google/wiki40b huggingface dataset:
Augustavo gubernijos herbas

Augustavo gubernijos herbas (lenk. Herb guberni augustowskiej) – Augustavo gubernijos heraldinis simbolis pradėtas naudoti dar Augustavo vaivadijos laikais. 1845 m. spalio 5 d. herbas buvo dalinai pakeistas.

Aprašas

Raudono lauko heraldiškai dešinėje pusėje vaizduojamas Pagaunės herbas naudotas Lietuvos Didžiojoje kunigaikštystėje, kairėje pusėje – atgal žiūrinti tamsiai ruda meška.
Drigalskio sala

Drigalskio sala (angl. Drygalski Island) – ledu padengta sala Deiviso jūroje, apie 78 km nuo Antarktidos.
Ilgis 18 km². Plotas 220 km². Ledo kupolo aukštis – 327 m, pačios salos – 325 m. Pirmą kartą salą iš Antarktidos žemyno pakrantės 1912 m. pamatė Australijos antarktinės ekspedicijos (1911–1914 m.) nariai. 1914 m. sausį salą iš arčiau apžiūrėjo Douglas Mawson iš laivo „Aurora“. Pavadinta vokiečių keliautojo Erich von Drygalski vardu.
Draudimo teisė

Draudimo teisė – teisės šaka; visuma teisės normų, reguliuojančių visuomeninius santykius draudimo srityje.
Keolvulfas

Keolvulfas (angl. Ceolwulf, m. 611 metais) – Vesekso karalius (597–611 m.), Keolo brolis.

Biografija

Keolvulfo valdymo laikotarpis apėmė karus su britais, piktais, škotais. Be to, 607 metais įvyko mūšis su Saseksu. Jo eiga kronikose neminima. Tačiau, atsižvelgiant į tai, kad pietų saksai tame periode daugiau išviso neminimi, galima daryti prielaidą, kad, kaip gentis, jie buvo silpni kariniu požiūriu ir patyrė pralaimėjimą.
Barikada

Barikada (angl. barricade, iš pranc. barrique 'statinė') – fortifikacinė užtvara, sudaryta iš parankinių medžiagų, pertverianti kelią, gatvę, tiltą, tarpeklį ar koridorių. Barikados statomos iš įvairių medžiagų, kurios pasitaiko netoliese – iš statinių, dėžių, betoninių blokų, transporto priemonių (automobilių, šarvuočių, vežimų ir pan.) ir jų dalių, medžių, baldų ir t. t. Barikados įrengiamos sukilimų, ginkluotų konfliktų metu. Barikadomis stabdomas priešininko judėjimas, priešininkas gali būti nukreipiamas norima kryptimi. Už barikadų gali būti įrengiamos šaulių pozicijos.
Dabar barikadas paprastai sušaudo savaeige artilerija ar tankais, nes atakuojant ginamas barikadas pėstininkais gali būti patiriami dideli gyvosios jėgos nuostoliai. Neturint artilerijos barikadas atakuojantys pėstininkai stengiasi užimti pastatus barikados šonuose, kad būtų galima apšaudyti už jos įsitvirtinusius priešininkus.
Pietų Čungčongo provincija

Administracinis skirstymas

Pietų Čungčongas padalintas į 8 miestus (si, 시), 7 apskritis (gun, 군).
Juozas Antanavičius (1940)

