google/wiki40b huggingface dataset:
Liūtas karalius

Atsiliepimai

Filmas buvo perleistas 2002 m. gruodžio 25 d. Išleistas ir DVD formatu „Walt Disney Masterpiece Collection“ rinkinyje bei „Walt Disney Platinum Editions“ rinkinyje 2003 m. spalio 7 d. Filmas buvo gana sėkmingas.
Filmas sulaukė palankių atsiliepimų iš kritikų, taip pat teigiamai buvo priimtas auditorijos. Filmas uždirbo 951 583 777 JAV dolerių pelno ir yra vienas sėkmingiausių filmų „Disney“ kompanijos istorijoje. „Liūtas karalius“ įvertintas kaip vienas geriausių „Disney“ animacinių filmų.
Jurgis Osolinskis

Biografija

Lenkijos bajorų Osolinskių giminės atstovas, herbo „Topor“ savininkas. Palenkės vaivados Jono Zbignevo Osolinskio (apie 1555–1623) vienintelis sūnus nuo anrtros santuokos su Ana Firlej (m. 1600). Vyresnieji įbroliai – Sandomiro vaivada Kristupas (1587–1645) ir Karūnos dvaro paiždininkis Maksimilijonas (1588–1655).
Aštuonis metus praleido įvairiuose užsienio universitetuose.
1643 metais paskirtas Karūnos kancleriu.
Eurų monetos

Eurų monetos turi vienodą reversą ir skirtingą nacionalinį aversą. Be to, keturios Europos mikrovalstybės ne Europos Sąjungos narės (Andora, Monakas, San Marinas ir Vatikanas) išleido savo monetas.
Vienas euras dalijamas į 100 euro centų (dažnai užrašoma kaip dešimtainė vieno euro dalis, pvz., 0,10 €). Iš viso yra aštuonios skirtingų nominalų eurų monetos.
Eurų monetos apyvartoje pasirodė 2002 m. sausio 1 d.
Monetos kaldinamos keliose nacionalinėse Europos Sąjungos šalių monetų kalyklose, pagal griežtai nustatytas kvotas.

Reversas

Visos monetos turi vienodą reversą, kuriame nurodomas nominalas.
1, 2 ir 5 centų monetų dizainas simbolizuoja Europos vietą pasaulyje. 10, 20 ir 50 centų monetų reverse pavaizduotos Europos Sąjungos šalys – narės (ne Europos Sąjungos šalys taip pat pavaizduotos). 1 ir 2 eurų monetose pavaizduota Europa be sienų. Visose monetose yra 12 žvaigždžių.
Laidos metai negali būti ankstesni nei 1999 m., kai valiuta buvo formaliai įvesta (1999 metai kaldinami tik ant prancūziškų, ispaniškų, belgiškų, suomiškų ir olandiškų monetų). Šios šalys tradiciškai ant monetų užrašo tuos metus, kada moneta yra nukaldinama, o ne pasirodo apyvartoje.
Antupių koplyčia

Istorija

Pirmą kartą rašytiniuose šaltiniuose ji paminėta 1872 m. Koplyčios priekyje 1910 m. pristatytas prieangis, o iš šono – nedidelė zakristija. Sovietmečiu ji neveikė, buvo uždaryta. 1989 m. grąžinta tikintiesiems.

Architektūra

Pastato planas stačiakampis su trisiene apside. Koplyčia darnių proporcijų, paprastų liaudies architektūros formų. Koplyčia vienanavė, altorių puošia neobarokinė nukryžiuotojo skulptūra. Virš pagrindinio įėjimo yra stulpeliais paremtas vargonų choras.
Pagrindinį fasado frontoną pratęsia kvadratinis su piramidiniu stogeliu bokštelis su įtaisytu paprastų formų kaltiniu kryžiumi. Šis ir antrasis nežinomo liaudies kalvio darbo ornamentuotas kryžius, esantis ant stogo šelmens iš vakarų pusės, savo kompozicijomis ir ornamentais būdingi Suvalkijos (Sūduvos) kaltiniams kalvių darbų kryžiams.
Nastopiškis

Aplinkinės gyvenvietės

BIRŽAI – 11 km
Anglininkai – 1,6 km
Mieleišiai – 3 km
Geidžiūnai – 1,9 km
Mickūnai (Biržai) – 1,3 km
Bujo tvenkinys

