google/wiki40b huggingface dataset:
Lietuvos vaikų fondas

Lietuvos vaikų fondas – Lietuvos ne pelno organizacija, teikianti labdarą ir paramą vaikams. Būstinė Vilniuje, Žygimantų g. 6.

Istorija

Lietuvos vaikų fondas įkurtas 1988 m. Vilniuje. Aukščiausia fondo valdymo institucija – steigėjų susirinkimas, kolegiali valdymo institucija – fondo valdyba, kurią sudaro 9 nariai. Valdybos posėdžiai vyksta ne rečiau kaip 2 kartus per metus. Steigėjai – Romanas Burba, Romualda Navikaitė ir poetas Juozas Nekrošius. 2007 m. dirbo 13 darbuotojų, iš jų 8 romų bendruomenės atstovai. Nuo 2001 m. teikia Valterio Rasko premiją už darbus nagrinėjant vaikų socialines, teisių apsaugos ir adaptacijos visuomenėje problemas. Jos laureatai: rašytoja Vanda Juknaitė, žurnalistė Edita Mildažytė, Kauno miesto savivaldybės administracijos Vaiko teisių skyriaus vedėja Birutė Valmienė-Daugelienė, šeimyninių vaikų globos namų) tėvai auklėtojai (Girnikai, Kelmės rajonas) Regina ir Jurgis Ratnikai.
Bendradarbiauja su Lietuvos našlaičių globos komitetu „Saulutė“ prie Pasaulio lietuvių bendruomenės, su Didžiosios Britanijos, JAV, Ispanijos, Prancūzijos, Slovakijos, Suomijos, Šveicarijos, Vokietijos panašiomis organizacijomis.
Sigita Burgienė

Biografija

1988 m. baigė Kapsuko O. Sukackienės pedagoginę muzikos mokyklą, ikimokyklinių įstaigų auklėtoja. 2007 m. Šiaulių kolegijoje baigė viešąjį administravimą.
Akmenės rajono savivaldybės kultūros centro etnokultūros specialistė, 2009 m. direktoriaus pavaduotoja etnokultūrai.
1991 m. Lietuvių tautininkų sąjungos, 2010 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Akmenės rajono skyriaus narė. 2003–2007 m. Akmenės rajono savivaldybės tarybos narė.
Klykolių kaimo bendruomenės „Klykolių sodžius“ narė, kraštotyros klubo narė. Sutuoktinis Gintautas, vaikai Virgita, Justinas.
Ravičius

Istorija

Miestą protestantų pabėgėliams iš Silezijos Trisdešimtmečio karo metu (1638 m., tais pačiais metais suteiktos miesto teisės) įkūrė Adamas Olbrachtas Pšyjma-Pšyjemskis (Adam Olbracht Przyjma-Przyjemski). XIX a. pr. mieste stovėjo protestantų bažnyčia ir rotušė. Pagrindinė miesto pramonė buvo cigarų ir uostomo tabako gamyba. Prekiauta grūdais, vilna, galvijais, kailiais bei mediena. 1905 m. gyveno 11 403 žmonės.
Blue Café

Istorija

2001 metais grupė išleido debiutinį singlą „Español“, tačiau sėkmės nesulaukė. Po metų išleista daina „Kochamy siebie…“ šalyje tapo didžiuliu hitu. Tais pačiais metais išleistas grupės debiutinis albumas „Fanaberia“, kuris sulaukė teigiamų visuomenės ir kritikų įvertinimo. 2001 m. „Blue Café“ pelnė Fryderyk apdovanojimą kategorijoje „Metų debiutas“. 2003 metais Lenkijos nacionalinėje atrankoje į 2003-ųjų „Eurovizijos“ konkursą su daina „You May Be in Love“ užėmė trečią vietą. Tais pačiais metais išleistas grupės antrasis studijinis albumas „Demi-sec“, kuris Lenkijos albumų tope užėmė 3 vietą. Albume yra daina „Love Song“, su kuria grupė 2004 metais dalyvavo „Eurovizijos“ dainų konkurse. „Love Song“ konkurso finale su 27 taškais užėmė 17 vietą.
Dailučiai

Istorija

Dailučiai įsikūrė po I-ojo pasaulinio karo, kai buvo padalintas Versnupių dvaras.

