google/wiki40b huggingface dataset:
Lietuvos matininkų ir kultūrtechnikų sąjunga

Lietuvos matininkų ir kultūrtechnikų sąjunga – Lietuvos profesinė organizacija, veikusi 1918–1940 m., 1918–1928 m. Lietuvos matininkų sąjunga.

Istorija

Lietuviai matininkai pirmą kartą į legalią Lietuvių matininkų sąjungą susibūrė 1917 m. Petrograde, Veisbruto spaustuvėje lietuviškai išspausdinti 37 straipsnių sąjungos įstatai. Sąjunga turėjo apie 20 narių. Pirmasis jos pirmininkas buvo Jonas Raupys. 1918 m. rudenį šios sąjungos veikla nutrūko, pasibaigus karui lietuviai pradėjo grįžti į tėvynę. 1918 m. lapkričio 12 d. Jonas Raupys sušaukė steigiamąjį Matininkų sąjungos susirinkimą, kuriame dar dalyvavo Mikas Dauknys, Vincas Satkevičius, Balys Jakutis, Teodoras Savickas ir Vasilius Prozorovas. Iki 1918 m. gruodžio 28 d. vyko parengiamieji organizacinės komisijos sąjungai įkurti darbai, į kuriuos aktyviai įsijungė inžinierius Stasys Dirmantas, V. Račkauskas ir kiti žemės tvarkytojai. Pirmuosius sąjungos įstatus Kauno apskrities viršininkas patvirtino 1920 m. sausio 27 d. (rejestro Nr.18). Įkurtos sąjungos svarbiausias tikslas ir rūpestis buvo įkurti Žemės tvarkymo departamentą, surengti matininkų kursus, atgauti iš Rusijos archyvus ir instrumentus. 1928 m. birželio 30 d. visuotiniame Lietuvos matininkų profesinės sąjungos suvažiavime buvo pakeisti sąjungos įstatai ir sąjunga pavadinta Lietuvos matininkų ir kultūrtechnikų sąjunga.
1918 m. sąjungoje buvo 14 narių, 1920 m. – 70, 1923 m. – 170, 1927 m. – 216, 1928 m. – 114, 1929 m. – 115. 1938 m. Lietuvos matininkų ir kultūrtechnikų sąjunga turėjo 360 narių, fotografijos, meno, intelektinio lavinimosi ir geodezininkų sekcijas. Rūpinosi narių kultūriniais reikalais, kartu su Lietuvos fotomėgėjų sąjunga rengė fotografijų konkursus, parodas, 1926–1928 m. leido žurnalą „Matininkas“ (iki 1928 m. balandžio mėn. pasirodė 7 numeriai, iš viso 3000 egzempliorių), 1928–1929 m. – „Matininkų ir kultūrtechnikų balsas“, 1929–1940 m. – „Žemėtvarka ir melioracija“, 1938 m. įsteigė knygyną. TSRS okupacijos metais veiklą nutraukė. 1989 m. atkurta ir pavadinta Lietuvos žemėtvarkos ir hidrotechnikos inžinierių sąjunga.
Velega

Geografija

Velegos regionas iš šiaurės yra apribotas Mėlynojo Nilo, kuris skiria jį nuo Godžaro. Į rytus yra istorinis Ševos regionas. Pietryčiuose jis ribojasi su Gibės regionu ir istorinėmis šio regiono valstybėmis. Vakaruose ir pietvakariuose jis pereina į žemumas, kur nuo seno gyveno įvairios Rytų Sudano tautos, tradiciškai įvardijamos vienu terminu šankela.

Damotas

Mėlynojo Nilo upė buvo natūrali riba, kuri trukdė į pietus plisti Etiopijos civilizacijai, kurios centrai senovėje buvo toli šiaurėje (Tigrajaus regione). Todėl apie regiono istoriją iki oromo tautų migracijos XVI a. žinoma labai nedaug. Manoma, kad iki XVI a. čia egzistavo Damoto valstybė, kuri Etiopijos imperijos ekspansijos laikotarpiu buvo įjungta į jos sudėtį.

