google/wiki40b huggingface dataset:
One Touch

Albumo istorija

„Sugababes“ debiutinis singlas „Overload“ pasiekė #6 vietą Jungtinės Karalystės tope, ir buvo nominuotas „Brit Award“ apdovanojimui kaip Geriausias britų singlas. Daina pakilo į #3 vietą Vokietijoje ir #2 Naujojoje Zelandijoje. Grupė parašė daugumą dainų albumui su grupės All Saint prodiuserio Cameron McVey pagalba. Albumas buvo įrašytas 1999 metais.
Grupė sulaukė kritikų pastabų, jog jos, būdamos dar šešiolikmetės, dainavo dainas, skirtas ne jų amžiui. Albumas debiutavo tiktai #75 vietoje, tačiau po 4 mėnesių jis pakilo į #26 vietą, ir buvo parduota daugiau nei 22 000 albumo kopijų. Jungtinėje Karalystėje buvo parduota daugiau nei 180 000 albumo kopijų, o pasaulyje 650 000.
Jų debiutinis albumas buvo išleistas gan sėkmingai Jungtinėje Karalystėje, o singlai „New Year“, „Run for Cover“ ir „Soul Sound“ užėmė aukštas vietas JK topuose. Per Japonijai skirtą reklaminę kelionę Siobhán Donaghy paliko grupę. Priežasčių, kodėl ji paliko grupę, yra dvi: oficiali yra, kad Siobhán nutarė pasinerti į mados pasaulį. Antroji, kad Siobhán pykosi su Keisha ir dėl to jai buvo diagnozuota klinikinė depresija. Tačiau dėl šio įvykio Mutya ir Keisha ilgai nesigraužė ir netrukus grupė vėl tapo trio, kai prie dviejų tikrųjų narių prisijungė Heidi Range – grupės „Atomic Kitten“ įkūrėja. Nors grupė vėl susiformavo 2001 m., grupės įrašų kompanija „London Records“ nutraukė kontraktą su „Sugababes“, nes jos nepateisino kompanijos lūkesčių.
Gintaro įlanka

Gintaro įlanka – nedidelė Kuršių marių įlankėlė šiaurinėje Juodkrantės dalyje. Jos vardas siejamas su gintaro gavybos laikais praeityje.

Gintaro gavyba

1855 m. ties Juodkrante begilinant laivybai Kuršių marių dugną, dumble aptikta gintaro. Šiuo atradimu netrukus susidomėjo įvairūs verslininkai. Pirmasis organizuotai kasti purvą iš marių dugno gintaro paieškoms ėmėsi buvęs malūnininkas, laivų savininkas, vėliau Klaipėdos smuklininkas Vilhelmas Stantynas. Pastarajam kompaniją palaikė pirkliai iš Dancigo, buvo įkurta gintaro kasimo bendrovė „V. Stantien and M. Becker“. Valdžia taip pat neliko nuošaly, nes gilino laivų plaukiojimo vagą tarp Klaipėdos ir nerijos pakrantės. Suvienijus jėgas, bendrovė ėmė turtėti.
Gintaro kasyba paskatino gyvenvietės augimą. Bendrovei reikėjo pigios darbo jėgos, todėl ji skatino į gintaro kasimą įsitraukti ir vietos gyventojus. Didėjant apimtims, į šiaurę nuo Juodkrantės buvo pastatyti erdvūs barakai, laivų remonto, narų aprangos dirbtuvės, įrengta uosto krantinė.
Gintaro kasimo darbai vykdavo tik vasarą – apie 30 savaičių per metus trimis pamainomis. Pakeltas iš marių dugno gintaras turėjo būti išvalytas, atskirtas nuo priemaišų. Nuo 1860 iki 1890 m. vidutiniškai per metus buvo iškasama apie 75 tūkstančius kg gintaro. Gintaro gavybai ėmus mažėti, 1890 m. kasimo darbų sutartis nebeatnaujinta, todėl kasimo darbai Juodkrantėje nutraukti.
Kasant įlankos uostą, marių dugne buvo rastas Juodkrantės lobis – įvairūs gintaro dirbiniai. 1860–1881 m. surinktas lobis priskiriamas vidurinio neolito ir bronzos amžiui. Jis dažnai pavadinamas Ričardo Klebso vardo lobiu. „V. Stantien and M. Becker“ įmonės patarėjas, Karaliaučiaus universiteto profesorius Richardas Klebsas jį aprašė knygoje „Akmens amžiaus gintaro papuošalai“. Lobis tapo žinomas ir išgarsėjo pasaulyje, nes buvo eksponuojamas daugelyje užsienio šalių. Po Antrojo pasaulinio karo iš šio lobio liko vos keli radiniai: trys žmonių figūrėlės, falo formos kabutis, dvigubas ornamentuotas skridinys. Kartu su kitais išlikusiais lobio eksponatais jie saugomi Getingeno universitete.

