google/wiki40b huggingface dataset:
Apelsinas

Pavadinimo kilmė

Žodis liet. apelsinas kilęs iš ol. appelsien, sudaryto iš ol. appel 'obuolys' + sien (iš Sina 'Kinija'). Pats pavadinimas rodo apelsinų kilmės vietą.
Irena Kubilienė

Biografija

1962 m. Vilniaus pedagoginiame institute baigė užsienio kalbų fakultetą. 1974 m. pedagogikos mokslų kandidatė.
1964–1996 m. Vilniaus pedagoginio instituto (nuo 1991 m. Vilniaus pedagoginis universitetas) dėstytoja; nuo 1979 m. docentė. 1993–1994 m. UNESCO Asocijuotų mokyklų projekto koordinatorė, nuo 1988 m. Lietuvos kultūros fondo prezidiumo narė, Lietuvos knygnešio draugijos steigėja ir vadovė. 1995–1997 m. pirmosios lietuviškos knygos, 2000 m. Vyskupo M. Valančiaus 200–ųjų gimimo metinių jubiliejaus minėjimo, 2003–2005 m. Lietuviškos spaudos lotyniškais rašmenimis atgavimo 100–mečio minėjimo, 2007–2009 m. Lituanistikos tradicijų ir paveldo įprasminimo komisijos prie Seimo narė.
Juozas Kaškelis

Biografija

1927 m. baigė Vienos aukštąją pasaulinės prekybos mokyklą, 1929 m. Fribūro universitetą, ekonomikos daktaras.
1929-1932 m. Finansų ministerijos referentas, taip pat dėstė Aukštesniojoje prekybos mokykloje Kaune. 1933-1938 m. sąjungos „Pienocentras“ atstovas Londone ir Mančesteryje. 1938-1940 m. įvairių šalių prekybos bendrovių atstovas Kaune. 1940 m. pasitraukė į Vokietiją. 1941-1943 m. bendrovės „Pramprekyba“ direktorius Kaune. 1945-1948 m. Kempteno (Vokietija) lietuvių stovyklos pirmininkas. 1949 m. emigravo į Kanadą.
Dalyvavo įvairių organizacijų (ateitininkų, pavasarininkų, šaulių, verslininkų ir kitų) veikloje. Prisidėjo organizuojant Kanados lietuvių bendruomenę Toronte. 1953-1954 m. Lietuvos atgimimo sąjūdžio Kanados vietininkijos pirmininkas. Bendradarbiavo spaudoje. 1929 m. išvertė H. Pešo „Krikščioniškas solidarumas, arba Socialė darbo sistema“.
Amžinos akimirkos

Siužetas

Po savaites, kai tėtis sutiko mamą, ji loterijoje laimėjo foto aparatą. Tėtis nusprendė, kad foto aparatas priklauso jam, nes jis užmokėjo už bilietą. Mama pasakė, jei jis nori to foto aparato, tai jis turės ją vesti. Taip jie susituokė... Maja Larson.
1907 m. Švedija. Daugiavaikė Marijos ir Zigfrido šeima. Savo nepasitenkinimą gyvenimu ir susierzinimą, grubus ir agresyvus Zigfridas, linkęs išlieti ant žmonos ir vaikų. Sunkus ir monotoniškas Marijos gyvenimas pasikeičia, kai pas ją atsiranda nedidelė paslaptis: kai ji netikėtai suranda seniai labdaringoje loterijoje išloštą foto aparatą.
Susidomėjusi fotografija ir išmokusi fotografuoti, Marija supranta, kad be begalinių namų ruošos darbų ir buities problemų egzistuoja ir kitas pasaulis. Jos nuotraukos ypatingos. Miestiečiai vis dažniau kreipiasi pas ją portretinei ar šeimyninei nuotraukai. Pasirodo, kad Marija Larson turi tikrą fotografo talentą! Bet iš karo sugrįžusiam vyrui toks žmonos pomėgis ne prie širdies...
Asamo istorija

Priešistorė

Legendinės Asamo dinastijos valdė šalį, tuo metu vadinamą Pragdžjotiša, nuo seniausių laikų. Yra minimos Danavų ir Narakų dinastijos, kurių valdovai dalyvavo Mahabharatos įvykiuose.

