google/wiki40b huggingface dataset:
Mokėjimo kortelė

Mokėjimo kortelė arba banko kortelė – atsiskaitomoji negrynaisiais pinigais priemonė. Atsiskaitant kortelėmis, už prekes ar paslaugas jų pardavėjui tiesiogiai sumoka kliento bankas.
Klientas yra identifikuojamas pagal kortelės magnetinėje juostelėje ar luste esančią informaciją, arba pagal ant kortelės užrašytus duomenis – ją išleidusią organizaciją, numerį, galiojimo laiką, naudotojo vardą ir pavardę, papildomą internetinį kodą.
Atsiskaitant kortelėmis, paprastai reikalaujama pasirašyti ant pirkimo čekio ar įvesti kortelės PIN kodą.
Kredito kortelių dydį ir formą apibrėžia ISO 7810 standartas.
Fošo linija

Fošo linija (lenk. Linia Focha) – 1919 m. siūlyta demarkacinė linija tarp Lenkijos ir Lietuvos. Ją pasiūlė Prancūzijos maršalo Ferdinando Fošo (pranc. Ferdinand Foch) štabas, o 1919 m. liepos 26 d. palaikė Antantės aukščiausioji karo taryba.
Fošo linija prasidėjo prie Rytprūsių sienos ties Vištyčiu, paskui ėjo į šiaurę link Vižainio kaimo (Lietuvos pusėje liko Liubavo kaimas), toliau ėjo į šiaurę iki Punsko, šiauriniu Galadusio ežero krantu, tada ėjo į rytus nuo Berznyko kaimo (dabar Lenkijos teritorijoje) iki Seinos upės, toliau palei Seiną. Vienu Nemuno intaku pasiekė Nemuną, nuo Nemuno eina 12 km į šiaurės vakarus nuo Sankt Peterburgo–Varšuvos geležinkelio.
Su nežymiais skirtumais Fošo linija tapo faktine tarpukario Lenkijos ir Lietuvos valstybės siena. Po Antrojo pasaulinio karo tik labiausiai vakarinė dalis netoli Suvalkų išlaikė apytikslę Fošo linijos formą.
UBV fotometrinė sistema

UBV fotometrinė sistema – trispalvė plačiajuostė fotometrinė sistema, kurią 1953 m. pasiūlė amerikiečių astronomai Harold Lester Johnson ir William Wilson Morgan (todėl ji dar vadinama Johnson arba Johnson-Morgan sistema).

Žymėjimas

Sistemos juostos pažymėtos anglų kalbos žodžių, reiškiančių spalvas, pirmosiomis raidėmis: U – ultraviolet (ultravioletinis), B – blue (mėlynas), V – visual (regimasis).
Vyšnij Voločioko vandens sistema

Vyšnij Voločioko vandens sistema (rus. Вышневолоцкая водная система) – vandens kelių mazgas Rusijoje, jungia Volgos ir Baltijos jūros baseinus. Prasideda Tverės srityje, Vyšnij Voločioko apylinkėse, baigiasi Sankt Peterburge. Sistema pradėta statyti 1703 m., Petro I-ojo nurodymu. Tai buvo pirmasis Rusijoje laivybinis kanalas. Jis sudarytas buvusiose laivų pervalkos vietose. Sistema plėtota iki XIX a. vid. – per ją vyko pagrindiniai krovininiai maršrutai tarp Maskvos ir Peterburgo. Vėliau nutiesus geležinkelį ir iškasus Volgos–Baltijos vandens kelią, Vyšnij Voločioko vandens sistema prarado reikšmę. Krovininiai laivai nustojo plaukioti apie 1890 m., tačiau kurį laiką kanalai naudoti miško plukdymui, vėliau ir turizmui.
Į Vyšnij Voločioko vandens sistemą patenka Tvercos upė, Vyšnij Voločioko vandenskyros kanalas, Cna upė, Mstino ežeras, Mstos upė, Siversų, Višeros kanalai, Volchovo upė, Ladogos apeinamasis kanalas, Nevos upė.
Myriam Soumaré

