google/wiki40b huggingface dataset:
Regimantas Tamošaitis

Biografija

Pradžioje Regimantas Tamošaitis mokėsi Šilalėje, būdamas šešiolikos įstojo į Telšių taikomosios dailės technikumą. 1975–1977 m. tarnavo tarybinėje armijoje, įgijo meteorologo specialybę, vėliau išvyko tarnybai į Ukrainą. Vėliau grįžo į Lietuvą, kur dirbo elektromonteriu.
1978 m. įstojo į Kauno taikomosios dailės technikumą. Po dvejų metų išvyko į Rusiją. 1982 m. grįžo į Lietuvą ir apsigyveno Vilniuje. Įsidarbino Lietuvos TSR Mokslų Akademijos Centrinėje bibliotekoje.
1986 m. įstojo į Vilniaus universiteto Filologijos fakultetą, lietuvių kalbos ir literatūros specialybę. 1996 m. apgynė humanitarinių mokslų daktaro disertaciją „Indiškojo idealizmo percepcija XX a. pradžios lietuvių literatūroje“. Nuo 1994 m. – Vilniaus universiteto asistentas, nuo 1996 m. – vyr. asistentas, o nuo 1999 m. – Lietuvių literatūros katedros docentas.
Dėstomi kursai – XX a. lietuvių literatūros istorija, orientas lietuvių literatūroje, klasikinė lietuvių proza; XX a. lietuvių prozos studijos.
Nuo 2002 m. – literatūros žurnalo „Metai“ Kritikos skyriaus redaktorius.
Bendradarbiauja kultūrinėje periodikoje – „Šiaurės Atėnuose“, „Kultūros baruose“, „Literatūroje ir mene“ ir kt.
Stasys Gaidamavičius

Biografija

Gimė 1947 m. rugsėjo 10 d. Bajoruose. 1967 m. baigė Vilniaus politechnikos institutą. Dirbo inžinieriumi-mechaniku įvairiose įstaigose, parengė kelis leidinius apie židinių ir krosnių statybą bei lietuviškų-esperantiškų pasikalbėjimų leidinius. Mirė 2008 m. gruodžio 24 d. Vilniuje, palaidotas Karveliškių kapinėse.
Paįstrio seniūnija

Istorija

Pagal 2008 m. rugpjūčio 28 d. savivaldybės tarybos nutarimą Nr. T-159 seniūniją numatyta įkurti 2009 m. liepos 1 d., tačiau 2009 m. gegužės 21 d. atsižvelgiant į finansinės krizės metu iškilusius sunkumus nutarimu T-136 seniūniją numatyta įsteigti 2010 m. sausio 1 dieną. Šis terminas buvo įvykdytas.
Naujajai seniūnijai atiteko didelė dalis kaimų, iki tol priklausiusių Panevėžio seniūnijai: Abukauskinės, Adolfavos, Adomavos, Akmenytės, Antanavos, Apidėmės, Aukštatrakio, Banionių, Baroniškių, Birželių, Didžiosios Vilkaluvkos, Daukniškių, Dičiūnų, Dikonėlių, Dikonių, Dubiagirio, Dvareliškių, Dūdorynės, Gailiūnų, Gasparų, Gasparėlių, Gegužinės, Glazaniškių, Įstricos, Jackonių, Janališkių, Jadvinavos, Juodlieknio, Jutiškių, Kareiviškių, Kašiaburio, Kaukiškių, Kerbušių, Kliuokmaniškio, Kupstų, Kriaučiūnų, Kurapkynės, Laukagalio, Lauryniškio, Lieknelio, Margių, Medinių, Mickeliūnų, Mikališkio, Mileškūnų, Mitabynės, Mitkų, Mantvydų, Medikonių, Naujalaukio, Naujasodžio, Niurkonių, Paįstrio, Paįstrio Kalno, Pakaušių, Pakuodžiupių, Pakuodžiupėlių, Palėvenio, Pamiškės, Pišos Palivarko, Paliukų, Petrauskynės, Petruliškio, Pragarėlės, Preibių, Pūkelių, Pūkių, Puodžiūnėlių, Puodžiūnų, Sabonėlių, Skaistgirių, Senalaukio, Sendvario, Senkeliškio, Senlaukio, Sitenių, Stalilioninės, Stanionių, Šakiškių, Šeškų, Šiaudinės, Šerpliškių, Šilelės, Teberešiškių, Vanagiškių, Varakiškių, Voverinės, Žaliapurvių gyvenvietės.
Jugoslavijos Federacinė Respublika

