google/wiki40b huggingface dataset:
Petras Čimbaras

Biografija

1983 m. baigė Bijutiškio aštuonmetę mokyklą, 1986 m. baigė Panevežio technikos mokyklą, mechanikas.
Mokydamasis Panevėžyje intensyviai sportavo, žaidė Panevėžio rankinio rinktinėje, atstovavo Panevėžio sporto mokyklai respublikinėse lengvosios atletikos varžybose, buvo pakviestas studijuoti į Kauno kultūros institutą, bet buvo priverstas atlikti tarnybą kariuomenėje. 1990 m. išvyko uždarbiauti į užsienį. 1993 m. paskirtas į UAB direktoriaus pareigas, nuo 1997 m. UAB „Trijadė“ direktorius. Laimėjo 2016 m. Lietuvos Respublikos Seimo rinkimuose.
Iki 2018 m. Darbo partijos (leiboristų) Molėtų skyriaus pirmininkas. Nuo 2018 m. Lietuvos socialdemokratų darbo partijos narys, pirmininko pavaduotojas.
2007–2011 m. ir nuo 2011 m. Molėtų rajono savivaldybės tarybos narys.

Šeima

Sutuoktinė Jolita, vaikai Modestas, Justas.
US Cremonese

Istorija

Klubas įkurtas 1903 m.
Bruce Sterling

Biografija

Jo pirmajame romane „Involution Ocean“, išleistame 1977 m., veiksmas vyksta Nullaqua pasaulyje, kur visa atmosfera plyti viename labai giliame krateryje. Istorija sukasi apie laivą, plaukiojantį išdžiuvusiu kraterio vandenynu ir žvejojantį po „vandenyno“ paviršiumi tūnančius padarus.
Nuo aštunto dešimtmečio Sterlingas rašė apsakymų seriją, kurios veiksmas vyksta Shaper/Mechanist visatoje, kur Saulės sistema apgyvendinta, joje dominuoja dvi tarpusavyje kariaujančios frakcijos. Mechanists naudojasi kompiuterinėmis mechaninėmis technologijos, Shapers vykdo didžiulio masto genų inžineriją. Padėtį sukomplikuoja susidūrimas su ateivių civilizacijomis; galiausiai žmonija pasidalija į daugelį porūšių, kurių dauguma išnyksta. Shaper/Mechanist istorijų galima rasti rinkiniuose „Crystal Express“ ir „Schismatrix Plus“. Pastarasis apima romaną „Schismatrix“ ir visus apsakymus, kurių veiksmas vyksta Shaper/Mechanist visatoje.
9-ajame dešimtmetyje Sterlingas buvo mokslinės fantastikos kritikos fenzino „Cheap Truth“ redaktorius, pasivadinęs Vincent Omniaveritas pseudonimu. Jis pildė Catscan skiltį dabar nebeleidžiamame mokslinės fantastikos kritikos žurnale „SF Eye“. Kartu su Lewis Shiner parašė apsakymą „Mozart in Mirrorshades“.
Pastaruoju metu pildė internetinius blogus, kaip kad Cool Tools ir Beyond the Beyond.
FC NSA Sofia

Istorija

Akademija įkurta 1942 m. Ji ugdo bulgarų futbolo talentus eilę metų. 
Moterų komanda kovoja dėl aukščiausių vietų ir trofėjų Bulgarijoje. Nuo 2005 iki 2013 m. dominavo bulgarų moterų pirmenybėse. Net septynis kartus tapo šalies čempionėmis. Vėliau sekė nuopolis, bet pastaraisiais metais vėl atgavo lyderių pozicijas.
2018 m. rugpjūčio 13 d. klubas žaidė su FC Gintra. Tai buvo 2018–19 m. UEFA moterų Čempionų lygos kvalifikacinės rungtynės.
Mekos didžioji mečetė

Istorija

Pirmoji Mekos mečetė statyta 638 m. Dabartinės mečetės istorija siekia 1570 m. Ji ne sykį buvo perstatoma, todėl iš pradinio statinio mažai kas belikę. Pradžioje mečetė turėjo šešis minaretus, tačiau kai prie Mėlynosios mečetės Stambule taip pat buvo pastatyti šeši minaretai, Mekos imamas tai pavadino šventvagyste: nė viena mečetė negali prilygti Kaabai. Sultono Ahmedo I (1590–1617) nutarimu, mečetėje buvo pastatytas septintasis minaretas.