Biografija

Soumaré savo tarptautinę karjerą pradėjo 2007 m. dalyvaudama Europos atletikos iki 23 metų čempionate. Debrecene vykusiose varžybose 100 m bėgimo distanciją sportininkė atbėgo per 11.68 s ir laimėjo bronzos medalį. Po metų sportininkė pateko į šalies estafetės 4x100 m nacionalinę komandą ir dalyvavo 2008 m. vasaros olimpinėse žaidynėse. Sportininkė kartu su komanda iškrito po pirmo raundo, dėl pašalinimo blogai perduodant estafetės lazdelę. 2009 m. Pasaulio čempionate Myriam lengvai pateko į ketvirtfinalį, bet jame atbėgo paskutinė savo grupėje ir nepateko į kitą etapą. Tais pačiais metais bėgike pelnė du medalius Viduržemio jūros žaidynėse. Individualioje 100 m bėgimo rungtyje ji pelnė sidabrą, o komandinėje estafetėje iškovojo aukso medalį.2010 m. žiemos sezono metu lengvaatletė dalyvavo 2010 m. pasaulio uždarų patalpų čempionatą. 60 m bėgime ji pasiekė finalą, bet jame finišavo paskutinė. Tų metų vasaros sezono metu sportininkė atstovavo šaliai 2010 m. Europos čempionate, kuriame 100 m distancijoje laimėjo bronzą, o 200 m distancijoje tapo antrąja šalies čempione varžybų istorijoje.
Kosiorkų valsčius

Istorija

Valsčius įkurtas 1952 m. liepos 1 d. Semiatičės apskrityje, Balstogės vaivadijoje. 1954 m. rugsėjo 29 d. valsčius buvo panaikintas.
Panevėžio rajono savivaldybės herbas

Panevėžio rajono savivaldybės herbas – vienas iš Panevėžio rajono savivaldybės heraldikos atributų. Herbinis skydas perkirstas pusiau į du laukus. Viršutiniame mėlyname lauke vaizduojami du sukryžiuoti sidabriniai linų pėdai, apatiniame sidabriniame lauke – raudona žagrė su dviem auksiniais noragais.

Istorija

Herbo etalono autorius – dailininkas Arvydas Každailis. Herbas patvirtintas Lietuvos Respublikos prezidento 1995 m. spalio 27 d.

Simbolika

Linai simbolizuoja šio krašto verslus ir linų pramonę, o žagrė su dviem noragais pavaizduota remiantis senąja 1845 m. Panevėžio apskrities heraldika.
Utriai

Aplinkinės gyvenvietės

Baubliai – 4,5 km
Genaičiai – 2 km
Pikteikiai – 1,5 km
Mikoliškiai – 2,4 km
 Utriai – 1 km
Antkalnis – 1,7 km
Greičiūnai – 1,7 km
Gribžiniai – 2 km
Žvelsėnai – 2 km
Lapiai – 1,6 km
 VĖŽAIČIAI – 8 km
Alakurtis

Istorija

Vietovardis kildinamas iš suomių kalbos – ala („žemuma“) ir kurtti („rupus, gruoblėtas“).
XIX a. Alakurčio gyvenvietė priklausė Suomijos kunigaikštystei, įėjo į Uleoborgo guberniją. 1939 m. čia gyveno ~600 žmonių, kurie daugiausia vertėsi žemės ūkiu, žvejyba, medienos apdirbimu. 1939 m. kaimą sudegino suomių kariuomenė, gyventojai evakuoti Suomijon. Nuo 1940 m. gyvenvietė tapo TSRS dalimi. Žiemos karo metais buvo svarbi karinė bazė su aerodromu.
Botsvanos pula

Istorija

Pula buvo įvesta 1976 m. Ji pakeitė Pietų Afrikos Respublikos valiutą randą. Nepaisant 12 % nuvertėjimo 2005 m. gegužę, pula išliko viena stipriausių valiutų Afrikoje.

Monetos

1976 m. monetų pavidalu buvo išleista 1, 5, 10, 25 ir 50 tėbų ir 1 bei 5 pulų monetos. 1 tėbų moneta buvo pagaminta iš aliuminio, o 5 pulų - iš bronzos, tuo metu kitos monetos buvo nikelinės. Visos monetos buvo apvalios, išskyrus dantytą 1 pulos monetą. 2 tėbų bronzinės monetos atsirado 1991 m. Bimetalinė 5 pulų moneta buvo pristatyta 2000 m.

