google/wiki40b huggingface dataset:
Nuosaikiųjų partija

Nuosaikiųjų partija (šved. Moderata samlingspartiet, sutrumpintai Moderaterna) – liberaliai konservatyvi Švedijos partija, įkurta 1904 m. spalio 17 dieną Stokholmo restorane Runan.
Lietuvos draudimas

Veiklos rezultatai

„Lietuvos draudimo“ 2008 m. audituotas grynasis pelnas buvo 38 mln. litų. Bendrovės pasirašytos draudimo įmokos 2008 m. siekė 510 mln. litų - tai yra 10 proc. daugiau negu 2007 m. (463 mln. litų). Per metus buvo atlyginta 252 mln. litų nuostolių, tai 22 proc. daugiau nei 2007 m. 2011 m. „Lietuvos draudimas“ uždirbo 10 mln. Lt pelno, kuris buvo 2,1 karto mažesnis nei 2010 m.

Darbuotojai

„Lietuvos draudime“ dirba apie 1150 darbuotojų, iš jų beveik 650 – draudimo konsultantai. Bendrovės valdybos pirmininkas ir generalinis direktorius Kęstutis Šerpytis. Jis „Lietuvos draudimui“ vadovauja jau 23 metus – nuo 1992 m.
Nacionalinio atsakingo verslo apdovanojimuose bendrovei suteiktas „Metų darbovietės“ titulas.
"Lietuvos draudimas" 2012, 2013 ir 2014 metais pripažintas geriausiu darbdaviu Lietuvoje.
Už naujovių diegimą Lietuvos draudimo rinkoje 2008 m. kovo mėnesį „Lietuvos draudimui“ suteiktas vienos iš dešimties novatoriškiausių Europos kompanijų vardas.

Paslaugos

Privatiems klientams bendrovės teikiamos paslaugos: automobilių ir kelionių, būsto bei namų turto draudimas, draudimas nuo nelaimingų atsitikimų ir kitos draudimo rūšys.
Taip pat „Lietuvos draudimas“ siūlo draudimo internetu paslaugas: galimybę apsidrausti internetu privalomuoju vairuotojų draudimu ir kelionės draudimu.
Verslo klientams teikiamos paslaugos: turto, transporto, darbuotojų ir atvykstančių svečių draudimas, taip pat veiklos, statybų, kelionių, importo ir eksporto, laidavimų draudimas bei kita.
Juozas Vaičekauskas

Juozas Vaičekauskas (1908 m. lapkričio 10 d. Pernaravoje, Kėdainių raj. – 1978 m. spalio 10 d. Kaune) – vargonininkas, chorvedys ir pedagogas.

Biografija

Mokėsi Kampų pradžios mokykloje ir Kėdainių gimnazijoje. Privačiai išmokęs vargonuoti, vargonininkavo Kėdainių ir Ukmergės apskričių parapijose. Visur turėjo subūręs ir bažnytinius chorus. Dirbdamas lankė Juozo Naujalio vargonininkų kursus Kaune.
1945–1950 m. choro dirigavimo mokėsi Kauno Juozo Gruodžio muzikos mokykloje (dėst. Nikodemas Martinonis). Vadovavo įvairiems Kauno miesto ir rajono vaikų bei suaugusiųjų chorams: audinių fabriko „Drobė“, milicijos mokyklos, banko ir prekybos darbuotojų, Kauno rajono žemės ūkio mechanizacijos ir elektrifikacijos instituto (1958–1966 m.) bei kt.
1953–1970 m. mokė muzikos ir dainavimo, vadovavo vaikų chorui Raudondvario (Kauno raj.) aštuonmetėje mokykloje. Vėliau mokytojavo Kauno Panemunės 13-ojoje vidurinėje mokykloje ir vadovavo moksleivių chorams. Chorus parengdavo Kauno miesto ir rajono, taip pat respublikinėms dainų šventėms, su jais dalyvaudavo konkursuose. Pedagogas buvo Kauno miesto ir rajono dainų švenčių dirigentas.

