google/wiki40b huggingface dataset:
Vello Saatpalu

Biografija

1942–1949 m. mokėsi Talino 1-oje vidurinėje mokykloje, 1953 m. baigė Talino komunalinį technikumą, elektrotechnikas. 1953 m. tekstilės fabriko darbininkas. 1954–1956 m. tarnavo sovietinėje armijoje Lvove. 1956 m. Talino radijo gamyklos darbuotojas. 1961 m. Elektrotechnikos instituto darbuotojas. 1966 m. baigė Talino politechnikos institutą.
1969 m. Talino radioelektronikos konstruktorių biuro inžinierius. 1974 m. Estijos valstybinio projektavimo instituto inžinierius. 1979 m. Estijos SSR ministrų tarybos Kūno kultūros ir sporto komiteto darbuotojas. 1981 m. baigė Tartu universiteto kursus, 1984 m. Radioelektronikos aukštosios mokyklos mikroprocesorių kursus. 1983 m. Kibernetikos instituto darbuotojas.
1988 m. vienas iš Liaudies fronto „Rahvarinne“ steigėjų ir aktyvus jos narys. 1989–1990 m. Estijos demokratų susivienijimo, nuo 1990 m. Estijos socialdemokratų partijos pirmininkas. 1992–1995 m. Estijos parlamento narys, Užsienio reikalų komisijos pirmininkas. Nuo 1995 m. pensininkas.
Andrius Dubinskas

Andrius Dubinskas (1868 m. lapkričio 20 d. Gulbiniškių kaime, dab. Vilkaviškio rajonas – 1945 m. balandžio 17 d., NKVD kalėjime) – teisininkas, spaudos bendradarbis, visuomenės veikėjas, draudžiamos lietuviškos spaudos platintojas, pedagogas.

Biografija

Mokėsi Marijampolės gimnazijoje, Seinų kunigų seminarijoje. Studijavo Peterburgo dvasinėje akademijoje ir ją baigė teologijos magistro laipsniu. Po to, 1901 m. baigė Peterburgo universiteto teisės fakultetą. Peterburge tarnavo valdininku Senate ir Finansų ministerijoje, mokytojavo. Aktyviai dalyvavo lietuvių visuomeninėje veikloje. Iš caro valdžios buvo gavęs leidimą leisti lietuvišką laikraštį, kurį, kun. Pranciškui Būčiui tarpininkaujant, perleido Jonui Totoraičiui. Pastarasis grįžęs į Seinus ėmė leisti laikraštį Šaltinis.
Peterburge A. Dubinskas per Suomiją gaudavo "Tėvynės Sargą" ir "Žinyčią", juos išsiuntinėdavo paštu. Kad nesukeltų įtarimo, siunčiami vokai turėjo Senato štampą.
Artimai susipažino su Vidaus reikalų ministerijos valdininku Strolmanu, kuriam buvo pavesta ruošti medžiagą ir pristatymą Ministrų komitetui lietuviškos spaudos lotynų rašmenimis reikalu. Ministerija 1903 m. jau buvo galutinai nusistačiusi leisti lietuviams spaudą lotyniškomis raidėmis tik maldaknygėms ir kalendoriams spausdinti, ir šiam savo sumanymui jau buvo gavusi kitų suinteresuotų institucijų pritarimą. Andrius Dubinskas įprašė Strolmaną pristatymą Ministrų komitetui pristabdyti ir surasti pretekstą surinkti papildomos medžiagos. Buvo užklaustas ir naujai paskirtas Vilniaus generalgubernatorius Sviatopolk- Mirskij. Jo nuomonė suteikė pagrindo klausimą svarstyti iš naujo. To išdavoje 1904 m. spauda lietuviams buvo grąžinta be jokių suvaržymų.
1921–1922 m. tarnavo Lietuvos konsulu Petrograde. Grįžęs Lietuvon 1924 m., mokytojavo, 1928-1933 m. buvo Prienų taikos teisėjas ir Marijampolės apygardos teismo narys, o 1934 – 1938 m. – Kauno apygardos teismo pirmininkas.
Nuo 1890 m. bendradarbiavo „Ūkininke“, „Tėvynės sarge“, „Vilniaus žiniose“, „Varpe“, „Draugijoje“ ir kituose.
Lietuvą užėmus Raudonajai Armijai, 1945 m. suimtas ir kalėjime nukankintas.
Naftos princas