Banknotai

1976 m. Botsvanos centrinis bankas išleido 1, 2, 5, 10 ir 20 pulų banknotus. 1 ir 2 banknotai buvo pakeisti monetomis 1991 m. ir 1994 m., o 50 ir 100 pulų banknotai išleisti 1992 m. ir 1993 m. 5 pulų banknotas moneta buvo pakeistas 2000 m. Pasak spaudos pranešimo senieji 1, 2 ir 5 banknotai nebeleidžiami nuo 2006 m. liepos 1 d., juos priduoti galima centriniame banke penkerius metus.
Adolfas Nezabitauskis

Biografija

Baigė Telšių gimnaziją, 1929 m. – lituanistiką Kauno Vytauto Didžiojo universiteto Humanitariniame fakultete.
Nuo 1927 m. bendradarbiavo leidiniuose „Vairas“, „Lietuvis“, „Tautininkų balsas“, „Tauta ir žodis“. Nuo 1929 m. laikraščio „Lietuvos aidas“ kalbos tvarkytojas, 1931 m. – sekretorius, nuo 1939 m. dienraščio „Vilniaus balsas“ korektorius, stilistas, žurnalistas. 1933 m. korporacijos „Samogitia“ pirmininkas. 1941 m. kultūros paminklų įstaigos viršininkas. Karo metais dirbo Kauno M.K.Čiurlionio galerijoje. 1941–1943 m. bendradarbiavo leidinyje „Lietuvių archyvas“. Buvo Lietuvos žurnalistų sąjungos narys. 
1946–1949 m. Mosėdžio mokyklos direktorius. 1949 m. areštuotas, kalėjo Vorkutoje, Abezės lageryje. Į Lietuvą grįžo 1956 m. Reabilituotas. 1956 m. atvyko į Šiaulius, iki 1968 m. Aušros muziejaus fondų saugotojas. Gyvendamas Šiauliuose miesto ir aplinkinių rajonų laikraščiuose paskelbė kelis šimtus publikacijų etnografijos, istorijos, kraštotyros klausimais. 1968 m. persikėlė į Telšius, dirbo Alkos muziejuje. 
Mokėjo senąsias lotynų, graikų, gotų, lenkų kalbas. Vertė įvairius istorinius šaltinius. Pagrindinę jo archyvo dalį saugo Vilniaus universiteto biblioteka.
X Window System

X Window, X Window System, X11, X – grafinė OS aplinka (ir tinklo protokolas), dirbanti kompiuterių tinkluose, dažniausiai naudojama UNIX ir GNU/Linux operacinėse sistemose, darbo stotyse.
Sukurta 1982–1984, kaip MIT studentų projektas, skirtas VAX kompiuteriams panaudoti, dirbant tinkle. 1987 m. 11-oji šios sistemos (tiksliau, X protokolo) versija buvo paskelbta standartu. Vėliau X Window buvo keičiama labai nesmarkiai, tik papildant galimybes. X Window realizacijos yra sukurtos beveik visoms egzistuojančioms operacinėms sistemoms (įskaitant DOS) ir kompiuteriams (įskaitant ir kišeninius). Šiuo metu labiausiai paplitusi yra X11R7 versija.
X Window nesukuria vartotojo aplinkos ir netgi grafinių elementų (mygtukų etc.), o tik veikia kaip tarpinė sistema tarp programų ir vartotojo. X Window turi atvirkštinę kliento - serverio architektūrą: žmogus dirba ne su klientu, o su serveriu, kuris valdo klaviatūrą, pelę ir ekraną. Programos prie serverio prisijungia, naudodamos TCP/IP protokolą, kuriuo perduoda serveriui langų išvaizdą ir pan., o iš serverio gauna pranešimus apie veiksmus su pele, klaviatūra ir t. t. Mygtukus, meniu ir kitus vaizdo elementus (angl. widgets) sukuria specialios bibliotekos (pvz., GTK+, Qt, Motif, Athena). Langus ir programas valdo atskira programa, vadinama langų tvarkykle (angl. Window Manager).
Klemensas XII

Biografija

Gimė Florencijoje. Pizos universitete dirbo teisininku. Corsini Popiežiumi tapo 1730 m. liepos 12 d. Mirė 1740 m. vasario 6 d. Romoje. Palaidotas Šventojo Jono bazilikoje Laterane.
Larry Poons

Lawrence Poons (geriau žinomas kaip Larry Poons g. 1937 m. spalio 1 d. Tokijuje, Japonijoje) – abstrakcionizmo srovės dailininkas.
Juozas Kairys

Juozas Kairys (1949 m. gruodžio 9 d. Baršėnų k., Rokiškio r.), choro dirigentas ir pedagogas.

