google/wiki40b huggingface dataset:
Antonas Protazijus Potockis

Biografija

Kilo iš stambios žymios magnatų Potockių giminės, herbo „Piliawa“ savininkas. Guzovo seniūno ir Karūnos armijos generolo-leitenanto Jano Prospero Potockio (m. 1761/1762) ir Paulos Šembek (m. 1797) vienintelis sūnus.
Antonas Protazijus Potockis iš savo tėvo paveldėjo stambias žemės valdas ir dideles pinigines lėšas. Dėka savo vedybų su kunigaikštyte Mariana Liubomirska (1773–1810), Rusijos generolo-leitenanto Kaspero Liubomirskio (m. 1780) ir Barboros Liubomirskos dukterimi, dar labiau padidino savo kapitalą.
Vienas pirmųjų Švietimo epochos Lenkijos kapitalistų. 1791 m. gegužės 3 d. palaikė ATR konstitucijos priėmimą.
1780-aisiais m. įkūrė banko kontoras Varšuvoje, Machnivke (dabar Horišni Plavniai) ir Chersone. Savo plačiose valdose Ukrainoje, kurios centras buvo Machnovka, įkūrė audinių, baldų, porceliano ir kitas manufaktūras.
1787 m. gegužės 8 d. Antonas Protazijus Potockis buvo apdovanotas Baltojo erelio ordinu.
1783 m. kovą Antonas Potockis tapo vienu iš „Rytų Prekybos Įmonės“, sudarytos Vinicoje, įkūrėju. 1785 m. sausį tapo tos prekybos įmonės vadovu. Įkūrė Rusijos uoste Chersone kontorą, iš kur vedė prekybą Lenkijos prekėmis per Juodąją jūrą. Savo finansinėmis operacijomis ir prekyba sukaupė didžiulį kapitalą (60–70 milijonų zlotų). 1791 m. sau nupirko senatorinę Kijevo vaivados pareigybę.
1793 m. dėl finansinės krizės ir antrojo ATR padalijimo buvo priverstas paskelbti savo bankrotą. Paskutinius metus praleido savo dvare Machnovke.

Šeima

Buvo vedęs Kaspero Liubomirskio dukterį Marianą, santuokoje su kuria turėjo dukterį Emiliją. 1792 m. žmona tapo nėščia nuo Rusijos karo vado V. A. Zubovo. Norėdamas išvengti skandalo, Potockis „užleido“ žmoną Zubovui, apiforminęs su ja skyrybas.
Antanas Sutkus (1939)

Biografija

Mokėsi Ežerėlio vidurinėje mokykloje, 1958–1964 m. Vilniaus universiteto Istorijos ir filologijos fakultete studijavo žurnalistiką. 1960–1962 m. savaitraščio „Literatūra ir menas“, 1962–1969 m. žurnalo „Tarybinė moteris“ fotoreporteris.
1968–1969 m. Lietuvos fotografijos meno sąjungos kūrimo iniciatyvinės grupės pirmininkas, 1969–1974 m. Lietuvos fotografijos meno draugijos organizacinio komiteto pirmininkas, 1974–1980 m. Lietuvos fotografijos meno draugijos pirmininko pavaduotojas, 1980–1989 m. Lietuvos fotografijos meno draugijos pirmininkas, 1989–1990 m. ir nuo 1996 m. Lietuvos fotomenininkų sąjungos pirmininkas. Nuo 1976 m. Tarptautinės meninės fotografijos federacijos (FIAP) fotografas menininkas (AFIAP). 
1965 m. buvo vienas pirmųjų fotografų, kuriems leidosi fotografuojamas Žanas Polis Sartras ir Simona Bovuar. 
2001–2002 m. paskirta Ernos ir Viktoro Haselbladų centro fondo (Švedija) stipendija asmeninio fotografijų archyvo tvarkymui ir dokumentavimui.
Balandžio 28

Vardadieniai

Prudencijus – Rimgailė – Valerija – Valė – Vitalius – Vygantas – Vygandė
Atėnų Panathinaikos (krepšinio klubas)

