google/wiki40b huggingface dataset:
Evangelija pagal Luką

Turinys

Evangelijoje pagal Luką rašoma apie angelo apreiškimą Marijai, Jono Krikštytojo ir Jėzaus gimimus. Užrašytos Marijos, Zacharijo ir Simeono giesmės. Aprašyta Jono Krikštytojo veikla, Jėzaus Krikštas, genealogija ir gundymai, Jėzaus veikla Galilėjoje, stebuklai. Pasakojama apie Mortą ir Mariją, pateikiami gailestingojo samariečio, turtingo kvailio, didžiosios šventės, sūnaus palaidūno, fariziejaus ir muitininko palyginimai. Kalbama apie Jėzaus atsimainymą, kelionę į Jeruzalę. Aprašytas Jėzaus įžengimas į Jeruzalę, išdavystė, paskutinė vakarienė, Jėzaus suėmimas, nukryžiavimas, mirtis, palaidojimas ir prisikėlimas. Taip pat pasakojama apie prisikėlusio Jėzaus kelionę į Emausą.

Autorius ir parašymo laikas

Nuo seno tikėta, kad Evangelijos pagal Luką ir Apaštalų darbų autorius buvo nežydas gydytojas Lukas, lydėjęs apaštalą Paulių daugelyje jo kelionių. Evangelistas Lukas rašė žmogui vardu Teofilius (Lk 1,1). Kadangi Apaštalų darbų pabaigoje vaizduojamas Paulius Romos kalėjime, yra manančių, jog Evangelija pagal Luką ir Apaštalų darbai galėję būti pagrindu apaštalo gynybai kokiame nors teisme, įvykusiame maždaug 64 metais. Visgi to įrodyti neįmanoma, knyga galėjo būti parašyta bet kada tarp 60 ir 85 metų.
Antanas Gaušas

Biografija

Nuo 1919 m. sausio mėn. Lietuvos kariuomenės savanoris. 1919 m. baigė Kauno karo mokyklą. 1920 m. sausio-balandžio mėn. ir liepos-gruodžio mėn. dalyvavo nepriklausomybės kovose su Lenkijos kariuomenės daliniais. 1922 m. baigė Aukštuosius karininkų kursus. 1923–1931 m. kuopos vadas. 1926 m. baigė Panevėžio miškų technikų mokyklą. Dalyvavo 1926 m. gruodžio 17 d. valstybės perversmo įvykiuose Panevėžyje. Nuo 1931 m. dirbo Vyriausiajame štabe, nuo 1934 m. rugpjūčio mėn. skyriaus viršininkas. 1933 m. baigė Prahos generalinio štabo akademiją. Nuo 1936 m. lapkričio mėn. Devintojo pėstininkų pulko vadas, nuo 1937 m. sausio mėn. ir Marijampolės įgulos viršininkas. 1937 m. Generalinio štabo pulkininkas.
SSRS okupuojant Lietuvą, 1940 m. birželio 15 d. su pulku traukėsi Vokietijos sienos link, pulkas buvo grąžintas, vadas 1940 m. birželio 16 d. atleistas iš pulko vado pareigų, o birželio 19 d. ir iš kariuomenės. Vengdamas suėmimo, iki 1941 m. birželio 22 d. slapstėsi. Po 1941 m. Birželio sukilimo trumpai vadovavo voldemarininkų atkurtai sukarintai organizacijai „Geležinis vilkas“. Nuo 1942 m. kovo mėn. Vidaus reikalų vadybos sienos apsaugos vadas. Nuo 1943 m. sausio mėn. Panevėžio apskrities viršininkas. 1944 m. pasitraukė į Vokietiją, 1949 m. išvyko į JAV.
Pusiaujo provincija

Geografija

Teritoriją užima daugiausia lyguma, apaugusi tropinėmis džiunglėmis bei miškinga savana. Vakaruose daug pelkėtų plotų. Svarbiausia upė – Kongas, į kurį teka daug intakų: Ubangis, Lulonga, Rukis, Čuapa ir kt. Yra nemažas Tumbos ežeras.
Julius Jurgaitis

Julius Jurgaitis (1927 m. gegužės 25 d. Savilionyse, Alytaus raj. – 1995 m. birželio 17 d. Elektrėnuose, palaidotas Vievio kapinėse) – muzikos mokytojas ir chorvedys.

