google/wiki40b huggingface dataset:
Katherine Moennig

Katherine (Sian) Moennig (g. 1977 m. gruodžio 29 d. Filadelfijoje) – JAV aktorė.
K. Moennig yra kilusi iš žinomos Holivudo aktorių šeimos. Jos motina buvusi Broadway – šokėja, vaidinusi įvairiuose filmuose, pavyzdžiui, Funny Girl, tėvas – smuikų gamintojas. Taip pat jos artima giminaitė yra Oskaro prizo laimėtoja Gwyneth Paltrow.

Biografija

Moennig karjera prasidėjo 1987 metais teatre vaikams. Ten jinai parašė improvizuotą Mikės pūkuotuko versiją, kurioje ir pati suvaidino. Pabaigus mokyklą, Katherine išvyko į Niujorką, kur baigė American Academy of Dramatic Art. Vėliau du mėnesius atliko praktiką Williamstown teatrų festivalyje ir gavo vieną nesvarbią rolę Šekspyro komedijoje As You Like It.
Aktorės debiutas televizijų serialuose buvo 2000 metais filme Young Americans, kuriame suvaidino mergaitę apsimetančią berniuku tam, kad patektų į svarbią Rawley akademiją.
Nuo 2004 iki 2009 Katherine Moennig atliko vieną iš pagrindinių vaidmenų JAV-seriale The L Word, įkūnijusi androgeniškos išvaizdos plaukų stilistę Shane McCutcheon. 2009 metais aktorė vaidino serijale Three Rivers gydytoją Dr. Miranda Foster.
Kunionių pagrindinė mokykla

Istorija

1929 m. atidaryta pirmoji keturių skyrių pradinė mokykla. 1940 m. mokykla padalijama, keli skyriai lieka Lukošių sodyboje, kiti perkeliami į P. Kišono namus, kur veikė ir skaitykla. Ilgą laiką vaikai mokomi pradinėje mokykloje ant Vikšrupio kranto vadinamoje Šabyne. Čia dirbo mokytojai Koštaunas, Ralienė, St. Malinauskienė.
1989 m. rugsėjo 1 d. duris atvėrė nauja Kunionių devynmetė mokykla. Nuo 1992 m. vyksta priešmokyklinukų – būsimųjų pirmokų ugdymas. 1992 m. mokykloje įkurtas Kunionių apylinkės buities muziejus „Gryčia“, įkūrėjas – biologijos mokytojas Antanas Majus. 1989-1999 m. 9 klases baigė 90 mokinių. 1996 m. mokykla įtraukta į Lietuvos sveikatą stiprinančių mokyklų tinklą. 1999 m. pradėjus įgyvendinti dešimtmetį mokymą, mokykla tapo dešimtmete. 2000 m. išleista pirmoji dešimtokų laida.
2012 m. sausio 24 d. mokykla išregistruota.
Lytinė branda

Lytinė branda (lot. pubertas) – tai gyvūno raidos stadija, kuomet ima vystytis antriniai lytiniai požymiai ir organizmas subręsta dauginimosi funkcijai.

Žmonių lytinė branda

Žmonių lytinė branda trunka apie 6 metus. Tai paauglystės tarpsnis, esantis tarp vaikystės ir suaugusiojo amžiaus. Kiekvieno individo brandos pradžios ir pabaigos laikas skiriasi: mergaitės paprastai pradeda bręsti apie 9–11 gyvenimo metus, visiškai subręsta apie 16–17 metus; berniukai bręsti pradeda vidutiniškai 2 metais vėliau – apie 11–13 metus, visiškai subręsta apie 18–19 metus.
Lytinės brandos metu ima ryškėti antriniai lytiniai požymiai, vyras ir moteris gali lytiškai santykiauti, o moteris – išnešioti ir pagimdyti sveiką kūdikį be žalos savo sveikatai. Pagrindinis mergaitės lytinės brandos požymis – mėnesinės, o berniuko – pirmoji ejakuliacija.
Fiziologinė lytinė branda dar nereiškia žmogaus pasirengimo lytiniam gyvenimui, kadangi individas dar turi subręsti psichologiškai ir socialiai, t. y. suvokti atsakomybę bei lytinio gyvenimo pasekmes. Daugelyje šalių lytiniai santykiai su nepilnamečiais yra draudžiami.
Pastaraisiais dešimtmečiais pasaulyje stebimas lytinės brandos spartėjimas ir ankstyvėjimas (vadinama akceleracija).

