google/wiki40b huggingface dataset:
Pulkotai

Istorija

Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. Iki 1976 m. liepos 1 d. kaimas priklausė Suvalkų vaivadijos Berznyko valsčiui.  1975-1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.
Raudonoji vėliava (Eišiškės)

Raudonoji vėliava – Eišiškių rajono laikraštis, leistas nuo 1950 m. gruodžio 16 d. iki 1962 m. balandžio 21 d. Eišiškėse.

Istorija

LKP Eišiškių rajono komiteto ir Darbo žmonių deputatų tarybos leidinys, ėjęs du kartus per savaitę. 1950–1951 m. leistas vienąkart-dukart per savaitę. Tiražas 1950 m. – 500 egz., 1962 m. – 625 egz. Nuo 1951 m. rugpjūčio 30 d. ėjo lenkų kalba „Czerwony Sztandar“, jo tiražas 1951 m. – 800 egz., 1962 m. – 1000 egz.
Laikraštis uždarytas, kai prie rajono buvo prijungtas Šalčininkų rajonas, rajone platinti „Lenino priesakai“.
2010 m. Europos lengvosios atletikos čempionatas/Rutulio stūmimas moterys

Kvalifikacinės

Kvalifikacinis standartas - 17.50 m arba 12 geriausiai pasirodžiusių sportininkių:
Stanislovas Pliateris

Biografija

Gimė 1784 m. Senajame Daugėliškyje, Kazimiero Pliaterio ir Izabelės Borch šeimoje. 1806 m. įstojo į Napoleono kariuomenę kovojusią prieš Rusijos imperiją. 1815 m. įstojo į Lenkijos Kongreso karalystės kariuomenę, tapo artilerijos majoru, tačiau greitai pasitraukė į Prūsijos karalystę, kur atsidavė moksliniams tyrimams, rašė knygas apie Lenkijos ir Lietuvos istoriją ir geografiją.
Akliai (Jonava)

Istorija

XX a. pr. buvo Aklių akalyčia.
LTSR laikais prie Aklių prijungti Miknaičiai, dalis Strebeikių bei Ruožių viensėdis.
Vižainio valsčius

Istorija

Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų tauta - jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. valsčius priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Iki 1870 m. valsčius vadinosi Vižgurių valsčiumi. Valsčiaus teritorijai priklauso ir 1868-1921 m. egzistavusio Senosios Ančios valsčiaus kaimai. 1919 m. valsčius priklausė Vilkaviškio apskričiai. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį valsčius buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. 1975-1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai. 2010 m. sausio 1 d. valsčiaus kaimai : Juodežeriai, Kleščuvekas, Puolimoniai ir Smolnikai iš viso apie 11,054 km² buvo prijungti prie Rūtelės valsčiaus.

Klimatas

Šių apylinkų kilmatas yra šaltas ir atšiaurus, vidutinė sausio mėnesio temperatūra svyruoja nuo -4 C iki -4,5 C, tai yra žemiausia vidutinė sausio mėnesio temperatūra visoje Lenkijoje. Žiemos ilgos ir šaltos, kartais du ar tris kartus ilgesnės nei daugelyje Lenkijos regionų. Ilgiausia žiema trukusi iki birželio mėnesio užfiksuota 1928 m., vasaros trumpos ir karštos. Temperatūrų rekordai yra +38 C vasarą ir -36 C žiemą.

Administracinis suskirstymas

Antosinas, Balčiai, Burniškės, Cisuvekas, Dziaduvekas, Dziervanai, Egliniškiai, Gžybina, Jačnė, Kamionka, Klaipėda, Klaipėdka, Laskovskiai, Leškiemis, Lugelė, Makovščizna, Marianka, Mašutkiniai, Mauda, Merkinė, Oklinai, Poplinas, Rogožainių Malė, Rogožainių Velkiai, Solinai, Stankūnai, Stara Ančia, Stolupianka, Sudavskiai, Šešcivlukai, Užmauda, Vilkupiai, Vižainis, Vižguriai, Vysokiai ir Želazkovizna.