Žymūs žmonės

Algimantas Sakalauskas – vienas iš žymiausių Lietuvos tautodailininkų, medžio skulptorių, darančių skulptūras net ir motoriniu pjūklu.
Kokia nuostabi diena

Turinys

Keko visa gyvenimą svajojo tapti policininku, tačiau priverstas dirbti apsaugininku naktiniame klube. Po nepavykusio pokalbio policijoje, kuomet šio vėl nepriima į darbą, Keko sulaukia pasiūlymo dirbti Milano katedroje ir saugoti Madonos statulą. Tuo pačiu metu grupė arabai teroristai būtent šią skulptūrą pasirenka savo taikiniu. Jie pasiunčia jauną merginą Farą, kad ši susipažintų su Keko, įgytų jo palankumą ir įkalbėtų atnešti bombą prie saugomos skluptūros. Kvailokas apsauginis netrunka įsimylėti arabę merginą, o ši taip pat pradeda abejoti savo misijos teisingumu.
Kriptovaliuta

Kriptovaliuta – tai skaitmeninė, arba virtuali, valiuta, leidžianti anonimiškai atlikti internetinius mokėjimus tiesiogiai tarp vartotojų, nesinaudojant bankais ar kitais tarpininkais. Kriptovaliutos yra decentralizuotos, neprižiūrimos jokios šalies valdžios institucijų ir nėra leidžiamos centrinių bankų, jų operacijų kodai užšifruojami kriptografijos dėka. Kriptovaliuta atlikus finansinę operaciją, ši operacija įrašoma į tos valiutos „blokų grandinę“ (angl. blockchain). „Blokų grandinė“ yra tarsi kriptovaliutos buhalterinė knyga, kurioje saugiai kaupiama informacija apie kiekvieną kada nors ta kriptovaliuta atliktą operaciją. Kriptovaliutų vienetai sukuriami vykstant technologiniam vyksmui, vadinamam „kasimu“. Kriptovaliutą norintys kasti žmonės parsisiunčia ir į kompiuterį įdiegia tam skirtas programas. Tada kompiuteris atlieka matematinius skaičiavimus, kurių metu kuriami nauji kriptovaliutų vienetai.
2017 m. atsirado daugybė tarpininkų, keičiančių eurus, dolerius ir kt. valiutas į bitkoinus, taip pat siūlančių atsidaryti sąskaitas. „Bitcoin“ pagal rinkos kapitalizaciją yra brangiausiai įvertinta valiuta. 2017 m. bitkoinas  tapo spekuliacijų taikiniu, jo kaina taip smarkiai svyravo, jog su valiuta buvo nebegalima atsiskaityti internetu. Atsiradus daugybei tarpininkų, padidėjo ir bitkoino vagysčių rizika, įvairių sukčių. Per juos išnyko ir anonimiškumas. Be to, 2017 m. atsirado beverčių kriptovaliutų tarpininkų, siūlančių praturtėti finansiškai nenuovokiems žmonėms. Kompiuteriniai įsilaužėliai ne kartą buvo pavogę milijonines „Ether“ valiutos sumas ir jie liko nenubausti.
Adakavo mokykla-daugiafunkcis centras

Istorija

Adakavo parapijinės mokyklos įsteigimas minimas 1908 metais. Gyvavusi dvejus metus, mokykla uždaryta. 1920 m. mokykla pradėjo veikti nuolat. 1922–1933 m. buvo įsikūrusi Adakavo dvaro rūmuose. 1933 m. Skaudvilės valsčius mokyklą perkėlė į Adakavą pas ūkininką Juozą Masiulį ir Būtenius pas Antaną Macijauską. 1936 m. sausio 26 d. atidaryta nauja tipinė pradžios mokykla, kuri veikė iki 1950 metų. Nuo 1951–1952 m. m. mokykla performuota į septynmetę. 1963 m. išleista pirmoji aštuntokų laida. 1968 m. pastatyta dabartinė mokykla, sutvarkyta aplinka. Nuo 1993 m. pagrindinė mokykla, nuo 2013 m. rugsėjo 1 d. Adakavo mokykla-daugiafunkcis centras.
Vladimiras Molovas