Berniukas – vaikinas

Berniukų lytinė branda prasideda vėliau. Iš pradžių ima kisti balso tembras (mutacija), ima augti plaukai ant gaktos, formuotis vyriškas kūno sudėjimas. Maždaug po 2–3 metų nuo antrinių lytinių požymių radimosi pasirodo pirmosios poliucijos. Padidėja vidaus sekrecijos liaukų aktyvumas (visų pirma – pogumburio ir hipofizės), ima gamintis daug gonadotropinių hormonų, kurie stimuliuoja lytinių liaukų veiklą, padidėja lytinių hormonų (androgenų ir estrogenų) sekrecija, suintensyvėja somatotropino ir tireotropino gamyba. Bendras lytinių hormonų, somatotropino ir tireotropino poveikis sąlygoja spartesnį kūno vystymąsi, taip pat ir lytinių požymių vystymąsi.

Veiksniai

Lytinės brandos metu ima formuotis lytinis instinktas ir lytinis potraukis. Manoma, kad lytinė branda vėluoja, jeigu vyresnė nei 13 metų mergaitė arba vyresnis nei 14 metų berniukas neturi antrinių lytinių požymių. Tai gali sąlygoti individualūs veiksniai, somatiniai susirgimai, nepalankus mikroklimatas šeimoje, menkavertė mityba, prastos gyvenimo sąlygos. Lytinę brandą taip pat gali sutrikdyti pogumburio-hipofizės sistemos bei lytinių liaukų sutrikimai.
Igliaukos Šv. Kazimiero bažnyčia

Istorija

Prienų seniūnas grafas Mykolas Butleris 1781 m. pradėjo statyti bažnyčią. Statybą tęsė jo įpėdinis Kazimieras Sapiega. 1783 m. bažnyčia tapo Marijampolės parapijos filija. 1823 m. Igliaukoje gyveno 2, o 1844 m. – 3 marijonai kunigai. Vėliau marijonai pasistatė dviaukštį namą. Marijonas kunigas Juozapas Gegužinskas (1821–1887) apkaltintas lankęs miške sukilėlių būrį. Už tai 1863 m. areštuotas, 1864 m. ištremtas į Sibirą. Jam 1871 m. leista grįžti į Kuršą. Valdžia 1864 m. vienuolyną uždarė (pastatas 1915 m. sudegė).
1882–1884 m. pastatyta dabartinė mūrinė bažnyčia. Ją 1884 m. konsekravo pavyskupis Juozapas Olekas. 1906 m. pabaigoje įsikūrė „Žiburio“ draugijos skyrius (pirmininkas kunigas Jonas Katilius), 1907 m. įsteigęs mokyklą, biblioteką – skaityklą, nuo 1909 m. rengęs viešus lietuviškus vakarus su vaidinimais. 1909–1914 m. veikė Lietuvių katalikų blaivybės draugijos skyrius. Jis taip pat rengdavo viešus vakarus. Nuo 1909 m. klebonu tarnavo Juozas Sriuoginis.
1915 m. bažnyčia sudegė, susprogdintas jos bokštas.
Po 1921 m. bažnyčia suremontuota (rūpinosi kunigas K. Tumosa), atstatytas žemesnis bokštas. Vienuolyno rūmai suremontuoti, paversti klebonija. Po Antrojo pasaulinio karo bažnyčią (iki 1976 m.) suremontavo klebonas Alfonsas Svarinskas. Įdėtos naujos grindys, įvestas šildymas.

