google/wiki40b huggingface dataset:
Veliuonos dvaras

Istorija

Apie XVI a. viduryje Žygimantas Augustas miestelį užrašė B. Radvilaitei. Vėliau dvarą valdė karalienė Bona Sforca, XVIII a. – Žemaičių seniūnas J. Poniatovskis, o Poniatovskiams užsitraukus caro nemalonę bendradarbiaujant su Napoleonu dvaras perduotas Zaleskiams. Jie čia 1818–1820 m. pastatė medinius klasicizmo stiliaus dvaro rūmus ir įveisė parką. 1909 m. dvarą nupirko P. Vakselis. Po I pasaulinio karo čia veikė pradinė mokykla, 1948–1978 m. vidurinė mokykla, o dabar yra kraštotyros muziejus. Po Nepriklausomybės atgavimo dvarą atgavo paveldėtoja Vakselytė-Švarc.

Parkas

Veliuonos parkas įkurtas buvusioje dvarvietėje. Jo svarbiausias akcentas – iš kitų kraštų atvežti medžiai – juodosios ir veimutinės pušys, didžioji tuopa, glaustašakis ąžuolas, sidabrinė liepa, raudonasis klevas, lenktašakis uosis, europinis maumedis, du reti gelsvažiedžiai tulpmedžiai (25 m aukščio ir 76–80 cm skersmens).

Žymūs žmonės

Veliuonos dvare įsikūrusioje mokykloje mokėsi būsimasis rašytojas Petras Cvirka (vadintas Klangių Petriuku).
Veliuonos dvare 1852 m. gegužės 26 d. gimė Vladislovas Mykolas Zaleskis.
Kūlupėnų paminklas partizanams

Paminklas

Akmenų mūro koplytėlės pavidalo, nežymiai platėja į viršų, pastatytas ant betoninio pamato. Stogas trišlaitis, betoninis. Virš kraigo kyla kryžius. Priekinėje sienoje ties viduriu yra arkos pavidalo, 1,02×0,78 m dydžio niša, aprėminta betoninio apvado. Joje įbetonuota netaisyklingos formos šlifuota juodo akmens plokštė, kurioje iškalinėtas virš sukryžiuotų dviejų ąžuolo lapų kylantis Vyčio kryžius, o po juo – užrašas: „Čia 1953 04 06 sov. saugumas / Sunaikino / L. L. A. Žem. apyg. Kardo rinkt. štabą. / Žuvo: / vad. STASYS JONAUSKAS / eil. ANTANAS GLIOŽERIS / ANTANAS BRUŽAS / VYTAUTAS VAIČEKAUSKAS / ANICETAS KAUNAS“. Paminklo aukštis – 3,17 m, storis – 0,76–1,0 m
Teritorijos plotas – 0,01 ha. Aplinkui paminklą plyti pievelė, už kurios prasideda miškas.

Istorija

1953 m. balandžio 6 d. Salantų stribai, saugumiečiai ir MVD kariuomenės kariškiai Kūlupėnų–Vaineikių miškuose apsupo paskutinius Kardo rinktinės, 1953 m. pradžioje prijungtos prie Šatrijos rinktinės, partizanus – Vizbuto būrio vadą Stasį Jonauską-Simoną su 5 kovotojais. Mūšio metu S. Jonauskas, Antanas Bružas, Anicetas Antanas Kaunas, Antanas Gliožeris ir Vytautas Vaičekauskas žuvo, o Pranui Končiui-Adomui pavyko prasiveržti pro apsupties žiedą ir pasislėpti.
1999 m. Kovų už Lietuvos Nepriklausomybę įamžinimo Kartenos draugijos pirmininkas, Lietuvos laisvės kovos sąjūdžio dalyvis Juozapas Antanas Viluckas su tremtiniu Pranciškumi Žiliumi žuvusiems Lietuvos partizanams atminti pastatė paminklą.
Saugotinas kultūros paveldo objektas, turintis istorinę vertę.
Gintautas Navickas (1958)

