google/wiki40b huggingface dataset:
Arkangelas Rapolas

Rapolas (hebr. רפאל = Rafa'el 'Dievas gydo') judaizme, krikščionybėje ir islame – vienas iš arkangelų. Pasak Enucho Knygos, Rapolas yra antras pagal galingumą arkangelas (po Mykolo). Pagal žydų Midrašą (Midrašai (hebr. paaiškinimai) – judėjų teologinės literatūros žanras: alegoriniai didaktiniai Senojo Testamento komentarai; jų rinkiniai, sukurti rabinų II–VI a.; garsiausias yra Didysis midrašas (Midraš Rabba), suredaguotas VI ir XII a.), Rapolas buvo tas, kuris išvadavo nuo skausmo Abraomą po to, kai šis sau atliko apipjaustymą. Iš visų septynių arkangelų, kurie aptinkami angelologijoje, po žydų išganymo tik Mykolas ir Gabrielius kanonizuoti visų krikščionių (pavyzdžiui, stačiatikiai arkangelą Mykolą vadina arkangelu Michailu). O Rapolas kanonizuotas tik katalikų, anglikonų ir stačiatikių.
Pavadinimo Rapolas (Rafael) šaknis taip pat yra šiuolaikinės hebrajų kalbos žodžio rophe, kuris verčiamas kaip „daktaras“, dalis, tradiciškai šis vardas siejamas su gydymu ir medicina, Rapolas yra gydytojų, keleivių, jaunimo, šeimų bei kunigų globėjas.
Pirmo laipsnio viršila

Pirmo laipsnio viršila (rus. старшина первой статьи) – TSRS ir Rusijos Federacijos karinio jūrų laivyno karinis laipsnis, vyresnis už antro laipsnio viršilą ir jaunesnis už vyriausiąjį viršilą. Laipsnis atitinka Rusijos armijos seržantą.
Gvardijos pirmo laipsnio viršila (гвардии старшина первой статьи) vadinami pirmo laipsnio viršilos, tarnaujantys gvardijos laivuose. Atsargoje esantis jūrininkai, turintis šį laipsnį, vadinamas atsargos pirmo laipsnio viršila (главный старшина запаса первой статьи).
Prestižas (filmas)

Siužetas

Filmo siužetas suskaidytas į tris linijas – veiksmas plėtojamas trimis laikotarpiais.
Pirmiausia režisierius žiūrovą supažindina su dviem jaunais magais – Rupertu Angeriu ir Alfredu Bordenu, kurie drauge su Ruperto žmona Džulija, padeda savo mokytojui pasirodymuose. Kartą, nepavykus vienam triukui, dėl Alfredo klaidos miršta Džulija, o Rupertas ima kaltinti buvusį draugą. Po šio nelaimingo atsitikimo vyrai tampa nuožmiais konkurentais, ne vien stengdamiesi pralenkti vienas kitą ant scenos, bet ir provokuodami vienas kitą kerštauti.
Antrojoje siužeto linijoje vaizduojama, kaip Rupertas atvyksta į Kolorado Springsą tartis su garsiu mokslininku Nikolu Tesla dėl jo sukurto magiško klonavimo aparato. Šis prietaisas tampa pagrindine Alfredo pasirodymo dalimi, nešančia jam šlovę ir pripažinimą.
Galiausiai filmas nukelia mus į ateitį, į lemtingą vakarą, kai Alfredas apkaltinamas Ruperto nužudymu. Jis teisiamas ir pasmerkiamas mirti.
Diablada

