google/wiki40b huggingface dataset:
Arjavarta

Arjavarta (skr. आर्यावर्त = Āryāvarta – 'arijų buveinė') – Indijos (šiaurinės dalies) pavadinimas, sutinkamas senojoje sanskrito literatūroje. Apėmė dabartinę Indo–Gangos lygumą. Arjavartoje susiklostė budizmas, džainizmas, hinduizmas.
Pasak Manaus įstatymo (2.22), Arjavarta yra „žemė tarp Himalajų ir Vindhjos, nuo rytų iki vakarų jūros“. Vasištha Dharmasutra (I.8-13) ją apibūdina esant į rytus nuo ten, kur Sarasvatė išdžiūva dykumoje, į vakarus nuo Kalakavanos, į šiaurę nuo Parijatros ir Vindhjos kalnų ir į pietus nuo Himalajų. Panašus apibūdinimas sutinkamas Baudhana Dharmasutroje, nors kitur Arjavarta suvokiama tik kaip Gangos–Jamunos tarpupis.
Kai kuriose dharmasutrose aprašomi apsivalymo ritualai, kuriuos turi atlikti arijas, sugrįžęs iš žemių už Arjavartos ribų.
Wiener Melange

Wiener Melange (vok. Wiener 'Vienos' + pranc. melange 'mišinys') – kava su pienu, panaši į kapučiną, bet paprastai daroma iš švelnios kavos (iš Mokos pupelių), geresne laikoma karamelizuota. Vienos kavos kompanija „Julius Meinl“ apibrėžia šią kavą kaip kavą su pienu, kurio „pusė yra kaitintas pienas, pusė – putinis pienas“, ir patiekia pabarstytą kakavos milteliais.
Vienoje užsakius Wiener Melange dažnai patiekia espresso con panna, nors ši dar vadinama vok. Franziskaner. Angliškai ir prancūziškai pavadinimas café Viennois paprastai reiškia espresso con panna.
Vienoje kai kurios kavinės Wiener Melange daro tik su putiniu pienu, o kai kurios pusė pieno pila kaitinto, kitą pusę – putinio.

Vienoje Wiener Melange dažnai pateikia su stikline vandens, kuris geriamas kartu su kava. Po kavos gurkšnelio sriūbtelėjama vandens, kad nuplautų gomurį. Pieno puta paprastai būna viršuje, bet prieš geriant kartais sluoksnius sumaišo, kad sumaišyti abiejų komponentų gardžius.
Juozas Kuolelis

Biografija

1954 m. baigė Vilniaus universitetą. 1954–1958 m. spaudos darbuotojas, 1956–1958 m. laikraščio „Naujas rytas“ redaktorius. 1956 m. SSKP narys. 1958–1960 m. LKP CK instruktorius. 1960–1964 m. LKP CK leidyklos direktorius. 1964–1969 m. LSSR MT valstybinio televizijos ir radijo komiteto pirmininko pavaduotojas, 1987–1989 m. pirmininkas. 1969–1972 m. SSKP CK instruktorius. 1972–1987 m. LKP CK Propagandos ir agitacijos skyriaus vedėjas. 1989 m. LSSR Ministrų Tarybos patarėjas, 1989 m. gruodžio mėn. – 1991 m. rugpjūčio mėn. LKP (SSKP) CK sekretorius ideologijai. Nuo 1976 m. LKP CK narys, 1975–1990 m. LSSR AT deputatas.
Priešinosi Lietuvos nepriklausomybės atkūrimui, su kitais kūrė LKP (SSKP) organizaciją, sovietams pavaldžias lygiagrečias valdžios institucijas Lietuvoje. Vienas 1990 m. balandžio mėn. įkurto Lietuvos SSR piliečių komiteto ir Lietuvos nacionalinio gelbėjimo komiteto veikėjų, SSRS organizuoto nesėkmingo 1991 m. Sausio 13-osios perversmo vadovų. Buvo suimtas po žlugusio 1991 m. rugpjūčio pučo Maskvoje. Už antivalstybės organizacijų kūrimą, bandymą įvykdyti valstybės perversmą teismo nuosprendžiu 1999–2004 m. kalintas. Bausmę atliko Vilniaus antrojoje griežtojo režimo pataisos darbų kolonijoje.
Hutenos