Kultūra

Veikia valsčiaus kultūros namai su kolektyvais: liaudiškos muzikos ansambliu Jezioranki, šokių kolektyvu Grazy dance, jaunimo liaudiškos muzikos ansambliu Mlade jezioranki.

Valsčiaus gamta

Dalis valsčiaus teritorijos yra Suvalkų kraštovaizdžio parke. Valsčiuje teka Vizgos, Vyžainos, Vygros ir Juodosios Ančios upės. Taip pat valsčiuje yra Ravelių kalnas ir Sūduvos kalnai.
Kuoka

Kuoka – smogiamasis ginklas, vientisa lazda, kurios vienas galas su storgaliu, todėl sunkesnis ir naudojamas kaip kaunamoji dalis. Paprasčiausias ginklas, žinomas nuo pačių seniausių laikų. Vienu iš seniausių kuokos variantų buvo stambių žolėdžių žinduolių šlaunikauliai.
Rusiškai дубина, angl. club (nors angl. club gali reikšti ir lazdą, o kartais – net buožę). Airiškos kuokos angliškai vadinamos shillelagh.
J. K. Rowling

Bibliografija

Paryškintos knygos, išleistos lietuvių kalba.
Jonas Vytautas Bruveris

Biografija

1965 m. baigė Lietuvos konservatorijos J. Gaudrimo klasę, 1969 m. – Leningrado konservatorijos aspirantūrą. 1973 m. menotyros kandidatas.
Nuo 1969 m. Lietuvos konservatorijos dėstytojas, 1993–1999 m. Senato pirmininkas; nuo 1978 m. docentas. 1975–1980 m. ir 1986–1992 m. Lietuvos nacionalinio operos ir baleto teatro literatūros skyriaus redaktorius. 1981–1984 m. dėstė Bratislavos universitete. 1992–1996 m. Lietuvos teatro, muzikos ir kino muziejaus direktorius. Nuo 1993 m. Lietuvos Franco Šuberto draugijos pirmininkas.
Parašė straipsnių apie lietuvių ir užsienio muziką.
Palomaro atlasas

Palomaro atlasas (sutrumpintai vadinamas POSS) – fotografinis dangaus atlasas. Jis buvo parengtas (1954–1958) m. Atlasas apima visą dangaus šiaurės hemisferą ir pietų hemisferos dalį iki –33° deklinacijos. Nuotraukos buvo daromos Maunt Palomaro observatorijoje.
Atlasas yra sudarytas iš 935 nuotraukų. Kiekviena nuotrauka užima 6°×6° plotą fotojuostoje. Tuo pačiu teleskopu 1989–1999 m. buvo padarytos nuotraukos naujai atlaso leidimui POSS II trijose spalvose – mėlynuose, raudonuose ir infraraudonuose spinduliuose iki 22-ojo ryškio. Nuotraukos platinamos skaitmenine DVD forma. Nuotraukose yra apie 2 mlrd. žvaigždžių, 50 mln. galaktikų ir kvazarų.
FK Vilkaviškis

Istorija

Klubas įkurtas ankstyvuoju sovietmečiu. 1957 m. pateko į LTSR aukščiausiąją lygą, tačiau joje neišsilaikė ir po sezono iškrito. Po kelerių metų komanda vėl žaidė aukščiausiajame divizione ir jame žaidė keletą sezonų, tačiau 1964 m. galutinai iškrito iš lygos. Komanda veikė prie metalo fabriko. 1993 m. ji pateko į I lygą, bet po sezono iš jos iškrito. 1996 m. komanda pavadinta „Šešupe“, bet 1997 m. rudenį po 9 turų pasitraukė iš II lygos varžybų.
Turžėnų valsčius

Turžėnų valsčius buvo vidurio Lietuvoje, kairiajame Neries krante. Centras – Turžėnai.
Grenlandijos transportas