Istorija

Jugoslavijos federacinė respublika susikūrė 1992 metais ir pakeitė iki tol gyvavusią Jugoslavijos socialistinę federacinę respubliką. Dėl socializmo Rytų Europoje žlugimo, naujoji Jugoslavija siekė permainų. Buvo atsisakyta komunistinės simbolikos – iš valstybės vėliavos pašalinta raudona žvaigždė, herbas pakeistas į dvigalvį erelį. Miliciją pakeitė policija; ir Serbijai, ir Juodkalnijai leista turėti savo ginkluotas pajėgas. Atsisakyta prezidiumo, jį pakeitė sistema, sudaryta iš demokratiškai išrinkto prezidento ir parlamento.
2003 metais Jugoslavijos federacinė respublika tapo Serbija ir Juodkalnija.
Janina Dabašinskienė

Biografija

1976 m. baigė Vilniaus valstybinį pedagoginį institutą, istorijos ir visuomenės mokslo mokytoja. Kauno rajono savivaldybės administracijos, socialinės paramos skyriaus vedėja.
Lietuvos socialdemokratų partijos narė. 2007 m. (atsisakė mandato) Kauno rajono savivaldybės tarybos narė.
Kauno apskrities profesinės sąjungos „Sandrauga“ narė. Sutuoktinis Pranas, sūnus Mindaugas.
Bavarijos notariato pranešimai

Bavarijos notariato pranešimai arba MittBayNot (vok. Mitteilungen des Bayerischen Notarvereins, der Notarkasse und der Landesnotarkammer Bayern, liet. 'Bavarijos notarų draugijos, Notarų kasos ir Bavarijos žemės notarų rūmų pranešimai') – teisės dalykinis žurnalas, skirtas notarams. 
Sritis - notariatas. MittBayNot įkurtas 1864 m. 
Leidėjas - Bavarijos žemės notarų rūmai.
Skelbiamas ir internete.
Jarosław Kaczyński

Biografija

1968 m. baigė Varšuvos universiteto Teisės fakultetą, 1971 m. čia apsigynė magistro, o 1976 m. – daktaro laipsnį. Dirbo Mokslo politikos institute, Varšuvos universiteto Baltstogės skyriuje.
Politinę karjerą pradėjo 1970 m. opoziciniame „Darbininkų apsaugos komitete“, vėliau veikė „Solidarumo“ profsąjungoje, 1989–1990 m. redagavo savaitraštį „Tygodnik Solidarnosc“
1989 m. J. Kačinskis pagal „Pilietinės parlamentinės partijos“ (Obywatelski Klub Parlamentarny) sąrašą buvo išrinktas Lenkijos Senato nariu. 1990–1992 m. buvo prezidento Lecho Valensos kanceliarijos vadovas. 1990 m. įkūrė partiją „Centro jėgų susitarimas“ (Porozumienie Centrum) ir iki 1998 m. jai vadovavo.
1991–1993, ir nuo 1997 m. – Lenkijos Seimo narys.
2001 m. balandžio mėn. kartu su broliu Lechu įkūrė partiją „Teisė ir Teisingumas“ (Prawo i Sprawiedliwosc, PiS). Tų pačių metų rudenį vykusiuose rinkimuose partija gavus 9,5 % balsų, J.Kačinskis tapo frakcijos vadovu Seime, o 2003 m. – partijos vadovu. Partija 2003 m. rugsėjo mėn. laimėjo Seimo rinkimus, surinkusi 26,99 % balsų.
Nuo 2006 m. liepos 14 d. iki 2007 m. lapkričio 9 d. J.Kačinskis buvo Lenkijos Ministras pirmininkas.
Po brolio žūties 2010 m. birželio mėn. vykusiuose Lenkijos prezidento rinkimuose užėmė antrąją vietą, surinkęs 36,46 proc. balsų. Prezidentu tapo Seimo pirmininkas Bronislavas Komorovskis.
Apnuoginta violončelė

