google/wiki40b huggingface dataset:
Vilhelmas II

Biografija

Vilhelmas II, kilęs iš Hohencolernų dinastijos, buvo vyriausias 99 dienas valdžiusio Frydricho III ir Didžiosios Britanijos ir Airijos princesės Viktorijos sūnus. Turėjo keturias seseris ir tris brolius, iš kurių du mirė vaikystėje.

Šeima

1881 m. vedė Šlėzvigo-Holšteino-Sonderburgo-Augustenburgo princesę Augustę Viktoriją, su kuria susilaukė septynių vaikų. Pirmajai žmonai mirus, 1922 m. vedė antrą sykį Šionaicho-Karolato princesę Herminą.

Valdymo bruožai

Mirus tėvui, 1888 m. birželio 15 d., būdamas 29 metų amžiaus, Vilhelmas II tapo Prūsijos karaliumi ir Vokiečių imperatoriumi. Buvo kupinas ambicijų ir stokojo pusiausvyros, tikėjo savo, kaip valdovo „iš Dievo malonės“ paskirtimi. Dėl naujojo valdovo ambicijų nesuderinamumo su senyvo kanclerio Otto von Bismarcko atkaklumu kovojant su socialistais bei užsienio politikos orientacijos į Rusiją, Bismarckui buvo pasiūlyta pasitraukti ir 1890 m. kovo 20 d. jis atsistatydino. Toliau iki Pirmojo pasaulinio karo vyriausybė buvo keičiama keturis kartus, tačiau Vilhelmo II mėginimas pačiam formuoti imperijos politiką turėjo fatališkų politinių bei diplomatinių padarinių, nes bendradarbius jis rinkosi ne tiek pagal politikos sugebėjimus, kiek pagal prisitaikėliškumą. Vilhelmas II sužlugdė vadinamąją „Bismarcko sistemą“, nusigręždamas nuo Rusijos ir nesėkmingai bandydamas orientuoti Vokietijos užsienio politiką probritiška linkme. Prancūzija, pasinaudodama tuo, 1894 m. sudarė su Rusija gynybinį susitarimą, kuris tapo vėlesnės Antantės pagrindu.
Vilhelmo II laikais Vokietijoje itin sustiprėjo militarizmo propaganda. Didelės viltys buvo dedamos į naujai pradėtą kurti imperijos laivyną. Nors Vilhelmas II nesiekė didelio politinio konflikto Europoje, bet savo nemokšiškomis politinėmis manipuliacijomis galiausiai priartino Pirmąjį pasaulinį karą. Per karą jis visiškai nusišalino nuo vadovavimo, kaip vyriausias Vokietijos karinių pajėgų vadas nekontroliavo situacijos fronte, palikdamas visą vadovavimą generolų rankose. 1918 m. lapkričio 9 d. Vokietijos kilus revoliucijai, atsisakė sosto. Paskutiniuosius gyvenimo dešimtmečius praleido tremtyje Nyderlanduose.
Jonas Licinijus

Biografija

1585–1592 m. arijonų mokyklos Vijoje rektorius. 1593–1601 m. dirbo mokykloje Naugarduke, Naugarduko arijonų bendruomenės ministras. Skleidė dešiniojo arijonizmo doktriną, neigė Jėzaus Kristaus dieviškąją kilmę, kristologijos klausimais polemizavo su A. Volanu. F. Socinio sekėjas, Grigaliaus iš Žarnovcų ir jėzuitų priešininkas. 1594 m. dalyvavo teologiniame dispute su M. Šmigleckiu. Dalyvavo arijonų sinoduose Liubline, Naugarduke, Rakove. 1615 m. ir 1630 m. pašalintas iš arijonų bendruomenės ir vėl priimtas. Buvo susitarimo tarp skirtingų tikybų šalininkas, parašė vieną svarbiausių arijonų istorijoje veikalų „Raginimas broliams evangelikams ministrams sudaryti greitą ir paprastą santarvę“ (Ad fratres ministros evangelicos pro ineunda concordia brevis et simplex 1597 m.). Parašė mokyklai skirtą Aristotelio logikos santrauką „Aristotelio mokymo vadovas krikščionims mokiniams naudoti“ (Instrumentum doctrinarum Aristotelicum in usum Christianorum scholanim exemplis. 1586 m.), dorovinių sentencijų rinkinį „Sentencijos bendrai visiems naudoti“ (Sententiae ad communem vitae usum 1589 m.), knygą „Krikščionio žmogaus anatomija ir ekonomija“ (Anatomia et Oeconomia hominis Christiani 1592 m.), išvertė A. de Busbeko misijos į Turkiją aprašymą „Imperatoriaus Ferdinando oratoriaus trys kelionės“ (Oratora cesarza Ferdynanda drogi trzy 1597 m.), M. Čechovico Naujojo Testamento vertimo vienas redaktorių.
Aukštutinė Sasandra