Bujo tvenkinys (pr. Lac de Buyo) yra tvenkinys vakarų Dramblio Kaulo Krante. Į tvenkinį įteka Sasandros upė. Bujo tvenkinys susidarė, kai 1980 m. buvo pastatyta Bujo hidroelektrinė. Tvenkinio vandens kokybė nuolat kenčia nuo neapdorotų nuotekų šalinimo ir aplinkinių vietovių trešimo.
Laura Nalivaikienė

Laura Nalivaikienė (g. 1978 m. lapkričio 3 d.) – teisininkė, Valstybinė teritorijų planavimo ir statybos inspekcijos viršininkė iki 2017-03-01. Po jos viršininko pareigas laikinai eina Eglė Kuklierienė.

Biografija

1997 m. baigė Vilniaus miesto Sausio 13-osios vidurinę mokyklą, 2001 m. – Lietuvos teisės universiteto (LTU) Teisės fakultetą, teisės bakalauras, 2003 m. – LTU TF, teisės magistras. Aplinkos teisės klausimais stažavosi Švedijoje. Dalyvavo mokymuose „Tarpininkavimo mokymas bendruomenės ir verslo lyderiams”, juose įgijo teorinių bei praktinių žinių sprendžiant teisinius konfliktus alternatyviu teisminiam keliui (ADR) būdu ir kt.
LR aplinkos ministerijos (AM) Teisės ir personalo departamento Teisės skyriaus vyr. specialistė, kuravo teritorijų planavimo ir statybų klausimus. Valstybinės teritorijų planavimo ir statybos inspekcijos viršininko pavaduotoja, viršininkė.
Moka anglų, rusų kalbas.
Ištekėjusi, turi du vaikus.
Alytaus Likiškėlių pagrindinė mokykla

Istorija

1989 m. įsteigta Alytaus 12-oji vidurinė mokykla. Mokėsi 1066 moksleiviai 1-11 klasėse, dirbo 66 pedagogai. 1991 m. išleista pirmoji abiturientų laida.
Mokykla pradėjo dalyvauti „Pilotinių mokyklų“ projekte (mokyt. V. Budrys) bei naujų chemijos programų ir vadovėlių 8-11 klasėms eksperimente (mokyt. G. Mikėnienė). 1992 m. sustiprintai pradėta mokyti informatikos. Įkurta Kudirkaičių organizacija, leidžiamas respublikinis kudirkaičių laikraštis „Varpo gausmas“.
1994 m. mokykla pavadinta Likiškėlių vidurine mokykla, įkurta mokyklos taryba. 1995 m. įkurta skautų organizacija, sukurta mokyklos atributika: himnas, emblema, vėliava. 1997 m. įkurtas mokyklos muziejus. 1998 m. įrengta antroji kompiuterių klasė.
1999 m. mokykloje dviem pamainomis mokėsi apie 1500 moksleivių, dirbo 90 pedagogų. 2000 m. pradėtas profilinis mokymas, mokyklos bendruomenė pasirinko humanitarinį ir realinį profilius. Mokykloje pradėtas priešmokyklinis ugdymas. 2001 m. įkurta kompiuterizuota skaitykla. Pradėtas tarptautinis projektas „Literatūros tiltai“. 2002 m. įkurtas mokinių klubas „Gamta – mūsų namai“. Išrinktas pirmasis mokinių prezidentas (S. Budra).
2003 m. įkurtas etnografinis kampelis. 2004 m. mokykla įsijungė į tarptautinį Žaliųjų veiklos judėjimą. 2005 m. ekologinė veikla įvertinta tarptautiniu sertifikatu (Žaliąja vėliava), iškovota teisė dalyvauti respublikinėje moksleivių dainų šventėje „Mes laisvės vaikai“. 2005–2006 m. Respublikinio projekto „Žaliasis taškas“ „Rūšiuokime ir rūpinkimės“ kūrybinės dalies nugalėtojai.
Pagal Alytaus miesto savivaldybės tarybos 2005 m. lapkričio 24 d. sprendimu patvirtintą ir 2008 m. kovo 6 d. sprendimu pakeistą Alytaus miesto savivaldybės mokyklų tinklo pertvarkos 2005–2012 m. bendrąjį planą, mokykla nuo 2010 m. rugsėjo 1 d. nekomplektuoja vienuoliktųjų klasių, nuo 2011 m. rugsėjo 1 d. nekomplektuos vienuoliktųjų ir dvyliktųjų klasių ir nuo 2011 m. rugsėjo 1 d. bus pakeistas Alytaus Likiškėlių vidurinės mokyklos tipas į pagrindinės mokyklos tipą ir ši mokykla bus pavadinta Alytaus Likiškėlių pagrindine mokykla.Nuo 2016 m.rugsėjo 1 d. nekomplektuos dešimtų ir devintų klasių ir mokykla pradeda veikti kaip progimnazija.
Lauksargių valsčius

