google/wiki40b huggingface dataset:
Prūsai

Etimologija

Etnonimas prūsai (Bruzi) istorijos šaltiniuose pirmą kartą paminėtas IX amžiuje Bavarų Geografo. Tiesioginiais prūsų protėviais laikytini Tacito „Germanijoje“ ir Jordano „De Origine Actibusque Getarum“ minimi estijai (aesti; lietuvių raštijoje dažniau vadinami „aisčiais“), tiksliau, jų pietinė ir centrinė grupės.

Istorikai, kalbininkai, archeologai apie prūsų gentį

Istorikai, kalbininkai ir archeologai iki šiol nėra vieningos nuomonės dėl prūsų apgyvendintos teritorijos ir jai priskiriamu genčių. Dalis istorikų, archeologų ir kalbininkų skalvių nelaiko prūsų genties dalimi ir šios genties klausimu vyksta iki šiol ginčai tarp skirtingų šios srities specialistų, bet šiais laikais sūduvius daugelis šios srities specialistų priskiria prie deinuvių genčių.
Kryžiuočių ordino kronikininkas Petras Dusburgietis 1326 metų užbaigtoje savo rašytoje Prūsijos žemės kronikoje, prūsams priskiria ir Skalvą ir Sūduvą, teigia kad prūsų gentį sudaro dešimt genčių ir vienuolika žemių, tai yra lotyniškai:
(Pomesania, Pogesania, Varmia, Natangia, Bartia, Sambia, Nadrovia, Scalovia, Galindia, Sudovia, Culmigeria).
O apie Kulmo žemę rašo, esą vienuolikta prūsų žemė esanti i pietvakarius nuo (Pomesani) genties žemės iki Ordinui atsikraustant buvusi lenkų nusiaubta ir beveik negyvenama. Po prūsų genčių nukariavimų, prūsų žemių ribos beveik nepakito, išskyrus tai, kad Kryžiuočių ordinas nukariautoje Prūsijoje atidalijo dvyliktą žemę – Sasną. Petras Dusburgietis Prūsų žemių genčių pavadinimus rašė lotyniškai – (Varmienses, Pomesani, Pogesani) ir tt.

Prūsų likimas

Kryžiuočių ordinui 1230-1283 metais užkariavus prūsus, prūsų kalba pradėjo nykti. Paskutiniai prūsai kalbėję savo kalba išnyko maždaug didžiojo maro metu apie XVIII a. pradžią, kada kiti prūsų palikuonys jau kalbėjo vietine Rytprūsių vokiečių kalbos tarme, o kita nutautėjusių prūsų dalis sudarė lietuvininkų ir mozūrų genties vėlesnę lenkų protestantišką mazūriečių etnografinę grupę, pietinėje Rytprūsių dalyje.
Dalis prūsų persikėlė į Lietuvą, kur susimaišė su vietiniais gyventojais, pvz., manoma, kad Traidenis prūsus apgyvendino Semeliškių apylinkėse.
Šiuo metu (senaisiais) prūsais ar jų palikuonimis save laiko ~1 mln. žmonių, gyvenančių daugiausia Vokietijoje ir Lenkijoje.
HD DVD

HD DVD (High-Definition/Density DVD – liet. didelės raiškos/didelio tankio DVD) – didelio tankio optinio disko formatas, skirtas informacijos ir didelės raiškos video įrašų įrašymui bei saugojimui. HD DVD (kaip ir Blu-ray Disc) įrenginiai priima standartinio dydžio (120 mm skersmens) diskus ir naudoja mėlynai violetinį lazerį, kurio bangos ilgis yra 405 nm. Jame galima sutalpinti 3,2 karto daugiau duomenų viename sluoksnyje nei jo pirmtake (DVD), tai būtų 15 GB vietoj 4,7 GB per sluoksnį.
2008 m. vasario 19 d., po užsitęsusio „aukštos raiškos formatų karo“ tarp HD DVD ir Blu-ray, „Toshiba“ paskelbė, kad nutraukė formato gamybą, nebegamins HD DVD leistuvų ar įrenginių.

