Lajos Portisch

Vaikystė

Su šachmatais susipažino vaikystėje. Mokykloje buvo tarp geriausių mokinių, mėgo groti smuiku – galėjo iš jo išeiti ir geras muzikantas, bet Lajošas nustojo užsiiminėti smuiku (nors meilė muzikai išliko visam gyvenimui), kai būdamas 12 metų, tapo miesto moksleivių šachmatų čempionu. 
Pirmasis šachmatų mokytojas buvo, prie lovos prikaustytas, šachmatų entuziastas Antalas Čuti, pas kurį rinkdavosi miesto šachmatų mėgėjai. Iš jo, broliai Lajošas ir Ferencas (tapęs šachmatų tarptautiniu meistru) Portišai, sėmėsi šachmatų žaidimo paslapčių. 
1951 m. į Zalaegersegą atvykę didmeistriai P. Keresas ir V. Ragozinas davė simultaną. Lajošas žaidė prieš P. Keresą, o Ferencas prieš B. Ragoziną. Abu broliai sugebėjo pasipriešinti. 
Po varžybų P. Keresas pažymėjo, kad jam „su tuo berniuku dar teks susitikti vienas prieš vieną stambiuose turnyruose“. Taip ir buvo. 1953 m. dalyvavo Vengrijos šachmatų čempionato pusfinalyje, kur pasidalijo 6-10 vietomis.

Jaunystė

1955 m. žaidė Antverpene vykusiame pasaulio jaunimo šachmatų čempionate: preliminarinėse varžybose surinko 4½ taško iš 7 galimų ir pateko į finalą, kuriame, surinkęs 5½ iš 9, užėmė 4 vietą;  čempionate nugalėjo Borisas Spaskis. 
1955 m. vykusiame Vengrijos čempionato pusfinalyje užėmė 1-ą vietą ir pateko į finalą, tačiau čia pasidalijo tik 10-11 v. 1956 m. kartu su Jozefu Szily and Bela Sandoru surinkę po 7 taškus iš 11, aplenkę P. Benko, pasidalijo 1-3 vietas. Sekančiose meistrų varžybose vykusiose 1956 m. Budapešte L. Portišas surinko 7½ taško iš 11.
1956 m. pirmą kartą žaidė studentų olimpiadoje ir Šachmatų olimpiadoje. 1956–1957 m. L. Portišas sėkmingai atstovavo Vengrijai komandiniuose mačuose: su Lenkija, Estija, Sovietų Sąjunga Baltarusija ir Jugoslavija.
1957 m. Vengrijos šachmatų čempionate, surinkęs 7½ taško iš 13 galimų (+5 =5 -3), dalijasi 5-6 vietomis.
1958 m., surinkęs 13 taškų iš 18 galimų (+10 =6 -2), pirmą kartą tampa Vengrijos šachmatų čempionu.
Individualiose tarptautinėse varžybose pirmą kartą pasižymėjo Balatonfurede 1958 m., kai surinkęs 9 taškus iš 11, aplenkė didmeistrius L. Sabo ir A. Tolušą bei tapo tarptautiniu meistru. Surinkęs 7 iš 9, užėmė 2-ąją vietą Heistingso 1958/1959 m. turnyre  (pirmas buvo Volfgangas Ulmanas).

Zoniniai ir tarpzoniniai turnyrai

L. Portišas Pasaulio šachmatų čempionatų cikluose pradėjo dalyvaudamas Madride vykusiame zoniniame turnyre, surinkęs 10½ taško iš 15 galimų, pasidalijo 1-4 vietas. Kadangi į tarpzoninį galėjo patekti trys žaidėjai, tarp pirmųjų keturių, buvo surengtas atrankinis dviejų turų turnyras, kuriame nugalėjo Svetozaras Gligoričius, bet Lajošas Portišas, surinkęs 3 taškus iš 6 galimų, kartu su Artūru Pomaru pasidalijęs 2-3 vietas, irgi pateko į tarpzoninį turnyrą.