Diablada arba Danza de Diablos (Velnių šokis) yra tradicinis Pietų Amerikos šokis, sukurtas Andų Altiplane. Pagrindiniai bruožai - kaukės ir velnias kostiumai, kuriuos nešioja šokėjai. Šis šokis yra ispanų teatro pastatymų ir Andų tautų religinių apeigų mišinys, pvz., Llama llama - urų šokis dievo Tvi garbei (kasyklų, ežerų ir upių saugotojas), ir aimarų kalnakasių ritualas Ančančui (urvų ir kitų izoliuotų vietų demonas).
Šio šokio kilmė ir prasmė yra Bolivijos, Čilės ir Peru istorikų ginčų objektas, mat visose šiose šalyse Diablada yra svarbi šalies kultūros dalis. Ekvadore yra vietinis šokis, vadinamas Diablada pillareña, o kitose šalyse (pvz., Argentina, JAV ir Austrija) veikia Diablados šokio kolektyvai.
Žvinkliškės (Kretinga)

Istorija

Sėda susikūrė kuršių gyvenamose vietose, Mėguvos žemėje, jos pavadinimas asmenvardinis. Spėjama, kad Žvinkliai čia apsigyveno XVI a. pradžioje, atvykus į šiuos kraštus vienam iš Johann Ulrich Zwingli (Sent Galeno, Šveicarija, magistrato nario) ir Maria Bruggmann šeimos palikuonių.
Valakų reformos metu XVI a. II pusėje suformavus Nausėdų kaimą, kuris priklausė Palangos seniūnijos Darbėnų dvarui, sėda pamažu nunyko.
XVII a. pabaigoje, tikėtina, po "Švedų tvano" kilusio bado ir maro epidemijų, Žvinkliai pasitraukė į gretimą Platelių seniūnijos Klausgalvų kaimą, o iš ten į Mosėdžio parapijos Daukšių kaimą. 1756 metų Palangos seniūnijos inventoriuje yra minima Nausėdų kaimo Žvinkliškių sėda (obrąb Zwinkliszki) tačiau Žvinkliai čia jau nebegyveno. Vėliau Žvinkliškių sėdos pėdsakų nebeaptinkama.
Skapiškis

Literatūra

Poetas ir kunigas Maironis rinkinyje „Pavasario balsai“ (1895 m.) parašė eilėraštį „Užkeiktas Skapiškio varpas“ apie ežere nuskendusį varpą.
Hainuvkos apskritis

Istorija

Nuo V a. pr. m. e. iki X a. šiose vietovėse gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. XIII a.-XIV a. šias žemes užėmė Lietuvos Didžioji Kunigaikštystė. Nuo XIII a.-XIV a. iki 1513 m. priklausė Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės Trakų vaivadijai, nuo 1513 m. iki 1569 m. Liublino unijos Palenkės vaivadijai. Po unijos rytinė apskrities dalis ir toliau priklausė Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės Bresto vaivadijai iki 1795 metų, o vakarinė ir pietvakarinė dalis 1569–1795 m. buvo Abiejų Tautų Respublikos Mažosios Lenkijos provincijos Palenkės vaivadijos valdose. Rytinė apskrities dalis 1795–1796 m. priklausė Rusijos imperijos Slanimo gubernijai, 1796–1801 m. Lietuvos gubernijai ir nuo 1801 m. iki 1914 m. priklausė Gardino gubernijai. Vakarinė apskrities dalis 1795 m. iki 1807 m. priklausė Prūsijos karalystės Naujosios Rytų Prūsijos Balstogės departamentui ir nuo 1807 m. prijungta prie Rusijos imperijos Balstogės srities. Nuo 1914 m. iki 1919 m. priklausė Vokietijos imperijos Oberosto sričiai. 1919–1939 m. priklausė Lenkijos tarpukario Balstogės vaivadijai. 1939–1941 m. priklausė Tarybų Sąjungos, Baltarusijos TSR, Bresto sričiai. 1941–1944 m. priklausė Trečiojo reicho, Balstogės sričiai. Nuo 1945 m. priklauso Lenkijai. 1945–1999 m. priklausė Balstogės vaivadijai. XXI a. pradžioje pradėtas naudoti Hainuvkos apskrities herbas.
Vulkanologija

