google/wiki40b huggingface dataset:
Demetra

Kilmė

Demetros ir Poseidono vardai yra siejami vienoje iš Pilo lentelių, kur jie pasirodo kaip „PO-SE-DA-VO-NE“ ir „DA-MA-TE“, kontekste sušventinto išrinkimo. Žodžių elementas „DA“ kiekvieno iš jų varde yra, atrodo, susijęs su indoeuropiečių šaknimi reiškiančia dalijimą žemės ir garbės (palyginimui lot. dare „duoti“), todėl „Poseidonas“ reikštų kažką panašaus į „davimo valdovas“ arba „duodančiosios vyras“, o „Demetra“ – „davimo motina“.
Poseidonas kartą persekiojęs Demetrą, jos archajiškoje formoje kaip deivę kumelę. Ji priešinosi Poseidonui bandydama pasislėpti karaliaus Onkijo arklių bandoje, bet negalėjo užmaskuoti savo dieviškumo. Poseidonas pasivertė eržilu ir paėmė ją. Iš jų sąjungos gimė Arionas, arklys suprantantis žmonių kalbą. Demetra pažodžiui „įsiutusi“ („Demetra Erinys“) puolime, bet nusiplovusi savo pyktį Ladono upėje („Demetra Lousia“). Arkadijoje istoriniais laikais Demetra buvo garbinama kaip deivė su arklio galva.

Vaizdavimas

Demetra yra dažniausiai vaizduojama karietoje su gėlėmis, vaisiais ar javais. Taip pat kartais vaizduojama su savo dukra Persefone. Demetra beveik niekada nevaizduojama su savo mylimaisiais, išimtis Jasionas, Kretos jaunuolis. Dzeusas iš pavydo paaukojo Jasioną savo žaibu.
Šetlando salų vėliava

Šetlando salų vėliava – stačiakampio formos mėlyname fone baltas skandinaviškas kryžius.
Heraldinis blazonavimas (aprašymas): Azur fone Argent skandinaviškas kryžius.

Istorija

Šetlando salų vėliavą sukūrė Roy Grönneberg ir Bill Adams 1969 m. Skandinaviškas kryžius yra istoriška jungtis su Skandinavijos šalimis. Vėliava naudojama kaip specialus Šetlando salų atpažinimo simbolis.
Michėjo knyga

Michėjo knyga – viena iš Senojo Testamento knygų, priskiriama pranašų knygų grupei.
Michėjas, manoma, pranašavo beveik tuo pat metu kaip Ozėjas (Izraelyje) ir Izaijas (Judėjoje). Michėjo pranašystės buvo skirtos abiejoms karalystėms, nors pranašo veiklos laikotarpiu šiaurinė Izraelio karalystė bei jos sostinė Samarija atiteko Asirijai, kuri per tą laiką uolė ir Judėją, tačiau Michėjas apie tai tik trumpai teužsimena.
Michėjo knygoje rašoma apie Judo ir Izraelio nuodėmę, būsimąjį atgimimą ir taiką. Kalbama apie tai, ko reikalauja Dievas. Taip pat rašoma apie būsimąjį karalių iš Betliejaus.
Kaip ir kai kuriems kitiems pranašams, Michėjui kelia pasibjaurėjimą aukos ir apeigos, jei atnašautojams trūksta doros ir tikro dvasingumo. Ateityje Michėjas regi Dievo palaiminimą ir taiką.
Aušra (Maskva)

Istorija

Įsteigė studentas V. Pašukanis. Išleisti 4 numeriai, spausdinti hektografu. Išspausdino straipsnelių lietuvių kalbos klausimais, trumpą lietuvių kalbos gramatiką, lietuvių liaudies dainų, pasakų, eilėraščių iš L. Ivinskio kalendoriaus.
Antonijus Sulkovskis

