google/wiki40b huggingface dataset:
Darvino lapė

Biologija

Tai yra tipiškas miško gyvūnas, gyvenantis pietinėse, nedaug drėgnose džiunglėse. Darvino lapė gyvena pavieniui, aktyvi visų pirma prietemoje ir prieš aušros valandas. Minta vabzdžiais, smulkiais žinduoliais, paukščiais, varliagyviais, uogomis, dvėseliena. Jos kailis tamsios spalvos su rausvomis dėmėmis ant galvos ir veido. Gyvūnas nesiporuoja su kitais Pseudalopex atstovais. Ji mažesnė pagal dydį ir tamsesiu kailiu. Jos kojos trumpesnės nei lapių, gyvenančių žemyne. Lapės svoris 2-4 kg, kuris yra žymiai mažesnis už Pietų Amerikos pilkosios lapės, sveriančios nuo 5 iki 10 kg.
Čilojės saloje gyvena 200, o žemyne - mažiau nei 50 individų. Ši rūšis priskiriama nykstančioms rūšims. Populiacijai pagrindinį pavojų kelia miškų plotų mažėjimas aplink nacionalinį parką, valkataujantys šunys, kurie užpuola lapes ir platina infekcines ligas.
Preiļu BJSS

Istorija

1963 m. Preiliuose kaip vaikų ir sporto skyrius. Nuo 2001 m. klubas dalyvavo II-os lygos pirmenybėse. 
2009 m. debiutavo I-os lygos pirmenybėse ir užėmė 13 vietą. Sekančiais metais vėl žaidė II-os lygos pirmenybėse.
Nuo 2014 m. žaidžia I lygos pirmenybėse. 2014 užėmė 10 vietą. 2015 metais liko šešiolikti, o 2016 m. I-oje lygoje užėmė 13 vietą.
2017 m. klubas licencijavosi Pirmos lygos pirmenybėms.
Eduardas Selelionis

Biografija

Baigė Kauno 4-ąją gimnaziją. 1954 m. baigė Kauno medicinos institutą.
1954–1961 m. dirbo gydytoju, 1957–1961 m. Kelmės ligoninės vyr. gydytojas.  1961–1989 m. žurnalo „Sveikatos apsauga“ vyriausiasis redaktorius.

Kūryba

Eilėraščius pradėjo spausdinti 1946 m. Išleido eilėraščių rinkinių, poemų, 9 knygeles vaikams („Tadas – mandagiųjų vadas“, „Mes vyrai pipirai“, „Gimtinės spalvos“, „Švyturio ugnelė“, „Vandenis“, „Strazdanėlės“ ir kt.). Parašė apybraižų, straipsnių. 
Daugelio populiarių dainų („Švelnumas“, „Gervės sugrįžta“, „Mano miestas“, „Mėnesiena“, „Mūsų tango“, „Palaimink, mama“, „Rytmečio žemė“, „Saulės taku“, „Tu ateik“, „Vaivos juosta“, „Vilniaus andante“, „Žvaigždės mus lydės“, „Laužai“ ir kt.) žodžių autorius.
Kusai (Skuodas)

Aplinkinės gyvenvietės

Kernai – 2 km
BudriaiSKUODAS – 9 km
ŠakaliaiBobiliškėsDAUKŠIAI – 2 km
MikulčiaiBaksčiai – 2 km
MOSĖDIS – 4 km
Tauragės konvencija