Vladimiras Dimitrovas Molovas (bulg. Владимир Димитров Моллов; 1873 m. liepos 16 d. Kijevas, dab. Ukraina - 1935 m. balandžio 29 d. Sofija, Bulgarija) - bulgarų politikas, švietimo (1910-1911), vėliau (1926-1931) finansų ministras, teisininkas, teisėtyrininkas penalistas, Sofijos universiteto profesorius, Dimitar Mollov sūnus.

Biografija

Gimė gydytojo ir politiko šeimoje. Jaunesnysis brolis Vasil Molowas buvo gydytojas.
1890 m. baigė Sofijos 1-ąją gimnaziją, 1894 m. - teisę (Maskvos universiteto Teisės fakultetas).
Po keleto metų praktikos Vakarų Europoje grįžo į Sofiją, nuo 1900 m. Sofijos universiteto baudžiamosios teisės dėstytojas (iki pat mirties), 1905-1906 m. Teisės fakulteto dekanas, nuo 1924 m. profesorius, nuo 1906 m. Bulgarijos literatūrinės bendrijos (dab. Bulgarijos mokslų akademija) narys.
1991 m. Formulės 1 sezonas

Sezono apžvalga

1991 m. sezonas buvo klasikinis sezonas su artima kova ir intriga nuo pat starto iki finišo. Šie metai be abejo buvo patys sėkmingiausi F1 čempionui Ayrtonui Sennai. Jis sugebėjo apginti savo titulą, kuris jam jau buvo trečias. Visi jie pasiekti su McLaren komanda. Brazilas laimėjo 7 etapus ir nepaliko niekam jokių šansų.
Penki pilotai šiais metais debiutavo Formulėje 1: Mika Hakkinenas (JAV GP), Markas Blundellas (JAV GP), Michaelis Schumacheris (Belgijos GP), Fabrizio Barbazza (San Marino GP) ir Alessandro Zanardi (Ispanijos GP).
1991 sezonas buvo paskutinis, kai konstruktorių taurę laimėjo komanda naudojanti V12 tipo variklius.
Nelsonas Piquet laimėjo 1991-ųjų Kanados GP. Tai buvo paskutinė jo pergalė F1.
Šis sezonas buvo paskutinis, kai čempionai Ayrtonas Senna, Nigelas Mansellas ir Alain Prost varžėsi kartu.
SK Pardubice

Istorija

Klubas įkurtas 1925 m.
Prekybinis vekselis

Prekybiniai vekseliai, komerciniai vekseliai (angl. Commercial paper) naudojami prekybiniuose sandoriuose. Jeigu komerciniai vekseliai atitinka reikalavimus (trumpalaikiai, su dviem ir daugiau parašų) jie yra priimami bankų ir teikiami klientams kaip paskola. Komerciniai bankai gali pateikti komercinius vekselius centriniam bankui, kur jie perkami bei apskaitomi.
Komerciniai vekseliai išduodami stambiausių bendrovių. Jie mažiau rizikingi nei banko teikiami kreditai, todėl bankai investuoja į šiuos vertybinius popierius. JAV komercinius vekselius gali išleisti aukščiausią kreditingumo retingą turinčios įmonės, todėl jie yra patikimi. Trūkumai: nestabili rinka, menka antrinė rinka arba jos iš viso nėra.
Petras Karla (1937)

Biografija

Pirmasis treneris R. Vaitkevičius. 1962 m. baigė VU ir įgijo fiziko specialybę. 1962 m. su TSRS rinktine pasaulio irklavimo čempionate Liucernoje užėmė 2 vietą. 1963 m. TSRS tautų spartakiados irklavimo varžybų nugalėtojas. 1963 m. Kopenhagoje ir 1964 m. Amsterdame vykusiuose Europos čempionatuose užėmė 2 vietą. 1964 m. Tokijo olimpiadoje užėmė 5 vietą. 1965 n. tapo TSRS sporto meistru. Baigęs sportininko karjerą įsidarbino Vilniaus universiteto Fizikos fakulteto Molekulinės akustikos laboratorijoje. P. Karla lazeriu tyrinėjo akustines bangas.
Klounas