Pramogos

Gintaro įlankoje organizuojami tradiciniai Kuršių nerijos nacionalinio parko direkcijos sumanyti renginiai, vykstantys per Jonines ir Rudens lygiadienį. Nendrinių ugnies skulptūrų liepsnos atgaivina senąsias baltų tradicijas. Prasidėjusios nuo pavienių deginimų per Jonines bei Rudens lygiadienį, šios akcijos išaugo iki tarptautinių simpoziumų. Tarptautinio baltų skulptorių simpoziumo metu sukurtos nendrinės skulptūros virsta ugnies skulptūromis ant vandens. Gintaro įlankoje puiki užuovėja, nėra stiprios srovės, taigi skulptūras lengva pastatyti, o atviri vartai į Kuršių marias suteikia vaizdingų reginių. Kasmet sukuriamos naujos nendrinės skulptūros bei kulminacinis renginys prie įlankos pritraukia vis daugiau svečių. Analogo Lietuvoje neturinti nendrinių skulptūrų ekspozicija įtaisoma ant vandens, po atviru dangumi.
Spalio 27

Vardadieniai

Ramojus – Tautmilė – Vincentas – Sabina
Neurobiochemija

Neurobiochemija – biochemijos šaka, tiriant cheminius procesus bei medžiagas, svarbias bei reikalingas nervų sistemai funkcionuoti. Neurobiochemija taiko biochemijos metodus bei principus, artima neurobiologijai, tirdama neurodegeneratyvinius sutrikimus bei kt.
Neurobiochemija yra siauresnė sritis nei neurochemija, kadangi ši apima ir fiziologinius tyrimus bei procesus, susijusius su nervų sistema.
Muzikos barai (Vilnius)

Muzikos barai – Lietuvos muzikų draugijos (veikė 1987–1999 m.), nuo 1999 m. Lietuvos muzikų sąjungos muzikos žurnalas, einantis nuo 1989 m. Vilniuje.

Žurnalas

Leistas kaip atkurtas 1931–1933 m. ir 1938–1940 m. leistas to paties pavadinimo žurnalas.  1989–1998 m. dvisavaitinis; nuo 1998 m. mėnesinis, nuo 2005 m. numeriai sudvigubinti, didesnės apimties gausiai iliustruotas, meniškai apipavidalintas (dail. A. Nekrošius), aukštos poligrafinės kokybės. Spausdina LĮ „Petro ofsetas“ Vilniuje. Tiražas 11 000 egz. (1989 m.), 800 egz. (1993 m. ir 1997 m.), 1200–1400 egz. (2007–2009 m.).
Nuo 2000 m. leidžiamas su garso, nuo 2006 m. dar su garso bei vaizdo kompaktiniais diskais. Nuo 2001 m. internete veikia „Muzikos barų“ svetainė, nuo 2003 m. leidžiamas ir „Muzikos barų“ virtualus dienraštis. Nuo 2000 m. užsienio skaitytojams leidžiamas almanachas anglų kalba „Lithuanian music review“.
Spausdinami straipsniai apie lietuvių ir užsienio muzikus, muzikų gyvenimą, muzikos aktualijas, recenzijos. Bendradarbiauja gausus lietuvių ir užsienio muzikų būrys.
Murmanskas

Istorija

Miestas įkurtas 1916 m. spalio 4 dieną. Iki 1917 m. vadinosi Romanovu (Романов-на-Мурмане).

