google/wiki40b huggingface dataset:
Taip gimė žvaigždė (2018 filmas)

Produkcija

2015 m. kovo 24 d. „Warner Bros.“ paskelbė, kad jie su Bradley Cooper paskutinį kartą derėjosi dėl jo režisūrinio debiuto filme. Buvo kalbama, kad Beyoncé atliks pagrindinį vaidmenį, tačiau Bradley išsklaidė abejones teigdamas, kad tai tik gandai. 2016 m. rugpjūčio 16 d. pranešta, kad filmui „Taip gimė žvaigždė“ iš kino kompanijos pusės buvo įjungta žalia šviesa: Bradley Cooper režisuoja, o pagrindinis vaidmuo atitenka Lady Gaga. Lady Gaga oficialiai pradėjo darbą studijoje, o filmo gamyba prasidėjo 2017 m. pradžioje.
Filmavimai prasidėjo 2017 m. balandžio 17 d.. Gegužę prie komandos prisijungė vienas garsiausių Amerikos veikėjų Dave Chappelle. Rugsėjo mėnesį savo „Twitter” paskyroje garsi JAV dainų atlikėja Halsey paskelbė, jog ji atlieka nedidelį vaidmenį dramoje „Taip gimė žvaigždė“.
Kuomet Bradley pamatė Lukas Nelson koncertuojantį „Desert Trip” festivalyje, jis kreipėsi į garsiojo kantri muzikos legendos Willie Nelson sūnų ir paprašė jo prisijungti prie filmo kūrybinės grupės. Lukas sutiko ir parašė keletą dainų, kurias išsiuntė prodiuseriams. Šiek tiek vėliau, jis sutiko Lady Gaga ir pradėjo įrašinėti dainas kartu su ja.

Marketingas

Pirmasis filmo anonsas buvo išleistas 2018 m. birželio 6 d..

Išleidimas

„Taip gimė žvaigždė“ pasaulinė premjera įvyko Venecijos kino festivalio metu, 2018 m. rugpjūčio 31 d.. Muzikinė romantinė drama taip pat buvo ekranizuojama Toronto kino festivalyje, San Sebastiano tarptautiniame kino festivalyje ir tarptautiniame Ciuricho kino festivalyje 2018 m. rugsėjį. „Warner Bros.“ filmą JAV išleido tų pačių metų spalio 5 d., o iš viso ši kritikų pripažinta drama pasiekė 33 šalis, tarp jų ir Lietuvą, kurioje miuziklas pasirodė spalio 5 d.

Muzika

Muzikinės dramos garso takelis (A Star Is Born 2018 soundtrack)), kurį atlieka jo žvaigždės Lady Gaga ir Bradley Cooper, buvo išleistas 2018 m. spalio 5 d. įrašų studijos „Interscope Records". Įrašų studija paskelbė, kad albume įrašyta 19 originalių dainų, parašytų plačiame muzikos stilių diapazone, ir 15 dialogų, kurie atspindės filmo žiūrėjimo patirtį.
Caroline Munro