Biografija

Baigęs Kriaunų vidurinės mokyklos aštuonias klases, 1965–1969 choro dirigavimo mokėsi Vilniaus kultūros – švietimo technikume (dėst. A. Petrošiūtė). 1969–1974 choro dirigavimą studijavo Lietuvos valstybinėje konservatorijoje (prof. K. Kavecko klasė).
Nuo 1974 Lietuvos valstybinės konservatorijos Klaipėdos fakultetų chorvedybos disciplinų dėstytojas, 1974–1977 uostamiesčio Mokytojų namų mišriojo choro chormeisteris, 1977–1980 Medicinos darbuotojų mišriojo choro chormeisteris. 1979–1983 Klaipėdos žvejų kultūros rūmų vaikų choro studijos vadovas.
Nuo 1983 Vilniaus kultūros mokyklos (konservatorijos) choro dirigavimo ir kitų disciplinų dėstytojas. 1986–1987 Vilniaus rajono švietimo darbuotojų mišriojo choro vadovas, nuo 1991 Vilniaus Šv. Mikalojaus bažnyčios mišriojo choro vadovas. Choras kas sekmadienį gieda šv. Mišiose, retkarčiais išvyksta į Kernavės ir kitas Lietuvos bažnyčias.
Šiuo metu moko vaikus V. Antano Vienuolio progimnazijoje muzikos pagrindų.

Šaltinis

Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999. Informacijos publikavimui gautas žodinis autoriaus leidimas.
Hamrun Spartans FC

Istorija

Klubo ištakos siekia 1908 m.
Petras Dvaranauskas

Petras Dvaranauskas (lenk. Piotr Dworanowski, 1863 m. spalio 20 d. Žečkalnio kaime, Barzdų valsčius, Šakių apskritis – 1958 m. lapkričio 19 d. Barzdų kaime, Šakių apskritis, palaidotas Marijampolėje) – Romos katalikų kunigas Lenkijoje ir Lietuvoje, spaudos bendradarbis, Lenkijos lietuvių teisių gynėjas.

Biografija

Mokėsi Marijampolės gimnazijoje ir Seinų kunigų seminarijoje. Teologijos magistro laipsniu baigė Peterburgo dvasinėje akademiją. 1889 m. liepos 25 d. įšventintas kunigu. 1889–1890 m. tarnavo Seinų katedroje vikaru ir aliumnų nuodėmklausiu. Vikaravo Seirijuose (1890–1891 m.), Slavikuose (1891–1892 m.), Vladislavove (1892–1895 m.) ir Raigarde (1895–1898 m.). Tarnavo klebonu Adamonyse (1898–1899 m.), Bužine (1899–1906 m.), Silvanonyse (1906 m.) ir Adamonyse (1906–1910 m.). 1910–1915 m. rezidentas Seinuose. 1915–1918 m. karo pabėgelių kapelionas Voroneže. 1918–1939 m. vėl rezidentavo Seinuose. Slapyvardžiu Daironas bendradarbiavo lietuviškoje spaudoje.