Pavadinimo kilmė

Miestas pavadintas pagal normanus (norvegus, švedus, apskritai vikingus), kurie šiose vietovėse gyveno nuo senų laikų. Rusai juos vadino murmanais.
Zenonas Rokus Rudzikas

Biografija

Mokėsi Vainežerio ir Kapčiamiesčio mokyklose. 1951–1957 m. su tėvais buvo ištremtas į Sibirą. 1957 m. Asine (Tomsko sritis) aukso medaliu baigė vidurinę mokyklą. 1962 m. su pagyrimu baigė Vilniaus universiteto Fizikos fakultetą. 1962–1977 m. dirbo Fizikos ir matematikos institute. 1972 m. fizikos ir matematikos mokslų daktaras.  1977–1985 m. Fizikos instituto direktoriaus pavaduotojas ir atomo teorijos skyriaus vadovas, 1985–1989 m. direktorius, 1981 m. profesorius. Nuo 1994 m. Lietuvos mokslų akademijos tikrasis narys, 2003–2009 m. LMA prezidentas.  Palaidotas Antakalnio kapinėse.

Mokslinė veikla

Svarbiausi darbai iš teorinės atomų spektroskopijos ir jos panaudojimo plazmos fizikoje ir astrofizikoje.
Nechtonas I

Biografija

Nechtono brolis buvo Drestas I. Piktų kronika praneša apie jo dvidešimt ketverių metų valdymą. Nechtonas turėjo epitetus Morbetas, Celchamotas ir Magnusas (Didysis).
Tvirtinama, kad Boite prikėlė iš mirusių Nechtoną I.
Tendžiogala

Istorija

Tendžiogala XIV–XVI a. buvo svarbus administracinis centras Žemaitijoje, turėjo valsčių (minimas nuo 1386 m.). Buvo pilies teismas. XVIII a. pabaigoje Tendžiogalos pavietas buvo Šiaulių reparticijos sudėtyje. Buvęs Bialozarams priklausantis dvaras (minimas nuo 1575 m.), kuriame buvo po karo įrengta spiritų varykla, apgriuvęs.
Negyvojo Arklio kyšulio valstybinis parkas

Negyvojo Arklio kyšulio valstybinis parkas yra JAV, Jutos valstijoje 37 km į pietus nuo Moabo. Kyšulio aukštis siekia 610 m. virš iškilusios smailios kalnų viršūnės ir iš toli esantys statūs skardžiai bei uolos yra 150 mln. metų vykusios erozijos, sukeltos Kolorado upės, darinys. 1959 m. parkui buvo suteiktas valstybinio parko statusas. Parko plotas yra 2170 hektarų.
Erogeninė zona

Erogeninė zona (gr. eros – meilė, aistra + genes – turintis prigimtį, kilęs) – padidėjusio jautrumo kūno vieta, kurios stimuliavimas paprastai skatina lytinį susijaudinimą ir malonius pojūčius. Tai zonos, kurių lytėjimas sukelia ypatingas psichofiziologines reakcijas, skatinančias lytinį suartėjimą. Nors jos yra labai individualios ir priklauso nuo žmogaus (gali būti įvairiausiose kūno vietose), tačiau beveik pas visus vyrus ir moteris yra tam tikros zonos, kurios visada yra erogeninės, t. y. sukelia susijaudinimą. Didžioji dalis erogeninų zonų yra ant odos. Iš esmės, vyrų ir moterų erogeninės zonos yra identiškos (skiriasi labiau dėl anatominių skirtumų). Jos taip pat priklauso ir nuo ankstesnės seksualinės patirties.
Erogeninės zonos paprastai stimuliuojamos rankomis arba burna (lūpomis ir liežuviu). Jeigu pora yra pasiruošusi suartėjimui, šių zonų stimuliavimas turi stiprų poveikį, tačiau jeigu kuris nors partneris nepasiruošęs suartėti, tuomet erogeninių zonų stimuliavimas gali sukelti ne susijaudinimą, o suerzinimą. Tačiau pastebėta, kad retkarčiais ir prieš norą pradėtos glamonės ilgainiui gali sujaudinti tam nepasiruošusį partnerį.
Erogeninių zonų jautrumas yra kintantis reiškinys, kurį daugiausia lemia lytinio gyvenimo patirtis – juo zona dažniau stimuliuojama, tuo palaipsniui silpnesnis jos jaudrumas. Zonų kitimą taip pat lemia ir kiti, spontaniniai veiksniai. Iki lytinės brandos erogeninių zonų jautrumas yra minimalus.
Vyro erogeninės zonos yra labiau sutelktos ties lytiniais organais ir vyrauja specifinės, tuo tarpu moterų yra labiau individualios ir nespecifinės: lytinį susijaudinimą gali sukelti tiesiog krūtų spenelių, kaklo srities (ypač prie ausų ir ties plaukų augimo riba), ausų lezgelių, odos virš kelio, sėdmenų viršutinės dalies (strėnų) ir įvairių kitų vietų stimuliavimas.