Biografija

Lenkijos aristokrato Aleksandro Juzefo Sulkovskio (1695–1762) ir Marijos Pranciškos fon Štein (1712–1741) jaunesnysis (ketvirtas) sūnus.
Šventos Romos imperijos kunigaikštis, Radzyno 3-čias ordinatas (1786). Septynmetyje kare su Prūsija (1756–1763) dalyvavo Rusijos pusėje. 1757 metais gavo pulkininko laipsnį, o 1762 metais tapo Lenkijos armijos generolu-leitenantu. 1765 metais Antonijus Sulkovskis buvo paskirtas Austrijos imperatoriškųjų rūmų kamergeriu (pakamariu).
Kunigaikštis Antonijus Sulkovskis buvo išrinktas pasiuntiniu nuo Lomžos žemės į ATR padalijimo seimą, kur įėjo į komisijos, priverstos spaudžiant Rusijos, Austrijos ir Prūsijos diplomatams sutikti su pirmuoju ATR padalijimu, sudėtį. 1773 metais įėjo edukacinės komisijos, sudarytos seime, sudėtį.
1775 metais kunigaikštis Antonijus Sulkovskis buvo paskirtas Gniezno vaivada, 1786 metais buvo paskirtas Kališo vaivada. 1793–1795 metais – paskutinis Karūnos didysis kancleris.
1792 metais tapo Targovicos konfederacijos konsuliaru (patarėju) nuo Kališo vaivadijos. Gardino seime 1793 metais buvo įtrauktas į delegacijos sudėtį deryboms su Rusijos pasiuntiniu Jakovu Siversu.
1760 metais kunigaikštis Antonijus Sulkovskis tapo Švento Aleksandro Neviškio ordino kavalieriumi, 1776 metais gavo Šventos Onos ordiną. 1779 metais buvo apdovanotas Baltojo erelio ordinu.
Darbėnų žydų I holokausto vieta

Vieta

Žudynių vieta ir kapas yra Pasertupio miško šiauriniame pakraštyje, ties riba su Darbėnų miesteliu. Teritorija netaisyklingo stačiakampio plano, pailga šiaurės vakarų – pietryčių kryptimi, iki 31 m ilgio ir 10 m pločio. Šiaurės vakarinė dalis dirvonuoja. Pietrytinė dalis pakraščiuose apsodinta spygliuočiais medžiais, o jos viduryje pastatytas paminklas, priešais kurį įrengta aikštelė, išklota betoninėmis plytelėmis. Nuo aikštelės link kelio šiaurės vakarine dalimi nutiestas betoninių plytelių takas.
Teritorijos plotas – 0,03 ha, perimetras – 80 m.
1,75 km į šiaurės rytus yra Darbėnų žydų kapinės, 2,1 km į rytus – Darbėnų žydų II holokausto vieta, 2,3 km į pietvakarius – Darbėnų žydų III holokausto vieta, 4,8 km į pietvakarius – Skuodo žydų holokausto vieta prie Dimitravo.

Paminklas

Žudynių aukų kapą žymi paminklas, kurį sudaro ant dviejų tarpsnių betoninio cokolio pastatytas į viršų siaurėjantis akmuo. Jo plokštumos apatinėje dalyje iškaltas memorialinis užrašas:
Žmonės žuvo nesupratę,

jog nekaltumas jų kaltė...

/J. Marcinkevičius/

144 FAŠISTINIO TERORO AUKOMS

ATMINTI 1941 M.
Viršuje pritvirtinta stačiakampė juodo akmens memorialinė plokštė su Dovydo žvaigžde bei užrašu jidiš ir lietuvių kalbomis:
דאָ אין יאָר 1941

דערהארגעט 140 ײדן
ŠIOJE VIETOJE 1941 m.

NUŽUDYTA 140 ŽYDŲ.
Paminklo matmenys: aukštis – 253 cm, plotis – 206 cm, storis – 103 cm.

