google/wiki40b huggingface dataset:
Speculum maius

Speculum maius (lot. t. p. Speculum majus; „Didysis veidrodis“) – Viduramžių enciklopedija; autorius – Vincentius Bellovacensis (apie 1190–1264 arba 1184–1194 [?]).

Istorija

Vienuolis dominikonas Vincentius Bellovacensis medžiagą suskirstė į 80 knygų, perdirbo apie 2 000 šaltinių – teologijos veikalų graikų, hebrajų ir romėnų autorių.
Speculum maius parašyta lotynų kalba; išspausdinta 1474. Ketvirtasis ir paskutinis leidimas – Douai (1624), tomų skaičius – 32.
Čekijos futbolo varžybos 1975–1976 m.

1975–1976 m. pirmenybės

Čekijos komandos žaidė Čekoslovakijos pirmenybėse, žr. Čekoslovakijos futbolo varžybos 1975–1976 m.
Čižiūnai (Trakai)

Istorija

1950–1963 m. buvo Čižiūnų apylinkės centras.

Aplinkinės gyvenvietės

Ubiškės – 4 kmSEMELIŠKĖS – 9 kmAUKŠTADVARIS – 4 km
Rigelis

Trinarė sistema

Rigelis – trinarė žvaigždė: aplink pagrindinę žvaigždę skrieja dvinarė sistema (atstumas tarp Rigelio B ir Rigelio C – 28 a.v., jų regimasis ryškis po 7ᵐ), nutolusi per 2000 a.v..
Rigelis – užtemdomoji žvaigždė, kurios ryškis kinta kas 25 paras.
Baltauodegis fajetonas

Išvaizda

Paukštis yra iki 80 cm dydžio, kurio pusę ilgio sudaro uodega. Vyrauja baltos plunksnos su juodų plunksnų juostomis. Taip pat išsiskiria jo 89-96 cm ilgio sparnai su juodomis viršūnėmis. Kūnas grakštus, aptakios formos. Kiti išsiskiriantys požymiai – juodos juostos prie akių ir geltonas snapas.

Mityba, elgsena

Baltauodegis fajetonas minta žuvimis skraiduolėmis, kalmarais, krabais. Maisto tyko sklandydamas virš jūros paviršiaus. Skraidančias žuvis pasigauna ore, kitą grobį – po vandeniu, nerdamas iš maždaug 20 m aukščio, nors nėra geras plaukikas.
Keturių metų paukštis pirmą kartą atskrenda į tropinių salų pakrantę perėti. Susitelkia nedidelės paukščių kolonijos. Veisimosi periodas gali trukti bene visus metus. Tuoktuvės pradedamos porų sinchroniniais skrydžiais. Pora kartu perina vienintelį kiaušinį, kurį padeda ant plikos žemės ar plyšyje prie medžių šaknų, tarp uolų. Išsirita jauniklis po 40 dienų.
Tamara Kalibataitė

Biografija

Tėvas buvo geležinkelininkas, dirbo stoties viršininku.
Mokėsi Kalotės pradžios, Klaipėdos Vytauto Didžiojo, Kauno „Aušros“ mergaičių gimnazijose. 1947 m. baigė Vilniaus medicinos mokyklą. 
1947–1968 m. dainų ir šokių ansamblio „Lietuva“ šokėja, Jono Švedo ir Juozo Lingio mokinė. 1968–2002 m. Vilniaus universiteto dainų ir šokių liaudies ansamblio choreografė , 1968–1973 m. ir Profesinio mokymo kultūros namų tautinių šokių kolektyvo vadovė. 1994 m. Pasaulio lietuvių dainų šventės Ansamblių vakaro ir Šokių dienos baletmeisterė. Su ansambliais gastroliavo Lenkijoje, VDR, Prancūzijoje, Austrijoje, Rumunijoje, Bulgarijoje, Čekoslovakijoje, Mongolijoje, Australijoje ir kt.
Pagal autentišką folklorinę medžiagą sukūrė apie dvidešimt šokių, pasižyminčių liaudiškumu ir išraiškingumu. Sukūrė šokius „Šapnagių polka“ (1976 m.), „Leliūnų kadrilis“ (1978 m.), „Parovėjos suktinė“ (1981 m.), „Opstainas“ (1987 m.), „Rolenderis“ (1990 m.). 
Palaidota Sudervės kapinėse.
Nikon