Vulkanologija – mokslas, tiriantis ugnikalnius, lavą, magmą ir su jais siejamus geologinius reiškinius – vulkanų susidarymo priežastis, jų struktūrų ir vystymosi dėsningumus. Vulkanologija nagrinėja lavos, išsiveržusių dųjų, piroklastinės medžiagos sudėtį.
Pagrindiniai vulkanologijos uždaviniai – sukurti metodus, kurie padėtų prognozuoti ugnikalnių išsiveržimus ir taip išvengti stichinių nelaimių. Kai kurie vulkanologai taip pat nemažai dėmesio skiria ugnikalnių šilumos panaudojimo problemai. Vulkanologinių tyrimų rezultatai dažnai naudojami kitose geologijos mokslų srityse.
Titanas

Kitos titano savybės

Titanas yra chemiškai stabilus ir oksiduojasi tik 610 °C ar aukštesnėje temperatūroje, tačiau susidariusi titano oksido plėvelė praleidžia dujas, todėl neapsaugo gilesnių metalo sluoksnių nuo oksidacijos. Aukštoje temperatūroje titanas gerai sugeria įvairias dujas, įskaitant ir inertines, todėl titano milteliai kai kada naudojami, kuriant itin gryną vakuumą, pvz., gaminant radijo lempas.
Titano milteliai reaguoja su deguonimi jau kambario temperatūroje – gali net užsidegti, lėtai tirpsta sieros ir druskos rūgštyse. Titano šiluminis ir elektrinis laidumas yra mažas.
Titanas yra toks pat tvirtas kaip plienas, bet 45 % lengvesnis. Titanas yra 60 % sunkesnis už aliuminį, bet dvigubai tvirtesnis. Titano lydiniai nėra elastingi, tačiau labai klampūs. Šios savybės daro Titaną labai atsparų įprastinėms metalo nuovargio rūšims. Grynas Titanas yra gana kalus (ypač aplinkoje be deguonies).

Titano pritaikymo sritys

Titaną galima apdoroti įvairiais mechaniniais būdais, o jo lydiniai yra labai vertinami dėl mažo tankio, atsparumo korozijai ir mechaninio tvirtumo, todėl titanas naudojamas lėktuvų konstravime, iš titano gaminami kaulus pakeičiantys implantatai, įvairiausia chemijos pramonės įmonių įranga, skirta naudoti agresyvioje aplinkoje (vamzdžiai, reaktoriai, siurbliai ir kt.).
Dėl itin didelio klampumo titaną keblu apdirbti tekinimo, gręžimo ar frezavimo įrenginiais, todėl dažniausiai naudojamas apdirbimo būdas – štampavimas didelio slėgio presais. Kadangi titanas itin gerai sugeria įvairias dujas, suvirinti jį galima tik vakuume, nors bandoma sukurti lydinius, kurie tiktų suvirinimui argono atmosferoje.
Titanas taip pat plačiai naudojamas juodoje ir spalvotoje metalurgijoje, o titano oksidas naudojamas gaminant aukštos kokybės baltus pigmentus, keramiką ir gumą. Gamybos mastai naudojant titaną ir jo junginius auga kiekvienais metais, o tai didina žmonių, dirbančių pramonėje su titanu, skaičių.
Žmogaus kaulai titaną priima geriau nei kitus metalus ar lydinius, gerai prie jo priauga. Todėl iš titano gaminami (ar juo dengiami) į kaulą tvirtinami dantų implantų varžtai. Tokie sraigtai gerai laikosi kaule net iki 30 metų.

Titano poveikis žmogaus organizmui

Normaliomis sąlygomis žmogaus organuose yra 1 mg titano šimtui gramų žmogaus audinių pelenų. Toks didelis ir gana pastovus elemento kiekis žmogaus organizme rodo, kad titanas yra gyvybiškai svarbus. Deja, eksperimentiškai nenustatyta kokiuose metaboliniuose procesuose jis dalyvauja. Yra žinoma, kad titano sieros rūgšties druskų įvedimas į kraujo donorų maisto racioną pagreitina baltymų regeneraciją ir padidina eritrocitų skaičių. Taip pat eksperimentiškai nustatyta, kad ilgalaikis titano dioksido įvedimas į gyvūnų maistą yra visiškai nekenksmingas.