Santrauka

Apačių vadas Vinetu kartu su savo draugu Tvirtąja Ranka padeda naujakuriams persikelti į naują vietą indėnų žemėse. Jie veda derybas su indėnu gentimi, kad šie leistų naujakuriams įsikurti jų žemėse.
Šie planai nepatinka vietiniam biznieriui, vadinamam Naftos Princu, kuris šiose žemėse turi savų interesų ir ketina jas pelningai parduoti. Pradžioje jo parankiniai nužudo vedlį, turėjusį padėti naujakuriams persikelti į naują vietą, tačiau tolimesnius planus sujaukia Tvirtoji Ranka. Tada, pasinaudodamas sukčiumi Ričardu, bando naktį užpulti jų stovyklą, tačiau ir vėl nepavyksta.
Galiausiai Naftos Princo žmonės nužudo indėnų vado sūnų ir taip sukiršina juos su naujakuriais. Indėnų vadas reikalauja keršto – 50 gyvybių už vieną – ir ryte gausiomis pajėgomis pasirengia stovyklos užpuolimui. Tvirtoji Ranka turi tik vieną naktį, kad surastų žudiką ir pristatytų jį indėmans.

Apdovanojimai

1966 m. filmas pelnė vieną Golden Screen apdovanojimą.
Batikaloa

Istorija

Batikaloa žinoma nuo senovės, tačiau kaip šiuolaikinis miestas pradėjo kurtis 1622 m., portugalams pastačius fortą. 1638 m. jį užėmė olandai. Į miestą kėlėsi nemažai kolonizatorių iš Europos, kurių palikuonys čia gyvena iki šių dienų.
Romualdas Augūnas

Biografija

Mokėsi Gelvonų vidurinėje mokykloje, 1954–1958 m. Kauno politechnikume. 1969 m. baigė Kauno politechnikos institutą, įgijo inžinieriaus statybininko specialybę. 1961–1991 m. dirbo įvairiose pareigose Komunalinio ūkio projektavimo institute. 1991–2004 m. UAB „Arfa“ direktorius. Nuo 2003 m. Nacionalinio fotografijos meno fondo direktorius.
Fotografuoti pradėjo 1958 m. pirmą kartą išvykus į kalnus. 1969 m. Vilniaus profsąjungų kultūros rūmuose surengė pirmąją savo darbų parodą. Nuo 1970 m. Lietuvos fotomenininkų sąjungos narys. Nuo 1997 m. Tarptautinės meninės fotografijos federacijos menininkas fotografas. 2005 m. suteiktas Lietuvos meno kūrėjo statusas. Nuo 2008 m. Lietuvos fotomenininkų sąjungos Garbės narys. Yra pelnęs 26 apdovanojimus iš jų du pagrindiniai prizai, vienas aukso medalis, du sidabro medaliai, du parodos medaliai, pirma ir antra premijos.
Vienas pirmųjų Lietuvos alpinistų. 1958 m. kartu su Lietuvos komanda įkopė į Elbrusą. 1964 m. vadovavo Lietuvos alpinistų komandai, kuri įkopė į 6080 m aukščio Pamyro viršukalnę (Tadžikija) ir pavadino ją Lietuvos viršūnės vardu.  Taip pat dalyvavo kopiant į Čiurlionio viršūnę ir Donelaičio viršūnę, 1969 m. įveikė Žalgirio viršūnę. 1979 m. Tian Šanio kalnuose pavadino viršūnę Nemuno viršūnės vardu. Alpinizmo instruktorius. Daugelio straipsnių apie alpinizmą autorius.
Lietuvos Respublikos generalinis prokuroras