Kamarupa

Istoriškai registruota Asamo istorija prasideda apie IV a. sulig Kamarupos karalystės susikūrimu ir Bhauma dinastija. Trys atskiros dinastijos valdė Kamarupą iki XII a, ir karalystė labiausiai suklestėjo VII a.

Susiskaldymas

Nuo XII a. Kamarupa ėmė byrėti, ir atskirose Asamo srityse įsigalėjo skirtingos valstybėlės, tokios, kaip Kamata (vakaruose), Čutija, Kačaris (rytuose). Kai kurios jų išsilaikė iki XVIII a.

Ahomas

XIII a. iš rytų ėmė migruoti tajams giminigos tautos, kurios įkūrė mažą Ahomo karalystę. Būdama agresyvi, ilgainiui ji išplėtė savo valdas, kol XVI a. galiausiai užėmė beveik visas senosios Kamarupos teritorijas. XVII a. Ahomas kovojo su Mogolų imperija ir liko nepriklausomas.

Kolonijinis Asamas

XIX a. pradžioje dėl kovų su Mianmaru, Ahomas nusilpo, kol galiausiai pateko į Britų Indijos sudėtį. Tuo metu Asamas buvo paverstas arbatos plantacijų šalimi.
John Alton

Karjera

XX a. 3-ajame dešimtmetyje jis pradėjo dirbti Los Andželo filmų kūrimo laboratorijose techniku, po kelerių metų tapo operatoriumi. Vėliau išvyko į Prancūziją bei Pietų Ameriką, kur sukūrė daug filmų ispanų kalba. 1930 m. pabaigoje grįžo į Holivudą ir tapo vienu populiariausių kinematografų.
Neskaitant tamsios atmosferos, dabar laikomos tipišku noiro bruožu, Altonas buvo žinomas ir neįprastais filmavimo kampais, žemai laikoma kamera.
Taip pat Altonas žinomas savo knyga „Painting with Light“ (piešimas šviesa). Tai yra viena pirmųjų knygų apie filmų apšvietimo technikas, parašyta kinematografo profesionalo.
Stokrotka

Istorija

Įmonė buvo įkurta 1994 metais Liubline. Pirmasis šio tinklo prekybos centras savo veiklą pradėjo 1996 metais Lenčnoje, netoli Liublino. „Stokrotka“ yra viena iš didžiausių mažmeninės prekybos tinklų Lenkijoje. 2014 m. „Stokrotka Sp. z o.o.“ tapo daugiau nei 240 prekybos centrų ir parduotuvių „Stokrotka“ operatorius. Tinkle dirba apie 7500 darbuotojų.
2018 m. „Maxima Grupė“ už 276 mln. eurų įsigijo 93,7 proc. „Emperia Holding“ bendrovės akcijų. „Maxima grupė“ pranešė, kad sujungs valdomus tinklus Lenkijoje – prie prekybos tinklo „Stokrotka“ bus prijungtas 2012 metais įsigytas tinklas „Aldik“. Integraciją planuojama užbaigti šių metų rudenį, o jo prekės ženklas bus „Stokrotka“ – metų pabaigoje jis turėtų valdyti 563 parduotuves.
Jonas Damanskas

Jonas Damanskas (g. 1929 m. gegužės 26 d. Kaune) – Lietuvos treneris, kūno kultūros ir sporto veikėjas, biomedicinos mokslų daktaras.

Biografija

1952 m. baigė Lietuvos kūno kultūros institutą. 1970 m. biologijos mokslų kandidatas.
1952–1955 m. Lietuvos veterinarijos akademijos dėstytojas, 1955–1992 Fizinio auklėjimo katedros vedėjas.
1957–1967 m. Lietuvos lengvosios atletikos vyriausiasis treneris, treneris. Svarbiausi darbai apie fizinių pratimų poveikį organizmui. Padarė išradimų.
Didysis greipfrutas

Didysis greipfrutas – didžiojo citrinmedžio citrinvaisis.
Vaisiai labai stambūs, nuo 12-20 cm iki 30 cm skersmens. Forma – beveik rutuliški ar suplotai rutuliški, kartais – kiek kriaušiški.
Žievelė stora, skiltelės lengvai atsiskiria, plėvelės lengvai nusilupa. Sulčių maišeliai stambūs, silpnai sulipę. Minkštimo spalva kinta nuo gelsvos iki rausvos ir raudonos. Sėklos stambios, plokščios, gelsvos, paprastai su vienu gemalu.
Vaisiuose yra naringino – gliukozido, suteikiančio kartumo skonį.

Mityba

Greipfrutų sultys būna įvairių atspalvių, blogų veislių – rūgščiai kartaus skonio, gerų veislių – saldžiarūgštės ir kvapnios.
Iš didžiojo greipfruto žievelių verdamas marmeladas. Jas naudoja kinų kulinarijoje, dažnos Pietų Kinijos virtuvėje kaip gardinimo priedas bei saldumynų gamyboje.
Tibeto autonominis regionas

Administracinis skirstymas

Tibeto AR skirstomas į 5 prefektūrinio lygio miestus ir 2 prefektūras (šios į 73 apskritis).
Permė

Istorija

1568 m. Permės vietoje buvo įkurta Jegošichos gyvenvietė. Čia 1723 m. įrengta vario liejykla. Nuo 1780 m. vadinama Permės miestu (nors dabartinė Čerdynė, 240 km prieš upės tėkmę, vadinosi Didžiąja Perme). 1783 m. nutiestas Didysis Sibiro kelias, Kamos upė (Volgos intakas), Uralo kalnai sąlygojo miesto kaip prekybos ir pramonės centro augimą. XIX a. pabaigoje nutiestas Sibiro geležinkelis dar labiau paspartino miesto plėtrą. TSRS industrializacijos metu miestas ypač išaugo. 1940–1957 m. Permė vadinosi Molotovu sovietų užsienio reikalų ministro V. Molotovo (1890–1986) garbei.
Valerija Ramonaitė

Biografija

1947 m. baigė Joniškio gimnaziją, 1951 m. – lietuvių kalbą ir literatūrą Vilniaus pedagoginiame institute. 1981 m. apgynė disertaciją „Juozo Baltušio romano „Parduotos vasaros“ ritmas kaip stiliaus faktorius“, humanitarinių mokslų daktarė.
1951-1956 m. Telšių pedagoginės mokyklos, 1956-1999 m. Šiaulių pedagoginio instituto (nuo 1997 m. Šiaulių universitetas) dėstytoja, docentė.
Paskelbė J.Baltušio prozos ritmikos nagrinėjimų, kitų mokslinių straipsnių, pranešimų tekstų, tezių.
Trichineliozė

Gydymas

Simptomai gali būti gydomi aspirinu ar kortikosteroidais. Thiabendazolis gali sunaikinti suaugusias kirmėles žarnyne; tačiau nėra tokio gydymo kuris sunaikintų lervas. Mebendazolis (vartoti tris kartus per dieną, 200-400 mg dozėmis, tris dienas) arba Albendazolis (vartoti du kartus per dieną, 400 mg dozėmis, 8-14 dienų) yra duodami gydyti trichineliozei.Šie vaistai neturėtų būti duodami nėščiosioms. Mebendazolis naikina parazitų mikrovamzdelines grupes (sankaupas). Šis vaistas neturi stiprių šalutinių poveikių, tik nestiprus šleikštulys, vėmimas, viduriavimas ir pilvo skausmai, pasitaikantys nedažnai.”  Reti šalutiniai efektai kaip dažniausiai didelių dozių terapijose yra hiperjautrumas (bėrimai, dilgėlinė), fermentų kepenyse pagausėjimas. Prednisolonas (vartoti 20-60 mg per dieną pirmomis dienomis) gali būti duodamas palengvinti pašalinius uždegiminius ligos efektus. Albendazolis taip pat neleidžia mikrovamzdeliams formuotis ir turi „lervas naikinantį poveikį“.  Albendazolis paprastai neturi stiprių pašalinių poveikių, tačiau kartais pastebima viduriavimas, galvos skausmai, pykinimas, svaigulys, nemiga ir nuovargis.”
Šalyno holokausto aukų kapai

Vieta

Apleisto žvyro karjero vakarinis pakraštys. Paviršius nelygus, žemėja į vakarus, link Kūlupio upelio. Rytinėje dalyje iš daubos kyšo stambus, 3,16 m ilgio rytų–vakarų kryptimi, 2,0 m pločio ir 1,54 m aukščio riedulys. Rytinėje jo pusėje pritvirtinta juodo šlifuoto akmens memorialinė plokštė, kurioje iškalta Dovydo žvaigždė ir įrašai jidiš ir lietuvių kalbomis:
דאָ אין יאָר 1941
דערהארגעט 18 ײדן
ŠIOJE VIETOJE 1941 m.
NUŽUDYTA 18 ŽYDŲ
10 m į vakarus–pietvakarius nuo akmens yra 2,4 x 4,2 m dydžio, šiaurės–pietų kryptimi pailgas sampilas, žymintis kapą, kurį juosia metalinė ažūrinė tvorelė.
Į šiaurės rytus nuo akmens pastatytas trikampio skerspjūvio juodo šlifuoto akmens tipinis holokausto aukų kapų ženklas nuožulniai nukirsta viršūne, kurioje iškalta Dovydo žvaigždė, o priekinėje plokštumoje – įrašas lietuvių ir anglų kalbomis: „HOLOKAUSTO AUKŲ KAPAI / HOLOCAUST MASS GRAVES / 30 M“.
Teritorijos plotas – 0,04 ha.
5 km į šiaurės rytus yra Salantų holokausto aukų kapai ir Salantų žydų senosios kapinės, 8,9 km į rytus – Salantų žydų moterų ir vaikų žudynių ir laidojimo vieta.

Istorija

1941 m. birželio 22 d. hitlerinės Vokietijos kariuomenei užėmus Salantų miestelį, slaptoji valstybės policija, padedama esesininkų ir pagalbinės policijos pirmosiomis karo dienomis suėmė visus miestelyje ir apylinkėje gyvenusius žydų tautybės gyventojus, kuriuos įkalino sinagogos teritorijoje įrengtame gete. Liepos mėnesio pradžioje 11 žydų vyrų ir apie 140 moterų buvo išsiųsta lauko darbams į Šalyno dvarą. Po kelių dienų moterys ir merginos buvo išskirstytos darbams pas aplinkinių kaimų ūkininkus, o vyrai palikti dirbti dvare.
Liepos mėnesio pirmoje pusėje saugumo policijos pradėtos Salantų žydų žudynės neaplenkė ir į Šalyną išvežtų žydų. Čia žuvusių aukų skaičius įvairių tyrinėtojų duomenimis labai skiriasi. Holokausto Lietuvoje atlase nurodoma, kad Šalyne nužudyta 18 aukų. Salantų žydų bendruomenės istoriją tyrinėjantis Paulius Vaniuchinas surinko duomenimis, kad Šalyne palaidota 45–50 holokausto aukų.
Prasidėjus žydų naikinimui, liepos viduryje į Šalyną atvyko Salantų pagalbiniai policininkai, kurie suėmė dvare dirbusius visus 11 žydų tautybės vyrų, nuvedė į šalia buvusį žvyro karjerą ir sušaudė. Pas ūkininkus dirbusios žydės saugumo policijos įsakymu rugpjūčio pabaigoje buvo grąžintos į dvarą, iš kurio apie 100 moterų buvo išgabenta į Salantus, o vėliau sušaudytos Šateikių Rūdaičių girioje. Dvare liko apie 40 merginų, iš kurių vienai, Basiai Abelmanaitei, pavyko pabėgti ir rasti iki karo pabaigos prieglobstį pas Imbarės kaimo ūkininkus Sofiją ir Praną Kasperaičius. Kitos 30–35 merginos rugsėjo 12 d. buvo sušaudytos tame pačiame karjere, šalia vyrų. Dar 4 jaunos moterys buvo paliktos dvaro karvėms melžti, tačiau jas netrukus prie Eglinskų sodybos sušaudė iš Salantų atvykę du pagalbiniai policininkai.
Žudynių vieta 1970 m. buvo paskelbta vietinės reikšmės istorijos paminklu (IV382), 1997 m. įrašyta į kultūros vertybių registro istorinių vietų sąrašą (I51), 2005 m. pripažinta valstybės saugomu kultūros paveldo objektu.
Pranciškus Ksaveras Potockis

Biografija

Tėvas - Mykolas Piotockis, Motina - Sofija Anelė Čarnecka.

Šeima

Buvo vedęs Elžbietą Branicką, Palenkės vaivados Stefano Mikalojaus Branickio dukterį.
Pavainikis

Pavainikis (pasenusi sąvoka) – ne santuokoje gimęs vaikas.
Anksčiau daugelyje šalių pavainikiai turėjo mažiau teisių, negu santuokoje gimę vaikai. Dažnai tokie vaikai (nesvarbu, maži ar jau suaugę žmonės) būdavo vadinami įvairiais pažeminančiais žodžiais.

Aristokratų pavainikiai

Aristokratų pavainikiai paprastai irgi turėdavo mažesnes teises. Nesant teisėtų sūnų arba jiems mirus, pavainikiai neretai tapdavo pilnateisiais titulų paveldėtojais. Ne viena aristokratų giminė save kildina iš vieno ar kito karaliaus pavainikių palikuonių. Tačiau tai labai priklausė nuo šalies ir epochos. Kai kuriuose kraštuose pavainikio statusas dažnai labiau priklausė nuo to, ar tėvas pripažino jį savo sūnumi.
Hengjangas

Istorija

Senovėje miestas buvo žinomas kaip Hengdžou (kin. 衡州, pinyin: Héngzhōu) ir Tangų dinastijos laikais buvo prefektūros sostine. XVII a. vykusio Trijų feodalų sukilimo metu, Hengdžou buvo U Sangui sukurtos valstybės sostine. Miestas smarkiai nukentėjo per II-ąjį pasaulinį karą.
Anagama

Anagama – senoviška Korėjos keramikos krosnis. Keramikos gaminiai degami atviroje liepsnoje, degimo atmosferoje daug anglies. Krosnis kūrenama malkomis, temperatūra pasiekia 1400 °C karštį. Jos degimo trukmė – maždaug viena savaitė.
Keramikos gaminiai degami vieną kartą. Dengimas glazūra nereikalingas. Dėl aukštos temperatūros molis ima lydytis. Sąveikaudami su dūmais keramikos kūriniai įgauna įvairius atspalvius bei blizgesio variantus.

Anagama Lietuvoje

Lietuvoje Anagamos krosnis yra pastatyta Gojaus kaime Trakų rajone.
Lenkimų valsčius

Lenkimų valsčius buvo šiaurės vakarų Lietuvoje. Centras – Lenkimai.
Bora Bora

Bora Bora – sala Ramiajame vandenyne, Prancūzijos Polinezijoje. Įeina į Draugijos salyno Pavėjines salas. Plotas 38 km². Gyvena beveik 7,3 tūkst. gyventojų (2002 m.). Gyventojų tankumas – 192 žm./km². Įeina į Bora Bora komuną. Svarbiausia gyvenvietė – Vaitapė.

Gamta

Bora Bora yra 260 km į šiaurės vakarus nuo Taičio. Sudaro pagrindinė sala – dviejų užgesusių ugnikalnių (Pahia k. – 660 m, ir Otemanu k. – 727 m) apirusios viršūnės. Salą supa didelė lagūna, nuo vandenyno atribota koralinių rifų atolų (Tubuati, Motu Mute, Tubuai). Į lagūną galima įplaukti tik per vieną įplauką Motus.

Istorija

Polineziečiai salą apgyvendino prieš 1100 metų. Yra išlikusios senovinės šventyklos. 1722 m. Bora Borą aplankė pirmasis europietis – olandas Jacob Roggeveen. 1777 m. saloje išsilaipino Džeimsas Kukas. Jis savo užrašuose salą pavadino Bola-Bola (tait. „naujagimis“), tačiau polineziečiai salą greičiausiai vadino Pora-Pora. 1792 m. Bora Boroje apsigyveno pirmasis europietis – James Connor – jūreivis, išsigelbėjęs po banginių medžioklės laivo „Matilda“ katastrofos. 1895 m. sala tapo Prancūzijos valda. 1929 m. Bora Borą išgarsino filmo „Tabu“ filmavimas. Antrojo pasaulinio karo metu saloje buvo JAV karinės aviacijos bazė.

Turizmas

Bora Bora dažnai vadinama „Ramiojo vandenyno perlu“. Ramybė, balto smėlio paplūdimiai, krištolo skaidrumo lagūna, palmių giraitės, žaliuojančios kalvos, žydinčios hibiskų gėlės, egzotiški gyventojai salą daro turistų rojumi. Metinė oro temperatūra svyruoja apie 24–28 °C. Gaivina švelnūs rytų pasatai. Saloje yra viešbutis, nameliai ant polių, oro uostas (JAV karinės bazės palikimas) ir kita aukšto lygio turistinė infrastruktūra. Populiari turistų atrakcija – povandeninis nardymas milžiniška faunos įvairove pasižyminčiuose rifuose. Automobilių transportas menkai išvystytas siekiant išsaugoti salos gamtą, tačiau galima keliauti dviračiais, pėsčiomis, valtimis.
Vilniaus valstybinis lėlių teatras

Vilniaus valstybinis lėlių teatras – 1944–1949 metais Vilniuje veikęs lėlių teatras.

Istorija

Įsteigtas 1944 m. spalio 11 d. 1946 m., jo steigėja ir pagrindinė režisierė Mykolė Krinickaitė-Astaškienė. Gaisro metu sudegė teatro patalpos, dauguma dekoracijų ir lėlių. 1949 m. dėl materialinių sunkumų ir kvalifikuotų darbuotojų trūkumo teatras uždarytas, teatro trupė prijungta prie Kauno jaunojo žiūrovo teatro.
Ylavos apskritis

Istorija

Apskrities teritorijoje būta daug gamtos paminklų, baltų dievų kultui skirtų šventųjų ąžuolų, liepų. Vien Toravos apylinkėse iki 1945 m. buvo 417 senų liepų. Gausu aukų, arba velnio, akmenų.
1818 m. apskrities plotas buvo 1200 km², 1939 m. 1228 km². Apskrityje buvo 3 miestai: Prūsų Ylava, Kroicburgas ir Landsbergas, 10 valsčių, 111 seniūnijų.
1945 m. diduma apskrities teritorijos atiteko TSRS, joje sudarytas Kaliningrado srities Bagrationovsko rajonas, pietinis pakraštys atiteko Lenkijai.

Lietuviai

Iki XVI a. apskrities teritorijoje gyventojų daugumą sudarė prūsai notangai, kuriems bažnyčiose pamokslai būdavo verčiami į gimtąją kalbą. Vėliau daugėjo kolonistų vokiečių. Nuo XVI a. apskrityje, daugiausia jos šiaurėje, apsigyveno lietuvininkai nadruviai, dalis notangų virto lietuvininkais, jiems pamaldos, pvz., Almenhausene, Miuhlhausene, Toravoje laikytos lietuvių kalba. XVI a.- XVIII a. pradžioje dalis prūsų sulietuvėjo, vėliau dauguma vietos gyventojų suvokietėjo. Vokiečiai daugiausia įsikūrė apskrities vakaruose, lenkai – pietuose.
Ibeji

Ibeji (jor. Ìbejì) yra terminas, reiškiantis dvynius. Jorubai yra viena pagrindinių Afrikos etninių grupių, o jų tradicijose dvyniai (Ibeji) turi labai didelę reikšmę. Dažnai jorubai savo namuose laiko nutekinto medžio dvynių figūrėles, kurios taip pat vadinamos Ibeji. Jomis namiškiai labai rūpinasi, nes pagal jorubų tikėjimą tokiu būdu jie rūpinasi mirusių dvynių sielomis.
Paalkiai

Aplinkinės gyvenvietės

Kazokiškės
Arabijos–Indijos kalnagūbris

Arabijos–Indijos kalnagūbris – povandeninis kalnagūbris Indijos vandenyno šiaurės vakaruose. Driekiasi 3700 km, nuo Adeno įlankos iki Rodrigeso salos. Plotis – 300–650 km. Būdingas gylis virš gūbrio – 2500-3000 m, mažiausias – 1271 m. Kalnagūbris smarkiai suskaidytas. Jo šlaituose driekiasi gilūs lūžiai, siekiantys iki 6492 m gylį.
Opel Blitz

Opel Blitz (vok. Blitz - Žaibas) - Vokietijos sunkvežimis, kuris aktyviai naudotas Vermachte per Antrąjį pasaulinį karą .

Istorija

Gamyba šių transporto priemonių buvo pradėta 1937 m. balandžio mėnesį ir tęsėsi iki 1944 m. Galbūt šis sunkvežimis tapo labiausiai gaminamas Vokietijoje. Per keletą gamybos metų Trečiajame Reiche buvo pagaminta 82.356 šios markės sunkvežimių.
Tibeto nacionalinio sukilimo diena

Tibeto nacionalinio sukilimo diena yra švenčiama kovo 10 d. ir mini 1959 m. Tibeto sukilimą prieš Kinijos Liaudies Respubliką. Šio ginkluoto sukilimo nesėkmė galiausiai nulėmė galutinį susidorojimą su Tibeto nepriklausomybės judėjimu ir Dalai lamos Tencingo Gjaco tremtį.
2008 m. šios šventės minėjimas sukėlė maištus ir smurtą, kurie prasidėjo Tibeto sostinėje Lasoje ir paplito po kitas Tibeto sritis.
QBZ-03

Konstrukcija

QBZ-03 turi dujų nuvedimo vamzdelį, kuriame juda trumpos eigos stūmoklis su savo grąžinamąja spyruokle. Vamzdis užrakinamas pasisukant spynai. Dujų nuvedimo vamzdelis turi dujų kiekio reguliatorių, todėl šis ginklas gali šaudyti šautuvinėmis granatomis. Skeliamasis mechanizmas leidžia šaudyti po vieną šūvį ir serijomis. Saugiklis kartu yra ugnies perjungiklis, yra kairėje, virš pistoletinės rankenos.
Korpusas štampuotas iš plieno, vamzdžio dėžutė – irgi štampuoto plieno, iš dviejų dalių, sutvirtintų skersiniais kaiščiais.
Pistoletinė rankena ir dešinėn užlenkiama buožė – plastikiniai. Gali būti uždėtas peilinis durtuvas.
Dvinaris cheminis ginklas

Dvinaris cheminis ginklas (angl. binary chemical weapon) – cheminis ginklas, kuriame veiklioji medžiaga susidaro tik ginklą naudojant. Iki tol cheminiame šaudmenyje ar kovinės nuodingosios medžiagos purškimo įrenginyje būna du atskirti netoksiški ar mažai toksiški pirmtakai. Todėl saugomas ir gabenamas cheminis ginklas būna žymiai saugesnis. Pasibaigus cheminio ginklo laikymo trukmei dvinarį ginklą galima saugiai ir gana paprastai išardyti ir utilizuoti.
Iššovus ar kitaip paleidus šaudmenį jame suyra dvi kapsulės su pirmtakais. Skrydžio metu cheminis artilerijos sviedinys sukasi ir pirmtakai sumaišomi, dėl ko jie sparčiai reaguoja ir sudaro jau galutinę veikliąją medžiagą. Pasiekus taikinį sprogsta cheminio šaudmens išmetamasis užtaisas, kuris aerozolizuoja ir išsklaido veikliąją medžiagą.
Dvinarius cheminius ginklus ir juose naudojamus pirmtakus prižiūri cheminio ginklo konvencija.

Pavyzdys

Dvinario cheminio šaudmens pavyzdys yra JAV cheminis artilerijos sviedinys M687. Jo viduje yra metilfosfonilo difluoridas (karinis kodas DF) ir izopropilo alkoholio bei izopropilamino mišinys, atskirti pertvara. Šūvio metu perkrova suardo pertvarą, sukimasis sumaišo pirmtakų mišinį, iš kurio susidaro nervus paralyžiuojančios dujos zarinas.
ZZ Top

ZZ Top – amerikiečių bliuzroko grupė, susikūrusi 1970 metais Hiustone, Teksaso valstijoje. Grupę sudaro Billy Gibbons (vokalas ir gitara), Dusty Hill (bosinė gitara ir vokalas) ir Frank Beard (būgnai). ZZ Top yra viena iš nedaugelio roko grupių, išlaikiusių nepakitusią sudėtį jau 40 metų.
Grupė šlovės viršūnę pasiekė aštuntajame – devintajame dešimtmečiuose, išleidusi nemažai hitais tapusių dainų, tačiau dar ir šiandien egzistuoja bei rengia koncertinius turus, leidžia albumus. ZZ Top 2004 metų kovo 15 buvo priimta į Rokenrolo šlovės galeriją. Grupės dainų žodžiuose ryškios seksualinės užuominos ir humoras.
Grupės pavadinimo kilmė buvo nežinoma daugelį metų. Kaip teigia Billy Gibbons, tikrasis pavadinimas kilęs iš bliuzo muzikanto B. B. King vardo. Atlikėjai norėjo pasivadinti Z. Z. King, bet toks pavadinimas buvo pernelyg panašus į legendinio bliuzmeno sceninį vardą. Tad trijulei nusprendus, kad jų grupė dabar yra kaip tik šlovės viršūnėje (angl. top), pasivadino ZZ Top.
Kazimieras Orvidas

Kazimieras Orvidas (1905–1989 m.) – akmens meistras, Orvidų sodybos įkūrėjas.

Biografija

Sovietinės okupacijos laikotarpiu pradėjo dirbti buitinio gyventojų aptarnavimo kombinate, kur tašė granitinius postamentus sovietinės valdžios statomiems paminklams bei dekoratyvinėms skulptūroms: „Pergalės“ paminklui Klaipėdoje, Vlado Rekašiaus – Plungėje, „Jūratės ir Kąstyčio“ – Palangoje. Įsirengė dirbtuvę savo sodyboje Gargždelėje. Čia ir jo sūnus Vilius Orvidas mokėsi akmentašystės. 1973 m. iš tarnybos sovietinėje kariuomenėje grįžus V. Orvidui kartu su tėvu Jonu Orvidu ir bendraminčiais pradėjo kurti savo muziejų, žinomą kaip Orvidų sodyba.
Gintautas Laukaitis (1958)

Biografija

1990 m. Lietuvos demokratinės darbo partijos narys.
1995–1997 m. (LDDP sąraše) Trakų rajono savivaldybės tarybos narys.