Biografija

1976 m. baigė Tauragės 1-ąją vidurinę mokyklą, 2013 m. baigė Kauno kolegiją.
Vienas iš VšĮ „Smalininkų senjorų namai“ įkūrėjų. Buvęs Seimo nario Broniaus Paužos visuomeninis padėjėjas, aktyvus Jurbarko krašto puoselėtojas. 2018 m. gegužės 25 d., po sunkios kovos su onkologine liga, mirė.
Lietuvos socialdemokratų partijos Jurbarko rajono skyriaus narys, nuo 2010 m. skyriaus pirmininko pavaduotojas. 2011–2015 m. Jurbarko rajono savivaldybės tarybos narys.
Petras Ubartas (1952)

Biografija

1990 m. baigė Lietuvos žemės ūkio akademiją, ekonomistas – organizatorius.
Individualios įmonės savininkas. 2000–2003 m. Pagėgių savivaldybės administratorius. Nuo 2003 m. VĮ „Klaipėdos regiono keliai“ vyr. meistras, VĮ „Tauragės regiono keliai“ Tauragės KT Pagėgių meistrijos vyresnysis meistras.
1990–1995 m. Šilutės rajono tarybos deputatas, 2000 m., 2003–2019 m. Pagėgių savivaldybės tarybos (koalicija „Pagėgių kraštui, Pagėgių žmonėms, Pagėgių ateičiai“) narys. 
Nuo 1995 m. Lietuvos valstiečių partijos, Valstiečių ir Naujosios demokratijos partijų sąjungos, Lietuvos valstiečių liaudininkų sąjungos Pagėgių skyriaus narys, pirmininkas.
Draugijos „Pagražinkime Lietuvą“ narys, Kredito unijos narys. Sutuoktinė Benigna, vaikai Tomas, Judita, Rimas.
Trojėnai (astronomija)

Trojėnai arba Trojos asteroidai skrieja prieš ir už Jupiterio, išilgai šios planetos orbitos ir yra susikaupę aplink Lagranžo taškus L 4 ir L 5. Astronomijoje "trojan" reiškia nykštukinę planetą ar gamtinį palydovą, kuris skrieja apie planetą jos orbitoje, viename iš dviejų Lagranžo stabilių taškų, L 4 ir L 5, kurie yra 60 laipsnių kampu nuo planetos.
Šis terminas iš pradžių vartotas Trojos asteroidams skriejantiems aplink Jupiterį Lagranžo taškuose. Vėliau jų buvo rasta skriejančių Lagranžo taškuose Neptūno ir Marso orbitose. Be to, yra žinomi Trojos asteroidai, kurie skrieja dviejų Saturno vidutinių palydovų orbitose.
Terminas „Trojėnai“ paprastai reiškia būtent Jupiterio Trojos asteroidus, kurių yra tiek daug, kaip asteroidų asteroidų juostoje. 5261 Eureka, (101429) 1998 VF31, (121514) 1999 UJ7 ir 2007 N 2 yra Marso Trojos asteroidai. Yra žinomi šeši Neptūno Trojos asteroidai.
Filosofijos ir psichologijos katedra (Kauno technologijos universitetas)

Istorija

Iki 1957 m. Kauno politechnikos institute (KPI) filosofija buvo dėstoma tik aspirantams ir architektūros specialybės studentams. 1957 m. filosofija pradėta dėstyti visiems KPI studentams. Iš pradžių filosofiją dėstė tik vienas pedagogas – Maskvos Lomonosovo universiteto auklėtinis L. Kulikovas. Iki įsisteigiant katedrai filosofiją KPI dėstė J. Leonavičius, S. Baležentienė, M. Podolskienė, V. Murauskas, M. Šubas.
Filosofijos katedra įkurta 1962 m. Pirmasis jos vedėjas buvo docentas A. Čedavičius, per pirmuosius katedros veiklos metus subūręs 11 dėstytojų kolektyvą daugiausia iš Vilniaus universiteto aspirantų ir vadovavęs katedrai daugiau kaip 10 metų (iki 1973 m.). Vėliau katedrai vadovavo doc. V. Radvilavičius (1973–1977), doc. A. Gasiūnas (1977–1985 ir 1989–1994), doc. D. Kapačiauskienė (1985–1989), doc. L. Lapašinskas (1994–2000).
2000 m. katedra pervardinta Filosofijos ir kultūrologijos katedra.
2000-2013 metais katedrai vadovavo prof. Saulius Keturakis.
1998–2007 m. katedroje kartu su Lietuvos mokslo istorikų ir filosofų bendrija buvo organizuojamos magistro studijos „Mokslo ir technologijos istorija ir filosofija“ (istorijos studijų kryptis).