Gyventojai

Gyventojų daugumą sudaro betai.
Antanas Glemža (1938)

Antanas Glemža (g. 1938 m. birželio 21 d. Repeniškyje, Vabalninko valsčius) – Lietuvos biochemikas, habilituotas biomedicinos mokslų daktaras.

Biografija

1960 m. baigė Vilniaus universitetą. 1982 m. biologijos mokslų daktaras.
1965–1994 m. Vilniaus universiteto dėstytojas, 1968–1971 m. Biochemijos ir biofizikos, 1989–1994 m. Augalų fiziologijos ir mikrobiologijos katedros vedėjas. Nuo 1983 m. profesorius. 1975–1978 m., 1988–1989 m. Taikomosios enzimologijos instituto direktorius. 1989–2003 m. Lietuvos biotechnologijos asociacijos prezidentas.

Mokslinė veikla

Svarbiausi moksliniai darbai iš bendrosios ir taikomosios enzimologijos. Nustatė, kad raumenų ir smegenų piruvatdehidrogenazė ir L-ketoglutarato dehidrogenazė susideda iš kelių fermentų, susintetino afininių (veikiančių biocheminio giminingumo principu) sorbentu, kuriais gryninami mikrobiologinės sintezės būdu gauti fermentai. Apie 40 išradimų autorius.
Slivovica

Slivovicos šalys

Gėrimas kilo Balkanų pusiasalyje, spėjama – dabartinės Serbijos teritorijoje.
Šis gėrimas Balkanuose priskiriamas rakijoms. Balkanų slaviškose valstybėse slivovica yra nacionalinis gėrimas, šiose šalyse į slivovicą perdirba apie 70 % slyvų derliaus (~424300 tonų/metus pagal MŽŪO 1999-2001 m. duomenis).
Slivovicą daugiausia gamina Albanija, Bosnija ir Hercegovina, Bulgarija, Čekija, Juodkalnija, Kroatija, Lenkija, Makedonija, Rumunija, Serbija, Slovakija, Slovėnija, taip pat šiek tiek jos gamina ir Austrija, Italija, Vengrija, Vokietija.
Rytų Europos žydai (aškenaziai) tradiciškai laiko slivovicą gėrimu, kuris, geriamas baigiant valgyti, gerina virškinimą. Kadangi slivovicoje nebūna grūdų spirito, slivovica paprastai laikoma košerine.

Pavadinimai

Gėrimas pavadintas pagal pagrindinę žaliavą – slyvas (šljiva arba sliva).

Slavų ir kitų Balkanų regiono tautų kalbose slivovica vadinama labai panašiai – serb. шљивовица, šljivovica; bulg. сливова, slivova, сливовица, slivovitsa; slovėn. slivovka; kroat. šljivovica; bosn. šljivovica, šljiva; maked. сливовица, slivovitsa, сливова ракија, slivova rakija; lenk. śliwowica, rumun. şliboviţă; slovak slivovica; ček. slivovice.