Oromo laikotarpis

XVI a. oromo migracijos metu į teritoriją įsiveržė oromo tautos. Kadangi regione apsigyveno didelė jų gentis velega, jos pavadinimas prigijo visam regionui. Velega oromo sukūrė valstybėles, valdomas karalių, tituluojamų moti. Šios valstybėlės aktyviai kovojo su valstybėmis pietuose, Gibės regione. XIX a. vyko konsolidacija, kurios metu susiformavo didelė valstybė su sostine Nekemte, vadinama Lega Nekemte. Vietos valdovai Bekerė, Moroda, Gebrė XIX a. viduryje labai rūpinosi sostine. XIX a. pabaigoje valstybė buvo užkariauta Meneliko II ir prijungta prie Etiopijos imperijos.
Priemenė

Priemenė (arba priesienis) – lietuvių tradicinio gyvenamojo namo patalpa, esanti prie laukųjų durų. Aukštaičių viengalėje dūminėje pirkioje tai buvo viena iš patalpų, o nuo XIX a. – dvigalių pirkių vidurinė patalpa.
Priemenėje yra užlipimas (laiptai ar kopėčios) ant aukšto, laikomi įvairūs rakandai (auseklis, skrynia, indauja, piesta, kartais girnos). Iki XX a. pr. Dzūkijos ir Suvalkijos priemenėse šertos kiaulės. XX a. pr. priemenė pradėta dalinti: Aukštaitijoje ir Suvalkijoje nuo priemenės atitverta virtuvė bei pirkaitė, Žemaitijoje – kaminu perskirta į gerąją ir prastąją priemenes.
Dabar priemenę atitinka koridorius. Tai patalpa kasdieniams drabužiams, apavui laikyti, gali būti sustatomos kokios nors spintos.
Moronas (Kuba)

Istorija

Moronas įkurtas 1750 m., plėtota cukraus pramonė, žvejyba. XIX a. miestelį pasiekė geležinkelis. XX a. pr. tapo svarbiu transporto mazgu ir cukraus eksporto centru. Nuo XX a. antros pusės imtas plėtoti turizmas.
Hans Christian Ørsted

Hansas Kristianas Erstedas (dan. Hans Christian Ørsted; 1777 rugpjūčio 14 d. Rutkebingas, Danija – 1851 kovo 9 d. Kopenhaga, Danija) – danų mokslininkas, farmacininkas primasis atradęs ryšį tarp elektros ir magnetizmo. 1820 m. skaitydamas paskaitas Kopenhagos universitete, jis prijungė prie akumuliatoriaus vielą, gulėjusią šalia kompaso. Kompaso rodyklė pasisuko, ir tada Erstedas suvokė, kad srovė sukuria magnetinį lauką. Šį revoliucinį atradimą jis paskelbė 1821 m. 1806–1829 m. Kopenhagos universiteto profesorius. Kopenhagos politechnikumo bendrasteigėjas ir pirmasis direktorius (1829–1851). Domėjosi eilėdara, filosofija ir kalbotyra. Sukurė ne vieną naują žodį: „deguonis“, „vandenilis“, „savitoji šiluma“ ir stengėsi išsaugoti daniškąjį žodį „oras“, vietoj kurio šiandien vartojamas žodis „dujos“.
Pierce Brosnan

Pyrsas Brosnanas (angl. Pierce Brosnan; g. 1953 m. gegužės 16 d.) – airių aktorius, filmų prodiuseris.
Mokyklą metė 16 metų, 3 metus lankė dramos mokyklą Londone. Išpopuliarėjo vaidindamas televizijos seriale „Remington Steele“.
P. Brosnan vaidino serijoje Džeimso Bondo filmų: „Auksinė akis“ (GoldenEye), „Rytojus niekada nemiršta“ (Tomorrow Never Dies), „Viso pasaulio negana“ (The World Is Not Enough) ir „Pasveikink mirtį kitą dieną“ (Die Another Day). Baigęs vadinti filmuose apie Džeimsą Bondą, vaidino tokiuose filmuose kaip „Evelyn“ ir „Serafimo kriokliai“ (Seraphim Falls). 2004 gavo JAV pilietybę. Vėliau užsiėmė gamtosaugine ir labdaringa veikla. 2008 pradėjo dirbti su projektais „Mamma Mia!“, „The Thomas Crown Affair 2“, „Caitlin“ ir „The Big Biazarro“.
Rusų kultūros draugijos teatras