Nespecifinės erogeninės zonos

Iš nespecifinių zonų labiausiai jautri yra oda, tačiau odos vietos, prisilietimas prie kurių sukelia lytinį susijaudinimą, yra įvairios kiekvienam žmogui. Prisilietimai prie lūpų taip pat turi didelį jaudinantį poveikį, todėl bučinys (ypač prancūziškasis bučinys) yra įprasta praktika prieš pradedant lytinius santykius. Kitos jautrios odos vietos – nugara tarp menčių, juosmuo, apatinė pilvo dalis (ypač gakta), vidinė šlaunų pusė, sėdmenys, kelio sąnariai, rankos virš alkūnių ir alkūnių įlinkis, tarpvietė ir kt.
Kai kurie seksologai erogeninėms zonoms priskiria ne tik odos vietas, tačiau ir akis (kaip regos organą) bei ausis (kaip klausos organą). Pastebėta, kad vyrai labiau susijaudina per regimuosius pojūčius (pvz., pamatę apnuogintą moterį, moterį didele krūtine, aptemptais drabužiais išryškinančiais sėdmenis ir pan.), o moterys – per girdimuosius (švelnūs žodžiai ir supratimas). Todėl pasakymas „Vyrai myli akimis, o moterys – ausimis“ iš esmės atitinka tikrovę. Nespecifinėms erogeninėms zonoms kartais priskiriama ir uoslės bei skonio organai.
Manny Mori

Biografija

Mori gimė Fefano saloje ir lankė bei baigė Xavier’o vidurinę mokyklą. Baigęs ją 1969 m., Mori įstojo į Guamo universitetą ir jį baigęs 1973 m. įgijo verslo vadybos bakalauro laipsnį.
Po universiteto baigimo Mori buvo išrinktas vadybos stažuotei Citicorp Credit-Guam bendrovėje. 1974 m. jis tapo direktoriaus pavaduotoju Citicorp bendrovės filiale Saipane.
Mori paliko Citicorp 1976 m. po to, kai sutiko eiti administratoriaus pavaduotojo pareigas Globojamos Teritorijos Socialinės Apsaugos Biure. 1979 m. jis tapo Čiuko valstijos Nacionalinės mokesčių valdybos tarnautoju, valdančiu Mokesčių ir įplaukų biurą. 1981-1983 m. dirbo skyriaus vadovu MVF Plėtros banke, o vėliau buvo prezidentu ir generaliniu direktoriumi (CEO) iki 1997 m.
Užbaigiant, jis buvo Mikronezijos Federacinių Valstijų banko vykdančiuoju viceprezidentu nuo 1997 iki jo išrinkimo į Kongresą 1999 m.

Politinė karjera

Mori tapo pirmuoju išrinktuoju į Mikronezijos Federacinių Valstijų Kongresą per papildomus rinkimus, surengtus 1999 m. liepos 1 d. Paskui jis buvo perrinktas 2001, 2003, 2005 ir 2007 m.
2007 m. gegužės 11 d., Mori buvo išrinktas Mikronezijos Federacinių Valstijų prezidentu, įveikdamas tuometinį prezidentą Joseph Urusemal. Jis neatidėliojant perėmė kabinetą, tuo atlaisvindamas savo vietą Kongrese.
FK Vilkmergė Ukmergė