Gamyba

Iš slyvų ir nedidelio kiekio kauliukų maltų branduolių išspaudžia sultis, į jas prideda krakmolo ir cukraus ir gautą mišinį raugina. Distiliuojant raugintą skystį gaunamas pirminis gėrimas, kuris po to skaidrinamas. Gerosios skoninės savybės gaunamos slivovicą išlaikant. Malonų gardį slivovicai suteikia slyvų kauliukų branduoliai, kuriuose yra gana daug amigdalino (angl. amygdalin), kuris yra būdingas kartiesiems migdolams.
Slivovicą kaip ir kitas rakijas laiko medinėse (ąžuolinėse ar šilkmedinėse) statinėse, todėl slivovicą įgauna papildomą aromatą ir spalvą (auksinę rudą). Pramoniniai gamintojai, kurie išlaiko slivovicą stiklinėse ar nerūdyjančio plieno talpyklėse, į ją deda ąžuolo ar šilkmedžio skiedrų, kad pagerintų skonį ir spalvą.
Erica Quinn Jennings

Biografija

1985–1992 m. mokėsi Sent Luiso pradinėje mokykloje Dubline, 1992–1994 m. – tarptautinėje Tanzanijos mokykloje Dar es Salame, 1994–1995 m. – Vilniaus Salomėjos Nėries vidurinėje mokykloje, 1995–1997 m. – Airijos neakivaizdinėje mokykloje, 1997 m. baigė gimnaziją Dubline.
1998 m. kartu su Viktoru Diavara ir Viliumi Alesiu sukūrė grupę „Skamp“. 2001 m. su grupe Skamp buvo išrinkta atstovauti Lietuvai Eurovizijos dainų konkurse Danijoje su daina „You Got Style“, kur užėmė 13 vietą iš 23.
2011–2013 m. koncertavo su vyru Jurgiu Didžiuliu kaip duetas „The Ball & Chain“.
Su vyru Jurgiu Didžiuliu susituokė 2007 m., Kolumbijoje. 2007 m. gruodžio 31 d. Vilniaus Antakalnio ligoninėje pagimdė sūnų Praną Emilijų. Susituokus, pase įsirašė dvigubą pavardę Jennings-Didžiulis, buvo svarbu išlaikyti sceninį vardą, bet dviguba pavardė būtų buvusi per ilga, tad pasiliko tik pirmą pavardę.
2013 m. su vyru Jurgiu Didžiuliu dalyvavo LNK muzikos šou Lietuvos balsas 2-ame sezone kaip mokytojai. Taip pat dalyvavo vokalistų konkurse Auksinis balsas 2-ame sezone, transliuojamą per LRT.
2016 m. dalyvavo nacionalinėje atrankoje į Eurovizijos dainų konkursą su daina „Leading me home“, kurioje užėmė 2-ą vietą.
2017 m. birželio 5 d. pagimdė dukrą Gają. Spalio mėnesį ją pakrikštijo Vilniaus Šv. Kazimiero bažnyčioje.
Gomes Palasijus

Istorija

Gomes Palasijus įkurtas 1883 m. Tapo svarbiu geležinkelių ir pramonės centru. Tačiau XX a. vid. daugelis įmonių persikėlė į Toreoną.
Confessions on a Dance Floor

Confessions on a Dance Floor – dešimtasis Madonnos studijinis albumas išleistas 2005 metais. Albumas 2006 metais buvo reklamuojamas pasauliniu Madonnos turu „Confessions Tour“, kuris vėliau, 2007 metais buvo išleistas kaip CD ir DVD formatų albumas „The Confessions Tour“.
Alyvpalmė

Morfologija

Suaugę augalai yra vienastiebiai, iki 20 m aukščio (E. oleifera iki 6 m), turintys 20-40 ilgų lapų. Žiedai maži, susitelkę į kekes. Vaisiai – raudoni kaulavaisiai. Tiek minkštimas, tiek kauliukas turi daug maistui ir pramoniniams tikslams tinkamo aliejaus.
Mikalojus Pranciškus Oginskis

Biografija

Kilęs iš bajorų, būsimųjų Lietuvos kunigaikščių Oginskių giminės. Tėvas Jonas Jackus Oginskis, motina Ona Semaškaitė. Broliai Grigalius Antanas Oginskis (1654–1709 m.) (motina Ana Semaško), Leonas Kazimieras Oginskis (1661–1699 m.), Kazimieras Dominikas Oginskis (1665–1733 m.)
1676 metais kunigaikštis Mikalojus Pranciškus Oginskis buvo paskirtas Valkavisko maršalka, 1687 metais gavo Lietuvos didžiojo ginklininko pareigybę. 1695 metais tapo Lietuvos dvaro paiždininkiu. 1711 metais Mikalojus Pranciškus Oginskis  gavo Trakų kašteliono pareigybę. 
1686 metais dalyvavo derybose pasirašant taikos sutartį tarp ATR ir Rusijos valstybe.