Biografija

1943 m. baigęs Merkinės gimnaziją, kurį laiką mokytojavo Nemajūnuose (Alytaus r.). 1946–1949 m. mokėsi Kauno tarpdiecezinėje kunigų seminarijoje.
Nuo 1950 m. dirbo Dagilynėje (Pasvalio r.), 1951–1952 m. buvo Kraštų (Pasvalio r.) pradinės mokyklos vedėjas, 1952–1959 m. Tauragnų (Utenos r.) vidurinės mokyklos muzikos ir dainavimo mokytojas, kultūros namų choro vadovas. 1955–1959 m. choro dirigavimo neakivaizdiniu būdu mokėsi Vilniaus J. Tallat-Kelpšos muzikos mokykloje (dėst. J. Narvidas).
1959–1961 m. Vievio vidurinės mokyklos muzikos ir dainavimo mokytojas, moksleivių choro ir agitmeninės brigados vadovas. 1963–1968 m. Vievio vaikų muzikos mokyklos mokytojas, 1969–1975 m. šios mokyklos filialo Elektrėnuose direktoriaus pavaduotojas, vėliau mokytojas. Kurį laiką dėstė muziką ir vidurinėje mokykloje, vadovavo moksleivių chorams.
J. Jurgaitis, be pedagoginio darbo, nuolat vadovavo ir suaugusiųjų chorams.
Nuo 1961 m. buvo Lietuvos elektrinės statybininkų klubo vedėjas Elektrėnuose, nuo 1963 m. Elektrėnų kultūros namų direktorius. 1961 m. suorganizavo pirmąjį Elektrėnuose mišrųjį chorą, kuriame dainavo apie 50 šiluminės elektrinės darbuotojų. Chorą parengė 1965 m. respublikinei dainų šventei ir konkurse pelnė antrąją vietą. 1965 m. Elektrėnų kultūros namuose subūrė vyrų chorą (50 dalyvių) ir jam daug metų kūrybiškai vadovavo.
Nuo 1970 m. choras dalyvavo visose respublikinėse dainų šventėse Vilniuje ir chorų sąskrydžiuose Šiauliuose, respublikiniuose konkursuose laimėjo pirmųjų ir kitų prizinių vietų. 1981 m. chorui suteiktas „Energetiko" vardas. Choras buvo parengtas 1990 m. Lietuvos tautinei dainų šventei ir 1994 m. I Pasaulio lietuvių dainų šventei Vilniuje. Kolektyvas surengė apie 190 koncertų Lietuvos miestuose ir miesteliuose, dainavo Latvijoje, Estijoje, Baltarusijoje, Ukrainoje, Rusijoje, Moldavijoje, Gruzijoje, Vokietijoje, Vengrijoje. Chorą išmokė arti 200 įvairių kūrinių, jis ne kartą dainavo per Lietuvos televiziją ir radiją.
1969 m. Elektrėnų kultūros namuose suorganizavo moterų chorą (60 dalyvių) ir vienus metus jam vadovavo. 1986 m. subūrė darbo veteranų ir tremtinių mišrųjį chorą „Sidabrinė gija", kurį parengė 1994 m. I Pasaulio lietuvių dainų šventei Vilniuje. 1989 m. pradėjo vargonininkauti Elektrėnų koplyčioje, o nuo 1993 m. vargonininkavo Kietaviškių bažnyčioje.
J. Jurgaitis buvo Trakų rajono dainų švenčių dirigentas, muzikos mokymo metodinės komisijos pirmininkas, įvairių kultūros renginių organizatorius. Mėgo literatūrą ir žurnalistiką – parašė apybraižų, novelių ir apsakymų (konkursuose pelnė ir premijų), parašė knygą „Dainuoja Trakai" (rankraštis). 1970 m. jis apdovanotas Liaudies švietimo pirmūno ženkleliu ir Kultūros žymūno ženklu.
Vyresnysis praporščikas

Vyresnysis praporščikas (rus. старший прапорщик) - karinis laipsnis Tarybinėje Armijoje, Rusijos ir Ukrainos ginkluotosiose pajėgose, vyresnis už praporščiką, žemesnis už jaunesnįjį leitenantą.

