google/wiki40b huggingface dataset:
Blogi žmonės (komedija)

Siužetas

Filmą sudaro keletas tarp savęs nesusijusių pasakojimų. Tarp jų pasirodo žinių reportažai apie mero paklydimus.
Pirmiausia, žudikai laukia savo aukos viešbučio numeryje. Apie būsimą užsakymą žino tik tiek, kad taikinys apsigyvens gretimame numeryje 201. Jie laukia 202–ame. Laukiant kyla ilga diskusija apie tai, kad derėtų būti mandagiam ir pagarbiam, kaip teisingai vadinti azijiečių, afrikiečių kilmės asmenis. Į diskusiją vėliau įsitraukia ir pasmerktasis. Užsakymas įvykdomas, nusiunčiama klientui aukos nuotrauka ir gaunamas atsakymas, kad ne tą vyruką pašalino.
Žinių vedėjas svaiginasi narkotikais prieš pat eterį. Vėliau pranešama naujiena, kad meras sumokėjo prostitutei už suteiktas paslaugas.
Pasakojama apie Smithų šeimyną. Ana ir Deivas nori įsivaikinti, laukia ir ruošiasi pokalbiui su socialine darbuotoja. Lyg tyčia ji pasirodo kitokia: vegetarė, žydų ir afroamerikiečių kilmės, nebaigusi prestižinio koledžo, nenorinti turėti vaikų ir dar lesbietė. Smithų šeimynėlė jai pasirodė išsilavinę ir protingi, tačiau šalti, viską apskaičiuojantys, net manjakiški. Galimai, rasistai, gerai apie save galvojantys. Galiausiai įvyksta socialinis konfliktas. Po kurio laiko rodo, kad Smitai parsiveža kūdikį, o socialinė darbuotoja uždaryta narve pas juos namuose.
Žiniose dalyvauja prostitutė Britnė ir pasakoja apie ryšius su meru.
Pedantiškas vyrukas susipažįsta su banglentininke pažinčių svetainėje. Jie susitinka ir puikiai supranta, kad netinka vienas kitam, bet gerai praleidžia naktį. Veiksmas nukeliamas po pusmečio. Jie gyvena kartu. Merginą erzina jo pedantiškumas ir tvarkingumas, o vyrukas pyksta dėl jos nevalyvumo. Vyksta barniai ir konfliktai.
Meras įrodinėja, kad nieko nepamena. O jeigu nepamena, vadinasi negali paaiškinti, kas nutiko mašinoje.
Aktorė Džiulijana negauna vaidmens jau 9 metus. Ji išnuomavo kambarį atvykėlei iš kaimo. Pasikvietė ją į kastingą, o prodiuseris Benas susižavėjo Meibelinos natūralumu. Džiulė po tokio suktrėtimo pateko į kliniką dvasiškai neįgaliems.
Meras ir toliau dievagojasi, kad yra nekaltas ir tapo sąmokslo auka.
Mergina susitikinėjo su vaikinu. Įlindo į kompiuterio susirašinėjimus ir staiga paaiškėjo, kad jis turi dar vieną merginą. Jos susitiko ir sugalvojo, kad reikėtų nubausti išdaviką. Atėjo pas Dereką į svečius, nušovė buvusį meilužį, bet staiga pasirodė trečia pana. Keila, Dana ir naujoji pažįstama nuvyko į dykumą. Ten iškasė duobę, kad atsikratytų lavono. Tuo pačiu atsikratė ir trečiosios merginos. Jos grįžta į miestą, tačiau jas ima kankinti paranoja.
Simona Krupeckaitė

