google/wiki40b huggingface dataset:
Antrimo plynaukštė

Antrimo plynaukštė (angl. Antrim Plateau) – plynaukštė Airijos salos šiaurės rytuose, Šiaurės Airijoje (Jungtinė Karalystė). Sudaryta iš mezozojaus klinties ir kreidos, padengtos bazalto sluoksniais. Aukštis iki 554 m (Trostano k.). Ties Antrimo plynaukštės sandūra su vandenynu susidaręs geologinis darinys, vadinamas Milžinų keliu (iki 6 m ilgio ir 0,5 m skersmens bazaltinės kolonos). Plynaukštėje telkšo didelis Nėjaus ežeras. Būdingi durpynai, viržynai.
Viktoras Biržiška

Biografija

Kilęs iš žemaičių bajorų Biržiškų giminės. Tėvas Antanas Biržiška, broliai Mykolas Biržiška ir Vaclovas Biržiška.
Motinos parengtas, 1895 m. įstojo į Šiaulių gimnazijos parengiamąją klasę. 1903 m. dalyvavo slaptame moksleivių būrelyje, kurį lietuvių kalbos mokė į Šiaulius išsiųstas Jonas Jablonskis. 1904 m. Šiaulių gimnaziją baigė aukso medaliu, kurį pardavė Peterburge, įstojęs į universiteto Matematikos ir gamtos fakultetą. Išlaikęs konkursinius egzaminus, universitete liko laisvu klausytoju, o studijavo Peterburgo technologijos institute.
Dalyvavo slaptos lietuvių studentų draugijos veikloje, kurį laiką buvo jos iždininkas. Dalyvavo kultūrinėje veikloje, dainavo chore ir šoko Miko Petrausko operetėje „Kaminkrėtys ir malūnininkas“. 1906 m. lapkričio mėn. po kratos bute buvo sulaikytas, bet, neįrodžius kaltės, paleistas. 1905–1906 m. užsidarius universitetams, dirbo Šiauliuose, vadovavo vietinei Lietuvos socialdemokratų partijos organizacijai, savo bute laikė ginklų sandėlį ir spaustuvę, kuria spausdino atsišaukimus.
Grįžęs į Peterburgą vertėsi matematikos pamokomis, dirbo Peterburgo gimnazijoje, elektros stotyje, vadovavo tramvajaus tilto statybos darbams, dirbo meistru A. Baranovskio patrankų šaudmenų įmonėje. 1914 m. baigė Peterburgo technologijos institutą. Prasidėjus karui mobilizuotas, bet paliktas įmonės direktoriumi. 1917–1918 m. apie 50 kartų kratytas, kelis kartus čekistų areštuotas ir, tik įmonės darbininkams reikalaujant, paleidžiamas.
1920 m. rugsėjo 30 d. grįžo į Lietuvą kaip įkaitas, iškeistas į bolševiką iš Panevėžio kalėjimo. Vilniuje dirbo lietuvių gimnazijos mokytoju, dėstė Lietuvos mokslų draugijos aukštuosiuose kursuose, bendradarbiavo spaudoje. 1920 m. išrinktas Vilniaus lietuvių komiteto nariu. 1920 m. lapkričio 23 d. lenkų suimtas, kai pabėgo lietuviai kareiviai belaisviai. 1921 m. suimtas dėl straipsnio laikraštyje „Glos Litwy“, bet 1921 m. rugpjūčio 23 d. amnestuotas. 1922 m. sausio 20 d. kartu su broliu Mykolu lenkų apkaltintas tėvynės išdavimu ir, tik Tautų Sąjungai pareikalavus, vasario 6 d. su kitais 32 lietuviais ir gudais išvežtas į Nepriklausomą Lietuvą.
1922 m. kovo mėn. paskirtas Krašto apsaugos ministerijos artilerijos tiekimo viršininko pavaduotoju, 1922–1926 m. šios tarnybos viršininkas. Kartu 1922–1924 m. „Aušros“ gimnazijos, 1923 m. Suaugusių gimnazijos, 1923–1925 m. Aukštųjų karininkų kursų dėstytojas, 1922–1939 m. Vytauto Didžiojo universiteto docentas, 1928 m. profesorius. Dėstė 15 aukštosios matematikos disciplinų. 1931–1939 m. Matematinės analizės katedros vedėjas. 1940–1944 m. Vilniaus universiteto profesorius. 1934–1944 m. redagavo Lietuviškosios enciklopedijos matematikos skyrių.
1944 m. liepos mėn. pasitraukė į Vokietiją. 1946–1949 m. Pabaltijo universiteto Hamburge ir Pineberge profesorius, Matematikos ir gamtos fakulteto prodekanas. 1950 m. emigravo į JAV.
Mažųjų Mostaičių I senosios kapinės