Transporto sistema Grenlandijoje yra labai neįprasta, nes šioje šalyje nėra geležinkelių, upių ir, iš esmės, kelių. Visoje šalyje yra tik 150 km kelių, iš kurių 60 km yra grįsti ir tik du miesteliai sujungti keliais: Ivitutas ir Kangilinguitas, o kiti yra izoliuoti. Istoriškai, yra tik du pagrindiniai būdai nusigauti į kitą miestelį: laivu plaukti aplink krantą vasarą ir naudotis šunimis pakinkytomis rogėmis žiemą. Jūriniai uostai yra Iulisate, Kangerlusake (taip pat žinomas danišku pavadinimu Søndre Strømfjord), Kakortoke, Narsake, Nuke (Godthåb), Asiate ir Sisimute. Keletas kitų miestelių turi mažus uostus. Vieninteliai uostų naudotojai yra Karališkoji arktinė linija ir Arktinė Umiako linija.
Per Antrąjį pasaulinį karą, Vokietijai okupavus Daniją, JAV kontroliavo Grenlandiją ir statė ten oro uostus. Jų kodiniai pavadinimai buvo nuo "Bluie West One" iki "Bluie West Eight" vakarinėje salos pusėje, o "Bluie East One" iki "Bluie East Four" - rytinėje.
Didžiausias iš tų oro uostų, "Bluie West Eight", dabar yra pervadintas į Kangerlusako oro uostą. Tai yra tarptautinis kelionių centras į Grenlandiją, nes šis oro uostas vienintelis turi pakankamai ilgą paklimo taką, kurio užtektų didelių keleivinių reaktyvinių lėktuvų aptarnavimui. Vieną kartą JAV valdžia pritarė idėjai tiesti kelią iš Kangerlusako į antrą pagal dydį oro uostą Narsarsauke, keletą šimtų kilometrų į pietus. Tačiau idėja buvo atmesta po to, kai projekto įgyvendinamumo tyrimas parodė, kad tai buvo neįmanoma.
Dabar Grenlandijoje yra 18 aerodromų, iš kurių 14-os pakilimo takai yra asfaltuoti. Visi vidaus skrydžiai yra valdomi "Air Greenland". Oro linijos pavadinimas buvo suanglintas iš daniško "Grønlandsfly". Tarptautiniai skrydžiai yra ribojami iki trijų per savaitę iš Kopenhagos į Kangerlusaką ir į Narsarsauką su "Air Greenland". Vasarą "Air Iceland" skraidina iš Reikjaviko į Narsarsauką ir Nuką. Taip pat, ši avialinija skraidina į Itokortormitą per Kulusuką vieną arba du kartus per savaitę visus metus.
Zigmas Venckus

Biografija

Mokydamasis Šilutėje ir Tauragėje, iš mokytojų S. Gečo ir Jono Adomaičio pramoko ir muzikos. 1945 m. vargonuoti mokėsi Klaipėdos muzikos mokykloje (dėst. Juozas Karosas), vėliau Vilniaus muzikos mokykloje (dėst. Konradas Kaveckas). 1947–1949 m. choro dirigavimą studijavo Vilniaus konservatorijoje (doc. K. Kavecko klasė), 1950–1953 m. Lietuvos valstybinėje konservatorijoje studijavo muzikos teoriją ir kompoziciją (doc. Antano Račiūno klasė). 1966 m. neakivaizdiniu būdu baigė LSSR konservatoriją (vyr. dėst. Klemenso Griauzdės choro dirigavimo klasė).
Studijuodamas dainavo Lietuvos valstybinio radijo komiteto vokaliniame ansamblyje. 1955–1968 m. Lietuvos valstybinio radijo ir televizijos komiteto vaikų choro ir vokalinių ansamblių vadovas. Kolektyvai padarė daug įrašų, nemažai koncertavo ir populiarino naujas dainas. 1959–1964 m. vadovavo Vilniaus miesto Vykdomojo komiteto vyrų ir moterų vokaliniams ansambliams, 1964–1976 m. Respublikinės bibliotekos moterų vokalinio ansamblio „Romuva“ (1964 m.) vadovas. Pastarasis kolektyvas daug koncertavo, pirmųjų ir kitų prizinių vietų pelnė respublikiniuose konkursuose. 1967–1991 m. Lietuvos sveikatos apsaugos ministerijos Ketvirtosios valdybos respublikinės ligoninės moterų ir vyrų vokalinių ansamblių vadovas. Šie kolektyvai dalyvavo koncertuose, pirmųjų ir kitų prizinių vietų pelnė „Sidabrinių balsų“ respublikiniuose konkursuose.
Nuo 1966 m. LSSR konservatorijos (muzikos akademijos) Choro dirigavimo katedros vyr. dėstytojas, nuo 1981 m. e. doc. pareigas, nuo 1984 m. docentas – dėstė dirigavimą ir partitūrų skaitymą. Sukūrė nemaža dainų vaikų chorams ir vokaliniams ansambliams, harmonizavo liaudies dainų. Išpopuliarėjo jo harmonizuota lietuvių liaudies daina vaikų chorui „Oi tu ąžuolėli“, ne kartą skambėjusi ir dainų šventėse. Z. Venckaus dainos dažnai skamba „Dainų dainelės“ respublikiniuose konkursuose. Nemaža jo dainų išleista Lietuvoje, o keturios dainos mišriajam chorui pateko į leidinį „Baltic series“ (išleista 1995 m. Santa Barbaros leidykloje – JAV). Pedagogas sudarė daug dainų rinkinių vaikų chorams ir vokaliniams ansambliams.
Z. Venckus buvo respublikinių dainų švenčių konsultantas, 1964 m. I-osios respublikinės moksleivių dainų šventės ir Šilutės rajono dainų švenčių dirigentas, chorų ir vokalinių ansamblių apžiūrų bei konkursų žiuri narys. 1975 m. pedagogas apdovanotas Kultūros žymūno ženklu.
Utenos herbas