Istorija

Klubas įkurtas 2005 m. pradžioje. Naująjį klubą įsteigė viešoji įstaiga „Ukmergės sveikatingumo centras“. Jo vadovas Ramūnas Blazarėnas tapo klubo „Vilkmergė“ direktoriumi. Uždarosios akcinės bendrovės Ukmergės sveikatingumo centras direktorius Romutis Čepelionis, kuris yra ir vienos klubo rėmėjų – UAB „Kajoris“ vadovas, tapo klubo prezidentu.
„Vilkmergė“ įkurta FC Vilnius prezidento, Lietuvos futbolo federacijos vykdomojo komiteto nario Algimanto Breikšto dėka. Jis pritarė siūlymui, kad „Vilkmergė“ taptų pajėgaus Vilniaus klubo antrąja komanda. Komandoje nuspręsta, kad žais Vilniuje esančio futbolo centro, vadinamojo sporto internato, auklėtiniai - 17-19 metų futbolininkai, suvažiavę iš visos Lietuvos.
Komandos stovyklos ir treniruotės vyko Ukmergėje. Naujoji komanda LFF užregistruota gan skubotai. Susitikime paaiškinta, kad ukmergiškiams padaryta išimtis komandą registruojant I lygoje, kadangi komandos pirmtakė Vienybė Ukmergė iš I lygos iškrito ne dėl blogo žaidimo, o dėl finansinių priežasčių – trūko pinigų jos išlaikymui. Pagrindinis „Vilkmergės“ komandos rėmėjas buvo UAB „Vilkmergės alus“, rėmėjai – UAB „Izobara“, UAB „Aljuva“, UAB „Kajoris“. Komandos vadovai paaiškino, kad ji pavadinta „Vilkmergė“ pagal pagrindinį rėmėją. 
Klubas iškart pradėjo žaisti I lygoje. Joje 2007 m. pasiekė aukščiausią – 10-ąją vietą, tačiau po sezono komanda iširo.
Jeziorakas

Geografija

Ežeras yra vienas didžiausių Lenkijos ežerų, jo plotas 34,6 km², rininės kilmės, ilgis 27,45 km, didžiausias plotis 2,4 km. Vidutinis gylis 4,1 m, giliausia vieta 13 m. Altitudė 99,4 m. Didžiausia sala – 82,4 ha ploto Didžioji Žulava (vok. Groß Werder) dab. Ylavos miesto ribose, kurioje VIII a.-XIII a. buvo įsikūrusi prūsų gyvenvietė. Antra pagal dydį - Bukų sala vidurinėje ežero dalyje prie Veprių kaimo. Be to, yra dar 9 mažesnės salos ir keliolika mažų salelių. Atskiros ežero įlankos turi savo pavadinimus: Mažasis Jeziorakas, Plokščiasis ežeras, Vidlagos įlanka. Iš ežero pietinės dalies išteka Ilavka, be to, kanalais ir protakomis su ežeru jungiasi Elbingo kanalas, Evingių ežeras ir Daubos ežeras. Šiauriniai krantai aukšti, miškingi, pietiniai žemi.

Turizmas

Ežeras labai patogus vandens turizmui. Daugybė įlankų, patogios poilsiavietės, yra keli kempingai ir kelios dešimtys kaimo turizmo sodybų su prieplaukomis. kanalais, kurie iškasti 1331-1334 m. pasiekiami kiti ežeryno ežerai. Leidžiama plaukioti burinėmis jachtomis ir motorinėmis vandens transporto priemonėmis.
Didžiausias miestas prie ežero Ylava. Mažesnės gyvenvietės: Vepriai (Wieprz), Semėnai (Siemiany), Jercvaldas, Šalkovas.