Tauragės konvencija – pagal prancūzų – prūsų sutartį Prūsijos karalius Frydrichas Vilhelmas III turėjo sudaryti tris armijas, kurios saugotų 1812 m. prancūzų užgrobtus Rusijos kraštus. Vienai iš tų armijų vadovavo generolas leitenantas Hansas Davidas Liudvikas fon Jorkas (H. D. Liudvig von York). Jam buvo pavesta saugoti Žemaitiją.
1812 m. gruodžio 29 d. Jorkas davė įsakymą savo kariuomenei susirinkti jo būstinėje Tauragėje. Jis kariuomenei pasakė, jog prancūzų kariuomenė sunaikinta ir jie – prūsai – turi galimybę atkurti savo nepriklausomybę, jei susijungs su rusų kariuomene. Kitą dieną Jorkas kartu su rusų generolu Ivanu Dibičiumi pasirašė konvenciją dėl neutraliteto. Prūsai, vadovaujami Jorko, turėjo laikytis neutraliteto Klaipėdos–Tilžės ruože. Kai Napoleonui buvo pranešta apie Tauragės konvenciją, jis pasakė: „Tai skaudžiausia, kas galėjo įvykti – ne tiek kariniu, kiek politiniu požiūriu.“
Po šimto metų, toje vietoje kur stovėjo malūnas, buvo pastatytas paminklas. Jis buvo akmens kubas su 2 metrų briaunomis, iš tašyto pilko granito plokščių. Kubas pastatytas ant keturių žalvarinių rutulių, simbolizuojančių 1812 m. patrankos sviedinius.
Griešių piliakalnis

Piliakalnis

Piliakalnis įrengtas miške esančio ožnugario aukščiausioje vietoje, jo šiaurės vakarų gale. Aikštelė keturkampė, pailga pietryčių – šiaurės vakarų kryptimi, 50x11 m dydžio, per 0,5 m iškilusiu viduriu. Šlaitai vidutinio statumo, 4-6 m aukščio. Piliakalnis apaugęs retomis pušimis.

Aplinkiniai piliakalniai

Klepų piliakalnis 34 kmJoginiškių piliakalnis 35 kmVirbališkių piliakalnis 28 kmPilviškių piliakalnis 12 kmSabalėnų piliakalnis 35 kmPiliakalnių piliakalnis (Marijampolė) 7 kmPadovinio piliakalnis 23 kmŠakališkių piliakalnis 25 km
Pastaba:
Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną
Kopysė

Istorija

Pirmą kartą 1059 m. paminėta Nikono metraštyje. Kopysė priklausė Polocko kunigaikštystei, vėliau – Smolensko kunigaikštystei.
Nuo XIV a. antrosios pusės – Vitebsko vaivadijoje, Lietuvos Didžioji Kunigaikštystėje (LDK).
XIV–XVIII a. Kopysėje stovėjo pilis. Pagal 1726 m. aprašymą inventoriuose, turėjusi 4 bastionus, medines sienas, įvažiavimo bokštą. Po 1772 m. pilis nebuvo atstatoma. 
XVI a. Kopysė buvo kunigaikščių Ostrogiškių, vėliau – Radvilų valdose. Per ATR-Maskvos karą (1654–1667) Kopysė, stovėjusi rytiniame LDK paribyje su maskvėnais, buvo įvykių sūkuryje. 1654 m. miestą užėmė caro kariuomenė. 1655 m. pradžioje vėl įžengė LDK kunigaikščio vėliavos. Rokiruotė pasikartojo 1659 m., kai grįždami caro vaivados iš dalies sudegino miestą už išdavystę. 1660 m. miestelėnai atidarė vartus įleisdami LDK kariuomenę. 1662 m. pro miestą pravažiavo austrų diplomatas ir keliautojas Augustinas Majerbergas, palikęs Kopysės architektūros, gyventojų buities ir apylinkių aprašymus. Per Šiaurės karą čia buvo apsistojęs caras Petras I.
Kopysė buvo stambus puodininkystės centras, nuo XV a. garsėjo čia išdegtais kokliais ir unikalių keraminių dirbinių iš raudonojo molio gamyba. Kopysės kokliais puoštos krosnys Maskvos kremliaus ir kituose rūmuose.
Nuo 1772 m. Kopysė buvo Rusijos imperijos sudėtyje. Valsčiaus centras Mogiliovo gubernijoje  (1777–1796 ir 1802–1861), vėliau turėjo miesto teises Horkų valsčiuje. 1781 m. patvirtintas miesto herbas.
1789 m. atidaryta liaudies mokykla. XIX ir XX a. sandūroje Kopysėje veikė 17 nedidelių gamybos įmonių. 1904 m. buvo 3950 gyv., 1911 m. – 5924 gyv.
XVIII ir XIX a. sandūroje Kopysė tapo hasidinio judaizmo centru. Čia užgimė vietinė hasidų kryptis, kuri XX a. viduryje įsiliejo į ortodoksų judėjimą Chabad Lubavitč.  
Napoleono žygio į Rusiją metu 1812 m. miestą užėmė prancūzai. Lapkričio 12 d. Kopysės apylinkėse Dnieprą forsavo Michailas Kutuzovas.
1924-1930 m. buvo rajoniniu centru Baltarusijos TSR. Nuo 1930 m. – Vitebsko srities Oršos rajono sudėtyje, nuo 1938 m. – miestelis (miesto tipo gyvenvietė).
Per Antrąjį pasaulinį karą buvo okupuota vokiečių. 1939 m. surašymo duomenimis, Kopysėje gyveno 405 žydai – 9,91% nuo viso gyventojų skaičiaus. Visi žydai 1941 m. spalio mėn. nacių buvo uždaryti miestelio gete, o 1942 sausio 14 d. sušaudyti. Karo metais per Dnieprą kėlėsi generolo Heinco Guderiano armijos motorizuoti padaliniai.
Vytautas Andriulis