Lenkijos lietuvių teisių gynėjas

Po lenkų-lietuvių 1918–1919 m. karinio konflikto reziduodamas Seinų bazilikoje rašė Lomžos vyskupui ir Vatikano nuncijui Lenkijoje, kad šiame mieste ir apylinkėse yra keli tūkstančiai lietuvių katalikų, kuriais reikia pasirūpinti. 1919 m. lenkų tikintieji prašė vyskupo išsiųsti P. Dvaranauską iš Seinų. 1920 m. Balstogės vaivadija informavo vyskupiją, kad kunigas, kapinėse savavališkai surinkęs keletą šimtų tikinčiųjų, netinkamai atsiliepė apie Lenkijos valstybę. Tais pačiais metais bažnyčioje pareiškęs, kad greitai nebebus kam lietuviškai mokyti vaikus katekizmo.
1926 m. Suvalkų apskrities policija informavo savo valdžią, kad kunigas agituoja kaimiečius už lietuvių kalbos pamokas mokyklose. 1926 m. Seinų apygardos prokuroras informavo vyskupą, kad tolimesnis P. Dvaranausko buvimas pasienyje su Lietuva yra nepageidaujamas. 1927 m. vasario mėn. Suvalkų apskrities viršininkas įsakė perkelti kunigą į Lomžos arba Ostrolenkos apskritį ir, tik vyskupijai įsikišus, tai nebuvo įvykdyta.
1927 m. gruodį jam uždėtas namų areštas, per kratą rasti keli tūkstančiai zlotų ir litų bei lietuviška religinė spauda. Policija įtarė ruošiant antivalstybinę akciją. 1927 m. gruodžio 14 d. Petras Dvaranauskas buvo deportuotas į Lietuvą. Gyveno Pažaislio vienuolyne prie Kauno. Po Lenkijos-Lietuvos vyriausybių konsultacijų jam ir keliems kitiem ištremtiesiems buvo leista sugrįžti. Vėl atvažiavęs į Seinus, toliau dirbo pastoracinį darbą. Buvo bandoma jį iškelti į kitą vietovę, bet, užstojus Vatikano nuncijui Lenkojoje, P. Dvaranauskas liko Seinų bazilikoje.
Paskutinius gyvenimo metus praleido Marijampolėje, bendraudamas su likimo draugu kanauninku Vincentu Vizgirda.
Aldier Kuršab

Istorija

Įkurtas 1994 m. Žaidė aukščiausioje šalies futbolo lygoje 2016 m. sezone.
Medicina (Čikaga)

Istorija

Iki 1970 m. vadinosi „Lietuvių gydytojų biuletenis“. Jo vyriausias redaktorius buvo Steponas Biežis, faktiškoji redaktorė M. Budrienė; ėjo 4 kartus per metus. Nuo 1970 m. žurnalas leidžiamas dukart per metus. Tiražas 1985 m. – 850 egz.
Mokslinis romanas

Mokslinis romanas (Scientific romance) – archajinis mokslinės fantastikos literatūros žanro pavadinimas. Klasikiniai mokslinių romanų rašytojai buvo Žiulis Vernas, Herbertas Velsas, Meri Šeli ir kt.
Pats terminas siejamas su Herbertu Velsu, kadangi jis taip apibūdino savo kūrybą.
Dabar mokslinis romanas nebenaudojamas, jį išstūme tikslesnis mokslinės fantastikos terminas.
Nepalas

Pietų Azijos subregionas. Etimologija

Nepalas – kultūrinis-istorinis Pietų Azijos subregionas, kuris dėl istorinių aplinkybių liko nepriklausomas ir neprijungtas prie Indijos. Jo pavadinimas kildinamas iš nevarų kalbos (bhasa Nepal), mat seniau Nepa buvo vadinamas slėnis, kuriame buvo sostinė Katmandu. Vėliau šis pavadinimas prigijo visai šaliai.

Gamta

Dėl aukščių skirtumo, Nepale randama didelė gamtos įvairovė. Pasienyje su Indija plyti musoniniai miškai ir tropinės savanos, vidurio kalvose – subtropiniai lapuočių ir spygliuočių miškai, Himalajų šlaituose – aukštikalnių pievos ir krūmynai. Šalyje aptinkama apie 1240 gyvūnų ir beveik 7000 augalų rūšių. Išskirtiniausi šalies žinduoliai yra irbis, bengalinis tigras, dūminis leopardas, mažoji panda, bengalinė lapė ir kiti.
2011 m. duomenimis miškai užima apie 25 % šalies teritorijos. Jų nykimas yra viena iš pagrindinių Nepalo aplinkos problemų: per 1990–2010 m. laikotarpį miškų sumažėjo beveik ketvirtadaliu.
Ježegodnik po agrarnoi istoriji Vostočnoi Jevropy

Ježegodnik po agrarnoi istoriji Vostočnoi Jevropy (liet. Rytų Europos agrarinės istorijos metraštis) – tęstinis leidinys, ėjęs 1959–1979 m.