Architektūra

Bažnyčia neogotikinė, lotyniško kryžiaus plano, vienabokštė. Šventoriaus tvora akmenų mūro.
Ndau

Arealas

Ndau gyvenama teritorija užima dideles sritis tarp Svahilių kranto rytuose ir Manjikalando vakaruose. Jos šiaurine riba laikoma Pungvės upė, o pietine - Savės upė. Ndau regionas užima pietinę Sofalos provinciją ir pietinę Manikos provinciją Mozambike, taip pat pietinį Manikalandą Zimbabvėje. Į šiaurę nuo ndau teritorijų yra Zambezės žemupio baseinas, kurio gyventojai kalba senų kalba, o į pietus - Limpopo žemupio baseinas, kur gyvena tsva ir tsongai.
Ndau gyvenamos žemės pasižymi žemumomis. Pagrindinė regiono upė - Buzi, ir ndau regionas užima šios upės žemupio baseiną. Regione paplitusi musė cėcė, kas iš esmės labai apriboja gyvulininkystę. Ndau dalinasi į penkias grupes, turinčias savo dialektus: tikrieji ndau (čindau dialektas), šangai (čišanga), dandai (čidanda), dondai (čidondo) ir govai (čigova).

Istorija

Senoji ndau istorija nėra iki galo ištyrinėta. Manoma, kad ši etninė subgrupė formavosi šonų pirkliams iš Zimbabvės plynaukštės kolonizuojant pajūrio žemumas ir asimiliuojant vietos tautas. Tiek Zimbabvės karalystei, tiek jos įpėdinei Monomotapai, ndau buvo esminiai tarpininkai palaikant ryšius su Svahilių kranto miestais valstybėmis. Per ndau teritorijas ėjo prekybiniai keliai tiek sausuma, tiek upėmis, ir prekyba sudarė jų ekonomikos pagrindą.
Nuo XV-XVI a. ndau teritorijose susiformavo svarbiausia jų karalystė - Kitevė (ar Utevė), kuri konsolidavo valdžią didelėse žemumų teritorijose Buzi baseine. Ji kontroliavo pelningą prekybą tarp Manjikalando ir svahilių Sofalos. Vėliau nuo Kitevės pietuose atskilo Sedanda ir Kisanga. Jos naudojosi preybiniais keliais į pietus, kur buvo svarbiausias prekybinis partneris - Injambanė. Vėlesniais laikais reiškėsi feodalinis skaidymasis, kurio metu susiformavo daugybė smulkių valstybėlių. Jos palaikė prekybinius ryšius su portugalais, kurie naudojosi senaisiais prekybiniais keliais.
XIX a. pradžioje ndau teritorijas nukariavo karingos gentys iš pietų – nguniai. Vienas ngunių karo vadų, Sošanganė, įkūrė Gazos imperiją, kuri apėmė visas ndau žemes. Kultūriškai pažangesni ndau perdavė užkariautojams daug savo kultūros ir net juos savotiškai asimiliavo. Nepaisant to, imperijoje ndau tapo diskriminuojama etnine grupe, kuri buvo naikinama.
Po to, kai 1897 m. Portugalija nugalėjo ir sunaikino Gazos imperiją, didžiuma ndau žemių atiteko Portugalijos Rytų Afrikai, vėliau - Mozambikui.
Po 1965 m., kuomet gretimoje Zimbabvėje prasidėjo Zimbabvės krūmynų karas, ndau etninė grupė palaikė šonus atstovaujančią ZANU politinę partiją. Tačiau 1975 m., partijos viduje įvykus skilimui, ndau atsiskyrė, suformuodamo nuosaikesnę ZANU-Ndonga partiją, vadovaujamą Ndabaningi Sithole. Tais pačiais metais Mozambike įkurta RENAMO partija, kovojusi baltaodžių rodeziečių pusėje, gavo didelę paramą iš ndau. Jos lyderis Afonso Dhlakama irgi buvo ndau kilmės.
Fotomontažas

Fotomontažas – procesas, kurio metu iš skirtingų nuotraukų elementų meniškai sudėliojama prasminga nauja nuotrauka. Fotomontažas apima taip pat ir foto manipuliacijas, kai įprasta nuotrauka pakeičiama į kitokią tikroviškai atrodančią nuotrauką. Pvz., vietoj dykumos, kurioje stovi piramidės, įdėdamas judraus didmesčio vaizdas.