Teisės

Generalinis prokuroras (jo pavaduotojai) turi teisę dalyvauti rengiamuose Seimo, Lietuvos Respublikos Prezidento ir LR Vyriausybės posėdžiuose, siūlyti Lietuvos Aukščiausiojo Teismo senato pirmininkui nagrinėti įstatymų ir kitų teisės aktų taikymo teismuose praktiką, dalyvauti nagrinėjant šiuos klausimus Lietuvos Aukščiausiojo Teismo senato posėdžiuose ir pareikšti savo nuomonę.

Generalinio prokuroro ir jo pavaduotojų tarnybos ypatumai

Generalinis prokuroras (jo pavaduotojas) prokurorams yra aukštesnysis prokuroras (LR prokuratūros įst. 23 str. 1 d.).
Generalinis prokuroras Generalinės prokuratūros, teritorinių prokuratūrų, generalinio prokuroro ir jo pavaduotojų, prokurorų kompetenciją nustato įsakymu patvirtindamas Kompetencijos nuostatus.
Generaliniam prokurorui ir jo pavaduotojams netaikomos LR prokuratūros įstatymo 25 straipsnio 1 dalies, 26 straipsnio, 30 straipsnio 3 dalies, 31–34, 36, 37 straipsnių, 39 straipsnio 3 dalies, 40–44 straipsnių, 45 straipsnio 1–6 dalių, 46, 48 straipsnių ir 53 straipsnio 2 dalies nuostatos.
Pasibaigus įgaliojimams, generalinis prokuroras ir jo pavaduotojai turi teisę į laisvas prokuroro pareigas.
Rugpjūčio 19

Vardadieniai

Emilija – Argaudas – Tolvina – Boleslovas – Balys
Čekoslovakijos futbolo čempionatas

Čekoslovakijos futbolo čempionatas vyko nuo 1925 iki 1993 metų, kai Čekoslovakija buvo padalinta į Čekiją ir Slovakiją.
Nors formaliai pirmenybės vadinosi Čekoslovakijos nuo 1925 metų, tačiau Slovakijos klubai jose ėmė dalyvauti tik nuo 1934 m. rudens – iki tol čia žaisdavo tik Čekijos klubai, o slovakai žaidė savo atskirame turnyre.
Microsoft Dynamics NAV

Microsoft Dynamics NAV yra įmonės resursų planavimo (ERP) programinės įrangos produktas, leidžiamas Microsoft korporacijos. Produktas priklauso Microsoft Dynamics šeimai.
Nuo 1995 metų produkto pavadinimas buvo pakeistas kelis kartus: „Navision Financials“, „Navision Attain“, „Microsoft Business Solutions Navision Edition“ ir esamas (2006) „Microsoft Dynamics NAV“. Visi šie pavadinimai iš tikrųjų yra vieno ir to paties produkto.
Produktas skirtas finansų, gamybos, kliento ryšių, tiekimo valdymui, analitikai ir elektroninei komercijai mažų bei mažų - vidutinių įmonių segmente. Sprendimų centrai, diegianys šį produktą turi priėjimą prie visų biznio logikos išeities tekstų. To dėka produktas gali būti labai smarkiai adaptuojamas individualiems poreikiams.
2002 m. liepos 11, Microsoft įsigijo kompaniją Navision A/S, kuri buvo pradinė Navision produktų gamintoja. Tai buvo planuotas Microsoft žingsnis po Great Plains produkto įsigijimo. Įsigijus kompaniją Navision A/S, Microsoft taip pat įsigijo teises į Axapta, atskirą Damgaard A/S gamintą produktą, kuris turi labai daug panašumų į „Navision Attain“, tačiau yra sukurtas modernesnės technologijos pagrindu.
Po produktų įsigijimo, Microsoft pervardino visus tris produktus ir 2004 m. spalio mėn. išleido Microsoft Dynamics NAV 4.0. 2007 m. Microsoft ketina išleisti Microsoft Dynamics NAV 5.0.
Juan Gris