Šaltinis

Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999. Informacijos publikavimui gautas žodinis autoriaus leidimas.
Martynas Stravinskis

Biografija

Lietuvos bajorų Stravinskių giminės atstovas, herbo „Sulima“ savininkas, Jono Stravinskio sūnus. Turėjo brolius Erazmą, Kristupą ir Baltazarą.
Buvo Trakų horodničius ir tijūnas. Karaliaus rūmų maršalas 1580–1590 metais, po to Minsko ir Vitebsko kaštelionas, taip pat Rumbarko seniūnas (1589) metais. Skolino pinigus karaliui Steponui Batorui Livonijos karui (1558–1582).

Šeima

Buvo vedęs Kopecaitę, turėjo sūnų Ragačiovo seniūną Jeronimą Maksimilijoną ir dukterį Sofiją, kuri ištekėjo už Oršos pavieto pakamario Grigaliaus Sapiegos.
Algirdas Gailiūnas

Algirdas Gailiūnas (g. 1948 m. Rukuižiuose, Joniškio rajonas) – teisininkas, Lietuvos apeliacinio teismo (LapT) teisėjas, buvęs Klaipėdos apygardos teismo (KLAT) pirmininkas, LR Konstitucinio Teismo, Lietuvos Aukščiausiojo Teismo teisėjas.

Biografija

1964 m. baigė Joniškio rajono Rukuižių aštuonmetę mokyklą, 1967 m. – Joniškio rajono Skaistgirio vidurinę mokyklą, 1972–1977 m. Vilniaus universiteto (VU) Teisės fakultete baigė teisę, įgijo teisininko kvalifikaciją.
1967–1968 m. Joniškio rajono komunalinių įmonių kombinato meistras, 1968–1971 m. tarnavo TSRS kariniame jūrų laivyne, 1971–1972 m. Joniškio KMK kompresoristas, 1977–1978 m. Utenos rajono Žemės ūkio valdybos (vyresnysis) juristkonsultas, 1978–1987 m. Skuodo rajono liaudies teismo pirmininkas, 1987–1990 m. Prienų rajono liaudies teismo pirmininkas, 1990–1993 m. Lietuvos Aukščiausiojo Teismo, 1993–1996 m. LR Konstitucinio Teismo, 1996–1998 m. Lietuvos apeliacinio teismo teisėjas, nuo 1998 m. balandžio iki 2010 m. balandžio Klaipėdos apygardos teismo pirmininkas, vėliau iki 2010 m. birželio mėn. KLAT teisėjas, l. e. teismo pirmininko pareigas, po to iki 2010 m. rugpjūčio KLAT teisėjas, nuo 2010 m. rugpjūčio Lietuvos apeliacinio teismo teisėjas.
Nuo 2002 m. birželio iki 2006 m. birželio mėn. Teisėjų tarybos narys.
Žmona Zita. Dukros Kristina ir Milda. Sūnus Tadas.
Moka rusų, anglų kalbas.
Žvainiai

Etimologija

Pavadinimas kilo iš asmenvardžio Žvainys daugiskaitos formos.

Aplinkinės gyvenvietės

Pesčiai – 2 kmSALANTAIGargždelė – 1 kmKlecininkai – 1,5 kmBarzdžiai – 2 kmImbarė – 2 kmGedgaudžiai – 2 km
Dag Hammarskjöld medalis

Dago Hamaršeldo medalis – Jungtinių Tautų teikiamas pomirtinis apdovanojimas, kuris skiriamas netekusiems gyvybės Jungtinių Tautų taikos palaikymo misijų dalyviams kariškiams, policininkams ir civiliams. Medalis pavadintas švedų diplomato, buvusio JT Generalinio Sekretoriaus Dago Hamaršeldo (1905–1961) garbei. D. Hamaršeldas žuvo misijoje 1961 m. rudenį aviakatastrofoje Šiaurės Rodezijoje (dab. Zambija).

Istorija

1997 m. liepos 22 d. 3802-ojoje sesijoje Jungtinių Tautų Saugumo Taryba vienbalsiai priėmė rezoliuciją Nr. 1121, kurioje patvirtino Dago Hamaršeldo medalį, prašydama JT Generalinį Sekretorių nustatyti šio apdovanojimo suteikimo kriterijus ir procedūras. Pirmieji medaliai buvo įteikti 1998 m. Teikimo taisykles 2000 m. gruodžio 1 d. patvirtino JT Generalinis Sekretorius Kofi Annan.