Vytautas Andriulis (tikroji pavardė Judickas, 1937 m. balandžio 24 d. Gūruose, Raseinių valsčius – 2017 m. vasario 9 d. Vilniuje) – Lietuvos teisės istorikas, socialinių mokslų daktaras, Mykolo Romerio universiteto Teisės istorijos katedros profesorius.

Biografija

1963 m. baigė teisės studijas Vilniaus universiteto Teisės fakultete, suteiktas teisininko kvalifikacinis laipsnis. 1975 m. apgynė disertaciją, teisės mokslų kandidatas.
1973–1979 m. dirbo mokslinį darbą Filosofijos, sociologijos ir teisės institute, 1980–1989 m. Vilniaus universiteto Istorijos fakulteto dėstytojas. 1990–1991 m. Lietuvos Respublikos Teisingumo ministerijos Įstatymų departamento direktoriaus pavaduotojas, 1991–1993 m. Lietuvos Respublikos Vyriausybės patarėjas teisės klausimais, 1994–1999 m. Teisės instituto vyresnysis mokslinis darbuotojas, direktoriaus pavaduotojas, 1995–1999 m. Lietuvos Aukščiausiojo Teismo biuletenio „Teismų praktika“ vyr. redaktorius. Nuo 1998 m. Lietuvos teisės universiteto (dab. Mykolo Romerio universitetas) dėstytojas, nuo 1998 m. docentas, nuo 2007 m. universiteto Etikos priežiūros komisijos pirmininkas. 1999–2003 m. Lietuvos Respublikos Vyriausiosios tarnybinės etikos komisijos pirmininkas, vėliau narys.
Parašė daugiau, kaip 70 moksl. straipsnių, monografijoje atskleidė Trečiojo Lietuvos Statuto šeimos teisę, jos genezę trimis aspektais – santuokos teisinis reguliavimas, tėvų ir vaikų tarpusavio santykiai ir globos teisiniai pagrindai.
GD Estoril-Praia

Istorija

Klubas įkurtas 1939 m.
Gintaras Šurna

Biografija

1983 m. baigė Pakruojo 2-ąją vidurinę mokyklą,
1994 m. – Šiaulių politechnikumą, 2008 m. – Šiaulių universitetą.
Nuo 1994 m. G. Šurnos IĮ „GT“ savininkas. 2012–2019 m. Seimo nario Vitalijaus Gailiaus padėjėjas-sekretorius. Nuo 2019 m. Pasvalio rajono savivaldybės administracijos direktoriaus pavaduotojas.
2003–2007 m. ir 2015–2019 m. Pakruojo rajono savivaldybės tarybos narys.
1995 m. Lietuvos liberalų sąjungos, 2003 m. Liberalų ir centro sąjungos, 2006 m. Lietuvos Respublikos liberalų sąjūdžio Pakruojo rajono skyriaus narys, nuo 2001 m. Pakruojo rajono skyriaus pirmininkas. 
Pakruojo verslininkų asociacijos viceprezidentas. Sutuoktinė Ingrita, vaikai Vika, Lukas.
Alfonsas Bieliauskas