Rusų kultūros draugijos teatras – Kaune 1930–1940 m. veikęs teatras.
Režisierius Vladimiras Bastunovas.
Melvilis (Kanada)

Istorija

1909 m. suteiktas miesto statusas.
Bočkų Senoji sinagoga

Istorija

Medinė sinagoga buvo pastatyta XVII a. pabaigoje. Per II pasaulinį karą sinagoga buvo nugriauta ir po karo nebeatstatyta.
Tašmetu

Tašmetu (akad. 𒀭𒌨𒈨𒌈) – deivė Mesopotamijos mitologijoje. Tėvas – Babilonijos Dilbato miesto dievas Urašas, sutuoktinis – rašto dievas Nabu. Šių dievybių kulto centras buvo Borsipoje, tačiau I tūkst. pr. m. e. Babilonijoje Nabu sutuoktine imta laikyti Nanaja, tuo tarpu Asirijoje ja liko Tašmetu. Asirijos imperijos laikotarpiu svarbus kulto centras buvo Kalacho miestas. Kalacho Ezidos šventyklų komplekse apie 800 m. pr. m. e. karalius Adad-niraris III pastatė dvi šventoves, skirtas atitinkamai Nabu ir Tašmetu. Tašmetu yra gana vėlyva dievybė, žinios apie jos kultą siekia Senosios Babilonijos karalystės laikotarpį (minima fragmentiškuose dievų sąrašuose). Taip pat minima įvairių I tūkst. pr. m. e. laikotarpių (Asirijos, Achemenidų, Seleukidų imperijų) tekstuose.
Vardas kildinamas iš akadų k. šamû („[prašymų] išpildymas“). Laikyta gailestinga tarpininke, gynėja nuo blogio, taip pat meilės dievybe. Šiais aspektais ji neretai minima vėlesnio laikotarpio babiloniečių ir asirų maldose bei ritualiniuose tekstuose. I tūkst. pr. m. e. datuojamose maldose iš Kalacho miesto Tašmetu siejama su kūnišku patrauklumu ir išmintimi. Vienoje maldoje įvardijama ir „likimų karaliene bei viešpate“, „kūniško patrauklumo ir geidulingumo deive“. Tuo ji panaši į kitą Nabu sutuoktinę Nanają. VII a. pr. m. e. datuojamame tekste iš Ninevijos Ašurbanipalo bibliotekos aprašomi Nabu ir Tašmetu meilės žaidimai sode. Deivės Tašmetu vardas buvo ir asmenvardžių dėmuo. Pavyzdžiui, Asirijos karaliaus Sinaheribo žmona buvo Tašmetu-šarrat („Tašmetu yra karalienė“).
Buvo sutapatinta su Ožiaragio žvaigždynu.
Faktisas

Faktisas (angl. factice) – vulkanizuoti nesotieji augaliniai ar gyvūniniai riebalai, naudojami kaip pagalbinė medžiaga ir savybių modifikatorius gumos gamyboje.
Iš aliejų, turinčių ilgagrandinių riebalų rūgščių, pvz., rapsų ar putonių aliejaus, gaunamas kietesnis, tinkamesnis faktisas. Iš sojų aliejaus gaminamas faktisas būna prastesnės kokybės, nors, šį aliejų sumaišius su ilgagrandiniais aliejais, galima gauti faktisą beveik tokį patį kokybišką kaip ir iš visiškai ilgagrandinių aliejų. Alyvoms atsparus faktisas gaminamas iš ricinos aliejaus.
Riebalų rūgščių grandines susiuvant siera gaunamas rudasis faktisas, o disieros dichloridu (S₂Cl₂) – baltasis faktisas. Tai gumiškos medžiagos, kurios gerina gumos apdirbimo savybes bei didina atsparumą ozonui. Keičiant faktiso kiekį gumoje keičiasi ir fizikinės gumos savybės. Lietos gumos detalės gali turėti 5-10% faktiso, gaminamos ekstruzijos būdu – 15-30%. Guminiuose trintukuose faktiso gali būti iki 4 kartų daugiau nei grynos gumos.
FIFA Pasaulio metų žaidėjas