Veikla

1688 m. Lietuvos kardininkas, pasiuntinys Rusijoje, Trakų kaštelionas.
Jūratė Bagdonavičiūtė

Biografija

1974 m. baigė Lietuvos dailės institutą. Nuo 1983 m. Lietuvos dailininkų sąjungos narė.
Degučių seniūnija (Marijampolė)

Istorija

Seniūnija pradėjo darbą 2002 m. gegužės 13 d.
Džezira (vilajetas)

Geografija

Teritorija teka Žydrasis Nilas. Aplink jį įrengta sudėtinga irigacinė sistema – Džeziros projektas, taip pat sudarytas Senaro tvenkinys.
Voicechas Leonas Opalinskis

Biografija

Lenkijos bajorų Opalinskių giminės atstovas, herbo „Lodzia“ savininkas. Boleslavo seniūno Pranciškaus Antano Opalinskio (m. 1713) ir Anos Pronskos (m. 1736) trečiasis sūnus. Broliai – karaliaus pulkininkas Stanislovas (1702–1743) ir Poznanės kanauninkas Adomas (1703–1765).
Mokėsi Krokuvos akademijoje. 1733 m. palaikė Stanislovo Leščinskio išrinkimą į Lenkijos karaliaus sostą. Buvo nuo Veliuno žemės konsuliaru ir delegatu į Dzikovo konfederaciją 1734 m.
Augusto III valdymo metu Voicechas Opalinskis perėjo į Čartoriskių grupuotės pusę. 1764 m. buvo išrinktas pasiuntiniu (deputatu) nuo Čersko žemės į elekcinį seimą, kur palaikė Stanislovo Augusto Poniatovskio kandidatūrą į Lenkijos karaliaus sostą.
Gavo Mazovijos vaivados pareigybę 1765 m. ir Seradzo vaivados 1770 m. Švento Stanislovo ordino kavalierius. Jis buvo vienas iš Baro konfederacijos šalininkų Didžiojoje Lenkijoje, bet slėpė savo ištikimybę. Po jo vaidmens atskleidimo Voicechas Opalinskis pateko į „Stanislovo Augusto ir Rusijos priešų“ sąrašą. Bandymas areštuoti buvo nesėkmingas ir jis pabėgo į Sileziją.
Didžiojoje Lenkijoje buvo Grodzicko-Opalenicko rakto valdytojas.
Mirė Opalenice 1775 m. lapkričio 24 d., buvo palaidotas miesto bernardinų vienuolyno, pastatyto jo šeimos, rūsyje.

Šeima

1743 m. vedė Terezę Potocką (m. 1765), Belzo vaivados Stepono Potockio (m. 1726/1727) ir Joanos Seniavskos (m. 1733), Lenčicos vaivados Jurgio Antonijaus Varšickio (m. apie 1734) našlės, dukterį. Santuoka buvo bevaikė.
Santuokos dėka su Tereze Potocka Voicechas Opalinskis įgijo dideles žemės valdas Veliuno žemėje.
Organza

Organza (angl. organza) – plonas, permatomas, standus drobinio pynimo audinys iš šilko ar viskozės siūlų; vartojamas oficialioms suknelėms, palaidinukėms arba kaip labai lengvas pamušalas.
Daug šiuolaikinių organzų audžiamos iš sintetinio pluošto (poliesterio, nailono). Šilko organzą audžia daug fabrikų palei Jangdzę ir Džedziango provincijoje (Kinija). Grubesnę šilko organzą audžia Bengalūro regione (Indija). Prabangios šilko organzos audžiamos Prancūzijoje ir Italijoje.
Organza būna blizgi arba matinė. Raštai organzoje išgaunami keliais būdais – siuvinėjant, ėsdinant, marginant velenais.
Iš organzos siuvama vestuvinės ir vakarinės suknelės, ji naudojama miegamųjų ir kitų kambarių interjero puošimui. Dvigubo pločio viskozinės ir celiuliozės acetato organzos naudojamos kaip permatomos užuolaidos.
Donatas Kačerauskis