TSRS

Vyresniojo praporščiko laipsnis 1981 m. buvo įvestas Tarybinėje Armijoje, TSRS Karinio jūrų laivyno krantų gynybos daliniuose ir aviacijoje, pasienio ir vidaus kariuomenėje.

Karinio jūrų laivyno laivuose ir kranto daliniuose, pasienio kariuomenės jūrų daliniuose buvo įvestas analogiškas vyresniojo mičmano laipsnis.

Kitose valstybėse

Suirus TSRS vyresniojo praporščiko laipsnis liko kai kuriose potarybinėse valstybėse, kurių kariuomenė yra reorganizuoti buvusios Tarybinės Armijos daliniai - Rusijos Federacijos ir Ukrainos kariuomenėse.
Labai panašiai besivadinantis karinis laipsnis yra Slovėnijos kariuomenėje - tai višji praporščak.
Liudolfingai

Liudolfingai, Otonai, Saksų dinastija – Vokietijos karalių dinastija 919–1024 m., vadinama pagal pirmąjį žinomą narį (Liudolfas), pagal pirmąjį dinastijos imperatorių (Otas), pagal kilmės vietą (Saksonija).
Liudolfai laikomi ir pirmąja Šventosios Romos imperijos dinastija.
Henrikas I Paukštininkas, Saksonijos hercogas, niekada nebuvo imperatoriumi, tačiau neabejotinai yra imperatorių dinastijos įkūrėjas, kadangi jo išrinkimas vokiečių karaliumi leido jo sūnui Otui Didžiajam tapti imperatoriumi. Nuo Oto I daugelis vokiečių buvo karūnuojami ir Šventosios Romos imperijos imperatoriais. Valdant Otonams rytų frankų karalystė tapo Vokietija, kuri sujungė Lotaringijos, Saksonijos, Frankonijos, Švabijos, Tiuringijos ir Bavarijos hercogystes į vieną imperiją. 962 m. Romoje įvykęs Oto I Didžiojo karūnavimas sudarė sąjungą Šventąja Romos imperija, kuri dominavo Vokietijos istorijoje iki 1806 m.
1024 m. mirus Henrikui II Liudolfingų (Otonų) dinastija išnyko, ir Šventosios Romos imperijos karūna perėjo Salijų dinastijai. Luitgarda (Luitgard), imperatoriaus Oto I dukra ištekėjo už Salijų hercogo Konrado Raudonojo Lotaringo. Jo proanūkis buvo Konradas II, Šventosios Romos imperijos imperatorius.
Kauno Petrašiūnų progimnazija

Istorija

1939 m. naujajame pastate įsikūrė Petrašiūnų pradinė mokykla. 1939–1940 m. joje dirbo 6 mokytojai, mokėsi 432 mokiniai. Hitlerinės okupacijos metais mokyklos patalpas užėmė Vermachtas, jose įsikūrė kariuomenės štabas, o 1943 m. – karo ligoninė. Tačiau švietimas nenutrūko, mokykla veikė Kasackio namuose. Mokinių ugdymu rūpinosi keturi mokytojai.
1944 m. įkurta Petrašiūnų progimnazija. 1946 m. progimnazija persikėlė į buvusios pradinės mokyklos patalpas. 1946–1947 mokslo metais dirbo 12 pedagogų. 1948 m. sausio 1 d. Petrašiūnai prijungiami prie Kauno miesto ir progimnazija pavadinama Kauno 9-ąja progimnazija, o 1949 m. – Kauno 15-ąja vidurine mokykla. 1969–1970 mokslo metais mokykloje įvedama kabinetinė sistema. Mokyklai padėjo kaimyniniai fabrikai. Kabinetai buvo aprūpinti techninėmis ir metodinėmis priemonėmis. 1985 m. atvėrė duris naujas mokyklos pastatas, pagerėjo mokymosi sąlygos.
2012 m. rugsėjo 1 d. Petrašiūnų vidurinei mokyklai suteiktas pagrindinės mokyklos statusas. 2013 m. rugsėjo 1 d. Petrašiūnų pagrindinė mokykla prijungta prie Kauno humanitarinės pradinės mokyklos (įkurtos 1991 m.) ir pertvarkyta į Kauno humanitarinę pagrindinę mokyklą. Mokykla veiklą vykdo pastate, esančiame M. Gimbutienės g. 9. Nuo 2016 m. rugsėjo 1 d. mokykla perorganizuojama į Kauno Petrašiūnų progimnaziją.
2017 m. Kauno Petrašiūnų progimnazijai buvo suteiktas progimnazijos statusas.
Kolno apskritis

