google/wiki40b huggingface dataset:
Junior

Istorija

Grupė išpopuliarėjo 1996 m., kada debiutinio albumo „Striptizas“ buvo parduota 15 000 kopijų. „Radiocentro“ apdovanojimuose pripažinta geriausiu debiutu.
1997 metais geriausia šokių muzikos grupė „Radiocentro” ir „Bravo“ apdovanojimuose. Antras albumas „Meilė ir ugnis“ išsilaikė 40 savaičių radijo stočių ir perkamumo topuose ir sulaukė didelio pasisekimo. Trečiasis albumas „Vienišos širdys“ pasirodė 1997 m. pabaigoje ir jo parduota apie 38 000 egzempliorių. Prie grupės sėkmės labai prisidėjo tai, kad grupė plačiai naudojo sceninius efektus, pirotechniką, sceninį apšvietimą.
1999 m. pradžioje išleistas albumas „Bevardė žvaigždė“ ir Laimą pakeitė Eglė. Tų pačių metų pabaigoje grupės veikla staiga nutrūko, grupė tai aiškino kaip ekonominės krizės Lietuvoje pasekmę.
2010 m. vasario mėn. grupės „Junior" nariai Rosita, Andrius ir Mintarė paskelbė apie sugrįžimą į lietuvišką popsceną. Ketvirtoji narė Eglė šiuo metu gyvena Vokietijoje, tad grupės veikloje dalyvauti atsisakė. Netrukus po paskelbimo apie sugrįžimą, buvo išleistas singlas pavadinimu „Mes nutrauksime tylą" bei sukurtas vaizdo klipas. Sugrįžimo proga planuota surengti 15 koncertų įvairiuose Lietuvos miestuose.
Per savo gyvavimo laikotarpį grupė „Junior“ surengė daugiau nei 500 koncertų, iš kurių vienas buvo rekordinis – 1997 m. gegužės mėn. Kauno Nemuno saloje grupė surinko net 7000 žiūrovų; nufilmavo 6 vaizdo klipus; įrašė 5 albumus.
Andrejus Baranovas

Andrejus Baranovas (g. 1959 m. rugpjūčio 24 d. Kostromoje) – Lietuvos rusų literatūros tyrinėtojas, komparatyvistas, habilituotas humanitarinių mokslų daktaras nuo 2002 m.

Biografija

1980 m. baigė Kostromos universitetą. 1981–1984 m. dėstė Kostromos technologiniame universitete, 1986–1987 m. ir 1991–1994 m. Šujos pedagoginiame institute, 1992–1994 m. Komparatyvistikos katedros vedėjas. 1994–1997 m. Maskvos universiteto filologijos fakulteto Slavistikos katedros habilitantas (polonistikos specialybė). Nuo 2003 m. Vilniaus pedagoginio universiteto Slavistikos fakulteto Lenkų filologijos katedros dėstytojas; nuo 2004 m. docentas.

Mokslinė veikla

Veikale „Fiodoras Dostojevskis ir lenkų literatūra: Iki 1918 m.“ (2001 m.), publikacijose apie rašytojų kūrybą tyrinėja rusų ir lenkų literatūrų ryšius.
Ramūnas Katilius