Kapinės

Įrengtos natūralioje moreninėje kalvoje, kurią iš visų pusių juosia lygūs laukai. Pailgos šiaurės rytų – pietvakarių kryptimi, apie 45 m ilgio ir 25 m pločio, iki 1,5 m aukščio. Pakraščiuose apaugusios senais lapuočiais medžiais, kurių keletas auga ir kapinių teritorijoje. Paviršius nuožulniai žemėja link kalvos pakraščių. Laidojimo žymių ir smulkiosios memorialianės architektūros statinių nėra.
Aukščiausioje kalvos dalyje, ties kapinių viduriu stūkso melioratorių pastatytas natūralus, trikampio pavidalo lauko akmuo, kurio šiaurės rytinėje plokštumoje pritvirtintos 4 metalinės horizontalios juostos su iškilių raidžių užrašu: „MELIORAVINO DARBAI / „PERGALĖS“ KOLŪKYJE BAIGTI 1975 M. / PROJEKTO AUTORIUS A. BITAUTAS / DARBUS VYKDĖ PLUNGĖS MSMV DARBŲ VYKDYTOJAS - F.ZULONAS“.
Šiaurės rytiniame kapinių gale, dešinėje įėjimo pusėje įkastas betoninis stovas su seno pavyzdžio archeologijos paminklo anotaciniu ženklu: skydo pavidalo aliuminio lydinio lenta, kurioje išlietas užrašas: „M.MOSTAIČIŲ / SENKAPIS // LIETUVOS [TS]R / ARCHEOLOGIJOS PAMINKLAS / SAUGOMAS VALSTYBĖS“.
Į kairę nuo jo, kitapus tako į medį atremtas stūkso medinis, kryžiaus su dvišlaičiu stogeliu pavidalo, anotacinis ženklas su užrašu: „MAŽŲJŲ MOSTAIČIŲ / KAIMO I KAPINĖS“.
Teritorijos plotas – 0,09 ha.
0,92 km į šiaurės vakarus yra Mažųjų Mostaičių II senosios kapinės.

Istorija

Kapinės veikė XVI–XVIII a. Jose laidoti Mažųjų Mostaičių kaimo gyventojai. Nuo XIX a. iki XX a. pr. jose retsykiais buvo laidojami savižudžiai, nekrikštyti mirę kūdikiai ir pan. Kapinės vadinamos Maro kapeliais, Mažionio kalvele. Pasakojama, kad kapinėse ir šalia jų kasant duobes buvo randama žmonių kaulų, žalvarinių žiedų, sagų ir pan. Seniau kapinėse stovėjo medinė koplytėlė su šventųjų skulptūromis ir keli monumentalūs kryžiai, kurie sovietmečiu sunaikinti.
1936 m. Valstybės archeologijos komisija jas registravo kultūros paveldo objektų sąraše. 1974–1988 m. kapinės – Mažųjų Mostaičių senkapis, buvo registruotos vietinės reikšmės archeologijos paminklų sąraše (kodas AV923).
Istorinio ir memorialinio pobūdžio vertingąsias savybes turintis saugotinas kultūros paveldo objektas.