Biografija

Mokėsi Luokės, Tverų ir Tryškių pradinėse mokyklose, vėliau – Kauno J. Jablonskio vidurinėje mokykloje. 1952–1958 m. lankė Kauno dešimtmetę muzikos mokyklą. 1958–1963 m. studijavo LSSR konservatorijoje (Klemenso Griauzdės muzikos teorijos klasė), kartu dirbo Liaudies muzikos laboratorijoje (vad. J. Čiurlionytė) laborantu.
1963–1964 m. Vilniaus septynmetės vaikų muzikos mokyklos direktoriaus pavaduotojas – mokymo dalies vedėjas, Čiurlionio meno mokyklos muzikos teorijos mokytojas. 1964–1965 m. Vilniaus pedagoginio instituto vyr. dėstytojas. 1968–1969 m. dėstė Leningrado konservatorijoje. Savaitraščio „Literatūra ir menas“ muzikos skyriaus vedėjas, Lietuvos radijo muzikos redaktorius. 1969 m. baigė Leningrado konservatorijos aspirantūrą, 1970 m. menotyros mokslų kandidatas.  Nuo 1969 m. LSSR konservatorijos vyr. dėstytojas, nuo 1972 m. docentas. 1973–1974 m. stažavo Vienos universitete ir Vienos aukštojoje muzikos ir scenos meno mokykloje. 1975–1977 m. ir 1980–1987 m. LSSR konservatorijos muzikos teorijos katedros vedėjas; nuo 1988 m. profesorius. 1977–1979 m. Havanos aukštajame meno institute dėstė muzikos teoriją ir istoriją. 1982–1994 m. LSSR konservatorijos (nuo 1992 m. Lietuvos muzikos akademija) prorektorius mokslo reikalams, 1994–2005 m. rektorius, 2005–2011 m. mokslo ir meno prorektorius, nuo 2011 m. muzikos teorijos katedros profesorius ir Muzikologijos instituto vyresnysis mokslo darbuotojas. 
1972–1996 m. Lietuvos kompozitorių sąjungos valdybos narys, pirmininko pavaduotojas. Nuo 1992 m. Vigo (Ispanija) konservatorijos „Mayeusis“ konsultantas ir meno konsulas. 1993–2005 m. JAV Tarptautinės dailiųjų menų rektorių tarybos narys. Nuo 1995 m. Baltijos šalių muzikos akademijų asociacijos viceprezidentas. 1995–1996 m. Lietuvos universitetų rektorių konferencijos viceprezidentas, 1996–2003 m. prezidentas. 1997–2005 m. Koordinacinės muzikinio ugdymo tarybos pirmininkas. 1998–2003 m. Lietuvos mokslo tarybos narys, 2000–2003 m. Lietuvos aukštojo mokslo tarybos narys. 2000–2003 m. Europos universitetų asociacijos tarybos narys. 2000–2007 m. Muzikos enciklopedijos mokslinės redakcinės tarybos pirmininkas. 2004 m. gruodžio 7-9 d. Algirdo Brazausko Vyriausybėje – LR švietimo ir mokslo ministras; kilus abejonių dėl ryšių su KGB, ministro posto atsisakė.

Mokslinė veikla

Paskelbė straipsnių muzikos stiliaus, žanrų, kalbos, etnomuzikos klausimais. Surinko lietuvių liaudies melodijų. Lietuvoje ir užsienyje skaitė pranešimų, paskaitų apie Lietuvos ir kitų Baltijos šalių muziką, Lietuvos muzikinį gyvenimą, muzikos švietimą. 1983–1993 m. mokslo darbų rinkinio „Menotyra“ atsakingasis redaktorius. Vadovėlio „Muzikos kūrinių analizės pagrindai“ vienas autorių (1977 m.).
PKNS FC

Istorija

Klubo ištakos siekia 1967 m.

Sudėtis (2018)

Atnaujinta: 2018 m. lapkričio 23 d.
Banjaruandai

Banjaruandai (Banyarwanda – 'kilę iš Ruandos') arba mandai – Rytų Afrikos tautų grupė. Gyvena daugiausia Ruandoje ir Burundyje, taip pat pietinėje Ugandoje (ypač Džindžoje) ir Kongo DR (Šiaurės Kivu ir Pietų Kivu). XX a. pab. populiacija sudarė 8,3 mln. žmonių.
Banjaruandus sudaro 3 etninės grupės: hutai, tutsiai ir tva. Kalba bantų grupei priklausančia rundi kalba (tame tarpe jos standartine versija – kinjaruanda). Dauguma išpažįsta tradicinius tikėjimus, dalis – krikščionys. Verčiasi žemdirbyste, gyvulininkyste, medžiokle.
Lolita Jablonskienė