2005 m. pradėtos organizuoti Medijų filosofijos magistro studijos.
2011 m. pradėtos organizuoti Medijų filosofijos bakalauro studijos.
2013 m., sujungus KTU Socialinių ir Humanitarinių mokslų fakultetus, suformuojama nauja jungtinė Filosofijos ir psichologijos katedra.
Nuo 2014 metų Filosofijos ir psichologijos katedrai vadovauja doc. Nerijus Čepulis
Vasiuliškė

Aplinkinės gyvenvietės

Linkmenys – 12 km
Labanoras – 11 km
Kūriniai – 3 km 
 Kaltanėnai – 8 km
Pilkapynas

Pilkapynas – greta esančių pilkapių visuma. Tai megalitinės architektūros statiniai.
Vienoje vietoje gali būti nuo kelių iki keliasdešimt pilkapių. Pilkapiai būna arti vienas kito, juos gali ratu supti akmenys. Sampilai būna nuo kelių iki 10 m skersmens ir apie 1 m aukščio.
Trasa Mosport Park

Istorija

Apie 1950 sujungus užmiesčio kelius buvo padaryta trasa vietos lenktynėms. Jau 1961 vyko Ontarijo provincijos automobilių lenktynės, pritraukusio aplinkinių miestų žiūrovus. Patobulinus trasą 1967 joje įvyko pirmosios Formulės 1 Kanados Grand Prix lenktynės. Po paskutinių GP 1977 trasa buvo kelis kartus modifikuota ir pritaikyta kitoms auto bei motospoto lenktynėms.

Adresas

3233 Concession Road #10

RR #5 Bowmanville

Ontario

L1C 3K6

Canada
Vaitkūnai (Rokiškis)

Žymūs žmonės

Iš čia kilęs žurnalistas, Dusetų, Zarasų ir Molėtų rajoninių laikraščių darbuotojas Antanas Matiukas (1935–1992), pasirašinėjęs Mato Salagirio slapyvardžiu. Daugelio straipsnių periodikoje ir knygų; "Didvyrių pėdomis" (1961), "Po Zarasų kraštą" (1967) ir "Ištvermė" (1986) autorius, Palaidotas Vilniuje.
Duglaso–Čarlzo tarptautinis oro uostas

Istorija

1944 m. pagrindiniam šalies oro uostui tiesti pasirinkta Melvil Holo teritorija, nes tai buvo vienintelė reikiamo ilgio lyguma saloje. Statybos darbai oro uoste prasidėjo 1958 m., kai buvo nutiestas Belzo–Marigo plentas. Oro uostas veiklą pradėjo 1961 m. lapkričio 22 d., pirmieji skrydžiai vykdyti „BWIA Vest Indijos oro linijų“.
2006 m. oro uosto terminalo pastatas buvo praplėstas, pastačius naują laukiamąją salę, muitinės ir imigracijos bei patikros skyrius. Taip pat buvo praplėsti kilimo–tupimo ir priešais angarą esantys takai, įdiegta nauja naktinio nusileidimo bei navigacinė įranga.
Severinava

Istorija

Kaimo vardas galbūt kilęs iš savininko Severino Liaudansko, kuris 1845 m. jau gyveno senajame dvare su žmona ir trimis vaikais. Per XIX a. Liaudanskai valdė 419 dešimtinių Severinavoje bei Babteliuose. 1923 m. Severinaviečiai buvo 54.
Naujasis dvaras, kurį valdė Daugvilai, buvo pastatytas 1926 m. „Dvaras buvo pavyzdinis, turėjo gerą žemės ūkio techniką. Gyvenamasis namas buvo su didžiule, spalvotais stiklais veranda. Tarybiniais laikais įkurtas daugiabutis gyvenamas namas. Šiuo metu pastatai sunykę, likę tik griuvėsiai.
Dragan Šakota

Draganas Šakota (g. 1952 m. birželio 16 d. Belgrade) – Serbijos krepšinio treneris, šį sezoną vadovauja Belgrado „Crvena Zvezda“ komandai.
Namdarų piliakalnis