Biografija

S. Krupeckaitė sportuoti pradėjo 1995 m. su pirmuoju treneriu Alvydu Surgautu. Jos dabartinis treneris yra Antanas Jakimavičius. Už Lietuvos rinktinę debiutavo 2001 m. pasaulio taurės varžybose Lenkijoje. Dabar gyvena ir sportuoja Panevėžyje, Maskvoje. Sportininkė treniruojasi 1 – 2 kartus per dieną. Krupeckaitės hobis yra siuvinėjimas.
2009 m. kovo 25 d. Simona Krupeckaitė pagerino pasaulio rekordą ir buvo greičiausia 500 metrų atskiro starto lenktynėse. Lenkijos miesto Pruškovo „BGZ Arena“ treke 26 metų S. Krupeckaitė pasiekė vidutinį 54,060 km/h greitį, o jos laikas buvo 33,296 sek.
2009 m. spalio mėn. laimėjo moterų treko sprinto daugiakovės varžybas (visose 4 rungtyse – sprinto, 200 metrų iš eigos ir atkrentamąsias lenktynes bei keirino rungtį), surinkusi 60 taškų, artimiausią varžovę rusę Olgą Strelcovą aplenkė 15 taškų.
2010 m. gegužės 29 d. Maskvos Grand prix varžybose Krupeckaitė pasiekė pasaulio 200 metrų iš eigos pasaulio rekordą.
Minskas

Istorija

Nuo 1067 m. žinomas kaip Менеск. Nuo XIV a. priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei, 1793 m. atiteko Rusijos imperijai. 1918 m. kovo 25 d. tapo nepriklausomybę paskelbusios Baltarusijos sostine, 1919 m. Baltarusijos SSR sostine.
Per Antrąjį pasaulinį karą Minskas buvo visiškai sugriautas. Raudonajai armijai nugalėjus vokiečių armiją, Baltarusija su sostine Minsku, vėl buvo užgrobta Sovietų Sąjungos. Pokario metais miestas atstatytas. 1991 m. tapo nepriklausomos Baltarusijos sostine.

Geografija

Rytų Europos miestas, išsidėstęs prie Svisločės upės (Dniepro baseinas) 280,6 m aukštumoje.

Pramonė

Išvystyta statybos, metalo apdirbimo, mašinų (БелавтоМАЗ, traktoriai МТЗ, staklių), prietaisų, televizorių, laikrodžių, šaldytuvų pramonė. Taip pat stipri lengvoji, maisto, chemijos, vaistų, poligrafijos pramonė. Gaminamos statybinės medžiagos, baldai.

Transportas

Didelis geležinkelio mazgas. XIX a. pabaigoje nutiesta Sankt Peterburgo-Varšuvos geležinkelio atšaka iš Naujosios Vilnios į Minską.
Nuo 1984 m. veikia Minsko metropolitenas. Yra Nacionalinis Minsko oro uostas.

Švietimas ir kultūra

Įsikūrusi Baltarusijos mokslų akademija, 13 aukštųjų mokyklų (tarp jų – Baltarusijos universitetas, konservatorija ir kt.), 7 teatrai (žymiausias – operos ir baleto), 12 muziejų (Didžiojo Tėvynės karo, senovės baltarusių meno, liaudies architektūros ir buities, dailės), Minsko zoologijos sodas.

Architektūra

Išlikę vyriausybės rūmai (1930–1933 m.), sporto rūmai (1966 m.), vandens sporto kompleksas (1965–1969 m.).

Minskas ir Lietuva

Per Pirmąjį pasaulinį karą Minske veikė Lietuvių draugijos nukentėjusiems dėl karo šelpti skyrius, kunigo Vincento Borisevičiaus įkurtas Lietuvių moksleivių šelpimo būrelis. 1917 m. mieste vyko Vakarų fronto lietuvių kareivių II suvažiavimas, kuriame dalyvavo apie 6000 lietuvių karių. Minske buvo leidžiami bolševikinės krypties lietuviški laikraščiai, knygos. 1928–1937 m. Minsko radijas kartą per savaitę transliavo laidas lietuvių kalba.
Po SSRS žlugimo, 1992 m. tarp Lietuvos ir Baltarusijos atkurti diplomatiniai santykiai. Dabar Minsko centre veikia Lietuvos ambasada. 1994 m. Minske įkurta Baltarusijos lietuvių bendruomenė, 1996 m. – sekmadieninė lietuvių mokykla. 2000 m. mieste įsteigtas Baltarusijos lietuvių kultūros, švietimo ir informacijos centras.
Moira

Bizantija

VI a. pabaigoje ir VII a. pradžioje Bizantijoje tebenaudota vėlyvosios Romos imperijos karinė organizacija imta keisti. Ji baigėsi apie 680 m., kai buvo suformuota nauja karinė administracinė temų sistema.