Techniniai duomenys

Vienasluoksniame HD DVD diske telpa 15 GB informacijos, dvisluoksniame – 30 GB. „Toshiba“ pranešė ir apie trisluoksnį variantą, kuris talpina 45 GB informacijos. Tačiau, HD DVD nusileidžia Blue-ray, kuris viename sluoksnyje talpina 25 GB, o keturiuose sluoksniuose net 100 GB informacijos. Abu šie formatai naudoja tokį patį vaizdo suspaudimo metodą: MPEG-2, Video Codec 1 (VC-1, sukurtą Windows Media 9 formato pagrindu) ir H.264/MPEG-4 AVC. HD DVD pranašumas prieš Blu-ray yra toks, jog daugumą įrangos, skirtos DVD produkcijai, galima perdaryti ir pritaikyti HD DVD, kadangi jie naudoja tą pačią technologiją.

Failų sistemos

HD DVD palaiko ISO 9660 ir UDF failų sistemas. Visi HD DVD variantai naudoja UDF 2,5 versiją. Šioje sistemoje daugkartiniai garso ir vaizdo šaltiniai yra saugomi EVO formate.

Garsas

HD DVD palaiko dviejų kanalų 24-bitų/192 kHz bei iki aštuonių kanalų 24-bitų/96 kHz kodavimus.
Visi HD DVD grotuvai palaiko šiuos garso kodavimo standartus: LPCM, Dolby Digital AC-3, Dolby Digital EX, DTS, Dolby Digital Plus E-AC-3, Dolby TrueHD, DTS-HD High Resolution Audio ir DTS-HD Master Audio. Pastarieji trys ir LPCM naudojami išgauti itin aukštai garso kokybei.

Vaizdas

HD DVD naudoja VC-1, AVC ar MPEG-2 vaizdo kodavimo standartus. Palaikoma plati rezoliucijų įvairovė, nuo žemos rezoliucijos CIF, visos SDTV rezoliucijos yra palaikomos DVD-Video ir HDTV formatų: 480i, 480p, 720p, 1080i ir 1080p.
Sent Luiso Blues

Istorija

Komanda įsikūrė Sent Luise 1967 m., kai NHL lyga sumanė plėstis.
Zina Bertašiūtė-Jareckienė

Zina Bertašiūtė-Jareckienė (g. 1941 m. birželio 9 d. Toleikiuose, Utenos raj.) – Lietuvos chorvedė ir kultūros darbuotoja.

Biografija

1957–1961 m. choro dirigavimo mokėsi Panevėžio muzikos mokykloje-technikume (dėst. Elena Jakštienė).
Iš pradžių vadovavo Panevėžio miesto įvairiems vokaliniams ansambliams, 1963–1968 m. dirbo su Panevėžio siuvimo fabriko „Nevėžis“ mišriuoju choru, o vėliau su moterų choru, kurį parengė 1970 m. respublikinei dainų šventei. 1961–1987 m. vadovavo Panevėžio miesto darbo veteranų mišriajam chorui, jį išmokė nemaža dainų ir surengė koncertų mieste bei kitur. 1977–1991 m. buvo Panevėžio statybininkų kultūros ir sporto rūmų direktorė, subūrė mišrųjį chorą ir iki 1990 m. jam vadovavo. Kolektyvą parengė 1980 ir 1985 m. respublikinėms dainų šventėms, su juo dažnai pasirodydavo koncertuose.
Z. Jareckienės vadovaujami chorai nuolat dalyvaudavo Panevėžio miesto dainų šventėse ir festivaliuose, prizinių vietų pelnė miesto ir respublikinėse chorų apžiūrose bei konkursuose.
Nuo 1992 m. chorvedė yra Panevėžio kultūros ir meno skyriaus vedėjo pavaduotoja, daug prisideda prie įvairių kultūros renginių organizavimo, dirigavo miesto dainų šventėse. 1982 m. ji apdovanota Kultūros žymūno ženklu.
Sadūniškių piliakalnis

