google/wiki40b huggingface dataset:
Motiejus Lanckoronskis

Biografija

Lenkijos bajorų Lanckoronskių giminės atstovas, herbo „Zadora“ savininkas. Stopnicko seniūno Vavrinco Lanckoronskio (m. 1751) ir Pranciškos Tarlaitės antrasis sūnus.
1743–1744 metais – Prancūzijos armijos kapitonas, nuo 1752 metų – šarvuotos įgulos rotmistras. 1752 metais gavo Podolės stalininko pareigybę.
1752 metais buvo išrinktas pasiuntiniu nuo Podolės vaivadijos į seimą. 1762 metais Motiejus Lanckoronskis buvo paskirtas Kijevo kaštelionu. 1764 metais tapo Baltojo erelio ordino kavalieriumi. 1772 metais gavo Braclavo vaivados pareigybę.
1783 m. lapkričio 18 d. Motiejus Lanckoronskis nuo Vokietijos imperatoriaus Juozapo II Habsburgo gavo Šventosios Romos imperijos grafo titulą.
1773 m. rugsėjo 18 d. pasirašė seimo traktatą dėl Pirmo ATR padalijimo tarp Rusijos imperijos, Prūsijos ir Austrijos. Padalijimo seime 1775 metais Motiejus Lanckoronskis įėjo į Lenkijos delegacijos, priverstos spaudžiant Rusijos imperijos, Prūsijos ir Austrijos diplomatų pripažinti Pirmąjį ATR padalijimą, sudėtį. 1778 metais seime buvo išrinktas Nuolatinės tarybos konsuliaru (patarėju) prie karaliaus.
Paprastoji barborytė

Literatūra

Pavasarį žydintys augalai, Živilė Lazdauskaitė, Vilnius, Mokslas, 1985, 82 psl.
Pasaulio gyventojai

Pasaulio gyventojai (visų žmonių populiacija) – visų Žemėje gyvenančių žmonių tam tikru metu skaičius. 2011 m. spalio 31-ąją, anot JTO, žmonių populiacija pasiekė lygiai 7 milijardus. Šis skaičius didėja, CŽV apskaičiavimais vidutiniškai 203 800 žmonių per parą.

Populiacijos augimo greitis

Regiono populiacijos augimo greitis yra santykinis dydis, parodantis žmonių populiacijos augimo tempą:
Augimo greitis = [(gimimo atvejai + imigracija) − (mirtys + emigracija)] / populiacija
Skirtinguose regionuose populiacijos augimo greitis skirtingas. Bendru mastu, pasaulio populiacijos padidėjimas XX a. buvo didžiausias per žmonijos istoriją.
JTO įvertinimu 2000 m. populiacijos augimo greitis buvo 1,14 % – apie 75 milijonus žmonių per metus. Remiantis CŽV 2005–2006 m. Pasaulio faktų knygomis, dabartinis žmonių populiacijos augimas yra vidutiniškai 203 800 per parą.
Pasauliniu mastu, augimo greitis mažėja, lyginant su 1963 m. pasiekta didžiausia per istoriją 2,19 % verte. Tačiau Vidurio Rytuose ir Afrikoje jis išlieka didelis. Kai kuriose šalyse populiacijos augimas yra neigiamas (t. y. populiacijos dydis mažėja), ypatingai Centrinėje ir Rytų Europoje (labiausiai dėl žemo vaisingumo) ir Pietų Afrikoje (dėl mirčių, susijusių su ŽIV). Prognozuojama, kad per dešimtmetį Japonijos ir Vakarų Europos šalyse populiacijos augimo rodikliai bus neigiami dėl ypač mažų vaisingumo rodiklių.

Gyventojų pasiskirstymas

Bendras pasaulio gyventojų tankumas, skaičiuojant tik sausumos plotą yra 44,7 žm./km².Azijoje gyvena virš 60 % pasaulio gyventojų, beveik 3,8 milijardai žmonių. Vien Kinijoje ir Indijoje gyvena atitinkamai 20 % ir 16 % visų pasaulio gyventojų. Afrikos populiacija – 840 milijonai žmonių, 12 % pasaulio gyventojų. Europoje gyvena 710 milijonai žmonių (11 %). Šiaurės Amerikoje – 514 mln. (8 %), Pietų Amerikoje – 371 mln (5,3 %), Okeanijoje apie 60 mln. (9 %, nors pastarasis įvertinimas yra ginčijamas).