Biografija

1937–1941 m. mokėsi Kauno 3-oje valstybinėje gimnazijoje. 1939 m. įstojo į LLKJS, bendradarbiavo pogrindinėje komjaunimo spaudoje, 1940–1941 m. LLKJS Pažaislio valsčiaus komiteto sekretorius. 1941 m. prasidėjus vokiečių okupacijai pasitraukė į SSRS, dirbo miškų darbininku, nuo 1942 m. tarnavo 16-oje lietuviškoje divizijoje, mokėsi partijos-komjaunimo kursuose Jaroslavlyje, dirbo LLKJS CK, bendradarbiavo Maskvos radijo lietuviškose laidose, spaudoje.
1944–1946 m. LLKJS Kauno miesto komiteto I-asis sekretorius. 1946–1949 m. Kauno universitete studijavo lietuvių literatūrą. 1947–1949 m. laikraščio „Tarybų Lietuva“ apžvalgininkas. Nuo 1949 m. gyveno Vilniuje, žurnalo „Švyturys“ skyriaus vedėjas. 1951 m. Vilniaus universiteto Istorijos ir filologijos fakultete baigė lietuvių literatūros specialybę. 1951–1954 m. „Švyturio“ vyr. redaktoriaus pavaduotojas, 1954–1970 m. vyriausiasis redaktorius. 
Nuo 1951 m. LSSR rašytojų sąjungos narys, 1959–1960 m. sąjungos valdybos sekretorius, 1970–1976 m. valdybos pirmininkas. Nuo 1971 m. SSRS rašytojų sąjungos narys.
1964–1966 m. kandidatas į LKP CK narius, 1971–1976 m. LKP CK narys. 1971–1980 m. LSSR AT deputatas. 
Palaidotas Antakalnio kapinėse.

Kūryba

Pirmieji kūriniai – propagandinės publicistinės apybraižos, šlovinančios sovietinę santvarką. Romanuose „Darbo gatvė“, „Rožės žydi raudonai“ ryški komunistinė ideologija, tikrovė vaizduojama pagal socialistinio realizmo kanonus. Vėliau schemišką vaizdavimą bandė pagyvinti lyrinėmis refleksijomis („Mes dar susitiksim, Vilma!“), vidiniu monologu („Kauno romanas“, „Tada, kai lijo“, „Ramūs laikai“). Nepriklausomybės praradimą, Lietuvos okupaciją vertino sovietinės istoriografijos požiūriu („Vilniaus kalneliai“, „Ugnelė mūs kraujo“). Romanuose „Patogi moteris“, „Kitų gyvenimas“ vyrauja dorinės temos. Išleido literatūros kritikos knygų. Kūrinių išversta į rusų, ukrainiečių, estų, lenkų, latvių, anglų, vokiečių ir kitas kalbas. 
1977 m. sukurtas kino filmas „Vaikinas iš Darbo gatvės“ (rež. Algirdas Dausa).
Nekaltas (filmas)

Turinys

Tulijus Germinis – pasiturintis Romos aukštuomenės atstovas, vedęs Džulijaną, tačiau tuo pačiu palaikantis artimus santykius su aristokrate našle Tereza Rafo. Džulijana taip pat susiranda meilužį ir abu sutuoktiniai tariasi esą laimingi. Vis tik jos meilužis miršta nuo infekcinės ligos, palikdamas Džuliją nėščią, o šios vyras, negalėdamas pakelti minties, kad turės auginti kito vyro vaiką, nusprendžia šiuo atsikratyti...
Znamenka

Istorija

Znamenka pradėjo kurtis XVIII a. pr. Miesto teises gavo 1938 m.
Žvirbliai (Panevėžys)

Istorija

Minimi nuo 1585 m.
Sovietmečiu buvo kolūkis, veikė pradinė mokykla.
Protoceratops

Išvaizda

Suaugęs protoceratops svėrė 180 kg. Ilgis – 2,7 m. Siunkios galvos užpakalinėje dalyje turėjo didelę kaulinę klostę, bet ragų neturėjo. Ant snukio buvo didelis gumburas, galbūt naudotas kovose. Turėjo galingus nasrus, užsibaigiančius snapu.
Fukušimos Azuma stadionas

Istorija

1986 m. stadionas oficialiai atidarytas.
2020 m. vasaros olimpinių žaidynių metu stadione vyks beisbolo ir softbolo varžybos.
Vaida Urmonaitė-Maculevičienė

Vaida Urmonaitė-Maculevičienė (g. 1958 m. Šiauliuose) – teisininkė, Lietuvos vyriausiojo administracinio teismo (LVAT) teisėja.

