google/wiki40b huggingface dataset:
Smegenų plovimas

Semantinio poslinkio naudojimas

Semantinio poslinkio metodų naudojimas yra sunkiausiai apibrėžiamas teisiškai, bet dažniausiai naudojamas smegenų plovimo būdas. Metodo esmė: žmogui išdėstoma tam tikra terminų sistema, ir tada manipuliojama terminų ryšiais ir prasmėmis, tokiu būdu manipuliuojant žmogaus tikėjimu, pažiūromis ir veiksmais. Terminologija labai dažnai paverčiama sektos tikėjimo dalimi ir perteikiama kartu su sektos doktrina, todėl šį metodą nesąmoningai ima naudoti visi sektos nariai. Lengviausiai pastebimi metodikos bruožai: aktyvus specifinių, gyvenimiškame kontekste neaktualių, žodžių vartojimas, įtraukimas į ginčus dėl neesminių tikėjimo sričių (siekiant perteikti terminologiją bei paveikti nuomonę) ir pan. Dažniausiai sektų nariai šią metodiką naudoja kartu su kitais smegenų plovimo būdais. Kai kurių sektų lyderiai, turintys psichologinį išsilavinimą, šiuos metodus naudoja apgalvotai, nors neretai tokie metodai atsiranda gana intuityviai, nesiremiant mokslinėmis teorijomis (žr. Dž. Orvelo romane „1984“ aprašytą „naujakalbę“).

Hipnozės naudojimas

Negilios hipnozės metodai įvairiomis formomis naudojami daugelyje sektų ir itin grubiai naudojami sektose žudikėse. Sektų nariai hipnotizuojami ir patys apmokomi hipnozės, prisidengiant meditacijos užsiėmimais, religiniais ritualais, daugkartiniu maldų kartojimu, dvasine pagalba (dianetikoje taikomas „auditingas“) ir pan. Dėl sudėtingumo ir nepatikimumo hipnozė, ypač – gili, sektose naudojama gana ribotai, dažniausiai – kartu su semantinėmis metodikomis.

Kiti metodai

Vienas iš dažniausių smegenų plovimo metodų – tai įvairios apgavystės, įtikinančios žmogų, kad sekta ar režimas – tai vienintelis būdas išsigelbėti nuo ligų, skurdo ir pan. Apgavystės įvairauja nuo apgalvotos propagandos, kai faktai pateikiami neteisingame kontekste arba į juos įterpiant melagingų duomenų, iki grubių apgaulių (pvz., Aum sinrike sektoje tikintiesiems būdavo suleidžiama narkotikų ir teigiama, kad žmogus patyrė tam tikrą praregėjimą). Neretai naudojami finansinio suinteresavimo metodai, kai žmogus įtraukiamas į neva pelningą verslą (pvz., scientologinių retenybių prekybą). Dažnai naudojamas įvairių rūšių šantažas, įbauginimas, įtikinant žmogų, kad jis gali būti persekiojamas. Kaip pagalbinės smegenų plovimo priemonės hipnozei sustiprinti ar kritiniam mąstymui sutrikdyti kartais naudojamos narkotinės medžiagos. Viena iš efektyviausių pagalbinių smegenų plovimo priemonių – žmogaus atskyrimas nuo visuomenės, draugų, artimųjų tam, kad negaudamas alternatyvios informacijos, žmogus ilgainiui persiimtų sektos pasaulėžiūra. Kaip specifinės smegenų plovimo priemonės neretai yra naudojamos paprastos psichoterapinės metodikos, pvz., sąlyginių refleksų metodai (pvz., sektos narys gauna valgyti tik po ilgų maldų vienumoje, valgoma tik su kitais sektos nariais, o pats valgymas pateikiamas kaip religinis ritualas – ilgainiui žmogui susitapatina sekta, tikėjimas ir pasitenkinimo jausmas). Kai kuriais atvejais (pvz., scientologijos bažnyčioje) smegenų plovimo efektyvumui patikrinti bei geriau veikiantiems metodams parinkti naudojami melo detektoriai.
Valentina Grinienė