Rekonstrukcijos

1980–ųjų pabaigoje vykdant mečetės rekonstrukciją atsirado didžiulis korpusas su dar dviem minaretais. Šiuo metu čia yra pagrindinis įėjimas į mečetę per Karaliaus Fahdo vartus. Mečetės plotas pasiekė 357 tūkst. m², buvo 9 minaretai, kurių aukštis 89 m. Minaretai iškilę virš keturių pagrindinių vartų. Sraigtiniais minaretų laiptais pakylama į balkonus. Minaretų viršūnes vainikuoja masyvūs paauksuoto metalo pusmėnuliai. Mečetėje priskaičiuojama daugiau kaip 500 marmuro kolonų, veikia 7 eskalatoriai. Orą pagrindinėse patalpose valo kondicionieriai. Yra specialios patalpos, atskirai vyrams ir moterims, skirtos maldoms ir ritualiniams apsiplovimams. Į mečetę vienu metu gali sutilpti iki 800 tūkst. maldininkų.
Saudo Arabijos karaliaus Abdulos sprendimu, 2007 m. pradėti vykdyti dideli mečetės rekonstrukcijos darbai, turintys užsitęsti iki 2020 m. Planuojama mečetės talpą padidinti iki 2,5 mln. žmonių. Praplėsta šiaurinė Didžiosios mečetės esplanada, jos plotas padidėjo iki 400 tūkst. m². Dar pastatyti du minaretai, nauji Karaliaus Abdulos vartai, visos senos ir naujos patalpos buvo aprūpinamos kondicionieriais. Įskaitant aplinkines rekonstruojamas teritorijas, sudaryta galimybė apeigose ir ceremonijose dalyvauti 2,5 mln. žmonių vienu metu. 2011 m. šalia pastatytas viešbučių dangoraižių kompleksas Abraj Al Bait.

Saugumas

1979 m. lapkričio 29 d. mečetėje įvykdytas teroristinis aktas, kai buvo pagrobti įkaitai, o abiejose pusėse žuvo 255 žmonės.
Gausybės minių traukos objektas per hadžą neretai sukelia skaudžių nelaimių.  2006 m. kilus spūsčiai prie kelio ant Džamarato tilto, nuo kurio paskutinę ritualo dieną mėtomi akmenys į šėtoną, žuvo 364 maldininkai. Tai buvo didžiausia nelaimė nuo 1990 m. liepos, kai per spūstį Minos tunelyje hadžo metu žuvo 1426 piligrimai. 
2015 m. rugsėjo 11 d. vėjas nuvertė statybinį kraną, stovėjusį mečetės kieme. Žuvo mažiausiai 111 žmonių, 394 buvo sužeisti.
Gediminas Adomaitis (1925)

Biografija

1951 m. baigė VU lietuvių kalbą ir literatūrą, jame dėstė, nuo 1966 m. dirbo Aukštojo ir specialiojo mokslo ministerijoje.
Bronius Gadeikis