Biografija

Gimė gimnazijos mokytojų šeimoje, brolis architektas Audronis Katilius. 
1942–1945 m. mokėsi pradžios mokykloje Marijampolėje, 1946–1947 m. Marijampolės berniukų gimnazijoje, 1947–1954 m. Vilniaus I-ojoje vidurinėje mokykloje. 1954–1959 m. studijavo Vilniaus universiteto Fizikos ir matematikos fakultete. 1959–1962 m. LSSR MA Fizikos ir matematikos instituto aspirantas. 
1962–1966 m. LSSR MA Fizikos ir matematikos instituto, 1966–1972 m. SSRS MA Puslaidininkių instituto (Leningradas) jaunesnysis mokslo darbuotojas. 1969 m. apgynė fizikos ir matematikos mokslų kandidato disertaciją tema „Elektrinės ir akustoelektrinės puslaidininkių savybės stipriuose elektriniuose laukuose“.  1972–1988 m. Leningrado A. Jofės fizikos ir technikos instituto mokslo darbuotojas. 1986 m. apgynė fizikos ir matematikos mokslų daktaro (dab. habilituoto fizinių mokslų daktaro) disertaciją tema „Fliuktuacinių reiškinių puslaidininkiuose tolimomis nuo pusiausvyros sąlygomis teorija“.  Nuo 1988 m. Puslaidininkių fizikos instituto mokslo darbuotojas. 1992–2000 m. dėstė Vytauto Didžiojo universitete, nuo 1993 m. VDU profesorius. 2013 m. išėjo į pensiją.
Lietuvos fizikų draugijos, Lietuvos netiesinių reiškinių analitikų asociacijos narys, šios asociacijos žurnalo „Nonlinear Analysis: Modelling and Control“ redaktorių kolegijos narys. 1990–1999 m. Atviros Lietuvos Fondo valdybos narys.
Vedė Elmirą Sabirovą (g. 1937), sūnūs Andrius (g. 1967) ir Ramūnas (g. 1971). Palaidotas Vilniaus Jeruzalės kapinėse.

Mokslinė veikla

Mokslinė veikla iš fliuktuacinių reiškinių nepusiausvyrosios būsenos sąlygomis teorijos, puslaidininkių kinetikos stipriame elektriniame lauke, akustoelektronikos, teorinės ir kietojo kūno fizikos. Kartu su kitais sukūrė šiuolaikinę kinetinę fliuktuacijų teoriją.  Parašė straipsnių apie poetą Josifą Brodskį.
Mikniškių Dievo Motinos ikonos „Visų liūdinčiųjų Džiaugsmas“ cerkvė

Istorija

Medinė Mikniškių cerkvė pastatyta 1915–1917 m. dvaro savininkų Koreckių lėšomis. 1922 m. Pontijaus Rupyševo iniciatyva įkurta bendruomenė. Sovietinė valdžia ją įregistravo 1947 m., bendruomenėje buvo 100–120 tikinčiųjų. 1963 m. LKP CK bandė likviduoti bendruomenę, tačiau tai nepavyko.
Kęstutis Cirtautas

Biografija

1981 m. baigė Kauno politechnikos institutą, inžinierius elektromechanikas.
1995–1997 m. Klaipėdos rajono savivaldybės meras. 1997–2003 m. K. Cirtauto gamybinės komercinės firmos savininkas. 2003–2007 m. Klaipėdos rajono savivaldybės administracijos direktorius. Nuo 2007 m. UAB „Medifa“ direktorius.
Lietuvos krikščionių demokratų partijos, nuo 2002 m. partijos Lietuvos krikščionys demokratai narys, Klaipėdos rajono skyriaus pirmininkas. 2010 m. partijos Tvarka ir teisingumas narys. 1995–1997 m., 1997–2000 m., 2000–2003 m., 2003 m., 2007–2011 m. ir nuo 2011 m. Klaipėdos rajono savivaldybės tarybos narys.
Herbertas Jankūnas

Biografija

Studijavo archeologiją Karaliaučiaus, Jenos ir Berlyno universitetuose. 1931 m. baigė Berlyno universitetą. 1961 m. Getingeno mokslų akademijos, 1963 m. Švedijos mokslų akademijos, 1968 m. Austrijos mokslų akademijos narys.
Nuo 1931 m. Kylio universiteto archeologijos muziejaus mokslo darbuotojas, 1938-1942 m. direktorius. Nuo 1935 m. daktaras, nuo 1936 m. docentas. 1942 m. Rostoko universiteto profesorius. Tyrinėjo vikingų Hedeby (Haithabu, Šlėzvigas) gyvenvietę; kurios tyrinėjimus finansavo SS. Antrojo pasaulinio karo metu tarnavo Rozenbergo tarnyboje „SS Wiking“ divizijoje. Po karo buvo nušalintas nuo pedagoginės veiklos, bet kaip kviestinis profesorius skaitė paskaitas Hamburgo, Kylio universitetuose. 1956 m. Getingenaso universiteto profesorius.