Istorija

Nikon Korporacija buvo įkurta 1917, kaip Nippon Kōgaku Kōgyō ("Japan Optical Industries"), susijungus trims optikos gamintojams. Per Antrąjį pasaulinį karą kompanija užaugo iki 19 gamyklų ir 23 000 tarnautojų, tiekdama įrangą Japonijos kariuomenei. Šiandien, Nikon Grupės kompanijas sudaro beveik 17 000 tarnautojų visame pasaulyje. 2006 m. sausį, Nikon paskelbė nutraukianti juostinių fotoaparatų gamybą ir visą dėmesį sutelkianti skaitmeninių fotoaparatų gamybai.

Skaitmeniniai kompaktiniai

Coolpix serijos aparatai
Poikilocitozė

Poikilocitozė – būsena, kai kraujyje atsiranda netaisyklingos formos eritrocitų. Normalūs eritrocitai yra apvalūs, plokščio disko formos su įgaubtu centru, o poikilocitai yra deformuotos arba visiškai kitokios formos nei normalūs eritrocitai.
Kloaka

Kloaka (lot. cloaca) – kai kurių stuburinių gyvūnų tiesios žarnos praplatėjusi galinė dalis, į kurią atsiveria šlapimo ir lytiniai latakai. Kloaką turi kloakiniai žvėrys (Monotremata) gyvūnai, paukščiai, ropliai, varliagyviai.
Trylika (grupė)

Istorija

Susikūrė 1987 m.
Biliakiemio Puntukas

Biliakiemio Puntukas – masyvus riedulys, savivaldybės saugomas gamtos paveldo objektas, esantis Biliakiemyje, Utenos rajone, apie 6 km į pietryčius nuo Utenos. Ties kaimo pietine riba, prie kelio  4911  Vijeikiai–Biliakiemis–Kuktiškės , pastatyta nuoroda „1 km“ (daugiau nėra). Važiuojama laukų keliais, aplenkiant senas fermas iš dešinės pusės. Didesnė kalvoto laukų keliuko dalis eina ganyklų pakraščiais, tarpumiškiais. Stūkso nedidelėje laukymėje, ant kalvelės, buvusio ūkininko Alfonso Ramelio sodyboje. Vietoje yra pažymėtas, pastatyta informacinė lenta. Biliakiemio akmuo pagal dydį patektų į dabar saugomų riedulių – geologinių paminklų pirmąjį dešimtuką. Paskelbtas saugomu 2002 m.
Biliakiemio Puntukas 2016 m. pavasarį buvo atkastas. Anksčiau tikslus šio akmens aukštis nebuvo žinomas, nes didesnė dalis slėpėsi po žeme. Nuožulnioji, orientuota į pietryčius akmens plokštuma jungėsi su žemės paviršiumi. Viršutinė dalis buvo šiek tiek apskaldyta, centre pasilikusi duobutė. Didžioji riedulio paviršiaus dalis buvo apkerpėjusi. Dėl mechaninio dūlėjimo riedulio paviršius nusėtas nedidelių, iki 1 cm skersmens duobučių, susidariusių neišlikus kalio feldšpatų, plagioklazų, biotito mineralams. Riedulį daug kur dengė prašviesėjusių mineralų taip vadinama „dūlėjimo žievė" (iki 1 cm storio).
Melioruojant buvo nesėkmingai bandoma riedulį išjudinti buldozeriais. Pasak vietos gyventojų, smalsuoliai yra bandę pasikasti virš juosmens, tačiau giliau akmuo tik platėjo. Buvo netgi manančių, kad jis gali būti didesnis ir už garsųjį Puntuko akmenį, esantį Anykščių rajone. Akmens forma netaisyklinga.

