google/wiki40b huggingface dataset:
Tylos kiemelis

Tylos kiemelis − skulptoriaus Vladimiro Kančiausko skulptūrų parkas, esantis Vilniuje, T. Vrublevskio g. 1, priešais Lietuvos mokslų akademijos biblioteką. Parką savo iniciatyva ir lėšomis 1988 m. įkūrė Vladimiras Kančiauskas. 1997 m. parke atidaryta nuolatinė skulptoriaus darbų ekspozicija. Iš pradžių parke įrengtos septynios (šaltiniuose minimas mažesnis skaičius – šešios) autoriaus padovanotos skulptūros, po akademijos rekonstrukcijos paliktos tik dvi.
Steviozidas

Maisto priedas

Europos sąjunga stevijos kol kas nepripažįsta kaip maistinio augalo ar maistinio priedo. Tačiau ES plečiasi judėjimas, kurio šūkis – „Laisvę stevijai“. 2006 m. buvo įsteigta Europos asociacija stevijai apginti (EUSTAS), kuri siekia šio augalo įteisinimo. Europos Sąjungoje daugėja žmonių, siekiančių šio augalo pripažinimo.
Kai kuriose Azijos šalyse, tokiose kaip Kinija, Japonija, stevijos auginamos per trisdešimt metų. Prieš keletą metų jas pradėjo auginti ir JAV, Šveicarijos fermeriai.

Vartojimas

Steviozidas naudojamas kosmetinių kremų, dantų pastų gamyboje. Saldžioji žolė džiovinama, iš jos gaminami milteliai, tabletės, kapsulės, vandeninės ir spiritinės trauktinės.
Maisto pramonėje mitybos specialistai seniai nurodo, kad stevija yra puiki pramoninių saldiklių alternatyva. Steviozidas propaguojamas kaip sacharozės pakaitalas įvairiose dietose. Naudojamas konditerijoje, kai kurių saldžių nealkoholinių gėrimų, diabetikams skirtų maisto produktų, sulčių, fitoarbatų gamyboje.
Namų sąlygomis steviozidas naudojamas kompotams, arbatoms, kepiniams saldinti.

Poveikis

Mokslininkai, atlikdami bandymus su gyvūnais, nepastebėjo jokio steviozido šalutinio poveikio, net jei dozę padidindavo 50 kartų. Nerasta jokių vėžį sukeliančių medžiagų. Jie ištyrė, kad nuolat vartojant ne cukrų, o iš stevijos išgaunamą steviozidą, organizme sumažėja cukraus, radionuklidų, cholesterino kiekis, pagerėja ląstelių regeneracija, sutvirtėja kraujagyslės.
Vartojant steviją ir jos pagrindu paruoštą steviozidą nėra antsvorio pavojaus, nekenkia dantims. Turi uždegimą slopinančių, imuninę sistemą stiprinančių, antistresinių, antianeminių savybių, apsaugo nuo hepatito (kepenų uždegimo), neutralizuoja ir šalina toksinus, normalizuoja kraujo mikrocirkuliaciją, stabilizuoja arterinį kraujo spaudimą, stimuliuoja virškinimo organų ir šlapimo bei šalinimo sistemų darbą, normalizuoja angliavandenių, baltymų ir lipidų apykaitą, mažina MTL („blogojo“ cholesterolio) kiekį kraujyje. Turi net naviką stabdančių savybių, dėl to tinka vėžio profilaktikai. Gerai veikia inkstus. Yra nuomonė, kad steviozidas mažina potraukį nikotinui ir alkoholiui.
Nijolė Sabulytė

Nijolė Emilija Sabulytė (g. 1943 m. lapkričio 2 d. Vilniuje) – Lietuvos teatro aktorė.

Biografija

1966 m. baigė LSSR Valstybinę konservatoriją ir nuo to laiko dirba aktore Klaipėdos dramos teatre. N. Sabulytės vyras buvo aktorius Ričardas Poškus.