Hutenos (Huten) huritų mitologijoje, Gulsesos (Gul Ses, Gul-Shesh, Gulshesh, Gul-ashshesh) hetitų mitologijoje – likimo deivės. 
Panašios į skandinavų mitologijos Nornas bei graikų mitologijos Moiras.
Astroliabija

Astroliabija – senovinis astronominis prietaisas, skirtas matuoti dangaus kūno aukščiui virš horizonto ir kitiems sferinės astronomijos tikslams.
Iki XVIII a. jūrininkai naudojo astroliabiją laivo geografinei platumai nustatyti.

Konstrukcija ir veikimo principai

Prietaiso paskirtis lemia astroliabijos konstrukcijos ypatumus. Astroliabija tampa teleskopas, jeigu jo vamzdis yra pritvirtintas prie vertikalios ašies ir gali suktis apie ją, o kampas tarp šios ašies ir teleskopo optinės ašies yra lygus z₀. Tačiau dažniau daroma kitaip. Priešais horizontaliai ant sukamo stalo paguldyto teleskopo pastatoma optinė sistema, kuri sukuria du tos pačios žvaigždės atvaizdus. Padaroma taip, jog šie atvaizdai, judant žvaigždei (parinis dangaus sferos sukimasis), teleskopo židinio plokštumoje slenka priešingomis kryptimis. Atvaizdai susitinka ir sutampa, kai žvaigždė kerta pasirinktą ir prietaiso įrangoje atspindėtą vienodo aukščio apskritimą ties z₀. Štai tas atvaizdų susiliejimo laikas ir užfiksuojamas specialiomis automatinėmis priemonėmis.
Realizuoti minėtą optinę sistemą galima įvairiai. 2 pav. parodyta žvaigždės spindulių eiga prizminėje astroliabijoje. Priešais teleskopo objektyvą stovi stiklinė lygiašonė prizmė, kurios viršūnės kampas lygus 2z₀. Vieną atvaizdą formuoja spinduliai atsispindėję nuo apatinio prizmės šono, kitą – nuo viršutinio, bet priš tai atsispindėję nuo horizontalaus (gyvsidabrio) veidrodžio. Kai žvaigždė yra zenitiniame nuotolyje z₀, atvaizdai sutampa. Punktyrinėmis atkarpomis pavaizduota situacija, kai žvaigždės zenitinis nuotolis padidėja. Matyti, kad vaizdai išsiskiria ir juda į priešingas puses. Kito tipo astroliabijoje (3 pav), vietoje prizmės stovi reikiamu kampu pasvirę veidrodis ir pusiau skaidri plokštelė. Šiame prietaise ir tiesioginiai, ir atsispindėję nuo gyvsidabrio spinduliai aprėpia visą teleskopo objektyvą, o ne pusę kaip prizminėje astroliabijoje.
Astroliabijos teleskopo skersmuo būna 10-20 cm. Jo optinė sistema parenkama tokia, kad būtų kuo trumpesnis vamzdis. Visas prietaisas tampa kompaktišku ir stabiliu. Tai didelis jo privalumas. Trūkumu reikia laikyti tai, jog, kaip nesunku įsitikinti, prietaisu galima stebėti žvaigždes tik ribotame dangaus plote, būtent tas, kurių deklinacija yra tarp φ – z₀ ir φ + z₀.
Taigi stebėjimai su astroliabija parodo laiką, kada žvaigždė būna zenitiniame nuotolyje z₀ (tai atsitinka du kartus per parą). Tačiau šio duomens dar per maža koordinatėms nustatyti. Jos apskaičiuojamos tik po to, kai apibendrinama daugelio žvaigždžių ilgalaikių stebėjimų medžiaga. Pagal rezultatų tikslumą astroliabijos mažai atsilieka nuo meridianinių skritulių.
Ħ