Mokslinė veikla

Tyrimų svarbiausia sritis – vikingų laikotarpis, taip pat domėjosi Rytų Prūsijos archeologija. Parašė straipsnių apie Tilžės apylinkių įvijinius smeigtukus (1931 m.), senojo geležies amžiaus radinius Semboje (1950 m.). Šlėzvigo muziejuje saugoma jo surinkta medžiaga apie šiuos radinius ir Lietuvių literatūros draugijoje Tilžėje buvusius archeologinius rinkinius.
Profesionalios StarCraft II varžybos

Major League Gaming

JAV įsikūrusi Major League Gaming (MLG) nuo 2010 m. liepos 30 d. tarp kitų žaidimų savo renginiuose organizuoja ir StarCraft II Pro Circuit turnyrus. Per vieną sezoną vyksta 6 dideli renginiai, kiekvienas vis kitame JAV mieste. Pirmas vietas užėmę žaidėjai automatiškai gauna teisę dalyvauti sekančiame turnyre. Kiti žaidėjai patenka su vardiniais pakvietimais, per „Atvirojo Krepšelio“ (Open Bracket) turnyrus ir iš Pietų Korėjos GSL lygos pagal bendradarbiavimo sutartį. Egzistuoja reitingų sistema.
Šeštasis renginys serijoje yra „finalas“. Įprastų renginių StarCraft II priziniai fondai sudaro 14 000 JAV dolerių, finalinio – 50 000 JAV dolerių.

Intel Extreme Masters

Tai yra didelis pasaulinis turnyras, vykstantis ištisus metus. Didžioji jo dalis organizuojama internetu, kur žaidėjai varžosi savo regionuose. Geriausieji iš kiekvieno regiono vėliau susitinka LAN varžybose Vokietijoje. StarCraft II prizinis fondas siekia 75 000 dolerių pasaulio finaluose, apie 25 000 dolerių – mažesnėse varžybose. Taip pat su šiuo vardu organizuojami ir mažesni nereguliarūs turnyrai, kurie tiesiogiai nėra pasaulio čempionato dalis.

Kiti turnyrai

2011 m. gruodžio mėnesį vyksiančios World Cyber Games žaidynės bus pirmosios, kuriose vyks ir StarCraft II turnyras (vietoje anksčiau buvusių Brood War turnyrų).
2011 m. JAV startavo Šiaurės Amerikos Žvaigždžių lyga (North American Star League, NASL), kuri nepaisant pavadinimo yra tarptautinė StarCraft II lyga. Šiuo metu vyksta antrasis jos sezonas.
StarCraft II taip pat žaidžiamas Blizzard Entertainment renginyje BlizzCon, kompiuterinių žaidimų portalo IGN organizuojamoje IGN Pro League bei Copenhagen Games.
Agadiro krizė

Agadiro krizė arba Antroji Maroko krizė – tarptautinis konfliktas, vykęs nuo 1911 m. liepos 1 d. iki 1911 m. lapkričio 4 d. Konfliktas vyko kai Vokietijos karo laivas „Pantera“ (SMS Panther) įplaukė į Agadiro uostą.
Šią tarptautinę santykių krizę, Pirmo pasaulinio karo išvakarėse, išprovokavo 1911 m. balandžio 24 d. Prancūzija, okupavusi Maroko sostinę Fesą. Vokietija į Maroko uostą Agadirą pasiuntė savo karinį laivą „Pantera“ ir 1911 m. liepos 1 d. paskelbė apie savo ketinimus įkurti čia karinę bazę. Toks Vokietijos žingsnis Prancūzijoje sukėlė sąmyšį ir kilo karo su Vokietija grėsmė. Antantės sąjungininkės Anglijos premjeras Deividas Loidas Džordžas (David Lloyd George) pareiškė savo paramą Prancūzijai. Susidariusios aplinkybės privertė Vokietiją atsitraukti ir 1912 m. kovo 30 d. pasirašyti Feso susitarimą, pagal kurį Vokietija pripažino Prancūzijos ir Ispanijos teritorijas Maroke, o Vokietija gavo dalį Prancūzijos Kongo.
Karl Heinz Engelin