Donatas Kačerauskis (g. 1932 m. gegužės 10 d. Telšiuose) – Lietuvos maisto technologijos inžinierius, habilituotas technologijos mokslų daktaras.

Biografija

1956 m. baigė Kauno politechnikos institutą. 1962 m. apgynė disertaciją „Technologinių faktorių įtaka raugintos grietinėlės sviesto konsistencijai“. 1987 m. Maskvos mėsos ir pieno pramonės technologijos institute apgynė disertaciją „Geros kokybės sviesto tradicinės technologijos efektyvumo didinimas“, technikos mokslų daktaras.
1958–2003 m. dirbo Lietuvos maisto institute, 1958–1963 m. Chemijos laboratorijos, 1963–1971 Technologijos laboratorijos, 1971–1976 m. ir 1984–1989 m. Sviestininkystės skyriaus bendradarbis, 1976–1984 m. Technologijos skyriaus vedėjas, 1989–2000 m. instituto direktorius. Nuo 2003 m. dirba Kauno technologijos universiteto Maisto institute. Nuo 1995 m. dar ir Kauno technologijos universiteto dėstytojas, nuo 1988 m. profesorius.

Mokslinė veikla

Mokslinių tyrimų sritis – maisto produktų biotechnologija ir reologija. 21 išradimo autorius.
Hanoverio berniukų choras

Hannoverio berniukų choras (vokiškai Knabenchor Hannover) - berniukų choras Vokietijoje.

Istorija

1950 m. įkūrė prof. Heinz Hennig. Choras pratęsė reikšmingą Hanoverio chorų tradiciją, kurios šaknys per XIX a. „Karališkojo Hannoverio dvaro ir pilies bažnyčios chorą” siekia vėlyvosios gotikos „Marktkirche” berniukų chorą. Anksti peržengė regionines ribas. Išsivystė iki europinio lygio vokalinio vieneto. Tai rodo darbas, uždavinių ir repertuarų įvairovė, meninis reiklums, interpretacijų solidumas. Laikui bėgant Hannoverio berniukų choras paruošė ir kompetetingai pateikė paskutininiųjų penkių šimtmečių vokiečių ir kitų šalių chorinę muziką, kurios centre visuomet yra pagrindiniai Heinrich Schütz ir Johann Sebastian Bach vokaliniai kūriniai. Savo kalionėse į daugelį Europos, Amerikos ir Azijos šalių, choras pateikė paruoštas muzikinių meno kurinių interpretacijas, visuomet rimtai atsižvelgdamas į publiką ir nedarydamas sau nuolaidų, siekiant patenkinti kitokius publikos lūkesčius.
Meniniai ir pegagoginiai tikslai - intensyvaus muzikinio darbo lavinamasis poveikis jiems patikėtiems vaikams ir jaunimui. Todėl choro darbe žymios visos pakopos: pradžioje nuo žaismingų įvadinių pagrindų pradinėje klasėje iki pagrindinio - koncertinio choro, o vėliau, per muzikos teorijos ir istorijos kursus mutantams, įsijungimas į vyrų chorą.
Pilkasis baltikas

Literatūra

Lietuvos grybų atlasas, Vincentas Urbonas, Kaunas, Lututė, 2007, ISBN 978-9955-692-59-1, 150 psl.
UEFA čempionų lyga 2013–2014 m.