Istorija

Sporto klubas įkurtas 1908 metais, krepšinio komanda suburta 1922 metais. Pirmąją pergalę komanda pasiekė jau 1946 metais, kai laimėjo Graikijos pirmenybes.
1996 metais metais komanda pirmą kartą tapo Eurolygos čempione, šį titulą komanda iškovojo dar penkis kartus – 2000, 2002, 2007, 2009 ir 2011 metais.
Vilhelmas Vaičekauskas

Biografija

1942–1946 m. mokėsi Vozbutų (Jurbarko raj.) pradinėje mokykloje, 1947–1954 m. Čekiškės vidurinėje mokykloje, 1954–1955 m. Kauno kooperatinėje prekybos mokykloje. 1957–1959 m. mokėsi Kauno J. Gruodžio muzikos mokyklos Dramos skyriuje (dėstytojai Antanas Mackevičius, Kazys Jurašūnas, Antanas Gabrėnas).
1955–1956 m. Ariogalos rajkooperatyvo Paruošų kontoros sandėlio vedėjas. 1959–1960 m. Kapsuko lėlių teatro aktorius, 1960–1966 m. Kauno valstybinio lėlių teatro aktorius, 1966–1970 m. Valstybinio jaunimo teatro aktorius, 1970–1973 m. Vilniaus „Lėlės“ teatro aktorius. Nuo 1973 m. iki mirties buvo Kauno valstybinio dramos teatro (KVDT) aktorius.
Wilhelm Grimm

Biografija

Kartu su vyresniuoju broliu Jakobu nuo 1798 m. lankė Kaselio vidurinę mokyklą. 1803 m. Vilhelmas įstojo į Marburgo universitetą, kur studijavo teisę.
1825 m. Vilhelmas vedė vaistininko dukterį Henriette Dorothea Wild.
Kačiūnų piliakalnis

Piliakalnis

Kačiūnų piliakalnis – į pelkę įsiterpusios kalvos pietryčių galas, kalvos dalis tęsiasi į šiaurę vakarus. Iš kitų pusių piliakalnį juosia pelkėtas Krašuonos upelio slėnis. Piliakalnio šlaitai nuo slėnio pusės statūs, 10–12 m aukščio, iš šiaurės vakarų pusės nuožulnūs, 2, 5 m aukščio. Viršūnės aikštelė ovali, 60x35 m dydžio. Jos šiaurės vakarų pakraštyje išliko suardyto pylimo liekanų, už jo, manoma, buvo griovys ir antras pylimas. Aikštelė ilgą laiką buvo ariama, kultūrinis sluoksnis ir įtvirtinimai suardyti. Piliakalnio pietvakarinėje ir pietryčių papėdėje buvo senovės gyvenvietė. Išliko 0, 6 m storio kultūrinis sluoksnis.

Aplinkiniai piliakalniai

Utenio pilis 11 kmJaurelio piliakalnis 11 kmKlykių piliakalnis 7 kmGimžiškių piliakalnis 5,5 km
Pakalnių piliakalnis 17 kmTauragnų piliakalnis 9 kmPelenių piliakalnis 9,5 km
Vorėnų piliakalnis 11 kmRaiteliakalnis 10 kmKamšos piliakalnis 8 km
Papirčių piliakalnis 8 km
Ašmenos aukštuma

Ašmenos aukštuma (brus. Ашмянскае ўзвышша) − aukštuma, kuri tęsiasi nuo Vilniaus iki Vakarų Berezinos upės Baltarusijoje.
Aukštuma priklauso Lietuvos − Baltarusijos priešpaskutinio apledėjimo akumuliuotų aukštumų sričiai (Baltarusijos aukštumoms), susidariusiai per priešpaskutinį apledėjimą ir gerokai pakeistai tarpledynmetyje ir paskutiniuoju ledynmečiu, kuomet jis neteko daubų ir ežerų, bei buvo išvagotas slėnių ir raguvų.
Šiaurėje ir vakaruose Ašmenos aukštuma ribojasi su Rytų Lietuvos žemumomis, pietvakariuose su Lydos (Eišiškių) plynaukšte. Jos aukštis siekia 180 m. Aukštumos dalis tarp Vilniaus ir Lietuvos − Baltarusijos sienos vadinama Medininkų aukštuma, kuri Vilnios ir Merkio aukštupių atskirta nuo Buivydžių (šiaurėje) ir Poškonių kalvyno (pietuose).
Aukščiausias taškas – Milidovskajos kalnas, Smurgainių rajone, prie Milidovščinos kaimo. Aukštis – 320 m virš jūros lygio.
Ramybės potencialas

Membranos ramybės potencialas (arba ramybės potencialas) – santykinai nekintantis ramios ląstelės membranos potencialas, kurio reikšmė daugelyje ląstelių būna nuo -40 mV iki -90 mV.
Bogna Koreng

Bogna Koreng (sorbų k. Bogna Korjenkowa; g. 1965 m. Bautzen, Rytų Vokietija) – sorbų TV laidų vedėja Vokietijoje.
Bogna Koreng augo Radibor (sorb. Radwor) vietovėje, į šiaurę nuo Bautzen miestelio(sorb. Budyšin). Po abitūros egzaminų studijavo germanistiką.
1992 m. pradėjo veiklą sorbų TV kaip laisvai samdoma darbuotoja. 2003 m. tapo TV studijos Bautzene vedėja, nuo 2001 m. – sorbų aukštaičių TV laidos wuhladko vedėja. 2003 m. jos laida tarptautinio nacionalinių mažumų radijo ir TV laidų festivalio metu 3 vietą (atrankoje dalyvavo per 60 Eeuropos nacionalinių grupių). Bogna Koreng apdovanojimas įteiktas Užgorod mieste (Ukraina). Bogna Koreng su savo šeima gyvena Panschwitz-Kuckau vietovėje, Vokietijoje.
Kalgario Flames

Istorija

1971 m. Nacionalinė ledo ritulio pranešė, kad Atlantos miestas yra apdovanotas vieta NHL. Suburta komanda pateko į šešias iš aštuonių atkrintamųjų varžybų. Nepaisant sėkmės ant ledo, finansinė situacija buvo prasta. Komandai nepavyko pasirašyti sutarties su televizija, kadangi komandos rungtynės sutraukdavo nedaug žiūrovų. 1980 m. komandos vadovai nutarė parduoti ant bankroto ribos esančią komandą verslininkams iš Kalgario.
Safura

Biografija

Gimė 1992 m. rugsėjo 20 d. Baku.
Safura kilus iš meniškos šeimos. Jos tėvas yra dailininkas, o mama yra dizainerė ir groja pianinu.
Safura pirmą kartą ant scenos pasirodė būdama šešerių metų. Nuo tada dalyvavo daugelyje Azerbaidžano muzikinių konkursų. Laimėjo Azerbaidžane populiarų televizijos muzikinį konkursą „Naujoji žvaigždė“ (azer. Yeni Ulduz). Dainavo vaikų ansambliuose „Rytų žvaigždės“ (azer. Sharg Ulduzlari) ir „Lakštingalos“ (azer. Bulbullar).
Baigusi muzikos mokyklą, groja smuiku, saksofonu ir pianinu.

2010 m. Eurovizija

2010 m. kovo 2 dieną Safura laimėjo Azerbaidžano nacionalinį finalą su daina „Drip Drop“, kurią parašė Stefan Örn ir Sandra Bjurman.
Po atrankos dainavo koncerte Ukrainoje. Dainos video klipą režisavo Rupert Wainwright, choreografu buvo JaQuel Knight, kuris yra dirbęs su Beyoncé ir Britney Spears. Knight’as rengė ir Safuros pasirodymo Osle choreografinę dalį.
2010 m. gegužės 1 d. pradėjo reklaminį turą, kurio metu koncertavo Nyderlanduose, Belgijoje, Šveicarijoje, Lenkijoje, Rusijoje, Ukrainoje ir Švedijoje.
Safura 2010 m. Eurovizijos antrame pusfinalyje užėmė 2-ą vietą, o finale – 5-tą.

Albumas „It’s My War“

Safura pasirašė 5 metų kontraktą su Švedijos įrašų kompanija „Zaphire Group“. Jos pirmasis albumas „It’s My War“ išėjo 2010 m. birželio 18 d. ir sėkmingai pardavinėjamas Europoje. Daina „Drip Drop“ buvo pirmas singlas šis šio albumo.
Baras (Juodkalnija)

Pavadinimas

Juodkalnietiškas miesto pavadinimas yra Baras, o itališkas ir graikiškas – Antibari ir Antivari. Šis pavadinimas siejamas su kitoje Adrijos jūros krante esančiu Italijos miestu Bariu. Antibari reiškia 'esantis priešais Barį'.

Bendra informacija

Kaip ir daugelis Juodkalnijos miestų Baras senovėje priklausė įvairioms valstybėms ir kultūroms. Baras yra katalikų Baro arkivyskupijos centras.
Dabar Baras yra Juodkalnijos jūrų vartai, svarbus ekonominis Juodkalnijos centras.
Bare auga vienas seniausių žinomų pasaulio alyvmedžių (Senasis Mirovicos alyvmedis), kuris yra virš 2000 m. amžiaus.
Baras per metus turi apie 270 saulėtų dienų, todėl jis yra vienas saulėčiausių Viduržemio jūros miestų. Saulė ir švelnus klimatas traukia turistus. Baras yra prie 44 km ilgio jūros pakrantės (9 km paplūdimio), o sausumoje – netoli 67 km ilgio Skadaro ežero pakrantės. Tarp ežero ir jūros yra kalnų grandinė, tad tokia Baro padėtis daro jį svarbiu turizmo centru.
Bare yra vienintelis Juodkalnijoje išlikęs akvedukas, statytas XVI–XVII a.

Istorija

Manoma, kad VI a. romėnų atstatyta Antipargalo pilis ir X a. minėtas Antibarium yra dabartinis Baris.
Nėra žinoma, kada Duklios kunigaikštystės valdovai pirmą kartą užvaldė Barą, manoma, kad tai įvyko IX a. Daug Duklios valdovų įsikurdavo Bare. Pvz., pirmasis Duklios karalius Michailas I Duklietis, kuris Bare buvo karūnuotas, bei karalius Konstantinas Bodinas, kuris 1089 m. paprašė popiežiaus Bare įkurti arkivyskupiją.
Bizantijos imperija Barį valdė nuo 1166 m. iki 1183 m., kai Stefanas Nemania sugriovė Adrijos pakrantės miestus (Barą taip pat) ir prijungė Zetos kunigaikštystę prie Raškos, kurios didžiuoju županu buvo.
1443–1571 m. regioną valdė Venecija, ir Baras, tada venetų kalba, kuria čia kalbėjo iki XVIII a., vadintas Antivariu, buvo Venecijos Albanijos dalis.
Viduramžiais Baras buvo Pietų Adrijos centras, turėjo savo herbą, vėliavą, statutą, kaldino savo monetas. 1571 m. osmanai Barą užėmė ir valdė jį iki 1878 m. Osmanų valdymo metu Bare tebebuvo katalikų arkivyskupija.
1904 m. radijo telegrafijos pradininkas Džuljelmas Markonis užmezgė ryšį tarp Baro ir Bario Italijos krante.
1941 m. liepos 13 d. Baro apylinkėse prasidėjo sukilimas prieš tuometinę Jugoslaviją okupavusias Vokietiją ir Italiją.

Ekonomika

Baro ekonomikos simboliai yra Baro uostas, Belgrado-Baro geležinkelis ir Sozinos tunelis.
Baro jūrų uostas turi 3,1 km krantinių, 800 ha kranto teritoriją ir 200 ha akvatoriją. Per metus uostas gali perkrauti 5 mln. tonų krovinių. Esant tokiems uosto pajėgumams, Baryje įsikūrė daug prekybinių ir transporto kompanijų.
1976 m. buvo atidaryta Belgrado-Baro geležinkelio linija, kuria Adrijos pakrantę lengvai pasiekia turistai, linija iš Baro uosto į žemyno gilumą pervežami atplukdyti kroviniai.
Maisto pramonės fabrikas „Primorka“ Bare veikia virš 50 m., spaudžia alyvuogių aliejų ir granatų sultis. Opštinos teritorijoje auga apie 95 tūkst. alyvmedžių ir apie 80 tūkst. apelsinmedžių, mandarininių ir kitokių citrinmedžių. 1937 m. įkurtas subtropinių kultūrų tyrimų centras yra seniausia Juodkalnijos mokslinė įstaiga, ji tyrinėja subtropines kultūras ir aplinkos apsaugą.
Juozapas Judickis

Biografija

Lietuvos bajorų Judickių giminės atstovas, herbio „Radwan“ savininkas. Minsko komendanto Mykolo Judickio (apie 1700–1758) ir Eleonoros Rudaminos-Dusiackos antrasis sūnus.
1758 metų gruodį, po savo tėvo mirties Juozapas Judickis paveldėjo Lojevo miestą su aplinkiniais miesteliais.
Išsilavuinimą gavo Vilniaus jezuitų kolegiume, po to Varšuvos pijorų kolegiume.
1767 metais Boginsko ir Stšalkovskio seniūnas Juozapas Judickis prisijungė prie Radomo konfederacijos, jį išrinko konfederacijos maršalka nuo Lydos pavieto. 1771 metų rugsėjį tapo Mozyriaus pavieto piarigorcų pulkininku. 1773 metais gavo valdyti nuo savo uošvio Alberto Radvilos Rečico seniūniją. 1774 metais – Lietuvos didysis stovyklininkas. 1776 metais gavo Lietuvos didžiojo sargybinio pareigybę. 1777 metais tapo Švento Stanislovo ordino kavalieriumi. Tais pačiais metais buvo išrinktas Lietuvos Tribunolo maršalka. Ne kartą buvo renkamas pasiuntiniu į seimus.
1783 metais Juozapas Judickis nusipirko generolo-leitenanto titulą. 1785 metais divizija, vadovaujama Juozapo Judickio, saugodama Lietuvos sienas, turėjo susidurimą su rusų būriais. 1786 metais buvo išrinktas pasiuntiniu į seimą nuo Minsko vaivadijos. 1789 metais Keturmečio seimo deputatų spaudžiant buvo priverstas atsisakyti Lietuvos didžiojo sargybinio pareigybės. 1792 metų gegužės 2 d. tapo Lietuvos lauko buožės 4-to pulko vadu. Tų pačių metų rudenį vadovavo Lietuvos karių kariniams manevrams netoli Minsko.
Serbiškas filmas

Turinys

Buvęs pornografinių filmų aktorius Milošas, dabar gyvenantis ramų gyvenimą su žmona Marija ir mažamečiu sūnumi, sulaukia pasiūlymo iš nepažįstamojo, vardu Vukmiras, nusifilmuoti dar viename filme. Pažadėtas didžiulis honoraras ir pasvarstęs Milošas sutinka, nors kontrakte nenurodoma koks filmas bus kuriamas ir ką jam reikės vaidinti. Vukmiras tikina, kad tai „realaus gyvenimo“ filmas ir visus nurodymus jis gaus jau paties filmavimo metu.
Juostos kūrimas prasideda, tačiau Milošui ji darosi nepriimtina po to, kai iš jo pareikalaujama mušti partnerę. Paprašęs pagalbos savo brolio policininko, jis nesugeba rasti jokios informacijos apie Vukmiro praeitį, tik tai, kad jis yra dirbęs su vaikais.
Po dar vienos sekso scenos, kurios fone dalyvauja ir vaikai, Milošas pareiškia pasitraukiantis iš projekto. Vukmiras pavaišina jį alkoholiu, tačiau neperkalba ir šis išvažiuoja namo. Pakeliui prie sankryžos jis apsvaigsta nuo į gėrimą įmaišytų narkotikų ir praranda sąmonę.
Atsigauna Milošas po keleto dienų namuose sumuštas, tačiau nieko negali prisiminti. Jis nuvyksta į namus, kur buvo kuriama filmas, tačiau žmonių jame neranda, tik išmėtytas vaizdo kasetes. Nuvažiavęs į mišką jis ima jas žiūrėti ir pamažu prisiminti, kad jam nutiko. Milošas buvo grąžintas atgal, svaiginamas narkotikais ir verčiamas filmuotis toliau, o vienos scenos metu jis nužudė savo partnerę. Grįždamas į praeitį jis supranta, kad be viso to filmavime dalyvavo ir jo brolis, o jie kartu išprievartavo Mariją ir jo sūnų bei nužudė Vukmirą bei jo apsauginius.
Nuvykęs į filmavimo angarą Milošas randa Mariją su sūnumi, kurie, apimti šoko, su juo nesikalba. Parvežęs juos namo ir sukrėstas to, ką padarė, Milošas nusprendžia nušauti juos ir nusižudyti pats.
Paskutiniai filmo kadrai, kai jie trise negyvi guli lovoje, o aplik juos susirenka operatoriai ir apsauginiai, tarsi sufleruoja, kad buvo kuriamas ne tik filmas, kuriame vaidino Milošas, bet ir filmas apie filmą...
Imunosupresija

Imunosupresija, arba imuninis slopinimas – žmogaus organizmo imuniteto slopinimas. Imunosupresija būna fiziologinė (priklausomai nuo organizmo konkrečių poreikių), patologinė (esant įvairioms ligoms ir patologinėms būsenoms) ir dirbtinė.
Fiziologinė imunosupresija stebima nėštumo metu. Ji būtina išvengti embriono imuninio atmetimo, nes genetiniu ir imunologiniu požiūriu jis yra pusiau svetimas transplantas nėščios moters gimdoje.
Patologinė imunosupresija pasireiškia visų pirma įvairiose įgimto ar įgauto imunodeficito būsenose, kuomet imuninė sistema neatlieka savo tiesioginių funkcijų, padidėja imlumas infekcijoms, organizmas nėra tinkamai saugomas nuo ligas sukeliančių bakterijų, virusų, grybelių, pvz., užsikrėtus AIDS, sergant spinduline liga.

Gydymo forma

Dirbtinė imunosupresija yra svarbi autoimuninių ligų gydymo forma, kai tam tikrais reagentais tiesiogiai arba netiesiogiai slopinama DNR ir RNR sintezė. Nespecifinis imuninio atsako slopinimas vykdomas kortikosteroidais, antimetabolitais (purino analogais, folio rūgšties antagonistais), alkilinančiomis medžiagomis, tokiomis kaip ciklofosfamidu, jonizuojančiąja radiacija arba antilimfocitų serumu.  
Kaip profilaktinė priemonė, imunosupresija taikoma slopinant transplantuotų organų ir audinių atmetimą. Medikamentai, kurie slopina imuninę sistemą (pvz., puolančią svetimą, persodintą organą), vadinami imunosupresantais. Dėl jų naudojimo kyla šalutinis poveikis – didėja infekcijos ir navikinių ląstelių formavimosi imlumas. Šiuo atveju kyla tikimybė susirgti piktybinėmis odos ir kraujo ligomis, taip pat medžiagų ir riebalų apykaitos sutrikimais.
Panevėžio apskrities vėliava

Panevėžio apskrities vėliava – viena iš Panevėžio apskrities heraldikos atributų. Vėliava herbo spalvų, laisvieji kraštai apvesti siaura sidabrine juostele.
Lockheed SR-71 Blackbird

Istorija

Stengtasi padaryti lėktuvą nematomą radarų ekranuose, tačiau tai pavyko tik iš dalies. Žvalgomos šalies radarai šiuos lėktuvus dažnai pamatydavo, ir jie ne kartą buvo atakuoti priešlėktuvinėmis raketomis, tačiau dėl didelio „SR-71“ greičio numušti nė vieno nėra pavykę. Iš viso yra sudužę 12 tokių lėktuvų, visi ne kovos aplinkybėmis.
„SR-71“ nutūpus, kurį laiką niekas negalėdavo prie jo prieiti, nes korpusas nuo trinties į orą būdavo įkaitęs iki apie 300 °C. Aviacijoje naudojami aliuminio lydiniai tokioje temperatūroje nebeatsparūs, todėl korpusas buvo pagamintas iš titano. Titanas – pačiame Šaltojo karo įkarštyje – buvo perkamas iš Tarybų Sąjungos. JAV pavyko išsaugoti karines paslaptis, taip niekam ir nesužinant, kam panaudojamas nupirktas metalas.
Dėl šiluminio plėtimosi lėktuvas tapdavo sandarus tik įkaitęs ir šalti bakai leisdavo kurą. Todėl lėktuvas pakildavo su nedideliu kuro kiekiu, „apšildavo“ ore, skrydžio metu prisipildydavo degalų ir jau tada skrisdavo į žvalgybą. „SR-71“ misijos buvo tokios slaptos, jog dauguma jų metu surinktų duomenų iki šiol neatskleidžiami.
„SR-71“ naudojo specialius degalus, kurio antroji paskirtis buvo cirkuliuoti viduje aušinant lėktuvą. Siekiant saugumo, buvo sukurti itin sunkiai užsiliepsnojantys degalai, kurių beveik neįmanoma padegti ne lėktuvo variklyje. Šių degalų savikaina prilygo parduotuvėje parduodamo škotiško viskio kainai ir prisidėdavo prie nemažų (24 000–27 000 JAV dolerių per valandą) jo eksploatavimo sąnaudų.
Lėktuve buvo naudojami sudėtingos konstrukcijos varikliai, kurių darbas iš pradžių buvo valdomas analoginiais kompiuteriais. Šie kompiuteriai ne visada susidorodavo su užduotimi – pasitaikydavo, jog variklis ore užgesdavo, smarkiai sumėtydamas lėktuvą. Vėliau buvo įrengti skaitmeniniai kompiuteriai, kurie veikė daug tiksliau.
Pamažu susikūrė šiuo lėktuvu besidominčių entuziastų misticizmo ir garbinimo kultas, daugiausia sąlygotas neįprasto jo vaizdo, įspūdingų galimybių ir jį supančios slaptumo skraistės. Plito kalbos, jog tikros „SR-71“ galimybės daug didesnės nei realiai skelbiamos ir niekada nebuvo iš tiesų atskleistos. Pagal atskleistus duomenis, didžiausias greitis, kuriam buvo išbandyti varikliai, yra 3,44 macho. Aukščiausiai lėktuvas galėdavo pakilti apie 25 km.
Formaliai lėktuvų naudojimas buvo nutrauktas 1998 m., žvalgybą tęsiant tik iš dirbtinių palydovų. Tačiau tai, kad šie lėktuvai keliskart trumpam buvo grąžinti į rikiuotę ir po to vėl perkelti saugojimui bei tai, kad ilgai ir sėkmingai dirbę, jie oficialiai nebuvo niekuo pakeisti, sukėlė mitą, jog JAV turi ir naudoja kitos kartos maždaug penkis kartus už garsą greitesnius žvalgybinius lėktuvus. Ganduose minimas ir jų kodinis pavadinimas („Aurora“). Kol kas šie gandai nėra niekuo patvirtinti.
Didžkukuliai

Didžkukuliai arba cepelinai – didžiuliai tarkuotų ir/arba grūstų virtų bulvių kukuliai su mėsos, varškės, džiovintų grybų ar kitokiu įdaru.
Pavadinimas cepelinai Lietuvoje prigijo nuo dirižablių gamintojo pavadinimo (vok. Zeppelin) . Toks pat patiekalas gaminamas ir Danijoje, Lenkijoje, Švedijoje, Norvegijoje, Gudijoje ir Ukrainoje.
Vilniaus rajono savivaldybės taryba 2007–2011 m.