Pavadinimo kilmė

Vokiečių chemikas M. H. Klaprotas, vienas iš šio elemento atradėjų, jį pavadino titanų – senovės graikų dievo Urano sūnų garbei.
Ypatingoji teisena

Bylų nagrinėjimo ypatybės

Ypatingosios teisenos bylas teismas nagrinėja pagal LR CPK taisykles, su išimtimis ir papildymais, kuriuos nustato LR CPK V dalis ir kiti įstatymai (LR CPK 443 str. 1 d.).
Pareiškimas dėl bylos iškėlimo turi atitikti procesinių dokumentų formai ir turiniui keliamus reikalavimus su papildymais, numatytais LR CPK V dalies atitinkamuose straipsniuose.
Suinteresuotas asmuo byloje yra kiekvienas asmuo, su kurio teisėmis ir pareigomis yra susijusi nagrinėjama byla. Jeigu paaiškėja, kad nagrinėjama byla susijusi su atitinkamo asmens teisėmis ir pareigomis, teismas šaukia jį dalyvauti byloje kaip suinteresuotą asmenį.
Bylų nagrinėjimas pradedamas pareiškėjo pareiškimu ar prašymu.
Bylos nagrinėjamos rašytinio proceso tvarka, išskyrus atvejus, kai LR CPK V dalyje nurodoma kitaip. Bylą nagrinėjantis teismas turi teisę nuspręsti konkrečią bylą nagrinėti žodinio proceso tvarka. Dalyvaujančių byloje asmenų neatvykimas į teismo posėdį nekliudo teismui išnagrinėti bylą, išskyrus LR CPK V dalyje numatytus atvejus, kai dalyvaujančių byloje asmenų dalyvavimas teismo posėdyje yra privalomas.
Dalyvaujančių byloje asmenų bylinėjimosi išlaidos neatlyginamos. Tais atvejais, kai dalyvaujančių byloje asmenų suinteresuotumas bylos baigtimi yra skirtingas arba jų interesai yra priešingi, teismas gali proporcingai padalyti turėtas bylinėjimosi išlaidas arba jų atlyginimą priteisti iš dalyvavusio byloje asmens, kurio pareiškimas atmestas.
Bylas teismas išnagrinėja ypatingąja teisena, neatsižvelgdamas į tai, ar nagrinėjimo metu kyla ginčas dėl teisės. Suinteresuoti asmenys bylos nagrinėjimo metu LR CPK V dalyje nustatyta tvarka gali pateikti pareiškimus su savarankiškais reikalavimais.
Nagrinėjantis bylą LR CPK V dalyje nustatyta tvarka teismas turi imtis visų būtinų priemonių, kad būtų visapusiškai išaiškintos bylos aplinkybės.
Teismas, nagrinėjantis bylas ypatingąja teisena, neturi teisės priimti sprendimo už akių.
Pareiškimai ir prašymai ypatingosios teisenos bylose paduodami pareiškėjo ar skundą pateikiančio asmens gyvenamosios vietos ar juridinio asmens buveinės apylinkės teismui, išskyrus LR CPK V dalyje numatytas išimtis.
Krepšinio pasaulis

Krepšinio pasaulis – informacinis leidinys (žurnalas) krepšinio mėgėjams, ėjęs 1989–1990 m. Kaune.