Klounas arba juokdarys – komiškas aktorius, cirko atributas, dažniausiai išsiskiriantis spalvinga apranga ir tipiniu veido makiažu. Šabloniški cirko klounai taip pat dažniausiai avi itin didelio dydžio batus, specialų kamuoliuką, skirtą nosies stilizavimui, bei peruką. Kartais klounai linksmina žmones persirengę komiškomis arba mėgstamomis išjuokti asmenybėmis. Šiaurės Amerikoje paplitę komiški gyvūnų išjodinėtojai – rodeo klounai.
Medininkų pasieniečių mokykla

Istorija

1991 m. spalio mėn. Visagino mieste nuspręsta įrengti Pasienio apsaugos tarnybos mokomąjį centrą parengti pasieniečiams. 2001 m. mokykla pavadinta Visagino pasieniečių mokykla, tais pačiais metais mokyklą baigė pirmoji pasieniečių laida.
2007 m. rudenį mokykla persikėlė į modernų kompleksą Medininkuose. Baigusiems Medininkų pasieniečių mokyklą garantuojamas darbas Valstybės sienos apsaugos tarnybos padaliniuose, galima stažuotis užsienio valstybėse. Mokiniai, sėkmingai baigę pusantrų metų kursą, įgyja pasieniečio profesiją ir gali iškart stoti į bakalauro studijų 2-ąjį kursą Mykolo Romerio universitete.
Tamanė

Tamanė (arba Tamanskaja; rus. Тамань, Таманская) – miestelis Krasnodaro krašte (pietų Rusija), prie Kerčės sąsiaurio, jungiančio Azovo jūrą su Juodąja. 9,3 tūkst. gyventojų (2003). Yra senovės miesto Tmutarakanės liekanos, rašytojo M. Lermontovo muziejus.

Istorija

Kadaise tai buvo graikų kolonija Hermonasa (VI–IV a. pr. m. e.), išsidėsčiusi strategiškai svarbiame taške prie sąsiaurio. Bizantijos laikais, apie VII a. vadinosi Tamatarcha, vėliau priklausė chazarams ir buvo žinoma kaip Tmutarakanė.
1792 m. tai buvo Zaporožės kazokų gyvenvietė, viena pirmųjų kazokų gyvenviečių prie Juodosios jūros.
Krasnoselkupas

Istorija

Krasnoselkupas įkurtas 1933 m., selkupų stovyklavietės Njary Mačo (Нярый мач – 'pelkėtas miškas') vietoje.
Valerijus Čiučiulka

Biografija

1973 m. baigė Kulautuvos vidurinę mokyklą, 1978 m. VU Teisės fakultetą. 1978–1980 m. Vilniaus inžinerinio statybos instituto dėstytojas. 1980–1982 m. atliko karinę tarnybą sovietinėje armijoje. 1982–1987 m. Minsko aukštosios milicijos mokyklos Vilniaus fakulteto (dab. MRU) Valstybinių-teisinių disciplinų katedros dėstytojas. 1987–1991 m. Raseinių rajono M. Kalinino vardo kolūkio, 1991–1992 m. SODROS Raseinių skyriaus juriskonsultas.
1992–1995 m. Raseinių rajono apylinkės teismo, 1995–1996 m. Kauno miesto apylinkės teismo, 1996–1999 m. Kauno apygardos teismo teisėjas.  Nuo 1999 m. birželio mėn. Lietuvos Aukščiausiojo Teismo teisėjas. 
Sūnus Andrius (g. 1981 m.), dukra Sigita (g. 1984 m.). 
Nuo sunkios ligos mirė 2014 m. gegužės 10 d.
1976 m. AFC Azijos taurė