Istorija

Nuo V a. pr. m. e. iki XIII a. šiose vietovėse gyveno lietuviams artimos baltų gentys – jotvingiai rytinėje dabartinės apskrities dalyje ir galindai vakarinėje apskrities dalyje, šias dvi gentis skyrė apskrityje tekanti Pisos upė. Nuo XV a. šias vietoves pradėjo kolonizuoti mozūrai ir lenkai. Nuo X a. iki 1526 m. priklausė Lenkijos karalystės Mazovijos kunigaikštystei. Nuo 1529 m. iki 1569 m. Liublino unijos Mazovijos vaivadijai. Nuo 1569 m. iki 1795 m. buvo Abiejų Tautų Respublikos Didžiosios Lenkijos provincijos Mazovijos vaivadijos valdose. Nuo 1795 m. iki 1807 m. priklausė Prūsijos karalystės Naujosios Rytų Prūsijos Balstogės departamentui. Nuo 1807 m. iki 1815 m. priklausė Varšuvos kunigaikštystės Lomžos departamentui. Nuo 1816 m. iki 1837 m. priklausė Rusijos imperijos Lenkijos Kongreso karalystės Augustavo vaivadijai, nuo 1837 m. iki 1866 m. Augustavo gubernijai, nuo 1867 m. iki 1914 m. Lomžos gubernijai. Nuo 1914 m. iki 1919 m. priklausė Vokietijos imperijai. 1919–1939 m. priklausė Lenkijos tarpukario Balstogės vaivadijai. 1939–1941 m. ir 1944 m. rytinė apskrities dalis priklausė Tarybų Sąjungos, Baltarusijos TSR, Balstogės srities, Kolno rajonui, vakarinė dalis nuo 1939 m. iki 1945 m. priklausė Trečiajam reichui. Nuo 1945 m. priklauso Lenkijai. 1945–1975 m. priklausė Balstogės vaivadijai. 1975–1999 m. priklausė Lomžos vaivadijai. 1999 m. rugpjūčio 31 d. pradėti naudoti Kolno apskrities herbas ir Kolno apskrities vėliava.
Henrikas Danišauskas

Biografija

1981 m. baigė Vilniaus pedagoginį institutą, mokytojas.
Molėtų raj. Alantos vidurinės mokyklos rusų kalbos mokytojas metodininkas.
Lietuvos krikščionių demokratų partijos, partijos Lietuvos krikščionys demokratai Molėtų rajono skyriaus narys.
2007–2011 m. ir nuo 2011 m. Molėtų rajono savivaldybės tarybos narys. 
Kaimo bendruomenės centro valdybos narys. Sutuoktinė Irena, vaikai Vainius, Julius.
Metello

Turinys

Filmo veiksmas vyksta 19 amžiaus pabaigos Italijoje. Anksti tapęs našlaičiu Metello užaugo pas globėjus kaime, o sulaukęs 17-os persikėlė į Florenciją, kur tapo mūrininku. Jis buvo užmezgęs romaną su vyresne amžiumi našle Viola, tačiau ryšys nutrūko jam išėjus tarnauti į kariuomenę. Grįžęs po kelerių metų, Metelo randa šią ištekėjusią ir auginančią sūnų, kurio tėvas jis greičiausiai yra.
Už dalyvavimą neramumuose Metelo nuteisiamas kalėti pusantrų metų, o išėjęs į laisvę veda jauną merginą Ersiliją, kurią per tuos neramumus išgelbėjo. Jiedu susilaukia sūnaus, tačiau Metelo ilgainiui vėl grįžta prie savo buvusių „kovos draugų“. Jis tampa vienu iš streiko organizatorių, baigiasi pinigai, kas taip pat pradeda griauti jo šeimą. Negana to, Metelo tampa neištikimas su kaimyne, apie ką žmona netrunka sužinoti. Ersilija priversta viena išlaikyti šeimą, o sūnų atiduoti auginti motinai. Pinigų trūkumas ir spaudimas nutraukti streiką vis auga, dalis darbininkų pasiduoda ir galiausiai streikas baigiasi. Metelo grįžta namo ir spėja susitaikyti su žmona, nes vėl suimamas ir nuteisiamas už neramumų kurstymą. Filmo pabaigoje beišlaukianti Ersilija su sūnumi sutinka Metelo prie kalėjimo vartų ir pasakoja, kad išvakarėse pasiuntinukas jai perdavė voką su pinigais, o ši pro langą matė pasiturinčią moterį. Suprasdamas, kad tai buvo Viola, Metelo pavadina ją fėja...
Lietuvos statybininkų asociacija