Aprašas

Mėlyname skyde auksinė pasaga, skydo papėdėje sidabrinė aštuonių spindulių vertikalaus rombo kontūro žiežirba.
Herbe esanti pasaga – senas laimės simbolis, žiežirba simbolizuoja veržliai augantį miestą.

Istorija

Utena miesto teises gavo 1924 m. Herbas sukurtas 1969 m. Sukūrė dailininkai Arvydas Šaltenis ir Aldona Jonuškaitė. Po metų herbas panaikintas. Pagal 1969 m. piešinį herbas atkurtas (atkūrė dail. R. Minkevičius) Lietuvos Prezidentas patvirtino 1996 m. rugsėjo 26 d.
Ukrinų pagrindinė mokykla

Istorija

1923 m. Ukrinų gyventojai patys suremontavo seną namelį, kuriame įsteigta pradinė mokykla. Pradžioje buvo tik viena klasė, kitais metais – jau I ir II klasė, nuo 1925 m. buvo visos keturios pradžios mokyklos klasės. 1925 m. Pocaičių kaimo ūkininkas Ruika pastatė Ukrinuose namą, kurį išnuomojo mokyklai. 1925/1926 m. m. Ukrinų pradžios mokykla jau dirbo pilnu komplektu.
1954 m. mokykla tapo septynmete, direktorius Kostas Šiaulys. Nuo 1960 m. aštuonmetė mokykla. 1965 m. mokykla perkelta į naują mūrinį pastatą. Nuo 1982 m. balandžio 7 d. mokyklai vadovauja direktorė Vanda Staškuvienė. Nuo 1986 m. devynmetė mokykla. 1988 m. pristaytas priestatas, sporto salė, vestibiulis, rekonstruotas senasis pastatas. Nuo 1993 m. pagrindinė mokykla.
2017 m., nesusirinkus pakankamam mokinių skaičiui, mokyklos steigėja Mažeikių rajono savivaldybė nusprendė mokyklą uždaryti.
Balboa (valiuta)

Istorija

Balboa pakeitė Kolumbijos pesą 1904 m., iš karto po šalies nepriklausomybės paskelbimo. Balboa buvo susieta su JAV doleriu (kuris yra teisėta mokėjimo priemonė Panamoje) santykiu 1:1 nuo jos įvedimo ir cirkuliavo kartu su doleriais.