Biografija

Karolinos karjera prasidėjo 1966 m., kuomet jos motina ir šios draugė fotografė padarė keletą šios nuotraukų ir nusiuntė į laikraščio „Evening News“ surengtą konkursą „Face of the Year“. Šiam teisėjavo mados fotografas Davis Bailey. Karolinos nuotrauka buvo pripažinta nugalėtoja, o netrukus jos nuotrauka atsidūrė ant žurnalo „Vogue“ viršelio.
Mergina persikėlė į Londoną, kur netruko tapti populiariu modeliu; jos nuotraukas spausdino įvairūs leidiniai. Ilgainiui išvaizdi mergina netruko būti pastebėta ir filmų prodiuserių, kurie pradėjo jai siūlyti nedidelius vaidmenis kine. Tai buvo juostos „Casino Royale“ ir „Where‘s Jack?“. 1969 m. ji pasirašė vienerių metų kontraktą su JAV kino studija Paramount Pictures ir tais pačiais metais nusifilmavo komiškame vesterne „A Talent for Loving“.
Tais pačiais metais Karolina pradėjo bendradarbiavimą su kompanija „Lamb“ ir tapo jos reklaminės kampanijos „Navy Rum“ veidu. Šis periodas truko net 10 metų, reklamas su jos atvaizdu buvo galima išvysti visoje šalyje ir tai tapo dar vienu postūmiu jos karjerai. 1971 m. ji pasirodė filme „The Abominable Dr. Phibes“, o po metų – tęsinyje „Dr. Phibes Rises Again“.
Tuo metu kino kompanijos „Hammer Films“ vadovas seras James Carreras, išvydęs Karoliną „Navy Rum“ plakate, panoro pakviesti ją bandomajam filmavimui, po kurio iš karto pasiūlė jai metų kontraktą. „Hammer Films“ kūrė daugiausia siaubo filmus ir Karolina per keletą metų nusifilmavo tokiuose filmuose kaip „Dracula AD 1972“, „Captain Kronos – Vampire Hunter“, o „Dr. Jekyll and Sister Hyde“ ir „Frankenstein and the Monster from Hell“ atliko pagrindinius moters vaidmenius.
Pasibaigus sutarčiai su „Hammer Films“ (ji yra vienintelė aktorė, su šia kompanija turėjusi ilgalaikę sutartį), Karolina gavo progą filmuotis ne tik siaubo, bet ir kitokio žanro filmuose: „Teh Golden Voyage of Sindbad“ (1974), „I Don‘t Want to Be Born“ (1975) ir „At the Earth‘s Core“ (1976).
1977 m. ji atsisakė vaidmens juostoje „Supermenas“, kuriame galėjo vaidinti blogietę Ursą, ir pasirinko dalyvavimą bondiados filme „Šnipas, kuris mane mylėjo“. Neilgame epizode jos sukurtas Naomės personažas persekioja Džeimsą Bondą (akt. Roger Moore) sraigtasparniu, kurį šis galiausiai numuša paleisdamas raketą. Juostos prodiuseris Albertas Broccoli skatino Karoliną persikelti į JAV, kur galėtų siekti sėkmingesnės karjeros, tačiau ši atsisakė, norėdama likti arti savo šeimos bei artimųjų.
Sekantį dešimtmetį ji filmavosi Britanijos bei kitų Europos šalių filmuose: „Starcrash“ (1979), „The Last Horror Film“ (1982), „Don‘t Open Till Christmas“ (1984), „Slaughter High“ (1986) ir „Beveidė“ (1988).
Greta vaidybos, Karolina išmėgino save ir dainininkės amplua. 1984 m. ji pasirašė sutartį su „Numa Records“ ir išleido singlą „Pump Me Up“. Filme „Don‘t Open Till Christmas“ taip pat skamba jos atliekama daina „Warrior of Love“, vėliau ji nusifilmavo atlikėjų Adam Ant ir Meat Loaf vaizdo klipuose.
1984-87 m. ji nuolat filmavosi televizijos žaidime „3-2-1“.
1990 m. Karolina antrą kartą ištekėjo, susilaukė 2 dukterų ir nuo to laiko vis rečiau pasirodo prieš kameras.
Vytautas Radaitis

Biografija

Studijavo Kauno ir Maskvos universitetuose, 1953 m. baigė Vilniaus universiteto Istorijos-filologijos fakultetą. 1950–1956 m. savaitraščio „Literatūra ir menas“ redakcijos bendradarbis. 1956–1961 m. LKP CK skyriaus vedėjo pavaduotojas.
1964–1969 m. žurnalo „Komunistas“ redakcijos darbuotojas. 1969–1975 m. savaitraščio „Literatūra ir menas“ redaktorius, 1978–1988 m. žurnalo „Litva literaturnaja“ vyriausiasis redaktorius.