Lauksargių valsčius buvo vakarų Lietuvoje. Centras – Lauksargiai.
La Gvaira

Istorija

Po to, kai ispanai įkūrė valstybės sostinę Karakasą 1567 m., netrukus, XVI a. pabaigoje, ant Karibų jūros kranto iškilo ir La Gvairos jūrų uostas ir nuo to laiko tapo pagrindiniu uostu, teikiančiu krovinius sostinei.
Šis pakrantės miestas, skalaujamas Karibų jūros ir beveik neturintis žemės plėtojimuisi, nuo XVII a. tapo labai svarbiu šalies uostu. Nuolat puldinėjamas piratų bei olandų, prancūzų ir anglų armadų, miestas tapo stipriu ir tvirtu uostu. Dženkinso ausies karo, vykusio 1739–1748 m., metu netoli uosto vyko labai svarbus ir reikšmingas mūšis.
Vėliau miestas buvo labai svarbus prekybinis uostas, tiekiantis didelio masto krovinius, ypač kakavą, kitiems regiono pakrančių uostams. Šiuo metu La Gvairos miestas yra antras pagal dydį Venesuelos uostas po Puerto Cabello.
Jonas Kazimieras Krasinskis

Biografija

Lenkijos magnatų Krasinskių giminės atstovas, herbo „Slepowron“ savininkas. Plocko vaivados Stanislavo Krasinskio (1558–1617) sūnus nuo antros santuokos su Margarita Machovska.
Ložmino, Novo-Korčino, Pšasnišo ir Parčevo seniūnas.
1637 metais Jonas Kazimieras Krasinskis buvo paskirtas Cechanuvo kaštelionu, o 1648 metais tapo Vašuvos kaštelionu. 1650 metais gavo Plocko vaivados pareigybę. Švedijos tvano metu Jonas Kazimieras Krasinskis 1655 metų rugsėjį vadovavo Lenkijos pulkui nepavykusiame mūšyje su Gustavo Oto Stenboko švedų armija prie Novo Dvoro, Mazovijoje. Vadovavo Lenkijos-Lietuvos delegacijai, kuri 1656 m. lapkričio 3 d. sudarė Vilniaus paliaubas su Rusijos valstybe. 1658 metais gavo Karūnos didžiojo iždininko pareigybę.
GS Niki Volou

Istorija

Ilgą laiką žaidė žemesniuose šalies divizionuose. 2012/2013 m. sezone nugalėjo antros pakopos pirmenybėse ir iškovojo teisę žaisti elito divizione.
2013 m. debiutavo Superlygoje, tačiau klubas turėjo finansinių problemų ir iškrito į žemesnį divizioną.
Bialaševas

Istorija

Nuo V a. pr. m. e. iki XIII a. šiose vietovėse gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. Nuo 1569 m. iki 1795 m. kaimas priklausė Abiejų Tautų respublikai. Kaimas įkurtas 1524 metais. 1534 m. kaime pastatyta medinė bažnyčia. 1703-1705 m. pastatyta nauja bažnyčia. XVIII a. pradžioje kaimą nusipirko Lietuvos pakancleris Stanislavas Antanas Ščiuka. Per 1863 m. sukilimą kaime įvyko mūšis tarp sukilėlių ir Rusijos imperijos kariuomenės. Mūšis įvyko 1863 m. kovo 31 dieną. 1919-1954 m. ir 1973-1976 m. kaimas buvo Bialaševo valsčiaus centras.
Oto enciklopedija