Biografija

Chuanas Grisas (piln. José Victoriano Carmelo Carlos González-Pére) gimė 1887 m. kovo 23 d. Madride. Ch. Grisas buvo tryliktas iš keturiolikos pasiturinčios popieriaus pramoninko šeimos vaikų. 1902−1904 m. jis mokėsi braižybos Madrido dailės ir amatų mokykloje, publikavo savo piešinius vietos spaudoje. 1904−1905 m. Ch. Grisas mokėsi tapybos pas akademinį dailininką José Maria Carbonero. 1906 m. persikėlė į Paryžių, kur gyveno iki gyvenimo pabaigos. Jo draugais Paryžiuje tapo tapytojai Žoržas Brakas, Pablas Pikasas, Fernanas Ležė ir literatai Gijomas Apolineras, Maksas Žakobas, Maurice Raynal. Ch. Grisas piešė humoristines iliustracijas Paryžiaus žurnalams. Nuo 1910 m. atsidėjo tapybai ir apie 1912 m. išvystė nuosavą kubistinę tapybos stilistiką.
Pirmą kartą Ch. Griso kūriniai eksponuoti 1912 m. Nepriklausomųjų parodoje Paryžiuje, po to tais pat metais eksponuoti Barselonoje, Berlyne, Ruane. Jis pasirašė sutartį su vokiečių kolekcionuotoju ir meno kūrinių dileriu Daniel-Henry Kahnweiler dėl savo darbų pardavimo, 1914 m. jo draugu tapo Anri Matisas ir po to − Žakas Lipšicas, Žanas Metsenžė. Po D. H. Kahnweiler pasitraukimo iš Paryžiaus dėl Pirmojo pasaulinio karo, 1916 m. Ch. Grisas pasirašė sutartį su kitu meno kūrinių dileriu Léonce Rosenberg. Pirmoji Ch. Griso personalinė paroda įvyko 1919 m. L. Rosenbergo galerijoje L'Effort Moderne Paryžiuje. Kitais metais grįžęs D. H. Kahnweiler perėmė Ch. Griso kūrinių supirkimą.
1922 m. Ch. Grisas kūrė baleto scenos dekoracijas ir kostiumus S. Diagilevo trupės pasirodymams, tarp 1924 ir 1925 m. paskelbė savo dailės teorijas. 1924 m. išdėstė Sorbonoje lekciją „Tapybos galimybės“. Kapitalinės Ch. Griso kūrinių parodos įvyko 1923 m. Simono galerijoje Paryžiuje, Flechtheim galerijoje Berlyne ir 1925 m. − Flechtheim galerijoje Diuseldorfe. Dailininko sveikata suprastėjo, jis lankėsi pietų Prancūzijoje bandydamas ją pataisyti. Chuanas Grisas mirė nuo astmos priepuolio 1927 m. gegužės 11 d. Bulonėje, ten ir palaidotas. Didžąją jo kūrybinio palikimo dalį sudaro „sintetinio kubizmo“ natiurmortai. 2010 m. jo paveikslas „Smuikas ir gitara“ viešo aukciono metu buvo parduotas už 28,64 mln. JAV dolerių.
Kladizmas

Kladizmas (gr. κλάδος (klados) – šaka) – 1950 m. Vilio Heningo pasiūlytas metodas, kaip nustatyti organizmų filogenetinius (giminystės) ryšius ir kaip sudaryti filogenetines schemas (medžius). Kiekviena monofiletinė (t. y. kilusi iš vieno protėvio) šaka vadinama klada (monofiletine šaka). Nuo XX a. antrosios pusės kladizmas ypač populiarus tarp Vakarų šalių biologų sistematikų, bet per paskutinius 25-30 metų populiarėjantis Lietuvoje ir Rytų Europos šalyse.
Vita Žabarauskaitė

Biografija

1980 m. baigė M.K.Čiurlionio menų mokyklą, 1988 m. – Šiaulių pedagoginį institutą. Šiaulių Gegužių vidurinėje mokyklos dailės mokytoja metodininkė. 
Nuo 1995 m. Lietuvos dailininkų sąjungos narė.