Biografija

Gimė 1924 m. spalio 17 d. Klaipėdoje. Studijavo dailę Breisgau Freiburge pas skulptorių Wilhelm Gerstel, vėliau Paryžiuje. Nuo 1954 m. studijavo pas Edwin Scharff Hamburge. Nuo 1959 m. pradėjo eksponuoti savo sukurtas skulptūras. Daugiausiai kūrė sakralinio meno skulptūras ir abstraktaus meno skulptūras. Mirė 1986 m. gruodžio 1 d. Hamburge.
Rugajų savivaldybė

Istorija

Savivaldybė sudaryta 2009 m. reformos metu iš Balvų rajono dalies.
Chirdalanas

Geografija

Miestas įsikūręs Apšerono pusiasalyje, Kaspijos jūros pakrantėje. Tai arčiausiai valstybės sostinės Baku esantis miestas – jis yra nutolęs tik 10 km šiaurės vakarų kryptimi nuo didžiausio šalies miesto. Kol Chirdalanas dar neturėjo miesto teisių, artimiausias miestas nuo Baku buvo 35 km nutolęs Sumgajitas.

Istorija

XX a. pr. dabartinėje miesto vietoje įsikūrė kaimas. Sovietiniais laikais jis gavo miestelio statusą, o vėliau tapo Apšerono rajono administraciniu centru. Miesto statusą Chirdalanas įgijo 2006 m. spalio 2 d.

Pavadinimo kilmė

Chirdalano vardo kilmei paaiškinti tyrinėtojai iškelia kelias hipotezes. Vieni mokslininkai mano, jog miesto vardas sietinas su anksčiau šioje teritorijoje buvusiais sėjai naudotais sklypais (azer. хырлар). Kiti gi teigia, jog vietovardžio pradžią хыр reikėtų skaityti kaip žodį хур (kai kurie azerbaidžaniečiai ir dabar miestą vadina Churdalanu), kuris persų kalba reiškia „neįprastas, nematytas“, arba „ugnis, liepsna, saulės šviesa“. Jeigu tai iš tikrųjų tiesa, tuomet greičiausiai senieji šios teritorijos gyventojai buvo ugnies garbintojais.
Švietimas

Pirminis (pagrindinis) išsilavinimas

Pirminį išsilavinimą sudaro 5–7 metų formalus, struktūruotas mokymas. Apskritai pirminį išsilavinimą sudaro šešerių ar aštuonerių metų mokymosi, pradedant nuo penkerių ar šešerių metų amžiaus, nors tai dažnai skiriasi skirtingose šalyse. Visame pasaulyje apie 89 % žmonių pereina pradinį išsilavinimą ir ši proporcija vis auga. Pagal „Švietimas visiems“ UNESCO programą daugelis šalių yra įsipareigojusios užtikrinti visuotinį priėmimą į pradinį išsilavinimą iki 2015 m. Jau dabar daugelyje šalių pradinis išsilavinimas yra privalomas. Mokyklos, kuriose suteikiamas pradinis išsilavinimas dažniausiai vadinamos pradinėmis.
Piliakalnis (Skiemonys)

Aplinkinės gyvenvietės

Rubikiai – 2 km
Archaeologia Baltica

Archaeologia Baltica – Klaipėdos universiteto Baltijos regiono istorijos ir archeologijos instituto ir Lietuvos istorijos instituto tęstinis leidinys, leidžiamas anglų ir vokiečių kalbomis. Nuo 1995 m. leistas Vilniuje, nuo 2006 m. – Klaipėdos universitete.