Geofiziniai tyrimai ir akmens atkasimas

Siekiant įvertinti šio granitinio riedulio reikšmingumą pagal jo dydį ir kitus geologinių objektų parametrus, 2015 m. pavasarį Lietuvos geologijos tarnybos specialistai prie riedulio atliko sekliosios geofizikos tyrimus. Buvo nustatytos savitųjų elektrinių varžų modelio anomalijos. Priimtas sprendimas atkasti riedulį ir patikslinti jo matmenis, daugiau sužinoti apie kraštą dengusį ledynmetį. Riedulys buvo atkastas 2016 m. gegužės mėn.
Arnas Borodinas

Karjera

Sąlyginai karjerą kaip profesionalas pradėjo FK Trakai. 2017 m. žaidė už šios ekipos dublerius Pirmoje šalies lygoje.
2018 m. buvo FK Utenis žaidėjas ir dalyvavo Pirmos lygos pirmenybėse.
Už FC Stumbras žaidžia nuo 2019 m. Jau spėjo debiutuoti A lygoje.

Rinktinės

Atstovavo įvairaus amžiaus jaunimo rinktinėms.
Mierkuria-Čukas

Istorija

Nuo 1876 iki 1918 m. miestas priklausė Vengrijos karalystei ir buvo vienos iš jos apskričių administracinis centras. Po Trianono sutarties įsigalėjimo 1920 m. miestas atiduotas Rumunijos karalystei ir 1927–1938 m. buvo apskrities centras.
Mierkuria-Čukas buvo grąžintas Vengrijai Antrojo pasaulinio karo metu 1940–1944 m., kai du Vienos apdovanojimai suteikė Vengrijai dalį Čekoslovakijos ir Transilvanijos. Miestą 1944 m. buvo užgrobę Raudonosios armijos kariai, o 1945 m. Mierkuria-Čukas vėl tapo Rumunijos dalimi. Tai oficialiai patvirtino Paryžiaus taikos sutartis, pasirašyta 1947 m.
1968 m. tapo Hargitos apskrities centru.
Po Antrojo pasaulinio karo miestas buvo industrializuotas, įkurta daug įvairių įmonių, tarp jų traktorių, tekstilės fabrikai, alaus darykla. Mieste gaminamas alus tapo populiarus visoje šalyje.

Demografija

Pagal 2002 m. surašymo duomenis, Mierkuria-Čuko mieste gyveno 42 029 gyventojų. Jų daugumą sudarė vengrai – 81,75 %, 17,3 % – rumunai, 0,62 % – čigonai, o likusią dalį, 0,33 %, sudarė kitų tautų atstovai. Gyventojų skaičiaus kitimas pagal surašymų duomenis:

Lankytinos vietos

Petofi pėsčiųjų gatvė yra pagrindinė ir seniausia miesto gatvė su daugybe restoranų, kavinių, meno galerijų, muziejų.
Už kelių kilometrų į rytus nuo miesto centro yra pranciškonų vienuolynas. Veikia piligrimystės centras. Kiekvienais metais prieš Sekmines rengiami susitikimai, sutraukiantys tūkstančius žmonių, daugiausiai vengrų. Be savo religinės reikšmės, piligrimystė taip pat yra tapusi vengrų sąmoningumo ir solidarumo ženklu Transilvanijoje ir už jos ribų gyvenantiems tautiečiams.
Miesto centre stovi garsi ir gausiai turistų lankoma Miko pilis, pastatyta vėlyvojo renesanso stiliumi XVII a. pradžioje.
Advokatūra

Advokatūra – teisinės gynybos, vykdomos profesionalių teisininkų (advokatų), sistema; teisinės sistemos dalis, posistemė. Advokatus vienijanti savivaldos organizacijos vadinamos advokatų rūmais.
Maumedynas

Maumedynas – šviesus miškas, kuriame vyrauja maumedžiai. Lietuvoje didžiausias yra Degsnės maumedynas šiaurinėje Degsnės miško dalyje, kitas Dubravos miškuose. Juose auga europiniai maumedžiai.
Justinas Karosas