Istorija

Pirmasis bei žymiausias Viktorijos laikų fotomontažo (tuo metu ši technika vadinta kombinuota spauda) kūrinys - švedo Oscar‘o Rejlander‘io „Du gyvenimo keliai“ (1857 m), kuriame menininkas vaizduoja du galimus jaunuolio gyvenimo pasirinkimus: drovumo, pamaldumo, darbštumo ir linksmybių, lošimo, lėbavimo kelią. Po metų pasirodė ir garsusis Henry Peach Robinson kūrinys „paskutinis atodūsis“. Abu šie darbai imitavo tuo metu dominavusią tapybą bei teatrines istorines scenas paveiksluose.
1870 m. tarp menininkų atsirado nauja pramoga – fotografijos ir tapytų paveikslų kombinavimas.
Pirmaisiais XX amžiaus dešimtmečiais laisvai kombinuojamų priemonių idėja atgimė, kai dailininkai - kubistai pradėjo iš popieriaus, butelių etikečių, bei kitokių daiktų klijuoti savo abstrakčių kūrinių tekstus.
Vokiečių menininkas John Heartfield, žymiausias to meto fotomontažo meistras, teigė, kad šios technikos šaltinis buvo atvirukai, kuriuos jis ir jo draugas, kitas žymus vokiečių menininkas, George Grosz siuntinėjo draugams Pirmojo Pasaulinio karo metu. Tai buvo diržų sagčių nuotraukos, studentiškų dainelių, bei šunų ėdalo reklaminių tekstų iškarpos, sulipdytos tokių būdų, kad išeitų gan prasmingi tekstai, kurie, jei būtų rašyti žodžiais, neabejotinai būtų cenzorių iškarpyti.
Stiprus kontrastas tarp mastelio ir perspektyvos, negailestingas galvų ir kūno dalių karpymas, gyvybinių organų pakeitimas mechanizmų dalimis, ir kitoks nelogiškų elementų sugretinimas pelnė J. Heartfield’ui žiauraus menininko vardą. Šių barbariškų fotomontažų tikslas buvo šokiruoti.
J. Heartfield’o darbai, iš pradžių Berlyne, paskui ir Prahoje, buvo publikuojami kartą per savaitę 1929 – 1938 metais.
Taip pat kiti žymūs menininkai (Hannah Hoech, Herbert Bayer, Otto Umbehr ir siurrelistinis dailininkas Max Ernst) 1920 m. sukūrė daugybę puikių fotomontažo darbų, kurie buvo kombinuoti iš laikraštinių nuotraukų iškarpų bei kitokių efemerinių vaizdelių. Šie darbai išreiškė įvairias specifines idėjas.
Iki mūsų dienų buvo sukurta begalė fotomontažo darbų, kuriuos kūrė įvairūs skirtingų šalių menininkai.
Fotomontažo galia slypi įtampoje, kurią pasėja labai skirtingų, nepalyginamų dalykų sugretinimas.
Bronius Liesis

Bronius Liesis (1886 m. – 1942 m. kovo 25 d., Rešiotai, Krasnojarsko kraštas, Nižnij Ingašo rajonas, TSRS) – Lietuvos pedagogas, visuomenininkas.

Biografija

Mokėsi kunigų seminarijoje, dėstė lotynų kalbą. Vėliau studijavo Kauno universiteto Humanitarinių mokslų fakultete, gavo teisę dėstyti lietuvių ir lotynų kalbas. Dirbo Ramygalos vidurinės mokyklos direktoriumi (iki 1929 m.), iš ten buvo perkeltas į Utenos valdžios gimnaziją, po dvejų metų – į Jurbarką, kur iki karo dirbo Jurbarko gimnazijos direktoriumi. 1941 m. birželio 14 d. ištremtas į Rešiotų lagerį (Krasnojarsko kraštas, Nižnij Ingašo rajonas), kur tardomas mirė.