Biografija

Gimė dvylikos vaikų šeimoje. Mokėsi Plungėje, Kaune. 1953 m. baigė Kauno medicinos instituto Gydomąjį fakultetą. 1966 m. suteikta pirmoji ortopedo – traumatologo kategorija, 1984 m. suteikta aukščiausioji ortopedo – traumatologo kvalifikacinė kategorija. Siekdamas įsisavinti įgimto klubo sąnario išnirimo operatyvinį gydymą 1963 m. ir 1964 m. tobulinosi Rygos ortopedijos – traumatologijos institute, iš kurio grįžęs pradėjo daryti analogiškas operacijas Šiauliuose. Traumatologijos ir vaikų chirurgijos žinias du kartus gilino Maskvos centriniame gydytojų pasitobulinimo institute.
1953 m. paskirtas į Respublikinės Šiaulių ligoninės ortopedinį – traumatologinį skyrių, kuriame dirbdamas tobulinosi vaikų ortopedijos – traumatologijos srityje. Nuo 1963 m. Šiaulių gimdymo namuose pirmasis pradėjo sistemingai kartą per savaitę profilaktiškai tikrinti visus naujagimius, siekdamas tiksliau išsiaiškinti įgimtas deformacijas. Šį darbą reguliariai vykdė ketverius metus, išmokė miesto ir Šiaulių zonos rajonų gimdymo namų mikropediatrus naudoti apžiūros techniką. Visi naujagimiai su įgimtomis deformacijomis buvo gydomi ir dispanserizuojami vaikų poliklinikoje.
Buvo Respublikinės ortopedų – traumatologų mokslinės draugijos, Šiaulių zonos chirurgų mokslinės draugijos ir Respublikinės vaikų chirurgijos draugijos narys, Šiaulių miesto vaikų traumatizmo komisijos narys. Per 50 darbo metų paruošė per 30 pranešimų, kuriuos perskaitė chirurgų, ginekologų, mikropediatrų konferencijose, Šiaulių chirurgų draugijos posėdžiuose, mokyklose, vaikų darželiuose. Daug jo straipsnių išspausdinta medicininiuose leidiniuose, miesto laikraštyje.
Apdovanotas medaliais, Garbės raštais, jam pareikštos padėkos. Šiaulių miesto savivaldybės tarybos 2004 m. rugsėjo 9 d. sprendimu Nr. T-208 suteiktas Garbės piliečio vardas.
Jūratė Overaitytė

Biografija

1989 m. baigė Alytaus „Dainavos“ vidurinę mokyklą. 1999 m. baigė Kauno medicinos universitetą, gydytoja.
VšĮ PSPC Simno ambulatorijos šeimos gydytoja-ambulatorijos vedėja.
Tėvynės sąjungos – Lietuvos krikščionių demokratų narė. 2007–2011 m. ir nuo 2011 m. Alytaus rajono savivaldybės tarybos narys. 
Raudonojo Kryžiaus organizacijos, Lietuvai pagražinti draugijos narė. Sutuoktinis Artūras.
Afrikos Tautų taurė

Afrikos Tautų taurė (Afrikos Nacijų taurė) – svarbiausias Afrikos žemyno futbolo rinktinių turnyras. Organizuojamas Afrikos Futbolo Konfederacijos (CAF). Pirmasis Tautų taurės turnyras surengtas 1957 m., jame dalyvavo tik Egipto, Sudano ir Etiopijos rinktinės (Pietų Afrika diskvalifikuota dėl apartheido politikos). Vėliau turnyras organizuotas kas vienerius – trejus metus, o nuo 1968 m. organizuojamas kas dvejus metus, finalinėse varžybose dalyvauja 16 komandų. Atrankoje į turnyrą dalyvauja beveik visos žemyno šalys.
2019 m. čempionato dalyvių skaičius praplėstas iki 24.
Arminas Lydeka

Biografija

1975–1980 m. mokėsi Naujosios Akmenės 2-ojoje vidurinėje mokykloje, 1986 m. aukso medaliu baigė Molėtų 2-ąją vidurinę mokyklą. 1992–1994 m. dirbo LR ambasados Rusijos Federacijoje I-uoju sekretoriumi-konsulu. 1993 m. derybų konsuliniais klausimais tarp Lietuvos ir Rusijos delegacijos narys. 1993 m. su pagyrimu baigė Maskvos valstybinio M. Lomonosovo universiteto Socialinių mokslų fakultetą ir įgijo tarptautinių santykių politologo specialybę. 1994 m. šio universiteto Tarptautinių santykių katedroje įgijo magistro laipsnį. 1994 m. stažavo Orhuso universitete (Danija), 1995 m. Londono universitete (JK), 1997 m. Amsterdamo universitete (Nyderlandai).
1994–1995 m. Lietuvos pramonininkų konfederacijos tarptautinių ryšių direktorius. UAB „Alternatas“ direktoriaus pavaduotojas. 1994–2003 m. Vilniaus universiteto Tarptautinio verslo mokyklos, Tarptautinių santykių ir politikos mokslų instituto, Komunikacijos fakulteto dėstytojas. Skaitė paskaitas apie tarnybinį etiketą, diplomatinį protokolą, užsienio politiką, diplomatijos organizavimą. 1994–2004 m. Viešojo administravimo instituto, Finansų ministerijos mokymo centro, Kultūros darbuotojų tobulinimosi centro, Vadybos sprendimų centro dėstytojas konsultantas. 2013–2014 m. Seimo kontrolierių įstaigos Žmogaus teisių biuro vadovas, nuo 2017 m. – šios įstaigos Žmogaus teisių vyriausiasis konsultantas.
Nuo 1994 m. diplomatinio protokolo ir tarnybinio etiketo ekspertas konsultantas, Lietuvos politologų asociacijos narys. Žmona Brigita Olga, duktė Armintė (g. 1998).