Turinys

Violončelininkas Nikolo Vivaldis, grojantis Veronos miesto orkestre, kenčia nuo to, kad aplinkiniai jo nepastebi ar tiesiog ignoruoja. Net orkestro, kuriame jis groja jau 10 metų, dirigentas neatsimena jo pavardės, o žmona Konstanca, pildydama draudimo dokumentus, pamiršta jo vardą.
Kartą Nikolo, lydėdamas Konstancą pas gydytoją ir pamatęs kaip šis ją apžiūri, patiria keistą susijaudinimą. Paslapčia nufotografavęs savo žmoną nuogą, jis parodo nuotrauką kitam orkestro violončelininkui Kalvamorečiui ir sulaukia šio susižavėjusio įvertinimo. Pagautas įkvėpimo, jis pradeda rašyti savo paties operą, o pritrūkus įkvėpimo fotografuoja žmoną arba skatina ją apsinuoginti prieš kitus vyru, kad pačiam patirti susijaudinimą. Deja, pirmą kartą sugrojęs savo simfoniją Kalvamorečiui, iš šio išgirsta, kad kūrinys natą į natą atitinką vieną iš Rosinio kūrinių...
Jurgis Bialozoras

Biografija

Baigė Vilniaus akademiją. Vilniaus kapitulos kanauninkas, karaliaus sekretorius, Lietuvos Didžiosios kunigaikštystės iždo raštininkas. Nuo 1652 m. prelatas. 1655 m. Vilniaus kapitulos vardu pasirašė Kėdainių sutartį – Lietuvos Didžiosios kunigaikštystės ir Švedijos unijos aktą. 1658 m. paskirtas Smolensko vyskupu, bet dėl karo ten nerezidavo, nuo 1661 m. Vilniaus vyskupas. Per 1654–1667 m. Abiejų Tautų Respublikos – Rusijos karą, Rusijos kariuomenei užėmus Vilnių, išsaugojo šv. Kazimiero relikvijas, kapitulos archyvą, dalį arkikatedros lobyno. 1661 m. Abiejų Tautų Respublikos kariuomenei išvadavus Vilnių rūpinosi vyskupijos bažnyčių atstatymu, religinio gyvenimo atkūrimu, 1662 m. pradėjo kurti Vilniaus Verkių kalvarijas.
Dobilėlis

Dobilėlis – lietuvių liaudies šokis, ratelis.

Šokis

„Dobilėlio“ muzikinis metras – 2/4, tempas vidutinis. Susikabinę rankomis šokėjai eina ratu, paskui sukasi už parankių. Šokdami apdainuoja dobilų augimų ir pjovimą, kai kada imituoja tekstą, pabaigoje vienas kitam nusilenkia. Manoma, būta ir šokio sutartinės. Ratuojama nuo seno beveik visoje Lietuvoje.
XX a. pradžioje „Dobilėlio“ tekstą pirmasis užrašė Antanas Vireliūnas. 1949 m. šokį scenai pritaikė Juozas Lingys (choreografija) ir Jonas Švedas (muzika), rengdami programą Valstybiniam dainų ir šokių ansambliui „Lietuva“.
Radioterapija

Radioterapija, arba spindulinis gydymas, kitaip vadinamas spinduline terapija yra ligonio gydymas jonizuojančiais spinduliais. Dažniausiai radioterapija taikoma gydant onkologines ligas, siekant paveikit piktybines vėžio ląsteles, kurios yra jautresnės negu normalios organizmo ląstelės. Dažnai radioterapija skiriama kartu su chemoterapija.
Radioterapijos metu dažniausiai naudojami yra gama spinduliai, kurių dažniausi radioaktyvūs šaltiniai būna kobaltas-60 ir cezis-137,  taip pat gali būti naudojami ir Rentgeno spinduliai.
ND Beltinci

Istorija

2006 m. įkurtas ND Beltinci.  Ankstesniais metais (iki 2006) gyvavo kitas klubas panašiu pavadinimu (NK Beltinci).
Centrinė Kordiljera (Kosta Rika)