Apdovanojimas

Medalis yra iškilios kiaušiniškos formos, pagamintas iš skaidraus bešvinio stiklo, su išgraviruotu apdovanojamojo vardu ir mirties data, Jungtinių Tautų logotipu ir dvikalbiu užrašu (anglų ir prancūzų k.): „Dago Hamaršeldo medalis. Taikos tarnyboje“. Teikimo ceremonija vyksta JT Taikdarių dieną – gegužės 29 d. Apdovanojami žuvusieji taikos palaikymo misijose po 1948 m.
Angelė Malinovskienė

Biografija

1977 m. baigė Vilniaus universitetą, geografijos dėstytoja.
Varėnos Ryto vidurinės mokyklos mokytoja, mokyklos profesinės sąjungos pirmininkė.
Nuo 1990 m. Lietuvos demokratinės darbo partijos, nuo 2001 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Varėnos rajono skyriaus narė, 2005 m. skyriaus atsakingoji sekretorė, nuo 2010 m. Liberalų ir centro sąjungos narė.
2007–2011 m. ir nuo 2011 m. Varėnos rajono savivaldybės tarybos narė. 
Duktė Miglė.
Bad Bleibergas

Istorija

Miestas senovėje garsėjo švino gavyba. Minimas nuo 1333 metų.
Bronislovas Burgis

Biografija

Baigė studijas Kauno politechnikos institute (KPI). 1978 m. gruodžio 1 d. KPI apgynė mokslų kandidato disertaciją „Skaitmeninių struktūrų suskaidymo gedimų diagnostikos efektyvumo padidinimui metodų sukūrimas ir tyrimas“, technologijos mokslų daktaras.
Iki 2008 m. buvo žurnalo „Kompiuterija“ vyr. redaktorius. Kauno technologijos universiteto Fundamentaliųjų mokslų fakulteto Taikomosios matematikos katedros docentas (iki 2013 m.), nuo 2013 m. – dėstytojas valandininkas.
2014 metais KTUG moksleivės tėvų iniciatyva B. Burgio atžvilgiu buvo pradėtas ikiteisminis tyrimas – veika kvalifikuota pagal Baudžiamojo kodekso 145 straipsnio 2 dalį. 2014 m. gruodžio 5 d. pasitraukė iš KTUG direktoriaus pareigų. 2016 m. gegužės 6 d. Kauno apygardos teismas priėmė išteisinamąjį nuosprendį.

Bronislovo Burgio labdaros ir paramos fondas

2014 m. gruodžio 3 d. įsteigtas Bronislovo Burgio labdaros ir paramos fondas. Buveinės adresas: Vasaros gatvė 9, Vilnius. Vadovas – Bronislovas Burgis. Pasak B. Burgio, „fondas rems tik moksleivius, atkakliai siekiančius mokslo".
Šv. Roko ligoninė

Šv. Roko ligoninė – slaugos ir palaikomojo gydymo ligoninė Vilniuje. Teikia slaugos ir ilgalaikio gydymo, suaugusiųjų stacionarios paliatyviosios pagalbos paslaugas.

Istorija

2013 m. Vilniaus universitetinė slaugos ir ilgalaikio gydymo ligoninė sujungta su Sapiegos ligonine ir bendra įstaiga pervadinta į Šv. Roko ligoninę.
2013–2015 m. rekonstruota buvusi Antakalnio vaikų poliklinika, kurios patalpose įsikurė naujoji ligoninė. Įrengtas liftas su brailio rašto žymeniu, įrengta koplyčia, daugiau nei 80 palatų ir 240 lovų.
Foje