Grupių etapas (šešioliktfinalis)

Pirmas dvi vietas grupėse užėmusios komandos pateko į turnyro 1/8 finalą. Trečiąją vietas užėmusios komandos žais UEFA Europos lygos 1/16 finale.
Vytautas Vigelis

Biografija

1978 m. baigė Telšių vidurinę mokyklą, 1983 m. Lietuvos Valstybinės konservatorijos Klaipėdos fakultetą, įgijo kultūros ir švietimo darbuotojo liaudies instrumentų orkestro vadovo kvalifikaciją. Lietuvos teisės universitete studijuoja teisę ir valdymą.
Baigęs konservatoriją, atvyko į Švenčionių rajoną. 1983 m. kultūros namų meno vadovas, 1983–1986 m. Baliulių aštuonmetės mokyklos mokytojas, 1986 m. Reškutėnų aštuonmetės mokyklos direktoriaus pavaduotojas. 1987–1996 m. Švenčionėlių kultūros namų, Kultūros centro direktorius. 1996–2015 m. Švenčionių rajono savivaldybės meras. 
2015 m. kultūros viceministras. 2015–2016 m. Seimo nario Kęstučio Daukšio padėjėjas-sekretorius. Nuo 2016 m. Pabradės socialinės globos namų direktorius.
1995–2019 m. Švenčionių rajono savivaldybės tarybos narys. 
1993–1999 m. Lietuvos liberalų sąjungos, 1999–2011 m. Naujosios sąjungos (socialliberalų) narys, tarybos ir prezidiumo narys, Švenčionių skyriaus pirmininkas. Nuo 2011 m. Darbo partijos narys, 2011–2017 m. Švenčionių skyriaus pirmininkas.
Euroregionų „Nemunas“ ir „Ežerų kraštas“, Vilniaus regiono plėtros tarybos narys. Žmona Danutė, duktė Simona, sūnus Laurynas.
Juozas Karla-Juodalksnis

Biografija

Gimė penkių vaikų šeimoje. Šeima žemės turėjo mažai, bet gyveno pasiturinčiai. Tėvas vertėsi obuolių prekyba.
Tarnybą kariuomenėje baigė vyresniojo puskarininkio laipsniu. 1935 m. baustas 1 metams kalėjimo už nelegalios literatūros platinimą. 1935–1938 m. Seniškio Šv. Kazimiero draugijos skyriaus pirmininkas.
1941 m. vasarą vadovavo Daugėliškio sukilėlių būriui. 1944 m. rugpjūčio pabaigoje – rugsėjo pradžioje aplink Juodlaukį, Janionis, Mažviliškę organizavo partizanų būrį. 1944 m. spalio mėnesį iš LLA Tigro rinktinės štabo gavo nurodymą vadovauti Ignalinos-Daugėliškio Juodalksnio kuopai. 1945 m. sausį labai nukentėjusi Juodalksnio kuopa vasarį buvo pertvarkyta į Mielagėnų kuopos būrį. 1947 m. balandį Juozas Karla-Juodalksnis buvo sužeistas ir suimtas. Netrukus buvo sunaikintas ir jo būrys.
Prioritetinis balsavimas

Prioritetinis balsavimas – balsavimo metodas, kai rinkėjai išvardija kandidatus (ar balsavimo variantus) pagal palankumą. Tokie balsavimo biuleteniai vadinami vertinimų arba prioritetų biuleteniais.
Jei egzistuoja toks kandidatas, kad kiekvieną kitą kandidatą dauguma balsavusių tokiame balsavime vertina prasčiau už jį, jis vadinamas Kondorsė nugalėtoju (pagal matematiko ir politiko de Kondorsė pavardę). Jei tokio kandidato nėra, yra ciklas (pavyzdžiui, dauguma pirmą kandidatą vertina labiau už antrą, dauguma antrą kandidatą vertina labiau už trečią, ir dauguma trečią kandidatą vertina labiau už pirmą), nors ciklo buvimas dar nereiškia, kad nėra Kondorsė nugalėtojo.
Naudojant prioritetinį balsavimą taip pat reikia nustatyti, ką daryti, kai rinkėjas įvertino du ar daugiau kandidatų vienodai, arba jei jis nepriskyrė prioritetų keletui kandidatų.
Marcinkonių herbas

Aprašas

Herbo sidabriniame lauke trys juodos nutrauktos vilkų galvos (išdėstymas 2:1) su raudonais liežuviais. Skydo raudonoje galvoje penki dvigubi auksiniai patriarchiniai kryžiai.