Didžiausi kariniai vienetai buvo temos (gr. Θέμα, thema), kurias sudarė turmos. Turmas sudarė moiros, kitaip dar drungai. Šiuos sudarydavo kelios bandos. Todėl moira ar drungas dydžiu atitinka dabartinį batalioną (dabartiniuose batalionuose būna nuo 400 iki 1300 karių). Pradžioje moiras sudarydavo apie 1000 karių, dėl ko jas dar vadino chiliarchijomis. Retkarčiais žmonių skaičius moirose siekdavo iki 3000. Imperatorius Leonas VI Išminčius, pagal rašytinius šaltinius, buvo paliepęs drungus formuoti tik 400 karių dydžio. Tokie drungai turėjo būti jo įsteigtose mažesnės temose.

Šiuolaikinė Graikija

Graikijos oro pajėgose, taip pat armijos ir laivyno aviacijoje terminas gr. μοίρα, moira reiškia 'eskadrilė'. Graikijos armijoje moira yra 'artilerijos batalionas, artilerijos divizionas', o specialiosios paskirties pajėgose - 'batalionas', atitinkantis kitų šalių ginkluotųjų pajėgų specialiųjų pajėgų eskadronus.
Rusijos teatro meno akademija

Įtaka Lietuvos teatrui

Lietuvos tarybinės okupacijos metu tuometinis Lunačiarskio valstybinis teatro meno institutas parengė daug Lietuvos teatro režisierių, aktorių ir pedagogų. Institute studijavo režisierė ir pedagogė Dalia Tamulevičiūtė, Lietuvoje ir užsienyje pripažinti režisieriai Eimuntas Nekrošius, Cezaris Graužinis (abiejų vadovas Andrejus Gončiarovas), Vytautas Čibiras, Vladas Limantas, Jonas Jurašas, Gytis Padegimas, Rimas Tuminas, Povilas Gaidys.
Évian Thonon Gaillard FC

Istorija

Įkurtas 2003 m. kai Gajaro mieste susijungė FC Gaillard ir FC Ville-la-Grand klubai. 2007 m. persikėlė į Tonon le Beną.
2010–2016 m. turėjo profesionalaus klubo statusą. 2015 m. prarado vietą elito divizione, o 2016 m. buvo išformuotas.
Kauno chasidų sinagoga

Istorija

Iki 1940 m. okupacijos Lietuvoje judėjai chasidai (chabadininkai) turėjo savo maldos namus daugumoje žydų gyvenviečių, buvo apie 200 bendruomenių. 2007 m. Lietuvoje veikė dvi bendruomenės Vilniuje ir Kaune. Dar 1995 m. Kauno chasidų sinagogos religinė bendruomenė pateikė prašymą dėl buvusios chasidų sinagogos pastato grąžinimo. Čia sovietmečiu buvo įsikūrusi laboratorija, patalpas valdė Vilniaus dailės akademijos filialas. Vėliau akademijai pastatas tapo nereikalingas. Lietuvos žydų religinė bendrija pripažįsta Kauno chasidų sinagogos religinę bendruomenę kaip iki 1940 m. liepos 21 d. veikusių žydų chasidų maldos namų teisių perėmėja.