Tyrimai

1936 m. kapines aprašė Mižuikų pradžios mokyklos mokytojas Vincas Bartkaitis, rinkęs medžiagą Lietuvos žemės vardynui. 2006 m. vietovę žvalgė Bronius Dakanis, 2015 m. – Julius Kanarskas.
Verstaminų I piliakalnis

Piliakalnis

Piliakalnis įrengtas atskiroje kalvoje, esančioje nusausinto ežero rytiniame krante. Aikštelė kiek netaisyklingo apskritimo formos, 17 m skersmens, iš visų pusių apjuosta 127 m ilgio, 28 m pločio, 3 m aukščio pietvakariuose ir 4,5 m aukščio šiaurės vakaruose pylimu. Šlaitai vidutinio statumo, 7-10 m aukščio.
Pietinėje dalyje pylimas perkastas nuleidžiant aikštelėje besikaupiantį vandenį. Šiauriniame pylimo šlaite iškasta rūsio duobė. Piliakalnis apaugęs praretintais medžiais.

Aplinkiniai piliakalniai

Verstaminų III piliakalnis 0,6 kmAtesninkų piliakalnis 8 kmPrelomčiškės piliakalnis 7 kmVerstaminų II piliakalnis 0,3 kmVerstaminų IV piliakalnis 1,3 kmBuniškių piliakalnis 10 kmKuklių piliakalnis 8 kmGiraitės piliakalnis 2,5 km
Pastaba:
Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną
Trasa Clermont-Ferrand

Istorija

Pastatyta 1958, apjungiant kalnų vietovėje esančius keliukus, dėl ko yra panaši į senąją Nürburgring trasą. Trasa buvo laikoma pavojinga, tačiau didelių avarijų čia nebuvo. Po 1972 Prancūzijos GP persikėlė į Paul Ricard trasą, nes nebeatitiko tuometinių saugumo ir kelio dangos reikalavimų.

Adresas

3 Rue Nicolas Joseph Cugnot

ZI Brezet

F-63100 Clemont-Ferrand

France
Counterfeit²

Apie albumą

Albumas pasirodė 2003 m. balandžio 28 d. Albume 11 dainų. Pirmasis singlas, pristatęs albumą – „Stardust“. Po jo buvo išleistas dar vienas singlas – „Loverman“.
Europos notarų tinklas

Europos notarų tinklas (angl. European Notarial Network; ENN) – Europos Sąjungos pagalbinis instrumentas klausimams, peržengiantiems valstybių sienas spręsti. Tikslas - padėti notarams tarptautinėje praktikoje. ENN sudaro 21 ES valstybės narės ir Kroatija.

Istorija

2006 m. spalio 11 d. Marselyje (Prancūzija) CNUE nusprendė kurti tinklą.
2007 m. lapkritį ENN pradėjo savo veiklą.

Lietuva

Europos notarų tinklo ir Lietuvos notarų rūmų pastangomis buvo parengtas informacinis biuletenis "Paveldėjimas Europoje", kuriame aprašomas paveldėjimo procedūrų Europos Sąjungos šalyse (išskyrus Daniją) bei Kroatijoje reglamentavimas.
Lietuvos notarų rūmų atstove Europos notarų tinkle paskirta Kauno miesto 27-ojo notaro biuro notarė Miglė Čirbaitė. Ji 2008 m. gruodžio 3 d. dalyvavo Antrajame Europos notarų tinklo atstovų susitikime Paryžiuje (Prancūzija).
JK Sillamäe Kalev

Istorija

2017 m. sezone buvo pašalinti iš elito pirmenybių, dėl to, kad turėjo finansinių įsipareigojimų, kurių nevykdė.
Bela I

Biografija

Kilęs iš Arpadų dinastijos. Trečiasis kunigaikščio Bazilio sūnus.