Ottův slovník naučný (Oto konversacinis leksikonas, Ottova encyklopedie, Oto enciklopedija) – čekiška visuotinė enciklopedija, išleista 1888–1909 m. Pavadinta enciklopedijos iniciatoriaus, Čekijos visuomenės veikėjo, mecenato ir leidėjo Jano Oto vardu.
Oto enciklopedija yra laikoma pamatine Čekijos kultūros dalimi ir svarbiu identiteto elementu.
Apimtis: 28 tomai, 29 000 psl. Beveik 186 000 sąvokų.
Daugiametis patvenis

Biologija

Daugiametis žolinis augalas, išsiskiriantis stambiu šakniastiebiu ir žiemojančia skrotele. Išauga iki 10–50 cm aukščio, jo žiedynas 5–12 cm ilgio, žiedai violetinės spalvos. Daugiausiai dauginasi sėklomis, tačiau plinta it vegetatyviniu būdu. Tinkamiausios augavietės – šaltiniuotos ir šarmingos žemapelkės, neretai – karbonatingos durpės. Augalas jautrus hidrologiniams aplinkos pokyčiams.

Populiacija Lietuvoje

Lietuvoje daugiametis patvenis nuo 1962 m. įrašytas į Saugomų augalų rūšių sąrašus.
Augavietės nustatytos Anykščių, Kelmės, Kretingos, Prienų, Šiaulių, Švenčionių, Ukmergės, Vilniaus ir Zarasų rajonuose.  Grėsmę kelia supančių teritorijų sausinimas, augaviečių eutrofizacija.
Beištrakiai

Istorija

1923 m. Beištrakių kaime buvo 50 ūkių (kiemų) ir 267 gyventojai, Beištrakių viensėdyje – 3 ūkiai (kiemai) ir 23 gyventojai.

Pavadinimo kilmė

Pavadinimas yra iš sudurtinių žodžių: beiš- ir -trakiai.
Lietuvos avialinijos (žurnalas)

Istorija

Vyriausiasis redaktorius Stasys Kašauskas. Tiražas 9000 egz.
Žetysajus

Istorija

Džetysajus įkurtas 1951 m., miesto teisės suteiktos 1969 m. Nuo 1993 m. pavadinimas pakoreguotas į Žetysajų.
Ilga kelionė prie jūros

„Ilga kelionė prie jūros“ - 1976 m. Lietuvos kino studijoje sukurtas meninis filmas. Spalvotas. Filmo trukmė - 66 min.
Tampikas

Istorija

Tampikas ispanų įkurtas 1823 m. ir pavadintas pagal XVI a. netoliese buvusią San Luis de Tampico pranciškonų misiją. Šis pavadinimas savo ruožtu kilo iš huastekų žodžio tam-piko, reikšiančio „ūdrų vieta“. 1829 m., jau Meksikai iškovojus nepriklausomybę, į Tampiką išsikėlė ispanų kariai iš Kubos, bet greitai buvo nugalėti. Tampikas įgijo didelę ekonominę svarbą XX a. pr. pradėjus vystyti naftos ir aviacijos pramonę.
Eugenijus Kazimieras Jovaiša

Eugenijus Kazimieras Jovaiša (g. 1940 m. sausio 17 d. Rokiškyje) – Lietuvos dailininkas odininkas.

Biografija

1965 m. baigė Estijos dailės institutą, Adamsono-Erico mokinys. 1965–2004 m. Kauno S. Žuko taikomosios dailės technikumo (nuo 1989 m. Kauno aukštesnioji meno mokykla, nuo 2001 m. Kauno kolegija) dėstytojas. Lietuvos dailininkų sąjungos narys.