Istorija

1941 m. birželio 22 d. nacistinės Vokietijos kariuomenei užėmus Darbėnus, žydų bendruomenės gyventojus (apie 550 žmonių) vokiečių karinė valdžia pirmomis karo dienomis mobilizavo miestelio gerbūvio darbams. Žydai privalėjo šluoti gatves, plikomis rankomis valyti išvietes ir pan.
Birželio 28 d. visi žydai buvo surinkti miestelio centre ir pėsčiomis išvaryti į Kretingą, prie žydų kapinių nufotografuoti ir po poros valandų išsiųsti atgal į Darbėnus. Grįžę nakvojo po atviru dangumi, miestelio pietvakariniame pakraštyje, Kretingos gatvėje buvusios vaistinės kieme.
Birželio 29 d. atvykę vokiečių karininkai, padedami pagalbinių policininkų, atskyrė apie 150 žydų vyrų ir nuvedė Palangos keliu už Darbėnų kapinių, netoli geležinkelio, prie pamiškėje buvusių duobių, kur vokiečių kareiviai juos sušaudė. Kartu buvo sušaudyti 4 karo belaisviai raudonarmiečiai.
1971 m. žudynių vieta ir kapas įrašyti į vietinės reikšmės istorijos paminklų sąrašą (paminklo šifras IV378), 1993 m. registruotos Lietuvos Respublikos nekilnojamųjų kultūros vertybių registro istorinių vietų sąraše (vertybės kodas I48), 2005 m. pripažintos valstybės saugomu kultūros paveldo objektu, turinčiu istorinį ir memorialinį vertingųjų savybių pobūdį.
Juozas Vabuolas

Biografija

1965 m. baigė Šlavantų aštuonmetę mokyklą, 1970 m. Veisiejų žemės ūkio technikumą. 1970 m. Lazdijų rajono „Vienybės“ kolūkio fermos vedėjas. 1970–1972 m. tarnavo SSRS kariuomenėje. 1972 m. Lazdijų rajono Morkavo tarybinio ūkio traktorininkas. 1976 m. išrinktas etatiniu Morkavo tarybinio ūkio žemės ūkio darbuotojų profesinės sąjungos komiteto pirmininku. 1978 m. Lazdijų rajono Šlavantų apylinkės Vykdomojo komiteto pirmininkas. 1983 m. baigė Lietuvos žemės ūkio akademiją, mokslinis agronomas.
1990 m. Šlavantų apylinkės viršaitis. 1995–1998 m. Šlavantų agrarinės reformos tarybos vadovas. 1998–2000 m. Lazdijų rajono žemėtvarkos skyriaus vyr. juristas. 2000–2003 m. Lazdijų rajono savivaldybės mero pavaduotojas. Nuo 2003 m. Lazdijų rajono žemėtvarkos skyriaus vyresnysis specialistas, skyriaus vedėjo pavaduotojas. Nuo 2010 m. Nacionalinės žemės tarnybos prie žemės ūkio ministerijos Lazdijų-Druskininkų žemėtvarkos skyriaus vyr specialistas.
Lietuvos valstiečių partijos, Valstiečių ir Naujosios demokratijos partijų sąjungos, Lietuvos valstiečių liaudininkų sąjungos narys.
1997–2000 m., 2000–2003 m., 2003–2007 m., 2007–2011 m. ir nuo 2011 m. Lazdijų rajono savivaldybės tarybos narys. 
Sutuoktinė Liudvika, vaikai Ramūnas, Jūratė.
Jurgis Jodkovskis

Biografija

Priklauso lietuvių kilmės bajorų Jodkovskių giminei.
Gimė 1862 m. balandžio 23 d. Kisieliškių dvare bajorų Leono Jurgio Jodkovskio ir Ievos Tamošiūnaitės Jodkovskos (kilusios iš Vološynų (žiūr. Jiezno Vološynai giminės, šeimoje. Be jo dvare augo vyresnėlė sesuo Teresė bei brolis Gabrielis. Dar dvi seserys – Antonina ir Melanija buvo auklėjamos Vilniuje, mergaičių pensione. Brolis Flavijanas bei dvi jaunėlės seserys Kamelija ir Jadvyga Stanislava gimė vėliau.
Kisieliškių dvaras stovėjo vos keli varstai nuo Nemuno.
Adomas Dominykas Bartuševičius, Vaclovas Bartuševičius buvo jo pusbroliai, Adomas Bartuševičius – dėdė, Stanislovas Poznanskis sesers Antoninos vyras.