Biografija

1944–1958 m. mokėsi Sangrūdos vidurinėje mokykloje. 1958–1963 m. studijavo Vilniaus universiteto (VU) Istorijos ir filologijos fakultete, įgijo lietuvių kalbos ir literatūros dėstytojo specialybę.
1963–1967 m. VU Filosofijos katedros asistentas. 1967–1969 m. studijavo VU aspirantūroje, 1969 m. apgynė filosofijos mokslų kandidato disertaciją „Ideologijos vieta ir vaidmuo socialistinės visuomenės vystymesi“. 
1969–1972 m. VU vyresnysis dėstytojas, 1973–1989 m. docentas. 1972–1973 m. stažavosi Vienos universitete. 1984–1985 m. gavęs A. von Humboldto stipendiją stažavosi Frankfurto prie Maino, Manheimo, Gyseno universitetuose.
1989–1992 m. VU Filosofijos fakulteto dekanas, 1994 m. habilituotas daktaras, 2000 m. profesorius.
Nuo 1963 m. SSKP narys, 1990 m. Lietuvos demokratinės darbo partijos narys, partijos pirmininko pavaduotojas, nuo 2001 m. Lietuvos socialdemokratų partijos (LSDP) narys, LSDP tarybos narys.
2000–2003 m. Druskininkų savivaldybės tarybos narys. 1992–1996, 1996–2000 m., 2000–2004 m. (LDDP sąraše), 2004–2008 m. ir 2008–2012 m. (LSDP) Seimo narys. 2001–2004 m. Europos reikalų komiteto pirmininko pavaduotojas, nuo 2004 m. Užsienio reikalų komiteto pirmininkas. 
Daugelio monografijų, knygų ir straipsnių autorius. Rašė ideologijos ir vertybių teorijos klausimais (marksistiniu aspektu): „Socializmas ir ideologija“ (1976 m.), „Metodologiniai marksistinės filosofijos bruožai“ (1981 m.) ir kt. 
Palaidotas Antakalnio kapinėse.
Ekvadoro Konstitucinis Teismas

Ekvadoro Konstitucinis Teismas (isp. Tribunal Constitucional del Ecuador) – nacionalinis Konstitucinis teismas Ekvadore.
Teismas sprendžia konstitucinius klausimus. Jis buvo sukurtas Ekvadoro 1996 m. konstitucinių reformų metu. Teismą sudaro 9 teisėjai. Konstitucinio Teismas įtakos turėjo per Ekvadoro politines krizes.
Asmenvardžių adaptavimas lietuvių kalboje

Adaptuotoji asmenvardžio forma lietuvių kalboje – būdas užrašyti kitos kalbos asmenvardžius lietuviškame rašte pateikiant pagal tarimą. Iš esmės tai yra sulietuvinta asmenvardžio forma, gaunama fonetiškai transkribuojant (perrašant) svetimos kalbos asmenvardį, pvz., James Cook transkribuojamas į liet. Džeimsas Kukas.
Pagal VLKK nutarimą, lotyniško pagrindo abėcėles vartojančių kalbų asmenvardžiai bei vietovardžiai grožiniuose kūriniuose, populiariuose ir vaikams bei jaunimui skirtuose leidiniuose atsižvelgiant į skaitytojų amžių ir išsilavinimą adaptuojami, t. y. pateikiami pagal tarimą. Mokslinėje literatūroje, reklaminiuose, informaciniuose leidiniuose bei specialiuose tekstuose kitų kalbų asmenvardžių pateikiamos autentiškos formos, o labiau paplitę vietovardžiai dažniausiai adaptuojami. Adaptuotos ir originalios asmenvardžių formos gali būti pateikiamos pagrečiui (viena iš jų skliausteliuose).

Privalumas

Pagrindinis adaptuotosios formos privalumas – aiškus tarimas net nežinant užsienio kalbos tarimo taisyklių, lengvesnis nei užsienio kalba tarimas (pvz., Dilthey = Diltėjus), kaitomos galūnės (nors kai kuriais atvejais ir nekaitomos, pvz., Michel Platini = Mišelis Platini).
Zimentalis

Zimentalis (vok. Simmental) – kalnų slėnis Šveicarijoje, Berno Alpėse, pietvakarius nuo Tūno ežero. Tęsiasi ~50 km – nuo Lenko iki Boltigeno. Slėniu į Tūno ežerą srūva Zimė. Zimentalis skirstomas į Aukštutinį ir Žemutinį.
Slėnyje verčiamasi gyvulininkyste (auginami Zimentalių veislės galvijai), žemdirbyste, sūrių gamyba.
Prostatos adenoma