FIFA Pasaulio metų žaidėjo apdovanojimas buvo kasmetinis vyrų ir moterų futbolo apdovanojimas įteikiamas geriausiam ir geriausiai futbolo žaidėjui ar žaidėjai tais metais. Jį išrinkdavo nacionalinių rinktinų treneriai ir kapitonai. Kiekvienas balsuojantysis gaudavo 3 balsus vertus po 5 taškus, 3 balsus vertus po 3 taškus ir dar 3 balsus, kurių vertė po 1 tašką. Nugalėdavo žaidėjas surinkęs daugiausiai taškų. Vyrams apdovanojimas pradėtas teikti 1991 metais, o moterims 2001 metais.
Jauniausias žaidėjas laimėjęs šį apdovanojimą buvo Ronaldo, gavęs apdovanojimą 1996 metais, kai jam tebuvo 20 metų. Ronaldo šį apdovanojimą taip pat laimėjo 1997 metais ir kartu su Ronaldinho yra vieninteliai žaidėjai jį laimėje 2 kartus iš eilės.
Nuo 2004 metų FIFA rinkimams pateikdavo 35 futbolininkų ir 21 futbolininkių sąrašą balsavymui, už kurį ar kurią balsuodavo nacionalinių rinktinių treneriai, kapitonai ir FIFPro (organizacija vienijanti profesionalius futbolininkus) atstovai.
Apdovanojimai sulaukdavo nemažai kritikos dėl to, kad visi laimėję žaidėjai tuo metu žaidė Europos klubuose.
2010 m. FIFA Pasaulio metų žaidėjas ir Prancūzijos futbolo Ballon d'Or apdovanojimai buvo sujungti į vieną FIFA Ballon d'Or apdovanojimą. Nuo 2016 m. geriausio FIFA futbolininko apdovanojimas įtrauktas į FIFA geriausiųjų futbole (Best Football Awards) apdovanojimų.
Viktoras Ražaitis

Biografija

1934 m. baigė Lježo (Belgija) valstybinį universitetą. Pradėjo sportuoti dar gimnazijoje, intensyviai treniravosi būdamas studentu.
1937–1944 m. dirbo bendrovėje „Statyba“ (nuo 1940 m. Statybos trestas) skyriaus viršininku, 1944–1959 m. – Respublikiniame projektavimo ir miestų planavimo treste (vėliau Lietstatprojekto institutas) vyr. inžinieriumi, vyr. konstruktoriumi, nuo 1959 m. – Liaudies ūkio tarybos Pramonės statybos projektavimo institute (Pramprojekte) vyr. konstruktoriumi.
Nuo 1946 m. kartu dirbo ir pedagoginį darbą Kauno politechnikos institute (iki 1950 m. Kauno universitetas). 1960–1981 m. dirbo Statybos fakulteto Inžinerinių konstrukcijų katedroje. Nuo 1962 m. docentas.
1957 m. suteiktas LSSR nusipelniusio inžinieriaus vardas.
Dalyvavo 1988 m. gruodžio 11 d. vykusiame sporto organizacijų suvažiavime, kurio metu buvo nutarta atkurti Lietuvos tautinį olimpinį komitetą.
Bela IV

Biografija

Kilęs iš Arpadų dinastijos. Tėvas Vengrijos karalius Andrius II, motina Gertrūda Meranietė.