Architektūra

Chasidų sinagoga (Hasidic kloyz) pastatyta 1880 m. Inžinierius Noach–Ber Joffe 1929 m. nubraižė nedidelio priestato, skirto parduotuvei, projektą, tačiau sumanymas, matomai, nebuvo įgyvendintas. Maldos namai buvo sumūryti iš raudonų plytų, nutinkuoti, su dvišlaičiu stogu. Pastato planas netaisyklingas, T formos, kurią apibrėžia sklypas Gimnazijos ir A. Mackevičiaus gatvių sankirtoje. Fasadai simetrinės kompozicijos, pasižymi kukliu neorenesansiniu dekoru. Remiantis 1930 m. nuotraukomis ir Jofės brėžiniais, matyti, kad išlikę fasadai pakitę nežymiai: kai kurios buvusių durų angos paverstos langais, užmūrytas vienas rūsio langas, kai kurių angų arkinės formos, be to, „ištiesintos“ mūru ir tapusios stačiakampėmis. Vidaus išplanavimas išlikęs mažai pakitęs: beveik kvadratinėje pagrindinėje maldų salėje bima keturiuose kampuose įrėminta kolonų poromis, laikančiomis medinį skliautą, lubos papuoštos lipdiniais. Interjero elementai buvusioje skulptūros studijoje ilgai nebuvo prižiūrimi, todėl atskirų detalių būklė tapusi bloga.
Vanda Albrechtienė

Biografija

Liudvikos Didžiulienės ir Stanislovo Didžiulio duktė.
Nuo 1896 m. gyveno pas motiną Mintaujoje, ten 1901 m. baigė mergaičių gimnaziją. Nuo 1902 m. bendradarbiavo laikraštyje „Darbininkų balsas“. 1903 m. įstojo į Berno universiteto Filologijos fakultetą, bet susituokė su Vincu Mickevičium-Kapsuku, su kuriuos draugavo dar gyvendama Mintaujoje ir grįžo į Lietuvą. 1904–1905 m. dirbo leidinių „Draugas“, 1906 m. „Darbininkas“, „Naujoji Gadynė“ redakcijose. 1908 m. bendradarbiavo laikraštyje „Vilniaus žinios“, 1910 m. žurnale „Visuomenė“.
1907 m. suėmus vyrą areštuota, bet pabėgo. Peterburge baigė meno mokyklą, 1912 m. dantų gydytojų kursus, bendradarbiavo lietuvių ir rusų spaudoje. 1913 m. su tuberkulioze sergančia dukra išvyko į Krymą. Karo metais gyveno Jaltoje, 1916–1917 m. dirbo tremtinių sanatorijos vedėja. Išsiskyrusi su V. Kapsuku ištekėjo už Jurgio Albrechto, kuris jos eilėraščiams rašė muziką. Jam 1933 m. mirus grįžo į Lietuvą, vertėsi stomatologija Panevėžyje. Dalyvavo visuomeninėje veikloje. Eilėraščius ir apsakymus rašė lietuviškai ir rusiškai. Jie daugiausia buvo spausdinami periodikoje.
Hitlerininkų nužudyta kartu su kitais Panevėžio ligoninės gydytojais. Palaidota Padvarininkuose.
Šešuvis

Tėkmė

Šešuvis prasideda 12 km į šiaurės vakarus nuo Raseinių, prie Šienlaukio kaimo. Teka pietvakarių, pietų-vakarų kryptimis pro Raseinių, Jurbarko ir Tauragės rajonus. Vaga labai vinguriuoja. Įteka į Jūrą 36 km nuo jos žiočių, netoli Pajūrio, 4 km į pietvakarius nuo Tauragės.
Vagos didžiausias plotis (2 km nuo žiočių) 50 m, aukštupyje – 1–5 m, žemupyje – vidutiniškai iki 20 m. Būdingas slėnio plotis 250 m, jo šlaitai 8–10 m aukščio. Vagos vidutinis nuolydis – 103 cm/km. Gylis iki 1–3 m.