Veikla

Pirmasis tarybos posėdis įvyko 2007 m. balandžio 14 d. Savivaldybės mere išrinkta Marija Rekst, mero pavaduotojais Jan Sinicki ir Jan Gabriel Mincevič. Savivaldybės administracijos direktoriumi paskirtas iki šiol šias pareigas ėjęs Stefan Svietlikovski, o jo pavaduotoja Liucina Kotlovska.
Eustachijus Serafimas Tiškevičius

Biografija

Kilęs iš Lietuvos didikų Tiškevičių giminės Logoisko šakos. Tėvas Bazilis Tiškevičius. Motina Nastasija Sopočko. Broliai Jurgis Tiškevičius Logoiskis, Eustachijus Tiškevičius Logoiskis, Kalenikas Tiškevičius.

Valstybės tarnyba

1589 m. Smolensko kaštelionas, Ainų ir Zdzitovsko seniūnas.
Ravšan Kulob

Istorija

Įkurtas 1965 m. Tuo metu žinomas Ansol pavadinimu. 
Žaidė Aukščiausioje lygoje.
Karlsrūjė

Sportas

1989 m. mieste vyko Pasaulio žaidynės.

Pasiekiamumas

Miestas lengvai pasiekiamas keliaujant elektrifikuotu keliu, nutiestu per Remso-Muro kraštą. Šiuo keliu reguliariai kursuoja tarpmiestiniai traukiniai Karlsrūjė-Niurnbergas.
1975 m. Europos krepšinio čempionatas

XIX Europos krepšinio čempionatas vyko 1975 m. tuometinėje Jugoslavijoje (Serbijoje ir Kroatijoje): Belgrade, Splite, Karlovace ir Rijekoje.
Balsas (laikraštis)

Balsas – mėnesinis visuomenės, politikos ir švietimo laikraštis, leistas 1910–1911 m. Vilniuje.

Istorija

Pirmasis numeris išėjo 1910 m. gruodžio mėn. 16 puslapių. Išėjo 4 numeriai. Spausdino M. Kuktos spaustuvė Vilniuje. 1912 m. vietoj „Balso“ išleistas leidinys „Naujoji srovė“ (1 numeris).
Rašė apie skaitymo, švietimo svarbą, pasakojo apie visuomeninio-politinio ir kultūrinio gyvenimo įvykius, gilinosi į Lietuvos istorijos klausimus.
Redaktorius ir leidėjas Adolfas Vėgėlė.
Termosfera

Termosfera (iš gr. θερμός, thermos (šiltas, karštas) + gr. σφαῖρα, sphaira (sfera)) – Žemės atmosferos sluoksnis, esantis 80-800 km aukštyje, aukščiau nei mezosfera ir žemiau nei egzosfera. Oras čia labai išretėjęs, tačiau jo tankis didesnis nei tarpplanetinėje erdvėje. Termosferoje temperatūra iš pradžių pamažu, o vėliau sparčiai kyla: 100 km aukštyje pakyla iki 0 °C, 200 km aukštyje siekia +500 °C, o 400 km aukštyje – 1227 °C (1500 K), tačiau dėl čia esančio itin reto oro jos negalima lyginti su tokia pat temperatūra prie žemės paviršiaus. Toks temperatūros kilimas susijęs su intensyvia atominio deguonies jonizacija 150–300 km aukštyje, veikiant ultravioletiniams Saulės spinduliams. Oro dalelės čia juda labai dideliu greičiu, bet, būdamos labai išretėjusios, įšyla ne nuo šilumos apykaitos su aplinka, o dėl to, kad savo paviršiumi sugeria Saulės spinduliuotę. Termosferos oras smarkiai jonizuotas, ypač apatinėje dalyje, kuri dažnai vadinama jonosfera.
Termosferoje skrieja Tarptautinė Kosminė Stotis, šiame atmosferos sluoksnyje susidaro poliarinės pašvaistės.