Monetos

1904 m. buvo išleistos 2½, 5, 10, 25 ir 50 centisimų nominalo sidabrinės monetos. Šios monetos buvo susieti pagal svorį su 25 gramų 50 centisimų moneta, nukaldinant 2½ centisimų monetą 1¼ gramų svorio. Jos mažas dydis paskatino monetą vadinti „Panamos piliulė“ arba „Panamos perlas“. 1907 m. buvo išleistos vario nikelio ½ ir 2½ centisimų monetos, o 1929 m. išleista to paties lydinio 5 centisimų moneta. 1930 m. išleistos 1/10, ¼ ir ½ balboa monetos ir 1931 m. - 1 balboa moneta, kurios buvo identiško dydžio ir sudėties, kaip atitinkamos JAV monetos. 1935 m. išleistos bronzinės 1 centisimo monetos ir 1¼ centisimo monetos, nukaldintos 1940 m.
1966 m. Panama, kaip ir JAV, pakeitė savo sidabrines monetas vario nikelio lydinio dengtomis variu 1/10, ¼ balboa ir .400 grynumo ½ balboa monetomis. Tais metais 1 balboa monetos buvo išleistos pirmą kartą nuo 1947 m. 1973 m. buvo išleistos vario nikelio lydinio dengtos variu ½ balboa monetos. Tolimesni 1 balboa monetų leidimai buvo daromi nuo 1982 m. ir buvo iš vario nikelio lydinio bei nebuvo mažinamas dydis.
Dabartinės 1 ir 5 centisimų bei 1/10, ¼ ir ½ balboa monetos yra tų pačių svorio, matmenų ir sudėties, kaip ir, atitinkamai, 1, 5, 10 ir 25 JAV centų ir 1 JAV dolerio monetos.
Baudžiamasis procesas

Baudžiamasis procesas – baudžiamųjų veikų (nusikaltimų) (ikiteisminis) tyrimas ir baudžiamųjų bylų nagrinėjimas teisme, vykstantys įstatymo nustatyta tvarka; teismo procesas. Baudžiamojo proceso metu siekiama nustatyti, ar buvo padaryta baudžiamoji veika, jos subjektai, aplinkybės etc. Tam kad būtų, tinkamai nustatyta ar buvo padaryta nusikalstama veika, baudžiamojo proceso metu atliekama teismo ekspertizė.
Baudžiamasis procesas dažnai apibūdinamas kaip įstatymų numatyta teismo, prokuratūros ir tyrimo organų veikla, tiriant ir nagrinėjant baudžiamąsias bylas (tačiau taip būtų per siauras apibrėžimas, nes turėtų būti paminėta ir kitų proceso subjektų veikla, ne tik valstybės įgaliotų). Be šio baudžiamojo proceso supratimo kaip veiklos (plačiausias, geriausias požiūris), kai kas apibrėžia kaip santykių tvarką (dar platesnis) bei kaip veiksmų sistema (siauresnis požiūris).

Paskirtis

Baudžiamojo proceso paskirtis yra ginant žmogaus ir piliečio teises bei laisves, visuomenės ir valstybės interesus greitai, išsamiai atskleisti nusikalstamas veikas ir tinkamai pritaikyti įstatymą, kad nusikalstamą veiką padaręs asmuo būtų teisingai nubaustas ir niekas nekaltas nebūtų nuteistas (LR BPK 1 str. 1 d.).
Edmundas Rinkevičius (1969)

Biografija

1993 m. baigė Lietuvos žemės ūkio akademiją, mokslinis agronomas, 2003 m. baigė Lietuvos teisės universitetą, teisininkas.
1999 m. UAB „Šilagiris“ administracijos vadovas, UAB „Gelgaudiškio gelžbetonis“ direktorius.
Lietuvos centro sąjungos, 2003-2007 m. Liberalų ir centro sąjungos Šakių rajono skyriaus narys.
1996–1997 m.,  2000–2003 m. ir nuo 2011 m. (išsikėlė savarankiškai) Šakių rajono savivaldybės tarybos narys. 
Gelgaudiškio bendruomenės centro „Atgaiva“ narys, Šakių verslo klubo narys. Žmona Rūta, vaikai Emilija, Jovaras, Rytė.
Inverneso apsiaustas