Prostatos adenoma arba gėrybinė prostatos hiperplazija – vyrų liga, kuriai būdinga padidėjusi prostata. Dažniau šia liga sergama vyresniame amžiuje (histologiškai gėrybinę prostatos hiperplaziją turi iki pusės 51–60 metų amžiaus vyrų, o tarp vyresnių nei 80 metų vyrų ji aptinkama virš 80 %).
Prasideda klimakso metu, sutrikus endokrininės sistemos hormoninei pusiausvyrai. Prostatos adenomos išsivystymui turi reikšmės androgenai, ypač dihidrotestosteronas. Iš smulkių liaukų, kurios yra užpakalinėje šlaplės dalyje ir šlapimo pūslės kaklelyje, susidaro nepiktybinis navikas – adenoma. Šlaplės spindžiui susiaurėjus, sutrinka šlapinimasis, vėliau ir inkstų funkcija. Ligonį troškina, džiūsta burna, padidėja intoksikacija, atsiranda dispepsijos reiškinių.
Atliekant rektalinį tyrimą, nustatomas prostatos dydis, konsistencija, simetrija, vietiniai sukietėjimai ar „mazgeliai”. Kraujo kreatinino ir šlapalo tyrimas atspindi inkstų funkciją. Klinikinis šlapimo tyrimas parodo šlapimo takų infekciją ar hematuriją. Ultragarsu arba kateterizuojant nustatomas liekamasis šlapimo tūris. Atliekant urofloumetriją, nustatomas didžiausias šlapimo tėkmės greitis. Prostatos adenoma gydoma hormonų preparatais, dieta; per operaciją šalinama adenoma.
Nanodalelė

Nanodalelė (nanomilteliai) – mikroskopinė dalelė, kurios bent vienas matmuo mažesnis nei 100 nm. Nanodalelių tyrimus atlieka nanomokslai, ieškantys būdų panaudoti jas biomedicinoje, optikoje bei elektronikos sferoje. Kai kurios valstybės (pvz., JAV) skiria daug lėšų šiems tyrimams atlikti.
Nanodalelės traktuojamos kaip tarpininkai tarp makromedžiagų ir atominių bei molekulinių struktūrų. Didelės materijos fizinės savybės paprastai pastovios nepriklausomai nuo dydžio, tuo tarpu daugelyje nanodalelių savybės nebūtinai priklauso nuo dydžio. Pavyzdžiui, lenkiant varinę vielą, vario atomai bei atomų grupės pasislenka apie 50 nm. Tuo tarpu mažesnės už 50 nm vario nanodalelės pasižymi kietumu ir nelinkusios deformuotis. Apskritai nanodalelės dažnai pasižymi netikėtomis savybėmis, nes yra pakankamai mažos ir gali sukelti kvantinius efektus. Pavyzdžiui, aukso nanodalelės tirpale įgyja nuo tamsiai raudonos iki juodos spalvas.
Nanodalelių paviršiaus ploto ir tūrio santykis labai didelis, kas skatina difuziją, ypač aukštose temperatūrose. Taip pat didesnių medžiagų suformavimas, auginimas iš nanodalelių greitesnis nei iš didesnių dalelių, bei mažesnė pradinė lydymosi temperatūra.

Klasifikacija

Nanodalelių grupės dar vadinamos (nano)klasteriais. Keli daugelio užauginamų formų pavzdžiai yra nanosferos, nanolazdelės, nanokapsulės.
Iki šiol pavyko suformuoti metalų, dielektrikų, puslaidininkių nanodaleles, taip pat kt. nanostruktūras.
Ballinamallard United FC

Istorija

Klubas įkurtas 1975 m. Nuo 2012 m. dalyvavo elito diviziono kovose, bet po 2017/2018 m. sezono iškrito į žemesnį divizioną.
Darius Abramavičius

Biografija

Vilniaus universitete studijavo radiofiziką. 1996 m. VU Fizikos fakultete apgynė bakalauro, 1998 m. – magistro darbus. Studijas tęsė doktorantūroje. 2002 m. apsigynė fizikos mokslų daktaro disertaciją „Aplinkos sąlygota molekulinių sužadintų būsenų dinamika ir relaksacija“.