Aplinkiniai piliakalniai

Dainių piliakalnis 14 kmKiauklių piliakalnis 18 kmPiliakiemių piliakalnis 21 kmJanionių piliakalnis 20 kmSužionių piliakalnis 30 kmKernavės piliakalniai 14 kmVeršiobalio piliakalnis 11 km
Maišiagalos piliakalnis 11 kmBernotų piliakalnis 20 km
Pastaba:
Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną
Danutė Jurčiukonienė

Biografija

Alytaus apskrities archyvo vyresnioji specialistė archyvistė.
Nuo 1990 m. Lietuvos demokratinės darbo partijos ir LDDP Alytaus tarybos narė, nuo 2001 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Alytaus skyriaus narė. 2003–2006 m. skyriaus pirmininko pavaduotoja, nuo 2006 m. atsakingoji sekretorė.
Sutuoktinis Aleksandras, vaikai Renata, Dainius.
Hondūro transportas

Vandens keliai

465 km valdomi mažais laivais.
Giedrius Baranauskas

Biografija

Mokėsi Šiaulių Medelyno vidurinėje mokykloje. 1991 m. baigė Vilniaus technologijos technikumą. Nuo 1991 m. dienraščio „Šiaulių kraštas“ fotoreporteris.

Kūryba

Šiaulių fotografijos muziejuje 2000 m. surengė autorinę fotodarbų parodą „2,5 sekundės Šiaulių krašte“, skirtą dienraščio 10-mečiui. Nuotraukos spausdintos fotoinformaciniuose leidiniuose „Šiauliai. Šiaurės Lietuva“ ir „Tai Lietuva“ (2001-2002 m.) bei knygoje „Tėvo Stanislovo pamokslai“. Lietuvos spaudos fotografų klubo, Lietuvos žurnalistų sąjungos narys.
Strazdiškis

Aplinkinės gyvenvietės

Kočėnai – 0,5 km
Lapakrita – 3,4 km
Kiauliškiai – 2,9 km
Apušynė – 2,5 km
Suostas – 2,8 km
Kašeliškiai – 1,6 km
BIRŽAI – 10 km
Perkūniškis – 2,4 km
WordPress

WordPress yra laisvai platinama turinio valdymo sistema.

WordPress µ

„WordPress µ“ arba „WordPress MU“ (angl. multi user) yra vadinamas WordPress projektas, skirtas kurti tinklaraščių serverius.

WordCamp

Pasauliniai renginiai skirti plėsti vietinės Wordpress bendruomenės ir pačios TVS žinomumą.

WordPress priedai

WordPress gali būti naudojamas su kitų programuotojų sukurtais priedais. Didelė tokių priedų pasiūla suteikia papildomo lankstumo, bei programai leidžia išlikti kompaktiškai.

WordPress naudojimas

Žinomiausias WordPress serveris yra wordpress.com, kuriame naudojama WordPress µ sistema.
Vijay Mallya

Vijay Mallya (Konkani k. vîjãï måällîà / ವಿಜಯ ಮಲ್ಯ, g. 1955 m. gruodžio 18 d.) – Indijos verslininkas ir Parlamento narys, išrinktas 2000 m.
2007 m. Mallya buvo išrinktas 664-tu turtingiausiu pasaulio žmogumi ir 42-tu Indijoje. Jo turtai skaičiuojami 1,5 milijardų JAV dolerių.
Indas turi įsigijęs vieną iš ilgiausių pasaulyje (95 metrai) jachtų, pavadintą Indian Empress. Taip pat 2005 m. įsteigė oro kompaniją Kingfisher Airlines.