Istorija

Leido TSRS mokslų akademija, Estijos, Ukrainos, Latvijos, Baltarusijos, Lietuvos, Moldavijos mokslų akademijos, universitetai, kuriuose vyko Rytų Europos agrarinės istorijos simpoziumo mokslinės sesijos. Išspausdinti Juozo Jurginio, Mečislovo Jučo, Leono Mulevičiaus, Vytauto Merkio, Antano Tylos, Valentino Neupokojevo, Dmitrijaus Pochilevičiaus ir Nikolajaus Ulaščiko pranešimai Lietuvos agrarinės istorijos klausimais. Išėjo 13 knygų. Tiražas – 500–2000 egz.
Imbarė

Aplinkinės gyvenvietės

Pesčiai – 5 km
SALANTAI – 3,5 km
ŽvainiaiGedgaudžiaiBarzdžiai – 2 km
Gaivališkė
Reketė – 2 km
Kalnalis – 2 km
SkaudaliaiŠATEIKIAI – 6,5 km
Esonas (departamentas)

Esonas (91) (pranc. Essonne) – Prancūzijos departamentas šalies centro šiaurėje, Il de Franso regione, pavadintas upės vardu. Administracinis centras – Evri (Évry). Generalinės tarybos pirmininkas Vensanas Eblė (Vincent Eblé).
Departamente 3 apskritys, 42 kantonai, 9 municipaliniai susivienijimai, 7 aglomeratai ir 196 komunos. Plotas – 1 804 km². 1999 m. – 1 134 238 gyventojai, 629 gyv./km².

Istorija

Įsteigtas 1968 m. sausio 1 d. pagal 1964 m. liepos 10 d. įstatymą, patvirtintą 1965 m. vasario 25 d. dekretu, buvusiame Senos ir Uazos departamente.
Departamentas įeina į Prancūzijos „Didžiąją karūną“, kurią sudaro Uazos slėnis, Ivlinas, Esonas bei Sena ir Marna. „Mažąją karūną“ sudaro Aukštutinė Sena, Sena-Sen Deni ir Marnos slėnis.
Rambujė pilis yra Prancūzijos prezidentų rezidencija, joje 1975 m. įvyko 6 ekonomiškai stipriausių valstybių vadovų susitikimas, kuriame dalyvavo Valeri Žiskar Destenas (Prancūzija), Helmutas Šmitas (Vokietija), Džeraldas Fordas (JAV), Aldas Moras (Italija), Takeo Miki (Japonija) ir Haroldas Vilsonas (Didžioji Britanija).

Klimatas

Klimatas tipiškas atlantinis, lietus lyja vidutiniškai 160 dienų per metus, kritulių iškrenta vidutiniškai 650 mm. Vidutinė sausio mėnesio temperatūra 6 °C, liepos mėnesio – 24 °C.

Politika

Departamentą Prancūzijos senate atstovauja 5 senatoriai, Atstovų rūmuose – 10 deputatų.
Esono Generalinę tarybą sudaro 42 nariai, kurių po pusę renkami kas trejus metus šešerių metų kadencijai.
Fitoterapija

Fitoterapija tai yra medicinos atšaka, besiremianti įvairių augalų panaudojimu gydymo tikslams.
Išsivystė iš žolininkystės, o pastaruoju metu yra įgijusi mokslinį, nežiūrint problematiškumo bei industrinį pobūdį.
Daugelyje ES šalių fitoterapija yra įteisinta įstatymiškai. Fitoterapija be mokslinės žolininkystės apima gydymą jūriniais augalais, krūmų, medžių, kerpių, grybų dalių preparatais. Yra sėkmingo fitoterapijos taikymo pavyzdžių netgi onkologijoje, ją taikant kaip papildą chirurginiam-chemioterapiniam bei radiaciniam gydymui.
Sausio 9

Vardadieniai

Algis – Bazilė – Gabija – Julijonas – Kergailė – Marcijona – Vaigalis
Irena Skernevičiūtė