Šeima

Žmona Marijona Juodikaitė. Sūnūs Bronislovas Liesis ir Antanas Liesis po karo įsitraukė į partizaninę veiklą, abu žuvo. Dukterys Danutė ir Stefanija kartu su žmona ištremtos į Komiją. 1944 m. Marijona ir Stefanija mirė tremtyje. Nepriklausomybės atkūrimo sulaukė vienintelė šeimos narė Danutė Liesytė.
Beškentas

Istorija

Beškentui miesto statusas suteiktas 1977 m.
Christie's

Christie's – vienas žinomiausių aukcionų namų, kurį Londone 1766 m. įkūrė James Christie. Tai didžiausi pasaulyje aukcionų namai. Šiuo metu aukciono pagrindiniai rūmai įsikūrę Londone, jie turi 53 biurus 32 pasaulio šalyse ir 10 varžytinių salių visame pasaulyje, tarp jų Londone, Niujorke, Paryžiuje, Ženevoje, Milane, Amsterdame, Dubajuje ir Honkonge. Vidutiniškai per metus aukcionas surengia per 450 varžytinių. 2007 m. bendra pardavimų apimtis siekė 6,3 milijardus JAV dolerių.
Lietuvos kariuomenės Sausumos pajėgos

Budinčios pajėgos

Sausumos pajėgų (SP) kariai budi su tikslu tenkinti tiek NATO, tiek ES, tiek nacionalinius poreikius. Nacionaliniams poreikiams skirtas SP karių budėjimas Lietuvos kariuomenės Taikos meto užduočių operacinėse pajėgose, kuris vykdomas nuolatos nuo 2010 m. Vykdant įsipareigojimus NATO bei Europos sąjungai, SP kariai jau nuo 2010 m. pradžios tam tikrais periodais ir apimtimis vykdo budėjimus NATO greitojo reagavimo pajėgų (NATO Response Force, NRF) bei ES kovinių grupių (EU Battle Group, EUBG) sudėtyje.

Sausumos pajėgų simbolika

Sausumos pajėgų žygio daina – „Mes kariai ir mes gynėjai“
Mes kariai ir mes gynėjai
Brangios žemės Lietuvos,
Visad budim kaip budėję
Už šventus vartus Aušros.
Mums nebaisūs sunkūs žygiai,
Nebaugina jie, oi, ne,
Lietuvos narsių karžygių
Griausmu aidi eisena.
Plieno šalmai galvas dengia,
Trykšta ugnys iš akių.
Jeigu priešai mūs nevengia,
Tai ir mes nevengsim jų.
Jaunos degančios krūtinės
Priešo kulkos nepajaus
Ir nei žygiai, nei kautynės
Mūsų dvasios nepalauš.
Mums nebaisūs sunkūs žygiai
Dėl brangiosios Lietuvos.
Nerami dvasia karžygių
Brangią laisvę atkovos!
Ilgalaukis (Kupiškis)

Ilgalaukis – buvęs kaimas Kupiškio rajone, 0,5 km į pietryčius nuo Subačiaus. Ribojosi su Vygodka, Valakais.
Just Dance 2018

Žaidimo eiga

Kaip ir ankstesnėse dalyse, žaidėjai turi imituoti ekrane pavaizduoto šokėjo choreografiją pasirinkta daina, naudojant judesio valdiklius ar atsisiuntę programėlę į išmanųjį telefoną. Naujas ekrane iššokantis žaidėjo judesių įvertinimas „Super“ buvo įtrauktas tarp „Good“ (liet. gerai) ir „Perfect“ (liet. puikiai) įvertinimų. Taip pat žaidime buvo pridėtas naujas režimas „Kids Mode“ (liet. vaikų režimas), siekiant suteikti žaidimo patirties jauniesiems žaidėjams.
Mezino kultūra

Mezino kultūra – vėlyvojo paleolito archeologinė kultūra, pavadinta Mezino gyvenvietės Desnos dešiniajame krante, apie 25 km į pietus nuo Severianų Naugardo (Ukraina) vardu.

