google/wiki40b huggingface dataset:
Ponas Milijardas

Turinys

Filme pasakojama apie jaunuolį Gvido, kuris paveldi savo dėdės turtus. Vienintelė sąlyga: jis privalo per savaitę atvykti į San Franciską pasirašyti dokumentus. Buvęs dėdės partneris Katleris siūlo Gvido atsisakyti teisių į paveldėtą bendrovę , kurias perimtų jis pats, o už tai šis gautų kasmetinę rentą.
Gvido atsisakius, Katleris siunčia žavią merginą Rouzę, kad ši suviliotų naująjį turtuolį ir priverstų jį atsisakyti turtų.
Tačiau visus planus sujaukia nusikaltėliai, pagrobiantys Gvido su Rouze ir reikalaujantys už juos didelės išpirkos, kurios Katleris nesiruošia mokėti...
Archangelskojė

Archangelskojė (rus. Архангельское) – rūmų ir parko ansamblis Rusijoje, Maskvos srityje, 20 km į pietvakarius nuo Maskvos, 2 km į pietvakarius nuo Kransnogorsko, prie Maskvos upės. Ansamblį sudaro XVIII a. pab.–XIX a. klasicistinių pastatų kompleksas: dvaro rūmai, Jusupo šventykla, Šventieji vartai, Arkangelo Mykolo šventykla, mažieji rūmai, arbatos namelis, kontoros flygelis, Gonzago teatras, Jekaterinos II šventykla-paminklas, rožinis fontanas, paminklas A. Puškinui. Yra to laikotarpio skulptūros, dailės dirbiniai, baldai, terasos su marmurinėmis baliustradomis. Teritoriją supa parkas.

Istorija

Jau nuo XVI–XVII a. čia kūrėsi didikų giminės, tačiau Archangelskojės kompleksas galutinai pastatytas, kuomet 1810 m. šias žemes pradėjo valdyti didikas, kolekcionierius Nikolajus Jusupovas. Statybomis rūpinosi prancūzų ir italų architektai. Archangelskojės rūmuose, vadintuose „Pamaskvės Versaliu“ lankydavosi ne tik žymūs Rusijos menininkai, kultūros veikėjai, bet ir Rusijos imperatoriai. 1901 m. rūmai restauruoti. 1919 m. Archangelskojė tapo meno muziejumi, 1934–1937 m. čia veikė kariškių sanatorija, 1945–1980 m. – CSKA klubo poilsio bazė.
Jürgen Costede

Biografija

Gimė 1939 m. spalio 8 d. Klaipėdoje. 1975 m. tapo mokslų daktaru Getingeno universitete. Nuo 1978 m. dėstė privatinę teisę. 2003 m. tapo Halės-Vitenbergo universiteto garbės daktaru.
Josvainių miškai

Josvainių miškai – miškai Kėdainių rajono savivaldybės teritorijoje (Kėdainių, Josvainių ir Krakių seniūnijose), 6 km į vakarus nuo Kėdainių, 4 km į šiaurę nuo Josvainių. Plotas 3110 ha, iš jų mišku apaugę 2640 ha. Susideda iš Josvainių, Giraitės, Medininkų miškų.

Geografija

Josvainių miškų šiaurės vakariniu pakraščiu teka Smilga (Nevėžio intakas), per miškų pietinę dalį teka jos intakas – Smilgaitis. Reljefas lyguminis; žemesnėse vietose pelkės. Didžioji miškų dalis nusausinta. Dirvožemiai velėniniai glėjiški ir glėjiniai priemoliai bei moliai, vietomis – velėniniai karbonatiniai moliai.
Josvainių miškai priklauso Kėdainių miškų urėdijos Ąžuoloto girininkijai (būstinė Stasiūnuose). Miške įsikūręs Barsukynės kaimas, o jo pakraščiuose Palainiškiai, Čiukiškiai, Stasiūnai, Grašva. Josvainių miškai priklauso Dotnuvos–Josvainių miškų biosferos poligonui, kurio tikslas išsaugoti juodųjų gandrų, vidutinių genių buveines, užtikrinti subalansuotą miško išteklių naudojimą. Miško teritorijoje yra Smilgos kraštovaizdžio draustinis.