Kūryba

Sukūrė įsimintinų charakterinių vaidmenų: Dorina Moljero „Tartiufe“, Cica M. Mitrovičiaus „Apiplėšime vidurnaktį“, Daiva Kazio Sajos „Abstinente“, Mira A. Nikolajo „Vyras ir žmona“, karalienė Sofija (Balio Sruogos „Milžino paunksmė“), Marcė (Žemaitės „Petras Kurmelis“), Vasilisa Karpovna (Maksimo Gorkio „Dugne“), Kristina (J. O`Nylo „Elektrai skirta gedėti“), karalienė Elžbieta (Frydricho Šilerio „Marija Stiuart”), Kristina („Elektrai skirta gedėti“).
Naujausi N. Sabulytės vaidmenys teatre: ponia Sotanvil komedijoje „Ožys“ (pagal Moljerą, rež. Aidas Giniotis), Marijona (Igno Šeiniaus „Kuprelis“, rež. Kęstutis Macijauskas), Pamela (R. Kūnio „Viešbučio kambarys Nr. 13“, rež. Alvydas Vizgirda), Kukienė (Vinco Krėvės „Raganius“, rež. K. Macijauskas), Agnė (M. Carr „Mėja“, rež. Gytis Padegimas), Bela (P. Gladilin „Iš miglos išniro angelas“, rež. Ramutis Rimeikis), Ema (Mate Matišičiaus „Moteris be kūno“, rež. Ramunė Kudzmanaitė).
N. Sabulytė žinoma kaip poezijos skaitovė. Vaidino Lietuvos kino studijos meniniame filme „Mažos mūsų nuodėmės“ (1979 m., rež. Henrikas Šablevičius).
2013 m. kovo 27 d. už nuopelnus teatro menui apdovanota „Padėkos kauke“.
Ebras

Istorija

Po Pirmojo Pūnų karo upe ėjo siena tarp Kartaginos ir Romos imperijos. Antrojo Pūnų karo metu prie upės žiočių vyko jūrų mūšis. Ispanijos pilietinio karo metu prie upės vyko Ebro mūšis.
Prie upės įsikūręs vienas iš pirmųjų Cistersų vienuolynų Ispanijoje (isp. Real Monasterio de Nuestra Senora de Rueda – Karališkasis rato mergelės vienuolynas). Vienuoliai pastatė užtvanką ir įrengė didžiulį vandens ratą, tiekusį vandenį į vienuolyną.

Delta

Ebras suformuoja deltą. Plotas – 320 km², viena didžiausių šlapynių vakarinėje Viduržemio jūros dalyje. Apie 20 % deltos paskirta Ebro deltos gamtos parkui, likusi dalis intensyviai naudojama žemdirbystei. Daugelyje vietų užtvenkus upę mažiau nešmenų pasiekia deltą, todėl ji grimzta.
Amarantas (dažiklis)

Sauga

FDA parodė, kad vyresnio amžiaus žiurkių patelėms, kurioms buvo sumaitinti dideli kiekiai šio dažiklio, žymiai padidėjo vėžio auglių tikimybė. Tuo tarpu Alexander Schmidt iš FDA pareiškė, kad FDA nerado įrodymų, kad „dažiklis pavojingas žmonių sveikatai“.

Istorija

1960 m. FDA gavo įgaliojimus prižiūrėti maisto priedus ir tuo metu naudotiems priedams suteikė laikinąjį statusą GRAS (generally recognized as safe 'įprastai laikomas saugiu'). Amaranto, JAV vadinto Red No. 2 ('Raudonasis Nr.2'), laikinąjį statusą FDA pratęsė 14 kartų.

1971 m. TSRS atlikti tyrimai aptiko ryšį tarp dažiklio ir vėžio. Vartotojų gynėjai JAV ėmė spausti FDA, kad ši uždraustų amarantą.

Iki 1976 m. apie 500 t amaranto (kainavusio apie 5 mln. JAV dolerių) buvo sunaudota gaminant maisto ir kosmetikos gaminius ir vaistus už 10 mlrd. JAV dolerių. 1976 m. FDA uždraudė amarantą (FD&C Red No. 2).

Uždraustą amarantą (Raudonąjį Nr.2) pakeitė dažiklis Allura Red AC (kitaip FD&C Red 40, E129).
NK Radomlje

Istorija

Klubo ištakos siekia 1972 m. Atkūrus šalies nepriklausomybę žaidė žemesniuosiuose divizionuose. 
2013/2014 m. Antroje lygoje iškovojo antrą vietą, ir kitą sezoną debiutavo PrvaLiga pirmenybėse. Liko paskutinėje pozicijoje ir prarado vietą elite. 2015/2016 m. pirmenybėse užėmė pirmą vietą antroje pakopoje ir vėl iškopė į elitą. Tačiau ir šį kartą liko paskutinėje vietoje.
Vasilis Ciapinskis

Biografija

Tęsė P. Skorinos ir S. Budno humanistines tradicijas. 1570 m. Ciapine įkūrė spaustuvę. Išvertė į rusėnų kalbą ir apie 1580 m. pradėjo leisti „Evangeliją“ (lygiagrečiai su originalo tekstu senąja bažnytine slavų kalba, nebaigta spausdinti). Katekizmo (jo likimas nežinomas) rankraštinėje pratarmėje ragino rūpintis dvasiniu visuomenės ugdymu, steigti mokyklas, leisti knygas gimtąja kalba. Jo veikla skatino Lietuvos didžiosios kunigaikštystės raštijos ir kultūros plėtotę.
Aradipu

Istorija

Viduramžiais čia buvo karalienės Margaritos dvaras. Miestas įkurtas 1986 m.
Savaiminis žmogaus užsidegimas

Savaiminis žmogaus užsidegimas (angl. Spontaneous human combustion, SHC) – tariamas reiškinys, kuomet žmogaus kūnas užsidega be išorinės liepsnos poveikio.
Nėra nei vieno patikimai dokumentuoto tokio atvejo, o mokslo požiūriu šis fenomenas nėra įmanomas. Tačiau savaiminio žmogaus užsidegimo koncepcija labai paplitusi populiariojoje kultūroje, eskaluojama įvairiuose mistiniuose filmuose ir serialuose (pvz., Psi Factor ar The X-Files), o jai paaiškinti yra pasiūlytos kelios pseudomokslinės hipotezės. Mokslinės teorijos pasiūlytos tik paaiškinti atvejams, kai žmogaus užsidegimo priežastis nėra visiškai aiški, tačiau jose atmetama „savaiminio“ užsidegimo idėja ir figūruoja išoriniai liepsnos šaltiniai, pavyzdžiui, cigaretė.
Viena iš pseudomokslinių teorijų, žinoma bent jau nuo XVII a., savaiminį užsidegimą aiškina didžiuliu išgerto alkoholio kiekiu. Ji buvo aprašyta ir 1852 m. Charles Dickens novelėje „Bleak House“ kaip vieno veikėjo mirties priežastis.
Daugumoje šiuolaikinių istorijų figūruoja policininkai ar gaisrininkai, radę kambaryje visiškai sudegusį kūną ir nesuprantantys, kaip tai galėjo atsitikti, nes pats kambarys yra sveikas.
Iš tiesų žmogaus kūnas yra labai nedegus. Didžiąją jo dalį sudaro vanduo, o iš likusios dalies degios medžiagos yra tik dujos ir riebalai. Kremavimui reikalinga bent 870 laipsnių Celsijaus temperatūra, kurioje kūnas laikomas apie dvi valandas.
Savaiminio užsidegimo reiškinys buvo parodijuotas serialo South Park serijoje „Spontaneous Combustion“.
Siesikų Šv. apaštalo Baltramiejaus bažnyčia

Istorija

Pirmoji bažnyčia minima 1441 m. Siesikų (Daugailių) dvaro savininkai broliai Abraomas Siesickis, Melchioras Siesickis ir Stanislovas Siesickis 1537 m. pastatė dabartinę mūrinę bažnyčią. Siesickiams perėjus į reformaciją, nuo XVI a. vidurio iki 1607 m. bažnyčia priklausė evangelikams reformatams. Ją 1680 m. konsekravo Vilniaus pavyskupis Mikalojus Slupskis. Bažnyčioje įrengti 4 altoriai. Nuo 1777 m. veikė parapinė mokykla. Bažnyčia po gaisro XVIII a. rekonstruota.