Biografija

1976 m. baigė Šiaulių 9-ąją vidurinę mokyklą,1988 m. Vilniaus universiteto Teisės fakultete – vientisąsias teisės studijas, įgijo teisininko kvalifikaciją.
Nuo 1988 m. liepos mėn. iki 1990 m. rugpjūčio mėn. Teismo ekspertizės mokslinio tyrimo instituto jaunesnioji mokslinė bendradarbė, nuo 1990 m. rugsėjo mėn. Valstybinės teisinės informacijos departamento mokslinė bendradarbė, nuo 1991 m. vasario mėn. Vilniaus miesto prokuratūros skyriaus prokurorė, nuo 1995 m. sausio mėn. Vilniaus apygardos prokuratūros skyriaus vyr. prokuroro pavaduotoja, nuo 1997 m. gruodžio mėn. Vilniaus miesto 1-ojo apylinkės teismo, nuo 2000 m. vasario mėn. Vilniaus miesto 2-ojo apylinkės teismo teisėja, nuo 2002 m. birželio mėn. LR generalinio prokuroro pavaduotoja, nuo 2005 m. gruodžio mėn. LVAT teisėja.
Moka rusų, anglų kalbas.
Vandens nugeležinimas

Vandens nugeležinimas – vandens apdorojimo būdas, kurio metu iš vandens pašalinamas per didelis tirpių geležies ir mangano junginių kiekis. Procesas vyksta nugeležinimo-aeravimo įrenginiuose. Po to, kai sureguliuojamas vandens pH, vanduo filtruojamas.
Ta pati technologija naudojama ir demanganizacijai.
Aistė Diržiūtė

Aistė Diržiūtė (g. 1991 m. spalio 18 d. Vilkaviškyje) – lietuvių aktorė, už vieną pagrindinių vaidmenų filme Sangailės vasara 2015 m. Kino pavasario festivalio metu išrinkta geriausia aktore.
A. Diržiūtė taip pat yra feministė ir LGBT bendruomenės šalininkė.

Ankstyvasis gyvenimas ir karjeros pradžia

A. Diržiūtė gimė Vilkaviškyje, Rimanto ir Vaidutės Diržių šeimoje. Turi vyresnį brolį. Tėvas Rimantas yra Lietuvos ritinio sporto federacijos prezidentas, motina – mokytoja.
Nuo 1998 m. iki 2005 m. Diržiūtė mokėsi groti fortepijonu Vilkaviškio muzikos mokykloje. 2010 m. ji persikėlė į Vilnių, kur metus studijavo muziką, tada įstojo į Lietuvos muzikos ir teatro akademiją. Studijų metu Diržiūtė pasirodė keliose reklamose ir gavo mažus vaidmenis televizijos serialuose.

2015–2016: proveržis

2015 m. Diržiūtė debiutavo kine. Ji vaidino tikrais įvykiais paremtame Roberto Mulano filmeMes dainuosim ir atliko vieną iš pagrindinių vaidmenų Alantės Kavaitės filme Sangailės vasara.
Kai Sangailės vasara pasirodė Tarptautiniame Berlyno filmų festivalyje, Diržiutę pastebėjo filmų kritikai, ji tapo pirmoji lietuvių aktore pavadinta viena iš Europos Krintančių žvaigždžių, kartu su tokiais aktoriais kaip Maisie Williams ir Moe Dunford. Dižiūtė laimėjo Geriausios lietuvių aktorės apdovadonojimą Kino pavasaryje ir buvo nominuota Sidabrinės gervės ir KINFO apdovanojimams
2015 m. gegužę ji tapo Body Talk moterų drabužių kolekcijos veidų.
2016 m. Diržiūtė vaidino Igno Miškinio režisuotoje Karalių pamainoje ir Gabrielės Urbonaitės režisuotame trumpametražiame filme Atgal. Abu filmai pasirodė Kino pavasaryje.
Joniškio spaustuvė

Joniškio spaustuvė – spaustuvė, veikusi Joniškyje nuo 1945 m.