Ħ (minuskulas: ħ) yra lotynų abėcėlės raidė, gauta prie H viršuje pridėjus papildomą brūkšnelį. Naudojama maltiečių kalboje kaip bebalsis faringalinis frikatyvinis priebalsis (atitinkantis raidę heth semitų abjad rašto sistemoje). Mažoji ħ naudojama IPA tam pačiam garsui.
Kvantinėje mechanikoje kursyvinis ℏ reiškia sumažintą Planko konstantą. Šiame kontekste tariama kaip „h su brūkšniu“.
Minuskulas primena Kirilicos raidę č (ћ), arba Saturno simbolį (♄).
Aleksandras Jonušas

Biografija

Sklandyti A. Jonušas pradėjo 1951 m. 1958 m. buvo vienas iš Pociūnų aerodromo įkūrėjų, o nuo 1963 m. iki 1986 m. vadovavo Kauno aviacijos sporto klubui. Jam vadovaujant buvo išvystyta Pociūnų aerodromo infrastruktūra, Pociūnai tapo pagrindiniu Lietuvos sklandymo centru. A. Jonušo iniciatyva Kaune buvo įkurtas akrobatinio skraidymo klubas, gauta reikiama aviacijos technika. Išugdė įžymių aviacijos sportininkų, tapusių SSSR čempionais ir rinktinės nariais, dalyvavusiais Europos ir pasaulio čempionatuose. Vienu metu A. Jonušas buvo Kubos sklandymo rinktinės vyr. treneriu. 1986–1992 m. jis vadovavo Prienų eksperimentinei sportinės aviacijos gamyklai, kuri buvo pagrindinė SSSR sklandytuvų gamykla, gaminusi rekordinius sklandytuvus, kuriais skraidė SSSR, Anglijos, Austrijos, Argentinos, Bulgarijos, Ispanijos, Čekijos, JAV, N. Zelandijos Portugalijos, PAR, Vokietijos ir kitų valstybių geriausieji sklandytojai. LAK-12 sklandytuvų buvo pagaminta ir parduota per 230 vienetų. Atgimimo laikotarpiu A. Jonušas buvo vienas iš aktyviausių Lietuvos aeroklubo atkūrimo veikėjų, dalyvavusių Lietuvos nepriklausomybės atkūrime ir įtvirtinime.
Mančesterio laivybinis kanalas

Mančesterio laivybinis kanalas (angl. Manchester Ship Canal) – laivybinis kanalas Anglijoje, Šiaurės Vakarų Anglijos regione. Jungia Mančesterio miestą su Airijos jūra. Ilgis – 58 km, gylis – 8,5 m. Driekiasi tarp Mersio ir Ervelo upių. Yra 6 šliuzai.
Kanalas atidarytas 1894 m., juo driekėsi intensyvus laivybinis maršrutas, kuriuo gabenta produkcija iš pramoninių Mančesterio, Liverpulio rajonų. Dabar kanalo reikšmė sumenkusi, dėl sumažėjusios JK pramonės bei kanalo netinkamumo šiuolaikiniams jūriniams laivams.
Azijos plaukimo federacija

Azijos plaukimo federacija (AASF) – vandens sporto federacija įkurta 1978 m. Berlyne, Vokietijoje. Organizacija pavaldi tarptautinei vandens sporto federacijai FINA ir Azijos olimpiniam komitetui.
2009 m. federacijos prezidentu tapo Sheikh Khalid Mohammed Al Badr Al Sabah iš Kuveito.
Federacija organizuoja Azijos plaukimo čempionatą.
Antoine Busnois