1962 m. Stokholmas

L. Portišo pirmas pasirodymas tarpzoniniuose turnyruose įvyko 1962 m. Stokholme, kur nugalėjo  R. Fišeris, nebuvo sėkmingas: po pralaimėjimo paskutiniuose ratuose vienam iš atsiliekančiųjų, pasidalijo 9-10 vietomis ir į tolesnes varžybas nepateko.

1964 m. Amsterdamas

1963 m. L. Portišas surinkęs 14 taškų iš 19, laimėjo Halės zoninį turnyrą ir pateko į sekantį tarpzoninį turnyrą. Žaisdamas 1964 m. Amsterdamo tarpzoniniame turnyre surinko 14½ taško iš 23 ir pasidalijo 8-9 vietomis (nugalėjotojai: Vasilijus Smyslovas, Bentas Larsenas, Borisas Spaskis ir Michailas Talis). Dėl teisės žaisti Kandidatų mačuose žaidė papildomą mačą su Samueliu Reševskiu, kurį nugalėjo rezultatu 2½:½ ir  pateko į Kandidatų mačus.

1967 m. Susas

L. Portišas, surinkęs 15½ taško iš 19, laimėjo 1967 m Halėje vykusį zoninį turnyrą ir pateko į sekantį tarpzoninį turnyrą. 1967 m. spalio 13 - lapkričio 15 d. Suse vykusiame  tarpzoniniame turnyre, kuriame nugalėjo Bentas Larsenas, surinko 13½ taško iš 21, baigė penktuoju ir pateko į Kandidatų mačus.

1970 m. Maljorkos Palma

1969 m. žaisdamas Racho (Austrija) zoniniame turnyre surinko 13½ taško iš 21 ir pasidalijo 2-5 vietas. Dėl dviejų vietų į 1970 m. tarpzoninį turnyrą Maljorkos Palmoje teko žaisti papildomą turnyrą su Borislavu Ivkovu, Janu Smejkalu ir Ulfu Anderssonu, kur surinkęs 4 taškus iš 6 galimų, pateko į 1970 m. tarpzoninį turnyrą.  
Nesėkmingai susiklostė 1970 m. šis tarpzoninis turnyras Palma de Maljorkoje, kurį laimėjo  R. Fišeris, o jam, turnyro pabaigoje, pralaimėjus žaidėjui iš lentelės pabaigos, kartu su V. Smyslovu, teko pasidalinti 7-8 vietas. 
Dėl atsarginio žaidėjo 1971 m. Kandidatų mačams, Portorože žaidė šešių partijų mačą su V. Smyslovu, kuris baigėsi lygiosiomis 3:3, bet dėl geresnių Palmos de Maljorkos tarpzoninio papildomų rodiklių, L. Portišas buvo paskelbtas atsarginiu žaidėju, deja, atsarginio neprireikė.

1973 m. Petropolis

L. Portišas į  Kandidatų mačus pateko iš Petropolyje vykusio 1973 m. tarpzoninio turnyro, kurį laimėjo Enrikė Mekingas, kai surinkęs 11½ taško iš 17 galimų, kartu su L. Polugajevskiu ir J. Geleriu, pasidalijo 2-4 vietas. Dėl dviejų vietų tarp trijų žaidėjų teko žaisti keturių turų turnyrą, kurį laimėjo L. Portišas surinkęs 5½ taško iš 8 galimų ir įgijo kelialapį į 1974 m. kandidatų mačus.

1976 m. Bilis

1976 m.  Bilyje vykusiame Bilio tarpzoniniame turnyre, kurį laimėjo B. Larsenas, surinko 12 taškų ir kartu su T. Petrosianu ir M. Taliu pasidalijo 2-4 vietas. Dėl dviejų vietų į Kandidatų mačus 1976 m. Varezėje surengtame 4 turų turnyre surinko 4 taškus iš 8 galimų ir, užėmęs 2-ąją vietą, pateko į 1977/78 m. Kandidatų mačus (nepateko M. Talis).

1979 m. Rio de Žaneiras

1979 m. žaisdamas Rio de Žaneiro tarpzoniniame turnyre, surinkęs 11½ taško iš 17 galimų, kartu su T. Petrosianu ir R. Hiubneriu, pasidalijo 1-3 vietas ir pateko į 1980/81 m. Kandidatų mačus.