Ryšiai su sportu

Mallya yra nusipirkęs Force India Formulės 1 komandą (anksčiau vadinosi Spyker). Mallya ir Mol šeima iš Olandijos nusipirko komandą už 88 milijonų eurų.
Verslininkas taip pat rodė didelį susidomėjimą, kad Indijoje vyktų Formulės 1 etapas. Tai davė vaisių ir Delis jau nuo 2011 metų priima lenktynininkus Budos trasoje, kurios dizaineris buvo Hermann’as Tilke.
Mallye taip pat turi kelias Indijos kriketo ir futbolo komandas.
K3b

Pavadinimo kilmė

Pavadinimas susideda iš raidės K, atitinkančios KDE grafinę aplinką ir trumpinio „3b“ reiškiančio Burn, Baby, Burn.
Kitaros imperija

Žodinė tradicija

Pagal žodinę tradiciją Kitarą jos klestėjimo laikais XIV–XV a. valdė Bačvezių, kitaip Čvezių (Bachwezi ar Chwezi), dinastija, kuri valdė po Batembuzių dinastijos (Batembuzi).
Kitaros imperija egzistavo iki XVI a., kada įsiveržė Luo tautos, atėjusios iš šių dienų Sudano ir įkūrė Bunyoro karalystę. Daug Afrikos Didžiųjų ežerų karalysčių skelbiasi atsiradusios iš Kitaros imperijos, kurią valdė Bačveziai. Kitaros ryšį su mitologija rodo tai, kad dalis Toro, Bunyoro ir Bugandos karalysčių dievybių turi tuos pačius vardus kaip ir legendiniai Bačvezių karaliai.
Bačvezius sieja su žeminiais įtvirtinimais vakarų Ugandoje. Archeologinės ekspedicijos imperijos sostinėje Bigo bya Mugenyi ir Ugandos Mubendės rajone aptiko miestų likučius, kurie parodo buvus labai organizuotai visuomenei.
Kitaros imperija palūžo XVI a., kai į šalį iš šiaurės įsiveržė Luo tautos. Į Bunyoro, šiauriausios Kitaros provincijos, iš kur buvo valdoma imperija, teritoriją įsiveržė Luo klanas, besivadinantis Biito, kuriam vadovavo vadas Labongo. Iš dabartinio Sudano migravę Luo apsigyveno šiaurinėse Ugandos žemėse ir Viktorijos ežero šiaurės rytų pakrantėse. Labongo užvaldė dabartinę Bunyoro karalystę ir tapo pirmuojo jos karaliumi. Jo palikuonys tapo Babiito dinastija, kurios atšakos valdė Toro, Kokio, Bugandos karalystes ir kai kurias Busogos karalystės valdas.
Kitaros žemėse į pietus nuo Bunyoro susidarė Ankolės ir Bugandos (dabartinė Uganda), Karagvės (Karagwe) ir Kyamutvaros (Kyamutwara) (dabartinė Tanzanija), Burundžio ir Ruandos karalystės.
Juozas Briedis

Juozas Briedis (1912 m. rugsėjo 10 d. Nausėdžių k., Nemunėlio Radviliškio valsč., Biržų apskr. – 1991 m. vasario 2 d. Čikagoje, JAV) – dainininkas (tenoras), chorvedys, agronomijos mokslų daktaras.

Biografija

1930 m. baigė Jurbarko „Saulės“ gimnaziją, 1935 m. – Dotnuvos žemės ūkio akademiją. Dirbo agronomu Alytaus, Seinų, Ukmergės ir Biržų apskrityse. 1937–1938 m. dainuoti mokėsi Kauno muzikos mokykloje pas Joną Būtėną, o vėliau – ir Bonos universitete pas E. Vasselį.
Vadovavo daugeliui chorų ir vokalinių ansamblių Lietuvoje, vėliau, pasitraukęs į Vakarus, – Vokietijoje, Austrijoje ir JAV. 1948 m. įgijo agronomijos daktaro mokslinį laipsnį. 1949–1952 m. vadovavo chorams Australijoje, taip pat vyrų oktetui, buvo Lietuvių katalikų centro valdybos pirmininkas, rašė straipsnius į „Mūsų pastogę“.
1952 m. atvyko į Čikagą. Čia konservatorijoje pas dr. L. Portą ir A. Jurgutį mokėsi harmonijos ir kompozicijos.
Nuo 1960 m. – Maironio lituanistinės mokyklos vaikų choro vadovas Lemonte, IL. Chorą parengė 1966 m. 3-ajai JAV ir Kanados lietuvių dainų šventei Čikagoje. Sukūrė dainų poeto Bernardo Brazdžionio eilių tekstais. 1978 m. gruodžio 10 d. Čikagos Jaunimo centre buvo surengtas J. Briedžio kūrinių koncertas.
Halongas