Fauna

Miškuose daug stambiųjų kanopinių žvėrių (šernų, stirnų) ir plėšrūnų (lapių, mangutų, kiaunių), yra jerubių, slankų, suopių, paukštvanagių, vištvanagių, pelėdų, juodųjų gandrų.

Istorija

Nuo 1944 m. rudens Josvainių miškuose veikė Lietuvos partizanų būriai (vadai: S. Arštikis, slap. Saulė, S. Rūšis, P. Kunevičius), kurie priklausė LLA Kovo rinktinei, nuo 1948 m. – Jūros srities Prisikėlimo apygardai.
Miške tarybiniais metais buvo įrengta karinė bazė. Dabar telikę jos griuvėsiai.
Guilsfield FC

Istorija

Klubas įkurtas 1957 m. Žaidė regioninėse lygose.
2017/2018 m. kovoja Cymru Alliance lygoje.
Safaridų dinastija

Istorija

Dinastijos pradininkas – labai neiškios kilmės žmogus iš Sistano regiono Jakubas bin Laitas as Safaras, kurio pavardė jį rodo buvus kalviu. Jis įsitvirtino Seistane ir pradėjo užkariavimus, kol 873 m. nugalėjo Tachiridų imperiją ir ją aneksavo. Kurį laiką Safaridai valdė visą Chorasaną, Beludžistaną, Farsą, Kermaną.
Imperija egzistavo labai trumpai, mat 900 m. ji pralaimėjo augančiai Samanidų galybei. Safaridų ribos susitraukė iki Sistano regiono, o tolesnieji valdovai buvo laikomi Samanidų vasalais.
Jokūbavo dvaras

Istorija

XVIII a. pradžia laikoma Jokūbavo miestelio ir dvaro sodybos užuomazga. 1766 m. iš Onos Sapiegaitės–Masalskienės, valdžiusios žemes Kartenos apylinkėse, aplink Jokūbavą buvusias žemes nupirko dvarininkas, Žemaičių kunigaikštystės pakamaris Jokūbas Nagurskis, iš ko ir kilo miestelio pavadinimas. Jokūbavo dvarą XIX a. vid.– XX a. pr. valdė garsi Parčevskių giminė. Dvare 1915–1918 m. šeimininkavo Oberosto Lietuvos srities Kretingos apskrities karinės valdžios viršininko skiriami vietininkai.
Po žemės reformos 1926 m. Jokūbavo dvaras buvo išparceliuotas. Dalis dvaro žemių priskirta Petrikaičių kaimui, o kita pavadinta Suktinių kaimu ir išdalinta Lietuvos kariuomenės savanoriams ir dvaro kumečiams. Likusią sodybą įsigijo Aleksandras Stulginskis, gyvenęs ir ūkininkavęs dvare iki 1941 m.
Pokaryje dvaro žemė ir pastatai nacionalizuoti. 1945 m. čia pradėjo veikti Kretingos tarybinio ūkio padalinys. 1950 m. vietoje tarybinio ūkio padalinio įsteigtas Jokūbavo kolūkis, kurio administracija įsikūrė dvaro rūmuose. 1950–1992 m. Jokūbavas buvo centrinė ūkio gyvenvietė. Apie 1995 m. buvo nugriautas dvarininko namas, jo pamatai užkonservuoti.
Žuvinto palios

Žuvinto palios (arba tiesiog Palios) – prie Žuvinto ežero esanti pelkė, Žuvinto biosferos rezervato sudėtinė dalis. Pelkė yra Alytaus rajone, 7 km į šiaurės vakarus nuo Simno. Pelkės plotas 68,5 km² (su Žuvinto ežeru).
Šiaurės vakaruose moreninis gūbrys skiria pelkę nuo Amalvo palios. Žuvinto pelkės rytuose yra Žuvinto ežeras; per pelkę ir ežerą teka Dovinė, pelkės pietiniu pakraščiu į Žuvinto ežerą teka Kiaulyčia. Dovinė dalija pelkę į dvi dalis, kurių viduryje yra aukštapelkės (6,5 m aukščiau Žuvinto ežero lygio). Pakraščiuose – žemapelkė. Durpių klodo didžiausias storis 8,1 m.
Abu Kamalis