Leidinys

Skelbiami straipsniai daugiausia nagrinėja baltų kultūros ištakas ir baltų genčių susidarymą, jų santykius su kaimynais germanais, slavais, finougrais nuo akmens amžiaus iki ankstyvųjų viduramžių, archeologijos klausimus.
Leidinys iliustruotas. Išleista 13 tomų – 1995 m., 1997 m., 1998 m., 2000 m., 2002 m., 2006 m. (du tomai), 2007 m., 2008 m. (du tomai), 2009 m. (du tomai), 2010 m.
Atsakingasis redaktorius Vytautas Kazakevičius. Nuo 2006 m. redaktorių kolegijos pirmininkas Vladas Žulkus.
Musoma

Istorija

Miesto pavadinimas kilo iš džitų žodžio Omusoma, reiškiančio neriją, seklumą. Nuo XX a. vid. pradėjo steigtis krikščioniškos misijos, o 1957 m. Musoma tapo vyskupijos centru.
Lužino gynyba

Lužino gynyba - vienas žinomiausių Vl. Nabokovo romanų, pagal kurį 2001 m. pastatytas kino filmas. Romano pagrindinis herojus turėjo realų prototipą - Vokietijos šachmatų meistrą Curt von Bardeleben.
Amūro–Jakutsko magistralė

Amūro–Jakutsko geležinkelis arba Amūro–Jakutsko magistralė (rus. Амуро-Якутская магистраль) – geležinkelio linija Rusijoje, jungianti Jakutijos miestus su Transsibiro ir Baikalo–Amūro magistralėmis. Prasideda Amūro srityje, Tyndos mieste, esančiame prie BAM’o. Toliau linija eina į šiaurę, kerta Stano kalnagūbrį ir driekiasi Jakutijos teritorija. 2013 m. galutinis geležinkelio linijos taškas buvo Tomoto miestas prie Aldano upės. Toliau statomas ruožas tarp Tomoto ir Žemutinio Bestiacho. Vykdomi baigiamieji linijos tiesimo darbai, planuojamo tilto per Leną statybos į Jakutską.
Pirmi magistralės statybos darbai pradėti dar 1930–1935 m., kai nutiesta Transsibiro geležinkelio atšaka į Tyndą. 1972 m. pradėjus BAM’o statybas, tęsta ir Amūro–Jakutsko linijos statyba. 1979 m. linija pasiekė Berkakitą, vėliau pratęsta iki Neriungrio. 2004 m. geležinkelis pasiekė Tomotą, 2007 m. Amgos upę, 2010 m. Žemutinį Bestiachą.
Jei Amūro-Jakutsko magistralės pradžia laikytina Skovorodino stotis prie Transsibiro geležinkelio, tai visas magistralės ilgis iki Žemutinio Bestiacho yra 1239 km. Iš jų 439 km sudaro nuolat naudojamas, keleivinis ruožas Skovorodinas–Neriungris, 368 km pagal laikiną eksploataciją veikiantis ruožas Neriungris–Tomotas ir 432 km statoma atkarpa Tomotas–Žemutinis Bestiachas. Ateities planuose yra linijos pratęsimas iki Magadano bei tunelio po Beringo sąsiauriu statybos.
Geležinkelio linija driekiasi per kalnuotą, amžino įšalo sukaustytą, tankiai upių išraižytą ir miškingą Sibiro dalį. Statant liniją, įrengti svarbūs tiltai per Giliujaus, Timptono, Čulmano, Aldano, Amgos upes, tunelis po Stano kalnagūbriu.
Pagrindinės stotys: Skovorodinas, Tynda, Nagornas, Zolotinka, Berkakitas, Neriungris, Čulmanas, Didysis Nimnyras, Aldanas, Žemutinis Kuranachas, Tomotas, Aukštutinė Amga, Ulu, Chaptagajus, Žemutinis Bestiachas.
Puriklis