Mokslinė veikla

Doktorantūros studijose tyrinėjo kompiuterinio molekulinių polimerų modeliavimo ypatumus, gilinosi į netiesinių sistemų dinamiką, teorinę spektroskopiją.
2002–2005 m. dirbo Ročesterio ir Kalifornijos universitetuose JAV. Tyrinėjo dvimatės koherentinės spektroskopijos taikymo perspektyvas nustatant baltymų sandarą, sukūrė matematinį aprašymą dvimatei spektroskopijai skaičiuoti, įskaitant sužadinimų energijos relaksaciją, ir tai leido sukurti kompiuterines skaičiavimų programas. Šie tyrimai paskatino taikyti dvimatę spektroskopiją tiriant molekulinius šviesai jautrius darinius.
2005 m. stažavosi Austrijos universitete, 2010–2013 m. – kviestinis profesorius viename Kinijos universitetų.
Nuo 2010 m. dirba VU Teorinės fizikos katedroje. Šiuo metu tyrinėja ne tik teorinę spektroskopiją, bet ir kvantinę relaksacijos teoriją, ieško naujų matematinių relaksacijos aprašymo metodų ir esamų metodų taikymo sričių. Universitete studentams dėsto kompiuterinio modeliavimo pagrindus, statistinę ir kvantinę fiziką, teorinę spektroskopiją, vadovauja moksliniams tiriamiesiems darbams.
Stanislovas Vitkovskis

Biografija

Žaidė Atlantas Klaipėda (1985), Žalgiris Vilnius (1986–1988), Inkaras Kaunas (1989–1990), Neris Vilnius (1991–1992) klubuose, Lietuvos rinktinėje.
MTV Europos muzikos apdovanojimai 2009

Nominacijos

Laimėtojai yra paryškinti.
Eržvilko piliakalnis

Aplinkiniai piliakalniai

Batakių piliakalnis 15 kmIžiniškių piliakalnis 18 kmKalnųjų piliakalnis 25 kmKiukiškių piliakalnis 13 kmJurbarko piliakalnis 20 kmKartupėnų piliakalnis 26 km
Skirsnemunės piliakalnis 23 km
Maštaičių piliakalnis 24 km
Antkalniškių piliakalnis 22 km
Engelbertas Leopoldas Andrijauskas

Biografija

Kilęs iš senos žemaičių bajorų Andrijauskių giminės. Tėvas Pranciškus Andrijauskas, motina Gertrūda Opulskytė. Broliai Vladimiras Andrijauskas, Pranciškus Andrijauskas, Bonaventūras Andrijauskas. Žmona Malvina Černiauskaitė, jiems gimė šeši vaikai. Sūnus tapytojas Leopoldas Petras Andrijauskas (1868–1947 m.).
Liko tėvo ūkyje Kentraliuose, įsigijo valdą Palangoje, dab. Basanavičiaus gatvėje, dėdė Jurgis Opulskis užrašė Siraičių dvarelį prie Telšių. Rašytojos Žemaitės liudijimu, pritarė lietuvių kultūros sąjūdžiui. Rėmė knygnešius.
Sebastián Vásquez Gamboa

Karjera

Žaidė įvairiuose klubuose.
2018 m. atvyko į Lietuvą ir žaidė už DFK Dainava. Šioje ekipoje jis pasižymėjo dideliu rezultatyvumu. Pirmos lygos pirmenybėse pelnė net 17 įvarčių, o žaisdamas LFF taurės turnyre per ketverias rungtynes pasižymėjo net 11 įvarčių. Po sezono dzūkų komandą paliko vienas iš jos puolimo lyderių Sebastijanas Vaskezas, kuris persikėlė į FK Panevėžys.