Jaunimo demografija

Remiantis 2006 m. CŽV pasaulio faktų knyga, 27,2 % pasaulio žmonių yra iki 15 metų amžiaus.
Daugiausiai gimimų pasaulyje buvo paskutiniajame XX a. dešimtmetyje, ypač po 1995 m., nors gimstamumo rodikliai buvo mažesni nei septintajame dešimtmetyje. Beveik vien dėl 100 milijonų kasmet gimstančių kūdikių, dar vieno, šeštojo milijardo riba 1999 m. buvo pasiekta per kol kas greičiausią laikotarpį – 12 metų, metais anksčiau, nei prognozavo dauguma demografų.
Palyginimui, 15-64 metų amžiaus žmonės sudaro 65,2 %, virš 65 metų amžiaus – 7,6 % pasaulio populiacijos (CŽV, 2009 liepa).
Specialiųjų operacijų pajėgų herbas

Specialiųjų operacijų pajėgų herbas – herbas, vienas iš kelių Specialiųjų operacijų pajėgų simbolių.
SOP herbas patvirtintas 2007 m. spalio 23 d.

Aprašas

Skydo žaliame lauke auksinis kalavijas raudonais ugniniais ašmenimis smaigaliu į viršų, išilgai ašmenų vidurio eina auksinė vingiuota gija.
Egzistuoja kitas herbo variantas, kuriame kalavijų geležtės auksinė ir raudona spalvos sukeistos vietomis. Taip pat skiriasi paties skydo apvado gijų spalvos.

Simbolika

Specialiųjų operacijų pajėgų įkūrėjai koviniam eskadronui davė „Aitvaro" vardą. Pagal baltų mitologiją Aitvaras – atmosferos, vandens, debesų saugotojas, turintis ryšį su žeme ir jos turtais. Aitvaras – nepaprastai greitas, dinamiškas, galingas, buvo siejamas su keturiais Visatos elementais: ugnimi, vandeniu, oru ir žeme, globojo gerus žmones, o bloguosius, pasivertęs viesulu ar ugniniu žalčiu, baudė. Liepsninė geležtė ir siejasi su ugniniu aitvaro įvaizdžiu.
1956 m. Kandidatų turnyras

1956 m. Kandidatų turnyras – aukščiausio lygio 1956 m. tarptautinis šachmatų turnyras, kuris išaiškino šachmatininką, kuris 1957 m. žaidė mačą dėl šachmatų pasaulio čempiono vardo su Michailu Botviniku. Vyko 1956 m. kovo 27–balandžio 10 d.  Amsterdame (10 ir 11 ratai – Leuvardene). Turnyrą laimėjo V. Smyslovas.

Dalyvių atranka

Turnyre dalyvavo 10 žaidėjų, kurie žaidė dviejų ratų turnyrą. Tarp žaidėjų: 9 geriausiai pasirodę žaidėjai 1955 m. tarpzoniniam turnyre, taip pat, 1953 m. kandidatų turnyro nugalėtojas Vasilijus Smyslovas.

Turnyras

Amsterdamo turnyras, po naujos pasaulio čempionatų tvarkos įvedimo, buvo trečias Kandidatų turnyras. Didmeistriai V. Smyslovas, P. Keresas, D. Bronšteinas, ir L. Sabo dalyvavo trečią kartą. Didmeistriai J. Geleris ir T. Petrosianas – antrą. Pirmą kartą dalyvavo B. Spaskis, O. Panno, M. Filipas, H. Pilnikas.