Biografija

1993 m. baigė Lietuvos veterinarijos akademiją, veterinarijos gydytoja. IĮ „Valentinos Grinienės veterinarija“ savininkė.
2002 m. Liberalų demokratų partijos, 2006 m. partijos Tvarka ir teisingumas (liberalai demokratai) narė.
Nuo 2007 m. Radviliškio rajono savivaldybės tarybos narė.
Polekėlės kaimo bendruomenės pirmininkė.
Jurgis Kazimieras Skuminas Tiškevičius

Biografija

Kilęs iš Lietuvos didikų Tiškevičių giminės, Skumino šakos. Tėvas Kazimieras Tiškevičius, motina Ona Oginskaitė. Brolis Juozapas Skuminas Tiškevičius

Šeima

1716 m. vedė, pirmoji žmona Benedikta Sapiegaitė (Benedykta Sapieha), Trakų ir Mstislavlio vaivados Jurgio Stanislovo Sapiegos (1668−1732) duktė, sūnus Juozapas Tiškevičius.
1726 m. vedė antrą kartą, žmona Hana Letav (Hanna Lettaw), su ja vaikų neturėjo.

Valstybės tarnyba

1728 m. Vilniaus tijūnas, Lietuvos didysis raštininkas, 1730 m. Vitebsko kaštelionas.
Émile Zola

Emilis Zola (Émile Zola, 1840 m. balandžio 2 d. Paryžiuje – 1902 m. rugsėjo 29 d. Paryžiuje) – prancūzų rašytojas, natūralizmo atstovas ir teoretikas.
Emilis Zola gimė 1840 m. balandžio 2 d. Paryžiuje (Prancūzija). Kai berniukui suėjo septyneri metai, mirė jo tėvas – Francas Zola – italų kilmės inžinierius. Šeimą išlaikė motina, turėjusi pensioną.
1858 m. Emilis Zola su motina persikėlė į Paryžių, kur jaunuolis susipažino su dailininku Paul Cézanne, dariusiu jam didelę įtaką. Šiame mieste jaunuolis sukūrė pirmuosius savo kūrinius. Nepavykus įstoti į teisę, Emilis Zola, dirbo keliose firmose, o nuo 1862 m. „Hachette“ leidykloje, kur susipažino su žymiais to meto rašytojais. Tuo metu jis parašė keletą novelių ir romanų. 1865 m. Emilis Zola metė darbą ir pasišventė rašymui. Didžiausią dėmesį savo kūriniuose rašytojas skiria veikėjų vaizdavimui. Jo veikėjai – socialinės aplinkos ir kilmės veikiami žmonės, kuriems tenka patiems išsikovoti savo vietą po saule.
1898 m. sausio 13 d. Emilis Zola išspausdino atvirą laišką Prancūzijos prezidentui – „J‘accuse..!“ („Aš kaltinu“), kuriame apkaltina jį Alfredo Dreifuso įkalinimu. Dėl šio pareiškimo rašytojas buvo uždarytas į kalėjimą. Nors jam pavyko pabėgti į Jungtinę Karalystę, netrukus vėl buvo grąžintas į Prancūziją.
Emilis Zola mirė 1902 m. rugsėjo 29 d. Paryžiuje. Jo mirties priežastis – nusinuodijimas anglies monoksido dujomis. Palaidotas Paryžiaus Panteone. Žymiausias rašytojo kūrinys – dvidešimties eksperimentinių romanų ciklas „Rugonai Makarai“ (1871–1893).
Domininkas Velička

Biografija

1958 m. baigė Kauno Adomo Mickevičiaus vidurinę mokyklą. 1960 m. įstojo ir 1966 m. baigė Vilniaus universitetą, įgijo fiziko specialybę, tapo spektroskopijos specialistu.
1966–1977 m. Visasąjunginio statybinių medžiagų mokslinio tyrimų instituto „Termoizoliacija“ darbuotojas. Vėliau Kino mėgėjų draugijos pirmininko pavaduotojas, Lietuvos fotomenininkų sąjungos gamybos viršininkas. Pagal patentą atliko įvairiausius taikomosios fotografijos darbus. 1994–2000 m. uždarosios akcinės bendrovės „Bennet Distributors“ vadybininkas, vyriausiasis ekspertas. 2000–2004 m. Seimo narys.
Nuo 1999 m. Lietuvos liberalų sąjungos narys. Dienraščiams „Lietuvos rytas“, „Respublika“ ir įvairiems žurnalams yra parašęs kelis šimtus straipsnių vyno kultūros klausimais. Televizijos ir radijo laidose propaguoja buities kultūrą. Skaito paskaitas gėrimų kultūros tema.
Žmona Vida Saulaitė, dukterys Viktorija, Ugnė.
Žalsvoji naktižiedė

Biologija

Augalas daugiametis, 30–80 cm aukščio stiebu. Žiedyną laiko vienas ar keli stiebai. Žydi birželio–rugsėjo mėnsiais. Auga pavieniui arba grupelėmis po kelis ar keliolika individų. Mėgsta atviras saulėtas vietas pušynuose, miškų aikštelėse, viržynuose, šlaituose. Ši rūšis yra pastovesnė, nei lietuvinė naktižiedė (mažiau eksplerentinė). Gerai auga ir dera kaip kultūrinis augalas.
Sargodha

Istorija

Ilgą laiką Sargodha buvo mažas miestas, bet išaugo britų imperijos laikais įkūrus karinę oro bazę. 1966 m. Pakistano vyriausybė miestui suteikė Hilal-E-Istaqlal ordiną už pasipriešinimą Indijai.
Buca di Beppo

Buca di Beppo – JAV retsoranų tinklas, kurio specializacija pietų Italijos patiekalai. Restoranų tinklą valdo kompanija Buca Inc.
Tinklas apima maždaug 105 restoranus. Pirmas restoranas buvo atidarytas 1993 m. Mineapolyje, 1996 m. jau veikė 20 restoranų.
Vandžiogalos herbas

Aprašas

Herbo skydo mėlyname lauke du skydo papėdėje geležtėmis sujungti sidabriniai kalavijai, sudarantys V pavidalo ševroną, su auksiniais skersiniais ir buoželėmis.

Istorija

2002 m. spalio 16 d. herbą Lietuvos Respublikos Prezidentas patvirtino dekretu Nr. 1946. Herbo etalono autorius – dailininkas Rolandas Rimkūnas.
Fraser Clarke Heston

Fraser Clarke Heston (g. 1955 m. vasario 22 d. Los Andžele) – amerikiečių scenaristas, filmų prodiuseris, režisierius.
Gimė Los Andžele, aktorių Charlton Heston ir Lydia Clarke šeimoje.
Championship Manager

Championship Manager (CM) – kompiuterinių žadimų serija, viena populiariausių futbolo komandos valdymo simuliacijų. Žaidimą sukūrė broliai Paulas ir Oliveris Collyeriai 1992 metais, vėliau žaidimą iki 2003 metų kūrė brolių įkurta kompanima Sports Interactive. 2003 metais Sports Interactive nutraukus bendradarbiavimą su žaidimą leidusia Eidos, Sports Interactive su Sega pradėjo kurti analogiško tipo žaidimų seriją Football Manager, kuris kuriamas Championship Manager programinio kodo pagrindu. Eidos, kuriai priklauso teisės į pavadinimą ir vartotojo interfeisą, su Beautiful Game Studios nuo 2004 metų kuria naujas Championship Manager versijas.

Istorija

Pirmoji žaidimo versija, išleista 1992 metais, nebuvo labai sėkminga. Žaidimas buvo parašytas neefektyvia programavimo kalba BASIC, žaidimui trūko analogiškuose konkurentų produktuose realizuotų funkcijų, pavyzdžiui, tikrų žaidėjų vardų. Po metų išleista nauja „Championship Manager 93/94“ versija jau realizuota C kalba buvo žymiai sėkmingesnė, išleidus šią versiją „Championship Manager“ tapo viena poluliariausia futbolo valdymo simuliacijų serijų.
1995 metų rugsėjį išleista „Championship Manager 2“ versija, 1996 ir 1997 metais išleisti versijos atnaujinimai, kuriuose atnaujinta žaidėjų duomenų bazė, pirmą kartą įtrauktos ne britų futbolo lyga (1996 metais Italijos Serie A, vėliau dar 8 kitų šalių lygos).
1999 m. kovą išleista „Championship Manager 3“ versija, kurioje buvo galima žaisti 15 įvairių lygų, galimas kelių žaidėjų žaidimas, žaidėjų duomenų bazėje buvo virš 25 000 įrašų, pridėta naujų taktikos keitimo, žaidėjų paieškos ir treniravimo galimybių. 1999, 2000 ir 2001 metais išleisti sezoniniai duomenų bazių atnaujinimai, kuriais žaidimas papildytas 12 naujų lygų, keliom papildomom funkcijom. 2002 balandį išleista pirma versija pritaikyta Xbox platformai.
2003 m. kovo 28 dieną išleista „Championship Manager 4“ versija jau per pirmą dieną tapo greičiausiai perkamu PC platformai skirtu žaidimu. Šioje versijoje jau buvo 39 futbolo lygos, sukurta galimybė matyti dvimatį rungtynių vaizdą. ais pačiais metais išleistas versijos atnaujinimas „Championship Manager 03/04“ tapo paskutine Sports Interactive kurta versija.
Sports Interactive ir Eidos nutraukus bendradarbiavimą, Eidos pradėjo kurti naujas „Championship Manager“ versijas su Beautiful Game Studios. „Championship Manager“ pagrindu Sports Interactive toliau leidžiama Football Manager serija labai panaši į ankstesnes CM versijas, tuo tarpu maujosios „Championship Manager“ versijos kurtos nuo pradžių, todėl iš esmės skiriasi nuo ankstesnių versijų. „Championship Manager 5“ versija išleista keturiais mėnesiais vėliau nei planuota – 2006 m. kovo 31 d. Balandžio mėnesį išleista PSP platformai pritaikyta versija, gegužės mėnesį – XBox ir Playstation 2 platformoms pritaikytos versijos.
Sančis

Istorija

Didžioji stūpa yra seniausias išlikęs akmens statinys Indijoje. Ją Sančyje ant Budos relikvijų joms apsaugoti pastatė Maurjų imperatorius Ašoka III a. pr. m. e. Tačiau II a. pr. m. e. statinį nuniokojo Šungų dinastijos valdovas Pušjamitra Šunga. Vėliau stūpą, jau perpus didesnę, atstatė jo sūnus Agnimitra. Tai buvo dharmos rato simbolis. Vartai buvo pastatyti valdant Satavahanų dinastijai.
Iki XII a. Sančis išliko svarbiu budizmo kultūros centru, kol neįsigalėjo centrinėje Indijoje islamas ir po to nepradėjo nykti budizmo šventovės. Praėjus užmaršties šimtmečiams, Sančio paminklai buvo vėl „atrasti“ ir aprašyti britų 1818 m. Dar po šimtmečio čia buvo įkurtas muziejus.
Feliksas Einas

Feliksas Einas (1927 m. gegužės 22 d. Būtingė, Darbėnų valsčius – 1991 m. kovo 8 d. Klaipėda) – lietuvių teatro ir kino aktorius.

Biografija

1949 m. baigė Klaipėdos muzikinės komedijos teatro studiją. 1947–1972 m. vaidino Klaipėdos dramos teatre, 1972–1987 m. Kauno, nuo 1987 m. Klaipėdos muzikinio teatrų artistas. Sukūrė raiškių, dažniausiai ne pagrindinių, vaidmenų.
Daunarų Placas

Istorija

Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šiose vietovėse gyveno lietuviams artima baltų tauta – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1569 m. kaimo vietovė priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Kaimas įkurtas XIX a. pabaigoje šalia Osoveco Tverdzos kaimo kuriame buvo Rusijos imperijos kariuomenės kareivinės ir įtvirtinimai. Po I pasaulinio karo dalis įtvirtinimų plytų buvo panaudota kaimo bažnyčios statybai.
Surdegio Dievo Motinos ikonos koplyčia

Istorija

Iki Pirmojo pasaulinio karo Surdegis garsėjo stačiatikių vienuolynu, taip pat čia veikė Šv. Dvasios Atsiuntimo cerkvė, vėliau paversta katalikų bažnyčia. Koplyčią stačiatikiai pastatė apie 1869 m. (kai kuriuose šaltiniuose – anksčiau). Ji buvo skirta čia atvesti cerkvės rūsiuose trykštantį, stebuklingu laikytą šaltinį, prie kurio buvo apsireiškusi Dievo Motina, padaryti jį labiau prieinamu čia gausiai susirenkantiems tikintiesiems. Teigiama, kad vienuoliai žemėje buvo pakloję iš lauko akmenų sudėtą vandentakį šaltinio vandeniui nuvesti, bet šiuo metu jis nėra surastas. Koplyčioje melsdavosi vienuoliai, taip pat čia buvo pastatomi karstai su mirusiųjų palaikais, prieš juos palydint į kapines.
Apleista, už dabartinio šventoriaus tvoros stovinti mūrinė koplyčia sovietmečiu buvo paversta sandėliu. Atgimimo metais katalikų bažnyčia ją perdavė stačiatikiams. Koplyčia stačiatikių bendruomenės jėgomis pradėta tvarkyti apie 2010 m. Buvo suremontuotas vidus, pakeisti langai ir durys, kremine spalva perdažyta išorė, ant stogo bokštelio įtaisytas stačiatikių kryžius, ieškoma lėšų stogo dangos atnaujinimui. Sutvarkius aplinkinę teritoriją, su procesija galima apeiti aplink koplyčią. Nupjovus medžius, užstojusius koplyčią, ji tapo matoma piligrimams, atvykstantiems nuo atnaujintos siaurojo geležinkelio stoties.
Dar nebaigus remonto darbų, buvo meldžiamasi prie uždarytos koplyčios durų. Panevėžio Rusų kultūros centrui padedant, 2012 m. koplyčioje įvyko iškilmingos pamaldos priešais Surdegio Dievo Motinos ikoną ir senosiose rusų kapinėse, kuriose pagerbti stačiatikių vienuoliai ir 1912 m. savo gyvenimą čia baigęs archimandritas Zosima (tikr. Dmitrijus Rašinas, 1840–1912).

Architektūra

Koplyčios pastatas kompaktinis, kvadrato formos plano, vienaaukštis, su pastoge. Stogas keturšlaičio šalmo formos, dengtas skardos lakštais. Virš stogo kyla aštuonkampis apskardintas bokštelis, dekoruotas reljefinėmis žvaigždėmis. Jį vainikuoja geležinis ornamentuotas kryžius, užkeltas XX a. pradžioje (ankstesnis buvo nuimtas 1918-1920 m.).
Koplyčioje yra viena patalpa su įėjimu šiaurės pusėje (nuo bažnyčios). Įdėtos medinės dvivėrės įėjimo durys. Koplyčios išplanavimas nepakitęs, su įrengta medinių sijinių perdanga. Fasadų lango ir durų angos bei nišos - stačiakampės. Akmenų pamato cokolis nutinkuotas. Koplyčios sienos – akmenų mūro, padengtos tinku. Surdegio Dievo Motinos ikonos koplyčia
Airanas

Airanas – nealkoholinis gėrimas, kuris gaminamas jogurtą skiedžiant vandeniu. Kaip gaivusis gėrimas paplitęs daugybėje pasaulio virtuvių: islamo, balkanų, indijos, Didžiosios stepės virtuvėse. Yra vienas svarbiausių gaivinančių gėrimų daugybėje šalių.
Gaminant airaną, jogurtas skiedžiamas šiltu vandeniu, gerai sumaišant. Kai kuriuose regionuose jis po to dar fermentuojamas kambario temperatūroje, siekiant gauti burbuliukus.
Geriamas gerai atšaldytas, su ledu, kartais paskaninant šiek tiek druska, mėta ar kitais prieskoniais.

Pavadinimo variantai

Airano pavadinimas (ayran) pirmiausia yra vartojamas turkų, kitose jai giminingose, taip pat ir daugelio Balkanų šalių kalbose. Tas pats gėrimas skirtingose musulmoniškose šalyse vadinamas skirtingai: dugh (pers. دوغ), abdugh, do (Irane), mastaw (Kurdistane), tahn (Armėnijoje), šenina (Irake ir Jordane), lassi (Indijoje), majjiga (Maharaštroje), majjige (Karnatakoje), moru (Tamilnade), čhaas (Gudžarate).
Vladimiras Gelfandas

Biografija

Nuo 1942 gegužės iki 1946 lapkričio tarnavo eiliniu, vėliau Raudonosios armijos karininku. 1952 m. baigė Permės Gorkio universitetą. Nuo 1952 iki 1983 m. dėstė teisę ir istoriją profesinėje technikos mokykloje.
Gudai (Mažeikiai)

Istorija

1631 m. buvo 12 valakų, 16 kiemų. 1973 m. pastatyta pradinė mokykla.
Rietavo savivaldybės taryba 2007–2011 m.

Veikla

Pirmasis posėdis įvyko 2007 m. balandžio 5 d. Meru išrinktas Antanas Černeckis. Už jį balsavo visi Tarybos nariai. Mero regalijas A. Černeckiui įteikė vyriausias amžiumi Tarybos narys Kostas Andrijauskas. Mero pavaduotoju, dirbsiančiu visuomeniniais pagrindais, išrinktas Jonas Eugenijus Bačinskas, savivaldybės administracijos direktoriumi paskirtas Vytautas Dičiūnas, direktoriaus pavaduotoju – Antanas Aužbikavičius.
Petras Kriaučiūnas

Biografija

Tėvai buvo pasiturintys valstiečiai. Baigė Vištyčio pradinę mokyklą, 1863–1871 m. mokėsi Marijampolės gimnazijoje, 1871–1875 m. Seinų kunigų seminarijoje. 1875–1879 m. studijavo Peterburgo dvasinėje akademijoje. Peterburge pažintis su tuo metu studijavusiais Kazimieru Jauniumi ir Silvestru Gimžausku turėjo įtakos Petro Kriaučiūno tolesnei veiklai.
Nenorėdamas dirbti Mogiliavo arkivyskupijos parapijose, šventintis į kunigus atsisakė. Baigęs mokslus Varšuvos universitete ir gavęs mokytojo diplomą, įsidarbino Marijampolės gimnazijoje. Čia dėstė lotynų ir lietuvių kalbą. Gimnazijos bibliotekos lietuviškų knygų skyriuje turėjo lietuviškų knygų, tarp jų Peterburge išleistus Kristijono Donelaičio raštus, naudojo juos pamokose lietuvių kalbos ir raštijos istorijai atskleisti. Subūrė gimnazistų būrelį lietuviškai spaudai skaityti ir platinti.
Pasirodžius „Aušros“ laikraščiui, rėmė jį pinigais, taisė rankraščius, padėjo laikraštį platinti. Užsisakydavo apie 200 egzempliorių, skleisdavo juos gimnazijoje tarp moksleivių ir visoje Suvalkijoje. „Aušrą“ gaudavo per muitininką Jakubauską iš Virbalio, parsivežti lietuviškos spaudos į Mažąją Lietuvą vykdavo pats. Palaikė ryšius su draudžiamos spaudos platintojais kunigais ir buvusiais mokslo draugais. Tai Adomas Grinevičius, Simonas Norkus, Antanas Radušis, Jonas Kriaučiūnas ir kiti.
Dalyvavo pirmajame varpininkų susirinkime, redagavo „Varpo“ straipsnius. Buvo Marijampolėje įsikūrusios Sietyno draugijos narys. Kazio Griniaus duomenimis, turėjo apie 80 įžymių mokinių (23 iš jų buvo nukentėję nuo persekiojimų). Bendradarbiavo, o vėliau ir padėjo sunkiai sergančiam Vincui Kudirkai. Manoma, kad V. Kudirkos satyra „Cenzūros klausimas. Pasaka ne pasaka“ remiasi P. Kriaučiūno gyvenimo medžiaga. 
1887 m. buvo atleistas iš mokytojo pareigų, įsidarbino apygardos teismo suvažiavimo raštvedžiu. 1889 m. sausio 30 d. paskirtas Plokščių (Šakių raj.) teisėju. Čia su studentais, kunigais, šviesuomene, aptardavo lietuvybės gaivinimo, spaudos leidimo bei platinimo klausimus. 1889 m. vedė Petro Armino našlę Sofiją Zalevskaitę-Arminienę. 1899 m. iš teisėjo pareigų atleistas. Grįžo į Marijampolę, dirbo advokatu. 1906-1914 m. vėl Marijampolės gimnazijos mokytojas. Pirmojo pasaulinio karo metu kartu su gimnazija pasitraukė į Rusiją, apsigyveno Jaroslavlyje. 
Mokėjo lietuvių, lotynų, graikų, latvių, lenkų, rusų, vokiečių, prancūzų kalbas. Jo vardu pavadinta Vištyčio Petro Kriaučiūno vidurinė mokykla.
Pranas Zdankus

Biografija

Su tėvais gyvendamas JAV, 1926 m. De Paulo universitete įgijo humanitarinių mokslų bakalauro laipsnį, o 1930 m. Notre Damo universitete – magistro laipsnį.
1921–1923 m. dirbo „Draugo“ redakcijoje, 1924–1930 m. redagavo žurnalą „Vytis“. 1931–1935 m. dirbo Lietuvos banke Kaune. 1944–1945 m. Vilniaus universitete dėstė anglų kalbą. 1945–1946 m. kalėjo koncentracijos stovyklose Archangelsko srityje. Grįžęs į Lietuvą, dėstė įvairiose technikos mokyklose.
Lietuvos agrarinių ir miškų mokslų centro Sodininkystės ir daržininkystės institutas

Istorija

1938 m. gegužės 1 d. Dotnuvoje buvo įkurta Sodininkystės ir daržininkystės bandymų stotis.
1940 m. stotis buvo perkelta į Vytėnus (Kauno raj.), kur įsikūrė nacionalizuotame Vytėnų dvare. 1961 m. pradėta kelti į naują bazę Babtuose (Kauno raj.). 1969 m. pastatytas bandymų stoties administracinis pastatas, į Babtus perkelti visi padariniai. 1987 m. vasario 26 d. bandymų stotis reorganizuota į Lietuvos vaisių ir daržovių mokslinio tyrimo institutą. Tuo metu dirbo 63 mokslo darbuotojai. 1990 m. patikslintas instituto pavadinimas – Lietuvos sodininkystės ir daržininkystės institutas.
1992 m. sausio 28 d. institutui patvirtintas Valstybinio instituto statusas. Institutas tapo pavaldus Lietuvos Respublikos švietimo ir mokslo ministerijai. Institutas nuo 1983 m. leidžia tęstinį leidinį „Sodininkystė ir daržininkystė“.
Lietuvos sodininkystės ir daržininkystės institutas turi 2 skyrius (Sodo augalų genetikos ir biotechnologijos, Sodininkystės technologijų), 2 sektorius (Daržovių selekcijos, Daržininkystės technologijų), 3 laboratorijas (Augalų apsaugos, Augalų fiziologijos, Biochemijos ir technologijos), informacinę grupę, 396 ha eksperimentinių sodų ir daržų, bandymų šiltnamių bei medelyną. Yra biblioteka. Institute veikia 2 asociacijos: Lietuvos verslinių sodų asociacija „Vaisiai ir uogos“ (nuo 2001 m.) ir Lietuvos daržovių augintojų asociacija (nuo 1998 m.).
Tompsonas

Istorija

Miestas pradėjo kurtis 1956 m., ir pavadintas Dr. John F. Thompson (1881 - 1968) garbei.
Pasaulio Pakraščio traukinys

Pasaulio Pakraščio traukinys (isp. Tren del Fin del Mundo) arba Pietų Ugnies Žemės geležinkelis (Ferrocarril Austral Fueguino) – geležinkelio linija Argentinos pietuose, Ugnies Žemės saloje. Tai piečiausias pasaulyje veikiantis geležinkelis. Driekiasi nuo Ušuajos iki Ugnies Žemės nacionalinio parko ir neturi ryšio su bendra šalies geležinkelių sistema. Traukinys kursuoja 25 km ilgio siauruoju geležinkeliu (500 mm vėžė).
XIX a. pab. Ugnies Žemės saloje buvo įkurta nuteistųjų kolonija. 1902 m. kolonijos Ušuajoje statyboms nutiestas medinis geležinkelis, kuriuo jaučių traukiamais vagonais buvo gabenama mediena, akmenys ir kitos statybinės medžiagos. 1909 m. ši linija pertvarkyta į siaurąjį geležinkelį, juo pradėjo kursuoti garvežio traukiamas traukinys. Sparčiai kertant mišką, linija nutęsta giliau į salą. 1947 m. kalinimo kolonija panaikinta ir paversta karine baze, o 1949 m. geležinkelį suniokojo žemės drebėjimas. Linija buvo sutvarkyta, bet nesant poreikio, 1952 m. uždaryta.
1994 m. Pasaulio Pakraščio traukinys atgaivintas kaip turistinė atrakcija. Iš Anglijos įsigytas senovinis garvežys 2-6-2T (Camilla), du vietiniai „Garratt“ lokomotyvai, vagonai pritaikyti turistų gabenimui. Traukinys išvyksta iš „Pasaulio Pakraščio“ stotelės, 8 km į vakarus nuo Ušuajos. Iš ten jis vyksta per Piko slėnį, Toro tarpeklį, sustoja Cascada de la Macarena stotyje, kur keleiviai supažindinami su vietos indėnų jaganų kultūra ir aplanko apžvalgos aikštelę. Toliau traukinys juda per Ugnies Žemės nacionalinio parko miškus ir baigia kelionę El Parque stotelėje.
Budriai (Skuodas)

Aplinkinės gyvenvietės

KernaiSKUODAS – 9 km
Puodkaliai – 4 km
GaubiaiŠakaliaiSimaičiai
TauzaiDAUKŠIAI – 2 km
KusaiBobiliškės – 3 km
MOSĖDIS – 5 km
Verkšionys

Aplinkinės gyvenvietės

Airėnai I – 3 km
Smalininkų evangelikų liuteronų bažnyčia

Istorija

Deguto (smalos) gamintojų miestelyje liuteronai įsikūrė XV a., tačiau iki pat XIX a. vid. jie buvo pavaldūs Viešvilės parapijai. Pradžioje pamaldos rengtos nuomojamose patalpose, o surinkus 30 tūkst. markių 1878 m. ant kalvelės pastatyta bažnyčia. Pastatas buvo neoromaniškosios architektūros, raudonų plytų, nišoje, virš centrinio įėjimo, suprojektuoto bokšte, buvo įkomponuota danų skulp­toriaus Bertelio Thorvaldseno statula Laiminantis Kristus. Altorius, sakykla, vargonai buvo papuošti medžio pjaustiniais. Turėjo vieną varpą.
Per Antrąjį pasaulinį karą bažnyčia apgriauta, o atėjus Raudonajai armijai parapija išnyko. Vėliau bažnyčios plytos išardytos. 1989 m. rugsėjo 27 d. buvo įregistruota Smalininkų-Viešvilės evangelikų liuteronų bendruomenė. Pamaldas laikyti leista vidurinės mokyklos sporto salėje, kur anksčiau buvo evangelikų liuteronų pagalbos namai vargstantiems. Religinė veikla šiame pastate prasidėjo 1995 m. liepos 2 d. Bažnyčia nuolatinio kunigo neturėjo, todėl ją aptarnaudavo atvažiuojantys kunigai: Jonas Okas, M. Sabutis (būsimasis vyskupas), M. Dikšaitis, E. Šulcas. 1998 m. rudenį nuolat pradėjo dirbti kun. Mindaugas Kairys. Jis rūpinosi sugrąžintų tikrųjų maldos namų atstatymu (buvę kultūros namai) Nemuno gatvėje. 2004 m. Smalininkų evangelikų liuteronų bažnyčia pašventinta.