Biografija

Nežinoma kada ir kur Antuanas Biunua gimė. Jis galėjo gimti Biuno kaime Artua provincijoje apie 1430 m. Nieko nežinoma apie jo muzikinį lavinimąsi. Tikriausiai jis mokėsi chorinio dainavimo. Yra aplinkybių, kurios leidžia manyti, kad Biunua buvo susijęs su Prancūzijos karaliaus dvaro aplinka apie 1450 m. Biunua priskiriamas motetas „Resjoïs-toy, terre de France/Rex pacificus“ tikriausiai parašytas 1461 m. Liudviko XI-ojo karūnavimo proga. 1461 m. Biunua pirmąkart paminėtas dokumentuose. Vatikano archyvuose išliko atleidimo prašymas, iš kurio aiškėja, kad Biunua, tuo metu buvęs Tūro katedros kapelionu, kartu su keletu sėbrų esą penkiskart sumušė vieną dvasininką. Po to ginčijo kanonines bažnyčios taisykles dėl mišių. Už tai popiežius Pijus II jį ekskomunikavo ir iškart dovanojo kaltes.
1465 m. iš Tūro katedros Biunua perėjo dirbti į Šv. Martyno kolegijos bažnyčią, kurioje Johanesas Okehemas turėjo iždininko postą. Gali būti, kad kompozitoriai buvo susiję, nors Okehemas Tūre pasirodydavo tikriausiai tik retais atvejais. Šv. Martyno bažnyčioje Biunua greit pakilo iki subdiakono laipsnio ir pradėjo vadovauti berniukų chorui. Kandidatūrą analogiškam postui Biunua pateikė gretimo Puatjė miesto Šv. Hilarijaus bažnyčioje. Postą laimėjo ir persikraustė į Puatjė. Gali būti, kad tokį jo pasirinkimą lėmė, kad Puatjė buvo universitetas ir Biunua siekė mokslinio laipsnio. Šie metai Biunua tikriausiai nebuvo sėkmingi ir 1467 m. jis jau paminėtas Šarolė grafo, kuris tais metais tapo Burgundijos hercogu − Karolio Drąsiojo tarnystėje. Biunua iškart neįstojo dainuoti į hercogo koplyčią. To priežastys ir kokia veikla Biunua užsiėmė Burgundijos dvare − nežinoma, įmanomi įvairūs spėjimai. Iki persikraustymo į Burgundiją Biunua jau buvo parašęs daugumą šiuo metu žinomų savo šansonų ir turėjo būti aukštos reputacijos kompozitoriumi. 1467 m. jis sukūrė motetą, kuriame šlovino Okehemą kaip „naująjį Orfėjų“. 1470 m. minimas jo uždarbis hercogo koplyčioje, kurios pilnateisiu nariu Biunua tapo 1472 m.
Biunua vėliau daug keliavo kartu su Karolio Drąsiojo koplyčios choru lydėdamas hercogą jo karuose. Po hercogo mirties 1477 m. Biunua tarnavo jo dukteriai ir paveldėtojai Marijai Burgundei. 1478 m. persikėlė Marijos vestuvių proga į jos vyro Maksimilijono I iš Habsburgų koplyčią. Dar paminėtas 1483 m. Habsburgų-Burgundijos dvare. Tolimesni jo gyvenimo faktai nežinomi iki mirties paminėjimo 1492 m. Briugėje. Gali būti, kad šiuo laikotarpiu kompozitorius dar dirbo Italijoje. Biunua mirė kelios dienos iki 1492 m. lapkričio 6 d., kada minima, kad reikalinga pamaina mirusiam muzikos vadovui Briugės Šv. Išganytojo bažnyčioje. Antuanas Biunua viso paliko apie 75 šansonus, 10 motetų, 2 mišias, magnifikatą. Bent pusė šansonų užrašyti itališkuose šaltiniuose, kas rodo Biunua muzikos tarptautinį populiarumą. Biunua kūryba laikoma svarbia jungtimi tarp Gijomo Diufai ir Žoskeno Deprė.
Lentvaris

Pavadinimo kilmė

Dabartinis miesto vardas tikriausiai yra išsirutuliojęs iš ilgesnės, priesaginės lyties. XVI–XVII a. minimas Lentvario dvaras, lenk. Litowaryszki (Lentvoriškės), t. y. su priesaga -išk-. XVIII amžiuje jau pasitaikydavo ir kita forma, su slaviška priesaga -ovo – Lantworowo (arba Landworowo, t. y. Landvarovas), kuri ilgainiui ir įsigalėjo, ypač XIX amžiuje, o XX a. tapo Lentvariu. Manoma, kad vietovardis yra asmenvardinės kilmės, sietinas su Chrebtavičių giminės antroponimu Litovaras (Litawor).