Rezultatai

K. turnyrą antrą kartą laimėjo V. Smyslovas, parodęs puikią žaidimo techniką ir šachmatų supratimą. Laimėjęs paskutiniame rate prieš D. Bronšteiną jis su 11½ taškų užsitikrino pirmąją vietą. V. Smyslovas antrą kartą iš eilės išsikovojo teisę žaisti mačą su pasaulio čempionu M. Botviniku. Paulius Keresas paskutiniame rate pralaimėjo M. Filipui ir atsilikęs nuo V. Smyslovo pusantro taško užėmė antrąją vietą.
Antroji vieta suteikė jam teisę žaisti 1959 m. Kandidatų turnyre. Turnyre jis žaidė labai atsargiai. Naujokai – B. Spaskis, O. Panno, M. Filipas su patyrusiais didmeistriais kovojo kaip lygūs su lygiais. Didmeistriai D. Bronšteinas ir J. Geleris pateikė Nimcovičiaus ir Senosios indiškosios gynybose įdomių idėjų, bet klysdavo sudėtingoje kovoje, kur patys ir lįsdavo. Tai neleido jiems užimti aukštesnių vietų. Be to D. Bronšteino Achilo kulnim tapo ceitnotai.
Regina Žepkaitė

Biografija

Gimė duonkepio ir namų šeimininkės šeimoje. 1933–1939 m. mokėsi Alytaus 2-ojoje pradžios mokykloje, 1939–1945 m. Alytaus gimnazijoje. Nuo 1945 m. Kauno valstybinio universiteto Humanitarinių mokslų fakultete studijavo istoriją, 1947–1950 m. Vilniaus universiteto Istorijos ir filologijos fakultete studijavo visuotinę istoriją.
1950–1951 m. LSSR istorijos instituto jaunesnioji mokslo darbuotoja. 1951–1956 m. Alytaus mokytojų seminarijos (vėliau Pedagoginė mokykla) istorijos dėstytoja. Pedagoginę mokyklą uždarius, 1956–1958 m. Alytaus 4-os vidurinės mokyklos direktorė. 1961–1994 m. vėl dirbo Istorijos institute.  1965 m. istorijos mokslų kandidatė, 1983 m. istorijos mokslų daktarė.  1994 m. išėjo į pensiją. Nuo 1997 m. gyveno Varėnoje. Palaidota Alytaus Daugų g. kapinėse.
Mošiko provincija

Istorija

Angolos pilietinio karo metu Mošike buvo įsikūrę UNITA partizanai.

Geografija

Provincija išsidėsčiusi daugiausia plynaukštėje, vakaruose iškilę kalnai. Svarbiausios upės – Zambezė, Kasajus, Lungvebungu, Kvandas. Provincijoje įsteigtas Kamėjos nacionalinis parkas.

Gyventojai

Dauguma gyventojų yra čokviai ir nganguelai.
Lietuvos aklųjų biblioteka

Lietuvos aklųjų biblioteka – žmonėms su regėjimo negalia pritaikytų bibliotekų tinklas Lietuvoje. Veikia Vilniuje, Kaune, Klaipėdoje, Šiauliuose, Panevėžyje ir Ukmergėje.

Istorija

1927 m. Kaune įkurtas Kauno aklųjų institutas. 1928 m. parengta lietuviška brailio abėcėlė (Pranas Daunys), pasirodė pirmosios ranka perrašytos Brailio raštu knygos lietuvių kalba. Bibliotekos pradžia siejama su instituto knygų pirmosiomis kolekcijomis.
1930 m. institute išspausdinta pirmoji lietuviška knyga Brailio raštu. 1940–1947 m. Kauno aklųjų instituto biblioteka buvo vienintelė aklųjų biblioteka Lietuvoje. Vėliau bibliotekos buvo pradėtos steigti prie neregių darbo centrų kituose miestuose: 1947 m. – Vilniuje, 1952 m. – Panevėžyje, 1957 m. – Šiauliuose, 1961 m. – Klaipėdoje. 1962 m. pabaigoje pasirodė pirmoji lietuviška garsinė knyga.
1966 m. vasario 1 d. veiklą pradėjo Lietuvos aklųjų draugijos centrinė biblioteka su centru Vilniuje.
1992 m. Lietuvos aklųjų biblioteka perėjo Lietuvos Respublikos kultūros ir švietimo ministerijos žinion. 1995 m. Lietuvos bibliotekų įstatyme Lietuvos aklųjų biblioteka priskirta prie valstybinės reikšmės bibliotekų.
Vandens telkinio įduba