Kūryba

Sukūrė monumentalių odos pano interjerams: Vaistažolių vaistinėje Kaune 1970 m., „Kauno miesto žemėlapis“ Kauno miesto vykdomajame komitete (1978 m., dabar Kauno miesto savivaldybė), poilsio namuose „Linas“ Palangoje (36 sienelės), Vaikų muzikos mokykloje Panevėžyje 1988 m. ir kitų. Nuo 1991 m. kuria dekoratyvinius odos pano privatiems interjerams („Stichijos“ 1993 m., „Paskutinė vakarienė“ 1995 m., abu Kaune, „Mindaugo karūnavimas. Medžioklė“, „Medis“, „Aukojimas“, visi 1998 m., „Žuvys“, „Strutis“, abu 2000 m., visi Floridos valstijoje JAV). Kūriniams būdingi raiškūs stilizuoti figūriniai, augaliniai, heraldiniai motyvai, įv. reljefas, verstos, tonuotos, degintos, auksuotos odos technika; naudoja šriftą. Nuo 1968 m. dalyvauja parodose.
Slovakijos futbolo varžybos 1989–1990 m.

1989–1990 m. pirmenybės

Slovakijos komandos dalyvavo Čekoslovakijos čempionate.
Altair 8800

Altair 8800 – mikrokompiuteris, pagamintas kompanijos „Micro Instrumentation Telemetry Systems“ (MITS) 1974 metais. Pirmasis sėkmingas komercinis mikrokompiuteris. Jis daugiausia buvo pardavinėjamas dalimis paštu. Altair mikroprocesoriumi buvo 8 bitų Intel 8080, turėjo 256 baitus tiesioginės kreipties atminties (RAM). Duomenys buvo įvedami per eilę jungiklių, o išvedami šviesos diodų pagalba.
Atvirkščio mato uždavinys

Atvirkščio mato uždavinys – tai netradicinė šachmatų kompozicija, kurioje baltieji pradeda ir priverčia juoduosius, užduotyje nustatytu ėjimų skaičiumi, skelbti matą baltųjų karaliui.
Šią užduotį galima atlikti vienu iš dviejų būdų:
1-as: nustumti juoduosius į cugcvango padėtį, kurioje, kitų ėjimų neturėdami, juodieji matuotų (patuotų) baltųjų karalių,
2-as : taip užpulti juodųjų karalių, kad ginančios nuo mato juodųjų figūros turėtų matuoti (patuoti) baltųjų karalių.

Atvirkščio mato uždavinių savybės

Atvirkščio mato uždaviniuose naudojamos tos pačios idėjos, kaip ir tradicinės kompozicijos uždaviniuose. Tačiau juose realizuojamos ir tokios idėjos, kurios nepritaikomos tiesioginiuose šachmatų uždaviniuose.
Taupiu laikomas toks matas, kuriame dalyvauja visos juodųjų figūros, teigiamai vertinamas sprendimo netikėtumas, taktinių idėjų gausa, tykūs ėjimai.
Uždavinio sprendinys lyginant su tiesioginiais uždaviniais yra puse ėjimo ilgesnis: dviejų ėjimų atvirkščio mato uždavinyje yra du baltųjų ir du juodųjų ėjimai.
Uždaviniai daugeliu atvejų turi daug figūrų. Būdinga, kad figūrų veikla yra ribota, nes kitaip negalima būtų priversti juoduosius duoti matą baltųjų karaliui.
Atvirkščio mato uždaviniuose baltieji negali skelbti mato juodųjų karaliui, tačiau jie gali šachuoti. Juodieji privalo ginti savo karalių, bet užstodami figūrą, nukirsdami atakuojančią figūrą, ar pasitraukdami karaliumi, jie gali matuoti baltųjų karalių.
Atvirkščias matas turi kelias atmainasː refleksinio mato, ilgiausių ėjimų ir serijinių ėjimų uždavinius.

Išorinės nuorodos

Atvirkščio mato uždaviniai
Rimantas Driežis

Biografija

1972–1979 m. mokėsi dailės M. K. Čiurlionio meno mokykloje. 1984 m. baigė režisūrą Lietuvos konservatorijoje.
1984–1990 m. Vilniaus teatro „Lėlė“ režisierius ir dailininkas. Nuo 1990 m. dalyvauja kūrybinėse ir edukacinėse programose Lietuvoje ir užsienyje.
Lenktoji piramidė

Lenktoji piramidė – Senovės Egipto piramidė, pastatyta apie 2600 m. pr. m. e. faraono Sneferu (ar Snofru) valdymo metu Dahšūre.