Istorija

Seniau Halongas buvo svarbiausias akmens anglių gavybos centras šalyje. Iki XX a. pab. dar vadintas Hongajumi (Hòn Gai).
Ričardas Mikutavičius

Biografija

Mokėsi Kauno 15-oje pradinėje mokykloje, ketvirtojoje berniukų gimnazijoje. 1953 m. įstojo į Kauno kunigų seminariją. 1958 m. įšventintas į kunigus. 1963 m. apgynė disertaciją teologijos licenciato moksliniam laipsniui.
Kunigavimo pradžia – Kauno Šv. Antano Paduviečio bažnyčia. Vėliau dirbo Tauragėje, Eržvilke, Kelmėje, Panevėžiuke, Žeimelyje, Seredžiuje, Tytuvėnuose, Babtuose. Tytuvėnuose, pačiu „brandaus socializmo“ periodu (aštuntasis-devintasis XX a. dešimtmečiai) R. Mikutavičius bažnyčioje įkūrė literatūrinį stendą, kuriame buvo skelbiama Bernardo Brazdžionio, kitų išeivijos poetų poezija, Antano Maceinos filosofija, paties kunigo poezijos bandymai. Tytuvėnuose išryškėjo ir R. Mikutavičiaus trauka kolekcionavimui, meno vertybėms.
Nuo 1989 m. dirbo kunigu Kauno Vytauto Didžiojo, Šv. Mykolo Arkangelo (Įgulos) bažnyčiose, Aleksoto koplyčioje. Dėstė filosofines disciplinas Kauno medicinos universitete, LŽŪU ėjo kapeliono pareigas (Akademijos miestelis – paskutinė kunigavimo vieta).
1992 m. priimtas į Lietuvos rašytojų sąjungos narius. 1994 m. išrenkamas Lietuvos rašytojų sąjungos valdybos nariu. 1991 m. už humanitarinę veiklą apdovanotas Izraelio vyriausybės premija. 1992 m. už publicistinę veiklą apdovanotas Prano Dovydaičio premija. 1992, 1994, 1995, 1996 m. išrinktas populiariausiu Kauno miesto žmogumi. 1993 m. vasario 16 d. už nuopelnus Lietuvai apdovanotas Didžiojo Lietuvos kunigaikščio Gedimino trečiojo laipsnio ordinu .
1998 m. birželio 30 d. tapo smurto auka, buvo pavogta ir jo įgyta vertinga meno dirbinių kolekcija, kurios dalis ir tarptautinėmis pastangomis yra surasta. Palaidotas Petrašiūnų kapinėse. 2000 m. lapkričio 30 d. suteiktas Kauno miesto garbės piliečio vardas . 2001 m. lapkričio 29 d. pastatytas antkapinis paminklas (skulpt. Arūnas Sakalauskas). 2004 m. vasario 27 d. prie namo Laisvės alėjoje, kuriame paskutiniuosius gyvenimo metus praleido kunigas, atidengta paminklinė lenta (skulpt. Arūnas Sakalauskas) . 2005 m. vasario 27 d. Šv. arkangelo Mykolo bažnyčioje atidengta paminklinė lenta (skulpt. Vladas Žuklys). A. Stulginskio universiteto koplyčioje įrengtas R. Mikutavičiaus bareljefas (skulpt. Algimantas Šlapikas).