Mezino gyvenvietė

Skirtingų datavimo metodų duomenys nevisiškai sutampa: pagal radiokarboninius tyrimus – apie 19–29 tūkstantmetis pr. m. e., pagal radinius – 14 tūkstantmetis pr. m. e. 1908 m. Mezino gyvenvietę atrado F. Volkovas. 1908–1961 m. tyrinėjo rusų ir ukrainiečių archeologai: F. Volkovas, G. Rudenko, P. Jefimenko, M. Rudynskis, M. Vojevodskis, L Šovkopliasas.
Rasta gyvenamųjų būstų, statytų iš mamuto kaulų, dengtų gyvūnų kailiais. Šie pastatai ovalios formos, skersmuo iki 6 metrų. Dar rasta ūkinių duobių, židinių, 4 darbinės veiklos aikštelės. Smulkesni radiniai: įrankiai ir ginklai iš titnago ir akmens. Jų daugiau kaip 113 000, daugiausia rėžtukai, gremžtukai, ylos, grąžtai, skeltės su statmenai retušuota nugarėle, iečių antgaliai. Iš kaulo ir rago gaminti iečių antgaliai, ylos, adatos su skylute, meškerės kabliukai. Papuošalai – kabučiai, iš mamuto ilčių pagamintos apyrankės, daugiau kaip 600 jūros kriauklių, naudotų kaip karoliai, moters ar paukščio stilizuotos skulptūros, mamuto kaulai, puošti ochra ir geometriniu ornamentu.
Mezino gyvenvietės žmonės vertėsi medžiokle, medžioti mamutai, laukiniai arkliai, plačiaragiai ir šiauriniai elniai, stumbrai, vilkai, lapės, kiškiai, paukščiai. Taip pat vertėsi žvejyba, rinko augalinį maistą. Remiantis daugiausia Mezino gyvenvietės, taip pat panašių kitų gyvenviečių (Mežiričės, Dobrančevkos, Borševo 1) medžiaga išskiriama Mezino kultūra.
2006 m. įkurtas Mezino nacionalinis parkas. Radinius saugo Mezino archeologijos muziejus (Ukraina) ir valstybės ermitažas (Rusijos federacija).
Žąslai

Žąslai – žirgo pakinktų dalis, esanti gyvūno snukyje. Jų ir kamanų pagalba valdomas žirgas. Žąslai dedami ant arklio apatinio žandikaulio bedančio krašto, ant liežuvio. Jie sukurti taip, kad spaudimu veiktų arklio snukio jautriausias vietas. Žąslais raitelis valdo žirgą – sukeldamas skausmą ar nepatogumą tam tikroje žirgo burnos vietoje jis iššaukia norimą gyvūno atsaką.
Yra įvairių žąslų rūšių, tačiau įprasčiausi yra du pertvara sujungti metaliniai žiedai.

Istorija

Prijaukinus žirgus, žąslai vystėsi palaipsniui. Pradžioje jota tik valdant kojomis, vėliau sukurtos kamanos su į burna kišama virvele arba žiedu, įvertu tarp šnervių. Pirmieji žąslai buvo pagaminti iš rago, kaulo, medžio, virvės. Metaliniai (bronziniai) žąslai pradėti XIII–XII a. pr. m. e. Seniausi odos ar sausgyslių žąslai su elnio ragų žiedais virvei pririšti rasti Juodosios jūros pakrantėje. Jie datuojami IV tūkstm. pr. m. e. Žąslus plačiai taikė senovės indoeuropiečiai, jų randama daugelyje Lietuvos pilkapių, kapinynų. Manoma, kad metaliniai žąslai buvo pradėti naudoti Artimuosiuose Rytuose apie 1500 m. pr. m. e. Tai buvo paprasti ar su sujungimu, dažnai su labai ornamentuotais vadelių žiedais. Ankstyvieji žąslai galėjo būti gan griežti, naudojami karietoms ar arkliams, jojamiems be balnų ar kilpų. IV a. pr. m. e. išrasti sudėtingesni žąslai – laužtukai. Jie reikalauja mažiau darbo vadelėmis, bet daugiau įgūdžių.
XIX a. sukurta didelė žąslų įvairovė. Dabartiniai žąslai gaminami iš nerūdijančio plieno, sintetinių medžiagų.
Novosibirskas

