google/wiki40b huggingface dataset:
Beveridžo sveikatos finansavimo modelis

Beveridžio sveikatos apsaugos finansavimo modelis, sukurtas pagal Didžiosios Britanijos ekonomisto W. H. Beveridžio pasiūlymus, kai pašalpų dydis priklauso nuo poreikių ir iš esmės nėra susijęs su mokėtomis įmokomis. Taikant Beveridžio modelį – valstybė siekia pagerinti šalies gyventojų sveikatą bei jų gerovę ir garantuoti kokybišką sveikatos priežiūrą visiems piliečiams, kuriems to reikia.

Modelio privalumai ir trūkumai

Išnagrinėjusios Beveridžo sveikatos priežiūros modelį, G. Čepulytė ir S. Palubinskienė nustatė esminį jo privalumą, būtent, lygiateisiškumą. Vienodas išmokų dydis garantuoja skirtingų grupių susitarimą. Šio modelio didžiausias trūkumas yra sveikatos paslaugų finansavimas iš valstybės biudžeto, kuris apsunkina ne tik biudžeto, bet ir sveikatos draudimu besirūpinančių institucijų darbą . Sveikatos paslaugų finansavimas neturėtų apsunkinti valstybės biudžeto, o surenkamais mokesčiais nereikėtų kompensuoti sveikatos paslaugų apmokėjimo. Sveikatos priežiūros paslaugoms turėtų būti sukurtas atskiras fondas su nepriklausomu nuo valstybės biudžetu. Tai reiškia, kad toks fondas bus savarankiškas ir nepriklausomas nuo vyriausybės reguliavimo ir surenkamų mokesčių dydžio.

Geografija

Visos Šiaurės Europos šalys (Danija, Airija, Norvegija, Jungtinė Karalystė, Suomija, Švedija) įdiegė ir išsaugojo šį modelį po Antrojo pasaulinio karo. Pietų Europos šalys (Graikija, Ispanija, Italija, Portugalija) prisijungė prie šios grupės 80-aisiais, o Kanada jau net 70-aisiais metais. Dabar šis modelis dominuoja išsivysčiusiose šalyse.
Mykolas Orbakas

Asmeninis gyvenimas

1969 m. vedė Alą Pugačiovą, susilaukė dukters Kristinos, išsiskyrė 1973 m. Kristina buvo išsiųsta pas senelius į Lietuvą, kur vienoje Kauno bažnyčių buvo ir pakrikštyta. Vėliau seneliai persikėlė į Šventąją – ten prabėgo visos Kristinos vasaros. Antroji santuoka su Gražina truko neilgai. Dabar gyvena su 19 metų jaunesne Marina Orbakiene.
Vaikai: iš pirmosios santuokos Kristina Orbakaitė, iš trečiosios santuokos Fabianas Orbakas.
Peteris Barisonas

Biografija

1934 m. Rygos konservatorijoje baigė J. Vytuolio kompozicijos ir J. Mednio dirigavimo klases. Rygos konservatorijos dėstytojas, nuo 1945 m. profesorius.

Kūryba

Sukūrė dvi simfonijas (1935 m., 1939 m.), simfonines poemas „Lyguo“ (Līgo 1936 m.) ir „Legenda“ (Teika 1937 m.), siuitą Gėlių girlianda (Žiedu vija 1937 m.), „Latvišką rapsodiją“ fortepijonui ir orkestrui (Latvju rapsodija 1945 m.), kantatų, chorų, romansų.
Imigracija

Imigracija - atvykimas nuolat arba laikinai gyventi iš kitos valstybės.
Imigracija yra aktuali visuomenės gyvenimo problema ekonomiškai išsivysčiusiose valstybėse. Jose reikia imigrantų norint įveikti darbo jėgos trūkumą. Kai kurios pramonės sritys (žemės ūkis, statyba, viešbučiai ir viešasis maitinimas, namų ūkio paslaugų bei privačių paslaugų tarnybos) veikia tik nekvalifikuotų darbininkų imigrantų dėka. Europoje darbdaviai taip pat vis dažniau ieško aukštos kvalifikacijos, išsilavinusių imigrantų (pvz., IT sektoriuje).