Vandens telkinio įduba (angl. Waterpocket Fold) – geologinis darinys vakarų JAV, besidriekiantis nuo Tūkstančio ežerų kalno iki Pauelo tvenkinio. Jo teritoriją apima Kapitolijaus rifo nacionalinis parkas.
Vandens telkinio įdubos monoklininė klostė driekiasi 100 mylių per dykumą, esančią Jutos valstijos centre. Įdubą galima apžvelgti iš trijų turistinių maršrutų. Vienas iš maršrutų veda prie Aukso sosto (Golden Throne), kalno iš geltono smiltainio.
Mėlynkaktė amazonė

Išvaizda

Kūnas 35-41,5 cm, sparnai – 20,5-22,5 cm, uodega – 13 cm ilgio. Plunksnos žalios, viršutinėje dalyje su tamsiu kanteliu. Kakta mėlyna, viršugalvis, vokai ir gerklė geltoni. Snapas juodas. Sparnų išlinkimas raudonas, ant sparnų yra blizgantys ploteliai. Akių rainelė tamsiai ruda arba raudonai ruda.

Paplitimas

Paplitusi Amazonijos miškuose (Brazilija, Bolivija, Paragvajus, Argentina).

Gyvenimo būdas

Lizdą krauna medžių uoksuose. Dėtyje 2-4 balti kiaušiniai. Peri tik patelė 29-30 dienų. Jaunikliai lizdą palieka po dviejų mėnesių, bet tėvai jais rūpinasi dar du mėnesius.
Ši rūšis nemažai išnaikinama dėl žalos vaismedžiams ir vaiskrūmiams (nulesa vaisius), taip pat dėl mėsos.
Pirmą kartą aprašyta 1800 m.

Laikymas

Noriai laikoma narveliuose kaip „kalbančioji papūga". Blogai prižiūrimos ir apmokytos papūgos skleidžia nemalonius garsus. Labai lengvai prijaukinami jaunikliai. Sugeba atskirti savo šeimininką nuo kitų žmonių. Gerai prižiūrimos gali išgyventi iki 80 metų.
FK Reaktorius Vilnius

Istorija

2006 m. gegužės 5 d. futbolo komanda pirmą kartą savo pavadinimu debiutavo Dirbančiųjų sporto klubų sąjungos „Žalgiris“ mažojo futbolo turnyre. 2007 m. sausio 15 d. klubas priimtas į SFL lygą. Keletą kartų išvykoje žaidė draugiškas rungtynes su Utenis Utena, Spartakas Ukmergė komandomis.
Romerikė

Istorija

Romerikė buvo laikoma vienu ių senovės Norvegijos kultūrinių centrų. Legendos teigė, kad šią šalį paveldėjo vienas iš trujųs Noro sūnų Raumas Senasis. Iš jo savo ruožtu kilo atskirų Norvegijos sričių valdovai: Gudbrandas gavo Gudbrandsdalį, Alfas Senasis - Ranrikę, Jotunbjornas - Rumsdalį, Hiodas - Hadelandą, Hringas - Ringerikę ir t. t.
Gudriodas paveldėjo iš Raumo Romerikę, jo sūnus buvo Eisteinas. Apie VII a. čia susiformavo atskira Raumarikės karalystė. Joje iš senosios dinastijos valdžią paveržė Inglingų dinastija. Pasak legendų, Inglingai buvo kilę iš Švedijos (Svealando). Svealando karaliaus Ingjaldo III sūnus Olavas Medkirtys užvaldė Vermlandą ir per žmoną paveldėjo Soliorą. Pastarajame užaugęs jo sūnus Halfdanas Baltieji Kaulai nukariavo dideles sritis: pirmiausia Romerikę, vėliau Toteną, Hadelandą, Hedmarkeną, o mirus broliui Ingjaldui paveldėjo Vermlandą.
Kadangi nuo VIII a. Romerikės karaliai Inglingai taip pat valdė ir Vestfoldą pajūryje, kur persikėlė politinis ir ekonominis Inglingų dinastijos centras, Romerikė prarado savo pirminę reikšmę. Po Halfdano Švelniojo mirties valdos padalintos tarp sūnų: Vestfoldą gavo Gudriodas Medžiotojas, o Romerikę - Sigtrygas Eisteisonas. Tačiau IX a. Romerikę vėl prijungė Gudriodo sūnus Halfdanas Juodasis.
Mirus Halfdanui, vietos gyventojai pasidavė Švedijos karaliui Erikui Anundsonui, tačiau Vestfoldo karalius Haraldas Gražiaplaukis suvienijo didžiąją dalį Norvegijos, įskaitant Romerikę. Apie 976 m. Norvegijoje įsigalėjus Danijos karaliui Haraldui Mėlyndančiui, Ranrikė atiduota valdyti Ladės jarlams (Eirikui).
Norvegijoje XI a. į valdžią grįžus Gražiaplaukio dinastijai, visos karalystės buvo panaikintos ir čia sukurta Raumarikės apskritis (Raumafylke), kurios atstovai rinkdavosi Eidsivatinge. Iš pradžių susirinkimų vieta buvo Vangas, o nuo XI a. - Eidsvoldas. Nuo XII a. perėjus į syssel sistemą, Romerikėje sukurta Romerikės apygarda. 1308 m. sukūrus lėnus, regionas priskirtas Akešhiuso lėnui (nuo 1662 m. - amtui).
Aston Martin DBS