Istorija

Joniškio spaustuvė įkurta 1945 m. kartu su Joniškio apskrities laikraščio „Tarybinis balsas“ redakcija. 1951–1953 m. spausdino ir MTS laikraščius: Joniškio „Leninietis“ bei Žagarės „Laukų spartuolis“. Nuo 1950 m. tebespausdino rajono laikraščiu tapusį „Tarybinį kelią“. 1962 m. prie Joniškio spaustuvės prijungta Pakruojo spaustuvė, 1963 m. tapusi jos skyriumi. 1976 m. Joniškio spaustuvė, kaip skyrius, prijungta prie Šiaulių spaustuvės „Titnagas“. Rajono laikraštis „Tarybinis balsas“ (nuo 1990 m. pavadintas „Sidabrė“) Joniškio spaustuvėje buvo tik renkamas, o spausdinamas „Titnage“. 1995 m. įmonė tapo UAB „Joniškio spaustuvė“. Ji turėjo iškiliosios spaudos mašinas, spausdino blankus, buhalterinius dokumentus, smulkius spaudinius.
Laimutis Ragaišis

Biografija

1989 m. baigė Lietuvos veterinarijos akademiją, veterinarijos gydytojas.
Ignalinos raj. valstybinės veterinarijos ligoninės vyr. veterinarijos gydytojas, L. Ragaišio veterinarijos įmonės savininkas, Ignalinos raj. valstybinės maisto ir veterinarijos tarnybos viršininkas.
1995 m. Tėvynės sąjungos, 2006 m. Lietuvos valstiečių liaudininkų partijos narys. 1997–1999 m., 2007–2011 m. ir nuo 2011 m. Ignalinos rajono savivaldybės tarybos narys. 
Lietuvos veterinarijos gydytojų asociacijos narys. Sutuoktinė Irena, vaikai Ignas, Rūta.
Rogučių ledo ritulys 2014 m. žiemos paralimpinėse žaidynėse

Preliminarinis raundas

██ Pateko į medalių turnyrą
██ Pateko į klasifikacinį raundą
Škorpion vz. 61

Šoviniai, dėtuvės, priedai

„Škorpionas“ naudoja 7,65×17 mm Browning SR (.32 ACP)) pistoletinius šovinius, kurie konstruojant šį ginklą buvo standartiniai šoviniai Čekoslovakijos saugumo pajėgų ginkluotėje.
Ginkle naudojamos dviejų tipų dvieilės dėtuvės – trumpas 10 šovinių ragelis (užtaisyto masė 0,15 kg) ir 20 šovinių ragelis (užtaisyto masė 0,25 kg). Iššovus paskutinį ragelio šovinį spyna sustabdoma galutinėje padėtyje. Norint spyną grąžinti priekin reikia truktelėti užtaisymo rankenėlę.
„Škorpionas“ su trumpa dėtuve kaip pistoletas nešiojamas odiniame dėkle, panašiame į tipišką pistoleto dėklą. Dvi atsarginės ilgos dėtuvės nešiojamos atskiroje dėtuvinėje. Į „Škorpiono“ komplektą įeina valymo komplektas, kryptuko reguliavimo įrankis, alyvos buteliukas ir rankosaitis.

Taikikliai

„Škorpionas“ turi paprastą atvirą taikiklį (taikymo nuotolis nustatomas 75 ar 150 m). Taikytis padeda vielinė petinė atrama, kuri gali būti užlenkta aukštyn priekin virš uokso.
Klaipėdos operacija

Klaipėdos operacija – Antrojo pasaulinio karo TSRS kariuomenės puolamoji operacija Žemaitijoje 1944 m. spalio 5–19 d.

Tikslai

Klaipėdos operacijos tikslas – sumušti Vokietijos karinę grupuotę Žemaitijoje, užimti Klaipėdą, Baltijos pajūrį nuo Klaipėdos iki Palangos, atkirsti Vokietijos armijų grupės „Šiaurė“ kariuomenę Latvijoje nuo armijų grupės „Centras“, veikiančios piečiau, neleisti „Šiaurės“ grupės kariams pasitraukti į Rytų Prūsiją.

