google/wiki40b huggingface dataset:
Karo aviacija

Karo aviacija – aviacija (skraidymas sunkesniais už orą aparatais, patys aparatai ir su jais susijusi veikla), naudojama kariniais tikslais.
Paprastai didžioji dalis karo aviacijos sutelkiama į karines oro pajėgas, bet dažnai savo aviaciją turi ir sausumos kariuomenė bei karo laivynas.

Istorija

Pirmieji karo tikslais panaudoti orlaiviai buvo oro balionai: 1794 m. Fleurus mūšyje prancūzai sėkmingai panaudojo stebėjimo balioną „l’Entreprenant“ Austrijos dalinių veiksmams sekti. Lengvesnius už orą orlaivius plačiau imta naudoti kare XIX a. Jie reguliariai buvo taikomi JAV pilietiniame kare. Lengvesnė už orą karo aviacija išliko iki pat Antrojo pasaulinio karo, bet ilgainiui ją išstūmė tobulėjantys sunkesni už orą orlaiviai.
Sunkesni už orą orlaiviai gana anksti buvo pripažinti tinkami naudoti karo tikslais. 1909 m. JAV armijos komunikacijos skyrius įsigijo brolių Raitų sukonstruotą „Wright Model A“, o 1911 m. italai Italijos-Turkijos kare panaudojo įvairius orlaivius žvalgybos, fotožvalgybos ir bombardavimo tikslais. Pirmajame pasauliniame kare jai teko ir kitokie vaidmenys, kaip antai priešo naikinimas, bombardavimas ir t. t. Antrajame pasauliniame kare aviacijos technologijos buvo vystomos dar sparčiau, lėktuvus imta naudoti vis įvairesniais tikslais. Orlaivių reikšmė labai išaugo, jie dažnai nulemdavo karo veiksmų baigtį ar apskritai atlikdavo juose pagrindinį vaidmenį, kaip antai Mūšyje dėl Britanijos arba puolant Perl Harborą. Antrajame pasauliniame kare lemtingą vaidmenį atliko lėktuvnešių aviacija: didžiosios valstybės suprato, kad lėktuvnešiai yra žymiai pavojingesnis ginklas nei šarvuotlaiviai, todėl daug išteklių imta skirti naujų lėktuvnešių statybai ir priešo lėktuvnešių naikinimui. Antrojo pasaulinio karo metų išradimai ir pasiekimai aviacijos srityje – reaktyvinis variklis, radaras, ankstyvosios raketos, kompiuteriai, strateginis bombardavimas – tebenaudojami ir tobulinami iki šių dienų.
Po Antrojo pasaulinio karo aviacijos raidą skatino ne visuotiniai kariniai konfliktai, o Šaltojo karo metais tarp didžiųjų pasaulio valstybių tvyrojusi įtampa. Sraigtasparniai, kuriuos imta naudoti Antrojo pasaulinio karo pabaigoje, galiausiai tapo nepamainoma karo aviacijos dalimi. Poreikis aplenkti galimą priešininką nulėmė tai, kad Tarybų Sąjungoje, JAV ir kitose valstybėse buvo sparčiai plėtojamos ir taikomos naujos technologijos bei orlaivių konstrukcijos. Nauja karo aviacija buvo išbandyta įvairiuose konfliktuose, kaip antai Korėjos ir Vietnamo karuose. Nuo XX a. 9-ojo dešimtmečio iki šių dienų aviacijoje sparčiai vystomos elektronikos technologijos, nematomumo technologija, taip pat puolimo ir gynybos sistemos. Šiandien valstybės karinės oro pajėgos dažnai yra pirmoji gynybos ir puolimo linija. Daugelyje pastarojo meto konfliktų, kaip antai Persijos įlankos kare, karo aviacijos pajėgos (arba jų stoka) nulėmė karo baigtį.
Dauliūnai

Istorija

Kaimas pirmą kartą buvo paminėtas 1663 m. Užpalių dvaro inventoriaus knygoje (vadintas karališkuoju, nes priklausė Lietuvos didžiojo kunigaikščio dvarui).
XIX a. kaimą valdė Užpalių dvaras.
UART

UART arba Universalus Asinchroninis Imtuvas-Siųstuvas (Universal Asynchronous Receiver – Transmiter) – prietaisas, kuris verčia lygiagrečius duomenų bitus į nuoseklius duomenų bitus. UART dažniausiai būna intergruotas pagrindinėje asmeninio kompiuterio plokštėje ir palaiko nuosekliają komunikaciją tarp kompiuterio ir periferinių įrenginių. UART taip pat gali būti integruotas kai kuriuose mikrovaldikliuse, pavyzdžiui, PIC16F628.