Po iširimo

Grupei iširus A. Mamontovas tęsė solo karjerą, iki 2013 m. su juo kartu grojo A. Lukošius. Po iširimo grupės nariai mažai bendravo tarpusavyje, tačiau susiburdavo „Foje“ skirtiems renginiams. Pirmąsyk po iširimo visi keturi grupės nariai susitiko Donato Ulvydo filmo apie grupę „Foje filme 14“ pristatyme, antrą sykį – geriausių dainų albumo „Paveikslas“ pristatyme. 2013 m. buvę grupės nariai kartu grojo A. Mamontovo scenos trisdešimtmečio koncerte. A. Kriščiūno teigimu, po šio koncerto žlugo paskutinės „Foje“ atkūrimo viltys.
2015 m. A. Kriščiūnas, A. Lukošius ir D. Burokas sukūrė grupę „PYPL“, kurioje grojo kartu su žurnaliste ir rašytoja Akvile Kavaliauskaite, eksperimentavo su atlikėja Migloko. Grupė gyvavo trumpai. 2017 m. buvę „Foje“ nariai sukūrė naują grupę, A. Kriščiūno pasiūlymu pavadintą „Kiti kambariai“, kurioje vokalistu tapo buvęs „Flamingo“ lyderis Žilvinas Sebeika.
Antanas Slučka-Šarūnas

Veikla

Antanas Slučka-Šarūnas tarnavo Lietuvos kariuomenėje, buvo viršila; vėliau – P. Plechavičiaus vadovaujamos Vietinės rinktinės leitenantas. 1944 m. Troškūnų apylinkėse, dar nesibaigus Vokietijos okupacijai, suformavo pirmąjį partizanų būrį kovai prieš bolševikus. Būdamas Algimanto apygardos vadu, Antanas Slučka-Šarūnas pasižymėjo griežtumu, principingumu, iš kovotojų reikalavo drausmės ir karinės tvarkos. Būdamas rinktinės vadu, rengė karines partizanų pratybas ir teorinius užsiėmimus.
Jam vadovaujant, buvo užverbuoti vertingi partizanų informatoriai MVD ir MGB įstaigose.
Antanas Slučka-Šarūnas žuvo 1949 m. spalio 28 d. Andrioniškio valsč. Butkiškių k.. Kartu su tuomet jau Rytų Lietuvos (Karaliaus Mindaugo) srities vadu Šarūnu žuvo jo žmona J. Railaitė-Neringa ir J. Jovaiša-Lokys. 1998 m. gegužės mėn. 19 d. Lietuvos Respublikos Prezidento dekretu po mirties A. Slučka-Šarūnas buvo apdovanotas 1-ojo laipsnio Vyčio Kryžiaus ordinu. A. Slučkai suteiktas partizanų pulkininko laipsnis.
Bartolomé de las Casas

Bartolomé de las Casas (Bartolomėjus de las Kasas; 1484 m. rugpjūčio 24 d. Sevilijoje – 1566 m. liepos 17 d.) buvo XVI a. ispanų dominikonų dvasininkas ir pirmasis nuolatinis Čiapo vyskupas.
Jį sukrėtė ispanų konkistadorų atliekamas čiabuvių genocidas ir kankinimai. Liuteronai ir Amerikos evangelikai liuteronai jį mini kaip misionierių liepos 17 d.

Biografija

Su tėvu jis emigravo į Espanjolos salą 1502 m. per Nicolás de Ovando ekspediciją, kuomet jis stebėjo tainų žudynes. Po aštuonerių metų jis tapo dvasininku ir buvo misionieriumi tarp Kubos aravakų 1512 m. Ten jis gavo repartimiento (vietinių darbo panaudojimo leidimą), kuriuo pasinaudojo. Tačiau nuo 1514 m. jis tapo tvirtu Ispanų kolonizacijos priešininku ir 1522 m. įstojo į Dominikonų ordiną. 1520–1521 m. jis bandė sukurti lygiateisiškesnę kolonijinę sistemą Venesueloje, bet sumanymą sabotavo kaimynai, prieš jį sukurstę vietinių indėnų sukilimą.