Hidrologija

Pavasarį Šešuvis smarkiai patvinsta. Aukštupyje upė gana srauni (nuolydis – iki 3 m/km). Vyrauja sraunios seklumos, rėvos, slenksčiai, upės vaga gausiai užžėlusi vandens augmenija. Į upę tolydžio plūstant intakų vandenims, nuolydis mažėja, upė darosi gilesnė, tėkmė gerokai sulėtėja. Upės nuolydis žemupyje labai mažas (tik 0,2 m/km). Vandens lygis per metus smarkiai svyruoja, sausmečiu stipriai nusenka, o pavasarinio polaidžio metu ar po didesnių liūčių upė ypač patvinsta. Didžiausia metinė vandens lygio svyramo amplitudė užrašyta 1962 m. (7,2 m).
Vidutinis Šešuvies debitas aukščiau Upės žiočių 3,78 m³/s, aukščiau Ančios žiočių 7,69 m³/s, žemiau Šaltuonos žiočių 12,8 m³/s, ties Skirgailais 15,4 m³/s (didžiausias – 643 m³/s, mažiausias vasarą – 0,58 m³/s, mažiausias žiemą – 0,63 m³/s), ties žiotimis 16,4 m³/s.
Pavasarį nuteka 41 % Šešuvies metinio nuotėkio, vasarą – 8 %, rudenį – 21 %, žiemą – 30 %.
Šešuvis paprastai užšąla gruodžio pabaigoje (26–31 d.), nors buvo užšalęs ir jau gruodžio 6 d. (1945, 1959 m.). Ledas laikosi apie 73 dienas (ilgiausiai – 121 d., 1955–1956 m. žiemą). Dangos storis būna iki 55 cm (1947 m.). Ledai pradeda tirpti kovo antroje pusėje, kartais – nuo balandžio vidurio (10–15 d.).

Istorija

Šešuvis (Sessow) minimas 1386 m. kryžiuočių karo kelių į Lietuvą aprašymuose.
Upėvardžio šaknis šeš- Lietuvoje dažna, bet ne visai aiškios kilmės. Bandoma sieti su šešėlis („nuo šviesos užstojama tamsi vieta“), senesnė šios šaknies reikšmė galėjusi būti „šaltas, vėsus“.

Reikšmė

Prie Šešuvies Skirgailuose (5 km nuo žiočių) įrengta vandens matavimo stotis.
Svarbesnės gyvenvietės prie upės: Pašešuvys, Mažintai, Yliai, Taubučiai, Kartupiai, Varlaukis, Bildeniai, Traklaukas, Stirbaičiai, Gaurė, Kunigiškiai, Baltrušaičiai, Skirgailai.
Beveik visas Šešuvies žemupys yra Jūros ichtiologiniame draustinyje, aukštupio atkarpa patenka į Pašešuvio kraštovaizdžio draustinį.
Natrio chloridas

Panaudojimas

Naudojamas maisto gaminimui, įvairiems natrio junginiams (natrio šarmui, natrio karbonatui ir pan.), chlorui ir jo junginiams gauti. Medicinoje 0,9 % natrio chlorido tirpalas naudojamas kaip fiziologinis tirpalas.
Natrio chloridas taip pat žiemos metu yra išpilamas ant gatvių norint nutirpinti ledą, tačiau skatina automobilių koroziją.
Chabad Lubavitč

Chabad Lubavitč (taip pat Chabad, Habad arba Lubavitč) – tai viena didžiausių Hasidinio judaizmo judėjimo krypčių bei pats didžiausias pasaulyje ortodoksų judėjimas. Manoma, kad pasaulyje yra apie 200 000 šio ortodoksinio judaizmo krypties pasekėjų. Judėjimo pavadinimas kilo iš baltarusiško žodžio  Любавичи, (Liubaviči)  reiškiančio „broliškos meilės miestas“.
XVIII a. pabaigoje šį ortodoksinį – fundamentalistinį judėjimą įkūrė Abiejų Tautų Respublikos rabinas Šneuris Zalmanas. Nuo įkūrimo Chabad Lubavitč vadovavo 7 lyderiai arba Rebbe. Paskutinis, Menachem Mendelis Schneersonas (1902-1994) buvo septintasis judėjimo lyderis, o Menachem Mendeliui rabinas Josefas Izaokas Schneersohnas (1880-1950) buvo uošvis.
Pranciškus Būčys

