Židikai

Žydų bendruomenė Židikuose

XVIII a. Židikuose gyveno viena žydų šeima, kuri nuomojo malūną, o jau 1765 m. yra žinių apie Židikų žydų bendruomenę - kahalą. Miestelyje gyveno 31 žydų šeima. 1816-1818 m. Židikų vaitystėje gyveno jau 94 žydai. 1847 m. kahalui priklausė 1387 žmonės. Dauguma žydų gyveno aplinkiniuose kaimuose ir vertėsi žemės ūkio produktų perpardavinėjimu.
1789 m. žemaičių vyskupas Steponas Jonas Giedraitis žydams leido pasistatyti sinagogą ir įrengti kapines. XVII a. pabaigoje - XVIII a. pradžioje Židikuose pradėjo formuotis aikštė, apie kurią pradėjo kurtis žydai. Sinagoga bei mikva buvo pastatytos kiek atokiau nuo aikštės. Židikų sinagoga buvo medinė, dvišlaičiu, skiedromis dengtu stogu. Pastatas buvo aukštas ir pakankamai didelio tūrio.
1897 m. surašymo duomenimis Židikuose gyveno 1243 gyventojai, o iš jų žydų - 914. Prieš ir po Pirmojo pasaulinio karo žydų skaičius miestelyje sumažėjo, nes dalis žydų išvyko į Palestiną, Ameriką, Pietų Afriką, kita dalis pasitraukė į Rusijos gilumą. 1921 m. Židikuose gyveno 366 žydai, kurie daugiausia vertėsi prekyba ir amatais, dalis ūkininkavo. Veikė žydų liaudies bankas, žydų pradžios mokykla, mažoji ješiva.
Iki prasidedant Antrajam pasauliniam karui dalis Židikų žydų išvyko į Palestiną, Pietų Afriką, JAV. Prasidėjus karui, Židikų žydai atsidūrė Asteikių kaime, kiek vėliau moterys su vaikais buvo išvežtos į Ruzgų dvarą. Vėliau visi žydai buvo išvežti į Mažeikius. Absoliuti jų dauguma žuvo. Manoma, jog Židikų valsčiaus žydų aukų skaičius neturėtų viršyti 400.

Pavadinimo kilmė

Židikai – gana izoliuotas vietovardis, beveik neturintis panašių Lietuvoje. Įtikimiausia būtų manyti, kad jis kilęs nuo asmenvardžio Židikas, nors pastarasis šiuo metu nėra aptinkamas (yra Židonis, Židulis, Židžiūnas ir kt. panašios pavardės). XX a. tarpukariu minimi Žydikiai.

Architektūra

Židikų senoji dalis – urbanistikos paminklas; valstybės saugoma: gatvių tinklas ir aikštės planas. Miestelio planas radialinis, pradėjo formuotis per Valakų reformą, kai į susiklosčiusio gatvinio kaimo galus suėjo daugiau pagrindinių gatvių (dabar jų 4) ir paplatėjusi kaimo gatvė pasidarė aikštė. Planas iš esmės susidarė iki XIX a. pr. Prie aikštės yra nedidelė klasicistinės struktūros ir romantizmo architektūrai būdingų formų bebokštė bažnyčia (1819 m. statyta Gelgaudo) – architektūros paminklas; šalia stovi varpinė (1841 m.). Urbanistikos paminklo teritorijoje vyrauja XX a. I pusės 1-2 aukštų pastatai, yra ir XX a. II pusės statinių, pastatytų pagal tipinius projektus. Aikštėje ir gatvėse nemaža želdinių.

Žymūs žmonės

Židikuose mirė ir kaimo kapinėse palaidota lietuvių rašytoja Šatrijos Ragana (1877–1930; gimusi kaip Marija Pečkauskaitė). Čia ji gyveno nuo 1915 m. iki pat savo mirties 1930 m. Židikuose ji parašė dalį geriausių kūrinių, užsiiminėjo labdaringa veikla – įsteigė lietuvišką mokyklą, ligoninę, senelių prieglaudą. Rašytoja palaidota Židikų kapinėse šalia savo motinos, jai pastatyta raudonų plytų neogotikinė koplyčia (architekto Jono Muloko projektas).
Iš Židikų yra kilę: kun. kankinys Klemensas Arlauskas (1910-1991), kun. Juozapas Olšauskas (1910-1988), poetas A. Bukontas, rašytojas L. Inis, nepriklausomybės akto signtaras K. Inta, režisierė L. Pocevičienė, architektas ir dailininkas P. Šadauskas, profesorius V. Urbutis, ŠU docentė L. Liukinevičienė, VPU docentė I. Urbonienė, fotomenininkas J. Strazdauskas, skulptorius R. Idzelis, generolas K. Gaurylius, tarpukario Lietuvos kariuomenės kapitonas J. Ezerskis ir daugelis kitų.