Inverneso apsiaustas (angl. Inverness cape) - škotiškas paltas, skirtas apsaugoti nuo blogo oro. Tai ilgas priekyje užsagstomas paltas be rankovių, su plyšiais šonuose rankoms. Plyšiai ir rankos pridengti pelerina, siekiančia juosmenį ar kiek trumpesne. Pelerina priekyje gali būti susagstoma sagomis.
Inverneso apsiaustai yra tapę savotiška viso pasaulio dūdmaišininkų uniforma blogam orui.
Šį drabužį išgarsino Basil Rathbone vaidintas Šerlokas Holmsas. Sukurtame įvaizdyje Šerlokas Holmsas dėvi tvidinį Inverneso apsiaustą.
P-120 Malachit

P-120 Malachit (rus. П-120 «Малахит» ), 4К85, SS-N-9 Siren (NATO kodas) – tarybinė/Rusijos sparnuotoji priešlaivinė raketa. Tai patobulintas raketos P-70 Ametist variantas – pagerinta taikymosi sistema, 1,5 karto padidintas skrydžio nuotolis, pritaikyta leisti iš antvandeninių laivų.
1972 m. kovo 15 d. šios raketos kompleksas buvo priimtas į 1234 projekto mažųjų raketinių laivų ginkluotę, o 1977 m. lapkričio 21 d. – į 670M projekto povandeninių laivų ginkluotę. Taip pat P-120 kompleksu buvo ginkluotas ir bandomasis projekto 1240 „Uragan“ mažasis raketinis laivas su povandeniniais sparnais.

Panaudojimas

2008 m. rugpjūčio 7 d. – rugpjūčio 12 d. vykusio Pietų Osetijos karo metu buvo jūrų mūšis tarp Rusijos ir Gruzijos laivynų pajėgų. Gruzijos patrulinis kateris, spėjama, bandęs atakuoti Rusijos laivus, buvo visiškai sunaikintas dviem raktomis P-120, kurias paleido Rusijos Juodosios jūros laivyno mažasis raketinis laivas „Miraž“.
Manoma, kad sunaikintas Gruzijos kateris vadinosi „Georgijus Toreli“.
Imago

Imago, imagas (lot. imago – atvaizdas, išvaizda) – paskutinė vabzdžių ir kitų nariuotakojų metamorfozės fazė. Ši stadija dažnai vadinama „suaugėlio“, kadangi šioje stadijoje vabzdys yra seksualiai brandus ir gali daugintis, taip pat turi funkcionuojančius sparnus (jei ta vabzdžio rūšis apskritai juos turi).
Imago fazės fiziologinė paskirtis – plitimas ir dauginimasis. Mityba šioje fazėje vadinama papildoma. Dažnai suaugėlio ir lervos ar nimfos maistas analogiškas ar labai panašus. Tačiau dažnai suaugėliai minta ne tuo pačiu maistu, pavyzdžiui, dauguma ūsuočių lervų minta mediena, kai suaugę vabalai minta žiedadulkėmis. Kai kurios vabzdžių rūšys imago fazėje visai neminta, eikvoja tas medžiagas, kurias sukaupė būnant lervos ar nimfos stadijoje (pavyzdžiui, vabalas raganosis, lašalai).
Pietų Džolos provincija

Administracinis skirstymas

Pietų Džola padalinta į 5 miestus (si, 시) ir 17 apskričių (gun, 군).
Dieveniškių istorinis regioninis parkas

Gamtos vertybės

Savitas priešpaskutinio apledėjimo suformuotas kraštovaizdis su stambiomis plokščiaviršūnėmis kalvomis ir erdviomis lomomis, natūralus Gaujos upės slėnis. Miškuose vyrauja eglynai, o Nemkamedžio miške stūkso galingas Grybiškių ąžuolas. Žižmų kaimo miške stūkso akmuo „Užkeikta svodba“.