Apie piramidę

Lenktoji piramidė buvo antroji piramidė, pastatyta faraono Sneferu, ir buvo pirmoji, suplanuota kaip lygiabriaunė piramidė. Jos pagrindo kraštinės ilgis 188,6 m., o originalus aukštis 101 m. Kylant nuo pagrindo jos sienų posvyrio kampas yra 54°31'13" ir nuo 49 metrų aukščio − 43°21'. Yra įvairių spėjimų, kodėl statytojai pakeitė piramidės statybų kampą. Galimas dalykas, kad piramidė pasirodė esanti per stati statyboms. Gali būti, kad statytojai pajautė, kad dėl piramidės masės centro jos struktūra taps nestabili arba dėl per stačių sienų neatlaikys ir kris žemyn jos išorės kalkakmenio blokų apdaila. Vieno iš piramidės tunelių sienos buvo pradėjusios skilinėti statybų metu ir įtrūkimai buvo taisyti skiedinio mišiniu. Tai galėjo būti dar vienas faktorius, dėl kurio statybos pratęstos mažesniu posvyrio kampu. Sumažėjęs aukštutinės dalies svoris atitinkamai sumažino tunelių ir patalpų apkrovą.
Lenktoji piramidė yra labai gerai išsilaikiusi. Ji vienintelė iš didžiųjų piramidžių turi išlikusį išorės apdailos blokų sluoksnį. Piramidė unikali taip pat tuo, kad turi du įėjimus. Vienas iš tradicinės šiaurinės pusės veda į patalpas žemiau piramidės pagrindo. Kitas įėjimas yra iš vakarinės pusės ir atidarytas tik 1951 m. Jis veda į patalpą pagrindo lygyje šiek tiek į pietryčių pusę. Į pietus nuo Lenktosios piramidės yra mažesnė piramidė-palydovė, kuri tikriausiai yra skirta karalienei Hetepherei I. Tačiau neatmetamos versijos, kad ji galėjo būti skirta Sneferu viziriui ar faraono sielai Ka. Ši piramidė pasižymi neįprastu įėjimu, kuris yra pagrindo lygyje ir iš pradžių eina žemyn, o po to aukštyn į laidojimo patalpą. Už keleto kilometrų į šiaurę pastatyta trečioji Sneferu Raudonoji piramidė.
Nauja vaga

Nauja vaga – Ignalinos rajono laikraštis, einantis nuo 1951 m. gegužės 7 d. Ignalinoje, Ateities g. 17.

Istorija

1951–1990 m. LKP Ignalinos rajono komiteto ir LDT leidinys, nuo 1990 m. sausio mėn. – Ignalinos rajono laikraštis. Steigėja ir leidėja UAB „Nauja vaga“.
1951 m. ėjo vieną-du kartus per savaitę, 1952–1955 m. – du kartus, vėliau – triskart, nuo 1990 m. – du kartus per savaitę. Iki 1963 m. vadinosi „Kelias į komunizmą“. Spausdino Ignalinos spaustuvė. Tiražas 1951 m. – 1000 egz., 1987 m. – 7100 egz., 1997 m. – 3200 egz.

Redakcija

Redakcijoje dirbo: Juozas Adamkevičius, Vaclovas Armužas, Jonas Baltakis, Alfredas Bumblauskas, Algirdas Čekys, J. Kundrotas, Leonas Meilus, V. Navickaitė-Skudutienė, Vytautas Šavelis, Kęstutis Trečiakauskas.
Gintaras Dzedulionis