Biografija

1895 m. baigė Seinų kunigų seminariją, 1899 m. – Sankt Peterburgo dvasinę akademiją, įšventintas kunigu. 1899–1901 m. studijavo Fribūro universitete, teologijos daktaras.
1902–1916 m. su pertraukomis dėstė Sankt Peterburgo dvasinėje akademijoje; 1912–1915 m. ėjo rektoriaus pareigas, kaip ne lenkas rektoriumi nepaskirtas. 1905 m. su kitais parengė Lietuvių krikščionių demokratų sąjungos programos projektą; vienas Didžiojo Vilniaus Seimo pirmininkų. Nuo 1909 m. marijonas. 1915–1916 m. kunigavo lietuvių karo pabėgėlių kolonijoje prie Maskvos. 1916–1921 m. gyveno JAV, lietuviškų parapijų klebonas, nuo 1918 m. kazimieriečių vienuolyno Čikagoje kapelionas, 1918–1921 m. laikraščio „Draugas“ redaktorius.
1921 m. grįžo į Lietuvą. 1922–1927 m. dėstė Lietuvos universitete, 1924–1925 m. Lietuvos universiteto rektorius. 1927–1933 m. ir nuo 1939 m. marijonų kongregacijos gen. vyresnysis. 1930 m. Rytų apeigų vyskupas. Įkūrė marijonų namų Lietuvoje ir užsienyje, parašė instrukcijas vienuolijos nariams, statutus, pasauliečių apaštalavimo taisykles, vienuoliją suskirstė į provincijas. 1928–1935 m. ir nuo 1939 m. gyveno Romoje. Nuo 1929 m. popiežiaus komisijos Rusijai patarėjas; organizavo katalikų misijas tarp rusų. 1934 m. Harbine leido laikraštį „Katoličeskij vestnik“. 1935–1936 m. Telšių kunigų seminarijos dvasios vadas. 1936 m. išrinktas Lietuvių katalikų mokslų akademijos akademiku.
Bendradarbiavo leidiniuose „Vienybė lietuvninkų“, „Žemaičių ir Lietuvos apžvalga“, „Tėvynės sargas“, „Kosmos“ ir kt.), parašė atsiminimų.
Vokietijos Bundesbankas

Vokietijos Bundesbankas (vok. Deutsche Bundesbank) - Vokietijos Federacinės Respublikos (VFR) centrinis bankas. Jis taip pat priklauso Europos centrinių bankų sistemai. Kadangi Vokietijos Bundesbankui būdingas stabilumas, tai dėl šios savybės jis laikomas įtakingiausiu Europos centrinių bankų sistemos nariu. Šiuo metu jis glaudžiai susijęs su Europos centriniu banku. Jo pagrindinės pareigos - Europos centrinių bankų sistemos nustatytos monetarinės politikos vykdymas.
Tiek Vokietijos Bundesbankas, tiek Europos centrinis bankas yra įsikūrę Frankfurte prie Maino.

Istorija

Bundesbankas buvo įsteigtas 1957 m.
Vokietijos Bundesbankas buvo labai gerbiamas dėl jo sugebėjimo pažaboti infliaciją viso XX amžiaus antros pusės laikotarpiu ir dėlto Vokietijos markė buvo labiausiai pripažinta valiuta. Tokiu būdu Bundesbankas įgijo didžiulę netiesioginę įtaką daugelio Europos šalių atžvilgiu.
Beržalota