Aston Martin DBS – Aston Martin bendrovė DBS pavadinimą jau naudojo 1967-72 metų GT klasės kupė, kuris buvo pristatytas 1969 metų Jamso Bondo filme „On Her Majesty’s Secret Service“. Šis DBS V12 pakeitė buvusį kompanijos flagmaną Aston Martin Vanquish S. Naujoji versija buvo sukurta Aston Martin DB9 pagrindu, jis buvo pristatytas garsiajame Jamso Bondo filme „Casino Royale“ 2006 metais ir 2008 metais „Quantum of Solace“ filme.

Aston Martin DBS V12

Automobilio galią generuoja įspūdingas 5935cc V12 variklis iš DBR9 lenktyninio automobilio, jis pasiekia 517 AG (380 kW)/6500 rpm galią ir 570 Nm /5750 rpm sukimo momentą. Automobilis komplektuojamas su 6 greičių mechanine pavarų dėže arba „Touchtronic“ 6 greičių automatine. DBS yra dvivietis kupė priešingai DB9 modeliui, kuris yra 2+2 kupė. DBS turi aliumininę važiuoklę ir yra pagamintas iš lengvasvorio magnio, anglies pluošto mišinio ir aliuminio. Tai yra pirmas serijinis Aston Martin, turintis anglies pluošto detales, todėl sveria tik 1578 kg. Galingas automobilis sugeba spurtuoti nuo 0-60 mylių per valandą per vos 4 sekundes, o didžiausias greitis yra daugiau kaip 312 km/h. DBS turi keraminius stabdžių diskus – pirmus tokius Aston Martin automobilyje. Priekiniai diskai yra 398 mm skersmens su 6 stūmokliais, galiniai yra 360 mm skersmens su 4 stūmokliais. Pakaboje naudojami adaptyvūs amortizatoriai, kurie gali būti reguliuojami ir turi iki 5 padėčių.
Marie Kraja

Biografija

Kraja gimė 1911 m. Zadare, Dalmatijos karalystėje, tuometinėje Austrijoje-Vengrijoje, Romos katalikų šeimoje. Ji buvo Motinos Teresės giminaitė. Kai jai buvo šešeri, jos šeima persikėlė į Škoderį. Albanijoje Marie išmoko vietinių vestuvinių ir meilės dainų. 1930 m. pradėjo studijuoti dainavimą Grace, Austrijoje, studijas baigė 1934 m.
Kraja mirė Tiranoje 1999 m.
Šiaudiniai šunys (2011 filmas)

