Minija

Tėkmė

Oficialios versmės yra nedideliame Didovo ežere, o hidrografinės – Sydeklio ežere (Telšių rajonas), 14 km į pietus nuo Telšių. Jeigu Minijos ilgis būtų skaičiuojamas nuo šio taško, jis siektų apie 213 km. Tačiau kadangi iš Sydeklio ištekantis upelis vadinasi Mava, tolesnė jo atkarpa tarp Ilgio ir Pluotinalio ežerų – Kliurke, ir tik žemiau Didovo ežero – Minija, tai oficialus Minijos ilgis yra tik 202 km. Teka per Ilgio, Pluotinalio, Didovo ežerus į vakarus žemiau Alkupio žiočių. Įtekėjus Salantui, pasuka į pietus, vingiuoja per Gargždus, Priekulę, įteka į Atmatą (dešiniąją Nemuno deltos atšaką) 3 km nuo jos žiočių.

Gyvūnija ir augalija

Žuvys: lydeka, sterkas, salatis, margasis upėtakis, šapalas, vėgėlė, lašiša, šlakis, žiobris, karšis, plakis, ešerys, meknė, kiršlys, kuoja, aukšlė, nėgė, rainė, pūgžlys, paprastasis kūjagalvis, šlyžys, kirtiklis (vijūninių šeimos žuvys), kartuolė – tai smulkios, mažai žmonėms žinomos žuvys, o Minijoje aptinkamos gana gausiai.
Paukščiai: baltasis gandras, tulžys, griežlė. Abu pastarieji įtraukti į Lietuvos raudonoji knyga. Dančiasnapiai, klykuolė.
Augalai: lūgnė, strėlialapė papliauška.
Vabzdžiai: Juodasis apolonas. Galbūt tai kai kam kopūstinuką primenantis drugys, tačiau tai iš esmės kita ir gana reta rūšis, įrašyta į Lietuvos raudonoji knyga. Laumžirgiai, Pleištinė skėtė (lot. Ophiogomphus cecilia, angl. Green Club-tailed Dragonfly), gražutė, strėliukės (lot. Coenagrionidae), apsiuvos, lašalai.
Žinduoliai: ūdra, bebras, vilkas.
Moliuskai: ovalioji geldutė. Įrašytas į Lietuvos raudonąją knygą.

Gamtosauga ir aplinkosauga

Europos šalys įsteigė specialų saugomų teritorijų svarbių visos Europos gamtai Saugomų teritorijų tinklą – Natura 2000, kuriuo rūpintis turės visos šalys narės, jis skirtas nykstančių senajame žemyne buveinių bei paukščių apsaugai. Minijos teritorija yra įtraukta į Natura 2000 Europos Sąjungos saugomų teritorijų tinklą. Šis tinklas įsteigtas įgyvendinant Europos Bendrijų Tarybos direktyvą dėl laukinių paukščių apsaugos (Paukščių direktyva) ir Europos Bendrijų Tarybos direktyvą dėl natūralių buveinių ir laukinės faunos bei floros apsaugos. Visa Minijos upė yra paskelbta nacionalinės reikšmės ichtiologiniu draustiniu, kuriame saugomos rečiausios ir vertingiausios Lietuvos žuvys – lašišos, šlakiai, upėtakiai, žiobriai. Minijos upėje ES mastu saugomos ūdros, tulžiai, griežlės, lašišos, žiobriai, kartuolės, rainės, kūjagalviai, šlyžiai, kirtikliai. Šios rūšys privalo būti saugomos ir pagal tarptautinę Berno konvenciją.

Ūkinė reikšmė

1873 m. Vilhelmo kanalu Minija tiesiogiai sujungta su Klaipėdos uostu. Pats žemupys tinkamas laivybai. Vandens matavimo stotys veikia Kartenoje ir Lankupiuose.  Upė prateka keletą saugomų teritorijų: Varnių regioninį parką, Minijos pralaužos kraštovaizdžio draustinį, Salantų regioninį parką, Minijos senslėnio kraštovaizdžio draustinį, Nemuno deltos regioninį parką.
Didesnės gyvenvietės prie Minijos: Kegai, Žarėnai (Telšių raj.), Medingėnai (Rietavo sav.), Stalgėnai, Aleksandravas (Plungės raj.), Kūlupėnai, Kartena, Raguviškiai (Kretingos raj.), Gargždai, Dovilai, Dituva, Priekulė, Lankupiai (Klaipėdos raj.), Sakūčiai, Kintai (Šilutės raj.).

Pavadinimo kilmė

Upėvardžio kilmė neaiški, panašių atitikmenų kitose baltų kalbose nerasta. Bandoma sieti su žodžiais mynė („klampynė, liūnas“), myniava („kas suminta, ištrypta“), miniava („veronika, brantas, pūkūnė“). Sąsają su kemsynėmis, pelkėmis rodytų ir tai, kad šaknis *min- gali būti kito balsiokaitos laipsnio nuo *main-, kas indoeuropiečių kalbose reiškia pelkynę.