Biografija

1969 m. baigė Vilniaus universitetą, gydytoja.
Telšių apskrities ligoninės gydytoja, neurologijos skyriaus ordinatorė – neurologė, S. Skernevičiūtės neurologinio kabineto savininkė.
1995 m. Lietuvos centro sąjungos, 2002 m. Liberalų demokratų partijos, 2006 m. partijos Tvarka ir teisingumas (liberalai demokratai) narė.
1997–2000 m., 2003–2007 m., 2007–2011 m. ir nuo 2011 m. Telšių rajono savivaldybės tarybos narė.  Sveikatos ir socialinių reikalų komiteto pirmininkė.
Sutuoktinis Gintautas, vaikai Jolanta, Gintautas.
Bitininkas (paukštis)

Išvaizda

Bitininkas yra laibas, ilgais sparnais bei uodega, maždaug varnėno dydžio. Nesunku pažinti iš ryškių spalvų ir uodegoje išsikišusių dviejų ilgesnių plunksnų. Patino nugarinė pusė bronzinės spalvos, pečiai geltoni. Kakta balta ir mėlyna. Sparnai ir uodega žalsvai mėlyni. Gerklė geltona su juodu apvadu. Apatinė kūno dalis žaliai žydra. Snapas plonas, ilgas, palinkęs žemyn, juodos spalvos. Kojos pilkos. Rainelė tamsiai raudona. Patelės gerklė šviesiai geltona. Poilsio apdaru nugara ir pečiai žalsvi. Jaunikliai panašūs į suaugusius poilsio apdaru. Jauniklių rainelė raudonai ruda.

Paplitimas

Eurazijoje paplitęs nuo Pirėnų pusiasalio iki Obės aukštupio, Altajaus, Kašmyro. Šiaurėje arealas siekia Prancūziją, Lenkiją, Riazanės, Tambovo sritis, Volgos vidurupį, šiaurinę Aralo jūros pakrantę. Pietuose arealas tęsiasi iki pietvakarių Pakistano, Persų įlankos, Mažosios Azijos, Viduržemio jūros pakrančių. Gyvena Šiaurės ir Pietų Amerikoje. Žiemoja Vakarų ir Pietų Afrikoje.
Į Lietuvą užklysta gana retai, paprastai šiltuoju metų laiku.

Biologija

Gyvena atvirose, stepinio pobūdžio vietose, upių slėniuose. Polėkis lengvas, vikrus, sklandydamas sparnus akimirkai ištiesia horizontaliai. Tupia ant medžių ir krūmų šakų, laidų. Laikosi tiek mažesniais, tiek gausesniais būreliais.
Veisiasi grupėmis, kartais didelėmis kolonijomis. Lizdus įsiruošia urvuose, kuriuos rausi stačiuose krantuose. Vienoje dėtyje paprastai būna 5–6 kiaušiniai, kuriuos abu porelės nariai peri apie 20 dienų. Jaunikliai lizdą palieka maždaug po mėnesio.
Minta stambiais vabzdžiais, vabalais, drugiais.
Skužeco valsčius

Istorija

Tarpukario laikotarpiu valsčius priklausė Bielsko apskričiai, Balstogės vaivadijai. 1934 m. spalio 1 d. valsčius buvo panaikintas, o jo kaimai padalinti Grodzisko, Drohičino ir Cechanoveco valsčiams.
Antanas Krutinis

Biografija

1961 m. baigė Kauno politechnikos institutą, kelių inžinierius. 1971 m. technikos mokslų kandidatas, 1993 m. daktaras.
1961–1971 m. Kauno politechnikos instituto, nuo 1972 m. – Vilniaus Gedimino technikos universiteto (iki 1991 m. Vilniaus inžinerinis statybos institutas, 1991-1996 m. Vilniaus technikos universitetas) dėstytojas, 1987–1997 m. Statybinės mechanikos katedros vedėjas; nuo 1974 m. docentas. Nuo 1997 m. dar dėsto Klaipėdos universitete. Stažavo 1987 m. Kijevo ir 1990 m. Maskvos inžineriniuose statybos institutuose, 1993 m. Veimaro statybos ir architektūros aukštojoje mokykloje.
Nuo 1996 m. Tarptautinės gruntų mechanikos ir geotechnikos inžinerijos asociacijos (International Society for Soil Mechanics and Geotechnical Engineering – ISSMGE) narys.