Biografija

1978 m. baigė Vilniaus 23-ąją vidurinę mokyklą. 1989 m. Vilniaus universiteto Teisės fakultete baigė teisę, įgijo teisininko kvalifikaciją.
1981 m. birželio iki 1989 m. kovo Lietuvos TSR VRM tarnautojas, nuo 1989 m. lapkričio iki 1995 m. spalio Vilniaus rajono prokuratūros stažuotojas, vyriausiojo prokuroro padėjėjas, prokuroras, nuo 1995 m. spalio iki 2010 m. vasario Vilniaus m. 1-ojo apylinkės teismo, nuo 2010 m. vasario Vilniaus apygardos administracinio teismo teisėjas.
Dirbdamas Vilniaus miesto pirmojo apylinkės teismo teisėju, nurodė suimti (skyrė griežčiausią kardomąją priemonę) Seimo nario Roko Žilinsko draugą Marką Gurskį, ignoravusį teismo posėdį.
Grąžino girtą vairavusį STT agentą M. Zalepūgą į darbą, pasirėmęs versija, kuomet ankstesnis Dzedulionio kolega prokuratūroje STT Vilniaus valdybos vadovas Vaidas Skirmantas teisme liudijęs, kad M. Zalepūga turėjo girtauti su svarbią informaciją turėjusiu suteikti asmeniu ir išgėręs vairuoti automobilį, kad išgelbėtų jame įmontuotą specialią techniką. Dzedulionis konstatavo, kad M. Zalepūgos veiksmais buvo siekiama ne žeminti STT autoritetą arba ją kompromituoti, o atvirkščiai – „apsaugoti“ tarnybą nuo galimos kompromitacijos.
Moka lietuvių, anglų kalbas.
Sabirabadas

Istorija

Įkurtas XIX a. pabaigoje kaip Petropavlovka. 1930 m. tapo rajono centru, 1931 m. pervadinta Sabirabadu, 1959 m. gavo miesto teises.
Laičiai (Molėtai)

Istorija

Alantos dvaro 1598 m. sąraše minimi Didieji ir Mažieji Laičiai. Atrodo, kad šiuos du vardus atspindi 1737 m. Skiemonių santuokų metrikų knygos Laičiai ir Laiteliai.
Algimantas Čepas

Algimantas Čepas (g. 1974 m. vasario 10 d. Vilniuje) – teisininkas, teisėtyrininkas penalistas (tarptautininkas), kriminologas, Teisės instituto direktorius, Vilniaus universiteto (VU) lektorius, buvęs „Transparency International“ Lietuvos skyriaus valdybos pirmininkas.
Tėvas Alfonsas Čepas (1928–1999), kriminologas, prokuroras.

Biografija

1997 m. baigė VU Teisės fakultetą. Specializacija – Tarptautinė teisė. 2002 m. birželio 19 d. VU Teisės fakultete apgynė disertaciją tema „Ekstradicijos teorinės ir praktinės problemos“, socialinių mokslų (teisės krypties) daktaras.
1996-2010 m. UAB „Dienraštis „Respublika““ teisininkas, LR teisingumo ministerijos Įstatymų departamento specialistas, Lietuvos teisės akademijos Konstitucinės ir tarptautinės teisės katedros asistentas, LR Seimo (LRS) Teisės ir teisėtvarkos komiteto (TTK) patarėjas, LR teisingumo ministro Remigijaus Šimašiaus patarėjas (baudžiamosios justicijos, baudžiamosios politikos formavimo ir įgyvendinimo klausimais), VU Teisės fakulteto Baudžiamosios teisės katedros lektorius, nuo 2010 m. rugsėjo 1 d. VU Filosofijos fakulteto lektorius.
Nuo 1998 m. Teisės instituto specialistas, Kriminologinių tyrimų skyriaus vedėjo pavaduotojas, nuo 2002 m. iki 2009 m. Teisės instituto direktorius, nuo 2009 m. sausio 16 d. Teisės instituto Baudžiamosios justicijos tyrimų skyriaus vyresnysis mokslo darbuotojas, nuo 2010 m. liepos 1 d. Teisės instituto direktorius.
Daugiau nei 20 mokslinių publikacijų baudžiamosios justicijos ir žmogaus teisių apsaugos temomis autorius. Dalyvauja įvairiuose tarptautiniuose ir nacionaliniuose moksliniuose tyrimuose baudžiamosios justicijos ir žmogaus teisių apsaugos srityse.
Pagrindinės mokslinių interesų kryptys: Baudžiamoji teisė, Tarptautinė baudžiamoji teisė, Nusikaltimų prevencija, Žmogaus teisės.
Stažavosi užsienyje, Italijoje ir Vokietijoje.
Moka anglų bei rusų kalbas.
Turi dukrą.
Šavaša

Etimologija

Upėvardžio pirminė lytis, matyt, buvusi Savaša (taip upė tebevadinama ir dabar). Jo šaknis laikoma senovine, susidariusia iš ide. *sou̯s („drėgnumas, skystis“) bei ide. *seu- („varvėti, drėgti, sunktis“). Plg. Balkanų upę Sava, sen. air. suth „sultys, pienas“, toch. swese „lietus“, alb. shi „lietus“, s. angl. séaw „sultys“ ir kt.
Barongas

Barongas (angl. barong) – filipiniškas mačetės tipo peilis lapo formos geležte, neturintis gardos. Geležtė iki 45 cm ilgio. Barongas paprastai nešiojamas medinėje makštyje.