Kūryba

Surengė per 100 personalinių parodų Lietuvoje ir užsienyje (Austrija, Italija, Danija, Latvija). Jos kūrinių yra įsigiję Austrijos, Vokietijos, JAV, Izraelio, Lenkijos ir Lietuvos kolekcininkai.
Svarbesni darbai: „Metų laikai“, „Didžioji verba“, ciklai „Kristaus kančių kelias“, „Rudens nuotaikos“, „Skrynios. Dangčiai. Langinės“, „Nušvitimas“, „Pjesė mechaniniam pianinui“, „Medunešis“, „Niveliacija“, „Stebuklingosios Nilso kelionės“, „Lietuviškos pasakos“ ir kt. Rašo eilėraščius, pati iliustruoja savo eilėraščių publikacijas spaudoje.
Kauno stiklo fabrikas

AB Kauno stiklo fabrikas – didžiausias butelių ir vienintelis spalvoto stiklo gamintojas Lietuvoje. Veikia Kaune, Aleksote.

Istorija

Stiklo gamykla ,,Aleksotas“ buvo įkurta 1927 m. Tarpukario metais gamino įvairius buitinius indus, žibalinių lempų ir žibintų stiklus, vėliau pradėjo gaminti ir butelius. 1937 m. fabrikas rekonstruotas, 1940 m. nacionalizuotas. Sovietmečiu įmonė išplėsta. 1993 m. privatizuota. 1997 m. ir 2008 m. įmonė rekonstruota. Įmonėje šiuo metu gaminami įvairios talpos ir formos buteliai iš stiklo. Joje dirba apie 180 darbuotojų. Veikia suvenyrų ir namų apyvokos reikmenų gamybos cechas.

Eksportas

AB Kauno stiklo fabrikas apie penktadalį produkcijos eksportuoja į Rusiją, Kazachstaną ir kitas valstybes.
Karachanidų chanatas

Pavadinimai

Tuometiniuose persų ir arabų šaltiniuose valstybė vadinosi Chakanija (pers. خاقانيه = Khakānīya). Pavadinimas kildinamas nuo vietos valdovų titulo chakan (kilęs iš tiurkiško „kagan“). Arabai valdančiąją dinastiją vadino Afrasiabo dinastija. Dabar pasaulyje visuotinai priimtas Karachanidų pavadinimas buvo XX a. pasiūlytas istorikų. Jis irgi kildinamas nuo valdovų titulo: atrodo, Karachanidų valdovai tituluodavosi „juodaisiais chanais“, t. y. karachan (juoda spalva tiurkų tautų tarpe simbolizavo jėgą). Kitas istorikų naudojamas alternatyvus pavadinimas yra Iligchanidai.

Skaldymasis

1042 m. dviejų dinastinių linijų egzistavimas lėmė galutinį chanato skilimą į dvi dalis. Vakarinio Karachanidų chanato (Transoksianoje) sostine tapo Samarkandas. Šis chanatas nuo 1089 m. tapo seldžiukų vasalu.
Kadangi 1125 m. į rytus nuo Karachanidų žlugo kidanių Liao imperija, vienas iš pabėgėlių, Jelu Daši, migravo į vakarus, rinkdamas į savo armiją klajoklių gentis. 1134 m. jis užėmė Rytinių Karachanidų sostinę Balasaguną ir įkūrė savo Karakitajų imperiją. Karakitajai užėmė šiaurės vakarines Karachanidų valdas, svarbiausia − Žetisu regioną. Todėl nuo tada Karachanidai valdė tik Tarimo baseiną ir Džungariją (o tam tikrais laikotarpiais − tik teritorijas aplink sostinę Kašgarą). Be to, XII a. II pusėje jie buvo priversti mokėti duoklę Karakitajams (vakariniai Karachanidai tuo metu mokėjo duoklę tiek Karakitajams, tiek Seldžiukams). Dėl nestabilios padėties nuo Rytinio Karachanidų chanato 1141 m. atskilo Fergana, kur susiformavo atskiras Ferganos Karachanidų chanatas su sostine Uzkende.
1210 m. Vakarų chanatas pradėjo mokėti duoklę Chorezmo imperijai. Po dvejų metų, 1212 m., gretimame Karakitajų chanate į valdžią atėjo naimanų chanas Kučlukas, kuris sunaikino visus tris Karachanidų chanatus − tiek Vakarinį, tiek Rytinį, tiek Ferganos − ir įjungė juos į Mongolų imperiją.