Politinė veikla

2000–2012 m. ir 2014–2016 m. Seimo narys. 2001–2003 m. ir 2006–2012 m. Žmogaus teisių komiteto pirmininko pavaduotojas. 2003–2004 m. Seimo stebėtojų delegacijos Europos Parlamente pirmininko pavaduotojas.  2004 m. gegužės-birželio mėn. Europos Parlamento narys (paskirtas Seimo). 
Nuo 1998 m. Lietuvos liberalų sąjungos narys, 1998–1999 m. šios sąjungos Valdybos narys. 2003–2010 m. Liberalų ir centro sąjungos, nuo 2010 m. Lietuvos Respublikos liberalų sąjūdžio narys.
Smolensko–Maskvos aukštuma

Smolensko-Maskvos aukštuma (rus. Смоленско-Московская возвышенность) – banguotai kalvota aukštuma Rusijoje (Smolensko, Maskvos ir Vladimiro sr.) ir nedidelė dalis Baltarusijoje (Mogiliovo ir Vitebsko sr.). Nusidriekusi šiaurės rytų kryptimi apie 500 km; nuo Oršos iki Zalesės Pereslavlio. Sudaryta iš atskirų Maskvos ir Smolensko aukštumų. Aukščiausia vieta – 320 m (šalia Chmelitos gyvenvietės, Smolensko sr.). Aukštuma teka Dniepro ir Volgos baseino upės. Dengia mišrieji (daugiausia eglių ir beržų) miškai. Dažnos pelkės.
Arnoldas Abramavičius

Biografija

1992 m. baigė Vilniaus pedagoginį universitetą, fizikos – informatikos mokytojas. 2010 m. Mykolo Riomerio universitete baigė savivaldos institucijų administravimą.
1995–1997 m. Zarasų rajono savivaldybės mero pavaduotojas, 1997–2000 m. ir 2007–2015 m. Zarasų rajono savivaldybės meras. 2003–2007 m. Ignalinos atominės elektrinės regiono plėtros agentūros direktorius.
1995 m. Lietuvių tautininkų sąjungos, nuo 1997 m. Tėvynės sąjungos (Lietuvos konservatorių) narys.
1995–1997 m., 1997–2000 m., 2000–2003 m., 2003–2007 m., 2007–2011 m. ir nuo 2011 m. Zarasų rajono savivaldybės tarybos narys. 2003–2007 m. tarybos Kontrolės komiteto pirmininko pavaduotojas, Utenos regiono plėtros tarybos narys.
Zarasų teniso klubo vadovas, Europos Sąjungos Regionų komiteto narys. Žmona Virginija, vaikai Oskaras, Beatričė.
The Call of Cthulhu

Įamžinimas

Pagal šį kūrinį 2005 m. pastatytas to paties pavadinimo siaubo filmas, sukurti žaidimai. Cthulhu personažas naudojamas daugelyje vėlesnių H.P. Lavkrafto kūrinių bei kitų siaubo žanro rašytojų kūryboje, muzikoje (ypač heavy, gothic metal), komiksuose ir kt.
Tarptautinė Vestfalijos taikos premija

Tarptautinė Vestfalijos taikos premija (vok. Internationale Preis des Westfälischen Friedens) – tarptautinis apdovanojimas, kurį skiria Vokietijos Miunsterio mieste įsikūrusi visuomeninė organizacija „Wirtschaftliche Gesellschaft für Westfalen und Lippe e. V.“ (liet. Vestfalijos ir Lipės ekonominė draugija).
Kas du metus šia premija apdovanojami pavieniai asmenys, organizacijos ar valstybių veikėjai už pastangas stiprinant Europos vienybę ir taiką pasaulyje. Jos suteikimas primena 1648 m. vokiečių miestuose Miunsteryje ir Osnabriuke pasiektą Vestfalijos taiką. Premijos dydis (100 000 eurų) vienodai padalijamas tarp dviejų apdovanojamųjų grupių: suaugusiųjų ir jaunimo.
Žyneliai