Lietuvos statybininkų asociacija – Lietuvos statybos, statybos pramonės bendroves, projektavimo ir kitas organizacijas vienijanti asociacija, įkurta 1993 m. Būstinė Vilniuje.

Veikla

Lietuvos statybininkų asociacija padeda bendrovėms spręsti ekonominius, juridinius, finansinius klausimus, bendradarbiauja su valdžios ir valdymo institucijomis, Lietuvos pramonininkų konfederacija (jai priklauso), dalyvauja rengiant teisės aktus ir reglamentus, inicijuoja verslui palankių įstatymų, nutarimų ir reglamentų rengimą, padeda ieškoti rinkų Lietuvoje ir užsienyje, organizuoja Lietuvos ir tarptautines parodas.
Asociacija vienija virš 160 atestuotų bendrovių ir organizacijų. Aukščiausias valdymo organas – visuotinis narių susirinkimas, jis keičia asociacijos įstatus, ketveriems metams renka ir atšaukia prezidiumą, nustato narių stojamųjų įnašų ir mokesčių dydį, tvirtina metinę finansinę atskaitomybę, priima sprendimus dėl asociacijos pertvarkymo. Asociacija bendradarbiauja su Vokietijos ir Latvijos statybos asociacijomis, Prancūzijos statybos federacija, Lenkijos statybos rūmais ir kt. valstybių panašiomis organizacijomis.
Prezidentas nuo 2013 m. Dalius Gedvilas.
Didelių granuliuotų limfocitų leukemija

Epidemiologija

Didelių granuliuotų limfocitų leukemija yra vyresnio amžiaus žmonių liga, amžiaus mediana diagnozės metu yra 60 metų.

Diagnostika

Pagal PSO apibrėžimą, didelių granuliuotų limfocitų leukemija diagnozuojama esant kraujyje didelių granuliuotų limfocitų skaičiui 2-20x10⁹/L ir išliekant šiam padidėjimui mažiausiai 6 mėnesius. Tai nustatoma atliekant mikroskopinį kraujo tyrimą. Galutinai leukemiją gali patvirtinti nustatytas T ląstelės receptoriaus geno persitvarkymas. Laboratoriniais tyrimais nustatoma neutropenija, limfocitozė, rečiau trombocitopenija.

Simptomai

Dėl lėtinės eigos liga dažnai nustatoma atsitiktinai, atliekant tyrimus dėl kitų priežasčių. Liga pažeidžia kaulų čiulpus, blužnį, dažnai nustatoma kepenų infiltracija. Dažniausias simptomas yra splenomegalija, rečiau pasitaiko anemija, B simptomai. Dėl neutropenijos gali būti padažnėjusios kvėpavimo takų, odos bakterinės infekcijos.

