google/wiki40b huggingface dataset:
Kazimieras Žalalis

Kazimieras Žalalis (1917 m. vasario 10 d. Rozinovskio apyl., Baltarusija – 1984 m. birželio 4 d. Kiduliuose) – vargonininkas.

Biografija

Vaikystė prabėgo Molėtų rajone, Skudutiškyje. Vargonuoti mokėsi pas Utenos ir kitų parapijų vargonininkus.
Savarankišką vargonininko kelią pradėjo būdamas 17 metų, o pirmoji darbo vieta buvo Pakalniai, Utenos rajone. Vėliau dirbo Skudutiškyje, Stirniuose, Tauragnuose. Nuo 1956 metų darbuojasi Žemaitijoje: Pikeliuose, Mažeikių raj., Alsėdžiuose, Plungės raj. Nuo 1959 metų pradėjo dirbti Telšių rajono Žarėnų bažnyčioje. Kurį laiką Žarėnuose dirbo didelis muzikos, giesmės mylėtojas, gražų balsą turėjęs kunigas Klemensas Arlauskas. Jų bendromis pastangomis labai sutvirtėjo bažnyčios choras, giedodavęs 4-riais balsais mišparus, kun. Gedimino Jono Šukio, Juozo Naujalio, J. G. Zangl „Šv. Liudviko“, J. Gruber „Šv. Onos“ ir „Šv. Cecilijos“, G. E. Stehle „Salve Regina“ mišias.
nuo 1967 metų iki 1981-jų, pakviestas Akmenės klebono Antano Vaičiaus (vėliau tapusio Telšių vyskupu), darbavosi Akmenėje, kur buvo pajėgus choras, jį papildė naujais choristais.
Sušlubavus sveikatai, kanauninko Juozo Barkausko pakviestas, persikėlė į Kidulius, Šakių rajone, kur dirbo iki mirties. Atvykęs į Kidulius, atnaujino, papildė naujais nariais bažnyčios chorą, kuris giedojo per ark. Liudo Povilionio vizitaciją. Įvairiose Lietuvos vietose besidarbuodamas stengėsi atnaujinti chorų repertuarą, papildyti naujais kūriniais. Susirašinėjo, keitėsi kūriniais su ilgamečiu Švenčionių vargonininku J. Deveikiu, Plungės bažnyčios vargonininku Antanu Pociumi, Telšių – V. Stakaniu ir kt.
Palaidotas Utenos rajone, Tauragnų kapinėse.
K. Žalalio brolis Vaclovas Žalalis taip pat buvo vargonininkas, dirbęs Linkmenų, Kriaunų, Kuktiškių, Balninkų parapijose.
K. Žalalio sūnus Stasys Žalalis (1943 m. balandžio 21 d. Skudutiškio k., Molėtų r. – 2013 m. spalio 6 d. Šiauliuose) – Lietuvos pedagogas, chorvedys, vargonininkas.

Literatūra

Maestro Stasys Žalalis / Birutė Žymantienė. – Šiauliai: K. J. Vasiliausko leidykla „Lucilijus“, 2014. – 284 p. Iliustr. – ISBN 978-9955-32-264-1
Iz sten kazarm

Iz sten kazarm (liet. Iš kareivinių sienų) – nelegalus eserų laikraštis, ėjęs 1906–1907 m. Vilniuje rusų kalba.

Istorija

Leido eserų Vilniaus komitetas.
Aristavos pagrindinė mokykla

Istorija

1865 m. įkurta valdinė pradžios mokykla. 1928 m. įsteigta pradinė mokykla, nuo 1953 m. – septynmetė, vėliau aštuonmetė, devynmetė, nuo 1993 m. – vidurinė.
2012 m. išregistruota.
Uganda

Gamta

Ugandos biologinė įvairovė viena iš turtingiausių Afrikos žemyne. Šaliai būdingos aukštažolės, parko pobūdžio (su retmiškiais) savanos. Kalnuose yra išlikę tropinių miškų, aukštikalnių žolynų. Taip pat nemažai šlapynių, gėlo vandens (upių, ežerų) ekosistemų. Iš viso Ugandoje aptinkama 345 žinduolių, 1007 paukščių, 256 roplių, 67 varliagyvių, 350 žuvų, 8999 vabzdžių, daugiau nei 5300 augalų rūšių. Tarp jų beveik visos geriausiai žinomos Afrikos gyvūnų rūšys: drambliai, buivolai, raganosiai, šimpanzės, gorilos, šakalai, gazelės, gepardai, leopardai ir kt.
Miškai Ugandoje užima 15 % sausumos ploto ir sparčiai nyksta dėl žmogaus veiklos. JTO duomenimis, per pastaruosius 20 metų jų sumažėjo daugiau nei trečdaliu, o anot kai kurių kitų šaltinių – ir dar daugiau.
Šalies gamtai apsaugoti įsteigta daug saugomų teritorijų: Ruvenzorio kalnų, Karalienės Elžbietos, Merčisono krioklio, Bvindžio miško ir kt. nacionaliniai parkai, įvairūs draustiniai. Į saugomas teritorijas patenka apie ketvirtadalis Ugandos teritorijos.
Valai (Ganos etninė grupė)

Istorija

Remiantis pasakojamosios literatūros šaltiniais, valų protėviai į dabartines teritorijas migravo iš Mamprugu valstybės rytuose. Naujose žemėse jie susidūrė su vietos gyventojais lobais, kuriuos išstūmė į vakarus arba asimiliavo. Valų etnogenezėje svarbų vaidmenį atliko ir kitos panašios kilmės išeivių gentys dagabai ir biriforai, taip pat mandžių kilmės musulmonų pirkliai bei misionieriai iš šiaurės.
Skirtingai nei jų šiauriniai kaimynai dagabai ar aplinkinės gurunsių gentys, kurios nesukūrė ryškesnių politinių junginių, valai buvo vienintelė etninė grupė šiaurės vakarų Ganoje, kurie sukūrė savo centralizuotą valstybę. Jos politiniu centru tapo naujai pastatytas miestas Va, kuris ir dabar išlieka pagrindinis urbanistinis centras šiaurės vakarų Ganoje.
Valų etninė grupė, nepaisant nuolatinės asimiliacijos, išliko labai heterogeniška. Ją sudarė bent trys atskiros klasės, kurios savotiškai dalijos valdžia valstybėje. Valdančioji klasė, waa nabihi, tiesiogiai kilusi iš Mamprugu karalystės, dar vadino save "baltaisiais vala" (Waala piene), ir iš jos buvo renkami valdovai, tituluojami Waa naa. Islamą išpažįstanti ir platinanti klasė yerihi tarpusavyje bendravo malinkių dialektu, ir iš jų tarpo buvo renkamas religinis lyderis limamas. Valstybės prastuomenė, ne visada priėmusi islamą, buvo traktuojama kaip pagonys, ir vadinami dagaaba (taip pat valai vadino savo šiaurinius kaimynus pagonis). Nepaisant kalbinio ir religinio susiskaldymo, visi valstybės gyventojai pripažino Va miesto valdžią ir tapatinosi su viena tauta.
Karo žaidimas

Karo žaidimas (angl. wargame, war game) – bendras terminas, skirtas apibūdinti bet kokius žaidimus, kurių pagrindinis objektas susijęs su karo tematika. Kartais taip pat pavartojamas terminas konfliktų simuliacija (angl. conflict simulation), kuris daugiau apibūdina sudėtingus strateginius žaidimus, kuriuose imituojami (atkuriami) karo veiksmai.
Šiuolaikinio hobio – žaisti karo žaidimus – kilmės šaknys siekia XIX a. pradžią. Nuo to laiko karo žaidimai labai pasikeitė, iš miniatiūrų ir stalo karo žaidimų radosi šiuolaikiniai kompiuteriniai arba kompiuterio pagalba žaidžiami karo žaidimai. Tačiau miniatiūrų ir stalo žaidimai tebėra populiarūs ir šiandieninės visuomenės tarpe.
Pagal tematiką karo žaidimai paprastai būna istoriniai, hipotetiniai, fantastiniai (maginė arba mokslinė fantastika). Istoriniai karo žaidimai sudaro bene didžiausią grupę. Jie yra paremti tikrais įvykiais ir juose bandoma kiek įmanoma apytikriai atkurti tikras karines pajėgas, karo lauko reljefą ir kitus reikšmingus veiksnius, su kuriais susiduria žaidimo dalyviai. Hipotetiniai žaidimai yra grindžiami istoriniais faktais, bet yra siejami su mūšiais ar konfliktais, kurie iš tiesų nevyko (arba dar įvyks). Fantastiniuose žaidimuose vyksmo vieta būna išgalvota arba paremta grožinės literatūros motyvais.
Banginė funkcija

Banginė funkcija yra pagrindinis dydis visiškai aprašantis dalelės judėjimą kvantinėje mechanikoje. Tai yra koordinačių ir laiko funkcija, dažniausiai žymima graikiška raide psi – \psi(\vec{r}, t).
Iš esmės tai yra tokių klasikinių dydžių, kaip padėtis ir greitis analogas kvantiniame pasaulyje. Klasikinėje mechanikoje iš antrojo Niutono dėsnio randame kūno trajektoriją, iš kurios galime rasti visus kūną aprašančius dydžius, pvz., greitį, energiją, judesio kiekį ir t. t. Kvantinėje mechanikoje spręsdami Šredingerio lygtį randame dalelės banginę funkciją, o žinodami ją galime rasti visus kitus dalelę aprašančius dydžius, t. y. banginė funkcija suteikia visą informaciją apie nagrinėjamą dalelę.

Interpretacija

Aprašant dalelę kvantiniame pasaulyje negalime naudotis tokias dydžiais, kaip padėtis ar greitis, mat jų iš principo neįmanoma tiksliai išmatuoti – jie neturi apibrėžtų verčių, kiekvienas matavimas juos pakeičia.
Kopenhagos kvantinės mechanikos interpretacija sako, kad dalelė apskritai neturi padėties, tol, kol nepabandysime jos išmatuoti, t. y. matavimas kvantinėje mechanikoje yra esminis procesas. Kai atliksime matavimą, dalelė „apsispręs“, kur jai būti ir su tam tikra tikimybe užregistruosime ją kažkurioje erdvės dalyje. Šią tikimybę ir aprašo banginės funkcijos modulio kvadratas. Kiekvieno matavimo metu gausime vis kitą padėtį, net jei dalelė neveikiama absoliučiai jokių jėgų. Taip atlikdami daug matavimų rasime vidutinę padėtį, t. y. dydį, kurį mes suvokiame kaip dalelės padėtį klasikinėje mechanikoje. Visa tai galioja ir kitiems klasikiniams dydžiams, tokiems kaip greitis, judesio kiekis ir t. t.
Verčių, kurias galime gauti matavimų metu, spektras priklauso nuo nagrinėjamos sistemos. Kai kurie dydžiai gali turėti diskretinį spektrą arba net konkrečias vertes. Pvz., elektronas vandenilio atome gali įgauti tik tam tikras energijos ir judesio kiekio momento absoliutines vertes, kurios nurodomos kvantiniais skaičiais n ir l, bet turi tolydinius greičių bei padėčių spektrus – t. y. iš principo negalime nurodyti jo padėties, o tik sritį, kur jį rasti tikimybė yra didžiausia. Ši sritis vadinama elektrono orbitale.
Juozas Blažys (1897)

Biografija

Giedoti ir vargonuoti išmoko Rudolfo Lymano (Liehmann) vargonininkų mokykloje Rokiškyje.
Pirmojo pasaulinio karo metais atvyko į JAV ir netrukus pradėjo vargonininkauti Bentone, IL, paskui Nekalto Prasidėjimo lietuvių parapijoje East St. Louise, IL, bei Šv. Petro ir Povilo parapijoje Vestvilyje, IL. 1922–1925 m. vargonininkavo Šv. Antano lietuvių parapijoje Detroite. Iš vargonininko pareigų pasitraukęs, apie metus dainavo ir vaidino pagarsėjusioje „Dzimdzi drimdzi“ trupėje. Kurį laiką vadovavo nedideliam (16–18 dalyvių), bet skambiam Lietuvos Vyčių Glee klubo vyrų chorui.
Nuo 1931 m. iki mirties vargonininkavo ir vadovavo mišriajam chorui (25 dalyviai) Šv. Antano lietuvių parapijoje Detroite. Jo vadovaujami chorai giedodavo bažnyčiose, dalyvaudavo koncertuose ir kituose tautiniuose renginiuose.
Nuo 1934 m. buvo ALRK Vargonininkų sąjungos narys, rėmė žurnalą „Muzikos žinios“.
Šailendros

Kilmė

Šailendros iškilo Centrinėje Javoje Kedu lygumoje. Be Javos kiti Šailendrų gimtinės kandidatai yra Sumatroje, Indijoje ir Kambodžoje.

Indija

Indijos mokslininkas Madžumdaras teigė, kad Šailendrų dinastija, valdžiusi Šrividžają ar Medango karalystę, kilo iš Kalingos Rytų Indijoje. Su tuo sutinka Nilakanta Sastri ir Moens, teigiantis, kad jie įsikūrė Palembange prieš atvykstant Dapunta Hyang. Šis su savo kariais išvijo Šailendras į Javą 683 m.

Kambodža

1934 m. prancūzų mokslininkas Coedes įžvelgė Šailendrų ryšį su Funano karalyste Kambodžoje, nes Funano karaliai naudojo panašius titulus, bet keletas Kambodžos specialistų su tuo nesutinka. Jie teigia, kad nėra įrodymų, kad Funane buvo naudojami Šailendrų titulai.

Sumatra

Kiti mokslininkai teigia, kad Šrividžajos iškilimas Sumatroje nulėmė Šailendrų atsiradimą. Jie pabrėžia bendrą tikėjimą, vedybas ir Ligoro įrašus. Senoji malajų kalba Šailendrų raštuose irgi jiems įrodo ryšį su Sumatra. Sodžomerto įraše (725 m.) minimas Dapunta Selendra, laikomas Šailendrų protėviu. Dapunta yra dažnas Šrividžajos karalių titulas, o įrašas padarytas senąja malajų kalba.

Java

Kita teorija teigia, kad Šailendros kilo iš Javos, o Sandžajų dinastija yra jos atšaka. Šri Sandžaja yra Šailendrų, valdžiusių šivaistų Mataramo karalystę, palikuonis. Šailendrų ryšiai su budizmu prasidėjo, kai atsivertė Panarabanas (ar Panangkaranas). Tą teoriją grindžią XVI a. dokumentas Carita Parahyangan, kuriame Šri Sandžaja įsakė sūnui atsiversti į budizmą, nes jų šivaistinio tikėjimo bijojo pavaldiniai ir troško tokios pacifistinės religijos kaip budizmas.
Grigalius Sanguška

Biografija

Lietuvos kunigaikščių Sanguškų giminės, Kamin-Kaširskio linijos atstovas, herbo „Pogonia“ savininkas. Kunigaikščio Levo Aleksandrovičiaus Sanguškos (m. 1571) ir Anos Nikolajevnos Astikaitės (m. iki 1584) vienintelis sūnus. 
Vaikystėje kunigaikštis Grigalius Sanguška liko be tėvų ir buvo Kijevo vaivados, kunigaikščio Konstantino Konstantinovičiaus Ostrogiškio globoje, kuris dar dar 1583 metais davė jam tėvo sodybas – Goruchove, Marovičiuose, Senejame Stave, Podlesokoje, Premylije ir Smolianuose, Lucko paviete. 
Tais pačiais 1583 metais Grigalius Sanguška pradėjo skaitytis Kameno dvaro valdytoju su Krubelio, Krasnoje, Duby, Gorodeleco, Vladimiro paviete kaimais.  
Buvo vedęs kunigaikštytę Sofiją Jaroslavną Holovčinską (m. 1605), kunigaikščio Jaroslavo Jaroslavičiaus Holovčinskio (m. 1622), kuri 1593 metais padovanojo jam savo kraitį 14000 kapų pinigais, aprupintą Kaširo ir Goruchovo sodybomis.
1597 metais kunigaikštis Grigalius Sanguška buvo paskirtas Liubačevo kaštelionu. 1598 metų liepą gavo Braclavo kašteliono pareigybę.   
Po savo vyro mirties Sofija Holovčinska 1602/1603 metais ištekėjo antrą kartą už Lvovo seniūno Stanislavo Bonifacijaus Mnišeko (m. 1644) ir priėmė Romos-katalikų tikybą.
Minas (graikų mitologija)

Minotauras

Minas buvo iškviestas į dvikovą dėl karaliaus sosto, todėl jis meldė Poseidono pagalbos. Poseidonas pasiuntė milžininšką baltą bulių. Minas ketino paaukoti bulių Poseidonui, bet nusprendė to nedaryti. Jis apkeitė ir paaukojo kitą bulių. Supykęs Poseidonas prakeikė Pasifaję, Mino žmoną, zoofilija. Dedalas pastatė jai medinę karvę, kurioje ji pasislėpė. Baltasis bulius susiporavo su medine karve ir Pasifajė tapo nėščia nuo bulio. Pasifajė pagimdė siaubingą pabaisą Minotaurą, pusiau žmogų, pusiau bulių. Dedalas jam pastatė sudėtingą labirintą, kuriame Minas patalpino Minotaurą. Minas įkalino Dedalą ir jo sūnų Ikarą bokšte, kad niekas nesužinotų labirinto paslapties.

Britomartė

Kai Minas mėgino suvilioti nimfą Britomartę, ši pabėgo, persekiotojas vijosi per visą salą, kol galiausiai ji šoko į jūrą. Tačiau ją išgelbėjo Eginos salos žvejys.

Mino mirtis

Minas ieškojo Dedalo keliaudamas iš miesto į miestą užduodamas galvosūkį. Jis turėjo spiralinę kriauklę ir klausė, kas galėtų paėmęs virvelę perrišti ją. Kai atvyko į Kamiko miestą Sicilijoje karalius Kokalas žinojo, kad Dedalas galės įminti mįslę, todėl nuėjo jo patarimo. Dedalas jam patarė pririšti vieną virvelės galą prie skruzdelės ir paleisti ją į kriauklę, taip buvo įmintas galvosūkis kaip perrišti krauklę. Minas suprato, kad Dedalas buvo karaliaus Kokalo rūmuose ir pareikalavo susitikti su juo. Kokalas sugebėjo įkalbinti Miną prieš susitinkant su Dedalu nusimaudyti. Kokalo dukterys užmušė Miną nudegindamos verdančiu vandeniu.  
Po mirties Minas tapo vienu iš trijų teisėjų pomirtinėje Hado karalystėje. Jis teisia graikus, o jo brolis Radamantas – azijiečių sielas, trečiasis teisėjas Ajakas – europiečių sielas.
Jonavos Šv. apaštalo Jono parapija

Jonavos Švento apaštalo Jono parapija – apaštalo Jono vardo parapija Jonavos dekanate (Kauno arkivyskupija), Jonavos mieste. Parapijos globėjas – Šv. apaštalas ir evangelistas Jonas.

Istorija

2008 m. kovo 2 d. įsteigta Kauno arkivyskupo metropolito Sigito Tamkevičiaus dekretu. Parapijos klebonas – kun. Audrius Mikitiukas (Jonavo dekanato dekanas, Žeimių Švč. M. Marijos Gimimo bei Jonavos Šv. apaštalo Jokūbo parapijų klebonas). Sudarytas bažnyčios statymo komitetas.
2012 m. pašventinta Jonavos Šv. apaštalo Jono parapijos koplyčia.
Visginų piliakalnis

Piliakalnis

Piliakalnis įrengtas Nemuno dešiniojo kranto aukštutinės terasos kyšulyje, 2 m žemiau laukų, už 30 m pločio griovos. Aikštelė beveik keturkampė, pailga šiaurės rytų – pietvakarių kryptimi, 27x16 m dydžio. Jos šiaurės rytų krašte supiltas 1,5 m aukščio, 13,5 m pločio pylimas, už kurio iškastas 17 m pločio, 1 m gylio griovys. Šlaitai nuo griovų ir Kauno marių statūs, 35-40 m aukščio. Piliakalnis apardytas arimų, dabar apaugęs krūmais ir jaunais lapuočiais.
Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečiu. Lietuvos Respublikos Vyriausybės nutarimas dėl paskelbimo kultūros paminklu – 1998-05-19; Nr.612. Paminklo teritorijos plotas 18000 m². Išmatavimai: 170 m ilgio šiaurės vakarų – pietryčių kryptimi ir iki 140 m pločio.

Aplinkiniai piliakalniai

Dubravų piliakalnis 6 kmDabintos piliakalnis 2 kmLašinių piliakalnis (Kaišiadorys) 7 kmVainatrakio piliakalnis 10 kmBurčiakų piliakalnis 8 kmSabalėnų piliakalnis 12 kmGuogų piliakalnis 2 kmVarkališkių II piliakalnis 2 km
Kristjanas Eldjaurnas

Biografija

Baigė Kopenhagos universitetą, 1957 m. istorijos daktaras.
1947–1968 m. Islandijos nacionalinio muziejaus direktorius. 1968–1980 m. Islandijos prezidentas.

Mokslinė veikla

Daugelio archeologinių tyrimų vadovas. Parašė Islandijos archeologijos ir meno istorijos veikalų, svarbiausias – Islandijos senovės menas (Ancient An in Iceland 1957). Leidinio „Šiaurės šalių vidurinių amžių kultūros ir istorijos leksikonas“ (Kulturhistorisk leksikon for nordisk middelalder 22 t. 1957–1978 m.) vienas redaktorių.
Veikimo spindulys

Veikimo spindulys (angl. radius of action, rus. радиус действия) – didžiausias nuotolis, kurį nuo bazės (uosto, aerodromo) laivas, orlaivis ar kt. karinės technikos vienetas (ar karinis vienetas) gali nukeliauti su įprastiniu kroviniu, atlikti skirtas užduotis nepasipildydama degalų ir grįžti. Raketų veikimo spindulys – didžiausias nuotolis, kuriuo raketa gali pasiekti ir sunaikinti taikinį.
Aviacijoje taktinis veikimo spindulys (angl. tactical radius of action; rus. тактический радиус действия) yra didžiausias nuotolis, kurį orlaivis (lėktuvas, sraigtasparnis) ar aviacijos dalinys, turėdamas pilnus degalų bakus, gali nuskristi, atlikti kovos užduotį ir grįžti į aerodromą neišeikvojęs garantinių degalų atsargų ir neeikvojamųjų degalų likučių.
Laivyne operatyvinis veikimo spindulys (angl. operational radius of action; rus. оперативный радиус действия) yra didžiausias nuotolis, kurį laivas ar laivų junginys, turėdamas nustatytas kuro atsargas ir plaukdamas koviniu ekonomišku greičiu, gali nutolti nuo bazavimo vietos, atlikti duotą užduotį ir grįžti į bazę nepapildęs kuro atsargų jūroje ir neeikvodamas garantinių kuro atsargų.
Tigras

Paplitimas

Savaime paplitę Azijoje, tarp kurių daugiau kaip pusė visų tigrų gyvena Indijoje. Tai miškų ir džiunglių gyventojai.

Medžioklė

Tigras – vienišas gyvūnas, medžiojantis tiek dieną, tiek naktį. Šviesus su tamsiais dryžiais kailis padeda jam gerai užsimaskuoti ir pakankamai priartėti prie aukos. Medžiodamas sėlina link grobio arba puola jį iš pasalų. Gali pargriauti stambų galviją. Įprastas jo maistas – elniai ir ožkos, bet kai kurie tigrai, ypač seni ar sužeisti, puola ir žmogų. Palyginimui, jo žandikaulių sukandimas beveik dvigubai stipresnis už liūto sukandimą.

Tigrų porūšių klasifikacijos

Iki istoriniais laikais išnykę kardadančiai tigrai nebuvo tigrų porūšis, nepriklausė ir panterų (Panthera) genčiai, bet buvo atskira katinių (Felidae) šeimos išnykusi smilodonų (Smilodon) gentis.

Apsauga

1930 m. tigrų buvo apie 100 tūkst. Dabar kur kas mažiau – tigras laikomas nykstančiu gyvūnu. Natūrali šių gyvūnų aplinka griaunama, juos dažnai nusižiūri brakonieriai. 1970 m. Indijoje buvo visiškai uždrausta tigrų medžioklė. Tigrų naikinimui nesumažėjus, 1972 m. įvykdytas Tigro projektas. Buvo išleistas įstatymas, kuris tigro kailio pirkimą, pardavimą paskelbė kriminaliniu nusikaltimu. Draustiniuose, vad. tigrų priebėgose, ribojamas naminių gyvulių ganymas, o miškų kirtimas uždraustas. Šiuo metu plėšrūnų pagausėjo.
FK Banat Zrenjanin

Istorija

Iki 2006 m. žaidė Banato Dvore.
Gertrūda Čaikauskienė

Biografija

UAB „Molėtų duona“ direktorė. Lietuvos kooperatyvų sąjungos narė.
Nuo 1999 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Molėtų rajono skyriaus narė, 2003 m. iždininkė.
Kauno rajono Lapių pagrindinė mokykla

Istorija

1927 m. Lapėse atidaryta keturių skyrių pradinė mokykla. Patalpos mokyklai parinktos didžiuliuose mediniuose namuose, priklausiusiuose parapijai. Pirmieji mokyklos mokytojai Butrimaitė ir Tumasionis. Irstant minėtiems pastatams, mokykla perkelta į kitus, naujus medinius namus, tebestovinčius dar ir dabar. 1935 m. kunigas J. Juodeika įsteigė biblioteką-skaityklą.
1938 m. pastatytas naujas medinis dviaukštis mokyklos pastatas. Mokiniai mokėsi 6 skyriuose. Klasės buvo pirmame aukšte, mokytojai gyveno antrame. Mokyklos aplinka greitai sutvarkyta: apsodinta įvairiais medžiais bei dekoratyviniais krūmais. 1945 m. mokykla išplėsta ir pavadinta progimnazija, 1950 m. septynmetė, 1961 m. reorganizuota į aštuonmetę, 1988 m. - devynmetė, nuo 1993 m. pagrindinė mokykla.
Michał Krukowski

Biografija

Gimė 1891 m. balandžio 10 d. Juodaklonyje, Antano ir Paulinos Kočanaitės šeimoje. Baigė teisės mokslus Kazanės universitete. I pasaulinio karo metu paimtas į carinę kariuomenę, prasidėjus bolševikinei revoliucijai perėjo į lenkų dalinį, o Lenkijai tapus nepriklausomai prisijungė prie Lenkijos kariuomenės. Kovojo Lenkijos-sovietų kare ir prieš Lietuvos kariuomenę, dirbo karo lauko teismo teisėju. Nuo 1934 m. dirbo teisėju Vilniaus apeliaciniame teisme. 1940 m. suimtas NKVD ir nužudytas Charkove. 2007 m. spalio 5 d. po mirties suteiktas kapitono laipsnis.
Elerhauzo piliakalnis

Elerhauzo piliakalnis ir pilkapynas – prūsų piliakalnis ir pilkapynas Sembos pusiasalyje, apie 5 km į pietryčius nuo Girmavos (dab. rus. Русское, Zelenogradsko rajonas, Kaliningrado sr.)

Piliakalnis

Piliakalnis, dar vadinamas Panjesbruchu ir Mažuoju Hausenbergu, yra vienas žymiausių Sembos pusiasalyje. Jo aikštelė ovalo formos, 55 x 50 m dydžio, apardyta, jos viduryje iškastos dvi duobės. Aplink aikštelę supiltas pylimas. Piliakalnį iš šiaurės vakarų , vakarų, pietų ir pietvakarių juosia griovys. Jo pietrytinė pusė sutvirtinta trimis pylimais, tarp kurių iškasti grioviai. Piliakalnio vakarinėje pusėje yra įvažiavimo vieta.

Pilkapynas

Į pietus nuo piliakalnio, vadinamojoje Pracherbergo kalvoje, yra pilkapynas. 1882-1883 m. Otas Tišleris ištyrė 3 pilkapius. Mirusieji laidoti sudeginti, urnose, akmeninėse dėžėse. Įkapės - daugiausia moliniai indai, puošti geometriniu ornamentu.
Kūlupėnų Šv. Motiejaus bažnyčia

Istorija

Kol kūlupėniškiai bei aplinkinių kaimų gyventojai neturėjo savos bažnyčios, melstis jie rinkdavosi į Kūlupėnų vaikų darželio patalpose įrengtą ir 1993 m. konsekruotą koplyčią. Iki 1996 m. Kūlupėnai buvo Kartenos parapijos filija, aptarnaujama Kartenos klebono. 1996 m. aptarnavimas pavestas Kalnalio klebonui Egidijui Jurgelevičiui. Jo dėka 1997 m. kovo 3 d. LR Teisingumo ministerijoje Kūlupėnų parapija įregistruota religine bendruomene, sutvarkyti visi žemės sklypo, kurį bažnyčios statybai padovanojo kūlupėniškės Darata ir Jadvyga Drakšienės, įregistravimo dokumentai, padarytas žemės sklypo detalusis planas.
2001–2004 m. parapijos klebonu buvo paskirtas Gediminas Jazbutis. Jo rūpesčiu sutvarkyta žemės grąžinimo byla pagal Marijonos Daukantienės testamentą, kuriuo ji savo turtą, t. y. 7,64 ha paliko kun. Petrui Merliūnui. Palikimas buvo panaudotas bažnyčios statybai. Nuo 2004 m. rugsėjo mėn. Kūlupėnų parapiją aptarnavo Kalnalio parapijos klebonas Raimondas Jonauskas.

Architektūra

Bažnyčios pastatas simetriškas, su vitražiniais langais. Jos talpa – 96 sėdimos vietos, dar 40 vietų balkone. Bendras plotas apie 300 m²: ilgis – 24 m, plotis – 12 m.  Šventovės frontonas – akmeninis. Architektui L. Mardosui mintis kurti akmeninį frontoną kilo nuo vietovės pavadinimo ir žemaitiško žodžio „kūlis“ (akmuo). Šalia bažnyčios suprojektuota varpinė, kurią su bažnyčia turėtų sujungti akmeninė arka.
Raufoss IL

Istorija

Klubo ištakos siekia 1918 m. vasario 10 d. Per ilgą klubo veiklos istoriją yra dalyvavę aukščiausiosios lygos ir žemesniųjų pakopų pirmenybėse.
Svetlana Babujeva

Biografija

1985 m. baigė Černovcų universitetą, ekonomistė.
UAB „Sugardas“ redaktorės pavaduotoja, 2008 m. Seimo nario padėjėja-sekretorė.
Lietuvos piliečių aljanso, 2006 m. partijos Tvarka ir teisingumas (liberalai demokratai) Visagino skyriaus narė.
2000–2003 m. ir nuo 2007 m. Visagino savivaldybės tarybos narė. 
Vaikas Jevgenija.