Biografija

Tėvas Henrikas Zabulis. 1985 m. baigė Lietuvos dailės institutą. 1995 m. humanitarinių mokslų daktarė.
Nuo 1993 m. Vilniaus dailės akademijos dėstytoja. 1985–2002 m. Kultūros ir meno instituto, 2002–2004 m. Kultūros, filosofijos ir meno instituto Dailės istorijos skyriaus mokslo darbuotoja. 1993–1999 m. Dž. Soroso šiuolaikinio meno centro direktoriaus pavaduotoja. Nuo 2000 m. Lietuvos dailės muziejaus Šiuolaikinės dailės informacijos centro, nuo 2002 m. Lietuvos nacionalinės dailės galerijos vedėja. Dailės parodų „Po tapybos“, 1998 m., „Nekaltas gyvenimas“, 2000 m., abi Vilniuje, Lietuvos dailės ekspozicijos Venecijos bienalėje 1999 m., 2005 m. ir kitų kuratorė. 2004–2007 m. Lietuvos kultūros ir meno tarybos vicepirmininkė, ekspertų, rengusių projekto „Vilnius – Europos kultūros sostinė 2009“ paraišką Europos Sąjungai, narė.
Paveldimos metabolinės ligos

Paveldimos metabolinės ligos (PMAL) – tai didelė ligų grupė, kuriai būdingi baltymų, angliavandenių, riebalų apykaitoje arba mitochondrinės energijos produkcijoje dalyvaujančių fermentų defektai – tam tikrų fermentų ar jų kofermentų trūkumas arba nepakankamas aktyvumas. Žinoma virš 1500 įvairių PMAL ligų.
Nors atskiros PMAL ligos dažnis svyrioja nuo 1:10000 iki 1:100000, tačiau bendras jų dažnis nemažas (1:500). Dauguma šių ligų paveldimos autosominiu recesyviniu būdu
Kristina Radvilaitė

Biografija

1577 m. gruodžio 29 d. ištekėjo už Karūnos pakanclerio Jano Zamoiskio.
Prokuroro padėjėjas

Prokuroro padėjėjas - prokuroro pagalbininkas; teisinė pareigybė prokuratūroje.

Lietuva

Prokuroro padėjėjas Lietuvoje yra prokuratūros valstybės tarnautojas. Kiti valstybės tarnautojai - vyriausiojo prokuroro padėjėjai, prokuroro padėjėjai, vyriausieji specialistai, vyresnieji specialistai, specialistai etc. Jie kartu su darbuotojais sudaro prokuratūros personalą (LR prokuratūros įstatymas, 24 str.).
Vyšninė patranka

Vyšninė patranka (bulg. черешово топче) – 1876 m. Balandžio sukilimui Bulgarijoje gamintos medinės patrankos, skirtos kovai su osmanais.
Vyšninėmis patrankomis buvo sustiprinti prastai ginkluoti bulgarų sukilėliai. Kaip šių patrankų sviedinius naudojo svarstyklių svarelius ir šiaip metalo gabalus. Dabartinėje Bulgarijoje vyšninės patrankos tapo žinomu simboliu, nepaisant to, kad neretai sprogdavo dar pirmo šūvio metu ir nukaudavo savo artileristus.
Vyšninės patrankos pateko į kai kurių kaimų ir miestelių, kurie buvo svarbūs sukilime (pvz., Koprivštica) herbus. Šios patrankos naudojamos ir kaip dekoratyvūs puošiniai prieš istorinius pastatus Bulgarijoje bei mechanas (bulg. механа) – tradicinius bulgarų virtuvės restoranus.
Varėnos Šv. arkangelo Mykolo bažnyčia

Istorija

1897 m. statyta cerkvė 1919 m. pertvarkyta į bažnyčią, 1920 m. pašventinta. Pamaldas mėginta laikyti tik lenkų kalba. Lietuviams reikalaujant gimtosios kalbos, kildavo riaušės. 1924 m. pradžioje pamaldų visai nebūdavo. 1929 m. įkurta parapija. 1933 m. bažnyčia perstatyta, padidinta. 1936 m. uždaryti Šv. Kazimiero draugijos skyriai ir skaityklos. Klebono Kazimiero Gailiaus rūpesčiu 1967 m. bažnyčia suremontuota.

Architektūra

Bažnyčia turi liaudies architektūros bruožų, kryžminio plano, vienabokštė, su trisiene apside, prieangiu. Šventoriaus tvora medinių statinių.
Epic Games

Istorija

1991 m. įmonė buvo įkurta Timo Svynio Rokvilyje, Merilande, JAV, pavadinimu „Potomac Computer Systems“. Tais pačiais metais bendrovė išleido pirmąjį produktą – „ZZT“. Vėliau įmonė pakeitė pavadinimą į „Epic MegaGames“ ir išleido dar keletą shareware tipo žaidimų, tokių kaip „Epic Pinball“, „Brix“, „Jill of the Jungle“, „Jazz Jackrabbit“ ir „One Must Fall: 2097“. Tuo metu „Epic“ taip pat leido žaidimus, kurtus kitų kompanijų, tokių kaip „Safari Software“. Bei kitų kompanijų kurtus „XLand’s Robbo“, „Heartlight“, „Electro Man“ ir „Zone 66“.
1993 m. išleido platformer tipo žaidimą „Xargon“. Žaidimas savo savybėmis primena „Super Mario Bros.“.
1997 m. „Epic Games“ visiškai įsigijo „Safari Software“ ir jai priklausė keli tos kompanijos kurti žaidimai, taip pat ir vėliau pasirodę žaidimai.
1998 m. „Epic MegaGames“ išleido „Unreal“, 3D pirmojo asmens šaudyklę, kuri vėliau tapo žaidimų serija. Kompanija pradėjo teikti Unreal Engine licenciją kitoms žaidimų kūrimo kompanijoms.
1999 m. bendrovė tapo „Epic Games“. Būstinę iš Rokvilio perkėlė į Kerį, Šiaurės Karolinoje.
2006 m. „Epic“ išleido bestselerį „Gears of War“, skirtą Xbox 360 ir AK, bei baigė kurti „Unreal Tournament 3“, skirtą AK, PS3 ir Xbox 360.
2007 m. rugpjūčio 20 d. kompanija įsigijo lenkų kompanijos „People Can Fly“ akcijų.
2008 m. gegužės 20 d. „Epic Games“ įsigijo „Chair Entertainment“, ir 2009-ųjų vasarą Xbox Live Arcade internetinėje parduotuvėje išleido „Shadow Complex“. 2008 m. lapkričio 7 d. pasirodė „Gears of War 2“, kuriame tęsiasi žmonijos ir Goduolių ordos (angl. Locust Horde) grumtynės.
Kompanija įkūrė filialus Šanchajuje pavadinimu „Epic Games China“, Seule (Pietų Korėja) pavadinimu „Epic Games Korea“ ir Tokijuje pavadinimu „Epic Games Japan“.
2010 m. „Epic“ dirbo prie iOS platformai skirto „Infinity Blade“ žaidimo, kuris buvo išleistas tų pačių metų gruodžio 9 d. 2011 m. įmonė išleido „Gears of War 3“ bei uždarė „Titan Studios“ padalinį.
2012 m. birželį įmonė atidarė naują studiją „Epic Games Baltimore“, o po mėnesio nedidelę dalį „Epic“ akcijų įsigijo Kinijos investicijų bendrovė „Tencent Holdings“.

Apdovanojimai

„Gears of War“ sėkmė kompanijai pelnė IGN „Geriausios Xbox 360 žaidimų kūrimo kompanijos“, oficialaus Xbox žurnalo „Geriausios metų žaidimų kūrimo kompanijos“ ir „Metų studijos“, ir Spike TV „Metų studijos“ apdovanojimus.

Epic Games Store

2018 m. gruodžio 4 d. „Epic“ pranešė apie internetinės žaidimų parduotuvės „Epic Games Store“ įsteigimą. Parduotuvės veikla pradėta prabėgus kelioms dienoms, kartu su jos pristatymu The Game Awards 2018 apdovanojimuose. Skirtingai nuo „Valve Steam“, kuri pasisavina 30 % pajamų (30/70 susitarimas dėl pajamų paskirstymo) nuo žaidimo pardavimų, „Epic Game Store“ teims 12 %, o „Unreal Engine“ varikliu kurtiems žaidimams pasisavinamų pajamų dalis dar sumažės 5 %, tikintis, jog tokios mažesnės pajamų pasidalijimo sutartys pritrauks žaidimų kūrėjus platinti žaidimus per šią platformą.
Draugiškasis skaičius

Draugiškieji skaičiai yra du natūriniai skaičiai, kurių kiekvienas lygus antrojo skaičiaus visų natūrinių daliklių, išskyrus patį skaičių, sumai. Pavyzdžiui: 220 ir 284 yra draugiškieji skaičiai, nes skaičiaus 220 daliklių suma yra
1 + 2 + 4 + 5 + 10 + 11 + 20 + 22 + 44 + 55 + 110 = 284,
o skaičiaus 284 daliklių suma yra
1 + 2 + 4 + 71 + 142 = 220.
Draugiškuosius skaičius galėtume apibrėžti ir kitaip: kiekvieno tokio skaičiaus visų daliklių suma yra lygi abiejų skaičių sumai.

Draugiškųjų skaičių istorija

Viena legenda pasakoja, kad Pitagoras, užklaustas, kas yra draugystė, atsakė: „220 ir 284“. Taip atsirado draugiškųjų skaičių pavadinimas. Amžius skaičiai 220 ir 284 buvo vienintelė žinoma draugiškųjų skaičių pora. Tik XX amžiaus viduryje, patikrinus skaičius iki 1 000 000, buvo rastos 42 draugiškųjų skaičių poros. Todėl viduramžiais manyta, jog talismanai su šiais skaičiais stiprina meilę.
Matematikos istorija

Matematikos istorija prasideda priešistoriniais laikais – priešistoriniai žmonės mokėjo skaičiuoti ne tik konkrečius objektus, bet ir abstrakčius – dienas, sezonus, metus. Natūraliai prireikė sudėties ir atimties. Tikriausiai pirmiesiems skaičiavimams nereikėjo net rašto sistemos, o išsivysčius raštui pradėjo vystytis tokios sritys kaip žemėlapių paišymas, geometrinių figūrų naudojimas paprastų objektų vaizdavimui, ir panašiai ir t. t.
Išsiplėtojus prekybai, visos pirmykštės civilizacijos sukūrė skaičiaus ir mato sąvokas. Beveik prieš 6000 metų šumerai vartojo skaičiavimo sistemą, kurios pagrindas 10 (dešimtainę sistemą), ir sistemą, kurios pagrindas 60 (šešiasdešimtainę sistemą). Šešiasdešimtainė sistema išliko iki mūsų dienų (matuojama laikas ir kampai), primindama mums, jog Babilonijos žyniai nuolat stebėjo Saulės, Mėnulio ir kitų planetų judėjimą, tyrė jų įtaką žmogui.
Sukauptos žinios padėjo dorotis su svarbiausiais žemės ūkio bei visuomenės organizavimo reikalais. Dėl potvynių Babilonijoje ir Egipte nuolat reikėdavo iš naujo nustatyti žemės sklypo ribas, ir šie matavimai sudarė sąlygas geometrijai atsirasti.
Senovės graikai pagrindė matematiką logika ir pavertė ją tiksliuoju mokslu; juo remiantis, iš pradinių prielaidų buvo galima gauti neakivaizdžius teiginius. Euklido „Pradmenys“, parašyti apie 300 m. pr. m. e., yra pirmasis šio požiūrio pavyzdys, įtvirtinęs geometrinį mąstymą 2 tūkstančiams metų.
Kiekvienai civilizacijai reikėjo savos matavimo vienetų sistemos, ir kiekvienas naujas matavimo metodas rėmėsi ankstesniųjų idėjomis. Plintant civilizacijoms, plėtėsi ir prekyba; vis labiau reikėjo bendros matavimo vienetų sistemos. Visos ankstyvosios matavimo vienetų sistemos buvo kuriamos patogumo dėlei. Pavyzdžiui, ilgis buvo matuojamas žmogaus kūno dalimis (pėdomis, sieksniais), plotas – jaučių galia, svoris – akmenimis, tūris – maišais. Kiekviena visuomenė stengėsi norminti matavimo vienetų sistemas; 1791 m. prancūzai sukūrė metrinę sistemą, kurios pagrindas yra metras – viena dešimt milijonoji Žemės dienovidinio ketvirčio dalis.
Senovės Graikijos aukso amžius pagimdė matematiką, tačiau po to ji ilgus amžius buvo sustingusi. Romėnai naudojosi savo pirmtakų matematika, bet naujų problemų nesprendė. Matematikos pažangos nebuvo iki pat XVI a. Mūsų laikais pasaulis keičiasi anksčiau neregėtais tempais. Tai rodo naujų matematikos šakų plėtotė ir jų taikymas mokslo, technikos, pramonės ir prekybos reikalams.
Per visą savo istoriją matematika ne tik atspindėjo civilizacijos laimėjimus, bet ir sudarė palankias sąlygas jiems atsirasti.
Jauna ir graži

Turinys

Izabelė kartu su broliu ir tėvais leidžia atostogas prie jūros. Čia ji susipažįsta su bendraamžiu vokiečiu, su kuriuo vėliau praranda nekaltybę. Grįžusi namo, ji pradeda paskelbia savo slapto telefono numerį internete ir pradeda verstis prostitucija, susitikinėdama daugiausia su pagyvenusiais vyrais. Vienas jų, Džordžas, tampa jos ilgalaikiu meilužiu, tačiau kartą, susitikimo viešbutyje metu, jam sustoja širdis. Išsigandusi Izabelė pabėga ir niekam apie tai nepraneša, tačiau po keleto dienų namuose pasirodo policija. Sužinojus tėvams apie jos užsiėmimą, kyla skandalas. Izabelė liaujasi atsiliepinėti į skambučius, pradeda susitikinėti su bendraamžiu, tačiau po kurio laiko supranta, kad šie santykiai neturi ateities. Ji vėl įjungia savo telefoną ir randa Džordžo žmonos skambutį. Abi moterys sutaria susitikti viešbutyje, kuriame šis mirė...
Juozas Leškevičius

Juozas Leškevičius (g. 1944 m. rugsėjo 1 d.) – Lietuvos pedagogas, Alytaus raj. visuomenės veikėjas.

Biografija

1982 m. baigė Vilniaus pedagoginį institutą, techninių disciplinų mokytojas. Nuo 1995 m. Alytaus raj. Pivašiūnų vidurinės mokyklos direktorius.
Lietuvos krikščionių demokratų partijos, 2003 m. Tėvynės sąjungos Alytaus raj. skyriaus narys. Moka rusų ir prancūzų kalbas. Sutuoktinė Sigita, vaikai Lina, Giedrius.
Baltazaras Kalinovskis

Biografija

Gimė 1827 m. Kaune. 1846 m. su pagyrimu baigė Vilniaus gimnaziją. 1851 m. baigė Sankt Peterburgo universiteto teisės fakultetą. Baigęs mokslus dėstė istoriją ir statistiką Sankt Peterburgo karo mokykloje. 1859 m. tapo ekonomikos magistru, Sankt Peterburgo universiteto teisės fakulteto docentu. Bendravo su Zigmantu Sierakausku, padėjo sukilėliams už tai buvo suimtas ir ištremtas į Astrachanę, vėliau Kazanę. XIX a. septintojo dešimtmečio pabaigoje leista apsigyventi Tuloje, kur dirbo vietos valdžios administracijoje. 1873 m. grįžo į Sankt Peterburgą, kur dirbo teisininko Włodzimierz Spasowicz asistentu. Mirė 1884 m. spalio 10 d. Sankt Peterburge.
Hierarchical Data Format

Hierarchical Data Format (HDF, HDF4, HDF5) – hierarchinis duomenų formatas – failų formatų bei atvirojo kodo taikomųjų bibliotekų visuma, skirta išsaugoti ir atgaminti didelius skaitmeninės informacijos kiekius.
HDF yra palaikomas daugelio programinių platformų – Java, MATLAB, Octave, IDL, Python, C/C++, Fortran.
HDF4, senesnis formatas, nors ir turi nemažai apribojimų, dar yra aktyviai palaikomas jos kūrėjų, HDF Group.
HDF5 formatas yra panašus į failų sistemos formatą. Juo saugomi tiek duomenys, tiek metaduomenys. Indeksavimui naudojamos B-medžio tipo struktūros, todėl prieiga prie duomenų yra greitesnė nei tradicinėse SQL duomenų bazėse.
Naujausia versija yra HDF5, bibliotekų versija 5-1.8.15 (2015.05.15).
Krikštatėvis II

Atsiliepimai ir apdovanojimai

„Krikštatėvis II“ įvardijamas kaip vienas geriausių filmų kino istorijoje, taip pat yra bene daugiausiai šlovės sulaukęs filmo tęsinys. Daugelio kritikų laikomas lygiu savo pirmtakui, tačiau įvairiuose geriausių filmų sąrašuose beveik visada atsiduria žemiau pirmosios dalies. Filmas nebuvo komerciškai sėkmingesnis už pirmąją dalį, bet nepaisant to uždirbo 193 mln. JAV dolerių, tuo tarpu biudžetas tesiekė 13 mln. Tai buvo pelningiausias 1974 m. „Paramount“ filmas ir 5-tas pagal pelningumą JAV.
Filmas buvo nominuotas 11 Oskaro apdovanojimų ir buvo pirmasis filmo tęsinys, laimėjęs geriausio filmo apdovanojimą. Kiti šeši laimėti Oskaro apdovanojimai: geriausias režisierius (F. F. Coppola), geriausias antraeilio vaidmens aktorius (De Niro), geriausias adaptuotas scenarijus (Coppola ir Puzo) bei geriausias meninis apipavidalinimas (Dean Tavoularis, Angelo P. Graham ir George R. Nelson) ir geriausia muzika (Nino Rota ir Carmine Coppola).
1993 m. filmas buvo įtrauktas į JAV Nacionalinį filmų registrą. 1997 m. Amerikos filmų institutas filmui skyrė 32-tą vietą, kurioje filmas išsilaikė 10 metų.
Svetainėje Rotten Tomatoes filmas įvertintas 98 % iš 100.
Asia Barštein

Biografija

1939–1944 m. studijavo Odesos, Alma-Atos universitetuose. 1973 m. Maskvos srities pedagoginiame institute apgynė disertaciją „20 a. trečiojo dešimtmečio žurnalų satyros raidos kai kurios problemos“, humanitarinių mokslų daktarė.
1944–1945 m. Semipalatinsko pedagoginio instituto, 1946–1949 m. Vinicos pedagoginio instituto dėstytoja. 1949–1995 m. Šiaulių pedagoginio instituto (nuo 1997 m. Šiaulių universitetas) dėstytoja, 1950–1952 m. Rusų kalbos ir literatūros, 1983–1985 m. Rusų literatūros katedros vedėja, docentė.
Nagrinėjo rusų rašytojų S.Jesenino, V.Majakovskio, M.Zosčenkos ir kt. kūrybą.
Plungės akademiko Adolfo Jucio pagrindinė mokykla

Istorija

1919 m. Liepų gatvės pastate įkurta Plungės realinė progimnazija. 1923 m. progimnazija tapo „Saulės“ realine gimnazija. 1925 m. išleista 1-oji abiturientų laida. 1929 m. gimnazija tapo valstybine gimnazija, nuo 1934 m. progimnazija.1936 m. prie Plungės progimnazijos prijungta vienuolių kapucinų mokykla, nuo 1940 m. mokykla vėl tapo Plungės valstybinė gimnazija.
1955 m. pavadinta Plungės vidurine mokykla, nuo 1961 m. Plungės 1-oji vidurinė mokykla. 1996 m. suteiktas akademiko Adolfo Jucio (1904–1974) vardas, mokykla pavadinta Plungės Adolfo Jucio vidurine mokykla. Nuo 2001 m. Plungės akademiko Adolfo Jucio pagrindinė mokykla.
Mančesteris

Istorija

Iki XVIII amžiaus pradžios Mančesteris tebuvo smulkus prekybos miestelis. Jo drėgnas klimatas puikiai tiko medvilnės apdorojimui. Pritaikius verpimui ir audimui garo mašinas, medvilnės pramonė sparčiai išplito po šį rajoną, ėmė vystytis kitos naujausias to meto technologijas naudojančios pramonės sritys. Mančesteris greitai tapo vienu didžiausių Anglijos miestų. Praeityje miestas turėjo „suspausto vandens“ energijos tiekimo sistemą, kurią vėliau pakeitė elektra. Nuo pramonės revoliucijos laikų liko labai tankus vandens kanalų tinklas, anksčiau naudotas transportui. Vėliau kanalus pakeitė gausūs geležinkeliai, kurių dalis dabar nuardyta. Miestui vandeniu aprūpinti buvo užtvenkta daugybė upelių gretimai esančiame kalnų masyve, sukuriant dirbtinių ežerų grandines.
Ir dabar Mančesteryje galima pamatyti vieną didžiausių pasaulyje veikiančių įvairių garo mašinų kolekciją.
Mančesterio universitete buvo atlikti reikšmingi atomo struktūros tyrimai, už kuriuos 1908 m. Ernestas Rezerfordas buvo apdovanotas Nobelio premija chemijos srityje. 1948 m. Frederikas Viljamsas (Frederic Calland Williams) ir Tomas Kilbernas (Tom Kilburn) čia pagamino pirmąjį pasaulyje „tikrą“ kompiuterį, galintį iškart vykdyti įvairias programas (parengimas kitai programai iki tol trukdavo net keletą dienų). Šiuo metu čia veikia itin galingų (tūkstančiai procesorių) superkompiuterių centras.
Devynioliktame ir dvidešimtajame amžiuje Mančesteris visada buvo radikalios, reformų siekiančios politikos centras, čia būta įnirtingų kovų už moterų teisę dalyvauti rinkimuose.
Žemučiai

Istorija

1966 m. lapkričio 25 d. Mišpetrių gyvenvietė pervadinta Žemučiais.
Simonas Karolis Oginskis

Giminė ir dvarai

Kilęs iš bajorų, būsimųjų Lietuvos kunigaikščių Oginskių giminės. Tėvas Samuelis Levas Oginskis, motina Zofija Belevičiūtė.
Valdė Mūro Strėvininkų dvarą Trakų vaivadijoje, Mikulino, Lozno, Rudnios dvarus Vitebsko vaivadijoje, Krosną Kauno paviete.

Biografija

1641–1655 m. mokėsi Nyderlanduose, Franekerio universitete.
1654 m. Vitebsko pakamaris, vienas miesto gynybos nuo Rusijos kariuomenės puolimo organizatorių. 1654 m. lapkričio 22 d. generolui Šeremetjevui užėmus pilį, kartu su tėvu pasitraukė į Vilnių, 1656 m. dalyvavo Vilniaus bajorų nuolankumo vizite pas carą.
1660 m. įstojo į Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės kariuomenės etmono Vincento Gonsevskio diviziją. 1660–1663 m. ne kartą pasižymėjo sudėtingose karo batalijose. Kai po Andrusavo taikos sutarties 1667 m. Vitebskas buvo grąžintas Abiejų Tautų Respublikai, karalius Jonas Kazimieras Vaza Simoną Karolį Oginskį paskyrė miesto perėmimo iš rusų vadovu. Vėliau jam pavesta rūpintis Vitebsko vidaus gyvenimo reikalais.
1680 m – LDK ginklininkas, 1685 m. paskirtas Mstislavlio vaivada. Perėjęs į katalikybę, tapo Šv. Teresės bažnyčios ir Karmelitų vienuolyno Vilniuje, kur ir palaidotas, fundatoriumi.
Rembrantas, savo garsųjį paveikslą "Kazokas ant žirgo", kuriame, kaip manoma, yra pavaizduotas pats kunigaikštis, kaip Lietuvos kariuomenės lengvosios kavalerijos raitelis (kazokas), nutapė 1655 m. Šis paveikslas ilgai puošė Oginskių giminės dvaro interjerą, kol Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės kariuomenės vadas Mykolas Kazimieras Oginskis jo nepadovanojo paskutiniajam Abiejų Tautų Respublikos karaliui Stanislovui Augustui Poniatovskiui. Dabar šis Lietuvos kariuomenės raitelio paveikslas yra saugomas H. K. Friko rinkinyje Niujorke.