Valdymas

Sostą užėmė nužudęs brolį Andrių I, šiam paskyrus įpėdiniu aštuonmetį sūnų Saliamoną. Jam padėjo žmonos brolis Boleslovas II Drąsusis. 1061 m. nuslopino paskutinį sukilimą prieš krikščionis. Žuvo nelaimingo atsitikimo metu, besirengdamas karui su Saliamonu, kurį rėmė Šventosios Romos imperijos imperatorius Henrikas IV. Palaidotas Seksardo abatijoje.
Plėšrūnas

Plėšrūnas – organizmas, mintantis gyvūnais, kuriuos pats sugauna ir nužudo. Dažniausiai plėšrūnai yra gyvūnai, bet pasitaiko ir plėšrių augalų ir grybų. Plėšrūnai mažina savo aukų populiacijų gausumą, bet visgi jų veikla šioms populiacijoms yra naudinga – plėšrūnai išnaikina silpniausius individus, vykdo natūralią atranką. Plėšra – tarprūšinė santykių forma, kai vienos rūšies ar populiacijos individai puola kitos rūšies individus, juos nužudo ar suėda.
Parazitai nuo plėšrūnų skiriasi tuo, kad nenužudo savo aukos, o maitėdžiai – tuo, kad gyvūnai, kuriais jie minta, jau būna negyvi.
Ana Jesvilienė

Biografija

2009 m. baigė Vilniaus kolegiją, socialinis pedagogas.
Eišiškių gimnazijos mokytoja, Šalčininkų rajono savivaldybės kultūros centro lenkų kultūros specialistė.
Lietuvos lenkų rinkimų akcijos narė. Nuo 2011 m. Šalčininkų rajono savivaldybės tarybos narė. 
Šoka liaudies dainų ir šokių ansamblyje „Eišiščiane“. Sutuoktinis Viktoras, sūnus Olgerdas.
Maanas

Istorija

Miestą IV–II a. pr. m. e. įkūrė iš Jemeno atsikėlę minėjai. Antikiniais laikais pro Maaną ėjo Karalių kelias. Omejadų kalifato laikais tai buvo nedidelis miestelis dykumos pakraštyje. Čia buvo karavansarajus, ėjo piligrimų kelias į Meką. Ibn Batuta rašė, kad Maanas yra paskutinė Sirijos gyvenvietė einant į Hidžazo miestą Akabą.
Andrzej Lepper

Politinė veikla

Leperis 1992 m. įkūrė partiją Samoobrona RP (Savigyna).
Padegliai

Istorija

Į pietus nuo kaimo buvusi senovės gyvenvietė. 1590 m. minimas Padeglių dvaras. TSRS okupacijos metais kaimas priklausė Bubių apylinkės „Tarybinio artojo“ kolūkiui.
Lichtenšteino futbolo taurė

Lichtenšteino futbolo taurė – svarbiausias futbolo turnyras Lichtenšteine. Vyksta nuo 1945 metų.
Vidžiai

Istorija

Žinomas nuo XV a. vidurio, kuomet priklausė LDK. 1795–1915 m. priklausė Rusijai. Miestelyje XIX a. 1-ojoje pusėje buvo Breslaujos apskrities centras. 1941–1944 m. Vidžiai buvo užimti Trečiojo Reicho, čia buvo atkelta Švenčionių gimnazija.
Vidžiuose ir apylinkėse nuo seno šnekėta lietuviškai, rytų dzūkų tarme. Iki XX a. vid. dauguma Vidžių lietuvių suslavėjo, o XX a. pab. lietuviškai kalbėjo tik nedaugelis vyresniosios kartos žmonių.
Tarakonys (Vilnius)

Aplinkinės gyvenvietės

Daukšiai – 1 km
Skirlėnai – 1 km
Gruodžio 30

Šventės

(kol kas neįvestos)

Vardadieniai

Dovydas – Gedrimas – Gedrimė – Gedvaida – Gedvaidas – Gedvainas – Gedvainė – Gražvilas – Sabina – Sabinas – Sabys – Vykintas

Įvykiai

(kol kas nėra)
1937 m. Europos krepšinio čempionatas

1937 m. Europos vyrų krepšinio čempionatas – antrosios žemyno vyrų krepšinio pirmenybės, surengtos Rygoje (Latvija). Jose dalyvavo aštuonių valstybių nacionalinės rinktinės. Pirmenybių šeimininkai latviai gynė Europos čempionų titulą, kurį buvo iškovoję 1935 m. vykusiame 1935 m. Europos vyrų krepšinio čempionate Ženevoje (Šveicarija).