Istorija

2004 m. birželio 1 d. herbą Lietuvos Respublikos Prezidentas patvirtino dekretu Nr. 84. Herbo etalono autorius – dailininkas Arvydas Každailis.
Timpanas

Timpanas (it. timpano, gr. tympanon – „būgnas“) – mušamasis muzikos instrumentas. Jis turi varinį arba žalvarinį katilo pavidalo korpusą, iš viršaus aptemptą oda. Mušamas dviem lazdelėmis, turinčiomis veltinio, odos ar medžio bumbulus.
Brašovo apskritis

Geografija

Apskrities paviršius kalnuotas, čia susiduria Pietų ir Rytų Karpatai. Pagrindiniai kalnų masyvai: Fegerašo, Bučedžio, Piatra Marės, Piatra Krajulujo, Postevarulo. Pagrindinė upė – Oltas.
Kilnojamųjų dailės parodų draugija

Kilnojamųjų dailės parodų draugija, „Peredvižnikai“ (rus. Товарищество передвижных художественных выставок, Передвижники) – Rusijos tapytojų draugija, veikusi 1870–1923 m. Sankt Peterburge.

Istorija

Draugijos steigimo iniciatoriai: dailininkai Grigorijus Miasojedovas, Ivanas Kramskojus, Nikolajus Gė, Vasilijus Perovas. 1863 m. lapkričio 9 d. 14 žymiausių Imperatoriškosios dailės akademijos studentų, kuriems buvo leista toliau varžytis dėl pirmojo aukso medalio, kreipėsi į Akademijos tarybą, prašydami konkursinę užduotį – paveikslą pagal skandinavų epą apie Odiną pakeisti laisva tema. Tarybai atsisakius, jie visi paliko Akademiją ir įsteigė „Dailės artelę“, kuri 1870 m. reorganizuota į Kilnojamųjų dailės parodų draugiją.

Draugijos nariai

Draugijai priklausė apie 100 dailininkų – Archipas Kuindžis, Isakas Levitanas, Ilja Repinas, Aleksejus Savrasovas, Vasilijus Surikovas, Ivanas Šiškinas, menotyrininkas Vladimiras Stasovas, vėliau prie jų prisijungė ir jų mokiniai Markas Antokolskis, Vasilijus Vereščiaginas, lietuvių dailininkas Jonas Mackevičius. Kilnojamųjų dailės parodų draugiją rėmė ir peredvižnikų kūrinius kolekcionavo Pavelas Tretjakovas.

Veikla

Peredvižnikai siekė platinti meną po šalį, pabrėžė didaktinę meno funkciją, rėmėsi V. Belinskio, N. Černyševskio narodninkystės idėjomis. Surengė 48 kilnojamąsias parodas Rusijos miestuose, pirmoji apie 1871 m. Sankt Peterburgo dailės akademijoje.
Dailininkai savo kūriniuose kritikavo to meto politinę sistemą, vaizdavo socialines, politines, dvasines negeroves, neigė akademizmą, propagavo realistinės dailės principus, raiškiai perteikė vaizduojamų personažų psichologinę būseną. Paveiksluose vyravo Rusijos istorijos, buities, gamtos vaizdai, portretai. Draugijos dailininkų kūryba turėjo įtakos socialistinio realizmo dailei.
Wario

Wario – Japonijos „Nintendo“ kompanijos leidžiamų kompiuterinių žaidimų veikėjas. Jam skirta atskira žaidimų serija.