Ekonomika

Lentvaryje veikia kilimų (AB „Kilimai“), metalo gaminių („Lentima“, „Kaitec“, „Minartis“, „Gijona“), medienos apdirbimo („Lentvario mediena“), medinio karkaso skydinių namų („Jūsų namas“), santechnikos, šildymo įrenginių (UAB „Kaitra“) gamybos bendrovės.
Gūvainių piliakalnis

Aplinkiniai piliakalniai

Norgėlų piliakalnis 20 kmPadievaičio piliakalnis 2 kmPavėžio piliakalnis 2 km
Treigių piliakalnis 14 kmGedikų piliakalnis 19 km
piliakalnis 14 kmKazokų piliakalnis 19 km
Rubaičių piliakalnis 11 kmVanagių piliakalnis 26 km
Žakainių piliakalnis 22 kmLileikėnų piliakalnis 7 km
Pakisio piliakalnis 8 kmRubinavo piliakalnis 9 km
Sigitas Stonys

Biografija

1983 m. baigė Vilkyškių vidurinę mokyklą.
1988 m. baigė Lietuvos žemės ūkio akademiją, inžinierius elektrikas.
V. Stonio įmonės vadybininkas, S. Stonienės firmos „Agrūnė“ direktorius, 2003–2010 m. Pagėgių savivaldybės administracijos Vilkyškių seniūnijos seniūnas. Nuo 2010 m. asociacijos Vietos veiklos grupės „Pagėgių kraštas“ administracijos vadovas. Nuo 2015 m. Pagėgių savivaldybės mero pavaduotojas.
Nuo 2001 m. Liberalų demokratų partijos, partijos Tvarka ir teisingumas (liberalai demokratai) Pagėgių skyriaus narys.
2003 m., 2007 m. ir 2010–2011 m. bei nuo 2011 m. Pagėgių savivaldybės tarybos narys. 
Sutuoktinė Rasa, vaikai Agnė, Rūta.
Apdovanojimai: 2010 Už nuopelnus Tauragės apskričiai, 2013 Už nuopelnus Pagėgių kraštui.
Lavoriškės

Aplinkinės gyvenvietės

Buivydžiai – 17 km
MOSTIŠKĖS – 8 kmUosininkai III – 3 km
MICKŪNAI – 9 km
VILNIUS – 25 kmKena – 8 kmPetruliškės – 6 km
Lavoriškės – prie kelio Nr 103, o ne 105. Kelias 103 veda iš Vilniaus į Polocką.
Jokūbas Stikliorius

Biografija

Mokėsi Ragainės mokytojų seminarijoje. 1910 m. įsteigė Gumbinės lietuvių draugiją, draugijos sekretorius. 1914–1917 m. vadovavo Lietuvių literatūros draugijos bibliotekai.
1912–1913 m. leido „Lietuviškai vokišką savaitraštį“, 1913–1914 m. – „Prūsų Lietuvos savaitraštį“. 1915–1916 m. karinės vadovybės paskirtas dirbo laikraščio „Dabartis“ redakcijoje. 1919 m. įsteigė ir redagavo laikraštį „Prūsų lietuvių balsas“. 1920 m. Tilžėje leido „Rytojų“, dėl lietuviškos veiklos vokiečių baustas, kalintas.
1920 m. Klaipėdoje įsteigė „Ryto“ spaudos akcinę bendrovę, 1921 m., 1921–1926 m. buvo jos direktorius. Bendradarbiavo žurnale „Komersantas“.
Vokiečiams okupavus Klaipėdą 1939 m. atvyko į Kauną. 1940 m. Lietuvą okupavus TSRS, su repatriantais persikėlė į Vokietiją, gyveno stovyklose, Tilžėje.
Bronislava Emilija Raščienė

Biografija

1987 m. baigė Lietuvos žemės ūkio akademiją, buhalterinės apskaitos ekonomistė. 2001 m. Akmenės rajono savivaldybės kontrolierė.
1991 m. Lietuvių tautininkų sąjungos narė, LTS kontrolės komisijos pirmininkė, LTS Akmenės rajono valdybos narė. 1995–1997 m., 1997–2000, 2000–2002 m. Akmenės rajono savivaldybės tarybos narė.
Sutuoktinis Kazys, duktė Vilija.
Darbininkų žodis (Brazilija)

Darbininkų žodis – Brazilijos komunistų partijos lietuvių frakcijos nelegalus laikraštis, ėjęs 1931–1932 m. San Paule.