Kūryba

Nors dauguma žinojo, kad R. Mikutavičius – poetas, eseistas, bet iki pat Sąjūdžio laikų jis nebuvo paskelbęs atskiros poezijos knygos. Tiesa, buvo žinomi jo eilėraščių ciklai, skirti Maironiui (1982 m.), A. Mackevičiui (1986 m.).
Eilėraščius pradėjo skelbti 1982 m. žurnale „Aidai“. 1989 m. Kauno rotušėje pristatė pirmąją poezijos knygą „Kad Lietuva neišsivaikščiotų“, 1990 m. išspausdintas meditacinės poezijos rinkinys „Poterių upė“, 1992 m. – „Šviesos spalvos“, 1995 m. – „Žaizdos metafizika“, 1998 m. – „Spindintis virš mūsų“ 1999 m. – „Mirties vilties veidai“ ir kt. Daugiau kaip dešimties eseistinių, teologinių, filosofinių straipsnių autorius.
Helis

Istorija

Pirmą kartą helis aptiktas stebint Saulės užtemimą Indijoje 1868 metais kaip ryškiai geltona Saulės chromosferos juosta. Šį stebėjimą atliko prancūzų astronomas Pjeras Jansenas (Pierre Janssen). Tais pačiais metais anglų astronomas Normanas Lokjeris (Norman Lockyer) taip pat stebėjo anksčiau nežinomą geltoną juostą Saulės spektre ir padarė išvadą, kad taip yra dėl Žemėje neaptinkamo cheminio elemento. Jis kartu su chemiku Edvardu Franklendu (Edward Frankland) pavadino elementą graikišku Saulės vardu helios.
Britų chemikas Viljamas Ramsėjus (William Ramsay) 1895 metais pirmą kartą išskyrė helį Žemėje. Vėliau, 1905 metais, helis išskirtas iš gamtinių dujų.

Būsenos

Standartinėje temperatūroje esant standartiniam spaudimui helis egzistuoja tik monoatominių dujų pavidalu. Kietėja tik esant ypač dideliam slėgiui.

Naudojimas

Helio-deguonies mišinį (80:20) naudoja astmatikai arba narai kaip kvėpavimo dujas – šiuo mišiniu saugiau kvėpuoti, kadangi oro sudėtyje esantį azotą N, turintį toksinį poveikį narui, pakeičia helis.
Dėl to, kad helis yra apie penkis kartus lengvesnis už orą, jis naudojamas kaip balionų ir skraidymo aparatų užpildomosios dujos. Kadangi helis yra inertiškos ir nedegios dujos, jos praktiškai išstūmė vandenilį, kuris naudotas toje pačioje srityje.
Rytų Ghatai

Rytų Ghatai (hindi पूर्वी घाट  = Pūrvī Ghāṭ) – kalnai Indijoje, Indostano pusiasalyje, sudaro Dekano plokščiakalnio rytinę ribą. Aukštis iki 1680 m (Devodi Mundos k.). Sudaryti iš gneisų, kristalinių skalūnų, kvarcitų. Kalnai smarkiai erodavę, susiskaidę į atskirus plokščiaviršūnius masyvus (Velikondos, Nalamalajaus, Rytų kalnų ir kt.). Kalnai apaugę lapus metančiais musoniniais miškais. Rytų Ghatus kerta Godavarės, Mahanadi, Krišnos, Kaveri upės.
Farmacijos teisė

Farmacijos teisė – teisės šaka; visuma teisės normų, reguliuojančių farmacinę ir kitą veiklą, susijusią su vaistiniais, tiriamaisiais vaistiniais preparatais, veterinariniais vaistais, veikliosiomis ir kitomis vaistinėmis medžiagomis, veterinarinės farmacijos veiklą, taip pat šios veiklos valstybinį valdymą ir kontrolę.