Mokslo metai

Maždaug apie 1876 metus Jodkovskių šeima persikėlė gyventi į Vilnių, kur nuomojo gyvenamąjį namą Žvėryne. Ūgtelėjęs Jurgis įstojo mokytis į Vilniaus piešimo mokyklą. Baigęs ją Jurgis Jodkovskis įstojo mokytis į Sankt Peterburgo imperatoriškąją dailės akademiją. Studijų metais jaunuolis buvo apdovanotas mažuoju aukso medaliu. Dailės akademijos jaunuolis nebaigė. Galbūt tai, jog nebaigė studijų, dailininką paveikė ankstyvos vyresnio brolio Gabrielio ir tėvo mirtys.

Tolesnė veikla ir gyvenimo metai

Grįžęs į Lietuvą apie 1890 metus, gyveno Vilniuje, Kuršėnuose, kur turėjo savo dirbtuves. Gyvendamas Vilniuje padėjo motinai Ievai Jodkovskai tvarkyti namų ūkio reikalus, sudarinėti jai sandorius.
Brolis Flavijanas bei seserys Jurgiui perleido visas teises į Kisieliškių dvarą, kurio žemes Jurgis po truputį išpardavinėjo. Tuo metu gyveno Gedimino prospekte Jelenskos name. Pats Kisieliškių dvaras buvo parduotas jau po motinos Ievos mirties.
1902–1903 metais Jurgis Jodkovskis dalyvavo Vilniaus dailės būrelio surengtose parodose, dalyvavo Vilniaus dailės komiteto veikloje.
1905 metais ieškodamas darbo Jurgis Jodkovskis išvyko į Kaukazą, dirbo geležinkelio žinyboje Piatigorske, Tbilisyje, Kutaisyje. Daug keliavo, lankė Italiją, Paryžių.
Maždaug apie 1919 metais grįžo į Vilnių. Liko nevedęs ir palikuonių nesusilaukė. Mirė 1929 m. lapkričio 15 d. Vilniuje, Bernardinų g. 1, ligoninėje. Palaidotas Bernardinų kapinėse.

Tapybos darbai

Tapė aliejumi, akvarele, piešė. Tapė peizažus, bažnyčias, Vilniaus apylinkes, Kaukazo ir Italijos kraštovaizdžius. Yra sukūręs Vilniaus namų dekoro elementų.
Nemaža dalis Jurgio Jodkovskio darbų yra išlikę iš ankstyvojo periodo, t. y. 1879 metų, kai Jurgiui tebuvo 16-17 metų. Sukūrė portretų eskizų „Seno žydo portretas“, „Senyvo vyro su pypke portretas“, natiurmortų „Padėklas vaisiams“, batalinių kompozicijų „Veda belaisvius“, „Kariuomenė miestelyje“.
Tapė žanrines kompozicijas, animalistines studijas, piešė Vilniaus ir jo apylinkių architektūros motyvus.
2017 m. surengtoje Vilniaus piešimo mokyklos mokinių parodoje buvo eksponuojami ir Jurgio Jodkovskio darbai. Dailininko kūriniai saugomi Lietuvos dailės muziejuje, darbų yra Lietuvos mokslų akademijos Vrublevskių bibliotekos Rankraščių skyriuje.
Krulovi Mostas

Istorija

Nuo V a. pr. m. e. iki X a. šiose vietovėse gyveno lietuviams artima baltų gentis - jotvingiai. Pasak legendos karaliui Žygimantui Augustui vykstant iš Valkavisko miesto jis čia buvo sustojęs pernakvoti ir vėliau šioje vietoje liepė įkurti gyvenvietę. Nuo XIII a.-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės Trakų vaivadijai. Apie 1674 m. karaliaus Jonas Sobieskio valdymo laikais kaimas buvo vadinamas Annopol ir Janopol. 1807, 1831 ir 1863 metais kaimo apylinkėse vyko kariniai susirėmimai. 1840 m. kaime pastatyta Šv. Onos kapinių koplyčia. Apie 1900 m. kaime įkurta Krulovi Mosto Šv. Onos parapija. 1904-1928 m. kaime pastatyta bizantinio architektūros stiliaus cerkvė. 1944 m. liepos 21 d. kaime nusižudė Trečiojo Reicho, Vermachto Generolas majoras - Henning von Tresckow. Jis buvo vienas iš Adolfo Hitlerio nužudymo plano organizatorių 1943 m. kovo mėnesį.
Povilas Tunaitis