Aplinkinės gyvenvietės

SūdėnaiSenoji Įpiltis – 4 kmBenaičiaiSūdėnaiNausėdai – 3,6 kmLAUKŽEMĖ – 2 kmPelėkiai – 1,5 km
DARBĖNAI – 6,5 kmMaloniškiai – 1,5 km

Vardas

Vardo kilmė aiškinama dvejopai. Pasak vienų, senovėje čia gyvenę pagonių žyniai. Pasak kitų, kaimui vardą davusi pirmoji kaime apsigyvenusi naujakurių Žynelių šeima.
Jurgis Kisnėrius

Jurgis Kisnėrius (1920 m. rugpjūčio 24 d. Galmenai, Tauragės valsčius – 1986 m. rugpjūčio 8 d. Vilnius) – Lietuvos geologas, fizinių mokslų daktaras.

Biografija

1951 m. baigė Vilniaus universitetą. 1958 m. geologijos ir mineralogijos mokslų kandidatas.
Nuo 1950 m. dirbo Lietuvos mokslų akademijos Geologijos ir geografijos institute (nuo 1963 m. Geologijos institutas), 1959–1965 m. stratigrafijos ir tektonikos sektoriaus vadovas.

Mokslinė veikla

Sudarė Lietuvos ir Baltijos kraštų geologinių (mastelis 1:500 000), litologinių paleogeografinių žemėlapių su aiškinamuoju tekstu. Tyrė Lietuvos juros sistemos ir kreidos sistemos apatinio skyriaus uolienų litologiją ir stratigrafiją.
Krūvio tankis

Ilginis, paviršinis ar erdvinis (tūrinis) krūvio tankis yra elektros krūvio kiekis linijoje, plote ar tūryje atitinkamai.

Ilginis krūvio tankis

Ilginis krūvio tankis: \tau=\frac{q}{l}; čia q yra krūvis, tolydžiai pasiskirstęs l ilgio linijos atkarpoje.
Jeigu krūvis yra pasiskirstęs netolygiai, tokiu atveju reikia imti be galo mažą linijos atkarpą dl. Jei toje atkarpoje yra krūvis dq, tai ilginis krūvio tankis: \tau=\frac{d q}{d l}.
Žinant ilginį krūvio tankį, galima rasti sistemos krūvį: q = \int_{(l)} \tau\, dx.

Paviršinis krūvio tankis

Tolygaus krūvio pasiskirstymo atveju: \sigma=\frac{q}{S}; čia q yra krūvis, pasiskirstęs S ploto paviršiuje.
Netolygaus krūvio pasiskirstymo atveju: \sigma=\frac{dq}{dS}; čia dq yra krūvis, pasiskirstęs be galo mažame dS ploto paviršiuje.
Žinant paviršinio krūvio tankį, galima rasti sistemos krūvį: q = \int_{(S)} \sigma\, dS.

Erdvinis krūvio tankis

Tolygaus krūvio pasiskirstymo atveju: \rho=\frac{q}{V}; čia q yra krūvis, pasiskirstęs V dydžio tūryje.
Netolygaus krūvio pasiskirstymo atveju: \rho=\frac{dq}{dV}; čia dq yra krūvis, pasiskirstęs be galo mažame dV dydžio tūryje.
Žinant tūrinio krūvio tankį, galima rasti sistemos krūvį: q = \int_{(V)} \rho\, dV
Šv. Serafimas iš Sarovo