1982 m. Toluka

1982 m. Tarpzoniniame turnyre, kuris vyko Tolukoje, surinkęs 8½ taško iš 13, kartu su E. Torre, pasidalijo 1-2 vietas ir pateko į 1983/84 m. Kandidatų mačus.

1985 m. Tunisas

1985 m. žaisdamas Tuniso tarpzoniniame turnyre buvo trečias ir surinkęs 10 taškų iš 16, pateko į 1985 m. Kandidatų turnyrą Monpelje.

1987 m. Syrakas

1987 m. liepos 17 – rugpjūčio 10 Syrako (kaimas Vengrijoje, Nogrado apskrityje) tarpzoniniame turnyre, surinko, kartu su J. Nanu, po 12 taškų iš 17 ir pasidalijo 3-4 vietas. Dėl patekimo į kandidatų mačus Budapešte teko žaisti mačą su J. Nanu, kurį jis laimėjo 4:2 ir pateko į 1988/90 m. Kandidatų mačus.

1990 m. Manila

1990 m. Maniloje, šveicariškaja sistema vykusiame FIDE tarpzoniniame turnyre, surinko 5½ taško iš 13 (+3 -5 =5), nors turnyro pradžioje turėjo 4 taškus iš 5 galimų (+3 =2), užėmė 48 vietą (64 dalyviai), ir į Kandidatų mačus, nepateko.

1993 m. Bylis

1993 m. paskutinį kartą žaisdamas Pasaulio čempionato FIDE tarpzoniniame turnyre, kuris vyko šveicariškaja sistema Bilyje surinko 7½ taško iš 13, užėmė 16 vietą (73 dalyviai), ir tolesnį etapą nepateko.

1965 m.

1965 m. Blede vykusiame Kandidatų mačų ketvirtfinalio susitikime su  Michailu Taliu pralaimėjo 2½:5½.

1968 m.

Poreče Žaisdamas 1968 m. Kandidatų mačų  ketvirtfinalyje pralaimėjo  B. Larsenui 4½:5½.

1974 m.

Palma de Maljorkoje 1974 m. Kandidatų mačų ketvirtfinalyje susitiko su  T. Petrosianu ir pralaimėjo mačą 6:7.

1977 m.

Kandidatų mačų ketvirtfinalyje 1977 m. Roterdame įveikė  B. Larseną 6½:3½  ir pirmą kartą pateko į pusfinalį. Pusfinalyje, kuris 1977 m. buvo žaidžiamas Ženevoje, pralaimėjo  B. Spaskiui 6½:8½.

1980 m.

1980 m. Meksike vykusiame Kandidatų mačų ketvirtfinalyje susitiko su  B. Spaskiu ir mačą baigė lygiosiomis 7:7, bet pateko į pusfinalį, nes buvo pasiekęs daugiau pergalių juodosiomis figūromis.
Abano Termėje 1980 m. vykusiame pusfinalio mače pralaimėjo R. Hiubneriui.

1983 m.

1983 m. žaisdamas Bad Kissingene vykusiame 1983/84 m. Kandidatų mačų ketvirtfinalyje 3:6 pralaimėjo  V. Korčnojui.

1985 m.

Montpelje žaisdamas 1985 m. Kandidatų turnyre, kuris atrinko tris žaidėjus į po to sekusius Kandidatų mačus, surinkęs 7 taškus iš 15 galimų, užėmė 10 – 12 vietas ir Kandidatų mačus nepateko.

1988 m.

1988/90 m. Kandidatų mačų aštuntfinalyje su R. Vaganianu, 1988 m. Sent Džone, Naujajame Bransvike, L. Portišas laimėjo 3½:2½ ir pateko į ketvirtfinalį. Čia mače, kuris vyko 1989 m. Antverpene, su J. Timanu, po 4-ių partijų pirmavo 2½:1½, bet, pralaimėjęs paskutines dvi partijas, pralaimėjo ketvirtfinalio mačą 2½:3½.

Pasaulio komandiniai čempionatai

Portišas žaidė už Vengriją pirmajame Pasaulio komandiniame šachmatų čempionate, vykusiame Liucernoje 1985 m. Čia jis surinko 5½ taško iš 9 galimų (+2 =7 -0), ir buvo apdovanotas sidabro medaliu, nes Vengrijos rinktinė užėmė antrąją vietą.

Mačai

Šachmatų mače „ SSRS – Pasaulis“, kuris vyko Belgrade (1970), žaidė prie „Pasaulio“ trečiosios lentos 1970 m. ir įveikė Viktorą Korčnojų rezultatu 2½-1½.

Turnyrai

L. Portišas nuo XX a. 6-ojo dešimtmečio pabaigos iki 10 – dešimtmečio pradžios labai aktyviai dalyvavo tarptautiniuose turnyruose. Nuo 1956 m. iki 1975 m. nugalėjo 24 tarptautiniuose turnyruose, be to, dar 9 turnyruose buvo 2-as ar 3-ias.  
Virš trisdešimt metų, dalyvaujant elitiniams šachmatininkams, jis užimdavo vietas turnyrinės lentelės viršuje. Jo pasiekimai buvo stabilūs ir dažnai svarbiose varžybose lenkdavo elitinius Sovietų šachmatininkus ir retai turnyrą baigdavo neigiamu rezultatu. Du dešimtmečius kasmet laimėdavo mažiausiai vieną svarbų turnyrą.

Pirmieji turnyrai

Pirmą kartą aukšto lygio turnyre, kuris vyko Maskvoje, dalyvavo 1959 m. Nors turnyre jis buvo jauniausias iš dalyvių, bet pasiekė teigiamą rezultatą – surinko 6 taškus iš 11 galimų. Tai leido jam pasidalinti 4-6 vietomis, praleidus į priekį  B. Spaskį,  V. Smyslovą ir  D. Bronšteiną. 
1959 m. Balatonfiurede, kur nugalėjo Ratmiras Cholmovas, surinkęs 7½ taško iš 13. L. Portišas suaktyvėjo 1961 m. Tais metais turnyre Budapešte, kur nugalėjo  V. Korčnojus, jis surinko 9 iš 15 ir pasidalijo 4-7 vietas. 
1961 m. Maskvoje vykusiame turnyre, kur nugalėjo  V. Smyslovas ir J. Vasiukovas, surinkęs 6 taškus iš 11, pasidalijo 5-7 vietas. 1961 m. Torremolinose, kur nugalėjo ir A. Pomaras, surinko tik 5 taškus iš 11 užėmė 8-ą vietą. Po to 1961 m. Bledo turnyre, kuriame dalyvavo 6 iš 11 geriausių pasaulio žaidėjų ir kur laimėjo  M. Talis, surinko 8 taškus iš 19 ir pasidalijo 15-16 vietas.