Mokslinė veikla

Mokslinių darbų svarbiausia sritis – tamprių ir tamprių plastinių sistemų ant deformuojamo pagrindo analizė ir optimizacija, kompiuterinių skaičiavimo metodų taikymas konstrukcijų ir uosto statinių statikos, dinamikos ir stabilumo uždaviniams spręsti.
Lietuviškų knygynėlių draugija

Lietuviškų knygynėlių draugija – kilnojamųjų bibliotekų organizacija, veikusi 1905–1907 m. Vilniuje.

Istorija

Įsteigta P. Bugailiškio iniciatyva, jam talkino Marija Šlapelienė. Draugiją globojo, rėmė ir jos veiklą propagavo savaitraščių „Lietuvos ūkininkas“, „Žarija“ redakcijos. 1905 m. buvo 34, 1906 m. – 39 nariai. Draugija steigė kilnojamąsias bibliotekas, kurios turėjo skyrių (filijų) įvairiose Lietuvos vietose, daugiausia provincijoje, sudarinėjo knygų rinkinius, juos siuntė į miestelius ir kaimus. 1905 m. buvo įsteigtos 24, 1906 m. pab. – 39 bibliotekos. Bibliotekos turėjo po 80-100 knygų.
Dažniausiai bibliotekos buvo slaptos, nes turėjo ir nelegalių leidinių. Didesnę fondų dalį sudarė grožinė literatūra, t. p. mokslo populiarinamieji, istorijos ir politikos mokslų leidiniai. Komplektuota pagal „Lietuviškų knygynėlių draugijos katalogą“ (1906 m.). 1907 m. caro valdžiai uždraudus draugijos veiklą, knygos atiteko kitoms, daugiausia slaptoms, jaunimo draugijų bibliotekoms. Draugijos veiklą iš dalies tęsė Marijos Šlapelienės knygynas, veikęs Vilniuje 1906–1945 m.
Nijolė Miliauskaitė

Biografija

Vyras poetas Vytautas Bložė. 1973 m. baigė lietuvių kalbą ir literatūrą Vilniaus universitete. Dirbo Lietuvos centriniame valstybės archyve, Knygų rūmuose, laikraščio „Kalba Vilnius“ redakcijoje.

Kūryba

Jaunystėje žavėjosi Salomėja Nėrimi. Mokėsi internatinėje mokykloje, todėl kūryboje galima pastebėti apleistumo jausmą, namų ilgesį, prieglaudos motyvus. Didžiąją gyvenimo dalį praleido Druskininkuose. Artimai bendravo su Kornelijumi Plateliu, taip pat gyvenusiu Druskininkuose. Domėjosi Rytų kultūra. Nemėgo kalbėti apie savo kūrybą, buvo drovios, uždaros prigimties, todėl pirmąjį poezijos rinkinį išleido vėliausiai iš savo kartos poetų. Pagrindinė poetės kūrybos tema – tikrų namų ilgesys, savo tapatybės ieškojimas, trapus pasaulio grožis. Eilėraščiai pagrįsti skaudžia kūrėjos patirtimi. Pagrindiniai stilistiniai eilėračių bruožai – polinkis į minimalizmą, glaustumą, būdingos pasakojimo nuotrupos ar scenos.
Eilėraščiai proziški, būdinga paprastos kasdieniškos detalės, lakoniškas pasakojimas, kuriame daiktai, žmonių portretai, gamtovaizdis, erdvės detalės turėtų kviesti į negrįžtamai prarastus namus, atkuriamus tik sapnuose ir vaikystės prisiminimuose. Juose atgyja beveik pasakiška, bet konkreti, tapybiška namų erdvė. Skaudi asmeninė patirtis nedeklaruojama, kuriamos situacijos, kuriose skleidžiasi moters savivoka.
1969 m. kompozitorius Vytautas Jurgutis pagal N. Miliauskaitės žodžius sukūrė muzikinį ciklą „Mergaitė namų šešėliuose“. Poezija versta į anglų, lenkų, vokiečių ir kt. kalbas.