Biografija

Šv. Serafimo tėvai, Izidorius ir Agata Mošninai gyveno Kurske, Rusijoje. Tėvas buvo pirklys, o Serafimas nelabai domėjosi verslu. Nuo mažens jis gyveno pamaldžiai, pasiaukojęs stačiatikių bažnyčiai. Kaip sako legenda, jį, dar mažą berniuką, išgydė Švč. Mergelės Marijos ikona, po to jis gebėjo matyti angelus.
1777 m., būdamas 19 metų, jis įstojo į Sarovo vienuolyną, 1786 m. davė vienuolio įžadus ir gavo Serafimo vardą, kuris hebrajų kalba reiškė „liepsnojantis“. Greitai tapo diakonu, kiek vėliau – vienuolyno vyresniuoju kunigu-vienuoliu ir Divejevo vienuolyno dvasiniu vadovu. Greitai po to jis pasitraukė iš bendruomenės ir Sarovo vienuolyno ir išėjo gyventi į mišką. 25 metus jis gyveno atsiskyręs. Per tą laiką jo kojos taip ištino, kad jis sunkiai bepaėjo.
1815 m. jis pradėjo savo ermitaže priimti piligrimus. Greitai Serafimas išpopuliarėjo dėl galios gydyti ir įžvalgumo. Kartais per dieną jį aplankydavo šimtai piligrimų. Pasakojama, kad jis atsakydavo į savo svečių klausimus, jiems jų dar neuždavus.
Jis mirė priešais Dievo Motinos ikoną būdamas 73 metų.
Alijošiškės

Lakštingalų slėnis

Tai rekreacinė zona, įkurta Akmenos upės kilpoje. Čia nutiesti asfaltuoti takai, apjuosti gyvatvorėmis, yra tvenkinys su salele, pavėsinės ir estrada. Lakštingalų slėnyje kasmet vyksta įvairūs kultūriniai Tauragės ir Šilalės rajonų renginiai.

Aplinkinės gyvenvietės

Andriejaičiai - 3 kmPAGRAMANTIS – 3 km
Aristavėlės dvaras

Istorija

Į savitą Aristavo dvaro architekturą dar XX a. pr. dėmesį atkreipė žinomas kraštotyrininkas Zigmantas Gliogeris. Savo 1907 m. išleistame veikale Budownictwo drzewne i wyroby z drzewa w dawnej Polsce Aristavo ponų rūmų statybą jis nukelia į Lietuvos-Lenkijos-Saksonijos valdovo Augusto II laikus. Tarp dvylikos kambarių išsiskyrė valgomasis, dekoruotas freskomis.
1980 m. dvaro rūmus valstybei atidavė tuometis „Sniečkaus” kolūkis. 1987 m. dvaras išardytas, vėliau pervežtas ir sandėliuotas Rumšiškių liaudies buities muziejuje, kur atstatytas 2010 m.
Buvusių rūmų vietoje 1988 m. atlikti žvalgybinio pobūdžio archeologiniai tyrimai. Pagal atliktus J. Jurginio ir A. Vojevodskaitės Ariastavėlės (Aristavos) dvaro istorinius tyrimus, Arvistos, Arvistavos, Orvistavos pavadinimas minimas kryžiuočių kronikose jau XIV a. antroje pusėje. Tai buvo regioninis – administracinis centras Upytės žemėje. XVI – XVII a. Aristavos dvarą valdė Šiukštų giminė, kuri 1700 m. jį pardavė Zabieloms. XVIII a. pabaigoje dvaras paveldėjimo keliu perėjo į Medekšų valdas. Pastarieji savininkai dvaro sodybą pertvarkė naujam gyvenimo būdui, bet išsaugojo barokinį dvaro siluetą. XIX a. dvaras buvo nuomojamas, o jo savininkai gyveno Kaune. 1940 m. Aristavėlės dvaras buvo konfiskuotas. Pokario metais dvaro rūmuose įsikūrė kolūkis, įrengti butai.