Istorija

Leido jaunimo biuras „Veikla“. Tiražas 1989 m. – 40 000 egz., 1990 m. – 35 000 egz. Išėjo 3 numeriai.
Redaktorius Arūnas Pakula.
Jurginiškiai

Istorija

Seniau Jurginiškių kaimą sudarė penki atskiri kaimeliai – Vilkai, Spūdžiai, Černevičiai, Mickevičiai ir Buzai.
Panaikinus baudžiavą gatviniai kaimeliai buvo padalyti į vienkiemius, o XX a. 8 deš. pradžioje gyventojai iš vienkiemių buvo priversti keltis į dabartinę gyvenvietę, kurioje atsirado Jočionių, Žemaičių, Alaburdų, Girdauskų, Gylių, Benešiūnų, Šleinių, Adomulių, Astrauskų, Katkūnų, Bereišų, Juravičių, Čibirkų, Pauliukevičių, Žilinskų, Kregždžių ir kitų šeimų sodybos.
1919 m. iš Jurginiškių kaimo kilę jaunuoliai Juozas (g. 1899) ir Simas (g. 1902) Kleizos, Juozas Kregždys (1897-1919), Antanas Mickevičius (g. 1902), Jonas Audijaitis (g. 1900), Jurgis Storpirštis (g. 1892), Simas Žilinskas (g. 1896) tapo Lietuvos kariais savanoriais. 
1934 m. gruodžio 16 d. prie Jurginiškių pradžios mokyklos įsisteigė šaulių būrys, į kurį iškart įsirašė 25 nariai. Mokytojai Stasys Steponavičius ir Jonas Katkūnas irgi jais tapo. Šauliai aktyvino kaimo kultūrinį gyvenimą: mokyklos salėje statė spektaklius, vakaronėse šokdavo ir tautinius šokius, gražiai dainuodavo, prenumeravo daug periodinių leidinių. 
Stalino laikais daug ūkininkų šeimų: Adomulių, Jono Čibirkos, Leono ir jo brolio Vyto Jočionių, Viktoro Juravičiaus, Kiškių, Mickevičių, taip pat keturios Pažėrų giminės šeimos ir dar kitos buvo ištremtos į Sibirą. Kai kurie ten ir mirė. Mauručių geležinkelio stoties bėgių atšakoje stovėdavo gyvulinių vagonų sąstatas, paruoštas žmonių trėmimui į Sibirą. Paskutinis toks sąstatas buvo paruoštas 1953 m. pavasarį, bet Stalino mirtis 1953 m. sustabdė masinius trėmimus.
Jurginiškių pradinė mokykla pastatyta tarpukaryje, netrukus po Lietuvos nepriklausomybės atkūrimo (1918 vasario 16 d.).

Žymūs žmonės

Jurginiškių ir Mauručių sanglaudoje išlikę Vidaus reikalų ministro Kazio Skučo ir solisto Antano Kučingio tėviškių atskiri pastatai. Iš Jurginiškių kaimo Pauliukevičių giminės yra kilę neseniai mirusio aktoriaus Jono Kavaliausko močiutė ir taip pat jau mirusio Vilkaviškio dekano, kunigo Vytauto Vaitausko mama Anastazija Pauliukevičiūtė, Antano Pauliukevičiaus, Noreikiškių dvaro buvusio urėdo anūkė, bei Marijonos Pauliukevičiutės Vaičiulienės dukra Rūta Vaičiulytė, Kauno medicinos universiteto docentė, medicinos mokslų daktarė, gydytoja kardiologė.
1894 m. kovo 14 d. Jurginiškiuose gimė Antanas Gylys – Lietuvos gydytojas psichiatras, daktaras (m. 1966 m. lapkričio 15 d. Taksone, Arizonos valstija).
Jurginiškių kaime Agotos Juravičiūtės-Žemaitienės ir Lietuvos savanorio, Jurginiškių k. šaulių būrio vado Antano Žemaičio (1900-1976) šeimoje gimė ir užaugo rezistentas, kovotojas už Lietuvos laisvę Vytautas Žemaitis-Saulius (1927–1948), žuvęs Čiudiškių kaime (Išlaužo apyl.). Jo brolis Leonardas Žemaitis (1926-1989) – politinis kalinys.
FlightGear