Aplinkiniai piliakalniai

Dzeldos piliakalnis 1,6 kmImulių piliakalnis 4,1 kmBendelių piliakalnis 22 kmDrogos piliakalnis 19 kmVormsatės piliakalnis 687 mUpeniekų piliakalnis 3,9 kmRitinės piliakalnis 18 kmGriežės piliakalnis 22 km
Če (filmas)

Siužetas

1956 m. Lotinų Amerika verda revoliucinėmis nuotaikomis. Diktatoriaus Fulgencio Batistos režimui nuversti, sukilėlių vadas Fidelis Kastro Kubos pakrantėje renka savo armiją. Įžymiajam revoliucionierių būrui M-26-7 imasi vadovauti gydytojas–kardiologas iš Argentinos Ernestas Gevara. Savo karšta meilę už laisvę jis pelno savo bendražygių pagarbą, o paskui ir visos kubiečių tautos, kuri suteikė jam naują vardą – „Če“ (isp. draugas)...
II dalis – Guerilla
Če Gevara. Legendos gimimas... Če ir toliau liekas ištikimas revoliucijoms. Jis organizuoja sukilėlių judėjimą Konge, bet nesėkmingai. 1966 m. jis suburia Bolivijos nacionalinį judėjimo armiją. Po metų kovos sužeistas Če Gevara patenka į nelaisvę ir sušaudomas. Bet žmonių protuose ir širdyse jis visam laikui lieka herojumi, kuris visada pasiruošęs pasiaukoti dėl kitų laimės, kovos už laisvę simboliu...
The Singles 81-85 Re-release

Apie albumą

Albumas pasirodė 1998 m. spalio 26 d. Albume 17 dainų.
Visoms dainoms žodžius bei muziką sukūrė Gore'as, išskyrus Dreaming Of Me, New Life, Just Can't Get Enough ir Photographic, kurias sukūrė Vince'as Clarke'as.
Ikikė

Ūkis

Ikikė yra svarbus pramoninis ne tik Čilės, bet ir visos Pietų Amerikos centras. Aplinkinėse kasyklose išgaunamas varis, yra salietros, jodo, druskų, guano kasyklų. Naftos rafinavimo, žuvies perdirbimo, cukraus gamybos, cemento pramonė. Svarbus jūrų uostas. Per Ikikę eina Panamerikos plentas, geležinkeliai į aplinkinius miestus. Kadangi miestas įsikūręs sausringoje vietoje, vanduo tiekiamas iš už 89 km.

Turizmas

Yra puošnus teatras, mediniai Astorekos rūmai (pastatyti 1904 m.), smėlio paplūdimiai.

Istorija

Ikikę XVI a. įkūrė ispanų konkistadorai. Miestas išaugo dėka iškasenų gavybos. XIX a. pab. miestas atsidūrė Ramiojo vandenyno karo sūkuryje, kai dėl ištekliais turtingo regiono susirėmė Čilė, Peru ir Bolivija. Čilei pavyko atkovoti miestą iš Peru. 1907 m. Čilės armija surengė masines druskos kasyklų darbininkų žudynes, kai šie protestavo prieš sunkias darbo sąlygas. Nužudyta ~2000 žmonių. Ikikė ne kartą nukentėjo nuo žemės drebėjimų.
Akiračiai (mėnraštis)

Akiračiai – JAV lietuvių atviro žodžio mėnraštis, ėjęs 1968 m. liepos iki 2005 m. sausio Čikagoje, o nuo 2005 m. – Lietuvoje.

Leidinys

Leidžia Santaros-Šviesos federacija. Rašo politikos, ekonomikos, kultūros, lietuvių literatūros bei kalbos temomis, skelbia Lietuvos ir išeivijos spaudos apžvalgas, recenzijas, interviu, poleminius straipsnius, laiškus. Bendradarbiauja Lietuvos ir lietuvių išeivijos žurnalistai, politikai, mokslo, kultūros veikėjai. Kasmet išeina po 10 numerių. 
Spausdino Morkūno spaustuvė.

Redaktorių kolegija

Redaktorių kolegijos nariais yra buvę: Donatas Bielskus, Karolis Drunga, Raimundas Mieželis, Liūtas Mockūnas, Zenonas Rekašius, Tomas Remeikis, Alfredas Erichas Senas, Julius Šmulkštys, Tomas Venclova, Vytautas Zalatorius, Henrikas Žemelis, Vaidas Repečka.

Bendradarbiai

Algirdas Titus Antanaitis, Zita Čepaitė, Leonardas Dambriūnas, Vytautas Aleksandras Jonynas, Vytautas Kavolis, Violeta Kelertienė, Gražutė Šlapelytė-Sirutienė, Rimvydas Šliažas, Vincas Trumpa.
MFK SM Tauras Kaunas

Istorija

2017 m. dalyvavo Lietuvos moterų futbolo Pirmojoje lygoje.  
Komanda nepateko tarp geriausių komandų ir galutinėje rikiuotėje pasidalino 9—10 vietas.
2018 m. tęsė kovas Pirmoje moterų lygoje.  Centro grupėje liko ketvirtos ir kovojo tik paguodos etape dėl devintosios vietos.

Stadionas

Namų rungtynes komanda žaidžia SM Tauras stadione, esančiame Neries krantinėje, Kaune.
Petras Motiekaitis

Biografija

1941 m. baigė Kauno aukštesniąją technikos mokyklą. 1950–1983 m. Šiaulių „Elnio“ kombinato vyr. inžinierius konstruktorius. 5 odos gamybos ir 2 spalvotosios fotografijos išradimų autorius. Sukonstravo ir pastatė 3 sportinius sklandytuvus. Surinko unikalią Šiaulių apylinkių drugių kolekciją, sukūrė portatyvų elektros srovės generatorių drugiams gaudyti naktį.
Elžbieta Čartoriskaitė

Biografija

Rusios vaivados, kunigaikščio Augusto Aleksandro Čartoriskio (1697–1782), ir Marijos Sofijos Seniavskytės (1699–1771) duktė. Kunigaikščio Adomo Kazimiero Čartoriskio (1734–1823) vyresnioji sesuo. Ausrtijos Haličo ir Lodomerijos vietininko Alfredo Potockio prosenelė.
Izabelės Liubomirskos nuosavybė buvo Lenkijos rūmai Vilianuve, Ursinove ir „Mon Kto“ Mokotuve. Ji padėjo kertinį Varšuvos nacionalinio teatro statybai. Buvo Lancuto pilies rokoko stiliumi pertvarkos iniciatorė tarp XVIII–XIX amžių.
Viena iš pačių žinomiausių ATR XVIII amžiaus moterų. Aktyviai dalyvavo to meto politiniuose žaidimuose. Iš pradžių buvo palanki Lenkijos karaliui Stanislovui Augustui Poniatovskiui, bet vėliau kovojo su juo. Atsižvelgiant į jos politinės kovos nesėkmes emigravo į Paryžių, o po didžiosios Prancūzijos revoliucijos išvažiavo į Vieną, kur praleido paskutinius gyvenimo metus. Be politinės veiklos, išsiskyrė ypatinga valstiečių globa.
Valdė 14 miestų ir 366 kaimus, žymi dalis kurių buvo išdėstyta Ukrainos žemėse (tarp jų Stanovas su aplinkiniais kaimais.
Baltoji pelėda

Skiriamieji bruožai

Viena stambiausių pelėdinių paukščių rūšių, dydžiu beveik prilygsta didžiajam apuokui. Kūno ilgis 55-67 cm. Patinėliai kiek smulkesni 55-60.5 cm, arba vid. 58 cm kūno ilgio, patelės 60,9-67 cm arba vid. apie 64 cm ilgio. Baltųjų pelėdų išskėstų sparnų tarpugaliai 142-166 cm. Jų svoris nuo 1280 iki 3000 g (patinėliai 1280-2300 g, patelės 1700-3000 g.). Patinas visas baltas, tik pečiai, sparnai ir apatinė pusė rudai dėmėta. Senesni paukščiai yra baltesni už jaunus. Patinai šiek tiek mažesni už pateles.

Paplitimas

Paplitusi Eurazijos ir Šiaurės Amerikos tundrose, arktinėse salose. Paukščių populiacijos dydis taip pat priklauso nuo kas 3-4 metus pasikartojančiu lemingų skaičiaus padidėjimu ir sumažėjimu. Lietuvoje neperintis paukštis ir aptinkamas rudens mėnesiais, stebėta vos keletą kartų.

Elgsena

Lizdą suka ant žemės, duobutėse. Minta peliniais graužikais, kurmiais, kiškiais, paukščiais.
Ikio žemė

Istorija

1872 m., Meidži restauracijos metu, kartu su kitomis Hidzeno ir Cušimos žemėmis, buvo sujungtos į Nagasakio prefektūrą.
Olomouco Šv. Trejybės kolona

Aprašymas

Kolona siekia 32,2 m aukštį. Koloną sudaro jos viršuje esančios Šventosios Trejybės ir Arkangelo Gabrieliaus bei šiek tiek žemiau esančios Švenčiausiosios Mergelės Marijos ėmimo į dangų skulptūros iš paauksuoto vario.
Trijų lygių kolonos pjedestalą iš visų pusių supa kitos 18 akmeninių šventųjų skulptūrų ir 14 reljefų detalizuotuose kartušuose. Viršutinėje pakopoje vaizduojami šventieji, susiję su Jėzaus gyvenimu žemėje – jo motinos tėvai, Šv. Ona ir Šv. Joakimas, jo įtėvis Juozapas iš Nazareto ir Jonas Krikštytojas, pakrikštijęs Jėzų – tai pat šalia jų pavaizduoti ir Šv. Laurynas bei Šv. Jeronimas, kuriems skirta koplytėlė miesto rotušėje. Trys reljefai simbolizuoja tris dieviškąsias dorybes – Tikėjimą, Viltį ir Meilę.
Žemiau jų, antroje pakopoje vaizduojami Moravijos šventieji, Šv. Kirilas ir Šv. Metodijus, kurie 863 m. atvyko į Didžiąją Moraviją skleisti Krikščionybės. Taip pat Šv. Blažiejus, kurio vardu pavadinta viena pagrindinių miesto bažnyčių ir kaimyninės Bohemijos globėjai, Šv. Adalbertas Prahiškis ir Šv. Jonas Nepomukas.
Žemiausioje pakopoje vaizduojamos austrų globėjo Šv. Mauricijaus ir Bohemijos globėjo Šv. Vaclovo skulptūros, kurių vardais pavadintos dvi Olomouco bažnyčios. Taip pat vaizduojami kitas austrų globėjas Šv. Florijonas, kuris laikomas globėju nuo įvairiausių nelaimių, ypač gaisro, Šv. Jonas Kapistranas, Šv. Antanas Paduvietis ir studentų globotojas Šv. Aloyzas Gonzaga.
Tarp šių skulptūrų vaizduojami visų dvylikos apaštalų reljefai.

Jonas Sarkanderis

Paskutinis trūkstamasis iš šventųjų yra Šv. Jonas Sarkanderis, kurio statula (laikanti baltąją leliją – skaistumo simbolį) yra antroje pakopoje. J. Sarkanderis buvo dvasininkas, kuris pasak legendos, buvo mirtinai nukankintas Olomouco kalėjime prasidedant Trisdešimtmečiui karui dėl to, jog atsisakė sulaužyti išpažinties paslapties užtikrinimą. Nutarimas čia jį pavaizduoti pažeidė papročius, nes Sarkanderis nebuvo kanonizuotas ar net palaimintas, kas galėjo pasibaigti keblia situacija su Šventuoju Sostu. Tačiau, jo pasekėjų buvo tiek daug, jog meistrai nusprendė surizikuoti. Sarkanderis buvo palaimintas 1859 m. ir kanonizuotas 1995 m. Jono Pauliaus II vizito metu.
Vitalius Vladas Andriušaitis

Vitalius Vladas Andriušaitis (g. 1927 m. birželio 26 d. Žiūrų-Gudelių kaime, Vilkaviškio rajonas - 2006 m. spalio 9 d.) - Lietuvos pedagogas, šachmatų treneris ir teisėjas, tarptautinių ir kitų šachmatų varžybų organizatorius, vienas iš Plungės sporto mokyklos įkūrėjų ir ilgametis jos auklėtinių šachmatų treneris (nuo 1964 iki 2006 m.), Plungės visuomeninio šachmatų klubo „Bokštas” steigėjas ir ilgametis direktorius (nuo įkūrimo 1992 iki 2006 m.), kandidatas į sporto meistrus, Nacionalinės kategorijos šachmatų teisėjas, Lietuvos TSR nusipelnęs treneris (1979 m.), Lietuvos Respublikos nusipelnęs treneris (1997 m.), Plungės rajono šachmatų čempionas (1965 ir 1966 m.), Lietuvos savanoriškos sporto draugijos “Nemunas” čempionas (1959 ir 1960 m.), Plungės garbės pilietis (2001), Suvažiavimo Lietuvos tautiniam olimpiniam komitetui atkurti delegatas (1988), Pasaulio lietuvių sporto žaidynių organizacinio komiteto narys (1991, 1995).

Biografija

1940 m. mokėsi Žiūrų-Gudelių pradinėje mokykloje, Šunskų pagrindinėje mokykloje, Pilviškių progimnazijoje ir Marijampolės Jono Jablonskio gimnazijoje (1950). 1954 metais Vilniaus valstybiniame pedagoginiame institute baigė studijas ir pagal paskyrimą 1954 metais atvyko dirbti į Plungės 1-ąją vidurinę mokyklą. Nuo 1954 m. iki 1979 metų Plungės pirmojoje vidurinėje mokykloje dėstė istoriją ir visuomenės mokslus. Vedė užklasinius šachmatų užsiėmimus, rengė varžybas. 1958 metais įkūrė šachmatų būrelį Plungės pionierių ir moksleivių namuose. 1964 metais su kolega Antanu Jadziausku įkūrė Plungės sporto mokyklą, joje - šachmatų sekciją.

Šeima

Žmona Jadvyga Andriušaitienė (Jasaitė). Dukros - Violeta ir Alma.
Milinė

Milinė – ilgas kariškas šiltas milinis paltas, pritaikytas apsisaugoti nuo blogo oro. Atskirais laikotarpiais milinės būdavo madingos ir kaip civilinis drabužis.
Milinės buvo populiari daugelio kariuomenė viršutinė apranga XIX a. ir XX a. pirmoje pusėje bei viduryje.

Konstrukcija

Milinių apačia paprastai būna žemiau kelių. Apykaklė ir rankogaliai gali būti atverčiami, kad būtų galima veidą ir plaštakas apsaugoti nuo šalčio ir kritulių.
XIX a. pirmoje pusėje daugelis milinių turėdavo pelerinas, kurios pridengdavo pečius, apsaugodavo nuo lietaus ir sudarydavo papildomą šilumą izoliuojantį sluoksnį. Pelerinų apačia paprastai siekdavo alkūnes.
Milinės turi gilias kišenes.
Būdingos milinių spalvos – pilka, juoda, ruda, tamsiai mėlyna.

Rusiškos milinės

Kariškos milinės Rusijoje žinomos nuo XVIII a. Jų sukirpimas iš esmės nepakito.

Rusiškos kariškos milinės nugaroje turi didelę į vidų įlenktą klostę, kuri būna susegta velke.
Raudonojoje armijoje buvo dviejų tipų milinės – pėstininkų ir kavaleristų (iki žemės). Kareiviškos milinės buvo siuvamos iš grubaus pilkai rudo milo. Karininkų ir generolų milinės siūtos iš aukščiausios kokybės audeklo. Generolų milinių atvartai buvo pamušti raudonu audeklu ir turėjo raudonus įsiuvus. Aviacijos generolų milinių tokie atvartai ir įsiuvai buvo žydri. Paradinės karininkų milinės buvo siuvamos iš plieno pilkumo audeklo. Jūrininkų milinės buvo siuvamos iš juodo audeklo.

Karininkų milinės buvo dvibortės (su 6 sagomis dviem eilėmis), o kareivių – vienbortės, su 4 sagomis.

Visos laivyno ir kareiviškos milinės nugaros skeltuke turėjo 3 mažas sagas, o karininkų milinės – 4 tokias sagas. Velkė tvirtinama dviem didelėmis sagomis. Kursantų milinės buvo kareiviško kirpimo, bet iš geresnio milo.
Milines vilkėjo su diržu (portupėja), su antpečiais, apykakliniais antsiuvais, rankovių ševronais.
Rusijos Federacijos ginkluotosiose pajėgose milinės alyvuogių spalvos (laivyne – juodos), ant milinių – antpečiai, ševronai, kariuomenės rūšies emblemos. Karininkų ir praporščikų milinės turi nuimamą kailinę apykaklę (generolų ir pulkininkų – karakulinę).
Ana Kaskas

Ana Kaskas (tikroji pavardė Ona Katkauskaitė, angl. Anna Kaskas Lokot, 1907 m. sausio 4 d. Bridžportas, Konektikuto valstija – 1998 m. kovo 19 d. Velsboro, Pensilvanijos valstija) – JAV lietuvių dainininkė (lyrinis kontraltas).