Gydymas

Šios ligos gydymas yra empirinis, klinikinių tyrimų nėra, todėl nėra ir standartinių gydymo schemų. Gydymas paprastai pradedamas tik esant simptomams: dažnoms infekcijoms dėl neutropenijos arba esant išreikštai splenomegalijai. Efektyvus yra imunosupresinis gydymas ciklosporinu A, metotreksatu, ciklofosfamidu, fludarabinu. Gali būti taikomas ir trumpalaikis gydymas kortikosteroidais.
2014 m. rinkimai į Europos Parlamentą Lietuvoje

2014 m. rinkimai į Europos Parlamentą Lietuvoje – 2014 m. Europos Parlamento rinkimų dalis, rengiama trečią kartą po Lietuvos įstojimo į ES. Jie vyko 2014 m. gegužės 25 d.
Naujai penkerių metų kadencijai Lietuva turės 11 parlamentarų (vietoj 12 po 2009 m. rinkimų).
Pirminiais duomenimis, laimėjo konservatoriai (16,42 %), antri socialdemokratai (16,32 %), treti Liberalų Sąjūdis (15,6 %; nuo socdemų atsiliko mažiau nei 9 tūkst. balsų), ketvirti – „tvarkiečiai“ (13,48 %). Šios keturios partijos gauna po du EP mandatus (TS-LKD: Gabrielius Landsbergis ir dabartinis europarlamentaras Algirdas Saudargas, LSDP – dabartiniai europarlamentarai Vilija Blinkevičiūtė ir Zigmantas Balčytis, Liberalai – Antanas Guoga ir Petras Auštrevičius, „Tvarka ir teisingumas“ Rolandas Paksas ir Valentinas Mazuronis). Darbo partija (12,12 %), V. Tomaševskio blokas (7,62 %) ir valstiečiai-žalieji (6,25 %) – po vieną (DP – Viktoras Uspaskichas, Žaliųjų sąjunga – Ramūnas Karbauskis, LLRA – dabartinis europarlamentaras Valdemaras Tomaševskis).
Žekijė

Istorija

Vietovės pavadinimas kilo iš tupių kalbos. Gyvenvietė pradėjo kurtis XIX a. antroje pusėje, o savivaldą gavo 1897 m. (atsiskyrė nuo Marakaso). 1911 m. Žekijė laikinai buvo Bahijos sostine (po to, kai Salvadoras buvo subombarduotas). 1914 m. miestą nusiaubė potvynis.
Noreikiai (Kėdainiai)

Aplinkinės gyvenvietės

Beržai – 1,5 km
Vincgalys – 2 km
Vaidatoniai – 3,5 km
DOTNUVA – 2,5 km
Šiaudinė – 1 km
Abomėjus

Istorija

Abomėjus pradėjo kurtis XVII a., tapo fonų valstybės Dagomėjos sostine (iki 1730 m.).
Zwilling J. A. Henckels

Istorija

Prekinio ženklo „ZWILLING" (liet. dvynys) istorija prasidėjo 1731 m. birželio 13 d., kai Vokietijos Solingeno miesto peilių meistras Peteris Henckelsas dvynių simbolį užregistravo kaip savo gaminių skiriamąjį ženklą. "Zwilling" yra vienas pačių seniausių prekinių ženklų visame pasaulyje.
Vėliau įmonė buvo pervadinta vėlesnio savininko Johanno Abrahamo Henckelso (g. 1771 m.) vardu. Įmonė, anuomet vadinta „J. A. Henckels", 1818 m. atidarė pirmą prekybos atstovybę Berlyne.
1883 m. įmonės parduotuvė atidaryta Niujorke (JAV).
1884 m. - Vienoje (Austrija), 1897 m. - Kopenhagoje (Danija) ir Roterdame (Nyderlandai).
1900 m. gaminiams suteiktas Paryžiaus pasaulinės parodos Didysis prizas ir netrukus šis gamintojas tapo oficialiu imperatoriaus rūmų stalo įrankių tiekėju.
1909 m. įmonė atidarė pirmąją dukterinę bendrovę JAV, po to - ir kitose šalyse: Kanadoje, Nyderlanduose, Danijoje, Šveicarijoje, Japonijoje.
2004 m. bendrovė įsigijo japonų peilių gamintoją „Nippa" ir amerikiečių grožio prekių gamintoją „Tweezerman".
2008 m. dukterinės įmonės įsteigtos Didžiojoje Britanijoje ir Brazilijoje.
Klibių atminimo ženklas partizanams