Pozicijos

Vokiečių kariuomenė gynėsi ruože Vegeriai – Papilė – Kuršėnai – Kužiai – Dubysa – Raseiniai – Gelgaudiškis. Su Vokietijos kariuomene (apie 130 000 karių, 1600 artilerijos pabūklų ir minosvaidžių, daugiau, kaip 400 tankų) kovojo TSRS I-ojo Pabaltijo fronto ir III Baltarusijos fronto 39 armijos kariuomenė (apie 500 000 karių, 9300 artilerijos pabūklų ir minosvaidžių, 1340 tankų).

Eiga

TSRS kariuomenė puolimą pradėjo 1944 m. spalio 5 d., pralaužė vokiečių kariuomenės gynybą, spalio 11 d. pasiekė Baltiją, priartėjo prie Klaipėdos gynybos ruožo, bet jo pralaužti nepajėgė. Operacijoje dalyvavo ir Šešioliktoji lietuviškoji šaulių divizija.
Visą Lietuvos teritoriją TSRS kariuomenė užėmė tik 1945 m. pradžioje – Klaipėdą – sausio 28 m., Kuršių neriją – vasario 4 d.
Taboras (Čekija)

Istorija

Miestas įkurtas 1420 m. kraštutinių husitų (vėliau vadintų taboritais) lyderio Jano Bydlinskio. Pavadintas pagal Taboro kalną Galilėjoje. Taboritai buvo sukūrę egalitarinę valstiečių bendruomenę. 1436 m. gavo karališkojo miesto statusą. 1452 m. Taboras užimtas Jurgio Podiebradiečio.
Pull and Bear

Istorija

„Pull and Bear“ prekės ženklas buvo pristatytas 1991 m. Į tarptautinę rinką įžengė jau kitais metais, atidarydami pirmas parduotuves užsienyje, Portugalijoje. 1995 m. parduotuvės duris atvėrė ir Graikijoje bei Maltoje, o 1997 m. – ir Izraelyje. Iš pat pradžių „Pull and Bear“ produkcija buvo skirta vyriškai auditorijai, o pirmoji moteriška kolekcija pristatyta 1998 m. Tais pačiais metais sukuriamas ir internetinis tinklalapis bei atidaryta pirma parduotuvė Kipre.
2000 m. atidaroma pirma parduotuvė už Europos ribų, Kuveite. Kiek vėliau tinklas įžengia į Pietų Ameriką, atidarydamas parduotuves Venesueloje (2001) bei Meksikoje (2002); tais pačiais metais „Pull and Bear“ pasirodo ir Airijoje bei kitose penkiose Artimųjų Rytų šalyse. 2003–2004 m. tinklas toliau plečiamas Europoje su parduotuvėmis Andoroje, Slovakijoje, Rumunijoje bei Rusijoje. 2005 m. pirmos parduotuvės atidaromos Prancūzijoje, Italijoje, Turkijoje bei Čekijoje, 2006 m. – Lietuvoje, Lenkijoje ir Singapūre, o 2007 m. – Saudo Arabijoje, Gvatemaloje, Malaizijoje bei dar penkiose Europos valstybėse.
2008 m. „Pull and Bear“ įžengia į Indonezijos, Juodkalnijos, Jungtinės Karalystės bei Egipto šalių rinkas. Tais pačiais metais kompanija pradeda aktyvų prisidėjimą prie įvairių labdaros įmonių bei aplinkosaugos projektų, įskaitant problemas, susijusias su klimato kaita bei skurdu pasaulyje. 2009 m. parduotuvės atidaromos Kroatijoje, Ukrainoje, Estijoje bei Kinijoje, o 2010 m. tinklas pradeda veikti ir Bulgarijoje, Kazachstane, Honkonge bei Makao. 2011 m. įžengiama į Nyderlandų, Maroko ir Pietų Korėjos rinkas, taip pat tų pačių metų rugsėjo 6 d. atidaroma internetinė parduotuvė. „Pull and Bear“ švenčia 20-ečio jubiliejų su specialiomis kolekcijomis, skirtomis vaikams, pavadinimu „Pull&Bear for Kids“. Taip pat pristatoma ir linija „Pull&Bear Heritage“, skirta vyresnio amžiaus vyrams.
2012 m. internetinė prekyba pradedama Švedijoje, Šveicarijoje, Liuksemburge, Danijoje bei Monake; taip pat įprastos parduotuvės atidaromos 11-oje naujų valstybių. 2013 m. tinklas toliau plečiamas su parduotuvėmis Vokietijoje, Kosta Rikoje, Taivane ir Panamoje, o Rumunijoje prekės pradedamos pardavinėti ir internetu. Kolekcijose pristatomi drabužiai, pagaminti iš organinės medvilnės.
Polikarpas