Europa

Kai kurios ES valstybės ir piliečiai įžvelgia grėsmę nacionaliniam savitumui, o kiti pritaria jai kaip kultūrinės įvairovės šaltiniui. Imigracija ES tapo politikos objektu. Ji yra susijusi su asmenų buvimo valstybėje teisėtumu (legalumu), prieglobsčio teise, demografine krize (visuomenės senėjimu). Nuo 1999 m. buvo išleistos kelios direktyvos dėl imigracijos iš valstybių, esančių už ES ribų. Siekiama visa tai teisiškai reguliuoti, „subalansuoti“ imigrantų, ES valstybių narių ir imigrantų kilmės šalių poreikius.
Europa susiduria su dviem tendencijomis, neigiamai veikiančiomis pensijų sistemą. Tai gyventojų skaičiaus augimo sulėtėjimas ir staigus vidutinio gyventojų amžiaus padidėjimas. Spėjama, kad 2025 m. dabartinių 15-os ES valstybių narių gyventojų skaičius bus didžiausias, o po to pradės mažėti. Panašios arba dar blogesnės tendencijos pastebimos visose Vidurio ir Rytų Europos šalyse. Nors visi mano, kad imigracija negali visiškai išspręsti kvalifikuotos darbo jėgos trūkumo ir gyventojų skaičiaus mažėjimo problemų, tačiau vis daugėja manančių, kad tai galėtų būti sprendimo dalis.
Železnovodskas

Istorija

Nuo 1810 m. žmonės iš visos Rusijos pradėjo traukti prie gydomųjų Železnajos kalno šaltinių. Ilgą laiką tai tebuvo stovyklavietė su menkais patogumais. Železnovodskas įkurtas 1842 m. kaip karinė kazokų bazė. XIX a. pab. – XX a. Železnovodskas ėmė sparčiai plėtotis, miesto teisės suteiktos 1917 m.
Birštono savivaldybės taryba 2011–2015 m.

Birštono savivaldybės taryba – Lietuvos Respublikos Birštono savivaldybės atstovaujamoji institucija, išrinkta ketveriems metams savivaldybių rinkimuose, vykusiuose 2011 m. vasario 27 d. 1994 m. liepos 7 d. Lietuvos Respublikos savivaldybių tarybų rinkimų įstatymo Nr. I-532 2010 m. liepos 20 d. redakcijos nustatyta tvarka daugiamandatėje rinkimų apygardoje, remiantis visuotine ir lygia rinkimų teise, slaptu balsavimu proporcine rinkimų sistema, pagal Lietuvos Respublikoje registruotų politinių partijų pateiktus kandidatų sąrašus bei iš išsikėlusių kandidatų, jeigu jų išsikėlimą parašais parėmė ne mažiau kaip dešimt procentų skaičiuojant vienam savivaldybės tarybos nario mandatui, bet ne mažiau kaip 100 tos savivaldybės rinkėjų.

Veikla

Pirmasis savivaldybės tarybos posėdis įvyko 2011 m. balandžio 15 d. Savivaldybės mere 15 balsų išrinkta Nijolė Dirginčienė. Mero pavaduotoju paskirtas Juozas Aleksandravičius.
Mandala

Mandala ir psichoanalizė

Psichoanalitikas Karlas Gustavas Jungas laikė mandalą „pasąmoninio „aš“ atspindžiu“ ir manė, kad mandalų piešimas jam leidžia išsiaiškinti emocines problemas bei siekti asmenybės pilnatvės. Jis kasdien savo bloknote nupiešdavo po mandalą, nes pamatė, kad kiekvienas piešinys atspindi jo vidinį gyvenimą tuo momentu. Jis pradėjo mandalą naudoti kaip priemonę fiksuoti savo „psichinę transformaciją“. K. Jungas mandalą vertino kaip archetipinį modelį, kurio pagalba žmogus gali saugiai pažvelgti į savo pasąmonę, siekdamas rasti kelią į vidinės visatos centrą. Mandala padeda žmogui peržiūrėti, iš naujo pergrupuoti ir susidėlioti tai, kas chaotiškai ir neharmoningai yra išbarstyta aplink šį jo vidinį centrą. K. Jungas priėjo prie išvados, kad mandala gali padėti susisiekti su asmenybės centru siekiant pažinti kiekvieno asmens unikalų individualumą, ir šią idėją sėkmingai panaudojo savo gydymo praktikoje.
Birutė Kasperavičienė (1941)

Biografija

1954–1960 m. mokėsi Kauno vidurinėje dailės mokykloje, 1960–1966 m. studijavo Vilniaus dailės institute.
Nuo 1966 m. dirbo Šiaulių 6-ojoje vidurinėje mokykloje, 1978–1991 m. Šiaulių pedagoginio instituto (nuo 1997 m. Šiaulių universitetas) dėstytoja, nuo 1991 m. Šiaulių dailės mokyklos skulptūros mokytoja ekspertė. 
Nuo 1974 m. Lietuvos dailininkų sąjungos narė, Šiaulių moterų dailininkių draugijos narė.

Kūryba

Sukūrė skulptūrines kompozicijas: „Poilsis“ (1973 m.), „Trys nykštukai“ (1976 m.), „Senis su anūkais“ (1977 m.), „Pelikanai“ (1977 m.), „Medicina“ (1984 m.) „Angelas“ (1991 m.) ir kt.
Madraso šachmatai

Užrašai

Sutrumpintas šachmatų uždavinių tarptautinis žymėjimas prasideda trumpiniu, kuris užduotyje rašomas po uždavinio tipo ir ėjimų skaičius. Pav SerH#7 reiškia serijinis septynių ėjimų sutartas matas. Pato atveju – SerH=7). Serijinis 19 ėjimų atvirkščio mato užrašas: SerS#19 (refleksinio mato atveju – SerR#19
Kai uždaviniai sudaryti pagal pasakiškų šachmatų kompozicijų taisykles: naujoje eilutėje, per jos vidurį, pažymima pagal kokiasː pav., Madraso šachmatai.
Kai ši taisyklė taikoma ir karaliams, uždavinys žymimas Madraso PK šachmatai.

Madraso uždavinių istorija

Madraso šachmatų taisykles 1979 m. pasiūlė indų šachmatų kompozitorius A. J. Karvatkaras (Abdul Jabbar Karwatkar).

Madraso uždaviniai su paralyžiuotais karaliais

Šiuose uždaviniuose karalius gali stovėti laukelyje šalia priešininko karaliaus, kirsti figūras, kurias gina tik priešininko karalius. Karaliui patekus į gretimą laukelį su priešininko karaliumi, jie abu tampa neveiksnūs.
Tokioje būklėje karaliams sunku gintis nuo mato, nes po šacho iš laukelio šalia karaliaus, jie negali kirsti neapgintos šachuojančios figūros, ar pasitraukti į nepuolamą laukelį, o tai tolygu matui. Kai šachuojama linijinėmis figūromis iš toliau, galimi trys gynybos būdaiː
paralyžiuoti atakuojančią figūrą, nukirsti ją, ar perdengti su figūra liniją, per kurią šachuojama.
Kai šachuojama žirgu, lieka tik dvi galimybėsː paralyžiuoti žirgą, ar jį nukirsti.
Yvo Šelio refleksinio mato uždavinyje, nors ir sudarytame panaudojus Madraso PK uždavinio taisykles, abi pusės, susidarius progai, privalo matuoti priešininko karalių vienu ėjimu.
Baltųjų karalius buvo užmatuotas penkiais pėstininkų paaukštinimais į skirtingas figūras. Matą skelbti padėjo: tris kartus karaliaus, o likusius du – kitų besiginančių figūrų paralyžius.
Pirmasis juodųjų atsakymas 1…Žxf2 paralyžiuoja baltųjų žirgą laukelyje g4, dėl ko baltieji negalės pajudinti šio žirgo ir taip išvalyti liniją, jei reiktų paralyžiuoti galimą juodųjų valdovę laukelyje d1. Po 1…Že3 2.fxe negerai versti pėstininką į valdovę, nes po 2….d1V̟ šacho baltųjų karaliui nebūtų, kadangi naująją valdovę juodieji iš karto paralyžiuotų bet kokiu Žg4 ėjimu.
Po ėjimo 1…Žxc3 baltųjų karalius pasitraukia į laukelį b3 priversdamas vienu ėjimu matuoti jį rikiu. Vėl negalima buvo pėstininko aukštinti į valdovę, nes ji būtų paralyžiuota, patraukus iš linijos Žg4. Po ėjimo 1…Žxb2 baltųjų karalius, nukirtęs žirgą prie juodųjų karaliaus, paralyžiavosi ir juodiesiems tam, kad vienu ėjimu matuotų baltųjų karalių, teko pėstininką aukštinti tik į žirgą. Po 1…K∞ karaliai tapo paralyžiuoti ir po 2.Be1 juodieji, kad iš karto matuotų neveiksnų baltųjų karalių, neturi kito pasirinkimo, kaip kirsti pėstininku bokštą ir aukštinti jį į žirgą.
Beržėnų apylinkė

Istorija

Apylinkė įsteigta po 1940 m. lapkričio 12 d., LKP CK patvirtinus Lietuvos TSR Aukščiausiosios Tarybos Prezidiumo įsaką dėl vykdomųjų komitetų sudarymo. Iki 1941 m. birželio 22 d. dirbo laikinasis vykdomasis komitetas. 1945 m. sausio 26 d. Lietuvos TSR Aukščiausiosios Tarybos Prezidiumo įsaku „Dėl sudarymo vietinių valstybės valdžios organų Lietuvos TSR apskrityse, miestuose, valsčiuose, miesteliuose ir apylinkėse“ apylinkės vykdomojo komiteto veikla atkurta. Pirmieji surežisuoti rinkimai į apylinkės deputatų tarybą įvyko 1948 m. sausio 18 d. Septynių deputatų tarybai, renkamai kas pustrečių metų, vadovavo apylinkės vykdomojo komiteto pirmininkas.
Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. Lietuvos TSR Aukščiausiosios Tarybos Prezidiumo įsaku  prijungiant prie Rudiškių apylinkės.
Higroskopija

Higroskopija – medžiagos gebėjimas absorbcijos arba adsorbcijos būdu iš aplinkos pritraukti vandens molekules. Higroskopiškų medžiagų pavyzdžiai – medus, glicerinas, etanolis, metanolis, koncetruota sieros rūgštis, koncentruotas natrio šarmas. Kalcio chloridas ir kai kurios kitos druskos yra stipriai higroskopiški junginiai ir ilgainiui ištirpsta vandenyje, kurį absorbuoja.
Dėl savo polinkio sugerti atmosferos drėgmę higroskopinės medžiagos paprastai laikomos hermetiškuose induose. Maisto produktuose naudojami higroskopiški priedai, sulaikantys produkte drėgmę, vadinami drėkikliais (angl. humectant).
Alexa Davalos

Biografija

Alexa gimė Paryžiuje ir yra vienintelis šeimos vaikas. Jos tėvai amerikiečiai – aktorė Elyssa Davalos ir fotografas Jeff Dunas. Motina turi ispaniškų ir suomiškų šaknų, jos tėvas Richard Davalos – taip pat aktorius. Alexos tėvas yra žydas, o jo seneliai emigravo iš Vilniaus.
Šeima gyveno Prancūzijoje ir Italijoje, galiausiai ji iširo, kuomet Alexai buvo 8.
Vėliau Alexa įsikūrė Niujorke, kur dirbo foto modeliu, vėliau susidomėjo aktoryste ir 2002 m. nusifilmavo trumpametražiniame filme „The Ghost of F. Scott Fitzgerald“. Vėliau ji gavo ir daugiau vaidmenų kine: „And Starring Pancho Villa as Himself“ , „Ridiko kronikos“.
2005 m. Alexa debiutavo serialuose („Angel“ ir „Reunion“), o 2008 m. suvaidino Daniel Craig mylimąją Lilką Lietuvoje filmuotoje juostoje „Pasipriešinimas“. 
Nuo 2015 m. Alexa atlieka vieną pagrindinių vaidmenų fiktyvios istorijos seriale „Žmogus aukštoje pilyje“.
Regata

Regata – laivų varžybos vandenyje. Dažniausiai tai burinių laivų – jachtų varžybos.
Geidžių akmuo

Geidžių akmuo arba Akmuo trobelė pirtelė, Didysis, Pirtelė, Trobelė – riedulys Mažeikių rajone, Tirkšlių seniūnijoje, netoli Geidžių kaimo.
Riedulys yra pailgos netaisyklingos formos, atrodo lyg sudėliotas iš kelių akmenų. Jo aukštis – 2,5 m; ilgis – 5,94 m; plotis – 3,62 m. Riedulį sudaranti uoliena – amfibolinis – biotitinis plagiogranitogneisas, juosvai pilkas (margas), vidutingrūdis ir smulkiagrūdis. Tiriant akmenį, nustatyti šie mineralai: plagioklazas (50 %), kvarcas (20-30 %), biotitas (10 %), mikroklinas (<10 %), raginukė (5 %), epidotas, cirkonas.
Šis mitologinis akmuo pats didžiausias riedulys Mažeikių rajone. Jis guli prie Geidžių -Tirkšlių kelio, Geidžių kaime, apie 150 m į šiaurės vakarus nuo naujųjų Geidžių kapinių. Valstybės saugomas nuo 1964 m, paskelbtas respublikinės reikšmės geologijos paminklu.
Vilija Aleknaitė-Abramikienė

Biografija

Mokyklą lankyti pradėjo Naujojoje Akmenėje, vėliau su tėvais persikėlė į Gargždus, nuo 1968 m. gyvena Vilniuje.
1975 m. baigė M. K. Čiurlionio vidurinę meno mokyklą, 1980 m. su pagyrimu baigė Lietuvos konservatoriją ir dirbo joje koncertmeistere, Bendrojo fortepijono katedros dėstytoja, gilino žinias neakivaizdinėje aspirantūroje. Mykolo Romerio universiteto magistrantūroje studijuoja teisę ir valdymą.
Paauglystės metais nuolatinė muzikinių televizijos laidų vaikams ir jaunimui dalyvė, vėliau pati rengė ir vedė TV laidas, publikavo straipsnius Lietuvos periodinėje ir mokslinėje spaudoje. 1990–1992 m. savaitraščio „Šiaurės Atėnai“ bendradarbė, radijo „Laisvoji Europa“ politikos korespondentė.
1992–2000 m., 2004–2016 m. ir nuo 2019 m. Seimo narė. 2001–2004 m. Tautinių mažumų ir išeivijos departamento prie Lietuvos Respublikos Vyriausybės Rytų Lietuvos programos poskyrio vedėja. 2016–2019 m. Seimo nario Lauryno Kasčiūno padejėja.
Nuo 1988 m. birželio 3 d. Lietuvos Persitvarkymo Sąjūdžio narė. 1991 m. sausio mėnesį, po sovietų kariuomenės agresijos prieš Lietuvos Respubliką, kartu su grupe intelektualų įsteigė Piliečių chartiją, tapo šios organizacijos tarybos nare, nuo 1992 m. kovo mėnesio Piliečių chartijos atstovė Sąjūdžio Seimo taryboje. 1993 m. viena iš Tėvynės sąjungos (Lietuvos konservatorių) steigėjų, šios partijos Tarybos narė, Moterų konservatorių bendruomenės pirmininkė.
Vilniaus moterų klubo „Zonta“, remiančio lietuviškas mokyklas Pietryčių Lietuvoje, narė – steigėja, tarptautinės federacijos „Už gyvybę“ narė, Katalikų tėvų asociacijos valdybos narė.
Ištekėjusi. Vyras Kęstutis, architektas; Sūnūs Vytautas, teisininkas, Mykolo Romerio universiteto teisės magistras; Žygimantas, Vilniaus Jėzuitų gimnazijos moksleivis.
Zigmas Starkus

Biografija

Mokėsi Rudaminos pradžios mokykloje, 1912 m. baigė Marijampolės gimnaziją, 1917 m. – Maskvos universiteto Gamtos fakultetą.
Studijų metais įsitraukė į ateitininkų veiklą. Po karo grįžęs į Lietuvą aktyviai dalyvavo valstybės kūrimo procese. 1918–1920 m. vidaus reikalų viceministras.
1920 m. gegužės 15 d. – 1922 m. lapkričio 13 d. Steigiamojo Seimo atstovas, išrinktas II (Kauno) rinkimų apygardoje. Priklausė Lietuvos darbo federacijos frakcijai, įėjusiai į Lietuvos krikščionių demokratų partijos bloką. Steigiamajam Seimui referavo Lietuvos valstybės konstitucijos projektą. 1922 m. lapkričio 13 d. – 1923 m. kovo 13 d. Pirmojo Seimo, 1923 m. birželio 5 d. – 1926 m. birželio 2 d. Antrojo Seimo, 1926 m. birželio 2 d. – 1927 m. balandžio 12 d. Trečiojo Seimo atstovas. 1922–1924 m. Žemės reformos valdybos pirmininkas. 1924 m. liepos 8 d. – 1925 m. sausio 27 d. X Antano Tumėno ministrų kabinete vidaus reikalų ministras. 1925 m. spalio 2 d. – 1926 m. gegužės 2 d. Valstybės kontrolierius. 1936 m. – Lietuvos banko valdybos direktorius, vėliau – banko valdytojo pavaduotojas. 
1923–1936 m. dienraščio Rytas atsakingasis redaktorius. 
1941 m. birželio 14 d. suimtas ir ištremtas į Sibirą, mirė nuo bado. Kitais duomenimis – sušaudytas 1942 m. rugpjūčio 25 d. Sverdlovske, Rusija
Vytautas Gruodis

Vytautas Gruodis (1930 m. – 2019 m. gegužės 17 d.) – lietuvių vadybininkas.
V. Gruodis gimė 1930 metais Lietuvoje. Antrojo pasaulinio karo metais pasitraukė į vakarus – daugiausia gyveno Kanadoje, taip pat Austrijoje, Argentinoje, Šveicarijoje ir Italijoje.
Prieš grįždamas į Lietuvą, V. Gruodis daugiau nei 30 metų dirbo aukščiausio lygio vadovu įvairiose plataus vartojimo prekių ir pramonei skirtų produktų gamybos sektoriaus įmonėse.
Lietuvai atgavus nepriklausomybę, V. Gruodis grįžo į Lietuvą. Nuo 1993 iki 1997 metų jis vadovavo Atviros Lietuvos fondui.
Vytautas Gruodis buvo ilgametis Lietuvos Eksporto ir importo plėtros agentūros (LEPA) vadovas. Vėliau – „Baltic Management Institute“ (BMI) generalinis direktorius ir valdybos pirmininkas. Nuo 2006 m. rugpjūčio mėn. „Vilniaus Akropolis“ valdybos narys

2001–2005 metais V. Gruodis dirbo Vytauto Didžiojo universiteto taryboje. 2009 metais jam suteiktas VDU garbės daktaro vardas. 2002 metais prezidentas Valdas Adamkus V. Gruodį apdovanojo LDK Gedimino ordino Komandoro kryžiumi.
Þ

Pavyzdys islandų kalba

 /θ̠/ (info)
Viktoras Kovšovas

Biografija

1964–1975 m. mokėsi Priekulės vidurinėje mokykloje, 1979 m. baigė Vilniaus pedagoginį institutą, istorijos mokytojas.
1979 m. Kapsuko tarybinio ūkio technikumo dėstytojas. 1979–1981 m. tarnavo TSRS kariuomenėje. 1981 m. – Klaipėdos profesinės technikos mokyklos Nr. 41, 1982–1988 m. – Tauragės politechnikumo dėstytojas. 1988 m. – LKP Tauragės rajono komiteto instruktorius, sekretorius.
1993–1995 m. Seimo nario padėjėjas. 1995–1997 m. ir 2003–2011 m. Vyriausybės atstovas Tauragės apskrityje.
1997–2000 m. Tauragės M. Mažvydo vidurinės mokyklos geografijos mokytojas. 2000 m. Tauragės rajono savivaldybės kultūros centro Kultūros paveldo vyr. specialistas. 2000–2003 m. Tauragės rajono savivaldybės meras. Nuo 2011 m. Tauragės krašto muziejaus direktoriaus pavaduotojas.
1995 m. kovo – gegužės mėn., 1997–2003 m., 2011 m. ir nuo 2019 m. Tauragės rajono savivaldybės tarybos narys. 
1991–1992 m. – LDDP Tauragės raj. pirmininko pavaduotojas, nuo 1992 m. – pirmininkas, 1993–1995 m. – LDDP tarybos pirmininko pavaduotojas. Nuo 2001 m. – Lietuvos socialdemokratų partijos Tauragės skyriaus narys, LSDP tarybos narys, 2001–2003 m. – Tauragės skyriaus pirmininkas.
Žemės riešutų sviestas

Žemės riešutų sviestas – valgis, gaminamas iš žemės riešutų, sumaltų iki kreminės masės. Naudojamas kaip užtepas ant duonos arba kaip sudėtinė kitų patiekalų dalis (pavyzdžiui, sausainių). Populiarus Šiaurės Amerikoje ir kai kuriose Europos bei Azijos šalyse. Didžiausios žemės riešutų sviesto gamintojos ir eksportuotojos 2009 m. duomenimis buvo JAV, Kinija, Kanada, Olandija.
Žemės riešutų sviestas paprastai gaminamas žemės riešutus išlukštenus, sausai pakepinus, atvėsinus, nuėmus viršutinę odelę, išrūšiavus ir sumalus specialia mašina. Siekiant pagerinti konsistenciją ir skonį, neretai į gautą masę papildomai įmaišoma druskos, aliejaus, cukraus ar kitokio saldiklio.
100 g žemės riešutų sviesto turi apie 588 kalorijas, 25 g baltymų, 20 g angliavandenių, 50 g riebalų, yra geras magnio, fosforo, vario, mangano, cinko, vitamino E, niacino šaltinis.
Kauno evangelikų krikščionių baptistų bažnyčia