Centrinė Kordiljera arba Centrinė Vulkaninė Kordiljera (isp. Cordillera Volcánica Central) – kalnagūbris Kosta Rikoje, Šiaurės Amerikos Kordiljerų kalnų sistemos dalis. Driekiasi iš šiaurės rytų į pietvakarius 80 km, nuo Tapesko perėjos iki Pakuarės upės. Sudaro 4 vulkaniniai kūgiai: Poasas (2708 m), Barva (2906 m), Irasu (3432 m) ir Turialba (3340 m). Visuose ugnikalniuose veikia fumarolės, jie yra snaudžiantys ir gali išsiveržti. Tarp ugnikalnių kūgių yra kelios įdubos ir perėjos, jungiančios Kosta Rikos centrinį slėnį su Karibų jūros pakrantės lyguma.
Centrinėje Kordiljeroje įsteigta keletas nacionalinių parkų: Poaso, Braulijo Karilijo, Irasu ir Turialbos.
LŽGSS Makabi Kaunas

Istorija

Klubas įkurtas 1920 m. kaip Lietuvos gimnastijos ir sporto sąjunga „Makabi“. 1923 m. kovo 17 d. ji tapo Lietuvos žydų gimnastikos ir sporto sąjunga „Makabi“. Sąjungos centrinė būstinė buvo Kaune, skyrių buvo įsteigta ir kituose miestuose (1921 m. 35 skyriai, 1926 m. 83 skyriai, 4000 narių), nors ilgainiui skyrių mažėjo. 1926 m. sporto sąjunga Kaune leido dvisavaitinį laikraštį žydų ir hebrajų kalbomis.
Iš pradžių sąjunga dalyvavo tik futbolo varžybose. Jai priklausė futbolo aikštė su bėgimo taku ir nedidele tribūna dabartinėje Jonavos gatvėje. Vėliau ėmė kurtis bokso, stalo teniso, dviračių, lengvosios atletikos komandos.
1940 m. komanda iširo, 1989 m. sausio 8 d. vėl neilgam atkurta.
Airijos jūra

Airijos jūra (air. Mhuir Éireann) skiria Airijos ir Didžiosios Britanijos salas. Šv. Jurgio kanalas jūrą jungia su Keltų jūra pietuose, o Šiaurinis kanalas – šiaurėje atskiria nuo Atlanto vandenyno.
Airijos jūros viduryje yra Meno sala. Plotas apie 100 000 km². Didžiausias gylis siekia 175 m. Vandens druskingumas 3–3,5 %. Svarbiausi uostai Dublinas, Liverpulis, Glazgas.
Jūra svarbi ekonomine prasme. Kiekvienais metais ją perplaukia 12 milijonų keleivių ir 17 megatonų prekių.
Svarstomas per jūra eisiančio ilgiausio pasaulyje tunelio statymas, kuris sujungtų Didžiąją Britaniją ir Šiaurės Airiją.
Aibė (prekybos aljansas)

Apie

Didžiausias Lietuvoje prekybos įmonių aljansas „Aibė“ – tai nepriklausomų Lietuvos įmonių sąjunga, vienijanti daugiau kaip 168 prekybos įmones, valdančias daugiau nei 751 parduotuvę. Atsižvelgiant į Aibės parduotuvių skaičių, Aibė yra didžiausias mažmeninės prekybos tinklas Baltijos šalyse, kuris apima Lietuvą ir Latviją. Aibę į prekybos aljansą vienija daugiau nei 300 kompanijų, kurioms priklauso daugiau nei 800 parduotuvių. Prekybos įmonių aljansas „Aibė“ įkurtas 1999 m.
Prekybos įmonių aljanso „Aibė" nariu tapti gali įmonė, kuri atitinka prekybos maisto produktais reikalavimus.

Šūkis

„Aibė“ – viskas paprasta!
Danguolė Kliucevičienė

Biografija

2003 m. baigė Vilniaus pedagoginį universitetą, lietuvių kalbos mokytoja, 2006 m. Vilniaus pedagoginio universiteto Socialinės komunikacijos institute baigė socialinių institucijų vadybą, magistrė.
Elektrėnų savivaldybės mero patarėja.
Lietuvos socialdemokratų partijos Elektrėnų skyriaus narė. Nuo 2011 m. Elektrėnų savivaldybės tarybos narė. 
Elektrėnų literatų klubo „Strėva“ narė. Sutuoktinis Antanas, duktė Ernesta.
Žandikaulio traškėjimas

Žandikaulio traškėjimas – vienas žandikaulio sąnario sutrikimų. Kramtant arba žiovaujant žandikaulio sąnariai skleidžia tokius garsiu traškėjimo garsus, kad žandikaulio traškėjimą girdi ne tik pats pacientas, bet ir aplinkiniai.