Lietuvos rinktinė

Lietuvos rinktinę ruošė Amerikos lietuvis Feliksas Kriaučiūnas, kartu buvęs ir treneriu, ir žaidėju. Treniruojamasi buvo Kūno kultūros rūmuose Kaune, o vėliau – Vilkaviškio apskrityje, gydytojo Antano Jurgelionio sodyboje. Šeimininkas sportininkams leido ne tik gyventi pas save, bet ir juos maitino. Sportinę aprangą nupirko valstybė. Į Europos čempionatą Lietuvos rinktinė važiavo be entuziazmo: dar buvo gyvi prisiminimai apie itin skaudų pralaimėjimą latviams 1935 m., o ir 1937 m. vėl buvo pralaimėtos draugiškos rungtynės tai pačiai komandai rezultatu 29:41. Kiti lietuvių varžovai taip pat buvo stiprūs.
Tapę čempionais, krepšininkai į Kauną grįžo traukiniu. Visur jų laukė džiūgaujančių sirgalių minios. Ypač gražiai jie buvo pagerbti Joniškio geležinkelio stotyje ir Kaune. Į Kauno Kūno kultūros rūmus rinktinė vyko atviraisiais automobiliais, pro juos sveikinančių kauniečių minias. Į pačius rūmus jie buvo įnešti ant rankų.

Grupės varžybos

Pirmajame turnyro etape komandos buvo suskirstytos į dvi grupes po keturias ekipas. Kiekviena rinktinė sužaidė po vienerias rungtynes su visomis savo grupės komandomis. Pirmąsias dvi grupės vietas iškovojusios ekipos pateko į čempionato pusfinalius, o likusios komandos varžėsi dėl 5-8 vietų. Už pergalę grupėje buvo skiriami 2 taškai, už pralaimėjimą – 1 taškas.
Pudingas

Pudingas (angl. pudding) – paprastai desertų rūšis, bet reiškia ir kai kuriuos baigiamuosius aštresnio skonio užkandžius (angl. savory, savoury).
D. Britanijoje ir kai kuriuose Tautų Sandraugos šalyse pudingais vadina maistingus homogeniškus desertus, kurių pagrindas yra krakmolingi produktai ar pienas (pvz., ryžių pudingas, Kalėdų pudingas). Šnekamojoje kalboje taip gali vadinti ir bet kokį desertą. Pudingais vadina ir aštresnio skonio homogeniškus patiekalus su apvalkalu, pvz., juodasis pudingas (angl. black pudding 'kraujinė dešra'), lajaus pudingas (angl. suet pudding).
JAV pudingais vadina saldžius pieno desertus, panašius į kiaušininius saldžius kremus, bei labiau tradicinius pudingus (duonos pudingas, ryžių pudingas).

Etimologija

Manoma, kad angl. pudding kilęs iš pranc. boudin, o šis iš lot. botellus 'maža dešra' (taip vadino mėsinius įdarus viduramžių Europos pudinguose).
Kitas aiškinimas – angl. pudding iš s.angl. puduc 'gumbas', iš žemut. vok. puddek 'dešra', puddig 'ištinęs, išputęs'.

Kepti, troškinti ir virti pudingai

Senesnis pudingų tipas buvo tvirta masė, gaunama sumaišius įvairius ingredientus su grūdų produktais ar kitais rišikliais (sviestas, miltai, dribsniai, kiaušiniai, taukai). Tokius pudingus kepdavo, troškindavo ar virdavo.
Šie pudingai kai kuriose vietovėse iki šiol paplitę, juos valgo kaip pagrindinį patiekalą ar desertą. Australijoje žodis angl. pudding reiškia būtent tokius patiekalus, nors gali reikšti ir kremiškus antrojo tipo pudingus.
Daugelis šio tipo pudingų primena pyragus ar keksus, bet jiems būdingas didesnis drėgnis, jie paprastai patiekiami gabalais, o ne riekėmis. Nemažai šio tipo pudingų yra dešros pavidalo.