Istorija

Iš pradžių spausdintas hektografu, o nuo Nr. 6 – spaustuvėje. Išėjo 12 numerių. 1933 m. „Darbininkų žodį“ pakeitė „Mūsų žodis“.
Redagavo Bronius Šabrinskas, Albinas Kynas.
Šv. Florijonas

Globėjas

Šv. Florijonas laikomas susijusių su ugnimi profesijų globėju: ugniagesių, kepėjų, kalvių, metalurgų, kaminkrėčių. Taip pat buvo paskelbtas Aukštutinės Austrijos (kur gimė) bei Lenkijos Karalystės (kur atsidūrė jo palaikai) globėju. Šv. Florijono diena tradiciškai minima pagal Katalikų bažnyčios kalendorių gegužės 4 d., pagal pravoslavų - gegužės 17 d.

Ugniagesių globėjas

Pagal legendą, Šv. Florijonas, vadovaudamas karių būriui, vienu kibiru vandens užgesino degantį kaimą. Šv. Florijono kultas atgijo XIX - XX a. ieškant globos gaisrų, katastrofų bei epidemijų atvejais. Daugelyje Europos šalių Šv. Florijono dienos proga buvo rengiamos šventės visuomenei, organizuojami ugniagesių pasirodymai. Siekiant priminti penkių liepsnose žuvusių ugniagesių pasiaukojimą (Australijoje, 1998 m. gruodžio 2 d.) pirmą kartą viso pasaulio ugniagesių bendruomenėse 1999 m. sausio 4 d. buvo pagerbtas žuvusių ugniagesių atminimas. Vėliau buvo nutarta suderinti šią atminimo dieną su Šv. Florijono diena. Siekiant priminti Lietuvos gyventojams apie ugniagesių pasiaukojantį darbą bei nevaldomos ugnies keliamą pavojų, ugniagesių globėjo Šv. Florijono diena, minima gegužės 4 d., 2014 m. įrašyta į Atmintinų dienų įstatymą.

Skulptūroje

Šv. Florijono skulptūrėlė buvo dedama prie trobų pastatytuose koplytstulpiuose. Tikėta, kad jis saugo namus nuo gaisro, todėl vaizduojamas gesinantis bažnyčią bei namą. Skulptūrėlės labiau palitusios Žemaitijoje. Jos statomos miestuose ir miesteliuose nuo gaisro ir ugnies apsisaugoti.
Lieporų II (Brašo) dvaras

Istorija

1572 m. Upytės paviete minimas dvaras Lieporų lauke, 1588 m. – 3 brolių Galkontų pasidalytas Lieporų dvaras, taip pat ir kaimas, 1611 m. Justo Drovės Skakų Lieporų dvaras. 1677 m. Lieporų lauke nurodyti 33 bajorai, iš jų 13 Lieparskių pavarde, dar minima Evaldo von Franko Lieporų valda (11 dūmų). 1690 m. Lieporų lauke surašyti 24 bajorai, Barboros Frankienės dvare surašyti 6 dūmai.
1775 m. Upytės pavieto dūmų surašyme paminėtas von Vygantienės (Wygandt) Lieporų (Lepary) dvaras su Bikaičių, Stagarių ir Valančiūnų kaimais (viso 22 dūmai). Lieporų dvaro (viso 24 dūmai) savininkas baronas von Vygantas buvo vienas iš Žeimelio evangelikų liuteronų bažnyčios mecenatų (nuo 1783 m. Lieporų dvaras kaip ir kiti valdyti evangelikų liuteronų savininkų įsipareigojo remti bažnyčią). 1816 m. savininkas - Mauricijus Vygantas. 1845 m. iš Gustavo ir Julijaus Vygantų nupirko Karlas Brašas, 1885 m. paveldėjo sūnus Eugenijus Teodoras von Brašas (Brasch). 1854 m. valda turėjo 1115 dešimtines žemės, kurios 582 skirtos naudotis valstiečiams, gyveno 263 gyventojai. 1881 m. dvarui priklausė tik 346 deš. dirbamos žemės ir 223 miško. 1903 m. buvo gyvenamasis namas ir 10 ūkinių pastatų.
Nupirktą dvarą Ona, Alfonsas ir P. Braimeriai valdė iki pat 1940 m.