Istorija

Romėnų laikais miestas buvo svarbus prekybinis centras. Vėliau tapo Palmyros karalystės dalimi. Arabų laikais miestas priklausė Džaziros regionui. Osmanų laikais buvo sandžaku Ar Ruhos vilajete. 1921 m. Abu Kamalį užėmė prancūzai, čia įrengė didelį karinį garizoną. Nepriklausomos Sirijos laikais miestas tapo strateginiu centru Irako pasienyje. 2008 m. Abu Kamalio apylinkes apšaudė Iraką okupavusi JAV armija, žuvo 8 civiliai gyventojai.
Magistralinis kelias A21 (Lietuva)

Statybos sąlygos

Aplinkkelio projektas buvo pripažintas „Metų kelio projektu“. Kelio trasa suprojektuota ir pastatyta plyname lauke, kur iki šiol driekėsi plačiai užliejamos Nemuno deltos slėnio pievos. Vietovei būdingos per potvynius susidarančios stiprios srovės, ledonešiai. Slėnis išvagotas senvagių, gruntinis vanduo slūgso prie žemės paviršiaus, giliau slypi durpės, sapropelis ir kiti nepalankūs gruntai. Žemės sankasa buvo pakelta iki 9,25 m aukščiau jūros lygio. Be sankasoje supiltų apie 300 tūkst. kub. metrų grunto, visa sankasa buvo sluoksniais armuota tinklais ir geotekstile, šlaitai apsaugoti nuo galimo ledonešio betonu. Pirmą kartą Lietuvos kelių statyboje panaudotas toks didelis kiekis įvairių geotekstilinių medžiagų. Dėl nepalankių techninių aplinkybių gruntas buvo imamas ne iš Nemuno vagos dugno, bet atsivežamas autotransporto priemonėmis iš tolimesnių karjerų.

Aplinkkelio atidarymas

2018 m. buvo paskelbta apie ryškias kelio sankasos deformacijas: per trejus metus nuo pastatymo nenaudojamas kelias vietomis įdubo apie 1 metrą. Eismą ne tik pasienio tarnyboms, bet ir visiems planuojama atverti, Lietuvai suremontavus kelio nusėdimus iki 2019 m. rugpjūčio  mėn., o Rusijai panašiu laiku baigus statyti tiltą ir savo pusėje įrengus kelio infrastruktūrą.
Vainotiškiai

Istorija

Tarybiniais metais priklausė Dotnuvos apylinkei.

Aplinkinės gyvenvietės

KRAKĖS – 7 km
Bokštai – 2 km
AKADEMIJA – 0,5 km
Valučiai – 3,5 km
DOTNUVA – 4 km
Visgiūnai

Aplinkinės gyvenvietės

KUPIŠKIS – 4 km
Palėvenė – 1 km
Holbæk B&I

Istorija

2008 m. klubo pusiau profesionalų komanda įkurta kaip Nordvest FC, o mėgėjų komanda žaidžia regioninėje lygoje senuoju pavadinimu - Holbeko B&I.
Visakha FC

Istorija

Klubo ištakos siekia 2017 m. Tais pačiais metais antros pakopos pirmenybėse užėmė antrąją vietą ir pateko į elito divizioną.
2018 m. debiutavo Premjer Lig.
Laisvalaikio dovanos

Istorija

2004 m. balandį registruotas UAB „AAH“ juridinis asmuo, o, po dviejų metų, 2006 m. birželio mėnesį įkurta elektroninė dovanų parduotuvė „laisvalaikiodovanos.lt“. 2013 m. pavadinimas iš UAB „AAH“ pakeistas į  UAB „Laisvalaikio dovanos“.
Sėkmingai startavusi Lietuvoje, UAB „Laisvalaikio dovanos“ 2007 m. įkūrė du filialus užsienyje: WyjątkowyPrezent.pl Lenkijoje ir DāvanuServiss.lv Latvijoje. Šiems projektams pasiteisinus, 2008 m. „Laisvalaikio dovanos“ žengė į Estijos rinką su Kingitus.ee, o 2010 m. įsteigė filialus ir elektronines parduotuves Suomijoje (ElämysLahjat.fi) bei D. Britanijoje (ActivityGifts.co.uk). Šiuo metu visuose filialuose dirba daugiau nei 250 darbuotojų. 
2015 m. „Laisvalaikio dovanos“ įkūrė atitikmenų pasaulyje neturintį projektą „Tinggly“. Jis leidžia rinktis ir įteikti įspūdžio dovanas visame pasaulyje. Daugiausiai dėmesio skiriama britų rinkai.