Kultūros paveldas

Parke yra Bėčionių piliakalnis, Dieveniškių, Skaivonių, Senųjų Miežionių, Didžiulių, Stakų, Poškonių pilkapiai, mitologiniai Moko, Žižmų, Jankelių akmenys.
Gaujos upės pakrantėse 13 Poškonių etnokultūrinio draustinio gatvinių kaimų išlaikė senąją architektūrą, žemėnaudos struktūrą, nemaža senosios buities elementų. Įdomūs ir gatviniai Gudelių, Pagaujėnų, Girdžiūnų kaimai. Architektūros paminklais paskelbti Žižmai, Rimašiai, Poškonys. Įspūdinga Norviliškių pilis, bažnyčia Dieveniškėse (statyta 1783 m.).

Laisvalaikis ir pramogos

Prie pagrindinių lankytinų objektų pastatytos rodyklės, su žemėlapiais ir aprašymais, tad automobiliu, dviračiu ar pėsčiomis galima keliauti ir savarankiškai. Teikiamos gido paslaugos. Žvejoti su leidimais galima Poškonių tvenkinyje (šalia galima apsistoti) ir Gaujos upėje. Parke švenčiama Rasos šventė, vyksta poezijos pavasarėlis.
Michael Frolík

Maiklas Frolikas (ček. Michael Frolík; g. 1988 m. vasario 17 d. Kladne, Čekijoje) – čekų ledo ritulininkas. Jis žaidžia dešiniojo krašto arba centro puolėjo pozicijoje NHL Vinipego klube „Jets“. Jis laimėjo Stenlio taurę, žaisdamas Čikagos klube „Blackhawks“. Taip pat jis žaidė Floridos klube „Panthers“. Draugė – garsi Čekijos manekenė ir 2001 m. Mis Čekija Diana Kobzanová. Marškinėlių skaičius – 67.

Karjera

M. Frolikas 2 sezonus žaidė Čekijos Extralygoje Kladno klube „Rabat“. Įsigijo pravardę „Jaunasis Jagr“ dėl žaidimo ir išvaizdos panašumų į buvusi Kladno žaidėją Jaromirą Jagrą.
2006 m. NHL naujokų biržoje pasirinktas dešimtu šaukimu Floridos „Panthers“. Pradėjo savo karjerą Šiaurės Amerikoje Kvebeko pagrindinėje jaunių ledo ritulio lygoje (angl. Quebec Major Junior Hockey League) Rimuski miestelio klube „Océanic“. 2008–2009 m. sezone debiutavo tiesiai iš jaunių lygos. 2010–2011 m. sezone M. Frolikas buvo iškeistas klubui „Blackhawks“. Jis ir vartininkas Alexander Salak buvo iškeisti į Jack Skille, Hugh Jessiman ir David Pacan. 2011 m. kovo 2 d. pelnė savo pirmą įvartį Čikagos klubui prieš Kalgario „Flames“. 2011 m. balandžio 24 d. pelnė pirmą įvartį (realizavo paskirtą baudinį) atkrentamosiose varžybose „Blackhawks“ istorijoje prieš Vankuverio „Canucks“ vartininką Cory Schneider per šeštas vakarinės konferencijos ketvirtfinalio varžybas.
Zavišinė

Istorija

Kaimas pavadintas pagal bajorų Zavišų giminę. Jiems čia priklausė dvaras. Vėliau dvarą valdė Jankauskai, buvo spirito varykla. Rūmai pokario metais nugriauti (paskutinis savininkas Jaroslavas Vainauskas). Yra dvaro parko liekanų (skirpstai, ąžuolai).
Krūmyninė kiaulė

Apibūdinimas

Rūšies atstovai yra vieni iš ryškiausią kailį turinčių kiaulių, kuris būna oranžinės arba rausvai rudos spalvos. Suaugėliai turi baltas žymes aplinkui akis ir ant skruostų, apie snukį esanti veido dalis yra kontrastingai juoda. Ausys yra ilgos, plonos. Abi lytys turi iltis. Kūnas apvalus, kojos trumpos ir stiprios. Suaugę individai sveria nuo 45 iki 115 kg, siekia 55-80 cm aukštį ir 100–145 cm ilgį.
Gintarė Juškienė