Barongus kartais priskiria vienašmeniams kalavijams.
Savo išvaizda sandara barongas artimas bolui. Skiriasi tuo, kad bolų geležtės nugarėlės paprastai tiesios, o barongo nugarėlė būna ryškiai išlenkta.
Lepidolitas

Lepidolitas (gr. lepido – žvynas + lithos – akmuo) – litionitas, silikatų klasės, sluoksniuotųjų silikatų poklasio, žėručių grupės mineralas (KLi₂Al(Al, Si)₃O₁₀(F,OH)₂).

Mineralas

Kristalai monoklininės, rečiau trigoninės ir rombinės singonijos, žvynelių, plokštelių formos. Smulkūs kristalai kartais sudaro masyvius agregatus. Rausvai violetinis. Blizgesys perlamutro. Kietumas 2,5–3,5. Tankis 2800–2900 kg/m³. Pneumatolitinės–metasomatinės kilmės. Randamas granitų pegmatituose ir greizenuose.
Lepidolito telkinių turi Čekija, Švedija, Rusija, Kazachstanas, JAV, Kanada, Namibija. Lepidolitas – svarbi ličio rūda, iš jo dar gaunama rubidis ir cezis.
Jurgis Kalakauskas

Biografija

Mokėsi Vilkaviškio ir Marijampolės gimnazijose, Vytauto Didžiojo universitete studijavo ekonomiką.
Nuo 1929 m. bendradarbiavo spaudoje. Korespondencijas ir straipsnius spausdino leidiniuose „Suvalkietis“, „Sekmadienis“, „Karys“, „Diena“, „Trimitas“, „Mūsų rytojus“. 1934–1936 m. savaitraščio „Suvalkietis“ redaktorius. 1937–1938 m. dirbo laikraštyje „Vakarai“, 1938–1940 m. – „Lietuvos aidas“. 1944 m. pasitraukė į Vokietiją, 1946 m. redagavo kultūros laikraštį „Apžvalga“. 1949 m. išvyko į Australiją. 1953–1958 m. redagavo savaitraštį „Mūsų pastogė“.
1929–1933 slapyvardžiu K. Jurgysa išspausdino novelių.
Papilių piliakalnis (Anykščiai)

Piliakalnis

Piliakalnis yra kalvoje, Papilio (Vašuoka) dešiniajame krante. Iš vakarų ir pietvakarių jį juosia Pelyšos upelis, iš šiaurės – Viešintos slėnis, iš pietryčių prieina gretima aukštuma, kuri aukštesnė už patį piliakalnį. Aikštelė ovali, pailga rytų – vakarų kryptimi, 32x25 m, nežymiai įdubusiu viduriu, su apie 20 cm storio kultūriniu sluoksniu. Jos pietų – pietryčių krašte supiltas 0,3 m aukščio, 10 m pločio pylimas, vakarų krašte – 0,3 m aukščio, 5 m pločio pylimas. Šlaitai nuolaidūs, iki 5 m aukščio. Piliakalnio šlaitai ir aikštelė labai apardyti arimo, todėl sunku pasakyti, ar pylimas juosė tik pietrytinį aikštelės kraštą, ar visą aikštelę iš pietų ir vakarų.
Piliakalnis dirvonuoja.
Į pietryčius nuo piliakalnio yra 0,5 ha papėdės gyvenvietė, kurioje rasta brūkšniuotos keramikos.

Aplinkiniai piliakalniai

Stirniškio piliakalnis 11 kmAukštupėnų piliakalnis 23 kmGaigalių piliakalnis 15 kmPapušių piliakalnis 42 kmAluotų piliakalnis 26 kmLevaniškių piliakalnis 19 kmMarijampolio piliakalnis 23 kmPalatavio piliakalnis 14 km
Pastaba:
Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną