Krasnodaras

Istorija

Dabartinio miesto ribose, Kubanės upės pakrantėje buvo Bosforo karalystės miestas ir tvirtovė. Dabartinio miesto centre, abiejose Karasuno pusėse, archeologinių kasinėjimų metu buvo rasta stambi meotų gyvenvietė, buvusi čia nuo IV ar II a. pr. m. e.
1792 m. birželio 30 d. Jekaterina II išleido įsaką Juodosios jūros kazokams (buvę Zaporožės kazokai), kuriuo kazokams, kurie čia gyveno ir tarnavo amžinam naudojimui suteikiama Kubanės žemė, kurią ribojo Kubanės upė ir Azovo jūra, o rytuose - sąlyginė linija nuo Labos žiočių iki Jeisko miestelio. Kazokai Jekaterinodaro gyvenvietę įkūrė 1793 m. Iš pradžių tai buvo karinė stovykla, 1794 m. pastatyta Jekaterinodaro tvirtovė. 1794 m. rugsėjo 18 d. matininkas Hetmanovas pradėjo matuoti miesto gatves pagal Taurijos generalgubernatoriaus Semiono Žegulino patvirtintą planą. Pagal 1794 m. lapkričio 11 d. surašymą Jekaterinodare gyveno 586 gyventojai.
Tvirtovė ir miestas turėjo saugoti imperijos sienas ir sustiprinti Rusijos pozicijas pretenduojant į Čerkesiją, dėl kurios ji varžėsi su Osmanų imperija. Nuo 1860 m. Jekaterinodaras tapo įkurtos Kubanės srities administraciniu centru. 1867 m. Jekaterinodaras tapo miestu. XIX a. pabaigoje, Šiaurės Kaukaze nutiesus geležinkelį, tapo stambiu susisiekimo ir prekybos centru. 1888 m. čia gyveno apie 45 000 gyventojų.
Rusijos pilietinio karo metu miestas kelis kartus ėjo iš rankų į rankas, buvo užimamas tai Raudonosios armijos, tai Savanorių armijos. 1918 m. balandžio 9-13 d. miestą šturmavo baltųjų generolas L. Kornilovas. Šis šturmas tapo Savanorių armijos Pirmojo Kubanės žygio iš Dono į Kubanę kulminacija. jo metu žuvo kariuomenės vadas, o jo vietą užėmęs A.Denikinas nusprendė nutraukti miesto apsiaustį ir grįžti su armija į Doną. Jekaterinodare buvo paskelbta Kubanės Liaudies Respublika. Po penkių mėnesių, Antrojo Kubanės žygio metu 1918 m. rugpjūčio 16-17 d. miestą užėmė generolas Denikinas. Jekaterinodaras de facto tapo Baltųjų judėjimo sostine Rusijos pietuose. 1919-1920 m. čia veikė ir pogrindinis komunistų partijos komitetas, koordinavęs keleto pogrindinių organizacijų ir raudonųjų partizanų veiklą. 1920 m. kovo 17 d. miestą užėmė Raudonoji armija, jis pervadintas Krasnodaru.
Antrojo pasaulinio karo metu Krasnodarą nuo 1942 m. rugpjūčio 9 d. iki 1943 m. vasario mėn. buvo užėmęs vermachtas. Karo metu miestas buvo gerokai apgriautas, vokiečių pajėgos, įskaitant gestapą ir SS nužudė tūkstančius žydų, komunistų, įtariamųjų bendradarbiaujant su partizanais.

Herbai

Jekaterinodaro herbas 1841 m. paskelbtas kazokų pareigūno Ivano Černiko. Raidė "E" herbo viduryje reiškė imperatorės Jekaterinos II vardą (rus. Екатерина), ant herbo taip pat pavaizduota įkūrimo data, dvigalvis erelis, vėliavos su raidėmis "E", "P", "a" ir "N" simbolizuojančiomis Jekatrinos II, Pavelo I, Aleksandro I ir Nikolajaus I akronimus, žvaigždės aplink skydą simblolizuoja 59 aplink miestą buvusias stanicas. Ši herbo versija vėl tapo oficialia 2005 m.

Klimatas

Krasnodaro klimatas yra drėgnasis subtropinis. Jam būdingos švelnios ir trumpos žiemos, kurių vidutinė temperatūra yra nuo 0 iki 2 ° C. Dėl specifinių atmosferinių sąlygų kai kuriais metais gali būti trumpi šalčio epizodai (-15, -20) ar neįprastai šilta (+ 15/20 ° C). Vasaros ilgos (nuo gegužės pradžios iki spalio pradžios) ir karštos, drėgnesnės gegužę ir birželį, sausiausios liepą-rugsėjį. Karščiausio mėnesio birželio vidutinė temperatūra yra 24.1ºC.