Biografija

1986 m. baigė Kauno milicijos mokyklą, juristas.
2011–2018 m. Šilutės rajono savivaldybės tarybos narys. 
Darbo partijos Šilutės rajono skyriaus narys, nuo 2013 m. priklauso Lietuvos valstiečių ir žaliųjų sąjungai.
Žmona Liudmila-Sandra, vaikai Karolis, Karina, Kornelija.
Šlamas

Istorija

Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. 1975-1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.
Sinaja

Istorija

Gyvenvietė susikūrė aplink vienuolyną, kuris pavadintas pagal Sinajaus kalną. Rumunijos princas Karolis I Rumunas Sinajoje XX a. pr. įkūrė savo vasaros rezidenciją.
Giedraičių herbas

Aprašas

Herbo raudoname lauke sidabrinė penkialapė lelija. Jos vidurys auksinis, taurėlapiai žali. Skydo mėlynoje skydo galvoje įžambiai sukryžiuoti auksinė daudytė (iš užpakalinio apatinio kampo į viršutinį priekinį kampą, žiotimis į priekį) ir sidabrinis kardas auksiniu efesu (iš galinio viršutini kampo į priekinį apatinį kampą, smaigaliu į priekį nugarėle į viršų).

Istorija

Istorinio herbo Giedraičiai neturėjo. Labiausiai Giedraičius išgarsino kunigaikščių Giedraičių giminė, save kildinusi iš romėnų. Pasak legendos, vienas tos giminės atstovų – Giedrius ir įkūręs Giedraičius. Giedraičių vardas įrašytas į garbingą Lietuvos nepriklausomybės kovų istoriją. 1920 m. vėlyvą rudenį po sėkmingo mūšio prie Giedraičių buvo sustabdyta ir priversta trauktis lenkų okupacinė Želigovskio kariuomenė. Herbe įdėta Giedraičių giminės lelija, o daudytė ir kardas, įprasmina kovas už šalies laisvę.
2008 m. liepos 29 d. herbą Lietuvos Respublikos Prezidentas patvirtino dekretu Nr. 1K-1464. Herbo etaloną dar 1989 m. sukūrė dailininkė Giedrė Jurkūnienė, o 2008 m. dailininkas Rolandas Rimkūnas jį patobulino, kad atitiktų šiuolaikinius heraldikos reikalavimus.
Dominykas Potockis

Biografija

Lenkijos žymios magnatų Potockių giminės atstovas, herbo „Piliawa“ savininkas. Krokuvos kašteliono ir Karūnos didžiojo etmono Mikalojaus Potockio nuo antros santuokos su Elžbieta Kazanovska antrasis sūnus. Vyresnieji broliai – Braclavo vaivada Petras, Nižyno seniūnas Steponas, Podolės žemės generolas Mikalojus ir Karūnos lauko raštininkas Jokūbas.
1680 metais Dominykas Potockis buvo paskirtas Haličo pakamariu, 1683 metais – Karūnos dvaro paiždininkis, taip pat Chmelniko seniūnas.
Ć

Ć ir ć – penktoji lenkų abėcėlės raidė. Lenkų kalboje raidės pavadinimas yra cie. Ć yra modifikuota raidė C.
Reiškia garsą: [t͡ɕ] (tik vimisojerių kalboje jis tariamas kaip lietuvių raidė Č). Jis tariamas kaip minkšta raidė c. Į šią raidę transliteruojama kirilicos raidė Ћ.
Taip pat naudojama serbų-kroatų, žemutinių sorbų, aukštutinių sorbų ir vimisojerių kalbose.
USS