Kultūra

Karachanidų imperija yra laikoma ypač reikšminga Vidurinės Azijos kultūros istorijoje. Pirmiausia, visame didžiuliame regione įsigalėjo tiurkų kalba, kuri galutinai pakeitė senąsias indoeuropiečių (tocharų, sogdų, skitų ir kitas) kalbas. Imperijoje buvo kalbama tiurkų kalbos atmaina, iš kurios vėliau išsivystė čagatajų kalba (ji yra uzbekų ir uigūrų kalbų pirmtakė).
Be to, šios imperijos dėka Vidurinėje Azijoje buvo introdukuotas islamas, ir Turkestanas į trauktas į Persų civilizacijos orbitą. Užkariavę Maveranachrą, Karachanidai perėmė Samanidų kultūrinius pasiekimus. Jie pirmą kartą tiurkų kalbai pritaikė arabiškus rašmenis, kas leido užrašyti jų literatūrą. Imperijoje gyvenęs Jusufas Balasagunis parašė pirmąjį grožinės literatūros kūrinį tiurkų kalba. Kitas imperijos mokslininkas, Machmudas Kašgaris, parašė pirmąjį tiurkų kalbų žodyną.
Persiška įtaka jaučiasi ir imperijos architektūroje. Karachanidų architektūra yra viena iš nedaugelio iki mūsų laikų išlikusių ikimongoliškos islamiškos architektūros pavyzdžių. Svarbiausi architektūros paminklai − Balasaguno statiniai, Aišah Bibi mauzoliejus Taraze ir Karachanidų mauzoliejus Uzgene.
Šiaulių Rėkyvos progimnazija

Istorija

Šiaulių 4-oji aštuonmetė mokykla įkurta 1964 m., iki to laiko Rėkyvos vaikai mokėsi Lingailių (Kardžiūnų) pradžios mokykloje. 1985 m. mokykla pavadinta 4-oji nepilnoji vidurinė mokykla, 1988 m. 4-oji devynmetė mokykla, nuo 1993 m. Rėkyvos pagrindinė mokykla.
Mokykloje daug dėmesio skiriama ekologijos integravimui, ugdymo proceso efektyvinimui ir optimizavimui. Pati aplinka skatina pasirinkti ekologinio ugdymo kryptį, domėtis kultūros paveldu. Šioje ugdymo įstaigoje veikia ekologijos, sveikos gyvensenos, prevencijos, kultūros paveldo programų mokytojų kūrybinės grupės. Nuo 2004 m. mokykla dalyvauja Gamtosauginių mokyklų programoje.
Mokykloje veikia 20 būrelių. Moksleiviai dalyvauja meninio skaitymo, piešinių konkursuose, sporto varžybose, kuriuose laimi prizines vietas. Taip pat veikia diskusijų klubas, folklorinis ansamblis, miškininkų, ekologinis, choreografijos, informatikos, aitvarų, „Mano augintinis“, darbelių iš šiaudų būreliai, ansamblis „Debesėlis“, nuo 2000 m. leidžiamas mokyklos laikraštis „Gandro žinios“ (vadovė J. Valančienė).
Polikletas