Turinys

Rašytojas Deividas Samneris kartu su žmona aktore atvyksta į jos gimtąjį miestelį Misisipėje, kur ketina atstatyti jos tėvų namus ir juose apsigyventi. Čia jie susitinka buvusį Eimės vaikiną Čarlį ir jo draugus, kuriuos nusamdo sutvarkyti namo stogą, buvusį futbolo trenerį Tomą, kurio nepilnametė duktė Dženis jaučia potraukį protiškai atsilikusiam Džeremiui Nailsui. Deividui nesuprantami ir nepriimtini vietiniai papročiai viską aiškintis jėga, elnių medžioklės ir kiti „vyriški“ užsiėmimai, todėl miestelio vyrai greitai ima žiūrėti į jį iš aukšto. Dar blogiau tai, kad Čarlis vis dar nepamiršo Eimės ir stengiasi su ja atnaujinti santykius.
Norėdamas pritapti prie vietinių, Deividas susiruošia su jais į elnių medžioklę, kurioje jo vos nenušauna. Vyrai išsiskirsto po mišką ir Deividui galiausiai pavyksta sumedžioti gyvūną, tačiau tuomet jis suprantą esąs paliktas miške vienas. Kol jis mėgina parsirasti namo, Čarlis atvyksta pas Eimę ir mėgina ją įkalbėti vėl būti kartu. Nepavykus, ji išprievartaujama Čarlio ir visų jo draugų.
Deividui grįžus, Eimė nieko jam nesako, tačiau ragina jį išvažiuoti iš miestelio. Vyrui nesutikus, tačiau atleidus iš darbo Čarlį, jiedu penktadienio vakarą vyksta stebėti futbolo varžybų, tačiau viduryje jų nusprendžia važiuoti namo. Pakeliui tamsiame kelyje Deividas partrenkia Džeremį, besislapstantį nuo „Trenerio“ Hedono įniršio. Samneriai parsiveža jį į namus, kur netrukus atvyksta įsiutęs „Treneris“ ir Čarlis su draugais. Deividas užsibarikaduoja namuose ir sulaukia atvykstant šerifo, tačiau atsisako išleisti Džeremį, bijodamas, kad šiam čia pat nebūtų įvykdytas linčo teismas. Galiausiai įsiutęs „Treneris“ nušauna šerifą ir Samneriams susidūrimas su Čarliu bei jo sėbrais tampa gyvybės ir mirties dvikova.
Caterham F1

2010 m. sezonas

Ekipa naudojo Cosworth variklius, kaip ir kitos į Formulę 1 tame pačiame sezone debiutavusios ekipos – Hispania Racing ir Virgin Racing.
2009 m. gruodžio 14 d. komanda patvirtino savo vairuotojus. Tai Jarno Trulli ir Heikki Kovalainen. Pilotu bandytoju buvo paskirtas Fairuz Fauzy iš Malaizijos.
2010 m. lapkričio 14 dieną ekipos vadovas T. Fernandesas paskelbė apie pasirašytą sutartį su pirmuoju Lotus lenktynininku, tačiau atsisakė jį įvardinti.
Viso sezono metu ekipa pasirodydavo geriau, nei kitos naujokės Hispania ir Virgin ekipos. Iki paskutinio sezono Abu Dabio GP ekipa buvo 10 vietoje ir geriausias jos rezultatas buvo 12 Heikki Kovalainen vieta Japonijos lenktynėse.

2011 m. sezonas

2011 m. sezone ekipoje liko tie patys pilotai, tik pasikeitė variklių tiekėjas – Cosworth pakeitė prancūzų kompanija Renault.
Kaip ir pirmais metais, ekipa nepelnė nei vieno taško, tačiau viso sezono metu pasirodydavo geriau už kitas naujokes – HRT F1 Team ir Virgin Racing. Ekipa sezoną baigė 10-oje vietoje.

2012 m. sezonas

Pasibaigus 2011 m. sezonui ekipą perėmė Anglijos sportinių automobilių bendrovė Caterham Cars, tuo pačiu ekipos pavadinimas buvo pakeistas į „Caterham F1 Team“.
Naujajam sezonui ekipos lenktynininkai trečius metus iš eilės liko tie patys – Heikki Kovalainen ir Jarno Trulli.

2013 m. sezonas

2013 m. sezoną ekipa pradėjo su naujais lenktynininkais – prancūzu Charles Pic ir nyderlandiečiu Giedo van der Garde. Eilinį sezoną ekipos rezultatai buvo ypač prasti, komanda sezoną baigė paskutinė.