Desertiniai pudingai dažnai pagardinami kremais ar ledais.
Virti pudingai XVIII–XIX a. buvo įprastinis D. Britanijos karinio jūrų laivyno patiekalas laivuose (šiuo požiūriu primena rusų kariuomenės košes). Pudingas buvo pagrindinis patiekalas, į kurį įeidavo kasdieninė jūrininkui skirtas miltų ir taukų davinys.

Suet pudding 'Taukinis pudingas'

Troškintus pyragus, dažnai – pašteto tipo ar kitoks įdaras taukinės tešlos apvalkale, taip pat vadina pudingais.), Jie gali būti tiek saldūs, tiek nesaldūs (pvz., angl. steak and kidney pudding 'steiko ir inkstų pudingas').
Budziskas (Suvalkų apskritis)

Istorija

Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. Pagal 1921 m. lenkų valdžios atliktą gyventojų surašymą kaime gyveno 45 žmonės, iš kurių 9 lenkai ir 36 lietuviai. 1975-1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.
Rutkų valsčius

Istorija

Nuo V a. pr. m. e. iki X a. šiose vietovėse gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. Nuo X a. iki 1526 m. priklausė Lenkijos karalystės Mazovijos kunigaikštystei. Nuo 1529 m. iki 1569 m. Liublino unijos Mazovijos vaivadijai. Nuo 1569 m. iki 1795 m. buvo Abiejų Tautų Respublikos Didžiosios Lenkijos provincijos Mazovijos vaivadijos valdose. Nuo 1795 m. iki 1807 m. priklausė Prūsijos karalystės Naujosios Rytų Prūsijos Balstogės departamentui. Nuo 1807 m. iki 1815 m. priklausė Varšuvos kunigaikštystės Lomžos departamentui. Nuo 1816 m. iki 1837 m. priklausė Rusijos imperijos Lenkijos Kongreso karalystės Augustavo vaivadijai, nuo 1837 m. iki 1866 m. Augustavo gubernijai, nuo 1867 m. iki 1914 m. Lomžos gubernijai. XIX a. dalis valsčiaus kaimų priklausė Pruškų valsčiui. Nuo 1914 m. iki 1919 m. priklausė Vokietijos imperijai. 1919–1939 m. priklausė Lenkijos tarpukario Balstogės vaivadijai. 1939–1941 m. ir 1944 m. priklausė Tarybų Sąjungos Baltarusijos TSR, Balstogės srities, Zambruvo rajonui. 1941–1945 m. priklausė Trečiajam reichui. Nuo 1945 m. priklauso Lenkijai. 1945–1975 m. priklausė Balstogės vaivadijai. 1975–1999 m. priklausė Lomžos vaivadijai.

Administracinis suskirstymas

Čochane Gura, Dembnikai, Dobrochai, Duchni Vielunai, Gurskie Ponikli Stokas, Grondi Voneckas, Gronostaje Pušča, Javorkai, Javori Klepače, Kalenčin Valochai, Kalinuvka Basiai, Kalinuvka Bistrai, Kalinuvka Vieloborai, Kolomija, Kolomijka, Konopki Lešne, Kosaki Nadbielne, Kosaki Falkai, Kosaki Ostatkai, Menženinas, Miečkai, Modzele Gurkai, Nove Kževas, Nove Zalesiai, Nove Zambžice, Olševo Pžiborovas, Ožarki Olšanka, Ožari Vielkiai, Pensi Lipnas, Pruški Vielkiai, Rutki Jatkai, Rutki Kosakai, Rutki Novinai, Rutki Tartak Novai, Stare Zalesiai, Stare Zambžice, Šlasi Lipnas, Šlasi Lopienite, Šlasi Mieškai, Šlivovo Lopienite, Šviontki Viercice, Valochi Monkai, Vibranai, Zambžice Jankovas, Zambžice Kapustai, Zambžice Krule ir Zambžice Plevkai.
Bernardo Bellotto