Atranka

Atrankoje į čempionatą dalyvavo 15 AFC narių. Neskaitant būrio komandų, pasitraukusių prieš ar per atranką, po atrankos dar pasitraukė Saudo Arabija, Tailandas ir Šiaurės Korėja. Iranas kaip šeimininkai pateko be atrankos.
Hermann von Pückler-Muskau

Biografija

Hermann von Pückler-Muskau gimė Muskau dvare. Paveldėjęs tėvo turtą, jis daug keliavo, vėliau vedė Prūsijos kanclerio dukterį Lucia Anna Wilhelmine Christina von Hardenberg-Reventlow, vadintą Lucie. 
Sutuoktiniai ėmė tvarkyti Muskau rezidenciją, ypač daug dėmesio skirdami parkui. Tvarkymo darbai pareikalavo didelės tiems laikams sumos – milijono reichsmarkių. H. von Pückler žmona Lucie, ieškodama išeities, pasiūlė vyrui skyrybas, kad naujos žmonos kraičio dėka būtų įgyvendintas parko plėtimas ir tobulinimas. Turtingos nuotakos Hermannas ieškojo Anglijoje. Jis pasipiršo vieno turtingo juvelyro dukteriai, tačiau buvo nustatyta, kad jo skyrybos negalioja dėl nepakankamos tiems laikams skyrybų priežasties. Hermannas grįžo į namus be nuotakos ir be pinigų. Apie savo kelionęs ir nuotykius jis parašė knygas „Briefe eines Verstorbenen“ ir „Tutti-frutti“. Jos susilaukė didelio populiarumo ir davė nemažai pelno. Keli tose knygose paminėti asmenys jautėsi įžeisti, ir Hermannui teko kautis su jais dvikovose, o vėliau, vengdamas persekiojimo, jis kuriam laikui išvyko iš tėvynės. Per Viduržemio jūros šalis jis nukeliavo į Alžyrą, Tunisą, Egiptą. Kairo vergų turguje kunigaikštis susižavėjo jauna mergina iš Abisinijos, vardu Machbuba, sumokėjo už ją didelę sumą ir po visų kelionių atsivežė į Muskau. Machbuba neatlaikė šalto klimato, neilgai trukus susirgo džiova ir mirė. 
Už knygas gauti pinigai sparčiai seko, ir H. von Pückleriui teko parduoti Muskau dvarą - kartu su išpuoselėtu parku. Kunigaikštis ir jo žmona persikėlė į kitą von Pücklerių giminei priklausiusį dvarą - Branitz. Čia jie ėmė kurti naują parką. Jame atsispindėjo kunigaikščio kelionių po Artimųjų Rytų šalis įspūdžiai: jį puošė monumentalūs egiptietiški laiptai, orientalistinio stiliaus egiptietiškas tiltas, dvi piramides. Vienoje iš tų piramidžių kunigaikštis jo paties pageidavimu buvo palaidotas.
Elektrovakuuminis prietaisas

Elektrovakuuminis prietaisas – įrenginys, kuriame elektros srovę sudaro judantys vakuume arba inertinių dujų aplinkoje elektronų arba jonų srautai.
Stasys Neteckis