Logotipo evoliucija

„Laisvalaikio dovanų“ logotipas keitėsi du kartus: 2011 m. ir 2016 m.

Apdovanojimai

2009 m. – GerasAptarnavimas.lt organizuotų apdovanojimų „Klientai mus giria 2009“ laureatai.
2017 m. – Verslo žinių organizuotų apdovanojimų „Gazelės 2017“ laureatai.
Liucija Baumanė

Biografija

Gimė 1905 m. spalio 28 d. Laukžemėje dirbusio samdomo kalvio Alberto Baumanio šeimoje. Po kiek laiko šeima išsikraustė gyventi į Vecpilį netoli Liepojos. I pasaulinio karo pradžioje visa šeima persikraustė gyventi šalia Rygos. 1914-1917 m. mokėsi Rygoje, iki 1924 m. mokėsi Liepojos dramos mokykloje. Nuo 1926 m. apsigyveno Rygoje, kur iki 1930 m. dirbo pardavėja knygyne Grāmatu draugs bei iki 1934 m. vaidino Rygos darbininkų teatre. 1935-1937 m. vaidino Rygos mažajame teatre. II pasaulinio karo metu gyveno nedideliame Kalngalės kaime ant Rygos įlankos kranto.
Po karo 1945 m. pradėjo dirbti Rygos jaunimo teatre, kur ilgainiui tapo viena iš pagrindinių aktorių, taip pat pradėjo režisuoti ir mokyti jaunuosius aktorius. 1949 m. suteiktas nusipelnusios Latvijos TSR artistės apdovanojimas, o 1970 m. liaudies artistės apdovanojimas. 1971-1975 m. ir 1981-1985 m. dirbo dėstytoja Latvijos Jazepo Vytuolio muzikos akademijoje. Mirė 1988 m. birželio 22 d. Rygoje, palaidota Rygos Miško kapinėse. Buvo susituokusi su aktoriumi Luisu Šmitu.
Olšynė

Aplinkinės gyvenvietės

Pagervė – 2 km
Latveliai (Biržai) – 1,4 km
Daukniškiai (Biržai) – 2,2 km
BIRŽAI – 12 km
Medeikiai – 3,5 km
Peleniškiai (Parovėja) – 1,7 km
Žalsvoji kežytė

Aprašymas

Auga ant lapuočių medžių kamienų ir šakų senuose mišriuose miškuose. Neaptinkama jaunuose ir vidutinio amžiaus miškuose. Šiai kerpei būdingas stambus (iki 10 cm skersmens) lapiškas gniužulas. Lapų pakraščiai suapvalėję, banguoti, kraštai pakilę, senesnių lakštų kraštai padengti ištisine miltiškų darinių – soredžių juostele. Viršutinė pusė melsvai žalsva, su gausiomis smulkiomis balsvomis dėmelėmis. Apatinė – juoda, raukšlėta. Šią kerpę labai lengva supainioti su labai dažna melsvąją kerpenuote (Platismatia glauca), kurios lakštų pakraščiuose niekada nebūna miltiškos juostelės, tačiau dažnai gausu smulkių išaugėlių – izidžių, o viršutiniame lakštų paviršiuje nebūna balsvų dėmelių.

Paplitimas

Randama Europoje, Pietryčių Azijoje, Šiaurės Amerikos rytuose ir Ramiojo vandenyno pakrantėse, Naujojoje Gvinėjoje, Australijoje, nuo borealinės zonos pietinės dalies iki subtropikų.
Lietuvoje retoka, žinoma 30 radimviečių. Įrašyta į Lietuvos raudonąją knygą.

Šaltiniai

Rašomavičius Valerijus, Lietuvos raudonoji knyga, Kaunas: „Lututė“, 2007. psl. 754. ISBN 978-9955-692-71-3
Alzamajus

Istorija

Alzamajus susikūrė 1899 m. greta statomo geležinkelio. 1949–1959 m. buvo rajono centru. Miesto statusas suteiktas 1955 m.
Kazys Ūdra

Kazys Ūdra (Ūdras, Ūdrys, 1857 m. rugpjūčio 13 d. Garšviuose, Panevėžio rajone – 1937 m. lapkričio 1 d. Garšviuose, Panevėžio rajone) – valstietis, knygnešys. Palaidotas Vadaktėlių kapinėse (Naujamiestyje, Panevėžio raj.).

Biografija

Tėvai – ūkininkai, turėjo 22 ha žemės. Lietuviškai skaityti išmokė daraktorius.
Valdinę pradinę mokyklą lankė Naujamiestyje. Paaugęs dirbo staliumi.
Paskatintas kaimyno J. Venckevičiaus, lietuvišką spaudą platino nuo „Aušros“ laikų. Susipažino su knygnešiais Pranciškumi Paprecku, Vincu Kazanausku, Juozu Neteckiu, Dominyku Mikliumi.
Apie 1883 m. pradėjo gabenti ir platinti lietuvišką spaudą drauge su Jurgiu Bieliniu. 1885 m. Jurgiui Bieliniui pasiūlius, Garšviuose įkurta Garšvių knygnešių draugija. Tapo vienu svarbiausių draugijos narių. Savo namus pavertė knygnešių, ypač Jono Bielinio, prieglobsčio ir lietuviškos spaudos skirstymo punktu. Draugijos buhalteris Adomas Ladukas taip pat apsigyveno jo namuose. Ypač daug padėdavo sesuo Augustė. Atgabentą spaudą paskirsčius, Kazys Ūdra pats išveždavo į Raguvos, Troškūnų, Griežionių, Debeikių, Užpalių apylinkes, kur turėjo daug padėjėjų. Apie naujai gautas knygas pranešdavo laiškais savo bendradarbiams.
1894 m. vasario 4 d. kartu su Jonu Bieliniu ir A. Bružiu dviem vežimais vežė iš Mažosios Lietuvos 17 ryšulių lietuviškos spaudos. Policijos sulaikyti spėjo pabėgti, bet prarado visą spaudą. Tai buvo didžiulis nuostolis, vos nesužlugdęs draugijos. 1894 m. balandžio 14 d. kaimynas N. Škutas, radęs prie savo tvoros 3 ryšulius su spauda, juos perdavė policijai. Dėl šių ryšulių Kazys Ūdra policijos buvo tardomas, bet paliktas laisvėje. 1894 m. birželio 7 d. per kratą namuose rado lietuviškos spaudos, laiškų su inkriminuojančia medžiaga. Susektas ir sulaikytas tik kitais – 1895 m. birželio 13 d. Uždarytas į Panevėžio kalėjimą. 1895 m. birželio 23 d. kratė jo namus ir rado lietuviškų knygų, sąskaitų, knygnešių adresų, užrašų. Sudaryta byla. Caro 1896 m. spalio 14 d. paliepimu nubaustas 2 m. kalėti vienutėje, skaičiuojant laiką nuo arešto, ir 5 m. tremties į Rytų Sibirą. Tremties vieta paskirtas Čerepčios mst. Jakutijoje.
Atlikęs bausmę 1902 m. grįžo į Lietuvą. Leista gyventi Marijampolėje. Čia vėl platino lietuvišką spaudą. Į Garšvius grįžo 1904 m. Po spaudos atgavimo taip pat platino knygas, aktyviai veikė visose kultūrinio gyvenimo srityse. Nuo 1928 m. sausio 1 d. paskirta 75 Lt knygnešio pensija.
Asta Antanina Tamulevičienė

Biografija

1969 m. baigė Kauno medicinos institutą, gydytoja. VšĮ Varėnos ligoninės Chirurginio skyriaus ginekologinio padalinio vadovė.
Lietuvos centro sąjungos (nuo 2005 m. Lietuvos centro partijos) narė.
Nuo 2007 m. Varėnos rajono savivaldybės tarybos narė.
Išsiskyrusi. Vaikai Darius, Eglė, Indrė.
Bruno Markaitis

Bruno Markaitis (1922 m. rugpjūčio 7 d. Valkininkų parapija, Vilniaus kraštas – 1998 m. gruodžio 23 d. prie Honolulu, Havajai; palaidotas Šv. Kazimiero kapinėse, Čikaga) – SJ, Lietuvos kompozitorius, dirigentas.