Istorija

1945 m. sausį įkūrus Didžiosios kovos partizanų apygardą, Balninkų, Molėtų, Lyduokių ir Šešuolių apylinkėse veikė Alfonso Morkūno-Plieno grupė (16–30 kovotojų), o Giedraičių, Želvos, Šešuolių ir Širvintų valsčių sandūroje – Vanago dalinys (90–110 vyrų). 1999 m. liepos 25 d. Beržalotoje atidengtas paminklas Didžiosios kovos apygardos Plieno rinktinės partizanams, būrio vadui Jonui Pažūsiui-Dagiui ir Stasiui Zarembai-Beržui, čia žuvusiems 1947 m. vasario 7 d.
Kilčėnai

Istorija

Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. Iki 1976 m. liepos 1 d. kaimas priklausė Suvalkų vaivadijos Berznyko valsčiui.  1975-1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.
Liūdas Brokas

Biografija

Tėvai buvo dvaro darbininkai. Nuo 7 iki 16 metų tarnavo pas ūkininkus, išmoko siuvėjo amato. 1918 m. Alvito valsčiaus komiteto narys. 1919 m. sausio 16–23 d. dalyvavo II valstybės konferencijoje Kaune, išrinktas į Valstybės Tarybą.
Lietuvos darbo federacijos narys. Į Steigiamąjį Seimą iškeltas II (Kauno) rinkimų apygardoje LDF sąraše, tačiau išrinktas nebuvo. 1922 m. birželio 20 d. – 1922 m. lapkričio 13 d. Steigiamojo Seimo atstovas. Priklausė Lietuvos darbo federacijos frakcijai, įėjusiai į Lietuvos krikščionių demokratų partijos bloką.
Hay Group

Pasaulinis „Hay Group“ tinklas

1943 metais JAV, Filadelfijoje, buvo įkurta individuali vadybos konsultacijų įmonė „Edward N. Hay and Associates“. Pirmą didelį atlyginimų projektą kompanija įvykdė kartu su bendrove „General Foods“.
1960 m. Toronte (Kanada) buvo įkurtas pirmasis padalinys už Filadelfijos ribų;
1963 m. kompanija pradėjo tarpatlantinę veiklą ir atidarė savo atstovybę Londone (Didžioji Britanija);
1965 m. buvo įkurtas antrasis kompanijos padalinys JAV – San Franciske.
1984 m. bendrovė „Saatchi & Saatchi“ įsigijo „Hay Group“, o jos vadovus paskyrė valdyti visą bendrovę.
1990 m. „Hay Group“ vadovai įsigijo bendrovės akcijas ir perėmė jos valdymą.
Šiuo metu „Hay Group“ veikia visuose žemynuose, turi 85 padalinius 47-iose pasaulio šalyse, kuriuose dirba daugiau nei 2.600 darbuotojų.
Skiemonių pagrindinė mokykla

Istorija

XVIII a. Skiemonyse veikė parapinė mokykla. Deja, jos pėdsako miestelyje neliko. XX amžiaus pradžioje skiemoniečių vaikai rašyti, skaityti mokėsi rusiškai. Lietuviškai ne kiekvienoje šeimoje mokėta maldaknygę skaityti, nors buvo žmonių, mokiusių šito vaikus. Senieji žmonės mini Pipirienę, J. Švejaitę, Nociūnaitę, knygnešio J. Juodžio atvežtas maldaknyges.
Lietuviška, valstybės išlaikoma mokykla Skiemonyse atsidarė 1920 m. Keturių skyrių pradinė mokykla įsikūrė parapijos namų salėje, 1924 m. persikėlė į Skiemonių valsčiaus savivaldybės pastatą (dabar Skiemonių moterų klubas). 1930 m. savivaldybei iš to pastato išsikėlus, mokykla kurį laiką gyvavo erdviau, nors mokinių buvo gana daug, jų susirinkdavo iki 120. Vėliau, kai atsidarė pradinės mokyklos Voversyse, Pašiliuose, Juškonyse, mokinių Skiemonių pradinėje mokykloje sumažėjo. 1941 m. pradžioje jų buvo 60. 1936 m. Lietuvoje pradėta švietimo reforma numatė šešių skyrių pradinę mokyklą. Skiemoniečiai, pradėję lankyti mokyklą 1938 m., baigė jau 6 jos skyrius. 1944 m. atsidarė progimnazija, 1951 m. reorganizuota į septynmetę, o 1953 metais Skiemonių mokykla tapo vidurine ir 1957 m. išleido pirmąją abiturientų laidą – 21 mokinį.
Mokykla niekada visa netilpo po vienu stogu. Juo dalijosi valsčiaus savivaldybė, po karo klebonija (sudegusi). Nesutalpino visų mokinių ir erdvus ištremto ūkininko V. Čečergio namas, atvežtas iš Smaltiškio kaimo ir perstatytas Skiemonyse buvusios žydų šventyklos vietoje. 1964 m. mokykla įsikėlė į naują mūrinį pastatą, kurį laiką neapleidusi ir senųjų. Po Nepriklausomybės atkūrimo pastarieji buvo perleisti savivaldybei, jų vietoje mokykla paveldėjo nebereikalingą erdvų vaikų darželio pastatą, įsikūrusį greta. Deja, Skiemonių apylinkėse mažėjant gyventojų, vis mažiau vaikų suguža į mokyklą. Dabar Skiemonių mokykla yra tapusi Anykščių Antano Baranausko pagrindinės mokyklos pradinio ugdymo skyriumi. 2016 m. skyrius uždarytas.
Betygalos (Pilkalnio) kapinės