Biografija

S. Neteckis gimė smulkiųjų bajorų šeimoje. Anksti netekęs abiejų tėvų, buvo našlaitis, tarnavo pas ūkininkus. Po 20 metų darbo prarado sveikatą. Buvo priimtas gyventi pas Raseinių dominikonų vienuolius. Vienuolyno vyresnysis pasiūlė jam, kaip silpnos sveikatos žmogui, tapti škaplierininku. Ėmęsis šio amato, vertėsi smulkia prekyba iki mirties. Kartu su rožančiais, škaplieriais, šventųjų paveikslėliais turėjo maldaknygių, įvairios draudžiamos lietuviškos spaudos. Buvo įsigijęs užsienio pasą, kad galėtų legaliai patekti į Prūsiją, todėl legaliai eidavo į Tilžę. Per sieną nupirktus leidinius pergabendavo kiti knygnešiai: Juozas Pakutinskas, vėliau Martynas Survila ir kt.
Draudžiamą spaudą pats platino beveik po visą Žemaitiją, daug maldaknygių veždavo į Šiluvos atlaidus. Suteikdavo prieglobstį pro šalį keliaujantiems knygnešiams. Turėjo glaudžius ryšius su žinomais knygnešiais Jurgiu Bieliniu, Kaziu Ūdra, vabalninkiečiu Stasiu Pačekoniu, panevėžiečiu M. Slyvauskiu, šiluviškiu Pr. Papreckiu ir kt. Buvo J. Sakalausko vadovu, 1886 m. pirmą kartą jam einant į Prūsiją parsinešti knygų.
Žandarams su draudžiama spauda buvo įkliuvęs keturis kartus: per muges Eržvilke, Girdiškėje, Šiluvoje. Buvo baustas 7 dienų arešto policijos areštinėje. Ne kartą išsisuko duodamas kyšius. Paskutinį kartą kratytas ir baustas jau po spaudos draudimo panaikinimo. 1905 m. sausio mėn. policija padarė kratą jo namuose Viduklėje ir paėmė 72 lietuviškus leidinius.
Ĥ

Ĥ ir ĥ (H su diakritiniu ženklu cirkumfleksu) – devintoji esperanto abėcėlės raidė. Esperanto kalboje raidės pavadinimas yra ĥo.
Ĥ yra modifikuota raidė H. Šią raidę XIX a. įvedė Liudvikas Zamenhofas.
Reiškia garsą: [x]. Esperanto kalboje jis tariamas kaip K.
Ūdekų vėjo malūnas

Istorija

Malūnas pastatytas apie 1902 m. Pirmasis pastato savininkas buvo Šurna, vėliau - Nociunskis, Plūkas. 1914 m. malūną iš Plūko nupirko Linkavičių dvaro eigulys Karolis Rozenfeldas. 
Apie 1931 m. malūne buvo įrengtas garo katilas. Naudotas girnoms sukti, kai nebūdavo vėjo. Garo katilas veikė apie keturis metus. 
Pokaryje, 1948 m. malūną perėmė Joniškio apskrities pramonės kombinatas. Sparnai malūnui buvo reikalingi iki 1959 m., kuomet buvo įvesta elektra. XX a. pabaigoje malūnas rekonstruotas, pritaikytas pobūviams, laisvalaikio praleidimui - įrengta sauna su baseinu, pobūvių salės.
Teodoras Kazimieras Čartoriskis

Biografija

Kilęs iš Lietuvos didikų Čartoriskių giminės Klevanės šakos. Tėvas Kazimieras Čartoriskis, motina Izabelė Elžbieta Morštyn. Broliai Augustas Aleksandras Čartoriskis, Mykolas Frederikas Čartoriskis, sesuo Konstancija Čartoriska, Stanislovo Augusto motina.

Veikla

Teologiją studijavo Romos jėzuitų kolegijoje Collegium Romanum. 1727 m. įšventintas kapelionu, o giminė jam suteikė Sieluno kunigaikštystę. Varšuvos kapitulos kanauninkas, Karūnos Tribunolo deputatas.
1729 m. vėl išvyko į Romą, grįžo 1730 m., o 1732 m. popiežius jam suteikė vyskupo titulą. Jam buvo rengiama ir purpurinė kardinolo ateitis, bet Familijai nesėkmingi 1733 m. rinkimai privertė jį slėptis rusų užimtame Gdanske. Tik kai Čartoriskai pripažino karaliumi Augustą III jam pavyko užimti numatytą sostą. Nuo 1738 m. spalio 29 d. Poznanės vyskupas. 1740 m. tapo Abiejų Tautų Respublikos seimo atstovu. Jau savo pirmoje kalboje seime išdėstė Familijos politinę programą.
Pranas Džiaukštas