Fauna

Ežere veisiasi tokios žuvys, kaip lynas, šamas, starkis, lydeka, ungurys, karosas, karšis, kuoja, karpis, ešerys ir kt. Ežere ir jo apylinkėse peri antys, kraginiai, laukiai, didysis baublys, mažasis baublys, mažoji krakšlė, nendrinė lingė ir kiti reti paukščiai. Iš plėšriųjų paukščių peri jūrinis erelis, erelis žuvininkas, pilkasis garnys, kormoranai, taip pat gervės, gulbės, kirai, nendrinė vištelė. Gyvena kelios beuodegių varliagyvių rūšys. Praeityje išnykę, ežere vėl apsigyvena vėžiai.
Stanislavas Kostka

Biografija

Stanislovas Kostka gimė 1550 m. spalio 28 d. Rostkove (Rostkowo), dab. Pšasnyšo apskrityje, Mazovijos vaivadijoje, lenkų didikų šeimoje. Jo tėvas Janas Kostka (m. 1576) buvo kaštelionas ir Lenkijos karalystės senatorius, motina – Margarita Kryska, Mazovijos vaivados Pauliaus Kryskio duktė, vyriausias brolis – Paulius Kryskis (1549–1609), Cechanuvo vėliavininkas.
Šeimoje Stanislovas buvo rengiamas visuomeniniam gyvenimui, rūpestingai auklėjamas kataliku. Būdamas 14 metų jis buvo pasiųstas į jėzuitų kolegiją Vienoje. Stanislovas mokėsi kalbų ir buvo Šv. Barboros sodalicijos narys. Gyveno kukliai, atsidavė vien savo studijomis, kaip didiko sūnus rengėsi labai kukliai ir daug laiko melsdavosi ir mąstydavo.
1565 m. gruodžio viduryje Stanislovas rimtai susirgo neaiškia liga. Nujausdamas pavojų savo gyvybei, ligonis pasiprašė, kad jam būtų atneštas Švč. Sakramentas. Tačiau jo brolis Paulius atkalbinėjo jį nuo šio žingsnio, aiškindamas, jog nieko grėsmingo nėra. Iš tikrųjų, nepakvietė kunigo dėl to, kad šių namų šeimininkas senatorius Kimberkeras buvo užkietėjęs protestantas. Supratęs, kad kunigas neateis, Stanislovas meldė šv. Barboros, draugijos globėjos, pagalbos, kad būtų leista jam prieš mirtį priimti komuniją. Ši malda buvo išklausyta, Šv. Barbora su dviem angelais pasirodė kambaryje, atnešė sergančiam jaunuoliui komunikantą. Po to Stanislovui pasirodė Švč. Mergelė Marija su kūdikėliu, kurį leido Stanislovui paimti ant rankų, paragino jį stoti į Jėzaus draugiją. Po šių nepaprastų malonių Stanislovas pasveiko ir vėl galėjo mokytis kolegijoje.
Prieš tėvo valią, jis nusprendė tapti jėzuitu ir išvyko į Romą. 1567 m. buvo priimtas į ordino narius. Po metų, gruodžio 8 d., Stanislovas Romoje mirė. Ilgai buvo prisimenamas dėl savo nuolankumo ir tyrumo. Kanonizuotas 1726 m.
Aldona Kudlaitė

Biografija

1951–1962 m. mokėsi Žagarės vidurinėje mokykloje. 1966 m. baigė LSSR konservatoriją. 1971 m. spalio 18 d. su Vilhelmu Vaičekausku susilaukė dukters Rasos. 1973–2008 m. Kauno dramos teatro aktorė ir režisieriaus padėjėja.
Vidurinis Atlasas

Vidurinis Atlasas (arab. الأطلس المتوسط) – kalnagūbris šiaurės Maroke, priklauso Atlaso kalnų sistemai. Kartu su Sacharos Atlasu ir Tel Atlasu sudaro Aukštojo plokščiakalnio ribą. Vidurinis Atlasas driekiasi šiaurės rytų kryptimi nuo Aukštojo Atlaso link Tel Atlaso. Sebu upe atskirtas nuo Er Rifo masyvo.
Kalnai sudaryti daugiausia iš klinčių. Rytinę Vidurinio Atlaso dalį sudaro virš 3000 m aukščio iškylantis kalnagūbris, kuris vakaruose palaipsniui leidžiasi į Maroko mesetą (800–1000 m aukštis). Aukščiausia vieta – Bu Nasras (3340 m). Aukštesniame nei 2000 m aukštyje sniego danga išsilaiko 5 mėnesius per metus. Drėgnuose šlaituose auga kedrų miškai, sausesniuose – tujos ir kadagiai.
Viduriniajame Atlase prasideda dauguma svarbiausių Maroko upių – Sebu, Um ar-Rbija, Bu-Regregas, Muluja. Gausu nedidelių nenuotakių ežerų, vadinamų algemamais (Sidi Ali, Aziza, Afenuriras, Abachanas ir kt.).
PFK Metallurg Bekabad