Istorija

Kapinės veikia nuo XIX a. antrosios pusės. 1927 m. Kauno metropolija svarstė bažnyčios klebono prašymą padidinti parapijos kapinių plotą. Sklypas buvo skiriamas iš Liktėnų dvaro valdų. Klebono Pranciškaus Janulaičio rūpesčiu, bažnyčia gavo 6565 kv.m žemės sklypą Pilkalnyje. Šis sklypas iš pietų, rytų ir vakarų ribojosi su valstybiniu mišku. Archeologas Petras Tarasenka 1928 m. mini Betygalos (Pilkalnio) kapines: „… Už parapijos kapinių, Dubysos ir jos intako Vikupio santakos…“
1972 m. duomenimis, kapinių teritorija užėmė 1,6 ha plotą.

Vertybės

Seniausieji paminklai kapinėse datuojami 1860, 1876, 1880, 1884, 1885 m. Antkapiniai kryžiai yra pakankamai turtingos ornamentikos ir skirtingos stilistikos, dalis jų yra sunykę. Išlikę po kelis neobarokinius, neogotikinius, eklektinius lietinius, kaltinius kryžius. Kapinėse yra ir dabartinių medžio drožėjų bei tautodailininkų mažosios architektūros kūrinių. Daug medinių gausiai ornamentuotų kryžių. Ornamentikai būdingi lelijų, stilizuotų gėlių ir geometriniai motyvai. Išskirtini Juozo Grabausko ir Ričardo Ramanausko bei kitų meistrų darbai. Savo kūryboje jie įprasmina geriausias kryždirbystės tradicijas: kryžių kryžmų, stiebų, pečių galų ornamentiką. Stogastulpių gamyboje jie naudoja simbolius, iliustruojančius mirusiojo gyvenimo veiklą: arfą, dūdelę, vežimą, priekalą, smūtkelį, paletę su teptukais.
Yra originalių neoklasikinių paminklų, gamintų ne vietinių meistrų ir skirtų praeityje turtingiems žmonėms arba dvarininkams. Dalis jų buvo tapę standartiniais ano laikmečio kultūrai būdingais paminklais. Keli iš jų, kurių aukštis siekia iki 4 metrų, išsiskiria savo pompastika, nesaikingomis proporcijomis. Neoromantinių paminklų taip pat esama dvejopų. Vieni atlikti išmanančių stilistiką profesionalų, kiti – juos mėgdžiojančių meistrų. Apie 80 proc. antkapinių įrašų iki 1940 m. daryti lenkų kalba. Šriftas įvairus: nuo laisvo iki klasikinio blokinio, tačiau nėra nei vieno gotiško.