Polikletas (gr. Πολύκλειτος; V a. pr. m. e.) – graikų skulptorius, dailės teoretikas, aukštosios klasikos (Argo mokyklos) atstovas. Polikletas mokėsi pas Ageladą.
Traktate „Kanonas“, kurio išliko 2 fragmentai, išdėstė žmogaus kūno proporcijų matematinio kanono teoriją. Sukūrė atletų statulų („Doriforas“, apie 440 m. pr. m. e.; joje ypač pabrėžtas kontrapostas). Truputį grakštesnės proporcijos ir kontrapostai būdingi vėlesniems Polikleto kūriniams: „Sužeistai amazonei“ (apie 440–430 m.), „Diadumenui“ (apie 420–410 m.). Maždaug 420–417 m. sukūrė chrizoelefantinę Heros statulą.
Polikleto kūrinių nėra išlikę; apie juos žinoma iš antikos rašytojų raštų, romėnų kopijų, monetų.
Kulvos Daunoravičių koplyčia

Architektūra

Koplyčia su laidojimo rūsiu. Pastatyta ant masyvaus akmenų pamato, priekiniu fasadu atgręžta į senosios bažnyčios varpinę. Virš įėjimo durų išlikęs autentiškas įrašas Grób Downarowiczów ('Daunoravičių kapas'). Statinio tūris – kompaktinis, stačiakampio plano, vieno aukšto, su dvišlaičiu stogu, padengtu lygios skardos lakštais ir įtaisytu kryželiu. Langų angos arkinės, jų sąramos – plytų mūro pleištinės. Fasadų apdaila ir puošyba – geltonos ir raudonos spalvos plytų mūras, skaldyto akmens plokštumos, rizalitai, profiliuoti karnizai. Abiejuose frontonuose įrengtos rozetės. Galinis fasadas aklinas.
Statinio vidinė apdaila sutvarkyta: tvarkingos keraminių plytelių grindys, sieninė tapyba. Grindyse įrengta anga patekti į rūsį, ji padengta kitos spalvos plytelėmis. Ant skirtingų sienų pakabintos 6 juodo granito lentos su palaidotų šeimos narių, manoma, Przyjaciel herbo savininkų, vardais ir datomis.
Kulvos senosiose kapinėse išlikusi XIX a. vid. kapavietė su Daunoravičių vardais.
Kailašas

Pavadinimas

Kailāśā reiškia „kristalas“ sanskrito kalboje. Tibetietiškas kalno vardas Gangs Rin-po-che reiškia „sniegynų vertinga brangenybė“. Kitas vietinis kalno pavadinimas yra Tisé kalnas. Džainistai kalną vadina Aštapada.