Pagrindai

Bitai iš vienos vietos į kitą buvo perduodami naudojant laidus. Didėjant atstumui, laidų naudojimas pasidarė per daug brangus. Siekiant sumažinti išlaidas, duomenų bitai buvo pradėti siųsti eiliškai, vienas po kito, naudojant UART konvertuoti siunčiamus bitus tarp eiliškos ir lygiagrečios formos kiekviename sąsajos gale. Kiekvienas UART naudoja postūmio registrą, kuris yra pagrindinis būdas „susišnekėti“ nuoseklioms ir lygiagrečioms duomenų formoms.
UART greitis dažnai matuojamas bodais per sekundę. Standartiniai greičiai yra 110, 300, 1200, 2400, 4800, 9600, 19200, 28800, 38400, 57600, 115200 bit/s ir papildomi 230400, 460800, 921600 bodų. Vienas bodas lygus vienam duomenų linija fiziškai perduodamam bitui, įskaitant pagalbinius (starto, pabaigos, kontrolinius ir kitus). Tagi naudingos informacijos per sekundę perduodama šiek tiek mažiau.
UART dažniausiai tiesiogiai nesukuria ir nepriima įtampos lygių kurie ateina laidais iš įvairių prietaisų. Tam naudojama standartinė sąsaja, kuri apiprėžia įtampos lygius ir kitas susijungimo chrakteristikas. Tokie standartai yra EIA RS232, RS422, RS 485. Priklausomai nuo komunikacijos kanalo apribojimų su kuriuo susietas UART, komunikacijos gali būti dviejų rūšių: „pilnas dvipusis“ (abu siunčia ir priima tuo pačiu metu) arba „pusiau dvipusis“ (įrenginiai pasiskirsto priimti ar siųsti). UART naudojamas nusekliuose komunikacijos kanaluose.

Formatas

Duomenys perduodami viena pora laidų tarp kurių gali būti („vienetas“) arba nebūti („nulis“) sutarta elektros įtampa.
Nesant signalo, duomenų perdavimo linijoje palaikomas aukštas („vieneto“) įtampos lygis. Taip susiklostė istoriškai: telegrafo linijoje buvo palaikoma įtampa, kad ir duomenų nesiunčiant iškart būtų aišku ar kabelis nepažeistas. Kiekvienas perduodamas ženklas prasideda nulinės reikšmės pradžios (starto) bitu, po kurio seka aštuoni ar kartais mažiau ženklą koduojantys duomenų bitai (dažniausiai pradedant mažiausai reikšmingu), paskui kai kada kontrolinis bitas kuris pasako ar perduotų vienetų skaičius yra lyginis. Paskutiniu seka pabaigos bitas, kurio reikšmė visada lygi vienetui. Taigi perduodant duomenis, signalo lygis visada pasikeičia bent vieną kartą (bent jau tarp pabaigos bito ir sekančio simbolio pradžios bito). Perduodant daug duomenų simboliai seka iškart vienas po kito, tačiau esant reikalui tarp jų gali būti kiek norima ilgi laiko tarpai. Pavyzdžiui, kompiuterio klaviatūros UART perduoda klavišo kodą tik kada tas klavišas paspaustas, visą likusį laiką palaikydamas „tylos vieneto“ lygmenį.
Tefilinas

Tefilinas (hebr. תפלין) – tai keletas dėžučių, prijungtų prie odinių juostų, kurias judėjai užsideda ant rankos arba galvos sakydami žydiškas maldas. Pagal kabalą, ant rankos ar galvos uždėtas tefilinas besimeldžiant padeda lengviau bendrauti su Dievu. Norint užsidėti tefiliną, reikalingas ypatingas dėmesys, nes blogas tefilino užsidėjimas laikomas nekošeriniu.
Erich Berschkeit

Biografija

Gimė 1926 m. gruodžio 26 d. Šilutėje. 1946 m. įstojo į Vokietijos socialdemokratų partiją. Nuo 1952 m. dirbo Diurviso savivaldybės taryboje, 1964–1972 m. buvo meras. 1980–1987 m. dirbo Bundestage, išrinktas Acheno rinkimų apylinkėje. 1972 m. pradėjo dirbti Ešveilerio miesto savivaldybės taryboje, 1984 m. lapkričio 19 d. išrinktas miesto meru, kuriuo išbuvo iki 1986 m. liepos 2 dienos. 1979 m. apdovanotas Vokietijos Federacinės Respublikos ordinu „Už nuopelnus“.
Aukštieji Kapliai

Istorija

Kapliai (Kapplius), kaip minima Hermano Vartbergiečio Livonijos kronikoje, 1372 m. buvo nuniokoti kryžiuočių.
LTSR metais išaugo kaip technikumo gyvenvietė. Veikė profesinė mokykla, pradinė mokykla, paštas, biblioteka. Vėliau technikumas perorganizuotas į Kaplių žemės ūkio mokyklą, bet ši greitai likviduota.

Aplinkinės gyvenvietės

Jaskaičiai – 1,5 km
Žemieji Kapliai – 1 km
ARISTAVA – 3,5 km
ŠĖTA – 6,5 km
Daukainiai – 2 km
Aš esu visur

Aš esu visur – mėnesinis žurnalas, leistas 1935 m. gegužės – rugsėjo mėn. Kaune.

Istorija

Spausdino iš pasaulio periodikos į lietuvių kalbą išverstus žymių publicistų, rašytojų ir mokslininkų straipsnius politikos, meno, mokslo ir kitais klausimais. Spausdintas G. Lano spaustuvėje Kaune. Išėjo 5 numeriai.
Redaktorius ir leidėjas Petras Velička.
Klenavas

Istorija

Viensėdis buvo panaikintas, bet 2015 m. – atkurtas.
Pierre-Narcisse Guérin

Pjeras Narsisas Gerenas (pranc. Pierre-Narcisse Guérin, 1774–1833 m.) – Prancūzijos vėlyvojo klasicizmo tapytojas.

Biografija

Pjeras Narsisas Gerenas gimė 1774 m. kovo 13 d. Paryžiuje. Jis mokėsi Prancūzijos akademijos mokykloje Paryžiuje pas Jean-Baptiste Regnault. 1797 m. P. N. Gerenas laimėjo „Romos prizą“ jauniesiems dailininkams ir išvyko tobulintis į Romą, kur jį Prancūzijos akademijoje mokė belgų dailininkas Joseph-Benoît Suvée. 1799 m. sėkmės sulaukė jo paveikslas „Marko Seksto sugrįžimas“. Grįžęs į Prancūziją P. N. Gerenas tapė melodramatišku klasicistiniu stiliumi, labai įtakotu Ž. L. Davido dailės. Jo paveikslai buvo populiarūs ir napoleoninėje Prancūzijoje jis buvo vertinamas antru paklausiausiu tapybos mokytoju po Ž. L. Davido. Jo mokiniais buvo Eženas Delakrua ir Teodoras Žeriko.
P. N. Gerenas buvo svarbus dailininkas tuo metu klasicizmui pereinant į romantizmą, tačiau po mirties jo tapytojo autoritetas ženkliai smuko. 1815 m. sukurtas paveikslas „Enėjas pasakoja Didonei Trojos miesto nelaimes“ laikomas geriausiu P. N. Gereno kūryboje. 1822−1828 m. tapytojas vadovavo Prancūzijos akademijai Romoje (Paryžiaus Prancūzijos dailės akademijos padalinys). 1829 m. jam suteiktas barono titulas. Pjeras Narsisas Gerenas mirė 1833 m. liepos 16 d. Romoje. Reikšmingiausią jo kūrybos dalį sudaro paveikslai antikinės istorijos ir mitologijos temomis.
FLCL

Muzika

Labai svarbią vietą „FLCL“ užima muzika. Didžiąją dalį foninės muzikos sukūrė ir atliko japonų roko grupė „the pillows“, kuri po anime išleidimo sulaukė pasisekimo. Jų daina „Ride on Shooting Star“, skambanti kiekvienos FLCL serijos pabaigoje, laikoma firminiu grupės ženklu. Yra išleisti du FLCL muzikos CD (Addict ir King of Pirates) ir vienas geriausiųjų šio anime dainų rinkinys (FLCL No. 3). Konkrečios dainos naudojamos tik konkrečiose anime scenose, pavyzdžiui, daina „Little Busters“ grojama, tik kai Canti susijungia su Atomsk galia.

Manga

Pagal FLCL anime yra sukurtas dviejų dalių manga tuo pačiu pavadinimu, kurio piešimo stilius gerokai skiriasi nuo anime. Manga linijos piešiamos nerūpestingai, sukeliant paaugliško maištingumo pojūtį. Taip pat knyginės adaptacijos siužetas šiek tiek skiriasi nuo originalo, bet tema išlieka nepakitusi. Manga būdingas siužeto užbėgimas ir grįžimas prie nuoseklaus pasakojimo. Manga sukūrė Hadžimė Ueda, daugiausiai žinomas kaip dōjinshi artistas.
AIDS kronika

AIDS kronika – Lietuvos AIDS profilaktikos centro mėnesinis laikraštis, leistas 1989–1994 m. Vilniuje.

Istorija

Nagrinėjo AIDS, narkomanijos, prostitucijos, homoseksualumo, abortų, venerinių ligų ir jų profilaktikos klausimus.
Tiražas 1989 m. – 10 000 egz., 1994 m. – 5000 egz.
Rotuma

Rotuma – Fidžiui priklausanti salų grupė. Ši salų grupė išsidėsčiusi į šiaurę nuo pagrindinių Fidžio salų.
Rotumos salos atgavo nepriklausomybę nuo Jungtinės Karalystės 1970 m. spalio 10 d., tačiau iš karto nuo tos dienos tapo Fidžio dalimi.
Sala užima 44 kvadratinius kilometrus, o joje gyvena 2002 gyventojai (2007 m. duomenimis), dauguma – polineziečių kilmės rotumai.
Visas salynas yra dalinamas į septynius regionus, kurie turi savo merus.
Pagrindinėje Rotumos saloje yra oro uostas, iš kurio skrenda lėktuvai į Fidžio sostinę Suvą.
Natūrinis ūkis

Natūrinis ūkis – visuomenės ūkio organizavimo forma, būdinga laikotarpiui nuo pirminės bendruomenės iki ankstyvosios feodalinės ekonomikos, kurioje vyrauja žemės ūkio produktų gamyba, skirta ne pardavimui, bet pačių gamintojų tarpiniam ir galutiniam vartojimui.

Ypatybės

Natūriniam ūkiui būdingas artimumas gamtai, žemės ūkio gamybos, pagrįstos primityvia žemės ūkio technika ir rankų darbu vyravimas, tradicinių gamybos būdų ir gaminamos produkcijos pastovumas, gamybos uždarumas bei ūkio vienetų universalumas – gebėjimas patiems apsirūpinti visais reikalingais ištekliais ir pasigaminti pragyvenimui būtinų produktų. Tai sąlygojo lėtus ekonominės plėtros tempus. Natūriniame ūkyje be žemės ūkio nemažą reikšmę turi namų pramonė, medžioklė, žvejyba, rankiojimas.

Istorija

Istoriškai natūrinis ūkis buvo pirmoji gamybos organizavimo forma, atsiradusi pirminėje gentinėje bendruomenėje. Iki pinigų atsiradimo tarp ūkio vienetų egzistavo prekių ir paslaugų natūriniai mainai, bet didžioji dalis produkcijos buvo suvartojama pačių gamintojų ir jų šeimos narių.
Vergovinėje ir feodalinėje visuomenėje natūrinis ūkis taip pat buvo ūkio pagrindas, nors šalia jo jau egzistavo ir prekinė gamyba. Tačiau į rinką patekdavo tik nedidelė visuomenėje pagamintos produkcijos dalis. Dalis produkcijos į rinką patekdavo kaip nesuvartota natūrinės rentos dalis.
Natūrinio ūkio trūkumas buvo specializacijos nebuvimas ir mažas darbo našumas, dėl to, įsigalėjus kapitalizmui, plėtojantis ekonomikai, finansams, technologijoms ir didėjant darbo pasidalijimui natūrinį ūkį pamažu keitė prekinė gamyba.
Silpniau išsivysčiusiose šalyse (Azija, Centrinė Amerika, Pietų Amerika, Afrika, Okeanija, o nuo XX a. pabaigos ir kai kuriose buvusios TSRS respublikose) ir XXI a. pradžioje valstiečių ūkiai turi nemažai natūriniam ūkiui būdingų bruožų.

Lietuvoje

Lietuvoje nuo pirminės gentinės bendruomenės laikų natūrinio ūkio pagrindas buvo žemdirbystė ir gyvulininkystė, žemės ūkio produktų perdirbimas į vartojimo reikmenis (grūdų kūlimas, duonos kepimas, lininių ir vilnonių audinių audimas, verpimas, pynimas, kailių ir odų dirbimas ir t. t.), būsto ir ūkinių pastatų statyba, darbo įrankių gamyba, medžioklė ir žvejyba.
XIX a., ypač po baudžiavos panaikinimo natūrinis ūkis pradėjo nykti. Sparčiausiai tai vyko Suvalkijoje, kur greičiau plėtojosi prekiniai santykiai. Tačiau kai kurių natūrinio ūkio elementų Lietuvoje išliko ir XXI a. – tai ūkininkų ir dalies miestiečių asmeniniai pagalbiniai ūkiai, kolektyviniai daržai ir sodai.
Ričardas Čepas

Biografija

1961 m. baigė Vilniaus universitetą. 1969 m. istorijos mokslų kandidatas.
1970–1973 m. Vilniaus inžinerinio statybos instituto dėstytojas, 1972 m. docentas. 1973–1990 m. dirbo Partijos istorijos institute, nuo 1975 m. ir Centrinio valstybinio archyvo dokumentų katalogavimo grupės vadovas. 1990–1997 m. dirbo Lietuvos istorijos institute. 1997–2001 m. Lietuvos valstybės centrinio archyvo direktorius.

Mokslinė veikla

Pagrindinis tyrimų objektas – XX a. Lietuvos istorija. Parengė penkis dokumentų rinkinius. Kraštotyrinių leidinių apie Anykščius, Raguvą, Rietavą, Tauragnus, Veliuoną ir kt. vienas autorių.
Mesapių kalba

Pavyzdys

Vienas vertimų: "Klausyk, Dzeuse: Totorija Marta davė Bastos miestui savo laukus Darantojos vietovėje. "
Liekninis beržas

Paplitimas

Auga Europos, Azijos žemynų šiaurinėse dalyse ir kalnų regionų aukštesnėse altitudėse. Lietuvoje auga kaip subarkties klimato, paskutinio ledynmečio floros išlikęs realiktas. Jo augaviečių yra Švenčionėlių apylinkėse, viena jų Labanoro girioje esančiame Girutiškio gamtiniame rezervate, taip pat Zarasų, Ukmergės, Šiaulių apylinkių pereinamojo tipo pelkėse . Įrašytas į Lietuvos raudonąją knygą.

Morfologija

Tai 0,5-2,5 m aukščio užaugantis krūmas. Lapai 4–6 cm ilgio, dantytais kraštais. Žiedai susitelkę žirginiuose. Auga tarpinio tipo pelkėse, dažnai sudaro krūmynus drauge su karklais. Šakos stačios. Tošis tamsiai rudos spalvos.
Vilniaus varpas (radijo stotis)

Vilniaus varpas – nacionalinė radijo programa, transliuota nuo 1991 m. sausio 31 d. iki 1994 m. pavasario iš Vilniaus.

Istorija

Iš pradžių transliacijos truko 12 val. per parą, o nuo 1993 m. vasaros – 24 val. Vilniuje, Kaune, Šiauliuose ir Klaipėdoje. Nustota transliuoti dėl ekonominių sunkumų.
Transliavo klasikinę muziką (ji sudarė 65 proc. laiko), džiazą, pop, country muziką, pašnekesius politikos, kultūros, istorijos, ekonomikos, psichologijos temomis, laidas vaikams, laidas lenkų, rusų kalbomis.
Radijo vadovas – Kęstutis Sakalauskas.  Dirbo: Algimantas Bliujus, Daiva Budraitytė, Algimantas Butvilas, Vydas Ivanauskas, Audronė Ivanauskienė, Rimas Kaziukėnas, Algirdas Klova, Vitalijus Karakorskis, Paulius Korsakas, Jūratė Kučinskaitė, Aras Lukšas, Steponas Mikas, Irena Plaušinaitytė, Arūnas Storpirštis, Naglis Šulija, Daiva Tamošiūnaitė, Vytautas Tulevičius, Mindaugas Urbaitis.
Kiniodas II

Kiniodas II (škot. gėl. Cináed) – piktų karalius 842 metais.

Biografija

Vurado sūnus ir Dresto X brolis. „Piktų kronikoje“ jis minimas kaip Kinetas. Buvo piktų karaliumi trumpą laiką.
Lietuvos futbolo varžybos 1922 m.

Futbolo pirmenybės

Pirmąsias pirmenybių rungtynes sužaidė LŠS Kaunas ir FKGL Kaunas (0:1).
Geležinkelis Vilnius–Klaipėda

Struktūra

Visoje linijoje naudojama automatinė blokuotė. Dvikeliai ruožai: Vilnius-Livintai, Jonava-Žeimiai, Lukšiai-Šilainiai, Kėdainiai-Gimbogala, Linkaičiai-Kužiai, Pavenčiai-Raudėnai (dalinai, tiesiamas), Dūseikiai-Lieplaukė (dalinai, tiesiamas), Kūlupėnai-Kretinga (dalinai, tiesiamas), Kalotė-Giruliai (?). Pereinant iš vienkelio į dvikelį ir atvirkščiai beveik visur įrengti 1/18 iešmai, leidžiantys važiuoti iki 80 km/h greičiu.

Keleivinis transportas

Traukinys važiuoja 4 kartus per dieną, pirmyn ir atgal. Du traukiniai stoja visose didžiosiose stotyse (greitieji), du - tik Šiauliuose bei Kretingoje (ekspresai). Ši linija yra viena iš pelningiausių geležinkelio linijų Lietuvoje. Traukinio sąstato vagonų skaičius – nuo 3 iki 12 (3-5 darbo dienomis, 5-9 – savaitgalį, penktadienį-sekmadienį; 10-12 – (didesnių) švenčių išvakarėse ir švenčių dienomis, pvz., Velykos, Kalėdos). Vagonų skaičius kinta pagal keleivių antplūdį.
Studijų laikotarpiu – nuo rugsėjo iki birželio – važiuoja daug studentų (mokymosi metu taikoma 50 % bilieto nuolaida). Vasarą traukiniai būna perpildyti žmonių, vykstančių į pajūrį poilsiauti (savaitgaliais sudaromas sąstatas iš 12 vagonų). AB „Lietuvos geležinkeliai“ Keleivių vežimo direkcija ir Kretingos autobusų parkas pasirašė sutartį dėl bendradarbiavimo teikiant keleivių vežimo paslaugas maršrutu Kretinga-Palanga. 3 kartus per dieną traukiniai vyksta į Kretingą. Iš jos autobusas veža keleivius į Palangą. Kelionė nuo Vilniaus iki Kretingos trunka 4 valandas.
Traukiniai paprastai atvyksta laiku. Kartais pasitaiko vėlavimų (tuomet kelionė gali pailgėti keliomis valandomis). Jie įvyksta, pvz., dėl įvairių incidentų (pvz., 2010 m. Jonavos ir Gaižiūnų tarpstotyje, kai nuo kelio nuvažiavo šilumvežis). Reikalui esant, traukinių keleiviai iš atitinkamos sustojimo vietos vežami autobusais, mikroautobusais ir kitais traukiniais.
Tam tikrais laikotarpiais AB „Lietuvos geležinkeliai“ rengia įvairias akcijas. Pvz., akcija „Ei, jaunime, nežiopsok – traukiniais pigiau važiuok!“ nuo 2003 m. skelbiama kasmet. Jos metu jaunuoliai nuo 10 iki 26 metų nuo liepos 1 iki rugpjūčio 31 dienos gali traukiniais važinėti su 30 % nuolaida (reikalingas asmens tapatybės dokumentas, tinka moksleivio pažymėjimas, įrodant, kad keliauninkui dar nesukako 26 metai). Taikomos tam tikros išimtys. Pvz., važiuojant greitaisiais traukiniais II klasės vagonuose 30 % nuolaida gali galioti tik nuo pirmadienio iki ketvirtadienio, t. y. išskyrus savaitgalį (kai paprastai būna didžiausias keleivių antplūdis, jaunimui iš Vilniaus vykstant prie jūros).
Vilniaus Gedimino technikos universiteto Tarptautinių studijų centras

Vilniaus Gedimino technikos universitetas Tarptautinių studijų centras įkurtas 1992 m., bet užsieniečių studijų pradžia buvo pirmasis tarptautinis susitarimas tarp VTU ir Libano firmos, pasirašytas dar 1990 m.
Įvairių laiku, prasidėjus studijoms anglų kalba, Tarptautiniame studijų centre studijavo iki 100 Lietuvos piliečių ir 30-40 užsieniečių iš Libano, Pakistano, Jordanijos, Sirijos, Somalio, Bangladešo, Izraelio, Rusijos, Gruzijos, Kinijos ir kitų valstybių.
Kasmet studijas anglų kalba renkasi apie 125 Lietuvos mokyklų abiturientai ir 50-60 užsieniečių. Tarptautiniame studijų centre anglų kalba galima studijuoti architektūrą, aplinkos inžineriją, elektroniką, informatiką, statybą, verslo vadybą, transporto ekonomiką ir vadybą, aviacijos mokslus. Baigę centre pirmą arba du pirmuosius kursus, tolesnes studijas anglų kalba studentai tęsia fakultetuose.
Respublikinė Klaipėdos ligoninė

Respublikinė Klaipėdos ligoninė – sveikatos apsauga įstaiga įsikūrusi Klaipėdoje. Ligoninėje yra 24 klinikiniai skyriai, 925 lovos, 1250 darbuotojų, iš jų 210 gydytojų, 504 slaugytojos, per metus gydoma apie 28 tūkst. pacientų, atliekama 12 tūkst. operacijų, suteikiama 380 tūkst. ambulatorinių konsultacijų.
Amonalas

Amonalas – sprogstamoji medžiaga, sudaryta iš amonio nitrato, trinitrotolueno (TNT) ir aliuminio miltelių, sumaišytų santykiu 67:22:11. Gali būti priskiriamas amonitams su aliuminio miltelių priedu.
Detonacijos greitis yra apie 4400 m/s.
Amonio nitratas veikia kaip oksidatorius, o aliuminio milteliai – kaip galios stipriklis, taip pat šiek tiek didina jautrumą detonacijai. Kadangi amonio nitratas ir aliuminio milteliai pigesni už TNT, amonalas tapo pigesniu gryno TNT pakaitalu.
Amonalas jautrus drėgmei, kadangi amonio nitratas ją labai gerai sugeria. Palaidas papiltas amonalas sparčiai dega, tačiau uždarytas ribotame tūryje detonuoja.

Istorija

D. Britanijos kariuomenė nuo 1915 m. naudojo amonalą minoms po priešo įtvirtinimais. Pirmą kartą taip amonalą panaudojo Hawthorn Ridge minai Somos mūšyje. Britų amonalas buvo mišinys iš 65 % amonio nitrato, 15 % TNT, 17 % grubiai smulkintų aliuminio miltelių ir 3 % medžio anglies (procentai nurodyti pagal masę). Dar tris panašias minas (maždaug po 13,6 t amonalo) panaudojo Meseno mūšyje (Battle of Messines). Amonalas buvo supakuotas į metalinius bakus arba į guma padengtus maišus, kad nepatektų drėgmė.
Ungudža

Ungudža (angl. Unguja), taip pat žinoma kaip Zanzibaras – didžiausia ir labiausiai apgyvendinta Zanzibaro (Tanzanija) sala, išsidėsčiusi Indijos vandenyne, Zanzibaro salyno viduryje, apie 59 km į pietus nuo antros pagal dydį salyno salos – Pembos. Ungudžą nuo žemyninės Tanzanijos skiria Zanzibaro kanalas. Sala kalvota, ilgis siekia apie 85 km, plotis – 30 km, plotas apie 1666 km².
Ją supa daug mažesnių salelių, iš kurių tik Tumbatu ir Uzi yra gyvenamos.

Administracinis suskirstymas

Ungudža ir ją supančios salos padalintos į tris regionus: Pietinis-centrinis Zanzibaras (sostinė: Koanis), Šiaurinis Zanzibaras (sostinė: Mkokotonis) ir Vakarinis Zanzibaras (sostinė: Zanzibaro miestas). Ungudža priskiriama pusiau autonominiam Zanzibaro regionui, kuris pagal Tanzanijos konstituciją apibūdinamas kaip Tanzanijos „dalis“.

Gyventojai

2002 m. duomenimis, saloje gyvena 622 459 gyventojai, kurių dauguma susitelkę Zanzibaro miesto regione. Kalbama kjungudžos kalba, kuri yra svahilių kalbos dialektas.
Vystomas turizmas, žemės ūkis (auginami kvapnieji gvazdikmedžiai, citrusai, ryžiai, kopra, kokosai), žvejyba. Daugumoje gyvenviečių palei salos pakrantę auginamos jūržolės.
Kulunda (Rusija)

Istorija

Kulunda įkurta 1917 m. kaip geležinkelio statybas aptarnaujanti gyvenvietė.
Alfredas Guzenbaueris

Biografija

1966–1970 m. mokėsi Ibso prie Dunojaus liaudies mokykloje, 1970–1978 m. Vyselburgo gimnazijoje, 1987 m. baigė politikos, filosofijos ir teisės studijas Vienos universitete, filosofijos daktaras.
1981–1990 m. Austrijos socialdemokratų partijos (SPOe) aparato tarnautojas, 1990–1999 m. Žemutinės Austrijos darbininkų ir tarnautojų rūmų darbuotojas, nuo 1999 m. vėl partinis darbuotojas.
1982 m. Austrijos socialistinio jaunimo organizacijos pirmininko pavaduotojas, 1984–1989 m. pirmininkas ir SPOe Federalinės valdybos narys. Nuo 1991 m. Ybso prie Dunojaus SPOe partinės grupės pirmininkas. 1985–1989 m. IUSY Tarptautinės jaunųjų socialistų sąjungos pirmininko pavaduotojas, 1989–2000 pirmininkas ir SI pirmininko pavaduotojas. Nuo 2000 m. balandžio 29 d. SPOe pirmininkas.
1990–2000 m. Melko apskrities tarybos narys, 1991–1998 m. Austrijos delegacijos Europos Taryboje narys, 1995–1998 m. pirmininkas. 1991–1993 m. Bundesrato narys, nuo 1993 m. Nacionalinio susirinkimo narys. 2007–2008 m. Austrijos federalinis kancleris.
Škotijos futbolo asociacija

Škotijos futbolo rinktinės

Asiciacija atsakinga ne tik už Škotijos vyrų futbolo rinktinę, bet ir kontroliuoja B rinktinę, U-21, U-19, U-18 ir U-17 rinktines. Taip pat pusiau profesionales rinktines, bei Škotijos moterų futbolo rinktinę ir U-19 rinktinę.
Tarptautinė motociklininkų federacija

Istorija

FIM nuvo įkurta 1904 m. Paryžiuje. Po dvejų metų federacija iširo, tačiau 1912 m. Anglijoje ji buvo atkurta. 
1949 m. federacija oficialiai buvo pavadinta Tarptautine motociklininkų federacija. 1959 m. federacijos būstinė buvo perkelta į Ženevą Šveicarijoje, o 1994 m. - į Mieso miestą.
2004 m. organizacija minėjo 100 metų sukaktį. Ta proga organizuoti įvairūs renginiai Paryžiuje.