Kūryba

Debiutavo apybraižų apie kuriamus kolūkius rinkiniu „Taip gimsta laimė“ (su Alfonsu Bieliausku, 1949 m.). Kritikos straipsniais reiškėsi kaip ideologinis rašytojų mokytojas, pamokslaujantis publicistas. Rašė antiklerikalinio ir ateistinio turinio apybraižas ir apysakas. Išvertė A. Beliajevo, J. Bondarevo, V. Dmitrevskio, D. Granino, A. Puškino, A. Tolstojaus prozos kūrinių.
Mūsų žinios (Zalcburgas)

Mūsų žinios – lietuvių savaitraštis, leistas 1945–1947 m. Zalcburge, Austrijos karo pabėgėlių stovykloje.

Istorija

Iš pradžių buvo skiriamas Zalcburgo miesto ir apylinkių, nuo 1946 m. – visos Austrijos lietuviams. Laikraštis spausdintas rotatoriumi. Išleisti 52 numeriai nuo 250 iki 400 egz. tiražu.
Leido ir redagavo redakcinė kolegija: J. Akstinas, A. Čeičys, Jonas Daugėla, Česlovas Grincevičius, A. Kučys, Aleksandras Merkelis, Mečislovas Šaltenis, A. Škėrys, Vytautas Antanas Dambrava, J. Senkus.
LKL 2002–2003 m. sezonas

LKL 2002–2003 metų sezonas – dešimtasis lygos sezonas, kuriame dalyvavo 10 klubų. Čempionate debiutavo Kėdainių „Nevėžis“. Pirmenybėse nugalėjo Kauno „Žalgiris“, finalo serijoje 4:2 įveikęs „Lietuvos ryto“ komandą.

Transliacijos

Šiame sezone LKL kovas krepšinio gerbėjai matė per tuometinę TV4 (dabar - BTV) televiziją. Transliacijų laikas – šeštadienis, 17:55 val.
Barčis

Barčis (hindi बर्ची  = barcī) – anksčiau Pietų Azijoje paplitusi pėstininkų ietis mediniu ietikočiu (dažna XVI a.), su aštriu antrojo galo antgaliu.
Barčiai tapo itin populiarūs XVII a. pradžioje besiformavusioje marathų valstybėje. Ji buvo lengvesnė nešioti ir lengviau pagaminama. Įgudęs ietininkas (bhalaeet) galėjo apsiginti barčiu nuo sunkiojo pėstininko. Kertamaisiais ir duriamaisiais išpuoliais jis galėdavo padaryti daug žalos jį apsupusiems kalavijininkams. Žinoma, kad barčius naudojo marathų vado Sadashivrao Bhau kariai paskutinėje trečiojo Panipato mūšio stadijoje.
Barčio variantas yra balamas (angl. ballam) – svaidomoji ietis, efektyviai naudota prieš pėstininkus ir kavaleristus.
Klaipėdos Liudviko Stulpino progimnazija

Istorija

1991 m. rugsėjo 1 d. atidaryta rusų kalba dėstoma vidurinė mokykla. 1991–2003 m. vadovauja direktorius Andreanas Chariutinas. 1995 m. rugsėjo 1 d. mokykla reorganizuota į dvikalbę vidurinę mokyklą (dalis klasių rusų kalba, dalis lietuvių kalba). 1997 m. gruodžio 18 d. mokyklai suteiktas Lietuvos jūrų kapitono Liudviko Stulpino vardas. 2001-04-26 mokykla reorganizuota į dvikalbę pagrindinę mokyklą. 2003-09-01 mokykla reorganizuota į lietuvių kalba dėstomą pagrindinę mokyklą. Nuo 2003 m. rugsėjo 1 d. mokyklai vadovauja direktorė Diana Čedavičienė. 2003/2004 m. m. pradedamas įgyvendinti kryptingas meninis (šokio, dailės ir muzikos) ugdymas. 2006/2007 m. m. pradedama įgyvendinti Lions Quest – „Paauglystės kryžkelės“ programa 5-8 klasėse. 2006 m. atidarytas muziejus su ekspozicija, skirta kapitonui Liudvikui Stulpinui. 2008/2009 m. m. pradedama įgyvendinti programa „Antrasis žingsnis“ pradinėse klasėse. 2010 m. atidarytas etnografijos muziejus.
Lomžos miesto vėliava