Religinė reikšmė

Hinduizmas
Hinduizmo mitologijoje Šiva, blogio ir sielvarto naikintojas, gyvena legendinio kalno Kailāśā viršūnėje. Kailāśā daugelyje hinduizmo sektų laikomas rojumi, galutiniu sielų tikslu ir pasaulio dvasiniu centru.
Kai kurios tradicijos tvirtina, kad Kailašo kalnas yra Šivos linga (simbolis panašus į penį), o Manasarovaro ežeras – jo palydovės joni (yoni – gimdos, makšties simbolis fizine ir dvasine reikšme). Pagal puranose rastą apibudinimą, Kailasas yra pasaulio centras, jo keturi veidai padaryti iš kristalo, rubino, aukso ir lapis lazuli. Jis yra pasaulio ramstis apie 420 tūkst. km aukščio, tai pasaulio mandalos centras ir yra šešių kalnynų, simbolizuojančių lotosą centre. Iš Kailaso išteka keturios upės, dalinančios pasaulį į keturias dalis.
Didžiausia ir svarbiausia uoloje iškalta šventykla Eloroje, Maharaštra, pavadinta Kailaso kalno vardu. Daug jos skulptūrų vaizduoja Šivą ir Parvati istoriją, įskaitant epizodą, kur demonas Ravana bandė papurtyti Kailaso kalną.
Budizmas
Tantriniai budistai tiki, kad Kailaso kalnas yra Budos Demchoko (žinomo ir kaip Demchogas ar Chakrasamvara), simbolizuojančio aukščiausią palaimą, namai. Kalbama, kad Milarepa, tantrinio budizmo čempionas, atvyko į Tibetą mesti iššūkį Naro-Bonchungui, Bon, Tibeto religijos, čempionui. Du burtininkai stojo į magišką kovą, bet nė vienas nepasiekė svaraus pranašumo. Galiausiai jie susitarė, kad pirmasis pasiekęs Kailaso kalno viršūnę bus nugalėtojas. Kai Naro-Bonchungas atsisėdo ant stebuklingo bugno ir pašoko virš šlaito, Milarepos pasekėjai buvo nustebę, matydami mokytoją sėdintį ir medituojantį. Kai Naro-Bonchungas buvo prie pat viršūnės, Milarepa pradėjo judėti ir jį aplenkė jodamas ant saulės spindulių taip laimėdamas varžybas ir atgabendamas budizmą į Tibetą.
[Pastaba: Sakoma, kad Padmasambahava atgabeno tantrinį budizmą į Tibetą, o ne Milarepa (garsus Tibeto jogas), taigi istorijoje yra nesusipratimas.]
Džainizmas
Džainistai, vadinantys Kailašą Aštapada, tiki, kad jų religijos įkurėjas Rišabadeva pasiekė nirvaną toje vietoje.
Bon tikėjimas
Bon, religija, buvusi Tibete anksčiau už budizmą, teigia, kad visas mistinis regionas ir Devunių istorijų Svastikos kalnas yra mistinės galios vieta.
Reamonn

Istorija

Iki debiutinio Vokietijos grupės Reamonn albumo pasirodymo, buvo išleisti net trys labai sėkmingi (taip pat ir Lietuvoje) singlai: milžiniškais hitais tapo dainos „Supergirl“, „Josephine“ bei „Waiting There For You“. Taigi, po šių singlų sėkmės, 2000-aisiais parduotuvių lentynas pasiekė dabiutinis Reamonn albumas „Tuesday“. Jame iš viso buvo 11 dainų, tarp kurių, be jau minėtų, reikėtų pažymėti „7th Son“ bei „Swim“.
2001-aisiais pasirodė ir naujas grupės albumas „Dream No.7“, kuriame taip pat buvo ne vienas hitas. Iš jų paminėti reikėtų „Jeanny“, „Life Is A Dream“ bei „Weep“. Tais metais Reammon taip pat kartu su Jam & T-Spoon įrašė meilės parado dainą „Angeled“.
2002-aisiais Reamonn sugrįžo su nauju singlu, daina „Place Of No Return (In Zaire)“.
Algimantas Mituzas

Biografija

Tėvas Julius Mituzas. 1960 m. baigė Kauno politechnikos institutą. 1999 m. habilituotas technologijos mokslų daktaras.
1966–1970 m. Termoizoliacijos instituto vyresnysis mokslo darbuotojas. Nuo 1970 m. dirba bendrovėje „Akmenės cementas“, 1970–1980 m. laboratorijos viršininko pavaduotojas, 1980–1990 m. laboratorijos viršininkas, 1990–1997 m. vyr. inžinierius, nuo 1997 m. „Akmenės cemento“ filialo direktorius. Nuo 2002 m. dar ir Kauno technologijos universiteto dėstytojas; nuo 2002 m. profesorius.

Mokslinė veikla

Mokslinių darbų svarbiausios sritys: neorganinių medžiagų (daugiausia silikatų) tyrimai aukštoje temperatūroje, cemento hidratacijos ir hidrolizės procesų analizė. Paskelbė daugiau kaip 100 mokslinių straipsnių. 26 išradimų, su kitais, autorius.