USS (angl. United States Ship; USS; U.S.S. 'Jungtinių Valstijų laivas') – oficialus karo laivų, esančių JAV karinio laivyno sąrašuose, pavadinimų prefiksas. Kol laivas neįtrauktas į sąrašus arba kai iš jų jau išbrauktas, prefiksas nevartojamas, laivas vadinamas tik pavadinimu.
1907 m. sausio 8 d. JAV prezidentas Teodoras Ruzveltas išleido įsaką, kuriame buvo nurodyta, kad visi JAV kariniai laivai turi būti vadinami „laivo pavadinimu, prieš kurį žodžiai United States Ship arba raidės U.S.S.“
JAV Karinių jūros pervežimų junginio (Military Sealift Command) laivų (tai pagalbiniai laivai) pavadinimai turi prefiksą U.S.N.S. (angl. United States Naval Ship 'Jungtinių Valstijų karinio laivyno laivas').
Euroline

Kryptys

2009 metų rugsėjo mėnesio duomenimis „Euroline“ vykdo reguliarius skrydžius į šias paskirties vietas:
Dalia Ibelhauptaitė

Biografija

Būdama penkiolikos metų dar mokykloje 1983 m. režisavo pirmuosius savo darbus. Nuo 1985 m. režisieriaus asistentė Jaunimo teatre. 
1990 m. baigė A. Lunačiarskio teatro meno institutą Maskvoje, M. Zacharovo mokinė. 
Nuo 1991 m. gyvena Londone. Režisavo dramos spektaklių, operų įvairiuose Londono teatruose. 
Vadovauja aktorių meistriškumo seminarams: Karališkasis nacionalinis teatras ir Nacionalinės operos studija Londone, L. Strasbergo institutas, Los Andželas, Olandija, Kinija, Izraelis. 
Bohemiečių trupės viena iš įkūrėjų, dirba Vilnius City Opera.
Vyras – britų aktorius Deksteris Flečeris.
Jidiš

Europos chartija dėl regioninių arba mažumų kalbų

Nyderlanduose ir Švedijoje Jidiš yra apsaugota Europos chartija dėl regioninių arba mažumų kalbų.
Pietų Afrikos Sąjunga

Istorija

Britai įkūrė Kapo koloniją ir siekė užvaldyti visą pietų Afriką. Pietų Afrikoje taip pat kūrėsi būrų kolonijos. Ilgainiui britai olandų kilmės būrus nustūmė į šiaurę. Pietų Afrikoje radus deimantų, aukso ir kitų naudingų iškasenų britai ėmė reikalauti, kad būrų respublikos suteiktų rinkimų teisę ir britams, gyvenantiems Oranžo bei Transvalio respublikose. Būrai atmetė britų reikalavimus. Dėl to kilo pirmasis būrų karas. Tada būrai sugebėjo apsiginti, bet 1899 metais britų pajėgos vėl užpuolė Oranžą ir Transvalį. Šiame kare nugalėjo britai.
1910 m. Kapo kolonija, Natalio kolonija, Oranžas, Transvalis ir kitos valdos tapo Pietų Afrikos sąjungos dalimi.
1961 m. paskelbta, kad įkuriama Pietų Afrikos Respublika.
Ilgą laiką dabartinė Namibija buvo okupuota Pietų Afrikos Sąjungos.
Mijakodžima

Geografija

Mijako sala įsikūrusi beveik pusiaukelėje tarp Okinavos pagrindinės salos (300 km) ir Taipėjaus Taivane (400 km atstumu). Sala yra 158,70 km² ploto ir yra ketvirta pagal dydį Okinavos prefektūroje. Sala trikampės formos ir sudaryta iš riūkiūietiškų klinčių. Mijakodžimoje neretos sausros, būna taifūnų. Rytiniame krante esantis iškyšulys yra laikomas vaizdingiausia vietove saloje ir yra įtrauktas į nacionalinį Japonijos vaizdingųjų vietų registrą. Kitos turistus pritraukiančios vietos – Maehamos ir Painagamos paplūdimiai, Vokiečių kultūros centras ir vaizdai nuo Irabu salos. Netoliese esančios Irabu, Ikemos, Kurimos salos yra sujungtos tiltais.