Lomžos miesto vėliava (lenk. Flaga Łomży) - tai Lomžos miesto vėliava, kuri yra sudaryta iš trijų geltonos, mėlynos ir raudonos spalvos trikampių. Vėliava oficialiai pradėta naudoti nuo 1995 m. gruodžio 20 dienos.
Heidi Brühl

Biografija

Pirmąjį vaidmenį gavo 1954 metais, filme „Der letzte Sommer“. Per savo karjerą atliko apie 50 vaidmenų filmuose ir televizijos serialuose.
1959 metais kartu su Corina Corten susibūrė į muzikos duetą „Dolly Sisters“. Tų pačių metų rugpjūčio mėn. išleista debiutinė daina „Chico Chico Charlie“ užėmė 5 vietą Vokietijos singlų tope. Iki 1967 m. dar 12 dainų pateko į šį sąrašą, iš kurių didžiausios sėkmės sulaukė „Wir wollen niemals auseinandergeh'n“. Su ja bandė patekti į 1960 m. „Eurovizijos“ dainų konkursą, tačiau atrankoje pralaimėjo tik laimėtojui tapusiam Wyn Hoop. Po trejų metų, nugalėjusi nacionalinėje atrankoje su daina „Marcel“, išrinkta Vokietijos atstove „Eurovizijoje“ ir jame užėmė 9 vietą.
Ilgą laiką gyveno ir dirbo Los Andžele (JAV) ir Romoje (Italija), bet galiausiai grįžo į gimtąją Vokietiją.
1964-1976 m. buvo ištekėjusi už amerikiečių aktoriaus Brett Halsey, su kuriuo susilaukė sūnaus Clayton Halsey ir dukters Nicole Brühl.
Mirė 1991 m. birželio 8 d. nuo krūties vėžio.
FC Sellier & Bellot Vlašim

Istorija

Įkurtas 1922 m.
Patė

Pate (suah. Pate) – sala (tiksliau keletas salų) Kenijoje, esanti Indijos vandenyne, priklausanti didesniam Lamu salynui (didžiausia jo sala). Salose yra apie 7,474 gyventojų.

Administravimas

Salos yra administruojamos kaip Kenijos Pakrantės provincijos Lamu rajono dalis. Šiuo metu didžiausias salos miestas ir jos administracinis centras yra Faza. Be jo yra maža gyvenvietė Pate (senoji salos sostinė) ir Siju. Visos šios gyvenvietės yra turėję ilgą istoriją.
Dvorak

Dvorak klaviatūros išdėstymas, sukurtas 1930–1940 m. Vašingtono universiteto profesoriaus Augusto Dvorako (August Dvorak).
Profesorius kurį laiką stebėjo, kaip žmonės rašo bei spausdina anglų kalba. Atrinkęs labiausiai naudojamų simbolių kombinacijas, jis sudarė naują klaviatūros išdėstymą. Pagrindinis šio išdėstymo tikslas yra padidinti rašymo greitį. Šitoks klaviatūros tipas vadinamas Dvorak, arba supaprastintas klaviatūros išdėstymas.
Per Antrą pasaulinį karą buvo sukurti išdėstymai rašant viena ranka. Tad Dvorak skirstoma į dviejų rankų išdėstymą – kairės bei dešinės rankų išdėstymus.
Baltijos miestų sąjunga

Baltijos miestų sąjunga (BMS) – Baltijos jūros valstybių miestus (daugiau nei 100) vienijanti organizacija. 
BMS turi stebėtojo statusą Baltijos jūros valstybių taryboje (CBSS), HELCOM, CLRAE, taip pat palaiko glaudžius ryšius su Europos Komisija, Šiaurės šalių ministrų taryba ir kt.
Būstinė Gdanske, Lenkija.