Kultūra ir švietimas

Mieste yra didžiausios Rusijoje operos ir baleto teatras (Красный факел), muzikinės komedijos, jaunimo, lėlių, dramos teatrai, kultūros galerija, filharmonija, cirkas. Muziejai: kraštotyros, geologijos, zoologijos, Sibiro istorijos ir etnokultūros.
Novosibirske yra Rusijos mokslų akademijos Sibiro filialas, Novosibirsko valstybinis universitetas, žemės ūkio ir technikos universitetai, medicinos akademija, konservatorija, daug institutų. 28 km į pietus nuo miesto, prie Novosibirsko marių kranto įsikūręs Akademinis miestelis (Академический городок), kuriame yra mokslinių tyrimų institutai, gyvenamieji pastatai, komunalinės įstaigos.

Istorija

Gyvenvietė įkurta 1893 m. kaip Новая Деревня, sujungus kaimus Гусевка ir Александровск, buvusius prie Transsibiro geležinkelio magistralės ties tiltu per Obės upę. 1895–1925 m. vadinosi Novonikolajevsku. 1903 m. gavo miesto teises, ėmė sparčiai vystytis, greitai pavijo ir pralenkė kitus Vakarų Sibiro miestus, nors iš pradžių daugiausia turėjo prekybinę, o ne pramoninę svarbą. Apie 1930 m. ėmė plėtotis pramonė, švietimo ir kultūros įstaigos. Po II pasaulinio karo miestas tapo neoficialia Sibiro sostine, svarbiausiu rytinės Rusijos pramonės, kultūros ir mokslo centru.
Naminis svirplys

Išvaizda

Suaugusių svirplių kūnas storokas, 16–20 mm ilgio, gelsvai rudas. Galva ir nugara su tamsiomis dėmėmis, krūtinės šonai su išilginiais rudais dryžiais. Pilvelio gale yra ypač ilgos išaugos, vadinamos cerkais. Antsparniai trumpesni už plėviškus sparnus, kuriais skraidoma. Klausos organai yra priekinėse kojose. Užpakalinės kojos stiprios, pritaikytos šokinėti.

Gyvenamoji vieta ir mityba

Svirpliai mėgsta šiltas ir drėgnas vietas. Jie gyvena butuose, prie centrinio šildymo įrengimų, rūsiuose, šiltadaržiuose. Vakarais ir naktį svirpia.
Minta augaliniu (miltų produktai, daržovės, vaisiai) maistu, tačiau gali ėsti ir kitus vabzdžius bei gendančią mėsą. Šiltadaržiuose gadina agurkų, pomidorų, salotų, špinatų ir kitų augalų daigus – apgraužia minkštas augalų dalis: lapus, stiebus, vaisių užuomazgas.

Gyvenimo ciklas ir įpročiai

Patinėlis vilioja patelę svirpdamas arba čirkšdamas. Šį sudėtingą garsą vabzdys išgauna trindamas vieno sparno aštraus krašto dantukus į šiurkštų gremžtuką ant kito sparno.
Apvaisinta patelė pavasarį drėgnoje dirvoje padeda kiaušinėlius, kurių dėtis siekia nuo 50 iki 100 ir daugiau. Kiaušinėlių skaičius tiesiogiai priklauso nuo aplinkos temperatūros (svirplių veisyklose, esant 30–40 laipsnių temperatūrai, patelė gali padėti iki 600 kiaušinėlių). Iš jų nimfos išsirita jau maždaug po 2–3 savaičių. Nimfos, turinčios suaugusio vabzdžio požymių (maži svirpliukai), augdamos neriasi apie 10 kartų ir pilnai subręsta po 8–12 savaičių. Suaugusių svirplių gyvenimo trukmė – nuo 2 iki 3 mėnesių.
Konstantinas Sarsanija

Žaidėjo karjera

Pradėjo žaisti Maskvos „Dinamo“ vaikų ir jaunimo sporto mokykloje. TSRS pirmenybėse žaidė už pirmosios ir antrosios lygų klubus. Vėliau atvyko į Prancūziją. 1990–1993 m. žaidė „USL Dunkerqu” ir „Armantjer“ futbolo klubuose.