Paminklas

Ženklas betoninis, tipinis, trikampis stačiasienis, su Vyčio kryžiaus siluetu viršūnėje, įmontuotas į apskritą betoninį cokolį. Pagrindinėje ir šoninėse plokštumose yra įgilintas memorialinis tekstas: priekyje – „ŠIAME MIŠKE / 1953 03 17 / ŽUVO / KĘSTUČIO / APYGARDOS / BUTAGEIDŽIO / RINKTINĖS / PILIES BŪRIO / PARAMOS GRUPĖS / PARTIZANAI“; dešinėje – „KOSTAS GAILIUS / KLAJŪNAS / G. 1932 M. / VERONIKA / VENCKUTĖ-GAILIENĖ / G. 1924 M. / ALBINAS BALANDIS / GUMNAGIS / G. 1903 M“; kairėje – „DOMAS STRIAUKA / ŽVAINYS / G. 1929 M. / KAZYS STRIAUKA / ŽALGIRIS / G. 1931 M. / JUOZAS RUIGYS / G. 1933 M.“.
Paminklinės teritorijos plotas – 4 m². Tipinio atminimo ženklo aukštis – 1,6 m.

Istorija

Klibių kaimą juosiančiuose miškuose 1944 m. pabaigoje ėmė burtis Endriejavo ir Rietavo valsčių partizanai, priklausę Lietuvos laisvės armijos Žemaičių, vėliau – Lietuvos laisvės kovos sąjūdžio Kęstučio apygardai. 1953 m. kovo 17 d. MVD Rietavo rajono skyriaus stribai ir MVD kariuomenės kareiviai Klibių apylinkės miškuose vykdė karinę baudžiamąją operaciją, kurios metu tarp Klibių ir Kapstatų kaimų aptiko partizanų bunkerį. Per kautynes žuvo 6 Butigeidžio rinktinės Dariaus tėvūnijos Pilies būrio partizanai: Albinas Balandis (g. 1903 m.), Kostas Gailius (g. 1932 m.), Veronika Venckutė-Gailienė (g. 1924 m.), Juozas Ruigys (g. 1933 m.), Domas Striauka (g. 1929 m.) ir Kazys Striauka (g. 1931 m.).
Žuvusiems atminti 2008 m. spalio 8 d. Lietuvos gyventojų genocido ir rezistencijos tyrimo centro lėšomis Klibių miške buvo pastatytas tipinis atminimo ženklas (autorius – dizaineris Romas Navickas, Vilnius).
Greičiūniškės

Aplinkinės gyvenvietės

Sidabriai – 2 kmStankai – 1 km
Cijonai

Istorija

Senovėje garsėjo kaip kalvystės centras. Sovietmečiu priklausė Linkmenų apylinkei.

Aplinkinės gyvenvietės

Mozūriškė - 0,5 kmLinkmenys - 2 kmTumėniškė - 1 km
Pupiškė - 2 km
Antanas Bazilis Dziedušickis

Biografija

Lenkijos bajorų Dziedušickių giminės atstovas, herbo „Sas“ savininkas. Lenkijos armijos generolo-poručiko ir Karūnos didžiojo taurininko, grafo Tado Dziedušickio (1724–1777) ir Salomėjos Žozefinos Trembickos antrasis sūnus. Broliai – Valerianas Viktoronas, Jozefas Kalasantijus ir Vavrinecas.
1776 metais Antanas Bazilis Dziedušickis tarnavo Pastovios Tarybos užsienio reikalų departamente. 1777 metais kartu su ministru Karoliu Boskamp-Liasopolskiu išvyko į Osmanų imperiją. 1781 metais – Lietuvos didysis raštininkas. 1782 metais Antanas Bazilis Dziedušickis buvo paskirtas Nuolatinės tarybos užsienio reikalų sekretoriumi. 1786 metais – pasiuntinys į seimą nuo Livonijos vaivadijos.
Lydėjo Lenkijos karalių Stanislovą Augustą Poniatovskį jo kelionės metu į Kanivo suvažiavimą su Rusijos ir Austrijos monarchais. Nuo Rusijos imperatorės Jekaterinos Didžiosios dovanų gavo tabokinę, išpuoštą deimantais. Dalyvavo Lenkijos karaliaus susitikime su Austrijos imperatoriumi Juozapu II, Korsune.
Po naujos konstitucijos 1791 metų gegužės 3 d. priėmimo Antanas Dzedušickis buvo paskirtas užsienio reikalų sekretoriumi „Įstatymo saugotojų“ taryboje. Jis išvyko į Drezdeną, kad įtikinti Saksonijos kurfiurstą sutikti į jo išrinkimą Lenkijos karaliumi ateityje. 1791 metų rugpjūtį dalyvavo Šventosios Romos imperijos imperartoriaus Juozapo II ir Prūsijos karaliaus Frydricho Vilhelmo suvažiavime Pilnicos pilyje, Drezdene.
Buvo Targovicos konfederacijos sekretoriumi. 1792–1793 metais – pašto generalinis direktorius su metine alga 100 tūkstančių lenkiškų auksinų. Jis taip pat vadovavo Lenkijos karaliaus susirašinėjimui. Grįžus Pastoviai Tarybai 1793 metais buvo paskirtas užsienio reikalų ministro pavaduotoju.
Tado Kosciuškos sukilimo pradžioje Antanas Dzedušickis 1794 metų balandžio 19 d. laikinos sukilėlių vadovybės nariu, nuo balandžio 23 d. jis buvo užsienio reikalų ministerijos vadovu. Po Aukščiausios Nacionalinės Vyriausybės sudarymo buvo paskirtas jo vadovo pavaduotoju.
Buvo apdovanotas Švento Stanislovo (1781) ir Baltojo erelio ordinais (1790).
Taučionys (Alytus)