Istorija

1990 m. Lenkijoje įvyko pirmieji laisvi savivaldybių rinkimai, ir Gdanskas pakvietė kitų Baltijos regiono miestų atstovus atšvęsti šio reikšmingo įvykio. Tada gimė mintis įkurti organizaciją, skatinčią savivaldybių bendradarbiavimą, prisidėjimą prie demokratijos ugdymo bei regiono ekonominės, socialinės ir kultūrinės plėtros.
1991 m. Gdanske įvyko pirmoji BMS konferencija. Steigimo dokumentą pasirašė 32 Baltijos miestų atstovai iš 10 regiono valstybių.
1991 m. į organizaciją įstojo Klaipėda, 1993 m. – Palanga. Be šių miestų iš Lietuvos BMS priklauso: Kaunas (nuo 1994 m.), Panevėžys (1994 m.), Šiauliai (1994 m.), Gargždai (2007 m.), Tauragė (2017 m.) ir Jonava (2019 m.)

Struktūros

Institucijos – generalinė konferencija, prezidiumas, prezidentas, valdyba, kitos struktūros – sekretoriatas, komisijos ir darbo grupės.
FC Ulaanbaatar

Istorija

Klubas įkurtas 1994 m.  Žaidžia elito lygoje. 2011 m. tapo šalies čempionais.
2018 m. komandai vadovavo treneris Marko Ragini, kuris savo laiku (2014 m.) yra dirbęs su Alytaus „Dainava“.
Aš ir hipopotamai

Turinys

1950-ieji metai, Afrika. Tomas organizuoja safari medžiokles turistams, tačiau, kad saugodamas gyvūnus, iš tiesų duoda šaudyti tuščiaisiais šoviniais.
Netrukus atvykus jo nemėgstamam pusbroliui Slimui, prisiekusiam gamtosaugininkui, jiedu įsivelia į konfliktą su Džeku Ormondu, besiverčiančiu laukinių gyvūnų kontrabanda. Šiam nepavykus pusbrolių papirkti ir su jais susidoroti, papirkta vietinė policija uždaro juodu į kalėjimą. Slimui pavyksta pabėgti teismo posėdžio metu ir vėliau jis, buldozeriu išgriovęs kalėjimo sieną, išlaisvina Tomą.
Ištrūkę pusbroliai skuba į uostą, kur į laivą jau baigiami krauti narvai su laukiniais žvėrimis, kad sutrukdytų juos išgabenti iš šalies.
Arkties aplinkos apsaugos strategija

Arkties aplinkos apsaugos strategija (angl. Arctic Environmental Protection Strategy, AEPS) – tarptautinė sutartis, kuria siekta apsaugoti Arkties gamtą ir spręsti regione kylančias aplinkos apsaugos problemas. Ją, po Suomijos iškeltos iniciatyvos, 1991 m. birželį pasirašė aštuonios Arkties valstybės: Danija, Islandija, JAV, Kanada, Norvegija, Rusija, Suomija ir Švedija.
Strategijoje teigiama, kad šalys sieks apsaugoti Arkties ekosistemą, darniai panaudoti regione esančius išteklius, apsaugoti vietinių gyventojų interesus, stebėti Arkties aplinkos būklę, mažinti į ją patenkančią taršą. Strategijoje iškeltos šešios prioritetinės probleminės sritys: patvarieji organiniai teršalai, radioaktyvios medžiagos, sunkieji metalai, nafta, vandenynų rūgštėjimas ir triukšmas.
Strategijos pagalba buvo įkurtos kelios darbinės grupės, vykdančios mokslinę veiklą ir prižiūrinčios iškeltų tikslų įgyvendinimą, tačiau jų darbą stabdė nepakankamas finansavimas. Sutarties aukščiausias valdomasis organas buvo reguliarios šalių narių ministrų konferencijos, tačiau nebuvo nuolat dirbančio sekretoriato. Stebėtojų teisėmis susirinkimuose taip pat dalyvaudavo Vokietija, Nyderlandai, Lenkija, Jungtinė Karalystė, nevyriausybinės organizacijos.
1996 m. įkūrus Arkties tarybą, AEPS ir jos darbinės grupės buvo įtrauktos į jos sudėtį.
Karo tarnyba