Trenerio karjera

Nuo 1994 m. profesionalus futbolo agentas. 1998 m. gavo FIFA licenciją.
Po žaidėjo karjeros pabaigos dirbo FK Vladikaukazo „Alanija“ vadybininku. 2006–2008 m. sezonais dirbo Maskvos „Sportakademklub“ vyriausiuoju treneriu. Tuo pat metu dirbo sporto direktoriumi Sankt Peterburgo „Zenit“ komandoje ir klubo prezidento patarėju žaidėjų transfero klausimais. 2008–2009 m. treniravo „FK Himki“. 2009 m. dirbo sporto direktoriumi Maskvos „Dinamo“.
2010 m. vasario 10 d. paskirtas Rusijos futbolo sąjungos prezidento Sergejaus Furusenko patarėju. 2010–2011 m. dirbo FK Voroniežo „Fakel“ klubo vyriausiuoju treneriu . 2012 m. tapo šio klubo prezidentu. 2013-2017 m. dirbo „FK Atlantas Klaipėda“ vyriausiuoju treneriu. 2017 m. gegužės 27 d. tapo FK Zenit Sankt-Peterburg sporto direktoriumi.
Aukštimatis

Aukštimatis yra prietaisas, kuris yra skirtas aukščiui nustatyti. Skridimo aukštis - tai atstumas nuo žemės paviršiaus iki skraidymo aparato. Radijo aukštimatis matuoja laiką tarp signalo pasiuntimo ir priėmimo momentų. Barometrinis aukštimatis reaguoja į atmosferos slėgį, kuris aukščiau kylant mažėja.
Lytinis dimorfizmas

Lytinis dimorfizmas – reiškinys, kai patinai ir patelės skiriasi kūno sandara, spalva, elgsena ir kitais požymiais, kurie nėra gonadų ar lytinių organų skirtumai.
Lytinis dimorfizmas pasireiškia jau ankstyvose evoliucijos pakopose. Apvaliųjų kirmėlių patelės stambesnės už patinus. Daugelio jų, pavyzdžiui, askaridžių, patinai su spikulėmis ir į pilvo pusę užlenkta užpakaline kūno dalimi.
Lytinis dimorfizmas ryškus tarp visų nariuotakojų tipų organizmų. Daugeliui šio tipo atstovų būdinga tai, kad patelės stambesnės už patinus. Drugių patinai ir patelės paprastai būna skirtingų spalvų. Vabalų (pavyzdžiui, raganosio, elniaragio ir kt.) patinai turi specialius organus. Daugeliui stuburinių būdinga ryškus dimorfizmas. Kai kurios žuvys skiriasi dydžiu, kūno sandara ir spalva. Iš varliagyvių ryškūs lytinio dimorfizmo požymiai yra tritonų. Jų patinų poravimosi metu yra ryškios spalvos pilvas ir dantyta ketera ant nugaros.
Daugelio rūšių paukščių patinai labai skiriasi nuo patelių, ypač jiems poruojantis. Gaiduko patinas paprastai nelabai skiriasi nuo patelės, tačiau pavasarį jo apdaras pasidaro puošnus, aiškiai skiriasi nuo patelės.
Vytautas Andriulaitis

Biografija

Baigė ekonomiką Aleksandro Stulginskio universitete.
Nuo 1990 m. dirba Lietuvos draudime. 1996, 1997, 1998, 1999 metų Lietuvos korespondencinių šachmatų čempionas. 2002 metais laimėjo šachmatų turnyrą (memorialą) įžymiam anglų veikėjui REG GILLMAN atminti (8 partijas laimėjo, 5 partijas sužaidė lygiomis).
2000 m. Tarptautinis korespondencinių šachmatų meistras. 2001 metais Vyresnysis tarptautinis meistras.
Tryras

Istorija

Miestas buvo įkurtas apytiksliai prieš 2000 metų. Pradžioje tai buvo keltų gyvenvietė, vėliau keltus nugalėję romėnai jį pavadino Augusta Treverorum (nuo III a. Treveris).
Romos imperijos laikais suklestėjęs miestas buvo vienas didesnių Imperijoje ir tapo provincijos sostine.
1473 metais Triere buvo įkurtas universitetas.