2014 m. sezonas

Dar kartą savo lenktynininkų gretas ekipa atnaujino prieš 2014 m. sezoną – jai atstovavo švedas Marcus Ericsson ir japonas Kamui Kobayashi. Šiais metais ekipa pasiekė geriausią rezultatą savo istorijoje, kai M. Ericsson Monako GP finišavo 11-oje vietoje.
Fajerlech

Fajerlech – Lietuvos žydų šokių ir dainų ansamblis, įsikūręs Vilniuje.
1971 m. Jakovas Magidas įkūrė vokalinį instrumentinį ansamblį „Fajerlech“. 1972 m. susiformavo pagrindinis muzikantų entuziastų branduolys, suburta ir šokėjų grupė, įvyko pirmas koncertas. 1982 m. buvo įkurta ansamblio vaikų šokio studija, bet egzistavo tik 5 metus, tuometinė Profsąjungų Rūmų vyriausybė neleido jiems išeiti į sceną. 1989 m. Izraelyje įvykusioje Makabi žaidynėse ansamblis „Fajerlech“ kartu su Lietuvos sporto draugija „Makabi“ atstovavo Lietuvos rinktinę. 1990 m. pr. buvo atkurta ansamblio vaikų studija.
Garonos žemuma

Garonos žemuma, kitaip Akvitanijos žemuma arba Akvitanijos baseinas (pranc. Bassin aquitain) – gamtinė sritis pietvakarių Prancūzijoje, Akvitanijoje, tarp Centrinio masyvo rytuose, Pirėnų pietuose ir Biskajos įlankos vakaruose. Žemumą kerta Garonos upė. Žemumos ilgis apie 200 km. Užima 66 000 km² plotą. Susiklostė iš mezozojaus ir kainozojaus nuogulų.
Būdingi plačialapių medžių miškai ir sodinti pušynai, Viduržemio jūros pobūdžio krūmynai. Didžiuma žemumos sukultūrinta – plyti sodai, vynuogynai, javų pasėliai, tabako plantacijos. Biskajos įlankos pakrantėje yra žemiausia, itin pelkėta žemumos dalis – Landai. Be to, pakrantėje yra aukščiausia Europoje Pilos kopa. Didžiausias miestas – Bordo.
Daukšaičiai

Geografija

Kaimas ribojasi su Pašlūžmio, Petraičių, Legučių, Raukų (visi Veiviržėnų sen.) Jonikų (Švėkšnos sen.) kaimais. Prie Daukšaičių yra Graumenos hidrografinis draustinis.

Istorija

Šalpės dešiniajame krante yra IX a.-XII a. senkapis, jame rasta žalvario dirbinių, spalvoto stiklo karoliai; radinius saugo Lietuvos nacionalinis muziejus.  Kiti archeologiniai radiniai: laivinis kovos kirvis, 963–969 m. bizantiška moneta. Rašytiniuose šaltiniuose Daukšaičiai minimi 1644 m. Švėkšnos dvaro inventoriuje. Gyveno 6 šeimos, 1695 m. – 8 šeimos.
Pokaryje rezistencinėje kovoje dalyvavo partizanai Mečislovas Juška, Antanas ir Vytautas Lomsargiai. 1951 m. ištremti Bronė ir Jokūbas Lomsargiai, Jokūbo Žemgulio šeima (5 asmenys).
Sovietmečiu Daukšaičiai buvo „Galybės“ (1951–1975) ir „Šalpės“ (1975–1992) kolūkių centrinė gyvenvietė. 1940 m. įsteigta pradžios mokykla, 1953–1962 m. septynmetė, 1962–1986 m. aštuonmetė, 1986–1998 m. devynmetė, nuo 1998 m. dešimtmetė Pašlūžmio pagrindinė mokykla. 1954 m. įsteigta biblioteka, felčerių ir akušerių punktas, 1978 m. įkurti kultūros namai, vaikų darželis, pirtis.
1983 m. liepos 29 d. Daukšaičiuose nuo Antrojo pasaulinio karo laikų Šlūžmės upelyje likusios prieštankinės minos žuvo penki vietos gyventojų vaikai – trylikametis Arūnas Birbalas, vienuolikmetis Algis Čeliauskas, dešimtmečiai Nerijus Raicevičius, Vaidas Putrivaitis ir aštuonmetis Robertas Lekavičius. Yra paminklas žuvusiems vaikams atminti.
2009 m. įsteigta bendruomenė „Daukšaičių pušynėlis“, pirmininkė Alma Vanagienė.
Margiris

Margiris (m. 1336 m.) – legendinis Žemaičių kunigaikštis, Pilėnų gynėjas, aprašytas kronikininko Vygando Marburgiečio.