Karinė tarnyba – vieno asmens ar jų grupės tarnyba ginkluotosiose pajėgose ar kitoje karinėje organizacijoje. Ši tarnyba gali būti savanoriško pasirinkimo dalykas arba privaloma.
Kai kuriose valstybėse tam tikrą laiką ištarnauti turi kiekvienas jų pilietis (pvz., Izraelyje), išimtys daromos tik dėl sveikatos ar religinių įsitikinimų. Valstybėse su visiškai savanoriška karine tarnyba privaloma tarnyba privaloma tik karo ar panašios krizės atveju. Privaloma karinė tarnyba visada, išskyrus labai retus atvejus kai kuriose valstybėse, taikoma tik vyrams.
Aleksander Kwaśniewski

Biografija

1973–1977 m. studijavo Gdansko universitete transporto ekonomiką; universiteto nebaigė: išklausė visus kursus, tačiau neapsigynė diplominio darbo.
1976–1977 m. buvo universiteto studentų sąjungos pirmininkas, 1977–1979 m. Gdansko vaivadijos studentų sąjungos pirmininkas, iki 1982 m. valdybos narys. 1977 m. įstojo į Lenkijos vieningąją darbininkų partiją.
1981–1984 m. studentų savaitraščio ITD, 1984–1985 m. „Sztandar Mlodych“ (Jaunųjų vėliava) leidėjas, 1985 m. įsteigė kompiuterių žurnalą „Bajtek“.
1985–1987 m. Lenkijos jaunimo reikalų ministras ir 1985–1990 m. Jaunimo ir kūno kultūros komiteto pirmininkas.
1990 m. vienas iš Lenkijos socialdemokratų partijos, nuo 1991 m. – Lenkijos demokratinė kairioji sąjunga, steigėjų ir pirmasis pirmininkas.
1991–1995 m. Lenkijos Seimo narys, Lenkijos demokratinės kairiosios sąjungos frakcijos lyderis, Užsienio reikalų komiteto narys, 1993–1995 m. Konstitucijos komiteto pirmininkas.
1995–2005 m. Lenkijos prezidentas, 1995 m. rinkimuose gavo 51,7 %, 2000 m. – 53,9 % balsų. Jam vadovaujant Lenkija įstojo į NATO ir Europos Sąjungą. Įvertinus praeities istoriją buvo normalizuoti ir santykiai su Lietuva.
Gražutės regioninis parkas

Gamtos vertybės

Gražutės regioninis parkas priskiriamas miškingų ežeringų regioninių parkų grupei. Čia suskaičiuojama per 70 vandens telkinių, užimančių 5700 ha (Antalieptės marios, Luodis, Samavas, Dūkštas, Šventas ir pan.). Parke saugomas miškingas ir ežeringas Šventosios aukštupio ežeryno kraštovaizdis. 16 km tęsiasi sudėtingiausią konfigūraciją Lietuvoje turintis vandens telkinys – Antalieptės marios (užtvindžiusios 26 ežerus, kurie susiliejo Šventosios vandeniu užpildytame duburyje) su daugybe salų, pusiasalių ir įlankų. Gražutės giria ir kiti miškų masyvai užima apie 55 proc. teritorijos, apie penktadalį parko teritorijos sudaro vandens telkiniai ir nedidelės pelkės.
Įspūdingas Tumiškių moreninis kalvynas, čia gausu stambių lėkštų 20–40 m aukščio kalvų. Daug vaizdingų ežerų – Luodžio, Samavo, Asavo, Šiurpio, Veprio, Ligajos, Ažukalnio, Zalvo ir kt. Šiame parke yra Šventosios, gražiausios Rytų Aukštaitijos upės, ištakos. Hidrografiniu požiūriu pažymėtini tokie unikumai kaip benuotakiniai Švento ir Šiurpio ežerai, sudėtingiausią konfigūraciją visoje Lietuvoje turintis vandens telkinys – Antalieptės marios su gražiu salynu ir unikaliu pusiasalių raizgynu, didelis Luodžio ežeras su jame esančiomis dviem nerijomis – ragais, ypatingu nuolydžiu pasižymintis Šavašos upelis. Švento ežeras, kuriame pastebimi didžiausi vandens horizonto svyravimai, yra savotiškas hidroklimatinis barometras. Didžiausią plotą užima Gražutės giria, senovėje buvęs stambus miško masyvas. Dėl didelės buveinių įvairovės čia gausu saugomų rūšių. Parkas garsus briedžiais.

