnėse - 2-15 d. Trukmė labai priklauso nuo oro sąlygų - staiga atšilus upės ledus gali išnešti per 2-3 dienas, o pavasariui vėluojant - per 40-60 dienų.
Antanas Lalis

Biografija

1889–1894 m. mokėsi Mintaujos gimnazijoje. Vienas slaptos lietuvių moksleivių „Kūdikio“ draugijos kūrėjų. 1894 m. atvyko į JAV. Dirbo anglių kasyklose, 1896–1898 m. redagavo laikraštį „Pensilvanijos darbininkas“, nuo 1897 m. pavadintą „Darbininkas“, 1899 m. Baltimorėje – laikraštį „Nauja draugija“, 1900–1901 m. talkino J. Laukiui redaguojant laikraštį „Ateitis“. 1902 m. su J. Laukiu leido laikraštį „Darbininkas“. 
1905–1908 m. Berno universitete lankė filosofijos ir kitų paskaitas. Grįžęs į JAV 1910–1912 m. dirbo laikraščio „Lietuva“ redakcijoje. 1913 m. vienas iš „Naujienų bendrovės socialistiniam laikraščiui leisti“ iniciatorių ir tos bendrovės pirmasis sekretorius, dirbo dienraščio „Naujienos“ redakcijoje. 1931 m. grįžęs į Lietuvą gyveno Šapalų dvare (Vilkaviškio apskritis), nuo 1944 m. – Panevėžyje.
Dirbo tarnautoju ir rengė lietuvių-anglų (baigė apie 1936 m.) ir anglų – lietuvių kalbų (apie 1950 m.) žodynus (abu neišspausdinti). Parengė „Lietuviškos ir angliškos kalbų žodyną“ (1903 m., Čikaga), Angliškos ir lietuviškos kalbų žodyną (1905 m., Čikaga; abu papildyti ir perspausdinti 1907 m., 1910–1911 m., 1915 m., paplito ir Lietuvoje), Lenkų ir lietuvių kalbos žodyną (Podręczny slownik polsko – litewski, 1912 m., 3 leid. 1922 m., visi Vilniuje). Išvertė M. Gorkio apsakymų rinkinį „Pasakojimai“ (1906 m.). Išvertė į anglų kalbą Lietuvos himną.
Lietuvių studentų šalpos draugijos „Aušra“ vienas kūrėjų, Tėvynės mylėtojų draugijos narys, priklausė Amerikos lietuvių socialistų sąjungai.
Alvydas Taraila

Biografija

1983 m. baigė Lietuvos žemės ūkio akademiją, inžinierius. UAB „A. Taraila ir partneriai“ direktorius.
Naujosios sąjungos Varėnos rajono skyriaus narys.
2000–2003 m., 2003–2007 m. ir nuo 2007 m. Varėnos rajono savivaldybės tarybos narys.
Sutuoktinė Rita, vaikas Gintarė.
KS Polonia Warszawa

Istorija

1939 m. „Polonia“ Lenkijoje sužaidė su LGSF Kaunas ekipa 2:2. 
2008 m. klubas prisijungė Dyskobolia Grodzisk komandą ir įgijo teisę jos vietoje žaisti aukščiausioje lygoje.
Regina Gaubienė

Biografija

Nuo 2001 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Pakruojo rajono skyriaus narė, nuo 2003 m. skyriaus iždininkė. LSDP Finansų komisijos narė.
Trakiškės

Istorija

Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Trakiškės pirmąkart minimos 1789 metais. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. Pagal 1921 m. lenkų valdžios atliktą gyventojų surašymą kaime gyveno 122 žmonės, iš kurių 9 lenkai ir 113 lietuvių. Tarpukaryje įsikūrė lietuviškų organizacijų skyriai, veikė saviveikla. Antrojo pasaulinio karo metais hitlerininkai 50 % gyventojų buvo išvarę į Lietuvą. Socialistinės Lenkijos laikais įsteigtas kooperatinis ūkis (kolūkio analogas). 1971 m. spalio 29 d. įsikūrė Lenkijos visuomeninės kultūros draugijos padalinys. 1975–1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.

Pavadinimo kilmė

Tikėtina, kad kaimo pavadinimas kilęs nuo lietuvių kalbos žodžio Trãkas – pakilesnė vieta miške, iškirsta ar išdegusi miško vieta; visuma krūmų veislių, sudaranti žemutinį miško ardą.

Literatūra

Tarybų Lietuvos enciklopedija, 4 tomas, Vyriausioji Enciklopedijų Redakcija, Vilnius, 1988, 331 psl.
Pirmo rango valstybės saugumo komisaras

Pirmo rango valstybės saugumo komisaras (rus. комиссар государственной безопасности 1-го ранга) – specialusis TSRS valstybės saugumo organų aukščiausiųjų pareigūnų laipsnis, atitikęs Raudonosios Armijos pirmo rango komandarmą (vėliau – armijos generolą).
Įvestas TSRS CVK ir TSRS LKT 1935 m. spalio 7 d. nutarimu, panaikintas 1945 m. liepos 6 d. TSRS Aukščiausiosios Tarybos Prezidiumo įsaku.