Istorija

Klubas įkurtas 1945 m. Žaidžia uzbekų Superlygoje (nuo 1998 m.)
Volstrytas

Volstrytas (angl. Wall Street) – Niujorko finansų centras. Be to šiuo vardu yra pavadinta ir gatvė besidriekianti nuo Brodvėjaus iki Pietų gatvės. Laikui bėgant Volstryto reikšmė kiek pakito. Šiuo metu Volstrytas apima ir komercinės paskirties žemutinio Manheteno apylinkes.
Penki iškiliausi investiciniai bankai buvo įsikūrę Volstryte bet įsisiūbavusi finansų krizė nupūtė visus stambiausius JAV investicinius bankus: „Goldman Sachs“, „Lehman Brothers“, „Merrill Lynch“, „Bear Stearns“, „Morgan Stanley“. „Bear Stearns“ ir „Merril Lynch“ buvo nupirkti „JP Morgan Chase“ ir „Bank of America“ komercinių bankų, „Morgan Stanley“ ir „Goldman Sachs“ – paskubėjo pasiversti į paprastus Federalinio rezervų banko kontroliuojamus bankus, idant gautų laisvą priėjimą prie 90 dienų trumpalaikių jo paskolų. O liūdniausia bankroto dalia teko „Lehman Brothers“ bankui.
Volstryte savo būstines turi ir keli stambiausi pasaulio universalieji bankai, kaip antai „JP Morgan Chase“ bei „Citigroup“ bankai. Volstryte yra įsikūrusi didžiausia pasaulyje vertybinių popierių birža joje listinguojamų bendrovių kapitalizacijos atžvilgiu - NYSE. Taip pat Volstryte yra įsteigtos ir kitos žymios vertybinių popierių biržos, tokios kaip NASDAQ bei NYMEX.
XIV amžiaus 9-as dešimtmetis

XIV amžiaus devintasis dešimtmetis prasidėjo 1381 m. ir baigėsi 1390 m.
Tūkstantmečiai: 1 tūkstantmetis – 2 tūkstantmetis – 3 tūkstantmetis
Amžiai: XIII amžius – XIV amžius – XV amžius
Dešimtmečiai:
4-as5-as6-as7-as8-as
- 9-as -
10-as1-as2-as3-as4-as
Metai:  1381 1382 1383 1384 1385 1386 1387 1388 1389 1390
Vadžgirio dvaras

Vadžgirio dvaras buvo Vadžgiryje.
Zigmas Grabauskas

Biografija

1979 m. baigė Kalvarijos vidurinę mokyklą. Ūkininkas.
Partijos Tvarka ir Teisingumas narys. Nuo 2011 m. Kalvarijos savivaldybės tarybos narys. 
Žmona Loreta, vaikai Violeta, Gytis.
Žiemgala (Joniškis)

Žiemgala – Lietuvos Persitvarkymo Sąjūdžio Joniškio rajono tarybos leidinys, ėjęs 1989 m.
Klaipėdos žinios

Klaipėdos žinios – politikos, ekonomikos ir kultūros dienraštis, leistas 1924–1926 m. Klaipėdoje.

Istorija

Leido akcinė bendrovė „Rytas“. Spausdino „Ryto“ spaustuvė. 1926 m. liepos 3 d. išėjo paskutinis (678) numeris. Po to leidinys prisijungė prie laikraščio „Lietuvos keleivis“. Išleido priedų.
Informavo apie svarbiausius Klaipėdos krašto ir pasaulio įvykius, svarstė Klaipėdos krašto ekonomikos ir kultūros klausimus, nušvietė politikos aktualijas.
Bendradarbiavo Vytautas Bičiūnas, Adomas Jakštas, Jonas Jablonskis, Faustas Kirša, Lazdynų Pelėda, V. K. Raškauskas, Juozas Urbšys, Vydūnas.
Redagavo Antanas Dėdelė, Viktoras Gailius, Hermanas Jakužaitis, Juozas Pajaujis-Javis, Juozas Pronskus, Balys Sruoga, Jurgis Šaulys ir kt.
Traksėdžių valsčius