Biografija

Jėzuitas, baigė Kauno jėzuitų gimnaziją. 1948 m. Heitropo koledže (Didžioji Britanija) įšventintas kunigu. Studijavo Grigaliaus universitete Romoje, muzikinį išsilavinimą įgijo Didžiojoje Britanijoje ir JAV, kompozicijos mokėsi San Paulo universitete, fortepijoną pas Aleksandrą Čerepniną, kompoziciją – pas Bernardą Dieterį. Nuo 1950 m. gyveno JAV. Nuo 1952 m. vadovavo lietuvių katalikų radijo valandėlei Čikagoje, bendradarbiavo lietuvių spaudoje. 1961–1967 m. lietuvių jėzuitų provincijolas Amerikos šalims. Nuo 1968 m. gyveno Santa Monikoje (Kalifornijos valstija), susirgęs 1988 m. persikėlė į Havajus.
Amerikos kompozitorių, atlikėjų ir muzikologų, Tarptautinės šiuolaikinės muzikos draugijų narys. Sukūrė daugiau kaip 100 kūrinių, tarp jų – chorui, balsui, fortepijonui, smuikui (sonata smuikui ir fortepijonui, 1961 m.), mišių, baladžių, poemų („Kančios naktis“ 1958 m.; atliko Dainavos ansamblis), kantatų („Vilniaus varpai“ 1965 m., K. Bradūno žodžiais, atliko Čikagos lietuvių opera). Kūriniai daugiausia religinės tematikos, juose derinamos naujoviškos ir tradicinės muzikos raiškos formos. Surengė koncertų JAV, Kanadoje, Lotynų Amerikos, Europos valstybėse, Japonijoje.
Vilma (gamybinis susivienijimas)

Istorija

XX a. aštuntojo dešimtmečio pradžioje greta karinės produkcijos pradėta gaminti civilines prekes – magnetofonus „Vilma“, „Rūta“, „Tonika“, „Skif“ ir kt. Devintojo dešimtmečio pradžioje pertvarkyta į gamybinį susivienijimą, į kurį taip pat įėjo Vilniaus magnetinio įrašymo konstruktorių biuras (rus. Вильнюсское конструкторское бюро магнитной записи, ВКБМЗ) ir Alytaus gamykla „Alma“.
Pirmasis Sovietų kariuomenės reikmėms skirtas vielinis magnetofonas „MN-61“ pradėtas gaminti 1961 m. Vėliau pradėta gaminti magnetofoninius blokus „Vilnelė“, skirtus įstatymui į „Minija“ serijos magnetolas. Pirmasis buitinis magnetofonas „Vilma M-1“ (lempinis, juostinis) pradėtas gaminti 1971 m., nors jo aprašymas žurnale „Radio“ pasirodė dar 1969 m.
1994 m. pradžioje paskelbtas bankrotas, gamykla tapo valstybine įmone.
Apeliacinis teismas

Apeliacinis teismas – bendrosios kompetencijos teismas. Žemiau jo yra pirmosios instancijos teismai, aukščiau - Aukščiausiasis Teismas.

Lietuva

Lietuvos apeliacinis teismas yra apeliacinės instancijos Lietuvos bendrosios kompetencijos teismas bylose, nagrinėtose apygardos teismuose pirmąja instancija (LR kasacinis teismas - Lietuvos Aukščiausiasis Teismas).

JAV

JAV veikia Jungtinių Valstijų apeliaciniai teismai pagal atitinkamas teismų apygardas.
Atlanta Motor Speedway

„Atlanta Motor Speedway“ yra trapecijos formos ovalas, 1960 metais pastatytas Hemptone (Hampton), Džordžijos valstijoje, JAV. Jame stebėti lenktynių gali susirinkti daugiau kaip 125000 automobilių sporto gerbėjų. 1997 metais ovalas buvo beveik visiškai perstatytas, ko rezultatas buvo trasos virtimas viena iš greičiausių trasų, aplankomų NASCAR organizuojamų lenktynių.
Be 1,54 mylios (2,48 kilometro) ilgio pagrindinio trapecijos formos ovalo, komplekse yra ketvirčio mylios (400 metrų) ilgio ovalas lenktynėms klasikiniais automobiliais, keturių kilometrų ilgio Tarptautinės automobilių federacijos pripažinta įprastinė trasa, asfaltuoti ir purvo ovalai, žiedas motokrosui, kartingo trasa, kelios drago juostos. 1994 metais trasos teritorijoje buvo surengtas kantri muzikos festivalis, kurį aplankė apie 200000 žmonių.
Pagrindinis ovalas dar neseniai buvo laikomas greičiausia trasa „Nextel Cup“ serijoje. Vidutiniai kvalifikacijos greičiai siekia iki 193 mylių (311 kilometrų) per valandą. Šiuo metu šiuos laurus yra nugvelbusi beveik identiška „Texas Motor Speedway“ trasa. Dar dvi trasos, galinčios pasigirti panašiais ar didesniais greičiais, yra kur kas ilgesni „Talladega Superspeedway“ bei „Daytona International Speedway“ supergreitkeliai, tačiau juose saugumo sumetimais yra taikomi specialūs variklių galios apribojimai.
Trasa yra įrengta intensyvių uraganų ir tornadų zonoje. 2004 metų rugsėjį ovalo teritorija tapo prieglauda žmonėms, atsitraukiantiems nuo uragano „Fransis“. 2005 metų birželio 2 dieną ovalas buvo nusiaubtas antro lygio tornado, apgadinusio statinius bei nugriovusio informacinį bokštelį. Žalos buvo iš viso padaryta už 40-50 milijonų JAV dolerių, tačiau viskas buvo atstatyta laiku kitoms NASCAR lenktynėms.
„Atlanta Motor Speedway“ rengė kelių pirmųjų „Indy Racing League“ čempionatų etapus, tačiau dabar rengia tik kėbulinių automobilių lenktynes. Iš viso ovale vyksta du „Nextel Cup“, po vieną „Busch Series“ bei „Craftsman Truck Series“ čempionatų (visi trys rengiami NASCAR) etapus. Be to, rengiamos po vienerias „American Speed Association“ ir „International Race of Champions“ lenktynes.
„Atlanta Motor Speedway“ priklauso „Speedway Motorsports Incorporated“ organizacijai, valdančiai dar šešias trasas, dalyvaujančias NASCAR čempionatuose, bei dvi trasas, kuriose seniau vyko lenktynės, tačiau kurios buvo uždarytos komerciniais sumetimais.
1. SC Znojmo

Istorija

2001 m. laikomi klubo įkūrimo metais. Susijungė Fotbal Znojmo ir FC Znojmo.
Kašučių III akmuo su dubenėliais

Akmuo

Akmuo yra pilkos spalvos vidutinio grūdėtumo granitas, pailgas šiaurės vakarų – pietryčių kryptimi, 2,27 m ilgio ir 1,55 m pločio, iki 0,55 m aukščio. Viršus plokščias, gana lygus. Jame išgludinti 169 dubenėliai, kurių dalis susijungę tarpusavyje. Jie apie 4–5,5 cm skersmens ir 0,5–1,2 cm gylio. Didesnieji dubenėliai išsidėstę daugiausia akmens centrinėje ir rytinėje dalyse. Šiaurės rytiniame pakraštyje yra netaisyklingo stačiakampio formos nuskilimas su trimis iškirtimais pakraštyje.
Akmens teritorijos plotas – 6 m². Jis patenka į valstybės saugomo registrinio kultūros paveldo objekto – Kašučių senovės žemdirbystės vietos šiaurinį pakraštį.
0,24 km į šiaurės vakarus yra Kašučių (Dubašių) kapinynas, 0,22 km į pietvakarius – I akmuo su dubenėliais, 0,22 km ta pačia kryptimi – II akmuo su dubenėliais.

Tyrimai

Akmenį 2013 m. surado Vilniaus ir Kopenhagos universitetų archeologinė ekspedicija, tyrinėjusi Kašučių senovės žemdirbystės vietą (vadovė Rėda Nemickienė).
Jonas Kruopas

Biografija

1937 m. baigė Vytauto Didžiojo universitetą. 1952 m. filologijos mokslų kandidatas.
1937-1941 m. dėstė Klaipėdos ir Vilniaus pedagoginiuose institutuose, 1941-1951 m. – Vilniaus universitete, 1950-1951 m. Lietuvių kalbos katedros vedėjas; nuo 1948 m. docentas. Nuo 1946 m. dirbo ir Lietuvių kalbos institute (1952-1990 m. Lietuvių kalbos ir literatūros institutas), 1955-1964 m. direktoriaus pavaduotojas, 1955-1960 m. Kalbos istorijos ir dialektologijos, 1961-1975 m. Žodynų skyriaus vadovas. 1952-1971 m. Terminologijos komisijos pirmininkas.

Mokslinė veikla

„Lietuvių kalbos žodyno“ 6-10 t. (1962-1976 m.) ir 11-12 t. (1968-1969 m.) vyr. redaktorius (už 3-6 t. LTSR valstybinė premija 1965 m., su kt.). Redagavo leidinį „Pirmoji lietuviška knyga“ (1947 m.). „Dabartinės lietuvių kalbos žodyno“ (1954 m., 2 leid. 1972 m.), knygos „Pirmoji lietuvių kalbos gramatika. 1653 metai“ (1957 m.) atsakingasis redaktorius. 1957 m. jo iniciatyva įkurtas tęstinis leidinys „Lietuvių kalbotyros klausimai“, kai kurių jo tomų redaktorius. Tyrinėjo lietuvių senąją raštiją, leksikografijos (S. Daukanto, S. Groso, L. Ivinskio ir kt. žodynus), bendrinės kalbos istoriją, terminologiją. „Mokslo darbuose“ ir kt. leidiniuose paskelbė studijas „Žodyninės slavybės M. Mažvydo raštų kalboje“ (1947 m.) , 1598 m. „Merkelio Petkevičiaus katekizmo leksika“ (1970 m., su katekizmo žodynu), raštijos paminklų.
Keane

Biografija

Grupės šaknys siekia 1995 m., kuomet klavišininkas ir vokalistas Tim Rice-Oxley kartu su būgnininku Richard Hughes ir gitaristu Dominic Scott susibūrė į grupę „The Lotus Eaters“ ir grodavo „U2“, „Oasis“ ar „The Beatles“ dainas. Kai 1997 m. prisijungė vokalistas Tom Chaplin, jie pakeitė pavadinimą į „Cherry Keane“, bet dar tais pačiais metais susitrumpino iki „Keane“ ir ėmė kurti originalias dainas. 1999 m. grupė, neturėdama įrašų firmos kontrakto, išleido pirmą reklaminį singlą „Call Me What You Like“. 2001 m. Dominic Scott paliko grupę. 2002 m. gruodį grupę pastebėjo „Fierce Panda Records“ įkūrėjas bei „Coldplay“ atradėjas Simon Williams ir pasiūlė išleisti pirmą jų komercinį singlą „Everybody's Changing“. 2003 m. vasarą grupė pasirašė kontraktą su „Island Records“. 2004 m. gegužę prieš pat grupės pasaulinį turnė išleistas debiutinis albumas „Hopes and Fears“ debiutavo 1–oje Did. Britanijos topo vietoje ir Top 75–uke išsilaikė 72 savaites. Jis tapo antru geriausiai perkamu tų metų albumu, JK pasiekęs 9 kartus platininio statusą, o pasaulyje jo buvo parduota apie 5,5 milijonus. 2005 metais grupė laimėjo 2 „Brit Award“ – Geriausio britų atlikėjų albumo ir Geriausių britų debiutantų (aplenkę grupes „Muse“ ar „Franz Ferdinand“) kategorijose. Po trijų mėnesių Rice-Oxley gavo „Ivor Novello“ apdovanojimą Metų dainų kūrėjo kategorijoje.
2011 m. vasario mėn. buvo paskelbta, kad bosistas Jesse Quin, bendradarbiavęs su „Keane“ nuo 2007 m., tapo oficialiu ketvirtuoju grupės nariu.
XVII pasaulio futbolo čempionato atranka

Šiaurės Amerika

I ir II etape žaidė tik Karibų komandos.

Vidurio Amerika

Pirmosios komandos pateko į kitą etapą, antrosios žaidė tarpiniame etape.