Istorinė svarba

Bartolomé de las Casas išgarsėjo kaip vietinių Amerikos indėnų teisių gynėjas ir kruopščiai aprašė jų kultūrą. Jo caciques (vadai ir princai), bohiques (šamanai ir dvasininkai), ni - taínos (aukštuomenė) ir naborias (eilinė liaudis) aprašymai rodo buvus feodalinę sistemą. Jis buvo tainų maištininko Enriquillo mokytoju, o vėliau tarpininku tarp jo ir konkistadorų. Jo knyga "Trumpas indėnų naikinimo aprašymas" (ispanų kalba: Brevísima relación de la destrucción de las Indias), išleista 1552 m., pateikia gyvą konkistadoro žiaurumo paveikslą. Viename iš paskutinių savo kūrinių "De thesauris in Peru" jis gynė peruiečių teisę nebūti pavergtiems ispanų. Daugiausia dėl jo pastangų buvo priimti Nauji įstatymai 1542 m., saugantys indėnus ispanų kolonijose.
Las Casas taip pat parašė Historia de las Indias ir buvo Kristupo Kolumbo žurnalo redaktorius. Nors encomienda sistema triumfavo ir ispanų kolonistai praturtėjo Bartolomé de las Casas kūriniai buvo išversti į kitas Europos kalbas. Jie turėjo įtakos Mišelio de Montenio požiūriui į Naująjį pasaulį.
Stogas

Stogas – pastato dalis skirta apsaugoti patalpas nuo kritulių ar kito išorės poveikio, atskirti jas nuo aplinkos ir palaikyti mikroklimatą.
Stogai yra dviejų tipų: plokštieji ir šlaitiniai.
Stogo pavidalas ėmė formuotis jau senovėje. Etruskų, graikų, romėnų šventyklos buvo dengiamos dvišlaičiais stogais, kai kurie etruskų ir romėnų pastatai – dar ir keturšlaičiais, piramidiniais. Lietuvos kaimo tradicinių XVI–XIX a. pastatų stogas paprastai buvo keturšlaitis, pėdinės arba gegninės konstrukcijos, dažnai su čiukuru, valma, pusvalme, dengtas rugių šiaudais, pajūryje ir pamaryje – nendrėmis. XIX a. ėmė rastis dvišlaičių stogų (pirmiausia Aukštaitijoje ir Suvalkijoje), dengtų keraminėmis čerpėmis, gontais, skiedromis, skarda. Nuo XX a. 3–4 dešimtmečio ėmė pliti šiferio danga.
Monte Karlo kazino

Monte Karlo kazino – lošimo namų kompleksas, operos ir baleto teatras ir Monte Karlo didysis teatras, įsikūręs Monte Karle, Monake. Kazino vyksta Europos pokerio turnyrai. Kazino suprojektavo architektas Charles Garnier.
Stulgiai (Šakiai)

Pavadinimo kilmė

Istorikas Jonas Totoraitis yra iškėlęs hipotezę, kad kaimo vardas bus atneštas nuo Platelių ežero, kur yra bendravardis kaimas (dabar išnykęs). Toks atvejis galimas dėl to, kad gyventojų migracijos į Užnemunę laikotarpiu buvo atsinešama ir kai kurie vietovardžiai.

Aplinkinės gyvenvietės

VoniškiaiPlokščiaiPajotijys
Severas Sneipas

Jaunystė

Sneipas gimė žiobarui Tobijui Sneipui ir raganai Eilinai Princ apie 1959 metus. Prieš išvykdamas į Hogvartsą Sneipas draugavo su Hario Poterio mama Lile Ivans, vėliau ją pamilo. Jis pradėjo mokytis Hogvartse 1971 metais, mokyklą baigė 1978 metais. Mokyklos laikais ypač nesutarė su Džeimsu Poteriu, Remu Lubinu ir Sirijum Bleku, su kuriais nuolatos kariavo. Domėjosi juodąja magija, po mokyklos prisijungė prie Mirties Valgytojų, bet po to su tikslu šnipinėti juos Albui Dumbldorui, Hogvartso direktoriui.