Biografija

1948 m. baigė Švenčionių vidurinę mokyklą. 1948–1953 m. studijavo Lietuvos žemės ūkio akademijos Miškų ūkio fakultete, miškų ūkio inžinierius. 1953–1957 m. mokėsi SSRS MA Miškų instituto aspirantūroje. 1957–1962 m. dirbo Miškų ūkio instituto Dubravos miškų tyrimo stotyje vyr. moksliniu bendradarbiu. 1959 m. SSRS MA miško institute apgynė disertaciją „Lazdyno formos ir miškininkystės pagrindai jo ūkiui organizuoti Lietuvos plačialapiuose miškuose“, žemės ūkio mokslų kandidatas.  1962–1993 m. dėstė Lietuvos žemės ūkio akademijoje, 1968–1990 m. Miškų ūkio fakulteto dekanas; nuo 1964 m. docentas. Palaidotas Tabariškių kapinėse.

Mokslinė veikla

Mokslinio darbo sritis – miško sėklininkystė, sodmenų auginimas, miško želdinimas.
Černiauskynė

Aplinkinės gyvenvietės

BarklainiaiĖRIŠKIAIJOTAINIAIRAMYGALA
Austrijos himnas

Eilės

Land der Berge, Land am Strome,

Land der Äcker, Land der Dome,

Land der Hämmer zukunftsreich!

Heimat bist du großer Söhne,

Volk begnadet für das Schöne,

Vielgerühmtes Österreich,

Vielgerühmtes Österreich!
Heiß umfehdet, wild umstritten,

Liegst dem Erdteil du inmitten

Einem starken Herzen gleich.

Hast seit frühen Ahnentagen

Hoher Sendung Last getragen,

Vielgeprüftes Österreich,

Vielgeprüftes Österreich.
Mutig in die neuen Zeiten,

Frei und gläubig sieh uns schreiten,

Arbeitsfroh und hoffnungsreich.

Einig laß in Bruderchören,

Vaterland, dir Treue schwören.

Vielgeliebtes Österreich,

Vielgeliebtes Österreich.
Maskatas

Istorija

Maskato apylinkėse, Ras al-Hamroje, rasti bendruomeninės veiklos įrodymai (žvejų kapai), datuojami VI tūkst. pr. m. e. Kapai gerai įrengti, tad galima teigti apie kapinių egzistavimą. Į pietus nuo Maskato rasti Harapos puodai rodo kontaktus su Indo slėnio civilizacija. Maskato kaip uosto svarbą pripažino graikų geografas Klaudijus Ptolemėjus, vadinęs miestą Cryptus Portus I a. pr. m. e., o Plinijus Vyresnysis - Amithoscuta.
Uostą užėmė Sasanidų imperija III a. valdant Šapūrui I. Atsivertimas į Islamą įvyko VII a. Maskato kaip uosto svarba augo valdant vietinei Azdų dinastijai. Įkuriant imamatą IX a. buvo siekiama sujungti išsibarsčiusias Omano gentis po ibaditų sektos vėliava. Tačiau genčių tarpusavio kova tęsėsi ir Bagdado Abasidai užėmė Omaną. Juos išvijo XI a. vietinė jamadų gentis, kurią pakeitė Azdi Nabahinos klanas. Tuo metu pajūrio miestai, tarp jų Maskatas, palaikė glaudžius prekybinius ryšius su Indija, o tai nepatiko toliau nuo jūros buvusioms gentims.
Portugalų užkariautojas Afonso de Albuquerque užpuolė Maskatą 1507 m. liepą. Po kruvino mūšio su persų gubernatoriumi portugalai užėmė ir nusiaubė miestą, išžudė beveik visus gyventojus, tarp kurių buvo moterys ir vaikai.
Portugalai valdė Maskatą šimtą metų, nepaisant persų pasipriešinimo ir turkų bombardavimo 1546 m. Turkai du kartus buvo atėmę Maskatą iš portugalų 1552 ir 1581-1588 m. Išrinkus Omano imamu Nasirą bin Muršid al-Jaribį 1624 m. regiono politinė galia atsidūrė Omano genčių rankose. 1648 m. rugpjūčio 16 d. omaniečiai užėmė ir sugriovė portugalų valdomus Maskato bokštus, susilpnindamį miesto kontrolę. 1650 m. imamo kariai naktį užpuolė uostą, portugalai pasidavė 1650 m. sausio 23 d.
Pilietiniai karai ir persų šacho Nadiro invazijos XVIII a. sukėlė chaosą regione ir dar labiau pablogino santykius tarp Maskato ir dykumų genčių. Politinį vakuumą užpildė Al Bu Sa‘id dinastija, kuri valdo Omaną iki šiol.
Omano jūrinę ir karinę viršenybę atkūrė sultonas Saidas, kuris pasirašė sutartį su JAV prezidento Endriu Džeksono atstovu Edmundu Robertsu 1833 m. rugsėjo 21 d. Užėmęs Zanzibarą Saidas 1840 m. perkėlė sostinę į Zanzibaro Akmens miestą. Po jo mirties 1856 m. Zanzibaro sultonu tapo jo šeštasis sūnus  Madžidas bin Saidas (1834/5–1870 m.), o Omano sultonu - trečiasis sūnus Tuvainis bin Saidas. XIX a. antroje pusėje Al Bu Sa‘id dinastija nusilpo ir atsinaujino konfliktai su dykumų gentimis. Maskatas ir Matra buvo užpilti dykumų genčių 1895 ir vėl 1915 m. Britai tarpininkavo paliauboms, kurios dykumų regionams suteikė didesnę autonomiją. Tačiau dykumų genčių tarpusavio nesutarimai ir konfliktai su Omano sultonais tęsėsi iki XX a. vidurio, kai 1962 m. sukilo Dofaras. Sultonas Saidas bin Taimuras buvo priverstas prašyti britų paramos. Po pasikėsinimo į sultoną 1966 m. balandžio 26 d., jis persikėlė į Salalą. 1970 m. liepos 23 d. Kvabusas bin Saidas per bekraujį perversmą nuvertė tėvą su britų pagalba ir tapo sultonu.
Su britų parama Kvabusas bin Saidas užbaigė Dofaro sukilimą ir suvienijo Omano gentis. Jis pakeitė šalies pavadinimą iš Maskato ir Omano sultonato į Omano sultonatą.
2007 m. birželio 7 d. Gonu ciklonas nuniokojo Maskato infrastruktūrą.
Panachaïkī́ GE