Biografija

1986 m. baigė Vilniaus pedagoginį institutą, įgijo rusų kalbos ir literatūros specialybę.
Nuo 1999 m. Šiaulių apskrities viršininko administracijos Socialinių reikalų, švietimo ir kultūros departamento švietimo, kultūros ir sporto skyriaus vyriausioji specialistė.
Nuo 1995 m. Lietuvos Lietuvos Krikščionių Demokratų partijos Šiaulių rajono skyriaus narė, 1997–2009 m. Lietuvos krikščionių demokratų Šiaulių rajono skyriaus pirmininkė, nuo 2008 m. Tėvynės sąjungos - Lietuvos krikščionių demokratų Šiaulių rajono skyriaus pirmininko pavaduotoja.
1996–1997, 2004–2007 m. Šiaulių rajono savivaldybės tarybos narė.
Sutuoktinis Kęstutis, vaikai Ernestas, Aurelijus.
Notanga

Notanga (prūs. Nātanga) – prūsų žemė už Varmės iki Priegliaus ir Alnos. Šiaurėje Priegliaus upė skyrė nuo Sembos, pietvakariuose ribojosi su Varme, pietuose nuo Bartos skyrė Alna. Notanga siekė ir Baltijos pakrantę (Aistmarės). Joje gyveno prūsų gentis notangai. Notangos šiaurinei daliai priklausė Seilavos balynas su iš jo ištekančiu Frišingu (Virsingu) bei šio upyno upėmis – Stradiku ir Pasmara.
Pavadinimo reikšmė prūsų kalba neaiški.

Istorija

1231 m. Notangą tarp savo valdų pirmą kartą mini Danijos karalius Voldemaras II. Pirmąjį kryžiuočių žygį į Notangą organizavo vice-landmeisteris Berlevinas fon Freibergas (Berlewin von Freiberg). Atvykę dviem laivais kryžiuočiai išsilaipino prie Honedos miesto ir užėmė keletą prūsų gyvenviečių. Po to juos užpuolė ir išžudė notangai, išsigelbėti pavyko tik laivų ekipažams. 1239 m. Berlevinas fon Freibergas suorganizavo naują žygį prieš Notangą, kurio metu kryžiuočiai užėmė Honedą. Vado Pijopo vadovaujami varmiai ir notangai apsiautė pilį, bet jos paimti nepavyko.
Notanga – prūsų sukilėlių vado Herkaus Manto gimtinė.
Nuo XIV a. Notangoje prasidėjo masinė vokiečių kolonizacija.
Kruopiai (Skuodas)

Istorija

Pavadinimas kilęs iš asmenvardžio Kruopis daugiskaitinės formos.
1945–1952 m. kaimą supančiuose Barstyčių–Montvidinės miškuose veikė Kardo rinktinės Žygimanto (Platelių) kuopos partizanai. 1949 m. lapkričio 2 d. MGB Barstyčių poskyrio stribai apsupo ir nušovė Mineikio sodyboje apsistojusius Petravičiaus būrio partizanus Juozą Žalimą–Dainių (g. 1922 m.), jo brolį Vincą Žalimą (g. 1932 m.) iš Mačiūkių k. ir Vaclovą Rutkų (g. 1925 m.) iš Rotinėnų k.
Aleksandro salynas

Aleksandro salynas (angl. Alexander Archipelago) – 3000 km ilgio salų grandinė, besidriekianti Ramiajame vandenyne, palei Aliaskos pietinį krantą (šiai valstijai ir priklauso). Salas skiria gilūs sąsiauriai ir fjordai. Salų paviršių tankiai dengia mišrieji ir spygliuočių miškai. Didžiausios salos: Baranovo, Vrangelio, Čičagovo, Admiraliteto, Reviljachichedo, Velso Princo.
Vietiniai salų gyventojai – indėnai tlingitai ir haidai, Anetės saloje – cimšai. Didžiausios gyvenvietės – Sitka ir Kečikanas. Verčiamasi turizmu, žvejyba, medienos apdirbimu.
1741 m. salyną aplankė rusai ir kontroliavo iki 1867 m. Jie vertėsi prekyba, įkūrė gyvenvietes, krikštijo vietinius gyventojus. Salos pavadintos rusų keliautojo Aleksandro Baranovo garbei.