Architektūra, sodybos struktūra

Mūrinis barokinių formų ponų namas nugriautas apie 1980 m. Sodyboje išliko svirnas (1846 m.), tvarto griuvėsiai molio sienomis, fachverko konstrukcijų skydais, tarpukariu statytas gyvenamasis namas, parko likučiai.
Katalikų Bažnyčios Katekizmas

Katalikų Bažnyčios Katekizmas – katekizmas, paskelbtas popiežiaus Jono Pauliaus II apaštaline konstitucija „Fidei depositum“ 1992 m. spalio 11 d.
Parengti Katekizmą paragino Antroji ekstraordinarinė bendroji vyskupų sinodo sesija. 1986 m. popiežius Jonas Paulius II pavedė Katekizmo rengimą komisijai iš dvylikos vyskupų ir kardinolų, pirmininkaujamai kardinolo Jozefo Racingerio.
Katekizmas, kaip ir ankstesnis Šv. Pijaus V Katekizmas, susideda iš keturių dalių, aptariančių tikėjimo išpažinimą, liturgiją (įskaitant sakramentus), krikščionišką gyvenimą (pradedant nuo dešimties Dievo įsakymų), krikščionišką maldą.
Rubaičių piliakalnis

Aplinkiniai piliakalniai

Skroblio piliakalnis 28 kmTreigių piliakalnis 6,5 km
Šiuraičių II piliakalnis 14 kmBilionių piliakalnis 9 km
Padievyčio piliakalnis 4 kmPavėžio piliakalnis 10 kmGedminiškės I piliakalnis 14 km
Pagrybio piliakalnis 16 kmGūvainių piliakalnis 11 kmLeviškių piliakalnis 4 kmKazokų piliakalnis 9 km
Vedrių piliakalnis 11 km
Algis Grublys

Biografija

1985 m. baigė Žemaičių Naumiesčio profesinę technikos mokyklą, elektrikas, vairuotojas. ABF „Šilutės Rambynas“ laborantas.
Darbo partijos Pagėgių skyriaus pirmininkas.
2007–2011 m. ir nuo 2011 m. Pagėgių savivaldybės tarybos narys. 
Usėnų kaimo bendruomenės narys. Vaikai Sandra, Tomas.
Tarpinės smegenys

Tarpinės smegenys (lot. diencephalon) – galvos smegenų dalis, esanti vidurinių smegenų priekyje, po didžiąja smegenų jungtimi. Jas dengia galinės smegenys, tik užpakalinė dalis yra matoma iš smegenų pamato pusės.
Tarpinėms smegenims priklauso: simetrinės, porinės ir neporinės dalys. Porinėms dalims priklauso gumburas (thalamus) ir užgumburis (metathalamus), o neporiniams dariniams – antgumburis (epithalamus), pogumburis (hypothalamus) ir trečiasis skilvelis (ventriculus tertius).
Tarpinės smegenys labai svarbios funkcinu atžvilgiu. Pogumburyje yra nerviniai centrai, kurie reguliuoja angliavandenių, riebalų, vandens apykaitą, turi svarbią reikšmę termoreguliacijai. Pogumburis kaip svarbus neuroendokrininis reguliacinis centras taip pat turi didelę įtaka posmegeninei liaukai, kuri reguliuoja kitų endokrininių liaukų veiklą.
Monte Karlo metodas

Monte Karlo metodas – skaičiavimo algoritmas, pagrįstas statistiniu modeliavimu ir gautų rezultatų apdorojimu statistiniais metodais. Šis metodas leidžia brangiai kainuojančius bandymus pakeisti modeliavimu kompiuteriais ir labai sumažina tyrimų trukmę. Monte Karlo metodai dažniausiai naudojami fizikinių ir matematinių sistemų modeliavimui, kai neįmanoma gauti tikslių rezultatų naudojant deterministinį algoritmą.