Lietuva

Lietuvoje pagrindinis teisės šaltinis - 2006 m. birželio 22 d. LR farmacijos įstatymas.
2010 m. kovo mėn. Vilniaus universitete, Mykolo Romerio universitete ir Vytauto Didžiojo universitete vyko lokalinės teisminio proceso inscenizacijos tema „Farmacijos teisė".
2010 m. kovo mėn. 26 d. – gegužės 1 d.ELSA Lietuva organizavo nacionalinę teisminio proceso inscenizaciją "STart 2010" tema - "Farmacijos teisė".
Lietuvos Aukščiausiajame Teisme 2010 m. gegužės 1 d. įvyko "STart 2010", kurio tema - "Farmacijos teisė", finalas. 
Prizininkais tapo:
I vieta - Komanda "Force Majeure", Vilniaus universiteto studentės Vilma Tenytė ir Gražina Juškevič. 
II vieta - Komanda "MRU 007", Mykolo Romerio universiteto studentai Denis Parchajev ir Aleksandr Asovskij. 
III vieta - Komanda "Gudas, Randis ir partneriai", Mykolo Romerio universiteto studentai Karolis Gudas ir Justas Randis.
"STart 2010" finalo teisėjų kolegiją sudarė farmacijos teisės srities specialistai: 
Andrej Rudanov - advokatų kontoros "Sutkienė, Pilkauskas ir partneriai" teisininkas,
Liudas Karnickas – "Lideika, Petrauskas, Valiūnas ir partneriai LAWIN" advokatų kontoros teisininkas,
Žilvinas Kvietukus - "Raidla Lejins & Norcous" advokatų kontoros partneris.

Farmacijos teisės mokslas

Farmacinę veiklą reguliuoja Vokietijos vaistinių įstatymas, kiti teisės aktai.
Marburgo universitetas (Vokietija) nuo 2002 m. (Wintersemester 2002/03) vykdo tarpšakinę tobulinimosi programą teisininkams, studentams, medikams, farmacininkams. Trukmė - 3 semestrai. Privaloma praktika, seminaras. Išduodamas sertifikatas.
Marburgo universiteto Farmacijos teisės tyrimų centras (vok. Forschungsstelle für Pharmarecht) kelis kartus per metus rengia diskusijas ir užsiėmimus (angl. Workshops), skelbia publikacijas. Leidžiamas žurnalas „Pharma Recht“, PharmR, pmi-Verlag leidykla. Ši rengia Vokietijos farmacijos teisės dienas (Deutscher Pharma Recht Tag), Frankfurtas prie Maino.
Klaipėdos pilies džiazo festivalis

Klaipėdos pilies džiazo festivalis – džiazo muzikos festivalis, organizuojamas Klaipėdoje nuo 1994 metų, kuriam suteiktas Klaipėdos pilies vardas. Festivalis vyksta kiekvienų metų vasaros pirmąjį savaitgalį, pasižymintis stilistine įvairove, sukviečiantis iškiliausius džiazo muzikos atlikėjus iš viso pasaulio. Festivalyje yra koncertavę tokie atlikėjai kaip Maynard Ferguson, Toots Thielemans, Billy Cobham, Mike Mainieri, Victor Bailey, Chico & the Gypsies, Soweto Kinch, Nikki Yeoh, Candy Dulfer.
Klaipėdos pilis, kaip festivalio simbolika buvo pasirinkta siekiant kuo plačiau garsinti tuomet labai aktyviai pradėtus pilies atstatymo darbus, padaryti ją vienu ryškiausių miesto kultūrinio paveldo akcentu, su viltimi, jog ateis laikas, kuomet tada dar restauruojama pilis taps ir vienu pagrindinių festivalio renginių vyksmo vieta.
Kubos socialdemokratinė srovė

Kubos socialdemokratinė srovė (CSDC, Corriente socialista democratica Cubana) – Kubos pusiau legali politinė partija.

Istorija

Įsteigta 2002 m. sausio 16 d. Nacionalinėje konferencijoje Pinar del Rio. Deklaruoja demokratinio socializmo siekius. Turi apie 1000 narių Kuboje ir apie 2000 narių užsienyje, daugiausia Floridoje, JAV. Kubos valdžios toleruojama, bet realios įtakos neturi.
Generalinis sekretorius Manuelis Kuesta Morua. Pirmininkas nuo 2003 m. Eduardas Ocheda.
Šunelė

Istorija

Sovietmečiu kaime buvo Ežerėnų apylinkės centras.
Humanitarinių darbuotojų užpuolimai