Istorija

XVIII a. kaimas priklausė Punios parapijos bajorui Jokūbui Murzai Baranovskiui (totoriui).
Arne Gabius

Biografija

2005 m. Gabius dalyvavo Europos taurėje kur 3000 m bėgime užėmė ketvirtąją vietą. Po metų sportininkas debiutavo 2006 m. Europos čempionate, bet atrankiniuose 5000 m bėgimuose distancijos nebaigė ir į finalą nepateko. 2007 m. Europos uždarų patalpų čempionate Gabius 3000 m distanciją įveikė per 8:08.51 ir liko devintoje vietoje. 2008 m. žiemos sezono metu bėgikas dalyvavo pasaulio uždarų patalpų čempionate kur užėmė 12 vietą. 2009 m. pasaulio čempionate lengvaatletis atstovavo Vokietijos rinktinę 5000 m bėgime, bet atrankinėse varžybose liko keturioliktas ir galutinėje įskaitoje užėmė 28 vietą. 2010 m. Europos čempionate gabius dalyvavo antrąsyk. 5000 m distanciją įveikęs per 13:59.11 sportininkas liko 12 vietoje. 2012 m. žiemos sezoną sportininkas pradėjo pasiekdamas 8 vietą pasaulio uždarų patalpų čempionate/ vasaros sezono metu 2012 m. Europos čempionate vokietis pelnė sidabro medalį.
Krumpliaratis (simbolis)

Krumpliaratis – naujas heraldinis simbolis, imtas naudoti heraldikoje XIX a. antroje pusėje.
XVIII–XIX a. krumpliaratis kartais būdavo naudojamas vokiečių heraldikoje „kalbančiuose“ herbuose, dažniausiai žmonių, kurių pavardė būdavo Miuleris 'malūnininkas'.
Maždaug po 1848 m. krumpliaratis imtas vaizduoti miestų herbuose, kur reiškė pramoninę gamybą. Pirmiausia šis heraldinis simbolis paplito Vokietijoje, Austrijoje, Čekijoje, Skandinavijoje, Suomijoje, Pabaltijyje – visur, kur XIX a. vokiečių pramonės įtaka buvo pakankamai didelė, kur dirbdavo vokiečių inžinieriai, mechanikai ir kt.
Dėl aukšto to meto inžinierių prestižo krumpliaratis ne tik tampa visuotinai priimtu technikos ir pramonės simboliu, bet ir pripažintu simboliu vokiškoje heraldikoje.
Krumpliaračio tapimas technikos ir pramonės simboliu aiškinamas tuo, kad mašinos ir staklės grafiškai sunkiai atvaizduojamos, o krumpliaratis aiškiai asocijuojasi su mašinomis ir technika, bet grafiškai išraiškingas ir aiškus.
Valstybių herbuose krumpliaratis dažnai išreiškia siekimą sukurti galingą pramonę.