FlightGear atviro kodo laisvai platinamas skrydžio imitatorius. Žaidėjas ekrane mato vaizdą pro priekinį lėktuvo stiklą, veikiantį prietaisų pultą ir klaviatūros pagalba valdo lėktuvą. Galima skristi virš bet kurios pasaulio vietos, nors automatiškai sugeneruotame virtualiame pasaulyje, tarkime, Kuršių Nerija atrodo gana varganai (vietoj kopų driekiasi arimai). Tačiau tinklalapyje yra ir geriau sutvarkytų vietų sąrašas.
Žaidėjas gali pasirinkti vieną iš keleto galimų lėktuvo modelių. Tarp jų esama kovinių, tačiau jie neginkluoti.
Pagrindinis žaidimo privalumas – atviras kodas ir atviri formatai. Todėl galima panorėjus kurti savo lėktuvus bei kurti įvairius virtualaus pasaulio trimačius objektus (kopas, televizijos bokštus ir panašiai). Šiuos objektus nelabai sudėtinga „pastatyti“ norimoje pasaulio vietoje, nurodant geografines koordinates. Naudojami įvairūs standartiniai trimačių objektų modelių formatai. Dauguma lėktuvo duomenų aprašyta XML. Galima kurti ir pagal nustatytą algoritmą judančius objektus (plaukiančius laivus ir pan).
Galima pasirinkti norimą orą. Skrendant naktį, mėnulis, planetos ir apie 600 žvaigždžių matyti ten, kur ir turi būti pagal geografinę padėtį bei skrydžio laiką.
Kompiuterių tinklo pagalba keli žaidėjai gali skristi kiekvienas savo lėktuvu tame pačiame virtualiame pasaulyje, treniruodamiesi atlikti įvairius koordinuotus veiksmus.
Žaidimas sukurtas dirbti Linux aplinkoje, bet šiuo metu jau gana neblogai veikia ir Windows, Mac OS X, FreeBSD, Solaris bei IRIX versijos. Žaidimas turi GPL licenziją. Tinklalapyje rašoma, jog „…kol laikomasi GPL taisyklių, žaidimas gali būti laisvai kopijuojamas ir platinamas“. 
2005 m. FlightGear 0.9.8 apdovanotas SOFTPEDIA „100 % FREE“ prizu.
Ipritas

Ipritas, o pagal IUPAC bis(2-cloretil) sulfidas – aukščiausios pavojingumo klasės cheminis ginklas. Jei grynas tai bespalvis, bekvapis, lakus skystis. Blogai tirpsta vandenyje, o riebaluose ar neorganiniuose tirpikliuose puikiai. Skyla pakaitintas iki 218 °C. Kaip ginklas naudojama medžiaga yra dažnai vidutinio ar net menko grynumo ir dėl priemaišų įgija geltoną spalvą ir garstyčių ar svogūnų kvapą. Iš čia kilo dar vienas pavadinimas garstyčių dujos.

Veikimo mechanizmas

Intramolekulinės reakcijos metu atskyla HCl ir susidaro itin aktyvus katijonas ir elektrofilas. Nukleofilinės grupės, pvz., aminogrupė iš DNR, atakuoja elektrofilą ir įvyksta tipinė alkilinimo reakcija. DNR pažeidžiama ir nebegali replikuotis, ko pasekoje ląstelė žūva arba susidaro vėžinis navikas. Labai panašiai pažeidžiami ir baltymai, kurie po alkilinimo irgi nebegali atlikti savo funkcijų.
Vytautas Papečkys

Biografija

1995–2002 m. Marijampolės rajono sporto mokyklos direktorius. Švietimo darbuotojų profsąjungos pirmininkas. 2002 m. Marijampolės savivaldybės administracijos vyr. specialistas, 2003 m. Sporto skyriaus vedėjas.
Nuo 1990 m. Lietuvos demokratinės darbo partijos, nuo 2001 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Marijampolės skyriaus narys.
1995–1997 m. Marijampolės rajono savivaldybės tarybos narys (LDDP sąraše).
Boguslavas Frederikas Radvila

Biografija

Kunigaikštis, kilęs iš Radvilų giminės antrosiosOlykos- Nesvyžiaus linijos, tėvas Antanas Henrikas Radvila, motina Frederika Darata Liudvika iš Hohencolernų giminės. Brolis Vilhelmas Povilas Radvila, sesuo Elzė Radvilaitė.