Kultūros paveldas

Po visą parko teritoriją išsibarstę archeologijos paminklai – Verslavos, Uženiškių, Degučių, Zokorių, Lūžų piliakalniai. Iš viso parke yra 9 piliakalniai. Ypač įspūdingi Šventosios upės piliakalniai, buvusios sėlių genties gyvenvietės. Gilią praeitį mini Sokiškių piliakalnis Senajame Dūkšte. Yra pilkapių.
Vertingas Salako urbanistinis kompleksas su įspūdinga Švč. Mergelės Marijos bažnyčia iš tašytų akmenų, yra „Jūrų muziejus“. Antalieptėje yra XVIII a. basųjų karmelitų vienuolių statyta bažnyčia ir vienuolynas, Antalieptės vandens jėgainė (HE). Tiltiškių vandens malūne įrengtas vienintelis Lietuvoje energetikos muziejus. Netoliese prie Šavašos upelio – iki XVII a. egzistavusios pagonių šventyklos liekana – Lūžų akmuo su dubeniu. Tai vienintelė Rytų Lietuvoje išlikusi nesugriauta pagonių šventykla.

Laisvalaikis ir pramogos

Poilsiauti labiausiai tinka gausūs, miškų apsupti parko ežerai, o ypač Luodis, Asavas, Samavas, Uolys bei Antalieptės marios. Ežeros geros sąlygos žvejybai, miškai – vieni grybingiausių Lietuvoje. Šventoji – vandens turistų upė, joje įrengta vandens turizmo trasa. Parke kelionė Šventąja prasideda nuo Dūkšto ežero ir, plaukiant ežerų virtine, pasiekiamos vaizdingos Antalieptės marios su šimtais įvairiausių įlankėlių, sąsiaurių, daugybe salų.
Rekomenduojama maudytis prie esančių stovyklaviečių, poilsiaviečių ar kempingų. Yra 6 nemokamos stovyklavietės – trys prie Luodžio, Asavo, Samanio ežerų ir prie Šventosios įtekėjimo į Antalieptės marias.
Parke švenčiamos Užgavėnės, Joninės.
Duobinių kapų kultūra

Arealas

Duobinių kapų kultūra 3600–2500 m. pr. m. e. buvo paplitusi nuo Pietų Uralo rytuose iki Dunojaus žemupio vakaruose – dab. Rusijos Federacijos pietinėje dalyje, Šiaurės Kazachijoje, Pietų Ukrainoje, Moldavijoje, Rytų Rumunijoje, Rytų Vengrijoje, Šiaurės Bulgarijoje. Duobinių kapų kultūra turi vietinių kultūrų elementų. Duobinių kapų kultūrą pakeitė katakombų kultūra.