Architektūra

Bažnyčia renesansinė, halinė, stačiakampio plano, su trisiene apside, 2 šoninėmis zakristijomis. Bokštas prišlietas prie pagrindinio fasado. Vidus 3 navų. Jas dengia kryžminiai skliautai. Šventoriaus tvora akmenų mūro. Jame stovi mūrinė varpinė (XVIII a.) su varpais. Netoli bažnyčios yra kapinės su XVIII a. koplyčia.
Maltos geografija

Malta – salų valstybė Pietų Europoje, Viduržemio jūroje; 93 km į pietus nuo Sicilijos salos, iki Afrikos 295 km. Vakaruose Sicilijos, arba Tuniso, sąsiauris skiria Europą (Sicilijos salą) nuo Afrikos. Visa salų krantų linija 260 km, iš jos Maltos 197 km, Goco 56 km. Nuo Maltos iki Goco 6,5 km, jas skiria Komino sala ir Maltos bei Goco sąsiauriai. Vidutinis skrydžio laikas iš Valetos: Roma – 80 min., Ciurichas – 140 min., Kairas – 160 min., Londonas – 180 min.
Priklauso 12 jūrmylių teritoriniai vandenys. Išskirtinę žvejybos zoną sudaro 25 jūrmylės.
Sudaro trys salos ir keletas uolų: Malta (246 km²), Gocas (67 km²), Kominas, arba Kemuna (2 km²). Maltos salą sudaro neaukšta karstinė plynaukštė, kraštuose uolėta; pakrantei būdingi klifai. Aukščiausias šalies taškas yra pietinėje salos dalyje – Dmeirekas (253 m virš jūros lygio). Šiaurinė ir rytinė pakrantės išraižytos, daug patogių užutėkių ir įlankų; Didysis užutėkis, Marsamkseto užutėkis, Marsaksloko įlanka, Švento Pauliaus įlanka. Goco sala – klintinė, daugiau žalumos; pakrantės uolėtos.

Vidaus vandenys

Upių nėra, požeminiai vandenys.

Klimatas

Būdingas tipiškas Viduržemio jūrinis klimatas su karštomis, sausomis, saulėtomis vasaromis, švelniomis ir lietingomis žiemomis. Saulė šviečia nuo 11–12 valandų per dieną birželio–rugpjūčio mėnesiais, iki 5 valandų sausį. Vidutinė metinė oro temperatūra +18 °C (sausį +12 °C, žemiausia temperatūra įregistruota +5 °C; liepą ir rugpjūtį +26 °C). Liepos–rugsėjo mėnesiais vidutinė oro temperatūra beveik nenukrinta žemiau +20 °C.
Vidutinis daugiametis kritulių kiekis šalyje 580 mm. Sausasis sezonas trunka keturis mėnesius – nuo gegužės iki rugpjūčio pabaigos; beveik nelyja birželį ir liepą. Daugiausia lyja sausį; dažnos liūtys. Dažni vėjai; būdingas sirokas – karštas ir sausas vėjas, atnešantis smėlį ir dulkes iš Sacharos.
Vidutinė sausio ir liepos oro temperatūra °C (vidutinis daugiametis kritulių kiekis mm): Valeta +12 ir +26 (520).

Dirvožemis

Vyrauja skurdūs karstiniai dirvožemiai. Stipri vėjo erozija, druskėjimas.

Augalija

Salų paviršių dengia stepės, miškų nėra. Dirbamoji žemė 1990 m. užėmė 32 %, 2000 m. 28 %, 2003 m. 31 %, pievos ir ganyklos 20 %, sodai 3 % šalies teritorijos.

Aplinkosauga

2000 m. atmosferos tarša tūkst. t: anglies monoksidu 25, sieros dioksidu 25, azoto oksidais 11, lakiaisiais organiniais junginiais 8.
Jono Basanavičiaus premija

Valstybinė Jono Basanavičiaus premija – premija, LR kultūros ministerijos įsteigta 1992 m., pavadinta tautos patriarcho Jono Basanavičiaus vardu.

Premija

Premija skiriama kasmet Lietuvoje ir užsienyje gyvenantiems lietuviams už reikšmingiausius paskutiniųjų 5 metų darbus, susijusius su etninės kultūros tradicijų plėtojimu, puoselėjimu, tyrinėjimu, bei kūrybinę ir mokslinę etninės kultūros veiklą. 
J. Basanavičiaus premija skiriama kasmet iki lapkričio 15 dienos, įteikiama lapkričio 23-ąją – J. Basanavičiaus gimimo dieną. Premiją Kultūros ministro teikimu, pritarus Lietuvos kultūros ir meno tarybai, skiria LR Vyriausybė. Premijos dydis – 500 BSI (65 000 litų). Kartu su premija įteikiami premijos laureato ženklelis ir diplomas.
Kermodo juodasis lokys

Stebėjimai

2009 m. pavasarį laukinės gamtos fotografas Stivas Kozlovskis (Steve Kozlowski) ekspedicijos Britų Kolumbijos pakrantės miškuose metu nufotografavo lokį su recesyviniu baltu kailiu.
Kermodo lokiai dažnai pastebimi ir fotografuojami šiaurės vakarų Britų Kolumbijos pakelėse, ypač ties 113-tąja magistrale tarp Terrace ir New Aiyansh.
Kermodo lokiai buvo aptikti ir šiaurės rytų Britų Kolumbijoje, o rytuose pasiekia Minesotą (JAV).
Žasliai (kaimas)

Istorija

Dabartinė koplytėlė prie kelio į Stabintiškes, šalia Statkūniškės ežero, atstatyta 1990 m. pagal architekto S. Petrausko projektą. Žaslių miestelyje prie Čiobiškio g. yra palaidota 1812 m. žuvusių prancūzų karių. Šiose kapinėse buvo pastatyta mūrinė koplytėlė, kuri 1964 m. gegužės 24 d. vietos valdžios nurodymu buvo nugriauta. Vėliau jos vietoje pastatyta antrinių žaliavų supirktuvė. Šiuo metu buvusioje koplytėlės stovėjimo vietoje (Čiobiškio ir Vilniaus g. sankryža) stovi skelbimų lenta, šalia yra parduotuvė.
Lokarno sutartys

Lokarno sutartys – 1925 m. tarp Vokietijos (Veimaro Respublikos) ir Vakarų bei Centrinės Europos valstybių pasirašytų septynių susitarimų rinkinys.
Derybos dėl šių sutarčių vyko 1925 m. spalio 5 d.–16 d. Lokarno mieste (Šveicarija), o formaliai pasirašytos 1925 m. gruodžio 1 d. Londone (Didžioji Britanija). Šiomis sutartimis Vokietija (Veimaro respublika) mainais už normalių diplomatinių santykių atstatymą, pripažino pokarinius Vakarų ir Centrinės Europos valstybių teritorinius pakitimus.
Diskusijos atvedusios prie Lokarno sutarčių prasidėjo dar 1925 m. vasario 9 d., po to kai Vokietijos (Veimaro respublika) užsienio reikalų ministras Gustavas Stresemanas (Gustav Stresemann) įteikė pasiūlymą Prancūzijai ir Didžiajai Britanijai, kuriame žadėjo pripažinti Versalio sutarties teritorinius pakitimus, mainais prašydamas palengvinti Vokietijos diplomatinių santykių reabilitavimą.
Svarbiausios sutartys buvo pasirašytos tarp Vokietijos (Veimaro Respublikos), Prancūzijos, Belgijos, Didžiosios Britanijos ir Italijos. Pirmosios 3 pasižadėjo nepradėti viena prieš kitą karinių veiksmų, o likusios 2 turėjo veikti tarsi garantas. Įvykus kariniui konfliktui tarp pirmų trijų valstybių, likusios turėjo padėti užpultajai.
Vokietija (Veimaro respublika) taip pat pasirašė arbitražines konvencijas su Prancūzija ir Belgija, ir arbitražines sutartis su Lenkija ir Čekoslovakija, įpareigojančias spręsti ginčus arbitražiniame tribunole arba Nuolatiniame tarptautinio teisingumo teisme.
Savo ruožtu Prancūzija pasirašė kolektyvinės gynybos sutartis, Vokietijos agresijos atveju, su Lenkija ir Čekoslovakija. Pastarosios iš esmės patvirtino jau egzistuojančias Prancūzijos sutartis su Lenkija pasirašytą dar 1921 m. vasario 19 d. ir su Čekoslovakija pasirašytą 1924 m. sausio 25 d.
Lokarno sutarčių sudarymas buvo pagrindinė 1924–1930 m. Europos diplomatinio klimato „atšilimo“ priežastis (nors Rytų Europoje įtampa išsilaikė). 1926 m. Vokietija (Veimaro respublika) buvo priimta į Tautų Sąjungą, o iki 1930 m. iš Demilitarizuotos Reino zonos buvo patrauktos Antantės pajėgos.
Vis dėlto „Lokarno dvasia“ neišgyveno vokiškojo nacionalizmo atgimimo ketvirtajame dišimtmetyje. Oficialiai Vokietija atsisakė savo Lokarno įsipareigojimų 1936 m. kovo 7 d., kada įvedė savo kariuomenę į Demilitarizuotą Reino zoną.
Britanijos Mergelių Salų futbolo čempionatas

Tortula Lyga

Tortula Lyga yra regioninės futbolo varžybos žaidžiamos Tortoloje, Didžiosios Britanijos Mergelių Salose.

Virdžin Gorda Lyga

Virdžin Gorda Lyga yra regioninės futbolo varžybos žaidžiamos Virdžin Gordoje Didžiosios Britanijos Mergelių Salose.
2008 m. sezono čempionas yra Hairoun Stars futbolo klubas.
Viešieji finansai

Viešieji finansai - finansų sritis. Ji apima valstybės, jos dalies (pvz.,valstijos, apskrities), miestų finansus.
Varluva

Istorija

Varluva (Warlow) minima XIV a. Kryžiuočių karo kelių į Lietuvą aprašymuose. Šį kaimą, pagal 1699 m. privilegiją, Abiejų Tautų Respublikos karalius Augustas II iki gyvos galvos dovanojo bajorui Elijui Marcinkevičiui.
Jonų valsčius

Istorija

Valsčius buvo įkurtas XIX a. amžiuje. Nuo 1867 m. iki 1914 m. priklausė Lenkijos Kongreso karalystės, Suvalkų gubernijos, Kalvarijos apskričiai. 1870 m. gegužės 31 d. prie valsčiaus buvo prijungti keli Liudvinavo valsčiaus kaimai.
Aguadulsė

Istorija

Miesto pavadinimas ispanų kalba reiškia „gėlas vanduo“. Oficialiai įkurtas 1848 metais. 1901 m. vasario 23 d. prie miesto vyko Aguadulsės mūšis tarp Didžiosios Kolumbijos liberalų ir konservatorių.
Karinė apygarda

Karinė apygarda – karinis administracinis vienetas, vienas iš kelių ar keliolikos, į kuriuos padalinta valstybės teritorija. Apygardos vadovybė atsakinga už administracinį apygardos teritorijoje esančios kariuomenės palaikymą, aprūpinimą, šauktinių apmokymą ir šaukimą į tarnybą, atsargos kareivių ir karininkų administravimą ir t. t. Dažnai apygardos vadovybė vadovauja ir dalinių mokymams ir kovinei parengčiai.
Kai kuriose šalyse egzistavo ar egzistuoja karinės jūrų apygardos (pvz., JAV naval districts), į kurias dalinama JAV pakrantė ir gretimi vandenys.
Adenos kultūra

Arealas

Paminklų grupių aptinkama Indianoje, Kentukyje, Vakarų Virdžinijoje ir Pensilvanijoje.

Kultūra

Piliakalniai – nupjautos piramidės formos, iki 20 m aukščio, ant jų būta medinių šventovių ir įtvirtinimų. Žmonės daugiausia gyveno apskrituose su kūgio formos stogu būstuose. Vertėsi žvejyba, iš dalies žemdirbyste – pradėti auginti kukurūzai, rinko augalinį maistą. Naudojo akmeninius kaplius ir kirvius, molinius indus; rasta ornamentuotų vario dirbinių, akmens plokštelių su geometriniais ženklais. Mirusiuosius, apibertus ochra, laidojo medinėse dėžėse, įvairių gyvūnų formų pilkapiuose. Adenos kultūra turėjo įtakos kitoms kultūroms.
LKBL 1999-2000 m. sezonas

LKBL 1999–2000 metų sezonas – 6-sis Lietuvos krepšinio B lygos sezonas.
Aldona Skirutytė

Biografija

1950 m. baigė Šilutės 1-ąją vidurinę mokyklą, 1957 m. baigė Vilniaus dailės institutą. 1958-1959 m. žurnalo „Moteris“ vyr. dailininke, 1962-1964 m. – Vilniaus dailės instituto Grafikos katedros vyr. dėstytoja. 
Lietuvos dailininkų sąjungos narė.

Kūryba

Nuo 1958 m. dalyvavo respublikinėse ir tarptautinėse parodose. Sukūrė estampų, (daugiausia tai spalvoti linoraižiniai): „Lietuva – taikos sesė“ (1967), „Mano ežerėliai“ (1967 m., Florencijos II tarptautinės grafikos bienalės aukso medalis), „Kuršis ir jūra“ (1971 m.), triptikas „Senasis ir naujasis Vilnius“ (1973 m.), „Skiriu Lietuvos miškams“ (1975 m., Berlyno tarptautinės graviūrų parodos I premija), „Nerijos miestai“ (1982 m.) ir kt. Sukūrė piešinių, atvirukų. Kūrybai būdinga savitai interpretuotos lietuvių liaudies grafikos tradicijos, dekoratyvumas, ornamentiškumas. Apdovanota Florencijos II tarptautinės grafikos bienalės aukso medaliu (Jugoslavija, 1965 m.), aukso medaliu Venecijoje (Italija, 1970 m.), specialia premija Frechene (Vokietija, 1972 m.), Vilniaus, Talino (Estija), Maskvos (Rusija) parodų premijomis ir diplomais.
Vulfas Visockis

Biografija

Gimė 1824 m. liepos 8 d. Žagarėje. Keturis metus mokėsi Valažino ješivoje. 1858 m. išvyko į Maskvą, kur įkūrė arbatos pardavimų įmonę В. Высоцкий и К°. Suklestėjus prekybai buvo pramintas "Rusijos arbatos tėvu". 1903 m. Visockio įmonė apėmė 35% visos Rusijos imperijos arbatos pardavimų rinkos. Rėmė įvairias žydų bendrijas, organizacijas, spaudą ir žydus kurie vyko į Palestiną. 1884 m. dalyvavo vienoje iš pirmųjų sionistų konferencijų Katovicuose, kur buvo išrinktas į tarybą. Mirė 1904 m. gegužės 24 d. Maskvoje. Po jo mirties verslo valdymą perėmė sūnus Davidas Visockis.
Gruzdžių valsčius

Gruzdžių valsčius – administracinis teritorinis vienetas šiaurės Lietuvoje. Centras – Gruzdžiai.
FK Ala-Too

