google/wiki40b huggingface dataset:
Moralė

Moralė (lot. moralis – dorovinis; moralitaser – būdas, charakteris, tinkamas elgesys) kaip sąvoka turi keletą reikšmių.
Pirmoji, nusakančioji (deskriptyvioji) reikšmė, apibūdina autoritetingas gero ir blogo žmonių elgesio normas (moralės normas), kurias nustato bendruomenė, visuomenė, papročiai, religija, filosofija ar asmeninė sąmonė. Kitaip – tai doro, moralaus elgesio normos, grindžiamos atitinkama pasaulėžiūra, kurių atitinkamoje aplinkoje turėtų laikytis konkretūs žmonės.
Pagal antrąją, normatyvią universaliąją reikšmę, moralė (dorovė) nusako dorovingo elgesio idealą, kurį esant tam tikroms sąlygoms labiausiai pageidautinu laiko visi racionalūs žmonės. Šie idealai dažnai yra pakankamai bendražmogiški, mažiau priklausomi nuo bendruomeninių sąlygų.
Trečioji reikšmė yra tiesiogiai siejama su etika kaip sisteminiu filosofiniu mokslu, nagrinėjančiu dorovę, žmonių visuomeninius ir individualius santykius gėrio ir blogio atžvilgiu.
Lietuvių kalboje tarptautinį žodį moralė atitinka žodis dorovė.

Kilmė

Moralė yra paprotinės kilmės. Pirmykštėje visuomenėje papročiai buvo universalūs ir pakankamas individų elgesio normavimo būdas, nes bendruomenės solidarumą lėmė materialinės kovos už būvį sąlygos. Pagal papročius buvo tvarkomos visos gyvenimo sritys, o moralės normos nesiskyrė nuo papročių visumos. Atsirandant privatinei gamybos priemonių nuosavybei, individo santykis su visuomene kito: individas tapo savininku, sąlyginai nepriklausomu nuo visuomenės. Visuomenės interesai ėmė nebesutarti su kiekvieno individo interesais. Kiekvienas galėjo subjektyviai vertinti savo ir kitų poelgius, tai yra būti moralės proceso subjektu. Privataus ir visuomeninio interesų antagonizmas dažniausiai verčia žmogų apriboti savo interesus. Tokiam elgesio motyvų turiniui formuoti ir skatinti klasinėje visuomenėje atsirado speciali socialinės veiklos sritis – dorovinis auklėjimas, buvo sudaryti moralės normų kodeksai, suformuluoti ir teoriškai pagrįsti moralės principai. Tokiu būdu klasinėje visuomenėje moralė ilgainiui atsiskyrė nuo papročių ir tapo sudėtingu reiškiniu su savo pagrindiniais elementais – normomis ir principais.

Įvairumas ir kaita

Moralė įvairuoja etniškai ir kinta istoriškai. Etninį moralės normų įvairumą sąlygoja skirtinga tautų gyvensena ir psichologija. Moralės principų kaitą sąlygoja visuomenės dvasinės kultūros pokyčiai, ekonomikos struktūros kaita. Galima išskirti tam tikras moralės istorijos pakopas. Istoriškai moralės principai skiriasi vertinamuoju turiniu, tai yra dorumo samprata.

Visuomeninė reikšmė

Moralė, kaip elgesio reguliatorius, nėra savarankiška. Žmogaus elgesį sąlygoja visuomenės ekonominiai santykiai ir materialiniai interesai, dvasinė kultūra ir t. t. Moraliniai santykiai su kitais socialiniais reiškiniais taip pat istoriškai kinta ir dėl to moralės socialinis vaidmuo nėra vienodai efektyvus.
Moralę tiria filosofijos šaka etika.
Acidozė

Acidozė – organizmo rūgščių ir šarmų pusiausvyros sutrikimas, kai parūgštėja kraujas ir/ar kiti organizmo skysčiai (pH<7,35).
Acidozė prasideda, kai už ląstelės ribų esančiuose skysčiuose ir kraujyje susikaupia per daug rūgščių arba organizmas netenka daug šarmų. Tai gali įvykti dėl maitinimosi daug riebalų ir mažai angliavandenių turinčiu maistu, ilgo badavimo.
Metabolinė acidozė prasideda sutrikus medžiagų apykaitai (pvz., sergant cukriniu diabetu, kepenų ciroze, esant inkstų nepakankamumui, ilgai viduriuojant, apsinuodijus antifrizu, aspirinu).
Respiracinė acidozė prasideda, kai prislopinamas kvėpavimo centras (pvz., apsinuodijus kai kuriais raminamaisiais vaistais), nusilpsta kvėpuojamieji raumenys (pvz., po poliomielito), sumažėja plaučių alveolių plotas (pvz., sergant bronchektazine liga, arba plaučių emfizema, t. p. esant širdies nepakankamumui), pro plaučius pašalinama mažiau anglies dioksido ir jis kaupiasi organizme.
Stiprios acidozės metu ligonis dažnai ir giliai alsuoja, jį pykina, dažniau plaka širdis, pritemsta sąmonė; vėliau gali įvykti koma.
Vaclavas Leščinskis (1576)

Biografija

Lenkijos kilmingos magnatų Leščinskių giminės atstovas, herbo „Veniava“ savininkas. Brest-Kujavijos vaivados ir Radzievskio seniūno Rafalio Leščinskio (1526–1592) sūnus nuo antrosios santuokos su Ana Koržbok Zadavska. Vyresnieji broliai – Radzijevsko seniūnas Jonas (m. 1588/1589) ir Brest-Kujavijos vaivada Andžejus (apie 1559–1606).
Jo tėvai buvo pamaldūs protestantai, ir Vaclovas buvo auklėjamas kalvinizmo. Po savo tėvo Rafalio mirties Vaclavas Leščinskis apsigyveno giminės pilyje, Golochuve, kur teikė prieglobstį čekų broliams.
1601 metais Vaclavas Leščinskis perėjo iš kalvinizmo į Romos katalikų tikėjimą, po ko prasidėjo greitas karjeros augimas. Jo žmona Ana Razdraževska iki gyvenimo galo buvo ištikima protestantų religijai. 1616 metais gavo Kališo kašteliono pareigybę, 1618 metais tapo Kališo vaivada. 1620 metais Vaclavas Leščinskis buvo paskirtas Karūnos pakancleriu, 1625 metais tapo Karūnos didžiuoju kancleriu. 1628 metais buvo išrinktas Didžiosios Lenkijos generaliniu seniūnu.
Alarkonas

Paveldas

Gyvenvietė žymi viduramžių architektūros kompleksu: yra III a. Almochadų pastatyta, o XIV a. perstatyta monumentali maurų pilis (dabar viešbutis), 1555 m. pastatyta Švč. Marijos bažnyčia su plateresko stiliaus portalu ir gotikiniu altoriumi, rūmų griuvėsiai bei miesto sienų liekanos (bokštai, vartai).
Goldfrapp

Goldfrapp yra britų elektronikos grupė, labiausiai žinoma dėl teatrališkų pasirodymų bei žymaus indėlio į elektroninės šokių muzikos populiarinimą. Grupė susikūrė 1999 m. Londone (Anglija) ir susideda iš Alison Goldfrapp (vokalas, sintezatorius) ir Will Gregory (sintezatorius).
Nors 2000 m. išleistas grupės debiutinis albumas Felt Mountain susilaukė daug pozityvių įvertinimų, tai buvo komercinė nesėkmė. 2001 m. šis albumas buvo nominuotas Mercury Music Prize. Antrasis Goldfrapp albumas Black Cherry buvo išleistas 2003 m., šiame jau buvo galima išgirsti glam roko ir synthpop stilių. Šis albumas buvo populiarus JAV naktiniuose klubuose, taigi vėlesnis Goldfrapp albumas Supernature buvo orientuotas į šokių muziką. Išleisdami Supernature, Goldfrapp toliau tęsė glam roko ir šokių muzikos kūrybą. Šis albumas susilaukė tarptautinės sėkmės - jis tris kartus buvo pirmasis JAV šokių muzikos reitingų lentelėse ir buvo nominuotas kaip Geriausias elektroninės/šokių muzikos albumas 49-uosiuose Grammy apdovanojimuose.
Edgecam

EdgeCAM – firmos Pathtrace sukurta kompleksinė kompiuterizuoto mechaninio apdirbimo (CAM) sistema, skirta įrankio valdymo programų sudarymui CNC staklėms.

Taikymo sritys

Ši sistema aprėpia įvairias sritis, tokias kaip 2-5 ašių frezavimas, tekinimas su B, C bei Y ašių valdymu, kombinuotas frezavimas ir tekinimas, subšpindelinis tekinimas, vielinė elektroerozija, apdirbimo kūrimo automatizavimas. Ji palaiko visišką integraciją su populiariausiomis kompiuterizuoto projektavimo sistemomis (CAD).
Brandenburgas

Istorija

1157 m. vokiečių kolonizuojamose Palabio slavų gyventose žemėse buvo įkurta Brandenburgo markgrafystė. 
1356 m. Brandenburgo markgrafas tapo vienu iš Šventosios Romos imperijos kurfiurstų, t. y. gavo teisę rinkti imperatorių. Nuo 1415 m. markgrafystėje valdė Hohencolernų dinastija, kuri 1486 m. savo pagrindine rezidencija pavertė Berlyno pilį. 
Iš Brandenburgo Hohencolernų dinastijos buvo kilęs paskutinis Vokiečių ordino didysis magistras Albrechtas Brandenburgietis, kuris 1525 m. reformavo ordino valstybę į pasaulietinę Prūsijos hercogystę. Nuo to laiko Brandenburgas buvo susijęs su Prūsija dinastiniais ryšiais, kuriuos sutvirtino 1618 m. sudaryta asmeninė unija. 
1701 m. Brandenburgo žemės buvo integruotos į naujai įkurtą Prūsijos karalystę, kurios sudėtyje liko iki Pirmojo pasaulinio karo pabaigos.
Azerbaidžano futbolo supertaurė

Azerbaidžano futbolo supertaurė – futbolo trofėjus, dėl kurio kasmet kovoja Azerbaidžano čempionas ir taurės laimėtojas. Buvo žaidžiama nuo 1993 iki 1995 metų ir buvo atgaivinta 2013 metais. Abi šios komandos paaiškėja metų pabaigoje, todėl supertaurės rungtynės vyksta ateinančių metų pradžioje. Nėra nustatytos datos rungtynes.
USC Bassam

Istorija

Klubas buvo suformuotas 1947 m. Klubo spalvos yra raudona/mėlyna.
'Ndrangheta

'Ndrangheta (gr. andragathía – heroizmas ir dorybė) – viena galingiausių ir negailestingiausių Italijos organizuotų nusikaltėlių grupuotė, daugiausiai veikianti Kalabrijoje. Nepaisant to, jog užsienyje ji mažiau žinoma nei Sicilijos mafija ir laikoma kaimiškesne nei Neapolio Kamora ar Apulijos Jungtinė Šventoji Karūna, 'Ndrangheta sugebėjo tapti galingiausiu nusikalstamu sindikatu Italijoje po 1990 m. Nors tapatinama su Sicilijos mafija 'Ndrangheta veikia nepriklausomai, nors būna bendrų veiksmų dėl artimos geografinės Sicilijos ir Kalabrijos kaiminystės.
Italijos organizuoto nusikalstamumo tyrimo agentūros apskaičiavo, kad 'Ndranghetos metinės pajamos yra apie 35–40 milijardų eurų, o tai sudaro apie 3.5 % Italijos BVP. Didžioji pajamų dalis yra iš prekybos narkotikais bei neva legalaus verslo: restoranų, prekybos centrų ir statybų.
Kalabrijoje yra apie šimtas tokių šeimų, turinčių po 4-5 tūkst. narių. Dauguma grupuočių (86) veikia Kalabrijos Redžo provincijoje, nors dalis iš 70 nusikalstamų grupuočių, veikiančių Katandzaro ir Kozencos provincijose, formaliai priklauso 'Ndranghetai. Grupuotės susitelkusios varganuose Kalabrijos kaimuose, tokiuose kaip Lokriai, San Luka, Afrikas ar Altomontė bei provincijos sostinėje Kalabrijos Redže. San Luka laikoma 'Ndranghetos tvirtove. Pasak buvusio 'Ndranghetos nario "beveik visi vyrai priklauso 'Ndranghetai, o Polsio šventykla nuo seno yra 'Ndranghetos susitikimo vieta". 'Ndranghetos bosai iš užsienio, net tokių tolimų šalių kaip Kanada ar Australija reguliariai ten susirenka.
'Ndrangheta turi įdomią savybę įkurti atšakas užsienyje daugiausiai per migraciją. Manoma, kad visame pasaulyje organizacijai priklauso 20 tūkst. narių. Organizacija veikia šiaurės Italijoje, Vokietijoje, Belgijoje, Olandijoje, Prancūzijoje, Rytų Europoje, JAV, Kanadoje ir Australijoje.
Teisėsaugai Kalabrijoje trukdo tai, kad teisėjai ir prokurorai gerai pasirodę per egzaminus gali pasirinkti savo postus. Tie, kurie priversti dirbti Kalabrijoje, iš karto prašosi perkeliami. Kai vyriausybės veiksmai nežymūs, o pareigūnai korumpuoti, nedaugelis žmonių bando pasipriešinti organizacijai.
2010 m. liepos 13 d. Italijos teisėsauga atliko didžiausią per 15 m. nusikaltėlių sulaikymo akciją. Jos metu buvo sulaikyti 304 asmenys, susiję su Ndrangheta organizacija.  Vienas sulaikytųjų buvo svarbiausias šios organizacijos lyderis, vadinamas bosų bosu (it. capo dei capi), Domenico Oppedisano. Operacijos, kuri daugiausiai vyko Kalabrijoje ir Lombardijoje, metu areštuota turto už maždaug 60 mln. eurų.
2011 m. liepos 14 d. Italijos, JAV, Ispanijos ir Olandijos specialiosios pajėgos atliko stambias operacijas, kurių metu suimta apie 40 narkotikų prekyba įtariamų su 'Ndrangheta grupuote susijusių asmenų. Įtariama, kad Italijos, Meksikos ir Kolumbijos mafijos karteliai veikė išvien platindami narkotikus JAV ir Europoje. Sicilijoje tuo pačiu buvo konfiskuota šimtai kilogramų kokaino.
Kriaučiūnai (Vilnius)

Istorija

1944 m. liepos 13 d. 5 val. ryto 1-oji Vilniaus Armijos Krajovos brigada buvo apsupta Vokietijos karinio dalinio griovoje tarp kalvos ir Kriaučiūnų kaimo, brigada įsivėlė į nelygią kovą. Kautynės vyko iki 14 val. Žuvo „Jurand“ vadas Česlav Grombčevski ir apie 80 lenkų ir maždaug tiek pat vokiečių. Toje vietoje, kur žuvo „Jurand“, 1988 m. buvo pastatytas kryžius, o po metų – paminklas Kriaučiūnuose prie kurio kasmet liepos 13 d. pagerbiami žuvusieji. Mūšis buvo pavadintas Kriaučiūnų kautynėmis.
Akmenynės mokykla-daugiafunkcis centras

Istorija

Iki 2013 m. vadinama Šalčininkų rajono Akmenynės pagrindinė mokykla.
Likviduota 2014 m.
Apskritis

Lietuvos apskritys

Lietuvoje yra 10 apskričių: Alytaus apskritis, Kauno apskritis, Klaipėdos apskritis, Marijampolės apskritis, Panevėžio apskritis, Šiaulių apskritis, Tauragės apskritis, Telšių apskritis, Utenos apskritis, Vilniaus apskritis.

Istorija

1919 m. sausio 16 d. išleistas cirkuliaras Nr. 1 „Dėl savivaldybių Lietuvoje“, kuris skelbė, kad visa Lietuva dalijama į apskritis. 1919 m. Lietuvoje buvo 20 apskričių. 1950 m. birželio 20 d. Lietuvos TSR Aukščiausios Tarybos prezidiumo įsaku Lietuvoje įvesta nauja administracinio – teritorinio suskirstymo sistema – apskritys buvo panaikintos, o Lietuva padalinta į keturias sritis: Vilniaus, Kauno, Klaipėdos ir Šiaulių.
1994 m. liepos 19 d. priimtas įstatymas Nr. I-558 „Lietuvos Respublikos teritorijos administracinių vienetų ir jų ribų įstatymas". Juo atkurtos apskritys ir Lietuvos teritorija padalinta į 10 apskričių. 1994 m. gruodžio 15 d. priimtas Lietuvos Respublikos Apskrities valdymo įstatymas Nr. I-707. 1994 m. gruodžio 20 d. Lietuvos Respublikos Seimas įstatymu Nr. I-711 „Dėl Lietuvos Respublikos apskrities valdymo įstatymo įgyvendinimo“ nustatyta funkcijų ir įgaliojimų perdavimo apskričių valdytojams tvarka. Lietuvos Respublikos Seimas 2009 m. liepos 7 d. įstatymu Nr. XI-318 pripažino nuo 2010 m. liepos 1 d. netekusiais galios „Lietuvos Respublikos apskrities valdymo įstatymą“ ir kitus teisės aktus, panaikino apskričių administracijas, o jų valdytą turtą bei funkcijas perdavė ministerijoms ir, iš dalies, savivaldybėms. Apskritys išliko kaip teritoriniai vienetai.

Teisinis statusas

Lietuvos apskritis buvo Lietuvos Respublikos teritorijos aukštesnysis administracinis vienetas, kurio valdymą per apskrities viršininką, ministerijas bei kitas Vyriausybės institucijas organizuoja Vyriausybė. Apskrities valdymas – sudėtinė valstybės valdymo dalis. Apskrities ribas bei centrą nustato ir keičia, pavadinimą jam suteikia ir keičia Lietuvos Respublikos Seimas Vyriausybės teikimu. Apskrities viršininką skyrė ir atleido Vyriausybė Ministro Pirmininko teikimu.

Kanados apskritys

Kanadoje į apskritis padalyti tik prancūziškai kalbančio Kvebeko miestai Kvebekas, Kokšyras-Itonas, Grenvilis, Madelenos salos, Longejis, Levis, Monrealis, Metis, Sagenėjus ir Šerbrukas.

Nyderlandų apskritys

Nyderlanduose yra teisminės apskritys.

Prūsija

Iki 1945 m. Rytų Prūsijoje buvo 3 apygardos (Regierungsbezirk): Gumbinės apygarda (14 apskričių), Karaliaučiaus apygarda (15 apskričių) ir Alnaštyno apygarda (10 apskričių).
Vladislovas Valavičius

Biografija

Lietuvos didžiojo raštininko, o po to Vilniaus vyskupo Petro Valavičiaus (m. 1630) sūnus. Jaunystėje tėvo buvo atiduotas į Vladislovo IV Vazos rūmus. Dalyvavo ATR-Maskvos 1632–1634 metais kare, 1634 metais pateko į nelaisvę Rusijos vaivada Mykolas Borisovičius Šeinas paleido Vladislovą, kad tas perduotų karaliui ir didžiajam kunigaikščiui taikos pasiulymą.
Grįžęs iš nelaisvės ilgai buvo prie karaliaus. 1647 metais buvo išrinktas pasiuntiniu į ATR seimą. Chmelnickio sukilimo metu pakeitė susirgusį didijį etmoną Jonušą Kišką. Bajorų būrys jo vadovaujamas buvo kelis kartus sumuštas kazokų ir kitų sukilėlių Mozyriaus paviete. Vladislovas su būriu užsidarė Slucke. Vėliau atlaikė keletą pergalių prieš kazokus ir sukilusius valstiečius netoli Valažino, Rečycos, Bobruisko ir Čerikovo.  
ATR-Maskvos 1654–1667 metų karo metu vadovavo Lietuvos kariams, 1658 metais atlaikė pergalę netoli Gluboko. Kitais metais Lietuvos armija jo vadovaujama Vladislovo Valavičiaus buvo sumušta vaivados Ivano Chovanskio karių. Švedų tvano metu lydėjo karalių į jo tremtį, Sleziją. 
1667 metais Vladislovas Valavičius prisijungė prie Pacų partijos, kuriems palaikant gavo iš Lenkijos karaliaus Jono Kazimiero Vazos Lietuvos lauko etmono pareigybę. Po Jono II Kaimiero atsižadėjimo nuo sosto 1668 metais palaikė caraičio Fiodoro Aleksejevičiaus kandidatūrą į Lenkijos karaliaus sostą.

Šeima

Buvo vedęs Aną Kozel-Poklevską, nuo santuokos su kuria turėjo vienintelė dukterį Liudviką.

Valstybės tarnyba

Karaliaus sekretorius, nuo 1639 m. Lietuvos lauko raštininkas, nuo 1653 m. Smolensko kaštelionas, 1656–1668 m. Vitebsko vaivada, nuo 1667 m. dar ir Lietuvos lauko etmonas. 1632–1634 m. Smolensko karo dalyvis, 1634 m. trumpam buvo patekęs į rusų nelaisvę. 1648–1650 m. dalyavo malšinant Bogdano Chmelnickio sukilimą. 1655–1660 m. Švedų tvano metu karaliui Jonui Kazimierui Vazai padėjo Silezijoje. Nuo 1658 m. Abiejų Tautų Respublikos ir Rusijos karo dalyvis, laimėjo mūšį prie Gluboko, 1659 m. vasario 8 d. pralaimėjo rusams prie Medilo. 1667 m. parėme Pacus.
Auksinis berniukas (filmas)

Turinys

Davidas – nuo vaistų priklausomas nevykęs rašytojas, kurio apsakymų nesiima spausdinti nei vienas leidinys, todėl jis priverstas uždarbiauti kurdamas reklamas. Kuomet avarijoje žūna jo tėvas, kurio autoritetas vaikiną visą laiką slėgė, draudimo kompanija iškelia versiją, jog tai buvo savižudybė, todėl Davido motinai nepriklauso visa draudimo suma. Negana to, Davido mergina Silvija dar niekaip nenutraukia santykių su ankstesniu vaikinu, su kuriuo kartu praleido 5 metus, o motina papasakoja, kad tėvas greičiausiai turėjo meilužę Liudoviką – amerikiečių kilmės aktorę ir leidėją, kuri užkalbino Davidą per laidotuves ir pasiūlo jiems susitikti. Iš jos Davidas sužino, kad tėvas rašė knygą, kurią ji ketino išleisti ir dabar prašo rasti rankraštį. Nors jis ir atsisako padėti, tačiau pats imasi paieškų. Radęs tėvo užrašus, Davidas įsitikina, kad nors išoriškai jiedu nesutarė ir jis niekada nejautė jo palaikymo, iš tiesų tėvas jį mylėjo ir vertino sūnaus pasiekimus. jis vėl pradeda jausti pagarbą tėvui ir viskam, ką šis darė. Davidas ima elgtis kaip tėvas, rengtis kaip jis ir galiausiai – rašyti romaną, kurį pateikia Liudovikai kaip tėvo kūrinį. Teisindamasis, kad failai kompiuteryje užkoduoti, todėl negalima perskaityti viso rankraščio iš karto, jis suintriguoja moterį, o pats nustoja vartoti vaistus, kad galėtų rašyti. Kūrinys išeina puikus, tačiau Davidui pakrinka nervai ir jis atsiduria psichiatrinėje ligoninėje. Knyga, kuri pristatoma kaip jo tėvo, pelno vieną prizą po kito, leidžiama užsienio kalbomis. Silvija išteka už buvusio draugo, o Davidas net ir pasveikęs nenori išeiti iš ligoninės…
Albanijos Rivjera

Albanijos Rivjera (alb. Riviera Shqiptare) – Jonijos jūros pakrantė, besidriekianti pietvakarių Albanijoje, Vliorės apskrityje, Keraunijos kalnų papėdėje. Driekiasi nuo Sarandės pietuose iki Logaros perėjos šiaurėje. Ilgis – 476 km.
Albanijos Rivjera yra svarbi poilsinė, turistinė Albanijos sritis. Kraštas pasižymi ne tik smėlio paplūdimiais, žydravandene jūra, bet ir vaizdingomis kalnų pašlaitėmis, ten vešinčiais pušynais, vaismedžių bei alyvmedžių giraitėmis, taip pat tarpekliais, upių slėniais, urvais. Išlikę daug tradicinės architektūros kaimų ir miestelių su stačiatikių bažnyčiomis, pilimis. Šiaurinė pakrantės dalis patenka į Logaros nacionalinį parką, pietinė – į Butrinto nacionalinį parką, Karaburno pusiasalis ir Sazanio sala – į Karaburuno-Sazanio nacionalinį jūrinį parką.
Svarbiausios Albanijos Rivjeros gyvenvietės bei lankytinos vietos: Sarandė, Ksamilas ir Ksamilo salos, Dermis, Karaburuno pusiasalis, Sazanis, Boršis, Himarė, Kiparo, Palasė, Lukovė, Pikeras, Zvernecas ir Nartos lagūna, Porto Palermo pilis, Butrintas, Ali Pašos pilis.
Dauderiai

Istorija

1982 m. kaimas prijungtas prie Biliūnų, bet 1990 m. LR AT nutarimu vėl atskirtas.
David Garedžos vienuolynai

David Garedžos vienuolynai (gruz. დავითგარეჯის სამონასტრო კომპლექსი) – Gruzijos stačiatikių vienuolynų kompleksas, esantis 60 km į rytus nuo Tbilisio, Kachetijoje, šalia Azerbaidžano sienos. Sudaro keli šimtai Garedžos kalno šlaito urvuose (~25 km atstume) įrengtų koplyčių, celių, bažnyčių ir gyvenamųjų patalpų.
David Garedžos kompleksą VI a. įkūrė Šv. Dovydas Garedžietis – vienas iš taip vadinamų trylikos Asirijos tėvų, stiprinusių krikščionybę senovės Gruzijoje. Kompleksas plėtojosi iki XIII a., kol 1265 m. buvo nuniokotas mongolų antpuolio. Vėliau vienuolynas buvo atkurtas, bet 1615 m. vėl nuniokotas Sefevidų. Tarybiniais metais vienuolynas buvo uždarytas, o apie 1980 m. paverstas karinių pratybų baze. Dėl visuomenės spaudimo bazė panaikinta, bet vėliau kurį laiką buvo atkurta pačių gruzinų. Dalis komplekso statinių patenka į Azerbaidžano teritoriją, todėl tarp valstybių iškilęs ginčas dėl sienos toje vietoje.
David Garedžos kriptose yra išlikę vertingų senovinių freskų.
Joaquín Almunia

Biografija

Deusto jėzuitų universitete (Universidad de Deusto) baigė teisės ir ekonomikos studijas, mokėsi Paryžiaus bei Harvardo universitetuose.
1972–1975 m. dirbo Ispanijos Pramonės ir prekybos rūmų biure Briuselyje, 1976–1979 m. buvo stambios profsąjungos „Visuotinė dirbančiųjų sąjunga“ ekonomikos konsultantas.
1979 m. pagal socialistų partijos sąrašą išrinktas Generalinių kortesų (Ispanijos parlamento) nariu. F. Gonsaleso vyriausybėse 1982–1986 m. buvo socialinės apsaugos ir darbo, o 1986–1989 m. – viešojo valdymo ministras. 1997 m. išrinktas Ispanijos socialistinės darbo partijos generaliniu sekretoriumi, buvo parlamentinės opozicijos lyderis. Po nesėkmingų partijai rinkimų 2000 m. atsistatydino iš partijos vadovo posto, iki 2004 m. buvo parlamento narys.
2004 m. balandžio mėn. Ch. Almunia buvo paskirtas EK nariu, atsakingu už ekonomiką ir pinigų politiką. Nuo 2010 m. vasario 9 d. antrojoje J.M. Baroso komisijoje yra EK vicepirmininkas ir konkurencingumo reikalų komisaras.
Neklausomi Echidnos gabalai

Neklausomi Echidnos gabalai – 1995 m. dvigubos kasetės forma išleistas „Echidna aukštyn“ albumas su eksperimentine ir improvizacine muzika. Leidinio pasirodymas nustebino grupės klausytojus, nes po albumo „Apsakyms apė pradžią ir galą pasaulės“ niekas nesitikėjo tokio posūkio link avangardizmo.
Rimantas Dijokas

Biografija

1968 m. atvyko į Lietuvą. 1973 m. baigė Utenos 3-ąją vidurinę mokyklą ir įstojo į Vilniaus statybos technikumą. 1974–1976 m. tarnavo TSRS kariuomenėje. 1978 m. baigė Vilniaus statybos technikumą ir įgijo techniko statybininko specialybę. 1988–1994 m. baigė Vilniaus Gedimino technikos universiteto Statybos fakultetą, įgijo inžinieriaus statybininko kvalifikaciją.
1978–1980 m. Utenos statybos tresto aikštelės Gamybos skyriaus inžinierius, 1980–1981 m. darbų vykdytojas, 1981–1987 m. Gamybos skyriaus viršininko pavaduotojas, 1987–1995 m. – Utenos statybos trestą – aikštelę reorganizavus į UAB „STATVA“ – Gamybos skyriaus viršininkas. 1995–1997 m. Utenos rajono savivaldybės meras. 1997–2000 m. Utenos apskrities viršininkas. 2000–2006 m. UAB „Liutagras“ rinkodaros direktorius. 2007 m. – 2016 m. AB „Utenos melioracija“ techninis direktorius. Nuo 2016 m. UAB "Utenos būtų ūkis" vyresn. inžinierius.
Nuo 1993 m. Tėvynės sąjungos (Lietuvos konservatoriai) narys.
1990–1995 m. Utenos rajono tarybos deputatas, 1995–1997 m., 2000-2003 m., 2003–2007 m., 2007–2011 m. ,2011 m.-2015 m., nuo 2015 m. Utenos rajono savivaldybės tarybos narys.  Ekonomikos komiteto narys.
Apdovanotas Norvegijos Karaliaus kryžiumi už ryšius tarp Lietuvos ir Norvegijos. Žmona Gražina, sūnus Rimantas.
Vilniaus pramogų arena

Istorija

2002 m. sausį įgriuvo statomų Ledo rūmų stogo konstrukcijos, neatlaikiusios sniego svorio. Į pastato vidų įgriuvo apie 2 000 kvadratinių metrų ploto stogo. Nuostoliai siekė  1,7 milijono litų. Nustatyta, kad taip atsitiko iš esmės dėl sniego masės, taip pat dėl projektavimo, prastos kokybės metalinių konstrukcijų gamybos, jų transportavimo, metalinių konstrukcijų bei sijų montavimo.
Anksčiau ledo rūmai su arena vadinosi „Utenos“ pramogų arena, tačiau 2015 m. pavadinimą pakeitė į „Pramogų arena“.
Nyderlandų futbolo varžybos 1999–2000 m.

Eredivisie pirmenybės

Čempionų titulą gynė „Feyenoord“. Čempionais tapo Eindhoveno „PSV“ (15-as titulas).
Riškaičių maumedis

Riškaičių maumedis – valstybės saugomas maumedis, augantis Šiaulių rajone, Riškaičių kaime (Šakynos sen.), apie 2 km į šiaurės rytus nuo Šakynos.
Maumedis valstybiniu gamtos paveldo objektu paskelbtas Lietuvos Respublikos aplinkos ministro 2012 m. birželio 13 d. įsakymu Nr. D1-495. Atskiru ženklu ar kelio rodykle vietoje nepažymėtas.
Paminklinis medis auga atokiau nuo gyvenvietės, tarp laukų išlikusiame žaliame plote, buvusiame Riškaičių dvare, kuriame nuo XVIII a. gyveno Šimanskių–Milvydų–Monkevičių giminės. Sodybvietėje, šalia išlikusių pastatų pamatų 2010 m. buvo pastatytas atminimo akmuo su kryžiumi.
Sodybvietėje taip pat auga saugomas Riškaičių ąžuolas.