Klimatas

Salos vyrauja pereinamasis klimatas tarp pusiaujinio ir drėgno subtropinio. Būdingos karštos, drėgnos vasaros ir labai švelnios žiemos. Vėsiausias mėnuo – sausis (vidutinė temperatūra 18 laipsnių celsijaus), karščiausias – liepa (vidutinė temperatūra 28,7 celsijaus). Krituliai gausūs ištisus metus, o daugiausiai jų iškrenta rugpjūtį, mažiausiai – liepą ir sausį.

Kultūra

Saloje paplitęs išskirtinis festivalis, Paantu, švenčiamas senojo (mėnulio) kalendoriaus devintąjį mėnesį. Trys vyrai, apsidengę žolėmis, lapais ir išsitepę purvu vaikšto aplink miestelį besisvaidydami purvais ant žmonių, automobilių ir namų. Tikima, kad Paantu metu išpurvintiesiems seksis visus metus.
Mijako taip pat turi išskirtinę sobos rūšį.

Ekonomika

Saloje auginamos cukranendrės, iš kurių vėliau gaminamas rudasis cukrus. Be žemdirbystės sala daug įplaukų gauna iš turizmo. Saloje veikia Mijako oro uostas.
Gerhard Gregor

Biografija

Gimė 1850 m. gruodžio 27 d. Rusnėje. 1925-1928 m. studijavo sakralinę muziką Berlyno priemiestyje Šarlotenburge. Baigęs mokslus Hanoveryje įsidarbino vargonininku kino studijoje kur vaidindavo nebyliajame kine. 1930 m. jo atliekami kūriniai pradėti retransliuoti per radijo stotis. Dar prieš II pasaulinį karą G. Gregoras buvo laikomas vienu iškiliausių šalies vargonininkų, jis atlikdavo ne tik klasikinius kūrinius, bet ir to meto šokių bei populiariosios muzikos kūrinius. Taip pat įvairius kūrinius atlikdavo ir klavesinu bei pianinu. Po II pasaulinio karo įsidarbino šiaurės vakarų Vokietijos radijo stotyje, kuri buvo įsikūrusi Hamburge. Mirė 1981 m. spalio 28 d. Hamburge, palaidotas Hamburgo Olsdorfo kapinėse.
Šauklių senosios kapinės

Kapinės

Įrengtos pakilioje vietoje, stačiakampio plano, pailgos pietryčių - šiaurės vakarų kryptimi. Jas juosia palaidų akmenų aptvaras, kurio aukštis 1,2 m, plotis – iki 1 m. Aptvaro šiaurės rytiniame kampe paliktas tarpas įėjimui. Pakraščiuose auga medžiai. Paviršius nelygus, žemėja į rytų pusę. Laidojimo žymių nėra. Šiaurės vakarinėje dalyje stovi koplytėlė, o į pietvakarius nuo jos – monumentalus kryžius. Kapinių pietiniame pakraštyje ties viduriu stūkso 1999 m. uragano nulaužtų dviejų stambių liepų kamienai, kuriems per 150 metų (pagal rieves).
Teritorijos plotas – 0,06 ha, perimetras – 103,3 m.

Istorija

Veikė XVI–XIX a., laidoti Šauklių kaimo gyventojai. Vadinamos Maro kapais, Švedų kapais. Pasakojama, kad kapinėse ir už jų teritorijos XVII–XVIII a. laidoti Mosėdžio apylinkėje žuvę švedų kariai.
Kapinėse seniau buvo dvi koplytėlės (viena statyta 1900 m.) ir aukštas ąžuolinis kryžius, kurie XX a. pabaigoje sunyko. Apie 1991 m. kaimo gyventojai, kaimynai Pranas Milašius, Jonas Skruibys ir meistras Romas Rimkus pastatė naują koplytėlę ir kryžių. Pagal seną tradiciją kapinėse prie koplytėlės gegužės mėnesį renkasi kaimo gyventojai pagerbti mirusių protėvių.
2000–2002, 2011 m. žvalgė Julius Kanarskas.
Kapinės vertingos kaip Žemaičių kraštui būdingas istorijos ir etninės kultūros paminklas. Jas ženklina anotacinis kultūros vertybės ženklas.
Daukainiai

Istorija

Tarpukariu buvo Daukainiai I ir Daukainiai II.