Šeima

Žmona – kunigaikštytė Leontina Clary et Aldringen, vyresnioji brolio Boguslavo Radvilos žmonos Matildos sesuo.
Pirmagimė duktė Elžbieta (1830–1831 m.) ir Marija (1837–1843 m.) mirė vaikystėje. Jadvyga (1841–1894 m.) tapo vienuole. Felicija Radvilaitė (1849–1930 m.) ištekėjo už pusbrolio Karolio Clary et Aldringen.
Sūnus Valdislovas Radvila (1836–1920 m.) tapo jėzuitų vienuoliu, o Edmundas Radvila (1842–1895 m.) – benediktinu. Edmundui teko patirti Prūsijos valdžios represijas, kai jis 1873 m. mokykloje, kur dirbo katechetu, atsisakė lenkų vaikams tikybą dėstyti vokiečių kalba. Tačiau kardinolas Mečislovas Ledochovskis, apsaugodamas nuo ištrėmimo, pasiėmė į Romą, kur Edmundas tapo kardinolo dešiniaja ranka. Tačiau Vokietijos valdžia vis tiek jam priminė nusižengimą ir neaprobavo Edmundo Radvilos paskyrimo vyskupu.
Sūnus Boguslavas Radvila (1844–1907 m.) nebuvo vedęs. Kunigaikščio titulus ir dvarus paveldėjo Ferdinandas Frydrichas Radvila ir Karolis Radvila.

Asmenybė

Vedė vyresniojo brolio žmonos seserį. Abi šeimos gyveno kartu tėvo rūmuose Berlyne, kartu augino vaikus, kurių turėjo po devynis, kartu sprendė visus šeimyninius reikalus, įskaitant ir turtą. Šeimoje buvo brolio įvesta griežta patriarchalinė tvarka, kalbama tik vokiškai. Nors apie lenkišką kilmę buvo užsimenama, tačiau nė karto nebuvo Lenkijoje, nesilankė net ten esančiuose savo dvaruose.
Boguslavas buvo labai religingas ir tokias pažiūras perdavė savo vaikams.

Dvarai

Kol broliai buvo gyvi, šeimoje buvo sutarta, kad visas turtas valdomas ir pajamomis dalijamasi bendrai. Tačiau ūkininkauti nemokėjo. Olykos pilis per jų valdymo metus pavirto griuvėsiais be stogo ir langų. Ne gersnė buvo ir Nesvyžiaus pilies būklė, kurios dalis buvo neprižiūrima. Savo testamentuose abu broliai nurodė, kad turtas negali būti dalijamas, dėl to vaikams kilo daug sunkumų. Neturėdami kitos galimybės, jie tėvų rūmus atidavė valstybei, juose įsikūrė Reicho kanceliarija.
Boguslavas tapo XI Olykos valdytoju ir II Pšigodzicės valdytoju. Ostruve Vielkoposkyje globojo bažnyčią, pastatė Karališkąją vyrų gimnaziją, taip pat žemės teismo pastatą.

Valstybės tarnyba

Prūsijos kariuomenėje tarnybą pradėjo jaunystėje, jam dar jaunam suteiktas generolo laipsnis, o tai garantavo geras pajamas. 1848 m. balsavo prieš Poznanės Didžiosios kunigaikštystės įtraukimą į Vokiečių sąjungą. Nuo 1854 m. Prūsijos Ponų rūmų narys. Simpatizavo centristinei katalikų partijai.
Karolis Stanislovas Radvila II

Biografija

Kunigaikštis, kilęs iš Gediminaičių Radvilų giminės Olykos- Nesvyžiaus linijos, tėvas Mykolas Kazimieras Radvila Žuvelė, motina Uršulė Pranciška Višniovecka. Broliai Jonušas Tadas Radvila, Jeronimas Vincentas Radvila.