Biografija

1926 m. baigė Hartfordo konservatoriją. 1926-1927 m. Valstybės teatro Kaune solistė. Sukūrė Ulrikos (Džiuzepė Verdis. Kaukių balius), Zybelis (Šarlis Guno. Faustas) vaidmenis. Gavusi Lietuvos valstybės stipendiją dvejus metus tobulinosi Milane pas F. Feraro. Dainavo Padujoje, vėliau Milane ir kituose operos teatruose. 1929 m. grįžo į JAV. 1929-1936 m. giedojo Šv. Juozapo katedroje Hartforde, turėjo savo muzikos studiją. Lavinosi pas E. Rosati Niujorke. 1936-1946 m. „Metropolitan Opera“ solistė Niujorke, debiutavo – Dž. Verdžio operoje „Rigoletas“ (Madalena), iš viso sukūrė 33 vaidmenis, dainavo 27 operose. Ketvirtame – šeštame dešimtmetyje laikyta viena žymiausių JAV dainininkių. Gastroliavo su „Metropolitan Opera“, solistų grupėmis ir simfoniniais orkestrais (Bostonas, Klyvlendas ir kitur). Surengė koncertų lietuvių parapijose (Bostone su J. Kačinsku). 1946-1957 m. dėstė Indianos, 1957-1959 m. Floridos universitetuose, 1958-1973 m. Ročesterio universiteto Eastmano muzikos mokykloje, kur trejus metus vadovavo Vokalo katedrai, profesorė, nuo 1974 m. garbės profesorė.;D
Daunis

Istorija

Įkurtas 1873 m. Keletas Daunio naujakurių buvo kilę iš Airijos, tarp jų ir miestelio įkūrėjas bei buvęs, visų laikų jauniausias Kalifornijos gubernatorius Džonas Geitlis Daunis (angl. John Gately Downey). Jo garbei miestelis ir pavadintas. Daunis buvo įsitikinęs, kad Pietų Kalifornija yra tinkama vieta apelsinams auginti, todėl jis importavo keletą jų rūšių ir pradėjo kultivuoti jų laukus. Greitai tai tapo pelningiausias augalininkystės verslas valstijoje. Taip pat auginti javai, kukurūzai, ricinmedžiai ir kitokie vaisiai.
Po Antrojo pasaulinio karo fermas pakeitė priemiesčių namai ir fabrikai. Plėtota lėktuvų, kosminės aviacijos pramonė.
Vilniaus Švč. Mergelės Marijos Ramintojos bažnyčia

Istorija

Bažnyčia pastatyta 1746–1768 m.
1852 m. bažnyčia pavesta karmelitams, bet 1854 m. ji uždaryta. 1859 m. pagal Tomo Tyševskio projektą rekonstruota į Šv. Andriejaus cerkvę - panaikintas vienuolių choras, pastatytas ikonostasas, nugriauta sakykla, pašalinti puošnūs rokokiniai altoriai su skulptūromis.
1918 m. bažnyčia grąžinta katalikams ir buvo restauruota, ją naudojo Vilniaus Stepono Batoro universitetas. Po Antrojo pasaulinio karo pastatas perduotas Lietuvos SSR vartotojų kooperatyvų sąjungai. 1967 m. bažnyčios interjeras pritaikytas daržovių sandėliui, įstatytos dvi gelžbetoninės perdangos.
1992 m. bažnyčia perduota Lietuvos katalikių moterų sąjungai. 2006–2017 m. pastatą valdė Lietuvos Respublikos švietimo ir mokslo ministerija. Nuo 2017 m. bažnyčia priklauso Lietuvos Respublikos vidaus reikalų ministerijai.
Spalio 7

Šventės

(kol kas neįvestos)

Vardadieniai

Morkus – Renatas – Butrimas – Eivina – Justina