Valdymas

Norėdamas sustiprinti centrinę valdžią 1235 m. mėgino panaikinti karališkų valdų dovanojimo didikams sistemą. 1241 m. įsiveržusių mongolų sumuštas prie Mohi. Mongolams pasitraukus 1242 m. atkūrė valstybe, pertvarkė kariuomenę, statė tvirtoves ir miestus, ištuštėjusiose žemėse apgyvendino kolonistus. Po 1243–1244 m. karo su Venecija prisijungė didžiąją Dalmatijos dalį. 1246 m. nugalėjo Austrijos kunigaikštį Frydrichą II ir susigrąžino Vakarų Vengriją. 1246–1254 m. ir 1260 m. kariavo su Čekija dėl Štirijos, 1254–1260 ją valdė ir dėl Austrijos. 1261 m. atrėmė naują mongolų antpuolį.
Guangzhou Evergrande

Istorija

Klubo ištakos siekia
Marijampolės Rygiškių Jono gimnazija

Istorija

Rygiškių Jono gimnazija pradėta formuoti dar 1840 m., kuomet iš Seinų į Marijampolę buvo atkelta keturmetė mokykla. 1867 m. ji buvo performuota į gimnaziją. Rusų valdžia siekė lietuvių inteligentiją atitraukti nuo lenkų įtakos ir surusinti. Pirmaisiais metais gimnazija glaudėsi pirklio Babarskio namuose. Vėliau nupirktas evangelikams liuteronams priklausęs sklypas. Jame, pietinėje evangelikų liuteronų bažnyčios pusėje, į vakarus nuo Kauno gatvės, gimnazija ir pradėta statyti. Projektą parengė ir darbus prižiūrėjo inžinierius architektas Valerijus Rybarskis. Statyba buvo baigta 1870 m. 1890 m. buvo pristatytas dešinysis sparnas, todėl centrinės didžiosios durys dabar atsidūrė nebe viduryje, bet arčiau kairiojo sparno. Vėliau pristatytame sparne buvo įrengta gimnastikos salė, o apie 1894 m. – pravoslavų koplyčia.
Vienas reikšmingiausių mokyklos bruožų – lietuvių kalbos pamokų įtraukimas į programą. Nepriklausomos Lietuvos tarpukario metais mokykla garsėjo kaip viena iš geriausių gimnazijų Lietuvoje. Tam tikrais laikotarpiais keitėsi gimnazijos pavadinimas bei struktūra. 1920 m. gimnazijai suteiktas Rygiškių Jono vardas, kuris 1940 m. buvo panaikintas. 1956 m. suteiktas kalbininko Jono Jablonskio vardas, o 1992 m. grąžintas Rygiškių Jono vardas.
Gimnazijos istorijoje fiksuoti šie mokyklos pavadinimai: Marijampolės vyrų gimnazija, Marijampolės valstybinė Rygiškių Jono gimnazija, Marijampolės valdžios Rygiškių Jono gimnazija, Marijampolės I-oji gimnazija, Kapsuko I-oji vidurinė, Kapsuko Jono Jablonskio vidurinė bei Marijampolės Rygiškių Jono vidurinė mokykla. 1996 m. atgavus gimnazijos statusą mokyklai suteiktas Marijampolės Rygiškių Jono gimnazijos pavadinimas.
Lietuvos futbolo varžybos 1981 m.

I lyga

Teisę žaisti aukščiausiojoje lygoje kitame sezone iškovojo Atletas Kaunas ir Širvinta Vilkaviškis.
Gaisai (žurnalas)

Istorija

Leido Antanas Bružas, nuo 1931 m. – „Tulpės“ bendrovė. Spausdino Spindulio spaustuvė Kaune.
Spausdino kritinius rašytojų ir poetų kūrinius, mokslinius straipsnius, Lietuvos kultūros gyvenimo reiškinių apžvalgas, naujų knygų, spektaklių recenzijas, supažindino su kitų šalių literatūra, naujais užsienio rašytojų kūriniais, informavo apie dailės parodas, skelbė literatūrologų studijas, nagrinėjo literatūros, meno, istorijos klausimus.
Bendradarbiavo Vytautas Bičiūnas, Bernardas Brazdžionis, Paulius Galaunė, Liudas Gira, Juozapas Albinas Herbačiauskas, Faustas Kirša, Vincas Krėvė, Vincas Mykolaitis-Putinas, Balys Sruoga, Ignas Šeinius, Petras Vaičiūnas, Marija Urbšienė, L. Žurauskas.
Redagavo Kazys Puida, Vincas Krėvė-Mickevičius (1930 m., Nr. 5).
Mauricijus Beniovskis