Architektūra

Statinys įkurdintas tolėliau nuo etnografinių sodybų, muziejaus teritorijos šiaurės vakariniame pakraštyje. Tai vienintelis toks išlikęs pastatas Lietuvoje. Nors dvaras tris kartus perstatytas, jis išliko gana originalus – reprezentuoja medinę rūmų architektūrą, primena istorinius įvykius ir asmenybes. Pasak vietos gyventojų, kadaise juose viešėjo ir aukšto rango Napoleono kariškiai, dideliame kamine nuo persekiojančių rusų kareivių slėpėsi septyni sukilėliai.
Rūmai nepasižymėjo dideliu masteliu ir prabanga, tačiau gerai išlaikė tipišką bajoriškos rezidencijos vaizdą, kurios palikime geriausiai atsispindi viduriniojo bajorijos sluoksnio materialinė ir dvasinė kultūra. Pastato išorė ir vidus pergyveno kelias rekonstrukcijas. Iš seniausio, baroko laikotarpio, išlikęs puošnus ekspresyvus laužytos konfigūracijos stogas su profiliuotais karniziniais apvadais. Rūmų stogas, kaip ir kitados, uždengtas drėgmei ir puvimui atspariomis drebulių skiedromis – malksnomis. Stogas laiptuotas, keturšlaitis. Buvo pakeista klasicistinė planinė struktūra ir apšildymo sistema, iš šio laikotarpio vertingiausia sienų ir lubų tapyba, susipinanti su liaudiškais motyvais. Per antrąją rekonstrukciją XIX a. pabaigoje buvo perplanuota pietrytinė rūmų dalis, pristatytas 6 kolonų portikas. Labiausiai rūmai pasikeitė ir buvo nugyventi sovietmečiu: salė ir didieji kambariai suskirstyti pertvaromis, įrengti butai, perstatytos krosnys, viename rūmų gale laikytos kiaulės.
Ruobežiai

Aplinkinės gyvenvietės

Nemunėlio Radviliškis – 12 km
Rigmantiškiai – 1,8 km
Dauguviečiai – 0,8 km
Ėrbergė – 4,7 km
Strelniekai – 0,8 km
BIRŽAI – 22 km
Gerkiai – 1,4 km
Tumbeso departamentas

Istorija

Teritorija žmonių apgyvendinta nuo senovės. Čia gyvavo Čimu valstybė, kurią vėliau užkariavo inkai. 1532 m. šiame krašte pasirodė Fransisko Pisaro vadovaujami ispanai, čia įvyko pirmasis kolonizatorių ir inkų susidūrimas. Nepriklausomos Peru laikais Tumbesas buvo pavaldus Piurai. 1941–1942 m. čia vyko Peru–Ekvadoro karo veiksmai. Karui pasibaigus, sudarytas Tumbeso departamentas.

Geografija

Pietvakarinę dalį užima Kosta, kurią užima pusdykumės, šiaurėje pereinančios į sausringas savanas ir miškus bei mangrovių sąžalynus. Rytuose paviršius kyla į priešandines aukštumas, kurių šlaitai apaugę tropiniais miškais. Gvajakilio įlankos pakrantėse yra kelios salos (Korea, Matapalas, Ronkalis).
Svarbiausios upės – Tumbesas ir Sarumilija – teka iš Andų į vandenyną.
Klimatas tropinis, daugiausia karštas ir drėgnas. Vidutinė metinė oro temperatūra yra 27 °C, vasaros karštomis dienomis gali pakilti iki 40 °C, žiemos naktimis atvėsti iki 17 °C. Pakrantėje sausa, per metus iškrenta 50-250 mm kritulių (sausį–balandį), kalnų šlaituose drėgniau.
Yra Tumbeso mangrovių nacionalinis draustinis, Amotapės kalvų nacionalinis parkas, Tumbeso nacionalinis draustinis.

Ekonomika

Verčiamasi daugiausia žemės ūkiu – svarbus kukurūzų ir tabako auginimo kraštas, taip pat auginami ryžiai, medvilnė, batatai, bananai, vaisiai. Svarbus verslas yra žvejyba, moliuskų, vėžiagyvių gaudymas. Yra naftos, gamtinių dujų, akmens anglių, bentonito, gipso, druskos telkinių. Vystomas turizmas – Tumbesas garsėja savo paplūdimiais.

Gyventojai

Beveik visi Tumbeso gyventojai yra ispanakalbiai (metisai, baltieji, mulatai), indėnai nesudaro nei pilno procento gyventojų dalies.
Danielius Eidukas

Biografija

1957 m. baigė Kauno politechnikos institutą. 1970 m. technikos mokslų kandidatas, 1977 m. technikos mokslų daktaras. 1976 m. Lietuvos mokslų akademijos narys korespondentas.
Nuo 1960 m. KPI dėstytojas, nuo 1972 m. profesorius. 1962-1963 m. dar ir Vilniaus radijo matavimų prietaisų Mokslo tyrimų instituto padalinio Kaune laboratorijos vedėjas, 1963-1966 m. skyriaus vedėjas, 1966-1971 m. Kauno radijo matavimų MTI skyriaus vedėjas, 1964-1988 m. mokslinis sekretorius. Žurnalo „Elektronika ir elektrotechnika“ vyriausiasis redaktorius.
Velnio sūnūs