Idėja

Norint atlikti labai sudėtingą skaičiavimą, reikalaujantį ištyrinėti didelę duomenų erdvę, galima tą patį skaičiavimą atlikti tik su keletu atsitiktinai pasirinktų duomenų. Atsitiktinai parinkti duomenys dažniausiai būna „tipiški“, todėl natūralu tikėtis, kad ir atliktas skaičiavimas ne itin daug skirsis nuo tikslaus. Pavyzdžiui, nežinodami kaip apskaičiuoti apskritimo, nubrėžto kompiuterio ekrane, plotą, galėtume atsitiktinai išdėlioti keliasdešimt taškų. Suskaičiavę, kokia dalis taškų pateko į apskritimą, galėtume apytiksliai pasakyti ir jo plotą. Žinoma, tam turime suprasti, kaip generuojami atsitiktiniai taškai.
Čelkanai

Kalbos

Čelkanų kalba priskiriama šiaurės altajiečių kalboms (Altajaus kalbų šeimos tiurkų kalbų grupė) arba yra šiaurės altajiečių kalbos dialektas.
Pagal 2002 m. gyventojų surašymo duomenis Altajaus respublikoje iš 830 čelkanų rusiškai moka 817 žmonių (98 %), čelkanų kalbą – 466 žm. (56 %), pietų altajiečių kalbą – 148 žm. (18 %).
Linas Balsys (1961)

Biografija

1979 m. baigė Vilniaus 23-ąją vidurinę mokyklą, 1984 m. Vilniaus universiteto Istorijos fakulteto žurnalistikos specialybę.
1982 m. gruodžio mėn. pradėjo dirbti Lietuvos radijo Laidų užsieniui redakcijos išleidėju. Vėliau šios redakcijos laidų anglų kalba skyriaus jaunesnysis redaktorius, redaktorius. Nuo 1986 m. Lietuvos televizijos Visuomeninių, Valstybės laidų, Politinių programų redakcijų, nuo 1993 m. TV visuomeninių programų direkcijos vyresnysis redaktorius. Rengė radijo pažintines laidas tautiečiams užsienyje, televizijos laidas tarptautinių santykių temomis, užsienio politikos apžvalgas.
Nuo 1997 m. radijo stoties „M-1 Plius“ darbuotojas.  2002–2009 m. Lietuvos nacionalinio radijo ir televizijos korespondentas Briuselyje. 2009–2011 m. prezidentės Dalios Grybauskaitės atstovas spaudai.  2011–2012 m. dėstė žurnalistiką ir viešuosius ryšius Vilniaus universitete ir Kauno technologijos universitete.
2011–2012 m. „Žaliosios politikos instituto“ direktorius. Nuo 2012 m. Seimo narys.
2014 m. Lietuvos Respublikos Prezidento rinkimų dalyvis (jam nepavyko surinkti būtino parašų kiekio).

Įvertinimas

2003 m. apdovanotas atminimo ženklu.  2004 m. apdovanotas ordino „Už nuopelnus Lietuvai“ Riterio kryžiumi.  Išrinktas geriausiu 2005 m. TV žurnalistu.
Gran Basamas

Istorija

Gran Basamas įkurtas XIX a. prancūzų. 1893–1899 m. šis miestas buvo faktine prancūzų kolonijos sostine, bet 1899 m. kilo geltonojo drugio epidemija, ir administracinis centras perkeltas į Bingervilį. Gran Basamo reikšmė sumenko, ypač po to, kai XX a. pirmoje pusėje greta įkurtas naujas Abidžano uostamiestis.
2012 m. Gran Basamas įtrauktas į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą.