Idriss Déby

Gyvenimas iki prezidentavimo

Deby gimė gyvulių augintojo šeimoje. Baigęs mokyklą mokėsi Pareigūnų mokykloje Ndžamenoje. Po to buvo išsiųstas į Prancūziją iš kur grįžo su piloto sertifikatu 1976 m. Jis buvo ištikimas armijai ir prezidentui Félix Malloum iki centrinės valdžios žlugimo 1979 m. Po to jis tapo Hissène Habré sąjungininku. Praėjus metams po Habré tapimo prezidentu 1982 m. Deby buvo paskirtas armijos vadu už ištikimybę. Jis pasižymėjo 1984 m. sunaikinęs Libijos remiamus sukilėlius Rytų Čade. 1985 m. Deby buvo išsiųstas mokytis į Karininkų mokyklą (École de Guerre) Prancūzijoje, o grįžęs tapo pagrindiniu prezidento karo patarėju. 1987 m. jis sumušė Libijos pajėgas. 1989 m. Deby susipyko su Habré dėl didėjančios Prezidento sargybos galios. Habré apkaltino Deby sąmokslo ruošimu ir šis pabėgo į Libiją.
Douglas Farah teigė straipsnyje, kad Idriss Déby mokėsi Muammar al-Gaddafi treniruočių centre.
Jis persikėlė į Sudaną, kur 1989 m. įkūrė Patriotinio Sprendimo Judėjimą, remiamą Libijos ir Sudano, nuversti Habré. Jis pradėjo lemiamą puolimą 1990 m. lapkričio 10 d. ir užėmė sostinę gruodžio 2 d.

Prezidentavimas

Po trijų mėnesių laikinosios vyriausybės Deby oficialiai tapo prezidentu 1991 m. vasario 28 d. Nauja konstitucija patvirtinta referendumu 1996 m. kovą, o prezidento rinkimus antrame ture birželį laimėjo Deby surinkęs 69 %. Jis vėl laimėjo 2001 m. gegužės rinkimus pirmame ture surinkęs 63,17 % balsų vyriausybės duomenimis, bet tarptautinei stebėtojai rado daug pažeidimų. 2005 m. referendumu panaikintas dviejų kadencijų limitas prezidentui ir Deby laimėjo 2006 m. rinkimus, nors juos boikotavo opozicija 64,67 % balsų. Iš pradžių buvo paskelbta, kad jis gavo 77,6 % balsų.

Sukilimai ir įtampa su Sudanu

Nuo 1990 m. bent septynis kartus Čade atsirado „išsivadavimo armijos“, kurios nesėkmingai bandė nuversti Deby. 1992 m. Prancūzija pasiuntė karius padėti sunaikinti ginkluotas N’Katha Zulu gaujas Sudano pasienyje. 1993 m. spalį buvęs vyriausybės narys Abbas Koty buvo apkasltintas perversmo planavimu.
2005 m. pabaigoje sukilo rytinė šalies dalis, prasidėjo įtampa su Sudanu. 2006 m. kovą buvo nesėkmingai bandoma nušauti Deby lėktuvą. Po mėnesio prasidėjo mūšiai su sukilėliais sostinėje, bet vyriausybė laimėjo. Deby nutraukė santykius su Sudanu, apkaltinęs sukilėlių rėmimu ir paskelbė, kad 2006 m. gegužės rinkimai įvyks.
2006 m. rugpjūčio 8 d. Deby vėl davė prezidento priesaiką. Ceremonijoje dalyvavo Sudano prezidentas Omar al-Bashir ir santykiai tarp šalių buvo atnaujinti. Rugsėjo mėn. Deby asmeniškai Abešėje prižiūrėjo Demokratinių Jėgų Ralio sukilėlių puolimą. Sukilimas rytuose tęsėsi ir sukilėliai užpuolė sostinę 2008 m. vasario 2 d. Po kelių dienų kovos vyriausybė atsilaikė. Vasario 6 d. Deby paskelbė, kad sukilėliai yra Sudano vadovaujami samdyniai ir vyriausybė visiškai kontroliuoja sostinę ir šalį.

Nesutarimai dėl naftos ir korupcija

2006 m. Deby teigė, kad Chevron ir Petronas nesumokėjo 486,2 milijonų dolerių mokesčių.
2006 m. Forbes žurnalas davė Čadui pirmą vietą labiausiai korumpuotų valstybių pasaulyje sąraše „dėl kiauliško filantropinių lėšų panaudojimo“. Iš naftos gautas pelnas buvo naudojamas ne kovai su badu, o ginklų pirkimui, kad Deby vyriausybė išliktų valdžioje.

Šeima

Deby vedė kelis kartus, turi apie tūziną vaikų. Jis vedė Hindą, žinomą dėl grožio, 2005 m. rugsėjį. Manoma, kad jam buvo reikalingi jos klano ryšiai spaudžiant sukilėliams. Hinda yra Civilinio prezidento kabineto narė ir specialioji sekretorė.
2007 m. liepos 2 d. Deby sūnus Brahimas rastas negyvas jo Paryžiaus buto mašinų statymo garaže. Autopsija rodo, kad jis buvo uždusintas gesintuvo milteliais. Brahimas buvo išmestas prieš metus iš prezidento patarėjo posto dėl ginklų ir narkotikų turėjimo. Makaila Nguebla teigė, kad daug vyriausybės narių perėjo į sukilėlių pusę, nes Deby sūnus skeldavo antausius ministrams, žemindavo vyriausybės narius.