Istorija

1876 m. iš Virbalio į Kauną atvykus gyventi Šneideriui, priklausiusiam Eitkūnų baptistų bendruomenei, Kaune jis surado tikėjimo pasekėjų. 1883 m. buvo jau 12 pasikrikštijusių žmonių. 1888 m. Eitkūnų bendruomenės Kauno skyrius turėjo 75 narius. Eitkūnai buvo Vokietijai priklausančioje teritorijoje ir tai sudarydavo tam tikrų sunkumų. Todėl nuo 1889 m. Kauno skyrius pradėjo veikti kaip atskira, savarankiška bendruomenė. Pamaldos vyko privačiuose namuose, kol nebuvo pastatyta bažnyčia Šančiuose.
Dauguma bendruomenės narių buvo vokiečiai. Bet greitai įtikėjo ir prisidėjo prie bendruomenės ir kitų tautybių žmonės. Pastarieji pravesdavo savo pamaldas rusų kalba, bet be tikinčiųjų rusų, buvo ir lietuvių, lenkų. Po Pirmojo pasaulinio karo pamaldose pradėta vartoti ir lietuvių kalba. Nuo 1921 m. bendruomenei pradėjo vadovauti Gustavas Freutelis, gimęs ir užaugęs Kauno mieste. Jis tarnavo bendruomenėje iki 1935 m. Tikintieji lietuviai 1933 m. įkūrė atskirą bendruomenę, kad galėtų plačiau ir laisviau skelbti Dievo Žodį tarp savo tautiečių. Jai vadovavo Teodoras Gerikas. Tais pačiais metais Kauno baptistų bendruomenė prisijungė prie Lietuvos Baptistų Sąjungos. 1934 m. Valterio Šveiceriaus ir kitų tikinčiųjų pastangomis buvo įkurta Kauno baptistų, kalbančių rusiškai, bendruomenė.
Sovietmečiu maldos namai buvo atimti. Juose buvo valdžios apgyvendinti rusų kareiviai. Vėliau maldos namai buvo paversti klubu, o po to - druskos sandėliu. Pasibaigus karui, nedidelė Kaune likusi tikinčiųjų grupė pamaldoms rinkdavosi tikinčiųjų butuose. 
1980 m. iš Lvovo (Ukraina) į Kauną persikėlė gyventi jauno tikinčiojo Vladimiro  Seredos šeima. 1989 m. jis buvo įšventintas pastoriaus tarnystei.
1988 m. Kauno miesto Liaudies deputatų taryba išdavė orderį, leidžiantį vėl naudotis bažnyčios patalpomis. 1990 m. lapkričio 11 d. maldos namai buvo grąžinti bendruomenei. Tuo laiku tai buvo suniokotas sandėlis nukritusiu stogu, kuriame jau 20 metų buvo laikoma druska. Pastatas reikalavo daug lėšų ir pastangų bažnyčios atstatymui. 1991 m. liepos 27 d. maldos namai buvo pašventinti ir atidaryti.
Lietuviškasis balsas

„Lietuviškasis balsas“ (Lietuwiszkasis Balsas) – JAV lietuvių liberalios pakraipos laikraštis, ėjęs ėjęs nuo 1885 m. liepos iki 1888 m. Niujorke, 1888–1889 m. – Šenandoa, platintas ir Lietuvoje.

Istorija

Leido „Lietuviškojo balso“ draugija ir Amerikos lietuvių socialistų sąjunga. 1885–1886 m. ir nuo 19 nr. ėjo kas savaitę, kitu laikotarpiu – 2 arba 3 kartus per mėnesį. Laikraštis smerkė carizmo politiką, skleidė tautiškumo, demokratiškumo, laisvamanybės, socialinio teisingumo, visuomenės pertvarkymo idėjas. Išėjo 96 numeriai.

Bendradarbiai

Laikraštyje bendradarbiavo Amerikos aušrininkai Juozas Adomaitis-Šernas , Motiejus Juozas Andriukaitis, Mečislovas Davainis-Silvestraitis, Martynas Jankus, Juozas Andziulaitis-Kalnėnas, Antanas Krikščiukaitis, Vincas Kudirka, Petras Leonas, Jonas Mačys-Kėkštas, Liudvika Malinauskaitė-Šliūpienė, Povilas Matulionis, Antanas Vilkutaitis, Andrius Vištelis.
Redaktorius Jonas Šliūpas.
Pasaulio meninės gimnastikos čempionatas

Pasaulio meninės gimnastikos čempionatas – tarptautinės gimnastikos federacijos organizuojamas kasmetinis geriausių pasaulio meninės gimnastikos sportininkių čempionatas.