Biografija

Vengrų ar slovakų kilmės. Nuo 1778 m. grafas. Nuo 1767 m. gyveno Lenkijoje, 1768 m. prisidėjo prie Baro konfederacijos. 1770 m. Rusijos valdžios ištremtas į Kamčiatką. Ten surengė tremtinių maištą, užimtu laivu per Kurilus, Japoniją, Taivaną 1771 m. pasiekė Makao. Nuo 1772 m. Prancūzijos karaliaus Liudviko XV tarnyboje; 1773 m. užėmė Madagaskarą, vietos gyventojų 1776 m. paskelbtas valdovu, Prancūzijos valdžios įsakymu paliko salą, už tai tapo generolu majoru. Vadovaudamas su B. Franklino pagalba surengtai ekspedicijai 1785 m. grįžo į Madagaskarą, kur bandė sukurti savo valstybę. Žuvo per susirėmimą su prancūzais.
Sputnik 1

Kūrimo priešistorė

„Sputnik 1“ projekto sumanymas užfiksuotas 1954 m. gegužės 26 d. Tuomet inžinierius Sergejus Koroliovas tuometiniam gynybos pramonės ministrui Dmitrijui Ustinovui pateikė pasiūlymą sukurti dirbtinį Žemės palydovą bei perdavė jam Michailo Tikonravovo įspūdžius apie panašius ketinimus užsienyje. M. Tikonravovas pabrėžė, kad dirbtinis palydovas – neišvengiama pakopa, kuriant raketines technologijas. 1955 m. liepos 29 d. JAV prezidentas Dvaitas Eizenhoveris per savo atstovą spaudai paskelbė, jog artimiausiu metu ketina paleisti dirbtinį žemės palydovą. Po savaitės, 1955 m. rugpjūčio 8 d., Tarybų Sąjungos Komunistų partijos centro komiteto prezidiumas pritarė dirbtinio žemės palydovo kūrimo idėjai.
Karl Lagerfeld

Ankstyvoji jaunystė

Lagerfeldas gimė Hamburge, Vokietijoje. Jis tvirtino, kad gimė 1938 m., tačiau buvo pranešta, kad iš tikrųjų jis gimęs 1933 m. (remiantis vietiniu krikšto registru). Vokiečių laikraštis Bild am Sonntag taip pat patvirtino ankstesnę datą. Dabar pats Lagerfeldas tvirtina, kad niekas nežino jo tikrosios gimimo datos. Per interviu prancūzų televizijai jis sakė, kad gimė ne 1933 m. ir ne 1938 m. Jo vyresnioji sesuo Martha Christiane gimė 1931 metais. Lagerfeld’as taip pat turi ir vyresnę įseserę Thea iš jo tėvo ankstesnės santuokos. Jo tikroji pavardė yra Lagerfeldt (su t), bet jis pasikeitė į Lagerfeld, nes taip skamba komerciškiau.
Karlo tėvas yra iš Vladivostoko (Rusija), motina – iš Berlyno (Vokietija). Pats Lagerfeldas tvirtina, kad jo tėvas – švedas. Žurnalistė Alicia Drake nustatė, kad Karlo tėvas, Otto Lagerfeldt, kuris dirbo pristatančioje į Vokietiją kondensuotą pieną kompanijoje skirstytoju, taip pat buvo vokietis. Remiantis Drake Karlo, motina Elizabeth Balhmann buvo moteriško apatinio trikotažo pardavėja Berlyne, kur ji sutiko savo vyrą ir ištekėjo už jo 1930 metais.

Ankstyvoji karjera (Balmain ir Patou)