Turinys

Adamas ir Džeisonas – du broliai gangsteriai, kurių alkoholį pamėgusi motina puikiai žino, kuo verčiasi jos sūnūs. Po sėkmingo juvelyrinės parduotuvės apiplėšimo jaunėlis Džeisonas atsisako atiduoti broliui grobį, o pareiškia ketinantis pats tapti savarankišku gangsteriu ir išvyksta su savo mergina Karen.
Po keleto dienų Adamo žmonės sučiumpa Džeisoną ir, manipuliuodami jo jausmais Karen, išgauna iš jo kur paslėptas grobis bei suluošina jam dešinę ranką, kad šis daugiau negalėtų valdyti ginklo. Supratęs, kad Karen jį išdavė, palūžęs Džeisonas užklysta į merginos, vardu Barbara, namus, ir ši imasi jį slaugyti.
Atsigavęs ir išmokęs šaudyti kaire ranka, Džeisonas, iš motinos sužinojęs apie brolio planuojamą inkasatorių apiplėšimą, kartu su bičiuliu Džimiu įvykdo nusikaltimą anksčiau, o paskui susidoroja ir su brolio parankiniais. Galiausiai Džeisonas vyksta ieškoti Adamo, tačiau įvykęs žemės drebėjimas sugriauna šio namus. Džeisonas randa negyvą Karen ir nuolaužų prispaustą Adamą, kurį išlaisvina tam, kad galėtų suvesti sąskaitas...
Portugesa

Geografija

Portugesa yra Venesuelos vidurio vakarų regione. Būdingos lygumos, kuriose plyti savanos bei galeriniai miškai upių slėniuose. Andų priekalnėse, besidriekiančiose šiauriniu pakraščiu, miškų daugiau. Upės priklauso Apūrės baseinui (Portugesa, Kochedesas ir kt.). Didelė dalis teritorijos išdirbta; Portugesa yra viena svarbiausių žemės ūkio sričių šalyje.
Valstijos simbolis – stambialapė svietenija (Swietenia macrophylla).
Atominis bunkeris

Ekspozicija

Bunkeryje, be dujokaukių, yra saugoma didelė kolekcija apsauginių drabužių nuo cheminio ginklo, autonominių elektros generatorių, medicinos instrumentų, radijo imtuvų, siųstuvų, pelengatorių, telefonų, komutatorių, slaptų įrašinėjimo prietaisų, kurie buvo naudojami GRU, KGB, Specnaz ir kitų įslaptintų tarnybų, naudojusių grifą „slaptai“.
Borisas Gryzlovas

Biografija

1973 m. baigė Leningrado M. Bonč-Brujevičiaus ryšių elektrotechnikos institutą, radijo inžinierius. Dirbo elektroninių prietaisų gamykloje. 1996 m. tapo Baltijos technikos universiteto Sankt Peterburge Naujų technologijų mokymo ir metodinio centro direktoriumi.
1999 m. išrinktas Rusijos valstybės dūmos deputatu, „Vienybės“ frakcijos pirmininku. 2001–2003 m. buvo Rusijos Vidaus reikalų ministras.
2003–2011 m. buvo Rusijos valstybės dūmos pirmininkas. 2002 m. išrinktas „Vieningosios Rusijos“ Vyriausiosios tarybos pirmininku, 2004–2008 m. buvo šios partijos pirmininkas. Nuo 2008 m., kai partijos pirmininku tapo Vladimiras Putinas, o vėliau – Dmitrijus Medvedevas, vėl vadovauja Vyriausiajai partijos tarybai.
2011 m. išrinktas Dūmos deputatu, tačiau mandato atsisakė. Šiuo metu yra Rusijos valstybinės atominės energetikos korporacijos „Rosatom“ Priežiūros tarybos pirmininkas.
Nuo 2001 m. yra Rusijos Federacijos saugumo tarybos nuolatinis narys.