Priežastys

Žandikaulio sąnario traškėjimas dažniausiai atsiranda dėl išsprūdusių iš savo vietos sąnarinių diskų - tą pirmasis pasaulyje 1930 m. nustatė amerikiečių gydytojas James Bray Costen, kurio vardu ir pavadintas Costeno sindromas (angl. Costen's syndrome, vėliau pakeistas kitu terminu - kraniomandibulinė disfunkcija).
Galimos priežastys: netaisyklingas sąkandis (netaisyklingas sukandimas), dantų praradimas, apatinio žandikaulio padėties pokyčiai ir kt.

Gydymas

Žandikaulio traškėjimas gydomas specialiomis sukandiminėmis plokštelėmis, prieš tai atlikus išsamią žandikaulio sąnario diagnostiką. Odontologai, kurie specializuojasi konkrečiai žandikaulio sąnario sutrikimų gydyme, be chirurginio įsikišimo išgydo 99 % visų pacientų.
Vincas Kvieska

Biografija

1916 m. baigė Petrogrado universiteto Istorijos skyrių. 1918–1919 m. mokytojavo gimnazijose, nuo 1921 m. dar vadovavo Ukmergės metiniams mokytojų kursams. Vienas mokytojų profsąjungos veikėjų. 1923 m. vasario mėn. – 1929 m. gruodžio mėn. žurnalo „Mokykla ir gyvenimas“ atsakingasis redaktorius. 1921–1940 m. Spaudos fondo veikėjas, kurį laiką valdybos pirmininkas. 1922–1927 m. Antrojo ir Trečiojo Seimo atstovas, priklausė Lietuvos valstiečių liaudininkų sąjungos frakcijai, šios partijos veikėjas. 1933 m. už bendradarbiavimą su tautininkais pašalintas iš Valstiečių liaudininkų sąjungos. Dalyvavo Šaulių sąjungos, savivaldybių veikloje, buvo Ukmergės apskrities tarybos pirmininkas. Nuo 1927 m. dirbo Koopercijos banke, jo valdybos pirmininkas. TSRS okupavus Lietuvą 1940 m. rugpjūčio mėn. suimtas, kalintas. 1944 m. pasitraukė į Vakarus. Nuo 1949 m. gyveno JAV.
Bendradarbiavo laikraštyje „Lietuvos žinios“, žurnaluose „Talka“, „Tauta ir ūkis“, „Vaga“, JAV lietuvių spaudoje, 1925–1926 m. išleido brošiūrų, skirtų politinių partijų rinkimų kovai.
Loreta Jakinevičienė

Biografija

1995 m. baigė Vilniaus universitetą, filologė, rusų k. ir literatūros dėstytoja. 2002 m. Vytauto Didžiojo universitete baigė profesinės veiklos vadybą, edukologijos magistras.
Prienų rajono savivaldybės administracijos švietimo skyriaus vyr. specialistė, nuo 2008 m. VŠĮ „Kauno leidybos ir poligrafijos centras“ Prienų ir Birštono krašto laikraščio „Naujasis Gėlupis“ redaktorė, nuo 2011 m. Prienų rajono savivaldybės mero pavaduotoja.
Liberalų ir centro sąjungos, 2008 m. partijos Tvarka ir teisingumas Prienų rajono skyriaus narė, skyriaus pirmininko pirmoji pavaduotoja. Nuo 2011 m. Prienų rajono savivaldybės tarybos narė. 
Prienų bendruomenės pirmininkė, Prienų rajono savivaldybės bendruomenių asociacijos pirmininkė.
Sutuoktinis Gintaras, vaikai Simona, Greta, Ugnė.
Fontana (Kalifornija)

Istorija

Fontaną 1913 m. įkūrė Azariel Blanchard Miller. Iki Antrojo pasaulinio karo tai iš esmės buvo kaimo gyvenvietė (auginti citrusų sodai, vynuogynai). Po karo verslininkas Henry J. Kaiser miesto apylinkėse pastatė didžiulę plieno liejyklą.
Vidas Kupčinskas