Biografija

Bernardo Bellotto gimė Venecijoje. Tėvas – Lorenzo Antonio Bellotto (San Marko prokuratorius), motina – Fiorenza Canal (Kanaleto sesuo). 1736 m. Belotas pradėjo mokytis Kanaleto studijoje. 1739−1741 m. jis nutapė seriją paveikslų Henriui Hovardui, Anglijos Karlailio hercogui (4 iš jų tebėra Hovardo pilyje Anglijoje). 1741 m. Belotas vedė Elisabetta Pizzorno, kuri lydėjo dailininką jo kelionėse po Europą. 1742 m. nuvyko į Romą, ten tapė Romos vedutas (veduta – realistiškas, didelio formato, detalus miesto arba kraštovaizdžio piešinys). 1744 m. ir 1745 m. keliavo po šiaurės Italiją tapydamas aplankytų miestų vedutas. Kaip ir daugelis kitų dailininkų jis dirbo Sardinijos karaliui Karoliui Emanueliui III.
1747 m. jis keliavo į Miuncheną. 1747–1758 m. Belotas gyveno Drezdene pakviestas Lenkijos karaliaus Augusto III. Jis buvo paskirtas dvaro dailininku su 1750 talerių metine alga. Ten jis tapė Drezdeno miestovaizdžio, Pirnos priemiesčio paveikslus, kurie dabar laikomi buvusio Drezdeno grožio prisiminimu, kuris buvo prieš subombarduojant miestą per II pasaulinį karą.
Susidomėjimas dailininku augo ir 1758 m. jis buvo pakviestas Marijos Terezės atvykti į Vieną. Čia jis tapė miesto paminklus. 1760 m. Prūsijos armijai bombarduojant Dresdeną buvo sugriautas dailininko namas, Belotas patyrė didelius nuostolius, buvo sunaikinti paveikslai ir graviūrų formos. 1761 m. dailininkas buvo Miunchene. 1763 m. mirus Augustui III Beloto darbai tapo ne tokie svarbūs Drezdene. 1764 m. jam buvo parūpintas postas naujai įkurtoje Drezdeno meno akademijoje, kurioje vyravo klasicizmo šalininkai. Todėl dailininkas 1767 m. išvyko į Sankt Peterburgą ieškotis darbo. Bekeliaujant Belotas priemė pakvietimą iš Lenkijos karaliaus Stanislovo Augusto Poniatovskio atvykti į Varšuvą. Nuvykęs jis pasiliko ten, tapo dvaro dailininku su 400 dukatų metine išmoka ir toliau tapė miesto paveikslus. Bernardo Beloto piešiniai buvo naudojami atstatant Varšuvos miestą po II pasaulinio karo.
Bernardas Belotas mirė Varšuvoje 1780 m. Jo paveikslai pasižymi tokiu pat tiksliu piešiniu kaip Kanaleto, tačiau yra tamsesnių šešėlių ir šaltesnių tonų.
Jonavos Sąjūdžio aikštė