Kultūra

Duobinių kapų kultūra skiriama pagal laidoseną ir keramiką. Duobinių kapų kultūros žmonės vertėsi klajokline gyvulininkyste – augino galvijus, avis, ožkas, arklius, kiaules, kai kur –  ir žemdirbyste: sėjo kviečius, miežius, soras. Vėlyvuoju laikotarpiu buvo įtvirtintų gyvenviečių (Michailovkos gyvenvietė Ukrainoje).
Keramika – smailiadugnės taurės, viršutinėje dalyje puoštos horizontaliai ir trikampiais virvučių, įkartėlių ornamentu, duobučių įspaudais. Rasta trikojų ir keturkojų indų, manoma, žarijoms laikyti.
Mirusiuosius laidojo keturkampio ar ovalo formos giliose duobėse, suriestus, paguldytus ant nugaros ar šono, apibertus ochra. Įkapių mažai, ryškūs turtiniai skirtumai, randama indų, kaulinių ir bronziniai papuošalų (smeigtukų, auskarų, karolių, įvijų), akmeninių skeptrų, titnaginių antgalių ir durklų (rasta ir varinių), akmeninių ir bronzinių kirvių; kapuose rasta gyvulių kaulų. Kartais mirusysis laidotas su ratais ar vežimu. Kapo duobę uždengdavo rąstais ir virš jos supildavo nuo 2-4 iki 10 m aukščio ir iki 100 m skersmens pilkapį, kalnuotose srityse jį sukraudavo iš akmenų. Pilkapyje būdavo 1-2 kapai, kartais 15-50 kapų.
Spektroskopinė dvinarė žvaigždė

Spektroskopinė dvinarė žvaigždė – glaudi žvaigždžių sistema, kurios kaip dvinarės vizualiai atpažinti praktiškai neįmanoma. Žvaigždės dvinariškumą rodo periodinis jos narių spektro linijų Doplerio poslinkis, kurį salygoja sistemos narių judėjimas tolstant ir artėjant Žemės atžvilgiu. Šio judėjimo metu periodiškai kinta jų radialinis greitis.
Jei žvaigždžių sistemos narės skrieja priešingomis kryptimis, tai vienos narės spektro linijos pasislenka į violetinę spektro sritį, antros – į raudonąją sritį. Tokios dvinarės yra žymimos „SB2” (dvigubos linijos spektrinės dvinarės). Jei viena narių spindi silpnai, tai periodiškai kinta tik šviesiosios narės spektro linijų padėtis, tokiu atveju turime „SB1” – vienos linijos spektrines dvinares.
Ilgesnį laiką stebint spektroskopinę dvinarę, matuojant abiejų komponenčių radialinius greičius, galima apskaičiuoti žvaigždės orbitą. Jos forma nustatoma stebint, kaip kinta radialinis greitis laiko atžvilgiu. Jei priklausomybė primena sinusoidę – žvaigždės orbita bus apskritimo formos. Elipsės formos orbitos atveju radialinio greičio priklausomybės nuo laiko grafinis vaizdas priklausys nuo jos ekscentriciteto ir padėties stebėtojo atžvilgiu.
Nėra įmanoma nepriklausomai nustatyti didžiojo pusašio a ir polinkio į orbitos plokštumą i verčių, tačiau did. pus. ir polinkio sinuso sandauga gali būti nustatyta ilgio vienetais. Jei įmanoma kitais budais nustatyti bent vieną iš tų dydžių, galima gauti orbitos sprendinį.
Retos yra dvinarės, kurios vienu metu yra ir vizualios, ir spketroskopinės. Vizualios dvinarės narės dažnai yra nutolusios viena nuo kitos, tad jų periodas ilgas – matuojamas dešimtmečiais arba ilgiau, taigi radialiniai greičiai per maži, kad juos galima būtų matuoti spektroskopiškai. Spektroskopinės dvinarės atvirkščiai – turi pakankamus matavimams orbitinius greičius – tačiau narės yra per arti, kad galima būtų jas atskirti vizualiai. Taigi sistemos, kurios yra vienu metu vizualinės ir spektroskopinės turi būti arti Žemės. Tokios žvaigždės dažnai pateikia daug vertingos informacijos.