Leon Mitkiewicz

Biografija

1915 m. baigė Balstogės gimnaziją. Pirmojo pasaulinio karo metais pašauktas į Rusijos imperijos kariuomenę, baigė kavaleristų mokyklą. 1917 m. lapkritį pradėjo tarnybą I-ajame Lenkų korpuse Rusijoje vadovaujamame gen. Juzefo Dovboro-Mušnickio (lenk. Józef Dowbor-Muśnicki). Lenkijos – sovietų karo metu buvo štabo karininkas.
1922 m. gegužės 3 d. gavo rotmistro laipsnį. 1923 m. – 4-osios kavalerijos brigados štabo Suvalkuose vadas. Vėliau tarnavo referentu Ypatingosios karo tarybos biure Varšuvoje (lenk. Biuro Ścisłej Rady Wojennej). Nuo 1924 m. lapkričio 3 d. iki 1925 m. spalio 15 d. buvo Varšuvos aukštosios karo mokyklos IV kvalifikacijos kėlimo kursų klausytojas. 1927 m. balandžio 12 d. paaukštintas į majorus. Baigęs kursus ir gavęs generalinio štabo karininko diplomą buvo perkeltas į Centrinę kavalerijos mokyklą Grudziondze, kuri 1928 m. birželio 1 d. buvo performuota į Kavalerijos mokymų centrą (lenk. Centrum Wyszkolenia Kawalerii). Vėliau L. Mitkievičius ėmė dėstyti Varšuvos aukštojoje karo mokykloje (lenk. Wyższej Szkoły Wojennej). 1930 m. sausio 1 d. pakeltas į papulkininkius. Dėl puikios reputacijos 1932 m. balandžio 1 d. buvo paskirtas vadovauti 2-ajam kavalerijos pulkui (lenk. 2 Pułk Szwoleżerów Rokitniańskich) Starogard Gdanske. Pakeitė lig tol vadovavusį pulkininką Konstantiną Druckį-Lubeckį (lenk. Konstantin Drucki-Lubecki).
1935 m. sausio 26 d. Lenkijos Respublikos prezidentas Ignotas Mošcickis suteikė L. Mickievičiui pulkininko laipsnį. Kartu su juo pulkininko laipsnį buvo gavę tik du kavalerijos karininkai: Vitoldas Dzieržykrajus-Moravskis (lenk. Witold Dzierżykraj-Morawski) ir Edmundas Tarnašievičius-Heldutas (lenk. Edmund Tarnasiewicz-Heldut).
1936 m. paskirtas 1-uoju karininku kariuomenės inspektoriaus divizijos generolo Leono Berbeckio (lenk. Leon Berbecki) štabe. 1938 m. pavasarį užmezgus diplomatinius santykius su Lietuva buvo paskirtas karo attaché Kaune. Apie savo metus praleistus Lietuvoje L. Mickievičius paliko atsiminimus.
Prasidėjus Antrajam pasauliniam karui kuomet 1939 m. rugsėjo 1 d. Lenkija buvo užpulta Vokietijos, o į rytines jos žemes rugsėjo 17 d.įsiveržus Sovietų Sąjungai, kuri iki tol lenkams priklausiusį Vilniaus kraštą spalio 10 d. sutartimi perdavė Lietuvai, L. Mitkievičius kartu su Lenkijos diplomatiniu korpusu pasitraukė iš Lietuvos. Atsidūrė Paryžiuje.
Prancūzijoje tapo Vyriausiojo štabo II skyriaus vadu. 1942 m. birželio 10 d. kariuomenės vado gen. Vladislovo Sikorskio (lenk. Władysław Sikorski) paskirtas I-osios tankų divizijos vado pavaduotoju. 1943 m. sausio 22 d. buvo paskirtas lenkų atstovu Jungtiniame sąjungininkų štabe (angl. Combined Allied Staff) prie Jungtinio štabo vadų komiteto (angl. Combined Chief of Staff) Vašingtone. Ėjo Vyriausiojo štabo vado pavaduotojo pareigas. Po Antrojo pasaulinio karo pasiliko Jungtinėse Amerikos Valstijose. Čia aktyviai dalyvavo lenkų kombatantų (buvusių karių) veikloje, pasisakydavo Laisvosios Europos radijuje. Parašė knygų apie Lenkijos kariuomenę ir savo tarnybą. Buvo apdovanotas du kartus Kryžiaus ordinu, Aukso kryžiumi už nuopelnus, Nepriklausomybės atgavimo dešimtmečio medaliu, 1918–1920 m. karo atminimo medaliu, Tarpsąjunginiu medaliu „Médaille Interalliée“.