Traksėdžių valsčius buvo Mažojoje Lietuvoje. Centras – Traksėdžiai.
Techninė-ekonominė norma

Techninė-ekonominė norma – tai leistina absoliutaus išteklių (resursų) sunaudojimo reikšmė produkcijos vienetui pagaminti. Sunaudojimo norma yra svarbus reglamentuojamas ir analizuojamas rodiklis, charakterizuojantis išteklių sunaudojimą produkcijos vienetui pagaminti, arba tam tikrai darbų apimčiai atlikti. Įmonėje apskaičiuojamų normų ir normatyvų sistema įjungia tokias normas ir normatyvus: žaliavų ir medžiagų sunaudojimo, šiluminių – energetinių išteklių, darbo ir darbo užmokesčio sąnaudų, gamybinių pajėgumų panaudojimo, įrengimų panaudojimo, įrengimų poreikio, gamybos ir darbo organizavimo.
Džohor Baru

Geografija

Džohor Baru – pats piečiausias Azijos miestas. Jį nuo Singapūro skiria Džohoro sąsiauris per kurį nutiesti du tiltai.

Istorija

Džohor Baru įkurtas 1855 m. Daengo Ibrahimo, kuris buvo vieno žymiausių Malaizijos sultono Abu Bakaro tėvas. Iš pradžių miestas vadinosi Tandžung Puteri, iškilęs vietoje mažo žvejų kaimelio. 1866 m. Sultonas Abu Bakaras pakeitė miestelio pavadinimą į Džohor Baru ir paskelbė jį savo sultonato sostine, palikdamas buvusią sostinę Teluk Belangą, Singapūro teritorijoje.
Sultonui Abu Bakarui pavyko užtikrinti gerus santykius su britais ir kinais paskatinant investicijas į žemės ūkį, kurios lėmė sultonato gerovę.

Gyventojai

Miesto gyventojus sudaro 45 % malaiziečių, 41,5 % kinų, 7,1 % indų ir 6,4 % kitų tautų gyventojai. Kaip ir Singapūre, kinai priklauso kelioms etninėms grupėms.
Utopija

Utopija (gr. ου 'ne' + τόπος 'vieta', t. y. vieta, kurios nėra) – idealios, neįgyvendinamos santvarkos projektas; neįvykdomas, nerealus sumanymas.
Terminas kilęs iš Tomo Moro romano „Utopija“ (visas pavadinimas De Optimo Reipublicae Statu deque Nova Insula Utopia), kuriame aprašyta sala, kurioje gyvena ideali, harmoninga visuomenė, nėra tironijos, nevyksta karai.
Utopija dažniausiai vadinami nerealūs visuomeniniai projektai ar meno kūriniuose pavaizduotos idealios visuomenės, pavyzdžiui, Platono „Valstybė“, Tomazo Kampanelos „Saulės miestas“. Tai vadinama socialine utopija.
Tačiau lygia greta prigijo ir techninės utopijos sąvoka, kai kalbama apie neįmanomus, neįgyvendinamus techninius dalykus. Tarkime, nemažai ankstesniais amžiais aprašytų techninių utopijų tapo tikrove (kelionė į Mėnulį ir pan.).
Verta pastebėti, kad techninės utopijos su laiku dažnai virsta realybe, bet nė viena socialinė utopija kol kas įgyvendinta nebuvo.
Greta utopijos prigijo ir antiutopijos sąvoka. Svarbiausias skirtumas – utopija akcentuoja pozityvius dalykus, o antiutopija linkusi logiškai pratęsti utopiją ir parodyti silpnąsias jos puses. Pavyzdžiui, Džordžo Orvelo romanas „1984-ieji“ aprašo kraštutinę totalitarinę valstybę, taip perspėdamas apie totalitarizmo pavojų. Karelas Čapekas „Kare su salamandromis“ įtikinamai parodo naujos mąstančios rasės pavergimo ir karo su ja mechanizmą.