Humanitariniai darbuotojai, teikiantys humanitarinę pagalbą įvairiose pasaulio vietose, yra saugomi tarptautinių ir vietos įstatymų. Tačiau nepaisant to įvyksta ir humanitarinių darbuotojų užpuolimai. Ypač užpuolimai padažnėjo paskutiniame XX a. dešimtmetyje ir po 2000-ųjų metų, vykstant įvairiems kariniams konfliktams.
Pagrindinės teisinės bazės ir humanitarinių darbuotojų saugumas buvo priimtas su 1949 m. Ženevos konvencijomis. Tiesa, šios konvencijos neleido humanitariniams darbuotojams pasiekti karo zonas – priešiškos vyriausybės ar jėgos, užėmusios tas vietas, turėjo visas teises neleisti tokiems darbuotojams įžengti į tam tikras teritorijas. Tai buvo pakeista 1971 m., įkūrus Gydytojų be sienų organizaciją. Pagrindinis organizacijas tikslas – teikti medicininę pagalbą visiems žmonėms, nepaisant jų rasės, lyties, tikėjimo ir teritorinių sienų.
2003 m. Jungtinių Tautų Saugumo Taryba patvirtino „1502 rezoliuciją“, kuri humanitarinių darbuotojų užpuolimus priskyrė karo nusikaltimams.
Sinkretizmas

Sinkretizmas (sen. gr. συγκρητισμός „sujungimas“) – skirtingų religijų elementų (teologijos, mitologijos, simbolikos) susiliejimas, sujungimas. Iš esmės, praktiškai visos religijos yra sinkretinės, nes lokaliai arba globaliai įtraukia tam tikrus kitų tikėjimų elementus.
Religinis sinkretizmas gali pasireikšti įvairiais būdais, formomis. Vienas dažniausių sinkretizmo variantų yra vadinamoji liaudies religija. Ji susidaro spontaniškai iš vyraujančio oficialaus tikėjimo (pvz., krikščionybės, islamo) ir išlikusių vietinių tikėjimų elementų. Dažnai pirmiausia perimami naujo tikėjimo simboliai, šventieji vardai, tačiau jie taikomi paviršutiniškai, o pasaulėžiūra išlieka sena. Pavyzdžiui, katalikų šventiesiems suteikiamos savybės, kurias turėjo pagoniškos religijos dievai, nauji religiniai simboliai stilizuojami buvusios religijos elementais, buvusios religijos papročiai pritaikomi naujoms šventėms. Toks sinkretizmas buvo būdingas ankstyvųjų viduramžių Europai, Lietuvai XV-XVIII a., dabar dažnai sutinkamas Meksikoje, Gvatemaloje, Japonijoje ir kt.
Dažnai religinis sinkretizmas būna planingas kitų religijų elementų įtraukimas į naują tikėjimą. Pavyzdžiui, bahajų tikėjimas apima islamo, zoroastrizmo, krikščionybės ir kt. tikėjimų elementus, pripažįsta įvairių religijų pranašus. Visų religijų elementų apjungimu remiasi ir teosofija, universalusis sufizmas, Naujojo Amžiaus tikėjimai. Įvairiose pasaulio vietose susikūrę negausūs sinkretiniai judėjimai, apimantys tose vietose būdingas religijas (Krislamas – Nigerijoje, Kao Dai – Vietname, Indėnų bažnyčia – JAV, ir kt.).
Asmeninis religinis sinkretizmas būna, kai asmuo sąmoningai dalyvauja skirtingų religijų apeigose, pats jungia skirtingų religijų tradicijas. Pavyzdžiui, Kinijoje daug gyventojų jungia konfucianizmo, budizmo, daosizmo elementus, protestantiškuose kraštuose dažnai vaikščiojama į skirtingų denominacijų krikščioniškas bažnyčias.
Sinkretizmas nepainiotinas su religiniu pliuralizmu, kuris pripažįsta visas religijas kaip teisingas, bet nebūtinai jas jungia. Sinkretizmo priešingybė yra ortodoksija – griežtas religinės tradicijos laikymasis.