Gyvenimas Hogvartse

Apie 1981 metus Albas Dumbldoras, išklausęs Severo atgailą dėl šnipinėjimo Valdovui Voldemortui, priėmė Sneipą dirbti Hogvartse nuodų ir vaistų mokytoju. Sneipas nemėgo Hario dėl panašumo į savo tėvą ir jo charakterio bruožų. 1997 metais birželį Sneipas Dumbldoro nurodymu jį nužudė ir, apsimetęs Valdovo Voldemorto šnipu, su Mirties valgytojais pabėgo iš Hogvartso. Kitais mokslo metais Severas sugrįžo, užėmė direktoriaus vietą ir, neišsiduodamas, gynė Hogvartso mokinius nuo Amiko ir Alektos Kerou režimo. Jis yra Netikras princas, nes Hogvartse buvo nepralenkiamas Nuodų ir vaistų žinovas. Severas mylėjo Hario mamą – Lilę, bet vienąsyk ją įžeidė ir ji Sneipui neatleido. Todėl jis norėjo padėti Lilės sūnui sužlugdyti Voldemortą.
Vytautas Vėželis

Biografija

1975 m. baigė Lietuvos žemės ūkio akademiją, mokslinis agronomas.
Individualios įmonės matininkas, 2001 m. Vilniaus apskrities viršininko administracijos Elektrėnų žemėtvarkos skyriaus vedėjas, 2005 m. vyr. specialistas, nuo 2010 m. Nacionalinės žemės tarnybos prie Žemės ūkio ministerijos Trakų ir Elektrėnų žemėtvarkos skyriaus vyr. specialistas.
Lietuvos valstiečių liaudininkų sąjungos narys. 2003–2007 m., 2007–2011 m. ir nuo 2011 m. Elektrėnų savivaldybės tarybos narys. 
Sutuoktinė Danutė, vaikai Mindaugas, Jurgita.
Boni ir Klaidas

Biografija

Klaidas Berou gimė skurdžioje septynių vaikų šeimoje Teksase. 1926 m. buvo pirmą kartą sulaikytas, kai mėgino bėgti nuo policijos pareigūnų, jį apkaltinusių negrąžinus išsinuomotos mašinos. Netrukus buvo suimtas dėl kalakutų, kuriuos buvo pavogęs su broliu Marvinu.
Nors Klaidas nuo 1927 iki 1929 m. dirbo ir legalius darbus, kartais plėšdavo parduotuves ir vogdavo automobilius. Buvo sulaikytas 1928 ir 1929 m., o 1930 m. gegužę buvo uždarytas į Istamo kalėjimą. 
Lygtinai paleistas 1932 m. vasario 2 d. Klaidas buvo sunkiai atpažįstamas. Pasak artimųjų, kalėjime jis tapo sunkesnio charakterio ir karštesnio būdo žmogumi.

Pirmoji pažintis

Manoma, kad Klaidas susitiko su Boni 1930 m. sausio 5 d. savo draugo namuose. Boni tuo tarpu buvo apsistojusi vakarų Dalase ir dirbo padavėja.
Tarp Boni ir Klaido įsiplieskė meilė iš pirmo žvilgsnio ir nuo to laiko jie buvo neišskiriami gangsteriai, kurie vienas kitam padėjo visomis išgalėmis iki tragiškos jų lemties 1934 m. gegužės 23 d.
Studijų aidai

Studijų aidai – Kauno technologijos universiteto savaitraštis, leidžiamas nuo 1950 m. kovo 31 d. Kaune, K. Donelaičio g. 73-109.

Istorija

Iki 1989 m. balandžio 5 d. vadinosi „Už tarybinį mokslą“.  Pirmaisiais metais ėjo kaip Kauno valstybinio universiteto leidinys, seniausias pokario Lietuvos aukštųjų mokyklų leidinys – Vilniaus universiteto laikraštis „Tarybinis studentas“ pasirodė dviem savaitėmis vėliau. 1951 m. reorganizavus Kauno universitetą ir susikūrus Kauno politechnikos institutui, laikraštis (tuo pačiu pavadinimu) tapo šios aukštosios mokyklos leidiniu (savaitraščiu). Institutui pasivadinus universitetu, nuo 1990 m. lapkričio 8 d. šis leidinys, tik nauju pavadinimu, eina kaip Kauno technologijos universiteto savaitraštis. Spausdintas „Raidės“ spaustuvėje. Tiražas: 1950 m. – 1000 egz., 1981 m. – 3000 egz., 1987 m. – 3500 egz., 1997 m. – 1000 egz.
Rašo apie studentų gyvenimą, studijų ir mokslo kryptis, mokymo proceso tobulinimą, spausdina rašinius dorovės ir kultūros klausimais, satyros bei poezijos kūrinius.
Vanavara

Istorija

XIX a. pab. dabartinės gyvenvietės vietoje buvo prekybinis punktas, kuriame rusai vykdė prekybą kailiais su evenkais (minima nuo 1908 m.). 1932 m. įkurta oficialiai, kaip geologų, miško pramonės darbininkų bazė šiame atokiame regione. 1935 m. Vanavara tapo Tunguskos-Čujos rajono centru. Vėliau įkurta mokykla, medicinos punktas, radijo stotis. Tik 1995 m. čia įvestas šiuolaikinis telefono ryšys. 2010 m. Vanavaroje dėl avarijos dingo centrinis šildymas, dalis gyventojų evakuota į Krasnojarską. Avarijos metu išsiliejusi nafta užteršė geriamojo vandens šaltinius.
Heseno aplinkos, energetikos, žemės ūkio ir vartotojų apsaugos ministerija

Heseno aplinkos, energetikos, žemės ūkio ir vartotojų apsaugos ministerija (vok. Hessische Ministerium für Umwelt, Energie, Landwirtschaft und Verbraucherschutz) - Heseno federalinės žemės ministerija. Ministrė - Silke Lautenschläger, valstybės sekretorius - Mark Weinmeister.
Niufaundlando doleris

Istorija

1865 m. Niufaundlandas priėmė aukso standartą, o Niufaundlando svarą pakeitė Niufaundlando doleriu. Keitimo kursas buvo 1 doleris lygus 4 šilingams ir 2 pensams (t. y., 50 pensų). Šis kursas buvo šiek tiek aukštesnis nei Kanados dolerio (šis doleris buvo lygus 4 šilingams ir 1,3 penso). Toks kursas užtikrino santykį 1 pensas (svaro dalis) lygus 2 centams (dolerio dalis). Tai buvo kompromisas derinant amerikinę ir britaninę sistemas. Be to, taip Niufaundlando doleris buvo sulygintas su Britų Rytų Karibų kolonijų Vest Indijos doleriu, kuris buvo tiesioginis Ispanijos dolerio palikuonis.
Niufaundlando kolonija Britų Imperijoje buvo unikali tuo, kad buvo vienintelė valda, įsivedusi savo aukso monetas ir aukso standartą. Su protarpiais iki 1894 m. Niufaundlando bankų žlugimo buvo kaldinamos Niufaundlando dviejų dolerių monetos. Po šios bankų krizės 1895 m. Niufaundlande ėmė veikti Kanados bankai, o Niufaundlando dolerio vertė buvo prilyginta Kanados dolerio vertei. Taio Niufaundlando doleris prarado 1,4 % vertės. 1949 m. Niufaundlandui prisijungus prie Kanados Niufaundlando doleriai buvo keičiami Kanados doleriais santykiu 1:1.
Kitos Britų Šiaurės Amerikos kolonijos priėmė JAV piniginį vienetą maždaug tuo pačiu metu, kai Niufaundlandas priėmė Vest Indijos dolerį. Nedidelis JAV dolerio ir Vest Indijos dolerio skirtumas buvo pagrįstas tuo, kad 1792 m. JAV iždo sekretorius Aleksandras Hamiltonas naujojo JAV dolerio pagrindu paėmė vidutinę dėvėtų Ispanijos dolerių masę.
Niufaundlando dešimtainės monetos būtų tiksliai atitikusios dolerines monetas, kurias naudojo kitos Britų kolonijos Pietų Amerikoje. Pvz., Britų Gviana sąskaityboje naudojo Ispanijos dolerius, bet lygiagrečiai buvo naudojamos britų svarų sterlingų sistemos monetos.
Niufaundlando dolerių banknotai ir monetos iki šiol Visoje Kanadoje tebėra legali mokėjimo priemonė.

Banknotai

1865 m. vienas įgaliotas bankas (Commercial Bank of Newfoundland) ėmė leisti kupiūras, kurių nominalas buvo užrašytas tiek svarais, tiek doleriais. Santykis buvo 4 doleriai = 1 svaras. XIX a. 9-tą dešimtmetį abu bankai (Commercial Bank ir Union Bank of Newfoundland) banknotus leido tik su doleriniais nominalais. 1894 m. abu bankai bankrutavo.
Apyvartoje buvo 2, 5, 10, 20 ir 50 dolerių banknotai.
1901 m. Viešųjų darbų departamentas (Department of Public Works) išleido vyriausybinius popierinius pinigus, kurių nominalai buvo 40, 50 ir 80 centų, 1 ir 5 doleriai. 1910 m. papildomai išleisti dar 25 centų ir 2 dolerių nominalai. 1920 ižddas į apyvartą paleido 1 ir 2 dolerių kupiūras.
FA Spartak Erewan

Istorija

1960 m. įkurtas Ararate, 2001 m. klubas persikėlė į Jerevaną ir pasivadino „Spartak“ vardu, o Ararate įkurtas naujas FC Araks klubas. Bananc Erewan ir „Spartak Erewan“ klubai priklausė tam pačiam finansavimo šaltiniui, todėl 2003 m. nuspręsta komandas sujungti, o vardas liko komandai, kuri pirmenybes baigė aukštesnėje vietoje – Bananc Erewan, o „Spartak“ komanda 2003 m. sezone žaidė I lygoje kaip „Bananc“ dukterinė komanda.
Pigotts Bullets FC

Istorija

Įkurtas 1980 m., yra žaidę aukščiausioje šalies lygoje, buvo ne kartą iš jos iškritę, o nuo 2019 m. vėl sugrįžo į Premjer lygą.
Bytomas

Pramonė

Akmens anglių, švino ir cinko rūdos gavyba. Juodoji metalurgija, metalo apdirbimas (lynų, vielos gamyba), mašinų (metalurgijos įmonių, kasyklų įrangos), statybinių medžiagų gamyba, gumos, siuvimo, maisto (mėsos, alaus) pramonė, medžio apdirbimas. Lenkijos MA verslo ir vadybos tyrimų centras. Silezijos technologijų universiteto transporto fakultetas, Silezijos medicinos universiteto padalinys.

Architektūra

Yra neogotikinė Švč. Mergelės Marijos Ėmimo į Dangų bažnyčia (1253 m., perstatyta XIX a.), barokinė pranciškonų, neogotikinė Šv. Margaritos, neoromantinė Šv. Hiacinto bažnyčios. Neoklasicistiniai operos teatro rūmai (1901 m.).

Istorija

XII a. minima Bytomo pilis. 1254 m. gavo miesto teises, augo kaip kalnakasybos ir amatų cetras. Nuo 1335 m. priklausė Čekijai, vėliau Austrijai, Prūsijai.
Steponiškės (Zarasai)

Istorija

1847 m. šią vietovę, kartu su Bružais, Balčiais ir Baltriškėmis įsigijo Vilnijos krašto bajoras Pranciškus Zavadskis, kuris paliko savo sūnui Teodorui.
Ahi Budhnja

Ahi Budhnja (skr. अहि बुध्न्य = ahi budhnya 'angis dugninė') – gyvatiškos prigimties vedinės mitologijos veikėjas. Rigvedoje minimas 12 kartų, kreipiantis į Visus dievus. Paprastai minimas sykiu su Adža Ekapadu, Apam Napatu, Savitaru, vandenynu, srautu. Susijęs su apačia, vandenų dugnu, gimęs vandenyse ir tūno jų sietuvoje, turi sąryšį su mariomis.
Taip pat Ahi Budhnja kažkiek susijęs ir su dangumi, žeme, saule ir mėnuliu, augalais ir gyvūnais. Savo kilme Ahi Budhnja tapatus Vritrai (pastarasis dažnai vadinamas ahi „angimi, anginu“) ir kažkada laikytas pavojingu. Vėlyvesniuose vediniuose tekstuose Ahi Budhnja tapatinamas su namų židinio ugnimi (Agniu Garhapatja). Povediniu laikotarpiu laikomas Rudros vardu, Šivos epitetu.
Epitetas „angis dugninė“ giminingas graikų Pitonui ir slavų Badniakui.
1956 m. AFC Azijos taurė

Atranka

Atrankoje į čempionatą varžėsi 7 AFC narės, dar keletas rinktinių pasitraukė prieš atranką.