Istorija

Įkurtas 1992 m. Žaidė aukščiausioje šalies futbolo lygoje.
Aucės savivaldybė

Istorija

Savivaldybė sudaryta 2009 m. reformos metu iš Duobelės rajono dalies.
Saulius Ritter

Biografija

Studijuoja Mykolo Romerio universitete viešąjį administravimą. Sportuoja nuo 2002 m. Pirmieji treneriai – Aldona Tamulevičienė ir Vytautas Milius, dabar – Vladislavas Sokolinskis ir Mykolas Masilionis
2012 m. vasaros olimpinėse žaidynėse užėmė 6-ą vietą dviviečių porinių valčių klasės finale.
2016 m. vasaros olimpinėse žaidynėse užėmė 2-ą vietą dviviečių porinių valčių klasės finale.
Jūros traktorius

Jūros traktorius – motorinė transporto priemonė, skirta važinėti sekliais vandenimis lygiu dugnu ir pervežti keleivius. Turi keleivinę platformą, apie 2 m pakeltą virš ratinio traktoriaus tipo važiuoklės.
Ankstyvieji jūros traktoriai turėdavo 20-40 AG galingumo variklį ir perveždavo daugiausia 10 keleivių. Jūros traktoriai buvo populiariausi apie 1930 m., buvo naudojami kaip unikali transporto priemonė, kuria vežiodavo žmones jūros seklumomis palei pajūrio viešbučius ir jūros kurortų pakrantėmis. Taip pat juos naudodavo ir kaip keltus žmonėms kelti sekliomis vietomis.
Šiais laikais jūros traktoriai praktiškai išnykę – juos išstūmė kateriai, valtys ir keltai laivai, nes jie efektyvesni ir patogesni.
KF Shqiponja

Istorija

Klubas įkurtas 1999 m.
Kosovui tapus nepriklausoma valstybe, klubas dalyvavo šalies aukščiausios lygos pirmenybėse, bet jose neįsitvirtino.
Lietuvos parodų stendų statytojų asociacija

Lietuvos parodų stendų statytojų asociacija (LIPSTA) – parodų stendų statytojų asociacija Lietuvoje. Vienija 6-ias specializuotas parodų stendų ir kitų laikinų 3D (trimačių) konstrukcijų projektavimo, gamybos, logistikos ir montavimo įmones.

Istorija

2001 m. organizacija buvo įkurta.
2002-2005 m. buvo tarptautinės parodų serviso federacijos IFES narė.

Veikla

LIPSTA sukūrė ir patvirtino tokius dokumentus: „Parodų stendų projektavimo techninės sąlygas“ ir nuostatus „Konkursai parodų stendų projektavimui, pagaminimui, transportavimui, sumontavimui ir išmontavimui“. Šie dokumentai padėjo civilizuotos parodų stendų rinkos pagrindus, suderino parodų stendų vartotojų, projektuotojų ir statytojų interesus.
LIPSTA 2002–2005 m. organizavo parodų stendų konkursus didžiausių – INFOBALT ir RESTA parodų metu. Šie konkursai skirti pažymėti geriausios architektūros, grafinio dizaino, funkcionaliausius ir kokybiškiausiai atliktus parodų stendus ir jų kūrėjus bei užsakovus. Nuo 2010 metų vėl pradėti rengti geriausių stendų konkursai.
LIPSTA bendradarbiauja su Lietuvos grafinio dizaino asociacija LGDA ir Lietuvos statybininkų asociacija, įeina į NVO Nevyriausybinių organizacijų forumą.

Vadovybė, garbės nariai

LIPSTA direktorius (nuo 2015 m.) Kęstutis Petronis. Asociacijos valdybos nariai Erikas Piskunovas, Saulius Valius ir Vilius J. Lunevičius.
Asociacijos valdybos sprendimu už nuopelnus vystant Lietuvoje parodų stendų dizainą ir tarptautinės IFES asamblėjos Vilniuje organizavimą UAB „Visus plenus“ direktoriui Petrui Naprušiui suteiktas asociacijos Garbės nario vardas.