Biografija

Buvo apaštalo Jono mokinys, jo paskirtas Smirnos vyskupu prieš 96 m. ištremiant jį į Patmos salą.
Garsiausi Polikarpo mokiniai – Irenėjus ir Papijas.
155 m. (pagal kitą versiją 158 m.) Polikarpas lankėsi pas popiežių Anicetą, norėdamas apginti Mažojoje Azijoje priimtą Velykų datą, kuri, skirtingai nei Romoje, buvo švenčiama nisano mėnesio 14 dieną, kartu su žydų Paschos švente, neatsižvelgiant į savaitės dieną. Tuo tarpu Romoje, Egipte ir visuose Vakaruose Velykos visada švęstos artimiausią Paschai sekmadienį. Susitarti dėl vieningos datos tuomet nepavyko, tačiau popiežius Anicetas sutiko, kad Smirnos bažnyčia ir toliau laikytųsi įprastos dienos.
Kaip liudija Euzebijus, šeštaisiais imperatoriaus Marko Aurelijaus valdymo metais kilo krikščionių persekiojimas, kurio metu Polikarpas buvo suimtas ir teisiamas. Anot legendos, Polikarpas turėjo galimybę pabėgti, tačiau ja nepasinaudojo. Kartu su keletu kitų krikščionių jis pasitraukė į netoli miesto esančią sodybą. Likus trims dienoms iki mirties, Polikarpas matė regėjimą: liepsnojančią savo pagalvę. Artėjant persekiotojams vyskupas pasitraukęs į kitą vietą, tačiau vergas jį išdavė. Pasitraukti į kitą sodybą Polikarpas nesutikęs. Jis buvo atvestas į stadioną, kuriame jo laukė susirinkusi minia ir prokonsulas – Romos valdžios atstovas. Prokonsulas neatidavė vyskupo sudraskyti žvėrims, o liepė sudeginti ant laužo. Legenda sako, kad liepsnos apėmė Polikarpo kūną jo nepaliesdamos. Kūnas atrodė esąs iš gryno aukso ar sidabro, sklidęs brangiųjų prieskonių aromatas, kad jį išvystų, praregėję aklieji. Budeliui buvo įsakyta vyskupą nudurti, tačiau iš kairiojo šono ištekėję tiek kraujo, kad jis užgesino ugnį. Pasak Tillemont, tai įvykę 166 m., o pasak Basnage, – 169 m.
Iš Polikarpo raštų yra išlikęs vienas laiškas filipiečiams, kuris buvo skaitomas Mažosios Azijos bažnyčiose. Šiame laiške eretikas Markionas pavadinamas Šėtono sūnumi. Taip pat yra išlikęs oficialus jo kankinystės akto egzempliorius „Šv. Polikarpo kankinystė“.
Baltic Aviation Academy

Istorija

Mokomasis centras savo patirtį skaičiuoja nuo 1991 m. rugsėjo 20 d, kai atkūrus Lietuvos nepriklausomybę, buvo atkurta ir nacionalinė oro bendrovė „Lietuvos avialinijos”, be kitos veiklos, teikusi ir pilotų bei orlaivių palydovų mokymo paslaugas.
Nuo 2009 m. balandžio mėnesio, įgyvendinant naują grupės verslo strategiją, įmonė pervadinta į „Baltic Aviation Academy". 
Per 17 veiklos metų mokomajame centre parengta per 10 tūkstančių aviacijos specialistų: pilotų, orlaivių palydovų, technikos ir antžeminių paslaugų darbuotojų.