Šeima

Žmonos: Marija Karolina Lubomirska (Maria Karolina Lubomirska), išsiskyrė, Teresė Karolina Rževuska (Teresa Karolina Rzewuska). Vaikų neturėjo.

Dvarai

Buvo turtingiausio Lietuvos ir Lenkijos valstybės tėvo turtingiausias vaikas, vienas turtingiausių bei didžiausias pajamas gaunančių aristokratų visoje Europoje. Jo valdose buvo 16 miestų, 683 kaimai ir 25 vaitystės. X Nesvyžiaus valdytojas, VIII Olykos valdytojas, VII Bialos ponas.
Po 1768 m. apsigyvenęs Nesvyžiuje ir pasitraukęs nuo politikos išpuošė rūmus, kuriuose rengė priėmimus ir šventes. 1785 m. priėmimas, surengtas Stanislovui Augustui Poniatovskiui netgi pateko į Adomo Mickevičiaus poemą „Ponas Tadas“.
1780 m. Nesvyžiuje atidarė Jūrininkų mokyklą, kuri laikytina pirmąja Lietuvoje ir Lenkijoje. Prie mokyklos buvo ligoninė, bendrabutis ir vandens maudyklės. Mokykla veikė pagal jūrų statutą, o joje buvo dėstoma matematika, geometrija, tautų istorija, piešimas, inžinerija, navigacija, muzika, mokoma šešių kalbų. Jūrų tarnybą dėstė keturi švedų ir du danų jūrų karininkai.

Asmenybė

Jo gyvenimas buvo apipintas legendų dar jam esant gyvam. Jau nuo 13 metų dalyvavo seimuose ir teismuose. Dėl linksmo būdo buvo mėgstamas bajorijos, dėl dažnų didžiulių puotų jį vadino Nesvyžiaus Bakchu, o dėl mėgstamų įterpti žodžių „pone mielasis“ (panie kochanku) buvo pramintas „Radvila Pone mielasis“. Tas vardas prigijo ir istoriografijoje, taip atskiriant jį nuo Karolio Stanislovo Radvilos. Iš kitos pusės jis garsėjo labdaringumu ir patriotiškumu.
Politinė veikla sutapo su Abiejų Tautų Respublikos nuosmukiu ir valstybės padalijimu. Jis priešinosi, kad karaliumi būtų išrinktas Stanislovas Augustas Poniatovskis, dėl to buvo apšauktas išdaviku, jo dvarai konfiskuoti, ir tik įsikišusi Jekaterina II juos grąžino.
1757 m. rugpjūčio 3 d. apdovanotas Baltojo erelio ordinu.

Valstybės tarnyba

1752 m. LDK ginklininkas, 1762–1764 ir 1768–1790 m. Vilniaus vaivada ir Lvovo seniūnas.
1764 m. konvokacinio seimo metu rėmė Saksonijo-Anhalto Vetinų dinastijos kandidatą į Respublikos karaliaus sostą. Protestavo prieš Čartoriskių suartėjimą su Rusija. Su savo daliniais pasipriešino Rusijos kariuomenei, bet, pralaimėjęs mūšį prie Slonimo, nusprendė pasitraukti į Valahiją Rumunijoje. Jau Drezdene jį pasiekė žinia, kad iš jo atimtos Vilniaus vaivados pareigos ir konfiskuotas visas turtas. Tik kai į Lietuvos didikų konfliktą įsikišo Rusijos pasiuntinys Nikolajus Repninas, jis grįžo namo.
1767–1768 m. Radomo konfederacijos pirmininkas. Prisiekęs ištikimybę karaliui Stanislovui Augustui susigrąžino dvarus. 1768 m. Abiejų Tautų Respublikos Seimo pirmininkas, pasipriešino garantiniam traktatui, pagal kurį Respublika būtų tapusi Rusijos protektoratu, o po seimo tapo Baro konfederacijos generaliniu maršalka.
Prasidedant 1788 m. Ketverių metų seimui jis priešinosi karaliaus ir Čartoriskių reformoms.