Sporto pasiekimai

Irkluoti pradėjo 1984 m. Kaune, pirmasis treneris V. Siakis. SSRS sporto meistras (1989). Daugkartinis Lietuvos irklavimo čempionas (vienvietės, dvivietės, keturvietės baidarės). Baltijos šalių irklavimo čempionas (1991, 1994).
Irkluodamas dvivietę baidarę 1997 m. Europos čempionate Plovdive (Bulgarija) užėmė 11 vietą (500 m) ir 12 vietą (1000 m), 1999 m. Zagrebe – 13 vietą (1000 m).
1994 m. pasaulio čempionate Meksikoje užėmė 15 vietą (200 m ir 1000 m) ir 11 vietą (500 m), 1995 m. Duisburge (Vokietija) – 9 vietą (1000 m), 1997 m. Duisburge – 13 vietą (200 m), 17 vietą (500 m) ir 12 vietą (1000 m), 1998 m. Segede (Vengrija) – 16 vietą (200 m), 17 vietą (500 m) ir 23 vietą (1000 m), 1999 m. Milane (Italija) – 9 vietą (200 m).
XXVI olimpinėse žaidynėse (1996 m. Atlanta, JAV) užėmė 15 vietą (500 ir 1000 m).
Vaclovas Rubežavičius

Vaclovas Rubežavičius (1898 m. rugsėjo 28 d. Smilgiuose, dab. Panevėžio rajonas – 1976 m. Palangoje) – pedagogas, esperantininkas.

Biografija

1925 m. baigė 4 kursus Lietuvos universitete. 1925–1940 m. Šiaulių berniukų gimnazijos lietuvių kalbos mokytojas. Buvo Šiaulių miesto Esperanto grupės valdybos narys, skaitė paskaitas apie esperanto kalbą Povilo Višinskio Liaudies universitete.
1940–1945 m. dirbo Telšiuose, nuo 1945 m. – Klaipėdoje.
Kražių aidai (1939)

Kražių aidai – iliustruotas laikraštis, leistas 1939–1940 m. Kražiuose.

Istorija

Pirmasis numeris išėjo 1939 m. sausio mėn. kaip Kražių parapijos laikraštis. Rašė apie krašto istoriją, svarbiausius įvykius, parapijos naujienas. Spausdino Marijonų spaustuvė Marijampolėje. Išleisti 3 numeriai – du po 24 p. ir vienas 32 p.
Redaktorius-leidėjas A. Šlinskis. 
1988–1995 m. „Kražių aidais“ buvo pavadintas Lietuvos Persitvarkymo Sąjūdžio Kelmės rajono Kelmės tarybos mėnesinis laikraštis.
Europos Sąjungos specialiosios teritorijos

Europos Sąjungos specialiosios teritorijos – 27 bendrijos šalims narėms priklausančios specialios teritorijos, kurios dalinai priklauso Europos Sąjungai. Dalyje tokių regionų neplėtojama Europos Sąjungos teisė, nevyksta rinkimai, jos nėra Šengeno sutarties zonos narės.
Tauragės-Batakių miškai

Tauragės-Batakių miškai – miškų masyvas Lietuvoje, Tauragės rajone, 3 km į šiaurės rytus nuo Tauragės. Apima ~85,7 km² ir priklauso Tauragės miškų urėdijai (Tauragės, Skaudvilės, Pužiškės girininkijos). Masyvą sudaro šie miškai: Tauragės, Batakių, Bernotiškės, Pužiškės, Anelyno, Gryblaukio, Leoniškės.
Reljefas lygus, vakarinė ir pietvakarinė dalys yra nusausintos. Dirvožemiai – velėniniai jauriniai glėjiški priesmėliai ir priemoliai. Miškai yra Jūros baseine: teka Šunija, Agluona (su intakais Raudupiu, Bijotu), Miliuša, Beržė. Yra Leoniškės pelkė.
Eglynai sudaro 35 % medynų, beržynai – 25 %, pušynai – 22 %, juodalksnynai – 10 %, drebulynai – 5 %, ąžuolynai – 1 %, uosynai – 1 %, baltalksnynai – 1 %. Dauguma (47 %) medynų pusamžiai, jaunuolynai užima 25 %, pribręstantys medynai – 17 %, brandūs – 11 %. Vidurinis medynų amžius – 50 metų.
Tauragės-Batakių miškuose sutinkamos stirnos, briedžiai, šernai, lapės, kiškiai, kiaunės, usūriniai šunys, voverės, barsukai, bebrai, ondatros, įvairūs paukščiai (jerubės, slankos, juodieji gandrai).
Gryblaukio Miško 83 kvartale stovi koplytstulpis (dailės paminklas), Tauragės miško 31 kvartale – nacių aukų kapavietė. Miškų masyvą kerta plentas  A12  Ryga–Šiauliai–Tauragė–Kaliningradas  bei Rygos–Kaliningrado geležinkelis. Prie miško prieina šiaurinis Tauragės pakraštys, greta yra šie kaimai: Trakšeliškiai, Joniškė, Leoniškė, Antšunijai, Papušynė, Juodpetriai, Lapurvis, Pužiškė, Balčiškė, Bernotiškė, Gryblaukis, Antegluonis.
Troleibusai Kaune

