google/wiki40b huggingface dataset:
Paplūdimio tinklinis

Paplūdimio tinklinis - komandinė olimpinė sporto šaka, žaidžiama atviroje erdvėje ant smėlio. Kaip ir klasikiniame salės tinklinyje paplūdimio tinklinio žaidime rungiasi dvi komandos po du žaidėjus. Taškas pelnomas tuomet kai priešininkai nesugeba atmušti kamuolio ir šis nusileidžia ant žemės.
Paplūdimio tinklinio žaidimas buvo sukurtas Šiaurės Amerikoje, Pietų Kalifornijoje.

Istorija

Prieš išpopuliarėjant Pietų Kalifornijos valstijoje, pirmosios paplūdimio tinklinio varžybos buvo užfiksuotos Waikiki paplūdimyje Havajų salose. Ši sporto šaka iš pradžių buvo nuotaikingu užsiėmimu buriuotojams, kai vandenyne nurimdavo bangos. 1920 m. buvo atitverta pirmoji paplūdimio tinklinio aikštelė, o kiek vėliau buvo pakabintas tinklas, kuris skiria dvi komandas skirtingose aikštelės pusėse. Pirmieji privatūs paplūdimio tinklinio klubai buvo įsteigti 1922 m. Santa Monikoje.
Paplūdimio tinklinio komandas iš pradžių sudarė po šešis žaidėjus, vėliau dviejų komandos žaidėjų standartas buvo sukurtas 1930 m. Paul "Pablo" Johnson, paplūdimio tinklinio žaidėjo. Europoje paplūdimio tinklinis pradėtas žaisti nuo 1930 m.

Žaidimo taisyklės

Pagrindinės paplūdimio tinklinio taisyklės panašios į klasikinio tinklinio taisykles. Taškai pelnomi mušant į priešininkų aikštelės pusę, jos ribose, permušant kamuolį trimis lietimais. Tašką pelno komanda, kurios priešininkai nesugeba atmušti kamuolio ir šis nukrenta ant žemės.
Paplūdimio tinklinio varžybas sudaro trys kėliniai, iš kurių pirmieji žaidžiami tol, kol bus pasiekiamas 21 taškas. Kiekvienai komandai laimėjus po vieną kėlinį, žaidžiamas trečiasis iki 15 surinktų taškų. Kiekviena komanda laikoma laimėjusia, jei taškų skirtumas ne mažesnis nei 2.
Komandos aikštelės pusėmis keičiasi pirmuose dviejuose kėliniuose po kiekvienų pelnytų 7 taškų, o trečiajame kas penkis pelnytus taškus.
2010 m. Europos ralio čempionatas

2010 m. Europos ralio čempionatas buvo 58-asis Tarptautinės automobilių federacijos (FIA) rengiamas Europos ralio čempionatas. Šiais metais buvo 11 ralio etapų, kuris prasidėjo nuo „Rally 1000 Miglia“ ralio etapo. Čempionatą sudarė 24 lenktynininkai iš 6 valstybių. Luca Rossetti laimėjo 4 etapus ir iškovojo antrąjį Europos čempiono titulą.
Lenkijos demokratinė kairioji sąjunga

Valdžioje

Lenkijos demokratine kairiąja sąjunga pavadinta I kongrese 1999 m. gruodžio 18 d., reorganizavus 1990 m. įkurtą Demokratinę kairiąją sąjungą ir Lenkijos socialdemokratų partiją.
1991 m. rinkimuose gavo 60 vietų iš 460 Seime ir 4 iš 100 Senate. 1993 m. gauta 171 vieta Seime, 1997 m. – 164 vietos Seime ir 23 Senate.
2001 m. rinkimuose gautos 192 vietos, o kartu su UP iškovota 216 vietų Seime ir 75 Senate. Koalicija sudarė Lešeko Milerio vyriausybę. Senato maršalu išrinktas Lionginas Pastusiakas, Seimo pirmininku – Marekas Borovskis.
2004 m. gegužės mėn. po korupcijos skandalų, nepavykus įgyvendinti ryžtingų ekonominių reformų ir iš partijos pasitraukus M. Borovskio grupei, L. Mileris atsistatydino.

Struktūra

Struktūra atitinka valstybės administracinę struktūrą – veikia savarankiškos ir savo veiklą koordinuojančios gminų, pavietų, vaivadijų, krašto organizacijos. Visų renkamų organų kadencija – 4 metai. Kongresas, kurio delegatai yra vaivadijų atstovai ir parlamento nariai, renka partijos pirmininką, Tarybą, šaukiamą dukart per metus, partinį teismą ir revizijos komisiją. Tarp suvažiavimų šaukiama Konvencija.
SI narė nuo 1996 m. rugsėjo 9 d.
Romualdas Vitkus

Biografija

1980 m. baigė Vilniaus inžinerinį statybos institutą. AB „Anykščių vynas“ statybos remonto darbų ir statinių priežiūros skyriaus viršininkas.
1995 m. Lietuvos centro sąjungos, 2003 m. Liberalų ir centro sąjungos narys. 1997–2000 m. ir 2003–2007 m. Anykščių rajono savivaldybės tarybos narys.
Technikos sporto klubo „Motosportas“ pirmininkas, Lietuvos autokroso rinktinės narys, Lietuvos autokroso čempionas, Lietuvos automobilių sporto federacijos apeliacinio teismo teisėjas. Sutuoktinė Alvyta, vaikai Beatričė, Regvyta.
Daunoriai (Utena)

Istorija

Kaimas minimas 1792 m. kaip Tauragnų dvaro žemių dalis.
Marija Bankauskaitė

Marija Bankauskaitė (1933 m. balandžio 19 d. Lapės – 1992 m. sausio 7 d. Vilnius) – Lietuvos dailininkė keramikė.

Biografija

1955–1961 m. studijavo Lietuvos dailės institute. 1961–1965 m. dėstė Telšių, 1965–1968 m. Kauno Stepo Žuko taikomosios dailės technikumuose. 1968–1972 m. ir 1979–1980 m. kojinių fabriko „Sparta“, 1980–1992 m. „Dailės“ kombinato keramikos cecho Vilniuje dailininkė.

Kūryba

Sukūrė dekoratyvinės lauko (vazų ciklas „Lašai“, 1973 m.) ir interjero (diptikas „Draugystė“, 1970 m. Vilniaus „Draugystės“ viešbutis) keramikos, indų komplektų, papuošalų. Kūgio, rutulio ar lašo pavidalo asociatyvių formų vazos panašios į skulptūras, jos daugiausia žiestos, su lipdytomis detalėmis indo viršuje. Paviršiai dengti natūralius gamtos tonus primenančiomis matinėmis glazūromis, neryškių atspalvių pigmentais, vašku.
Nuo 1962 m. dalyvavo parodose, 1983 m. Vilniuje surengė individualią parodą. Jos kūrinių turi Lietuvos dailės muziejus ir Nacionalinis Mikalojaus Konstantino Čiurlionio dailės muziejus.
Raistinė viksva

Morfologija

Daugiametis, skaisčiai žalias, retakeris. 10– 35 cm aukščio, trumpu šakniastiebiu, su neilgomis, šakotomis palaipomis augalas. Stiebai statūs arba truputį lenktomis viršūnėmis, labai aštriai (šiek tiek sparnuotai) tribriauniai, viršuje (kartais tik žemiau žiedyno) šiurkštūs, su rusvomis, belakštėmis makštimis pamate.
Lapai nestandūs, daugiau ar mažiau plokšti, tribriaunėmis viršūnėmis, 2– 4 mm pločio, šiurkščiakraščiai ir šiurkščiagysliai, tokio pat ilgio, kaip stiebai ar šiek tiek už juos trumpesni, apatiniame stiebo trečdalyje susitelkę. Lapų lakštai žali arba melsvai žali.
Žiedynas 3– 6 cm ilgio, netankus, susidedantis iš 2– 4 varpučių. Apatinis žiedynlapis plokščias, tokio pat ilgio, kaip žiedynas arba net ilgesnis už jį; jo makštis iki 3 mm ilgio. Pažiedės kiaušiniškos, smailios, tamsiai arba raudonai rudos, su žalia juostele nugarėlėje. Viršutinė varputė kuokelinė, linijiškia pailga, stačia arba truputį palinkusi, 0,7– 1,5 cm ilgio ir 2– 3 mm pločio, kartais su piesteliniais žiedais viršūnėje arba pamate; pažiedės rusvos, kiaušiniškos, smailios. Piestelinės varputės 2– 3, kiaušiniškos arba pailgos, 0,5– 1,8 cm ilgio ir 5– 7 mm pločio, gana retos, paprastai su pavieniais kuokeliniais žiedais pamate ant laibų, iki 3 cm ilgio, švelnių nusvirusių kotelių; pažiedės lancetiškos, viršūnėje laipsniškai nusmailėjusios, užsireitusiais į vidų kraštais, tamsiai arba rusvai rudos, su žalsva, vėliau pašviesėjančia, iškilia gysla per vidurį (ryškesne pamatinėje pažiedžių dalyje), maišeliams bręstant, jos nukrinta. Maišeliai odiški, plačiai kiaušiniški, 2,5– 3 mm ilgio, beveik 2 kartus trumpesni ir 2 kartus platesni už pažiedes, iš abiejų pusių iškilūs, neryškiai tribriauniai, pilkšvai žali, smulkiai taškuoti, iš pradžių tik viršūnėje, vėliau ištisai parudavę, begysliai arba tik pamate gysloti, kotuoti; jų viršūnė gana apvali, snapelis labai trumpas, vos įžiūrimas, nukirstas, rausvai rudas. Vaisiai bukai tribriauniai, pamate ir viršūnėje pleištiški, šviesiai geltoni arba rusvi, 2,2– 2,5 mm ilgio ir apie 1,3 mm pločio.
Žydi gegužės–birželio mėnesį. Hemikriptofitas, geofitas.

Augimvietės

Auga šlapiuose, pelkėtuose ir versmėtuose miškuose, šaltiniuotose pelkėse, aukštapelkėse, liūnuose.
Paplitimas Lietuvoje: Labai reta. Saugoma. Įrašytas Lietuvos Raudonojoje knygoje 1(E) kategorijoje – prie išnykimo ribos. Lietuvos šiaurinės dalies pelkėse. Jo paplitimas mažai teištirtas. Iki šiol aptiktas Aukštumalos pelkėje (Šilutės raj.), Kamanų pelkėje (Akmenės raj.), Trakų raj., Klaipėda, Švenčionėliai.
Bendras paplitimas: Skandinavija,Suomija, šiaurinė europinės Rusijos dalis, Pabaltijo šalys, Baltarusija, Lenkija, Vidurio Europos kalnų rajonai, Kaukazas, Sibiras, Tolimieji rytai, Azijoje, Šiaurės Mongolija, Šiaurės Amerika, Priklauso arktiniam-alpiniam floros elementui.
Paulius Koverovas

Išsilavinimas, pedagoginė veikla

1993 m. Paulius Koverovas baigė teisės studijas VU Teisės fakultete, jam suteikta teisininko kvalifikacija. Nuo 1994 iki 2003 m. VU TF asistentas. Apgynė disertaciją „Bylų, kylančių iš darbo teisinių santykių, nagrinėjimo ypatumai“ (2004 m.), socialinių mokslų (teisės krypties) daktaras. Paulius Koverovas VU Teisės fakulteto Darbo teisės katedros dėstytojas. Dėsto tokius dalykus kaip Darbo teisė, Civilinė ir darbo teisė.

Praktinė veikla

Telekomunikacijų bendrovės „Omnitel“ Teisės skyriaus vadovas, LR teisingumo viceministras iki 2002 m. gegužės mėn. 9 d., LR teisingumo ministerijos valstybės sekretorius nuo 2002 m. gegužės mėn. 9 d. iki 2007 m. lapkričio 18 d., dirbo su 4 ministrais. Nusprendęs, kad „reikalingos permainos, nusprendė išbandyti darbą advokatūroje“ .
Nuo 2007 m. lapkričio mėn. 23 d. – verslo teisės advokatų kontoros „Sorainen“ advokatas, Vilniaus kontoros Konkurencijos ir valstybinio reguliavimo praktikos grupės vadovas. Pagrindinės jo praktikos sritys – ginčų nagrinėjimas, konkurencijos teisė ir valstybinis reguliavimas.
Mao (Čadas)

Istorija

Mao miestą 1898 m. įkūrė sultonas Ali.
Nordschleife

Istorija

Praėjusio amžiaus 20-taisiais metais lenktynės Vokietijos Eifelio regione vyko bendro naudojimo keliais. Kadangi tai buvo ir nepatogu ir nesaugu, nuspręsta statyti atskirą trasą. Statybos prasidėjo 1925 metais ir buvo baigtos 1927 metų pavasarį. Trasoje įvyko daug auto ir moto lenktynių, o laisvu nuo lenktynių metu trasa buvo naudojama kaip mokamas kelias, kuriuo galėjo važiuoti visi norintys.
Per antrąjį pasaulinį karą trasa buvo visiškai suniokota ir tokia liko keleri metai po karo pabaigos. Trasą atstatyti padėjo prancūzai, kurie finansavo trasos remontą. Ir jau nuo 40-tųjų pabaigos trasoje vėl vyko lenktynės. Palaipsniui tobulėjant technikai, o todėl didėjant greičiams, senoji trasa ėmė nebeatitikti laikmečio saugumo reikalavimų. Audringų diskusijų dėl trasos ateities pabaiga tapo 1976 metais įvykusi skaudi avarija, kuomet Formulės 1 lenktynių metu garsus lenktynininkas Niki Lauda vos nesudegė užsiliepsnojusiame automobilyje. Po šios nelaimės formulės lenktynės trasoje buvo nutrauktos ir perkeltos į kur kas saugesnę  Hockenheim trasą. 
Niurburgringą nuspręsta renovuoti. Senosios Betonschleife vietoje pastatė visiškai naują trasą, kuri tokia išliko iki šių dienų, joje vyksta Formulės 1 lenktynės. Nordschleife liko atskirta nuo naujos trasos, o Sudschleife dalinai išardyta ir daugiau lenktynėms nenaudota. 1982-1983 metais senoji  Nordschleife modernizuota, siekiant padidinti trasos saugumą. Panaikinti didžiausi nelygumai, keliuose pavojingiausiuose posūkiuose įrengtos smėlio gaudyklės, atitvarai patraukti toliau. Iškirsti medžiai ir krūmai, buvę prie pat trasos, jų vietoje taip pat įrengti atitvarai.
Šiuo metu senoje Nordschleife trasoje tebevyksta keletas autosporto renginių, žymiausi jų – Niurburgringo 24 valandų, 1000 kilometrų ir VLN lenktynės. Taip pat trasa laisvu nuo lenktynių metu tebenaudojama, kaip mokamas kelias, kuriuo gali prasilėkti bet kuris vairuotojas. Tai sutraukia tūkstančius autosporto entuziastų iš viso pasaulio, kurie turi unikalią galimybę už nedidelį mokėstį pravažiuoti legendinę vaizdinga trasą.
Pomorišjė

Pomorišjė (serb. Поморишје) – istorinis geografinis regionas Murešo upės pakrantėse, kur seniau gyveno gana didelė serbų populiacija. Dabar Pomorišjės regionas padalintas tarp Rumunijos ir Vengrijos, maža dalis yra šiaurės Serbijoje. Šiais laikais Rumunijoje ir Vengrijoje esančiose dalyse tebegyvena serbų mažuma.

Geografija

Pomorišjė neturi griežtai apibrėžtų ribų, šiuo žodžiu vadinamos žemės palei Murešo upę. Skirtingi apibrėžimai apima žemes prie Murešo nevienodai plačiai. Kartais apimamos žemės abiejuose krantuose (įskaitant šiaurines Banato žemes pietinėje Murešo pakrantėje bei pietines Krišanos žemes šiauriniame Murešo krante), kartais Pomorišjei priskiria tik šiaurinę Murešo pakrantę, neįskaitant Banato žemių.
Regionas daugiausia apima dabartinę Arado apskritį (Rumunija) ir nedideles Timišo apskrities (Rumunija) ir Čongrado medės (Vengrija) dalis. Platesne prasme šiam regionui priskiria ir Segedą (Čongrado medė Vengrijoje) bei Novi Kneževacą (Šiaurinio Banato rajonas Serbijoje). Tačiau šie du rajonai dažniau priskiriami Potisjei, o ne Pomorišjei.
Pomorišjės Vengrijos dalyje gana didelės serbų bendruomenės gyvena Deszk, Szőreg ir kt. kaimuose.

Pavadinimas

Pavadinimas serb. Pomorišje reiškia 'žemė prie Murešo upės'. Panašus žodžiai yra serb. Potisje (Potisjė 'žemės prie Tisos'), serb. Podunavlje (Podunavljė 'žemės prie Dunojaus'), serb. Posavina (Posavina ' žemės prie Savos').
Šiais laikais daugelyje šių regionų nėra daug gyventojų serbų. Pavadinimas Pomorišjė retai vartojamas, tačiau serbų bendruomenės vis dar gyvena Pomorišjės tiek Vengrijos, tiek Rumunijos dalyse.
Leonas Radžiukynas

Biografija

Mokėsi Leipalingio vidurinėje mokykloje, Alytaus mechanikos technikume. 1964–1967 m. tarnavo tarybinėje armijoje. Vilniaus universitete studijavo teisę.
Dirbo Panevėžio energijos realizavimo įmonėje techniku – inspektoriumi. 1968–1973 m. Varėnos rajono Vydenių tarybinio ūkio saugumo technikos inžinierius, 1973–1981 m. Varėnos rajono Krūminių kolūkio energetikas, statybos inžinierius. Nuo 1981 m. Lazdijų melioracijos statybos valdybos inžinierius technologas, šaltkalvis, tiekėjas, nuo 1985 m. transporto priemonių techninės būklės kontrolierius, nuo 1987 m. vyresnysis prekių žinovas, tiekimo inžinierius. 1988–1994 m. dujų ūkio kontrolierius.
1994–2000 m. Lazdijų rajono savivaldybės Leipalingio vidurinės mokyklos automobilizmo, civilinės saugos ir saugaus eismo mokytojas, 2001 m. AB Lukoil Baltija servis Leipalingio degalinės operatorius, nuo 2001 m. Druskininkų savivaldybės Leipalingio pagrindinės mokyklos mokytojas.
Nuo 1990 m. Lietuvos demokratinės darbo partijos, nuo 2001 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Druskininkų skyriaus narys.
2000–2003 m. (LDDP) ir 2003–2007 m. (LSDP) Druskininkų savivaldybės tarybos narys.
Nijolė Ošurkovienė

Biografija

1974 m. baigė Šiaulių pedagoginio instituto (nuo 1997 m. Šiaulių universitetas) Dailės fakultetą. Šiaulių vaikų dailės mokyklos direktoriaus pavaduotoja ugdymui. 
Nuo 1990 m. Lietuvos dailininkų sąjungos narė.

Kūryba

Kuria sieninius kilimus, erdvinius objektus, gobelenus, aplikacijas, įvairius eksperimentinius darbus, batikas, tapo ant šilko, dirba veltinio technika. Nuo 1975 m. dalyvauja Šiaulių miesto, respublikinėse bei užsienio parodose. Surengė 7 autorines tekstilės darbų parodas. Sukūrė monumentalių gobelenų interjeruose Mažeikiuose, Tytuvėnuose, Užventyje, Šiauliuose, Kaune, Joniškyje. Darbų yra įsigijusi Lietuvos Kultūros ministerija. Jos darbai puošia privačius interjerus Lietuvoje ir užsienyje (Vokietija, Švedija, Norvegija, Latvija, Estija, Rusija, JAV ir kt.). Svarbiausi monumentalūs gobelenai „Taika“ (300x600), „Šiaulių jaunystė“ (200x300), „Taikiame kosmose“ (200x600, abu apdovanoti diplomais ir premijomis), „Metų laikai“ (300x900), „Ruduo“ (150x200), „Žeimenos žiedai“ (200x170), „Upelis“ (250x180), „Ugnies šokis“ (200x300) ir kt.
LFLS Kaunas

Istorija

Komanda atstovavo Lietuvos fizinio lavinimosi sąjungą. LFLS buvo vienas stipriausių tarpukario Lietuvos klubų, pirmasis Lietuvos futbolo čempionas. Tarpukariu įkurtas 1920 m., gyvavo iki 1944 metų. Jis perėmė Lietuvos sporto sąjungos patalpas Vytauto parke. 1922 m. įrengė pirmąją Kaune futbolo aikštę Ąžuolyne, 1924 m. ir stadioną (statybos iniciatoriai buvo Steponas Darius ir Kęstutis Bulota), pradėjo leisti pirmąjį Lietuvoje sporto laikraštį „Lietuvos sportas“ (nuo 1922 metų), 1922 m. įsteigė Lietuvos sporto lygą, o 1924 m. ir futbolo lygą. LFLS pirmoji užmezgė santykius su užsieniu.
Algimanto Klimkevičiaus knygoje „Lietuvos futbolo istorija. Žmonės. 1911–1990.“ 253 pusl. aprašomi Algimanto Bertašiaus prisiminimai, kuriuose nurodoma, kad LFLS 1943 m. žaidė geltonai/žaliomis aprangomis (geltona ir žalia).
Klubas trumpam buvo atkurtas 1997 m.
Žvilgusis eukaliptas

Paplitimas ir augimvietės

Savaime paplitusi rūšis Australijos žemyno pietryčiuose – Viktorijos valstijoje ir Naujojo Pietų Velso valstijos rytuose. Auga ant derlingo dirvožemio drėgnuose miškuose ar lietaus miškų pakraščių vėsesnėse aukštumose, kur gausus kritulių kiekis.

Morfologija

Kamieno apačioje žievė pilka ar pilkai ruda, o kamieno viršuje balta, pilka ar gelsva lupasi vertikaliomis juostomis. Kamieno žievė besilupanti vertikaliais lopiniais, pamate apsilupusi ir grubi. Lapai ant neilgo lapkočio žali, blizgantys, ilgi ir siauri – 15–25 cm ilgio bei 1,5–2,5 pločio. 7 žiedai sudaro žiedyną. Žiedkotis 6–15 mm ilgio. Pumpurai cilindriški ar kiaušinio formos 5–7 mm ilgio, 3–4 mm skersmens. Vaisiai cilindriškos ar kiaušinio formos 4–7 mm ilgio ir 4–6 mm skersmens.

Matmenys

Vieni aukščiausių mūsų planetos medžių. Auga greitai ir paprastai pasiekia 60 m aukštį. Viktorijos valstijoje (Australija) retkarčiais pasitaiko ir iki 90 m aukščio medžių. Dabar žinomas aukščiausias šios rūšies medis yra 84,3 m aukščio su 8 m skersmens kamieno apimtimi.

Auginimas Lietuvoje

Žvilgiųjų eukaliptų auginimui Lietuvos klimatas yra netinkamas.
Ardaširas III

Ardaširas III (g. apie 621 m. – m. 630 m. balandžio 27 d.) – dvidešimt ketvirtas Sasanidų valdovas, valdęs Persiją 628-630 m.
Jis tapo valdovu septynerių metų po tėvo Kavado II (628 m.) mirties, bet po 18 mėnesių jį nužudė jo generolas Šarbarazas, kuris trumpai valdė 630 m.
Afrikinis kurklys

Išvaizda

Kūnas vidutinio ilgio, mažesnis nei paprastojo kurklio (lot. Gryllotalpa gryllotalpa), suaugėlio – 25–33 mm ilgio. Išvaizda primena mažesnį paprastąjį kurklį, tačiau priešnugarėlė šviesiai ruda, pilvelis irgi. Antsparniai dengia pusę pilvelio. Sparnai ilgi, išsikiša už pilvelio, sulankstyti. Cerkai ilgi.

Biologija

Beveik visą laiką vabzdžiai praleidžia po žeme, rausdami urvelius. Poravimosi metu skraido. Maitinasi įvairiu maistu (polifagas). Daržuose kartais tampa kenkėju, nugrauždamas šaknis. Poravimosi metu patinai kurkia, o patelės deda kiaušinius specialioje kameroje, apie 200 vnt. Po 10–12 dienų išsirita 4–5 mm ilgio nimfos. Jos primena suaugėlius, tik be sparnų.
Laibgalių ikimokyklinio ir pradinio ugdymo skyrius

Istorija

2008 m. Laibgalių pagrindinė mokykla reorganizuota į Rokiškio darželio-mokyklos „Varpelis“ Laibgalių skyrių. Į mokyklos patalpas įsikėlė du I–IV klasių komplektai ir naujai įsteigtos ikimokyklinio ugdymo ir mišri priešmokyklinio ugdymo grupės. Skyriuje vaikų skaičius išaugo iki 50. Nuo 2012 m. rugsėjo 4 d. Rokiškio Senamiesčio progimnazijos Laibgalių ikimokyklinio ir pradinio ugdymo skyrius.
Bendelių piliakalnis

Aplinkiniai piliakalniai

Rankių piliakalnis 15 kmAirytės piliakalnis 2,8 kmMizainių piliakalnis 18 kmVytuolinių piliakalnis 22 kmSaldaus piliakalnis 18 mImulių piliakalnis 16 km
Vormsatės piliakalnis 22 kmGriežės piliakalnis 24 kmStrikių piliakalnis 19 km
Libijos dailė

Libijos dailė – Libijos, valstybės Šiaurės Afrikoje, prie Viduržemio jūros, dailė.

Istorija

Išliko neolito ir vėlesnių laikotarpių piešinių ir uolų raižinių, vaizduojančių laukinius ir naminius gyvūnus, žmonių figūras, medžioklės siužetus. Būdingas schematiškas žmogaus figūros vaizdavimas, grubokos linijos, stilizacija, padrika kompozicija, daugiaspalviškumas. Libijos dailės klostymuisi įtaką darė finikiečių, graikų, romėnų valdymo laikotarpiai, šiais laikotarpiais kurta skulptūra, keramika, mozaika batalinėmis, mitologinėmis ir kitomis temomis.
Nuo VII a. pradėjo klostytis meninės tradicijos, veikiamos arabų ir berberų kultūrų. Iki šiol plėtojami liaudies amatai, taikomoji dailė: audžiami kilimai, kuriems būdingi geometriniai ornamentai, ryškios spalvos, dinamiškas piešinys, siuvinėjami odos gaminiai, kalstomi indai, dirbami papuošalai.
Profesionalioji dailė neturi vienos mokyklos arba stiliaus. Vyrauja abstrakčioji ir figūrinė tapyba, kuriai būdinga glaudus ryšys su islamiškąja tradicija, temos ir dekoras. Žymiausias tapytojas – Ali Omeras Ermesas (g. 1945 m.), kuris plėtoja kaligrafinę dailės formą, naudoja arabiškus rašmenis kaip dekoro ir prasmės elementus. Kiti žymesni tapytojai: Machmudas al Arnautis, Avadas Abeida, Ali Gana, Taheras al Magribis, Alis el Abanis.
Nauradų akmuo

Nauradų akmuo – masyvus riedulys, pripažintas valstybiniu valstybiniu gamtos paveldo objektu, esantis Panevėžio rajone, Smilgių seniūnijoje, šalia Nauradų kaimo, 200 m į vakarus nuo kelio  3007  Nauradai–Naujamiestis–Krekenava .
Objektas pritaikytas lankymui: kelyje pastatyta rodyklė, nutiestas privažiavimo kelias, prie akmens įrengta automobilių sustojimo vieta, paminklą žymintis betoninis stulpas. Iš Panevėžio iki pat Nauradų driekiasi dviračių takas. 2013 m. didelė riedulio dalis buvo atkasta. Anksčiau virš žemės kyšojo tik viršūnė. Kad akmenį supančioje duobėje nesikauptų vanduo, nuvestas drenažas į žemiau bėgantį upelį.
Lietuvos Respublikos Aplinkos ministerijos paskelbtas saugomu 2007 m. birželio 21 d. įsakymu Nr. D1-352.
Užpilas

Užpilas (lot. infusum) – skystis, gaminamas iš augalų ar jų dalių ir vandens.
Užpilas – ruošiamas iš tų augalų dalių, kurios palyginti lengvai atiduoda savo veikliąsias medžiagas – tai žolė, lapai, žiedai, švieži vaisiai.
Užpilas vartojamas kaip nealkoholinis gėrimas (pvz., arbata, žolelių ir vaisinės arbatos), bet dažniau suprantamas kaip vaistinis preparatas, gaminamas iš vaistinių augalų, skirtas vidiniam ir išoriniam vartojimui.

Gaminimas

Užpilas gaunamas plikant susmulkintas vaistažoles. Lapai, žiedai ir žolė smulkinami ne mažesnėmis kaip 5 mm, sėklos – 0,5 mm dalelėmis.
Jis yra greitai gendantis preparatas, todėl ruošiamas mažais kiekiais ir suvartojamas per 1-2 dienas, laikomas tamsioje vėsioje vietoje, apsaugotoje nuo tiesioginių saulės spindulių. Vartojamas pagal nurodymus.
Užpilą galima gaminamas šaltuoju ir karštuoju būdu.

Šaltasis būdas

Susmulkinta vaistinė augalinė žaliava suberiama į indą ir užpilama kambario temperatūros virintu vandeniu. Tada indas uždengiamas ir laikomas per naktį (4-12 valandų), ryte perkošiama.

Kaštasis būdas

Vaistinė žaliava užpilama verdančiu vandeniu ir, indą įstačius į verdančią vandens vonelę, apie 15 min. kaitinama. Vandens vonelę galima pakeisti šildymu ant ugnies, tačiau užpilo negalima užvirinti. Tada apie 45 min. aušinama ir perkošiama, jei reikia, praskiedžiama iki reikiamo tūrio virintu vandeniu.

Vaistinės savybės

Užpilas yra silpnesnės koncentracijos skystis nei nuoviras. Gerti jo rekomenduojama 2-4 stiklinės per dieną.
Vanduo, kurį organizmas gauna su daržovių, uogų vaistažolių užpilu yra labai naudingas, nes jame gausu įvairių ištirpusių biologiškai veiklių medžiagų. Užpilas gerina virškinimą, padeda gydyti persišaldymo ligas, tonizuoja, reguliuoja širdies darbą.
Jis gali būti geriamas, juo skalaujama gerklė, žaizdos, daromos inhaliacijos, gydomosios vonios, pavilgai.
Vidmantas Lazdauskas

Biografija

2001 m. Jurbarko Vytauto Didžiojo mokyklos mokytojas.
2001 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Jurbarko rajono skyriaus narys.
Nuo 2004 m. Jurbarko rajono savivaldybės tarybos narys.
Formulė 3000

Varikliai

Pirmenybės gavo tokį pavadinimą, nes jose buvo naudojami vienodi 3 litrų Cosworth varikliai. Pagal taisykles buvo leidžiama naudoti bet kokius 90 laipsnių V8 variklius, tad netrukus į čempionatą įžengė ir Honda agregatai. Daug kalbų sukėlė planai čempionate naudoti ir Lamborghini variklius, tačiau tai neįvyko.

Pakabos

Pirmosios pakabos buvo likusios nuo Formulės 2 čempionato. 1988 m. čempionate debiutavo Reynard Motorsport pakabos. Ši kompanija laimėdavo savo pirmąsias lenktynes visuose debiutuose. Tai įvyko ir Formulėje 3000. Čempionate dar pasirodė ir kitų gamintojų pakabos - Lola, Dallara, Footwork ir kt.