Puriklis (angl. leavening agent) – cheminė ar biologinė medžiaga, naudojama ruošiant tešlą, kuri kildinimo ar kepimo metu sudaro dujų burbuliukus, kurie minkština gatavą kepinį ir mažina jo tankį. Purinamąjį puriklio veikimą sukelia tešlos vanduo, rūgštinės medžiagos, šiluma. Burbulus sudaro išsiskiriantis anglies dioksidas, kartais – etanolis. Maišant tešlą miltų krakmolas maišosi su vandeniu ir brinkdamas sudaro matricą, kurią sutvirtina glitimas ar tokie polisacharidai kaip pentozanai ar ksantano sakai, po to želatinizuojasi ir sutvirtėja, o matricoje buvę burbuliukai tampa ruošinio, po to – kepinio poromis.
Serbijos ir Juodkalnijos futbolo čempionatas

Serbijos ir Juodkalnijos futbolo čempionatas (iki 2003 m. vasario Jugoslavijos futbolo čempionatas) vyko suskilusioje Jugoslavijoje, kuri 2003 m. persivadino Serbija ir Juodkalnija. Pirmenybės vyko nuo 1992 metų, kai iš Jugoslavijos čempionato pasitraukė bosnių ir makedonų komandos, iki 2006 metų, kai atsiskyrė Juodkalnija.
Santvarinis tiltas

Santvarinis tiltas – stacionarių tiltų tipas.

Konstrukcija

Santvarinių tiltų konstrukcijos kilo iš sijinių konstrukcijų, kurios dar vadinamos spragotinėmis sijomis – lenkiamaisiais elementais. Siekiant perdengti didesnius tarpatramius mažesnėmis medžiagų sąnaudomis, santvarose lenkiamieji elementai pakeisti tempiamaisiais ir gniuždomaisiais strypais, sujungtais tarpusavyje lanksčiai arba standžiai.
Tokia tiltų konstrukcijų sistema reikalauja įrengti papildomus elementus – skersines sijas, kurios perduoda tolygiai išskirstytas apkrovas į santvarų mazgus sutelktosiomis jėgomis. Santvariniuose tiltuose būtina įrengti stačiuosius ir gulsčiuosius ramsčius.
Santvarinio tilto rėmo konstrukciją sudaro sija (rėmsijė) ir statramsčiai (kolonos). Rėminės konstrukcijos veiksmingumą lemia dominuojantis gniuždymas su santykinai nedideliu lenkimu. Tačiau rėmų atramos (pamatai) turi perimti ne tik vertikaliąsias, bet ir gulsčiąsias atramines apkrovas.
Šiais laikais santvariniai tiltai statomi iš plieno, gelžbetonio arba iš abiejų medžiagų kartu. Rečiau sijiniai tiltai statomi iš geležies ir medienos.

Ryšys su kito tipo tiltais

Santvarinio tilto konstrukcija išvystyta iš sijinių tiltų. Progresuojant tiltų statybai santvariniai tiltai davė pamatą kitų tipų tiltų atsiradimui: santvarinis arkinis tiltas, transporterinis tiltas, santvarinis grotuotas tiltas.

Paskirtis

Santvariniai tiltai gali būti panaudoti itin plačiai. Jie tinka tiek pėstiesiems, tiek visų tipų autotransporto priemonėms Naudojami geležinkeliams ir dujotiekiams tiesti.
Antanas Naujokas

Biografija

1984 m. baigė Kauno raj. Ežerėlio vidurinę mokyklą, 1996 m. – Lietuvos žemės ūkio universitetą, ekonomistas, 2005 m. – Maskvos naująjį teisės institutą, teisininkas.
Mažeikių rajono savivaldybės administracijos turto valdymo skyriaus vedėjas.
Lietuvos valstiečių liaudininkų sąjungos Mažeikių skyriaus narys. Nuo 2011 m. Mažeikių rajono savivaldybės tarybos narys. 
Žmona Sandra, vaikiai Rytis, Ieva, Daina-Kazimiera.
Reklamacija

Reklamacija (lot. reclamatio 'garsus nepritarimas') – dažniausiai raštiškas pirkėjo ar užsakovo pareiškimas (skundas) pardavėjui arba tiekėjui dėl netinkamos prekių kokybės, reikalavimas pašalinti trūkumus, sumažinti kainą, padengti nuostolius.
Lietuvoje kokybės kontrolę vykdo ir vartotojų teises gina Kokybės inspekcija.
Fantofto bažnyčia