Šiuo metu keleivių vežimo ir aptarnavimo paslaugas troleibusais Kaune teikia UAB „Kauno autobusai“. Šiuo metu troleibusai kursuoja 15 maršrutų. Taip pat eksploatuojamas Aleksoto funikulierių.

Istorija

1963 m. Miesto vykdomasis komitetas priima sprendimą statyti troleibusų depą Šančiuose, kontaktinius tinklus, o 1965 m. gruodžio 31 d. baigta 50 vietų depo ir traukos pastotės bei 19,6 km kontaktinio tinklo statyba. 8 troleibusai pradėjo vežti keleivius maršrutu „Panemunė–Rotušė.“. 1967 m. pastatytos troleibusų linijos Savanorių pr. 1968–1969 m. pastatyti troleibusų kontaktiniai tinklai Taikos pr., Tvirtovės al., Draugystės g., Tunelio g., K. Baršausko g., Kovo 11-osios g. Troleibusų skaičius pasiekė 110 vnt. 1971–1975 m. vyko troleibusų depo rekonstrukcijos, išplėtimo darbai, pritaikant 125 troleibusų aptarnavimui. 1976 m. Pradėtas troleibusų eismas Vilijampolėje. 9 troleibusų maršrutais keleivius vežė apie 160 troleibusų. 1985 m. Troleibusų maršrutai pasiekė naujus Kalniečių ir Eigulių mikrorajonus P. Lukšio g., S. Žukausko g., Šiaurės pr. 1991 m. troleibusai pradėjo kursuoti V. Krėvės pr. 1997 metais atidarytas antrasis 175 vietų depas Eiguliuose. 1998 m. pirkti paskutiniai nauji troleibusai „Škoda 14 Tr“. 1999–2000 m. nupirkti du nauji „PNTKM/Jelcz“ troleibusai. 2000 metais nutiesta troleibusų linija Pramonės pr., maršrutų kiekis pasiekia 16. 2004 metais nutiestos kontaktinio tinklo linijos Neries kr., Varnių ir Nuokalnės gatvėse. 2006–2007 m. miestą pasiekė 42 nauji troleibusai „Solaris Trollino 12AC“. Tais pačiais metais miesto gatvėse įrengta ir naujų čekiškų elektroninių iešmų. 2013 m. pradėta tiesti nauja kontaktinio tinklo linija Parodos ir K. Petrausko gatvėmis. 2014 m. AB „Autrolis“ prijungta prie UAB „Kauno autobusai“. 
2016 m. nupirkti 7, o 2017 m. - 8 naudoti 18 metrų Berkhof Premier AT18 troleibusai iš Olandijos miesto Arnhemo. 2018 m. spalio 3 d. pasirašyta sutartis su „Solaris Bus & Coach S.A.“ dėl 85 naujų 12 metrų Solaris troleibusų. Senieji Škoda 14Tr troleibusai tampa gatvės meno parodos "Atia senienos, labas naujienos!" eksponatais, nudažant juos nuotaikingais piešiniais.
Saginas

Istorija

Vietovėje pirmieji įsikurdino saukai, nuo kurių, tikėtina, ir kilo pavadinimas Saginaw, odžibvių kalba reiškiantis „kur buvo saukai“.
Miestas įkurtas 1857 m. XIX a.–XX a. vid. dėl klestinčios medienos apdirbimo pramonės Saginas buvo svarbus industrinis centras. Tačiau XX a. pab. smukus miesto apdirbamosios pramonės svarbai, Saginą apniko ekonominis sąstingis, privedęs prie nedarbo, nusikalstamumo didėjimo ir gyventojų skaičiaus sumažėjimo.
Gaziantepas

Istorija

Antikos laikais šio miesto vietoje tikriausiai buvo graikų gyvenvietė Antiochia ad Taurum (Tauro kalnų Antiochija). Arabų, seldžiukų ir osmanų laikais miestas vadinosi Aintabu (ʿAintab, Ayintap), o 1921 m. šalies parlamento sprendimu jam pridėtas „pergalingojo kario“ (turk. gazi) vardas, pagerbiant gyventojų indėlį Turkijos nepriklausomybės karo metu.
Pietų Sandvičo salos

Pietų Sandvičo salos (angl. South Sandwich Islands) – salų grupė Atlanto vandenyno pietuose, Antarktyje. Drauge su Pietų Džordžija sudaro JK užjūrio teritoriją – Pietų Džordžijos ir Pietų Sandvičo salas. Plotas 310 km². Sudaro 11 vulkaninės kilmės salų bei daug nedidelių uolų. Aukščiausia vieta – Belindos kalnas (1370 m, Montagu sala).
Salos skirstomos į 4 grupes: Traverso, Kendlmaso, Centrines ir Pietų Tulės. Didžiausios salos: Montagu, Bristolio, Saunderso, Visokojaus, Zavodovskio.
Ylelis

Ylelis (Ylelio ežeras) buvo 2 km į šiaurės vakarus nuo Giluičių ežero (Alytaus rajonas). Priklausė Dovinės baseinui. Iš jo į Giluitį tekėjo Ylyčia. Po melioracijos mažas Ylyčios upelis virto dideliu kanalu, iš kurio kėlimo stotis permeta vandenį į Giluitį. Dabar ežero vietoje ir aplink plyti mišku apaugusi ~ 15 ha pelkė.
Ežeras visiškai sunaikintas 1973 metais, tačiau kartografų žymimas žemėlapiuose.
Atlantinė silkė

Ekologinė reikšmė

Silkės suvartoja didžiulius zooplanktono kiekius, taip panaudodamos vėžiagyvių biomasę pelaginėje zonoje. Savo ruožtu silkės yra pagrindinis grobis aukštesniame trofiniame lygmenyje esančioms rūšims.

Geografinis paplitimas

Atlantinė silkė paplitusi abiejose Atlanto pusėse, nuo Meino įlankos, Šventojo Lauryno įlankos, Fandžio įlankos, Labradoro jūros, Deiviso sąsiaurio, Boforto jūros iki Danijos sąsiaurių, Norvegijos jūros, Šiaurės jūros, Baltijos jūros (atskiras porūšis), Lamanšo sąsiaurio, Keltų jūros ir Biskajos įlankos.

Istorija

Lietuvoje maistui silkės gabentos iš Vakarų Europos jau nuo XIII a. pab.–XIV a. pr. Jas iki XVI a. pr. dažniausiai veždavo Hanzos pirkliai (per Gdanską, Rygą, Karaliaučių). Vėliau buvo nuolat vežamos iš Europos šalių. Nuo XVIII a. iki 1811 m. Vilniuje silkėmis prekiavo druskininkų cechas. Tarpukario Lietuvoje silkės per Klaipėdą į Lietuvą vežtos iš Jungtinės Karalystės. 1929–1938 m. atlantinė silkė sudarė 97,9 % visos į Lietuvą įvežtos žuvies. Vienam Lietuvos gyventojui vidutiniškai teko 4,8 kg silkės. 1950–1969 m. lietuvių žvejai silkes žvejojo Atlanto vandenyne (vėliau dėl menkstančių išteklių žvejyba apribota).
Lietuvoje silkė tradiciškai būdavo pasninko maistas; sūdyta arba kepta valgyta su virtomis bulvėmis, duona, jos sūrime buvo mirkomos daržovės. Žemaičiai silkių dėdavo į pusryčių košę, o miltuose pavoliotų ir ant žarijų pakepintų įtrindavo į rūgusį pieną. Nuo XX a. vid. paplito vadinama silkė „pataluose“: marinuota silkė su virtų daržovių (morkų, burokėlių), svogūnų, grybų garnyru.