Jonavos Sąjūdžio aikštė – Sąjūdžio vardo aikštė Jonavoje, prie J. Ralio g., viešoji-reprezentacinė Jonavos miesto erdvė. Netaisyklingos geometrinės formos, šiek tiek ištęsta palei gatvės kontūrą, puikiai matoma įvažiuojant į miestą ir turi didelį potencialą atlikti reprezentacinę funkciją. Rytų pusėje aikštės kontūrą „uždaro“ Vytauto gatvė su mažaaukščiu sodybiniu užstatymu, vakarinėje pusėje aikštę užbaigia mažosios architektūros forma – laikrodis (architektas Virginijus Vizbaras). Kitoje J. Ralio gatvės pusėje vyrauja 2-3 aukštų užstatymas. Šalia aikštės yra viešojo keleivinio transporto ir taksi sustojimo vieta, dėl ko būdingi gausūs pėsčiųjų srautai.
Pagrindinę aikštės dalį dengia šviesus granitas. Dinamiškas aikštės ruožas, jungiantis stotelę, reklamos ekraną ir fontaną su skulptūra dengiamas iš visų pusių skeltu juodu granitu. Reprezentacinę aikštės dalį supa mažosios architektūros kompozicija – netaisyklingai išdėstyti kubo formos moduliai. Ta pati forma vientisai formuoja sėdėjimo vietas, šiukšliadėžes, gėlių gazonus, dekoratyvinius elementus. Padrikai išmėtyti kubai persilieja iš aikštės į žaliąją zoną. Stačiakampę aikštės formą paryškina perimetru išdėstyti šviestuvai. Želdynai išdėstomi lūžtančia juosta pagal aikštės kraštus, kuriama neutrali žaliųjų plotų struktūra.
Fontanas su skulptūra – du persipynę 4 metrų aukščio dvitėjiniai metalo profiliai, per kuriuos tekės vanduo, taip pat numatytas povandeninis apšvietimas.
Informacijos ekranas – atliekantis daugiau šviečiamąją negu komercinę funkciją. Tai dvipusis ekranas, skirtas grafiniams vaizdams, filmams ar reklamai demonstruoti. Ekranai montuojami ant trikampio formos stovo, ekranai orientuojami į J. Ralio gatvę (pietų ir šiaurės vakarų kryptimis).
Keleivinio transporto stotelė – „L“ formos stotelė suformuota iš vientiso betono klojinio. kartu su informacijos ekranu ir fontanu su skulptūra sudaranti bendrą dinamišką kompoziciją, žiūrint iš pagrindinių perspektyvos taškų sudaryto intriguojantį ir besikeičiantį vaizdą, juos jungia tamsi granito danga – laužtos formos juosta.

Istorija

Iki 1960 metų dabartinės aikštės vieta buvo užstatyta perimetru palei J. Ralio gatvę, vyravo mažaaukštis gyvenamųjų namų užstatymas. 1960–1970 metais buvo apstatyta daugiabučiais penkiaaukščiais pastatais. Erdvė buvo negyvybinga dėl prastos fizinės būklę ir aiškios bei konceptualios architektūrinės raiškos nebuvimo.
2007 m. pradėtas planuoti tvarkymas, siekiant suteikti aikštei gyvybingumo, paversti ją intensyviai lankoma ir naudojama Jonavos miesto viešąja erdve kuri taptų vienu iš miesto simbolių. Projekto devizas – „Sąjūdžio aikštė – bendravimo ir informacijos erdvė“.
Bendra Sąjūdžio ir Santarvės aikščių atnaujinimo darbų vertė viršija 7 milijonus litų, iš jų Europos Sąjungos parama sudaro 5,5 milijonus litų.
Specialiųjų tyrimų tarnybos (STT) Kauno valdybos pareigūnai pradėjo ikiteisminį tyrimą dėl piktnaudžiavimo tarnyba atliekant Sąjūdžio aikštės rekonstrukcijos darbus Jonavos mieste. Įtarimus pareiškė Jonavos rajono savivaldybės tarybos nariui Žygimantui Žalnerauskui ir pat Jonavos rajono savivaldybės administracijos darbuotojui.
Puerto Riko nepriklausomybės partija

Puerto Riko nepriklausomybės partija (PIP, Partido Independentista Puertorriqueño - Puerto Rican Independence Party) – Puerto Riko kairiojo centro politinė partija.
Mustafa Shakur

Karjera

2003–2007 m. žaidė NCAA Arizonos universiteto komandoje. 2007 m. dalyvavo NBA naujokų biržoje, tačiau nebuvo pakviestas, todėl tęsė karjerą Europoje. NBA lygoje trumpai žaidė Vašingtono „Wizards“ ir Oklahoma Sičio „Thunder“ ekipose. 2014-2015 m. sezoną atstovavo Klaipėdos „Neptūnui“.
Damniokas

Istorija

Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. Pagal 1921 m. lenkų valdžios atliktą gyventojų surašymą kaime gyveno 115 žmonių, iš kurių 114 lenkų ir 1 lietuvis. 1975-1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.