Fantofto bažnyčia (norv. Fantoft stavkirke) − bažnyčia Norvegijoje, Hordalando apygardoje, Bergeno komunoje.
Fantofto bažnyčia pastatyta XII amžiuje, apie 1170 metus. Iš pradžių bažnyčia stovėjo Fortūnos miestelyje, Sognės ir Fjurdanės apskrityje. Viduramžiais bažnyčios nava buvo pailginta trimis metrais, o XVII a. jos viršūnėje įrengta varpinė.
1883 m. bažnyčią išrinko ir vėl surinko Fantofte, kur ją nupirko Fredrikas Georgas Gadė (1830−1905). Prieš surenkant bažnyčią, jai bandyta suteikti pirminę jos išorę. Todėl, kaip pavyzdžiu buvo pasirinkta Borgundo bažnyčia.
1992 m. birželio 6 d. bažnyčia padegta iš antikrikščioniškų paskatų. Ji visiškai sudegė. Padegimu apkaltintas atlikėjas Vargas Vikernesas, tačiau pakankamai įrodymų tam nerasta. 1994 m. pagal išlikusias bažnyčios nuotraukas Fantofto bažnyčia buvo atstatyta.
Korėjos nacionalinis rūmų muziejus

Korėjos nacionalinis rūmų muziejus (kor. 국립고궁박물관 = Gungnip gogung bangmulgwan) – Pietų Korėjos valstybinis muziejus, esantis Seule, Gjongbok rūmuose. Įkurtas 1992 m., o 2007 m. perkeltas į dabartines patalpas.
Muziejus skirtas pristatyti daugiau nei 40 000 objektų kolekciją, susijusią su 1392–1910 m. Korėją valdžiusia Džiosono dinastija. Tarp jų yra 14 objektų iš Pietų Korėjos Nacionalinių vertybių sąrašo. Muziejų sudaro per tris aukštus išdėstytos ekspozicijos, skirtos karališkiesiems simboliams, metraščiams, valstybinėms apeigoms, mokslui ir švietimui, rūmų architektūrai, kasdieniam didikų gyvenimui, rūmų menams (tapybai, muzikai) ir kt.
Per metus muziejus sulaukia apie pusantro milijono lankytojų.
Renata Kazlauskienė

Biografija

1995 m. baigė Panevėžio 11-ąją vidurinę mokyklą. 1998 m. studijavo Verslo kolegijoje finansus ir rinkotyrą. 2002 m. studijavo Vilniaus vadybos kolegijoje verslo vadybą. 2003 m. studijavo Vilniaus universitete vadybą ir verslo administravimą. 2004 m. baigė Vilniaus universiteto Komunikacijos fakulteto Žurnalistikos institutą ir įgijo ryšių su visuomene ir atstovo spaudai profesinių studijų diplomą.
1995–1996 m. dirbo administratore UAB Tarptautinėje statybos korporacijoje. 1996–1998 m. – Vilniaus darbo biržos užimtumo fondo apskaitos skyriaus vyresnioji specialistė. 2001–2002 m. – socialinių įstaigų priežiūros ir audito departamento prie socialinės apsaugos ir darbo ministerijos finansų ir administravimo skyriaus vyresnioji specialistė. 2003–2008 m. – UAB „Komunikacijų raktas“ projektų vadovė, projektų koordinatorė ir direktoriaus pavaduotoja. 2008 m. įkūrė renginių organizavimo įmonę UAB „AR Agentūra“.
2008 m. tapo Tautos prisikėlimo partijos nare, 2008 m. Lietuvos Respublikos Seimo rinkimuose kandidatavo į seimo narius Raseinių vienmandatinėje apygardoje Nr.42 ir Tautos prisikėlimo partijos sąraše.
Sutuoktinis Gediminas Kazlauskas – Lietuvos aplinkos ministras, sūnus Naglis.
GS Apóllōn Smýrnīs