Apie Wario

Pirmą kartą Wario pasirodė 1992 m. „Game Boy“ žaidime „Super Mario Land 2: 6 Golden Coins“, kuriame užėmė antagonisto rolę pagrindiniam veikėjui Mario. Wario charakterį sukūrė Hiroji Kiyotake, kuris taip pat sukūrė „Metroid“ žaidimų heroję Samus Aran. Wario vardas yra Mario ir japoniško žodžio warui, reiškiančio „blogis“, sandūra. Wario herojus sukurtas kaip Mario priešinga versija. Jis yra storas ir godus, žiaurus, kai siekia tikslų. Vaizduojamas apsirengęs violetiniu kombinezonu, geltonais marškinėliais ir nešioja geltoną kepurę su W raide (palyginimui, Mario nešioja su M raide, Luigi − su L).
Alfonsas Gailevičius

Biografija

1928–1929 m. LKJS Biržų parajonio komiteto sekretorius, 1929–1930 m. LKP Biržų parajonio komiteto sekretorius. Nuo 1928 m. dalyvavo antivalstybinėje komjaunimo, nuo 1929 m. Lietuvos komunistų partijos veikloje, už tai 1935–1940 m. buvo kalinamas. 1940 m. sovietams okupavus Lietuvą, iš kalėjimo išleistas. 1940 m. birželio-rugpjūčio mėn. Saugumo departamento Ypatingojo skyriaus viršininkas, vėliau LSSR NKVD-NKGB viršininkas. Aktyviai dalyvavo 1940 m. liepos 11-12 d. ir kitose masinėse Lietuvos gyventojų suėmimo ir trėmimo akcijose. Prasidėjus SSRS-Vokietijos karui, 1941 m. pasitraukė į SSRS. 1943–1944 m. Lietuvoje vadovavo specialiajai žvalgų grupei „Sakalai“.
1944–1948 m. SSRS Religinių kultų reikalų tarybos įgaliotinis Lietuvos SSR. Kontroliavo ir varžė Lietuvos religinių bendruomenių, daugiausia Katalikų bažnyčios, veiklą, rengė dvasininkų represijas. 1948–1953 m. LSSR valstybės saugumo, 1953–1954 m. vidaus reikalų ministro pavaduotojas.  1954–1962 m. LSSR vidaus reikalų, 1962–1968 m. viešosios tvarkos apsaugos ministras. 1957 m. SSRS vidaus tarnybos generolas majoras. Vienas stalininių represijų Lietuvoje organizatorių. 1958 m. jo siūlymui tremti į Lietuvą grįžusius politinius kalinius sovietinė administracija nepritarė.
1954–1970 m. LKP CK narys. 1955–1959 m. ir 1963–1971 m. LSSR AT deputatas.
Zitas Lasevičius

Biografija

1983 m. baigė Lietuvos žemės ūkio akademiją, inžinierius mechanikas.
Vilkaviškio rajono savivaldybės administracijos Virbalio seniūnas.
Lietuvos socialdemokratų partijos Vilkaviškio rajono skyriaus narys. 2011 m. (atsisakė mandato) Vilkaviškio rajono savivaldybės tarybos narys. 
Žmona Valė, vaikai Agnė, Audrius.
Desantas

Desantas karinėje taktikoje - kovinės grupės išlaipinimas iš transporto priemonės į priešo užimtą teritoriją siekiant suduoti smūgį apeinant fortifikacinius ar kitus įtvirtintus įrenginius. 
Jei išsilaipinimas iš laivų buvo žinomas kelis tūkstančius metų, tai tankų desantas arba oro desantas atsirado nuo Antrojo pasaulinio karo. Pokaryje prasidėjo ir šarvuotosios technikos, kurią galima pergabenti oro desantu, vystymas.
Jiao Liuyang

Biografija

2005 m. Kinijos žaidynėse Jiao pelnė sidabro medalį. 2006 m. Azijos čempionate plaukikė laimėjo 200 m plaukimą peteliške ir pasiekė čempionato rekordą. 2008 m. vasaros olimpinėse žaidynėse Jiao tapo vicečempione. 2011 m. pasaulio čempionate Kinijos plaukikė pirmą kartą tapo pasaulio čempione individualioje rungtyje. 2012 m. olimpinėse žaidynėse Jiao pirmą kartą tapo olimpine čempione ir pagerino olimpinį rekordą.
FK Zvezdara

Pasiekimai

Įkurtas 1951 m.
2002 m. prijungtas prie Srem Beograd klubo.