Karlas Lagerfeldas persikėlė į Paryžių 1953 metais. Pradžioje dirbo piešėju madų namuose. Tuo metu madoje piešiniai buvo labiau vertinami, nei fotografijos. Karlas gali lengvai apibūdinti bet kokį drabužių stilių Europos istorijoje, pavyzdžiui, paaiškinti apykaklių stilius 1710 metais, naudotus Prancūzijoje. Tai jis pademonstravo Vokietijos televizijoje 1980 metais.
1955 metais, kai jam buvo 22-eji, Karlas buvo apdovanotas antrąja vieta kaip mokinys Pierre Balmain palto konkurse. Pirmąją vietą užėmė Yves Saint-Laurent. Po kelerių metų vienam reporteriui Lagerfieldas pasakė: „Aš laimėjau su paltu, bet iš tikrųjų paltus pats mėgstu kurti mažiausiai. Kas man tikrai patinka – tai mažos juodos suknelės“. Yves Saint-Laurent taip pat laimėjo ir suknelių konkurse. „Yves dirbo Dior. Kiti jauni žmonės dirbo Balenciaga (ispanų dizaineris ir mados namų įkūrėjas), kurį jie laikė Dievu, bet aš nebuvau toks sužavėtas“ – pareiškė jis 1976 metais.
1958 metais, trejus metus išdirbęs Balmain'ui, jis išėjo dirbti Jean Patou. Ten jis penkerius metus modeliavo po dvi aukštosios mados kolekcijas per metus. Jo pirmoji kolekcija buvo parodyta dviejų valandų pristatyme 1958 m. liepą. Ši pirmoji kolekcija buvo sėkmės nesulaukė. Carrie Donovan rašė: „Spauda nušvilpė kolekciją“. UPI pažymėjo: „Firmos naujasis dizaineris, 25-erių Rolandas Karlas pademonstravo kolekciją, kuri yra pabrėžtinų formų ir neturi nė pėdsako iš praeitų metų maišo“. Reporteris pasakė: „Kelios trumpos juodos kokteilinės suknelės buvo tokios atviros, kad kelios moterys reporterės net aiktelėjo“.
Linartų akmuo

Linartų akmuo – stambus riedulys, valstybės saugomas geologinis gamtos paveldo objektas ties Linartų kaimu (Bubių sen.), Šiaulių rajone, apie 2 km į šiaurės vakarus nuo Kurtuvėnų. Akmuo guli Šiaulių miškų urėdijos Kurtuvėnų girininkijos (16 kv., 13 skl.) teritorijoje. Pasiekiamas iš Linartų pavažiavus apie 0,5 km į šiaurės vakarus Žadvainių miško keliukais, yra pastatytos rodyklės.
Linartų akmuo slūgso miško proskynoje, įkalnėje, žymia dalimi prasmegęs į žemę, supamas krūmokšnių, jaunų eglaičių.
Paskelbtas saugomu Lietuvos Respublikos aplinkos ministro 2016 m. vasario 8 d. įsakymu Nr. D1-88.
Jūras Balkevičius

Jūras Balkevičius (g. 1954 m. rugsėjo 8 d. Kaunas) – lietuvių architektas, Vilniaus dailės akademijos profesorius.

Biografija

1972 m. baigė Kauno J.Naujalio meno mokyklą (dabar Kauno menų gimnazija).
1972-1977 m. studijavo Lietuvos dailės institute (nuo 1990 m. Vilniaus dailės akademija), arccitektūros katedroje (baigė architektūros studijas su pagyrimu).
Nuo 1977 m. Lietuvos dailės instituto (dabar Vilniaus dailės akademija) dėstytojas, 1987–1989 m. Architektūros katedros vedėjas; 1992 m. docentas; 2007 m. profesorius. Dėsto architektūrinio projektavimo disciplinas II kursui, vadovauja baigiamiesiems architektūros bakalaurų bei magistratūrų darbams.
Nuo 1985 m. Lietuvos architektų sąjungos, nuo 1995 m. Lietuvos kraštovaizdžio architektų sąjungos narys.
1991 – 2000 UAB “NUMAS”, architektas, projektų vadovas, nuo 2000 UAB “NUMAS”, direktorius, projektų vadovas. Pastoviai dirba kūrybinį darbą, projektuoja individalius ir visuomeninius statinius, memorialinius ir kraštovaizdžio objektus.

Kūryba

Kūrybai būdingas lakoniškumas, formų minimalizmas, tiksli geometrinių plokštumų ritmika.
Giallo

Giallo yra XX a. Italijos filmų ir literatūros žanras, pasižymintis kriminalo, siaubo, erotikos ir mistikos elementais. Žodis „giallo“ italų kalboje reiškia „geltoną“. Tai vadinama nuo tų laikų, kai mistinės novelės buvo spausdinamos ant pigaus minkšto popieriaus su geltonais viršeliais.

Literatūra

Pirmą kartą terminas giallo buvo panaudotas 1929 m. Italijoje pradėjus leisti „Il Giallo Mondadori“ pigų mistikos ir kriminalų novelių žurnalą, paėmus pavadinimą nuo geltonos viršelio spalvos. Netrukus tokias noveles pradėjo spausdinti ir tokia autoriai kaip Agatha Christie, Ellery Queen, Ed McBain, Rex Stout ir Raymond Chandler.
Netrukus pagautos tokio įkvėpimo šias noveles pradėjo leisti ir kitos leidybinės kompanijos, atkartodamos tradicinį geltoną viršelį.

Kinas

Italijos auditorijai bet kuris trileris vadinamas tiesiog kaip giallo. Tokių režisierių kaip Alfred Hitchcock ar Basil Dearden kūriniai Italijoje yra tradiciniai giallo pavyzdžiai. Tuo tarpu angliškai kalbančiose šalyse šiuo terminu norima įvardinti specifinius Italijoje sukurtus trilerius. Pirmieji tokio tipo filmai buvo pradėti kurti XX a. septintajame dešimtmetyje.
Greitai giallo kinas tapo unikalus su savo taisyklėmis ir itališku stiliumi: pridedant daugiau jautrių spalvų ir stilių. Netrukus šis terminas tapo sinonimas sunkiems, teatrališkiems ir stilizuotiems vizualiniams elementams.
Gofino kakadu

Išvaizda

Tai viena iš mažiausių šeimos rūšių. Kūnas iki 30 cm ilgio, svoris – 300-400 g. Plunksnų danga balta, plasnojamųjų ir vairuojamųjų plunksnų vidinė pusė šviesiai geltonos splvos. Kuodas iš trumpų plunksnų, apskritas, raudonos spalvos. Aplink akis esati sritis šviesiai pilka. Tarp akių kaktoje yra šviesi juosta. Patelių rainelė raudonai ruda, patinų – juoda. Snapas šviesus.

Paplitimas

Paplitusi Tanimbaro saloje (Indonezija).

Gyvenimo būdas

Gyvena tropinio ir subtropinio klimato aukštuose miškuose. Lizdą įsirengia medžių uoksose. Dėtyje 2-3 kiaušiniai. Peri abu tėvai: patelė naktį, patinas – dieną.
Rūšis įrašyta į Tarptautinę raudonąją knygą.

Laikymas

Nelaisvėje laikoma retai.
Slaptas pirkėjas

Slaptas pirkėjas (angl. mystery shopper) – įrankis naudojamas rinkos tyrimams atlikti.
Kompanija siunčia slaptuosius pirkėjus, kurie vaidina pirkėjus ir kuria tam tikras situacijas, kurių metu įvertinama aptarnavimo kokybė. Slaptas pirkėjas firmos vadovybės siunčiamas tyrinėti savo, konkurento įmonę, ar firmą, kurios paslaugomis naudojamasi, ar tik planuojama naudotis. Pvz.: turizmo agentūros siunčia slaptą pirkėją įvertinti aviakompanijų, viešbučių, muziejų darbą, aptarnavimo lygį.
Dabar vis populiarėja palyginamieji slaptojo pirkėjo tyrimai, kurių metu galima sužinoti, kiek vienos firmos aptarnavimo kokybė skiriasi nuo kitos, o ne tik įvertinti patį aptarnavimo procesą.
Marija Hessen-Kassel

Šeima

Marija Hessen-Kassel – landgrafo Frydricho Hessen-Kasselio ir Karolinos Nassau-Usingen (1762–1823) duktė.
1817 m. rugpjūčio 12 d. Marija ištekėjo už didžiojo hercogo Jurgio Meklenburg-Strelico, didžiojo hercogo Karolio II Melkenburg-Strelico ir princesės Frederikos Hessen-Darmštadt sūnaus.
Marija buvo talentinga dailininkė. Ji tapė senovės meistrų kūrinių kopijas, kai kurios iš jų išliko iki šių laikų.