Istorija

Klubas įkurtas 1891 m. Smirnoje (dab. Izmiras), po Graikijos-Turkijos karo 1922 m. perkeltas į Atėnus. Tuo metu vadinosi Orféas Smýrnīs.
Jonas Jašmantas

Biografija

1871 m. baigė Šiaulių gimnaziją, 1878 m. – Sankt Peterburgo universiteto Gamtos–matematikos fakultetą. 1878–1894 m. Sankt Peterburge dirbo Finansų ministerijoje.
Išrūpino leidimą viešai veikti slaptai lietuvių draugijai (nuo 1892 m. Petrapilio labdaringoji lietuvių ir žemaičių draugystė). Priklausė Dvylikos Vilniaus apaštalų draugijai. 1898 m. per A. Mickevičiaus paminklo atidengimą Varšuvoje su kitais šios draugijos nariais padėjo vainiką su tuo laiku draudžiamu užrašu lietuvių kalba. Jis dėjo daug pastangų, kad Vilniaus Šv. Mikalojaus bažnyčia būtų perduota lietuviams.
Pabrasčiai

Aplinkinės gyvenvietės

BALBIERIŠKIS – 2 km
Jonas Liukaitis

Biografija

1963 m. baigė Kauno politechnikos institutą. 1994 m. habilituotas technologijos mokslų daktaras.
Nuo 1965 m. Kauno politechnikos instituto (nuo 1990 m. Kauno technologijos universitetas) dėstytojas. 1970–1976 m. KPI mokslinio tyrimo sektoriaus vyresnysis mokslo darbuotojas, 1991–2000 m. KTU Aprangos ir polimerinių gaminių technologijos katedros vedėjas, nuo 2000 m. Polimerinių gaminių mokslo laboratorijos vedėjas, nuo 2003 m. dar ir Asmeninių apsauginių priemonių (avalynės) atitikties įvertinimo centro direktorius. Nuo 1996 m. profesorius.

Mokslinė veikla

Tyrimų sritis – polimerinių medžiagų ir jų konstrukcijų deformacijos ir įtempiai. 7 išradimų autorius.

Įvertinimas

1995 m. Lietuvos mokslo premija
Strokuras

Strokuras (isl. Strokkur) − geizeris Islandijoje, prie Hvitos upės.
Strokuras yra miškingame slėnyje, kuriame girdisi tolimas po žeme kunkuliuojančių apie 50 geizerių dundesys. Strokuro išsiveržimas trunka septynias aštuonias minutes, paskui nuslūgsta. Vėliau vandens stulpas vėl išsiveržia, tik dabar jau į 20 m aukštį ar dar aukščiau. Pagaliau smarkiai ūždamas išsiveržia garų stulpas, ir viskas vėl nurimsta.
Geizerių zona pirmą kartą paminėta 1294 m., kai žemės drebėjimas sunaikino kelis karšto vandens šaltinius ir sukūrė du kitus, tikriausiai Geizerį ir Strokurą.
Butrimonių herbas

Istorija

Pirmą kartą gyvenvietė minima 1699 m. Netrukus susiformavo miestelis, kuris buvo prie svarbaus prekybinio kelio, ėjusio iš Vilniaus į Prūsiją. Bėgant laikui, iš kelių, vedančių į Vilnių, Alytų ir Punią sankryžoje, susiformavo vienintelė Lietuvoje trikampė miestelio aikštė. Miestelis kelis kartus niokotas karų ir gaisrų, tačiau centrinės miesto dalies planas nepakito iki šių dienų. Jis paskelbtas Lietuvos urbanistikos paminklu.
Istorinio herbo miestelis neturėjo, tad svarstant naujo herbo idėjas, nutarta herbe atvaizduoti miestelio aikštę. Ji rodo unikalų urbanistikos paminklą, bei miestelio atsiradimo aplinkybes.
Butrimonių herbas patvirtintas Lietuvos Prezidento 2001 m. rugpjūčio 22 d. Dailininkas Arvydas Každailis.