Laimėjimai

<…>
Kauno audiniai

Istorija

Įmonė 1930 m. įkūrė Latvijos verslininkas Hirsch. 1939 m. pagamino 0,9 mln metrų audinių. 1977 m. pagamino 7,1 mln metrų audinių, dirbo 1500 darbuotojų. Įmonės pagrindu gyvavo futbolo klubas FK Kauno audiniai. 1998 m. per Rusijos finansų krizę patyrė 2 mln. litų nuostolių. 1999 m. dirbo 450 darbuotojų, 2003 m. dirbo 100 darbuotojų. 2005 m. įmonė likviduota.
Žaslių Šv. Jurgio bažnyčia

Istorija

Pirmoji Žaslių bažnyčia pastatyta 1462 m. Žaslių dvaro valdytojai Mykolas ir Jonas Naciai bažnyčią atnaujino ir jos išlaikymui skyrė turtų. Bažnyčią statė fundatorių tėvas. XVII a. ji buvo sugriuvusi, pamaldos laikytos laikinoje pastogėje.
1674 m. klebonai Petras Juodzevičius ir Mykolas Senkevičius pastatė naują medinę bažnyčią. 1777 m. prie bažnyčios pradėjo veikti parapinė mokykla. 1817 m. nugriauti bažnyčios bokštai, pastatytas priebažnytis. 1862 m. bažnyčia perstatyta. Dar 1885 m. norėta statyti mūrinę bažnyčią, tačiau valdžia neleido. 1882–1883 m. vikaras Aleksandras Burba (1854–1898 m.) bažnyčioje giesmes giedojo lietuviškai; rinko lietuvių tautosaką, užrašė apie 300 dainų. Iškėlus kunigą Aleksandrą Burbą, 10 metų lietuviškų pamaldų ir pamokslų Žaslių bažnyčioje nebuvo.
1897–1902 m. kartu su parapijiečiais klebonas Kazimieras Kybelis (1868–1902 m.; palaidotas šventoriuje) pastatė mūrinę bažnyčią (inžinieriaus M. Titenbruko projektas). Kazimieras Kybelis subūrė lietuvių bažnytinį chorą. Kunigas 1897 m. buvo skųstas caro valdžiai, persekiotas dvasinės vyresnybės. 1911–1914 m. veikė Lietuvių katalikų blaivybės draugijos skyrius. 1914 m. kunigas įsteigė arbatinę. 1915 m. sviediniai pramušė bažnyčios pietinę sieną, įtrūko skliautai, numušti bokštai.
1929 m. bažnyčią konsekravo vyskupas Juozapas Kukta (1873–1942 m.). Šventoriuje 1933 m. pastatyta Kristaus kančios koplyčia. 1932–1946 m. pavyzdingai tvarkė parapijos reikalus, kūrė organizacijas, brolijas kanauninkas Matas Cijūnaitis (1886–1955 m.), 1946 m. suimtas ir nuteistas. 1949 m. grįžo į Lietuvą. 1949 m. suimtas ir ištremtas klebonas Jonas Mikučionis (1898–1955), 1954 m. į Lietuvą grįžęs ligotas, netrukus mirė.
Žasliuose palaidotas istorikas, kunigas Juozapas Stakauskas (1900–1972 m.).

Architektūra

Bažnyčia istoristinė, turi daug neogotikos elementų, lotyniško kryžiaus plano, su daugiakampe presbiterija, 2 bokštais fasado šonuose. Vidus 3 navų, skliautuotas.
Šventoriuje yra senos kapinės, yra kunigų ir apylinkės didikų kapai, kardinolo V. Sladkevičiaus motinos kapas. Šventoriaus tvora akmenų mūro.
Vida Motiekaitytė