Kilmė

Spėjama, kad kilęs iš Didžiojo Lietuvos kunigaikščio Butvydo (kiti vardai Butivydas/Putavyras/Pukaveras, m. 1291 ar 1295 m.) šeimos. Jo broliai galėjo būti didieji kunigaikščiai Vytenis (valdė 1295–1316 m.), Gediminas (1316–1341 m.), Kijevo kunigaikštis Teodoras ir Polocko kunigaikštis Vainius.
Kad Margiris buvo kilęs iš kilmingos šeimos, leidžia spėti kronikose aprašyta jo 1329 m. dvikova su Bohemijos karaliumi Jonu Liuksemburgiečiu. Jeigu Margiris kilme nebūtų lygus karaliui, dvikova būtų neįvykusi. Tačiau Margiris pažeidė dvikovos taisykles ir už tai turėjo sumokėti. Išpirką jis mokėjo Šventosios Romos imperijos imperatoriaus Liudviko IV monetomis, pagrobtomis 1326 m. žygyje į Brandenburgo markgrafystės žemes.
Kronikos mini ir Margirio sūnų, kuris iškeliavo į Prancūziją ir ten vedė nežinomo vardo Klermono grafienę.

Kronikos

Pasak Vygando Marburgiečio Pilėnų pilis stovėjo Trapėnų žemėje. Ją užpuolęs Vokiečių ordinas, tačiau lietuviai narsiai gynėsi, nors jėgos buvo nelygios. Tada „pagonys, <…>, nesitikėdami, kad galės išlaikyti pilį, sumetė į ugnį be galo didelius turtus ir patys išsižudė: sako, kad ten viena pagonė senutė kirviu šimtą jų užkapojo, o vėliau ir pati galvą susiskaldė“.
Vėlesni autoriai pilies gynėjus ir jų žūtį dar labiau išaukštino. Albertas Vijūkas-Kojelavičius rašė: „Pilyje buvo keturi tūkstančiai karių, subėgusių ten vos išgirdus apie priešą su savo šeimynomis iš aplinkinių kaimų. Gynėjai ilgai kamavo priešą, kaudamiesi ne tik prie gynybinio pylimo, bet ir sėkmingai išsiverždami pro atvirus vartus ir užpuldami supančiuosius. Kai daugybė pilėnų žuvo, o dar daugiau buvo sužeista, kai sumažėjus gynėjui skaičiui, ėmė blėsti viltis apginti pilį, ypač dėl to, kad visaip – vienur pakasais, kitur taranais – susilpnintos sienos menkai jau besaugojo, griebtasi visiškai beviltiško sumanymo; nenorėdami pasiduoti priešui, jie nukreipė ginklus prieš save ir savo artimuosius. Sukrovę didžiulį laužą, į ugnį sumetė viską, ką priešas galėjo išgrobstyti. Jie išžudė ir sumetė į liepsnas žmonas, vaikus, visus, kurie nepajėgė ar dėl lyties, ar dėl amžiaus pakelti ginklo. Surengę saviškiams šitokį galą, patys prašėsi nukaujami viršininko, o šis paskutinis persismeigė kalaviju…“
Danutė Puščienė

Danutė Puščienė (g. 1945 m. vasario 24 d.) – Lietuvos pedagogė, Šiaulių raj. visuomenės veikėja.

Biografija

Vyresnioji biologijos mokytoja. Šiaulių raj. Žarėnų pagrindinės mokyklos direktorė.
Partijos Tėvynės sąjunga (Lietuvos konservatoriai) Šiaulių raj. skyriaus narė. Moka rusų ir prancūzų kalbas. Sutuoktinis Stanislovas, vaikai Daiva, Stanislovas.
Pergalės kalnas

Pergalės kalnas (rus. Победа) – viršukalnė Rusijoje, rytų Sibire, Jakutijoje, aukščiausia Čerskio kalnagūbryje. Aukštis 3147 m. Kalnas yra ~180 km į šiaurės rytus nuo Ust Neros ir beveik 140 km į pietus nuo šiaurės poliarinio rato.
Į Pergalės kalną pirmą kartą įkopta 1966 m.