Istorija

Klubas įkurtas 1891 m.
Vytautas Bendikas (1931)

Biografija

1949 m. baigė Vilniaus maisto pramonės mokyklą, dirbo gamyklose. 1960 m. baigė Vilniaus aukštąją partinę mokyklą. 1963 m. baigė Vilniaus universiteto Pramoninės ekonomikos fakultetą. 1973 m. Vilniaus universitete apgynė disertaciją „Materialinio ir moralinio skatinimo formų tobulinimas mašinų gamybos ir metalo apdirbimo pramonėje (Šiaulių miesto pavyzdžiu)“, ekonomikos mokslų kandidatas.
1960–1963 m. Šiaulių dviračių gamyklos „Vairas“ inžinierius, gamyklos LKP partinio komiteto sekretorius. Nuo 1963 m. partijos miesto komiteto skyriaus vedėjas, o 1966–1975 m. partijos miesto komiteto sekretorius. Nuo 1963 m. Šiaulių pedagoginio instituto dėstytojas, 1975 m. lapkričio 18 d. – 1991 m. lapkričio 1 d. instituto rektorius. Jam vadovaujant pastatyti trys bendrabučiai, studentų kultūros centras „Studentų kampas“, įrengta mokomoji bazė Balsiuose, poilsio bazės Pašvinyje ir Giruliuose, sandėliai, garažai, 1982 m. iškilo tuomet geriausias respublikoje instituto mokomasis korpusas P. Višinskio g. 25. 1990 m. vienas pirmųjų Šiaulių universiteto steigimo idėjos iniciatorių.
Nuo 1992 m. Istorijos ir politinės ekonomijos katedros profesorius, 1996–1997 m. Ekonomikos ir vadybos katedros vedėjas, 1997 m. Ekonomikos katedros vedėjas. Nuo 1975 m. docentas, nuo 1985 m. profesorius.