Biografija

Tėvas Petras Motiekaitis. 1981 m. baigė Vilniaus universiteto Gamtos mokslų fakultetą. 2003 m. habilituota biomedicinos mokslų daktarė.
1979–1982 m. ir 1986–1987 m. dirbo Lietuvos mokslų akademijos Botanikos institute, 1982–1985 m. TSRS mokslų akademijos Leningrado V. L. Komarovo botanikos institute, 1987–1991 m. sąjunginio mokslinio tyrimo centro AIVS–Agroresursai (Automatinės informacinės valdymo sistemos–Agroresursai) Lietuvos sektoriuje, 1990–1991 m. Agrarinės geografijos skyriaus vyresnioji mokslo darbuotoja. 1994–2000 m. Vilniaus universiteto mokslinio herbariumo vedėja. 1991–2000 m. Vilniaus universiteto, 1996–1997 m. Šiaulių pedagoginio instituto, 1997–2006 m. Šiaulių universiteto dėstytoja, 2000–2005 m. Šiaulių universiteto Aplinkotyros katedros vedėja, 2000–2006 m. Šiaulių universiteto Botanikos sodo direktorė. Nuo 2006 m. Mykolo Romerio universiteto dėstytoja; nuo 2002 m. profesorė.
1991 m. viena Lietuvos gamtos fondo steigėjų. Nuo 2005 m. Lietuvos universitetų botanikos sodų asociacijos atstovė Europos Sąjungos botanikos sodų konsorciume.

Mokslinė veikla

Mokslinės veiklos pagrindinės kryptys: augalų kolekcijų vadyba, aplinkosauga, Lietuvos ruderalinė augalija, jos klasifikacija ir ryšys su buveinėmis. Vadovavo kuriant Lietuvos aerobiologinių (alergogeninių žiedadulkių) stebėjimų tinklą – jis įkurtas 2003 m., jo stebėjimų stotys Vilniuje, Klaipėdoje, Šiauliuose tiria biologinės kilmės dalelių sklaidą, prognozuoja žiedadulkių koncentraciją ore.
Kauno apskrities herbas

Kauno apskrities herbas – vienas iš Kauno apskrities heraldikos atributų. Herbo raudoname lauke sidabrinė tauro galva su auksiniu kryžiumi tarp ragų. Mėlyname bordiūre 10 dvigubų auksinių kryžių.

Istorija

Kauno apskrities, kaip teritorinio - administracinio vieneto, pradžią galima laikyti 1564–1566 m., kai reformos metu buvo įkurtas Trakų vaivadijai priklausantis Kauno pavietas. Tuomet Kaunui, kaip ir kitiems Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės pavietams, buvo leista turėti žemės teismo antspaudą su Lietuvos raiteliu. Be didesnių pakeitimų Lietuvos raitelis naudotas apie 250 metų, tik XVIII a. po Lietuvos herbu imtas dar vaizduoti žemės raštininko herbas, kad būtų lengviau nustatyti, kada tas ar kitas dokumentas išduotas.
Pirmaisiais Rusijos Imperijos valdymo metais, siekiant parodyti Kauno priklausomybę Rusijai, žemės teismo antspauduose atsirado du simboliai: viršutinėje dalyje vaizduotas Rusijos dvigalvis erelis, o po juo – Lietuvos raitelis. Tokia simbolika išliko iki 1831 m. sukilimo. 1842 m. gruodžio 18 d. įkurta nauja Kauno gubernija. Iš pradžių siūlyta gubernijos herbe vaizduoti pilies kieme obeliską, Lietuvos raitelį ir Žemaitijos lokį. Tačiau istorinių simbolių neliko, buvo įteisinta vien rusiška (stačiatikiška) atributika. 1843 m. pastatyta Kauno rotušės aikštėje Borodino paminklo kopija tapo Gubernijos herbo simboliu ir išliko iki XX a. pradžios. Vėliau Kauno apskritis herbo neturėjo.
Svarstant herbo idėjas, nė viena iš dviejų negalėjo tinkamai reprezentuoti Kauno apskrities. Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės laikais naudotas valstybės herbas, o Rusijos imperijos metais sukurtas gubernijos herbas buvo skirtas rusiškumui ir stačiatikybei pabrėžti. Pritarta Kauno apskrities administracijos prašymui, kad jų heraldika būtų susieta su Kauno miesto (apskrities centro) simbolika. Į apskrities herbą įdėta tik tauro galva su lotynišku kryžiumi tarp ragų. Be to, jame apskrities statusą rodo mėlynas bordiūras su 10 dvigubų auksinių kryžių.
2003 m. liepos 16 d. Kauno apskrities herbas patvirtintas Lietuvos Respublikos Prezidento dekretu Nr. 159. Herbo etalono autorius dailininkas Rolandas Rimkūnas.