Aplinkinės gyvenvietės

ARISTAVA – 1 km
Užlukiai – 1 km
Aukštieji Kapliai – 2 km
Valkaičiai – 1,5 km
Piranijos 3D

Turinys

Veiksmas vyksta Arizonoje, prie vulkano krateryje esančio ežero. Prasidėjus požeminiams smūgiams, pro ežero dugne atsivėrusius plyšius pasirodo piranijos. Po keleto aukų vietinė policija ir seismologai suprnta, koks pavojus gresia, tačiau tai visai nerūpi prie ežero susirinkusiai poilsiautojų miniai.
Tuo metu vietinės šerifės sūnus Džeikas su pornografinių filmų kūrėju Deriku, dviem aktorėmis ir keliais draugais išsiruošia pasiplaukioti jachta...
Karalkrėslis

Istorija

Iki 1837 m. kaimas priklausė Alytaus ekonomijai.
Žaltynai

Aplinkinės gyvenvietės

Panoviai – 1 km
In pectore

In pectore (lot. In pectore 'krūtinėje') – lotyniškas posakis, kuris gali būti išverčiamas ir kaip „slapta širdyje“. Pirmą kartą pasirodė 1536 m. kaip Romos kurijos terminas apibrėžti kardinolą, kurį popiežius paskyrė savo slaptu nutarimu. Jei pontifikas iki savo mirties nespėjo apie tai pranešti konsistorijai, tai toks paskyrimas laikomas negaliojančiu.

Slaptieji kardinolai

Pagal Kanonų teisę slaptasis kardinolas laikinai neturi jokių kardinolo teisių, tačiau jas įgyja iškart, popiežiui paviešinus jo vardą. Be to, viršenybės teisė jam priklauso nuo tos dienos, kada buvo paskirtas kardinolu, nors ir nepaskelbus jo vardo. Paprastai slaptojo kardinolo statusas dvasininkui suteikiamas tada, kai viešumas gali sukelti grėsmę jo gyvybei, ypač jeigu naujasis hierarchas gyvena šalyje, kuri priešiška Katalikų Bažnyčiai, ji yra persekiojama. Tokio kardinolo vardas neskelbiamas, kol tokioje šalyje nepagerėja politinė padėtis. Taip kartais būdavo daroma Šaltojo karo metais, siekiant apginti komunistinėje Rytų Europoje dirbusius vyskupus.
1998 m. popiežius Jonas Paulius II paskyrė slaptuoju kardinolu Rygos arkivyskupą Janį Pujatą, kurio vardas visuomenei tapo žinomas 2001 m.
2003 m., prieš dvejus metus iki savo mirties, Jonas Paulius II paskyrė slaptąjį kardinolą, kurio vardo taip ir neatskleidė. Be to, tai nebuvo parašyta ir kardinolams skirtame popiežiaus testamente.
Jolanta Verseckaitė

Pasiekimai

Jolanta Verseckaitė 5 kartus iškovojo pirmąją vietą Lietuvos lengvosios atletikos čempionate ir 3 kartus tapo čempione Lietuvos lengvosios atletikos uždarų patalpų čempionate. 2009 m. pasiekė trečią geriausią rezultatą per visą tuometinę Lietuvos istoriją – 13,72 m.
Bezoarinis ožys

Išvaizda

Patinas sveria apie 60 kg, patelė – apie 40 kg. Aukštis ties gogu 70-90 cm. Ragai ilgi, dalgiški su retais gumbais.

Maistas

Laukinės ožkos visiškai nereiklios maistui – gali ėsti bet kokį augalinį maistą – nuo vešlios žolės iki krūmokšnių šakų ir lapų.

Dauginimasis

Ruja paprastai trunka nuo lapkričio iki gruodžio. Maždaug po 150 dienų nėštumo, gimsta jaunikliai (dažniausiai 1-2), kurie motinos žindomi 4 mėnesius. Ožiukai su motina būna tol, kol ji susilaukia kitų jauniklių. Lytinė branda – 2 metai.