Turnyrinių lentelių viršuje

Pradedant nuo 1962 m. pradeda užimti tarptautinių šachmatų turnyrų lentelėse viršutines vietas. Kaip antai, 1962 m., kartu su S. Gligoričiumi, surinkę po 8 taškų iš 11 galimų, laimi turnyrą Sarajeve. 
1962 m. Kečkemete surinko 10½ taško iš 15 ir pasidalijo 2-3 vietas; pirmas čia buvo R. Cholmovas. 1963 m. laimėjo Amsterdamo IBM turnyrą su 6 taškais iš 9 ir aplenkė J.H. Donerį. Su 7 taškais iš 11 galimų, nugalėjo 1963 m. Sarajeve, aplenkdamas Svetozarą Gligoričių, Vladimirą Simaginą, Volfgangą Uhlmaną, and Borislavą Ivkovą. 
1964 m. Havanoje vykusiame turnyre, kur nugalėjo V. Ulmanis ir  V. Smyslovas, surinkęs 14 taškų iš 21, užėmė 5-ą vietą. 1964 m., surinkęs 11 iš 15, buvo 3-ias Bevervejke, praleidęs į priekį Paulių Keresą ir Livą Nėjų. Pasidalijo 2-3 vietas 1964 m. Malagoje, surinkęs 7½ taško iš 11; nugalėjo Artūras Pomaras. 
1965 m. kartu su Jefimu Geleriu pasidalijo pirmąją vietą Bevervijke. 1965 m. Jerevane vykusiame turnyre, kurį laimėjo Viktoras Korčnojus, surinkęs 7 iš 13, užėmė 5-ą vietą. 1965 m. Zagrebo turnyre, kuriame dalyvavo 6 iš 25 geriausių pasaulio žaidėjų ir kurį laimėjo Borislavas Ivkovas ir Volfgangas Ulmanas, surinko 12 taškų iš 19 galimų ir pasidalijo 3–4 vietas. 
Su 9½ iš 15 buvo 3-ias Mar del Platoje 1966 m.; čia nugalėjo Vasilijus Smyslovas. Kartu su Vlastimilu Hortu, surinkę po 6½ taško iš 9 galimų, nugalėjo Kečkemete 1966 m. 
Tais pačiais metais Santa Monikoje, kur dalyvavo 7 iš 16 geriausių tuometinių pasaulio šachmatininkų ir kuriame aplenkęs
 Robertą Fišerį, nugalėjo Borisas Spaskis, surinko 9½ taško iš 18 galimų ir pasidalijo 3-4 vietas. Trečias buvo 1966 m. Palma de Maljorkoje, kur surinko 10 iš 15 galimų (turnyre nugalėjo Michailas Talis).
1967 m. L. Portišas, surinkęs 8 taškus iš 11 ir aplenkęs Aleksandrą Kotovą, laimėjo Amsterdamo IBM turnyrą. 1967 m. turnyre Maskvoje, kur dalyvavo 12 žaidėjų iš 33 geriausių to metų pasaulio šachmatininkų, surinkęs 9½ taško iš 17 galimų, pasidalijo 6-8 vietas. Šiame turnyre, kurį lqimėjo Leonidas Šteinas, jis nugalėjo pasaulio čempioną  Tigraną Petrosianą. 
1967 m. Palma de Maljorkoje, kur dalyvavo 7 iš 30 geriausių to meto pasaulio šachmatininkų ir kurį laimėjo Bentas Larsenas, su 11½ taško iš 17 galimų, užėmė ketvirtąją vietą. Veik an Zee turnyre 1968 m, kur pirmas buvo Viktoras Korčnojus, surinko 9 taškus iš 15 galimų ir pasidalijo 2-4 vietas. 
1968 m. turnyre Monte Karle, kur dalyvavo 5 iš 16 geriausių pasaulio šachmatininkų ir kurį laimėjo Bentas Larsenas, L. Portišas pasidalijo 6-8 vietas. Vienas iš aukščiausių L. Portišo karjeros pasiekimų buvo 1968 m. Skopėje-Ochride, kur jis aplenkė Jefimą Gelerį, Levą Polugajevskį ir Vlastimilą Hortą ir surinkęs 14 taškų iš 19, užėmė pirmąją vietą.

Sėkmingiausi turnyriniai metai

Sėkmingiausi metai buvo 1969 m. Tais metais jis, surinkęs 11½ taško iš 15 ir 1,5 taško aplenkęs artimiausią varžovą laimėjo Amsterdamo IBM turnyrą. 
1969 m. Veik an Zee turnyre (po nugalėtojų  Michailo Botviniko ir Jefimo Gelerio), su 10 taškų iš 15, pasidalijo 3-4 vietas. 1969 m., kartu su  V. Smyslovu, surinkę po 8 taškus iš 11 galimų, pasidalijo 1-2 vietas Monte Karlo turnyre.
Aplenkęs Volfgangą Ulmaną,  Vasilijų Smyslovą, and Svetozarą Gligorićių, su 7 taškais iš 9 galimų užėmė pirmąją vietą 1969/1970 m. Heistingso turnyre. 1970 m. Budapešte vykusiame turnyre, kurį laimėjo Paulius Keresas, surinkęs 8 iš 15, pasidalijo 5-6 vietas.
L. Portišas laimėjo 1970/1971 m. Heistingso turnyrą, surinkęs 6 taškus iš 9 ir aplenkęs Vlastimilą Hortą, Svetozarą Gligorićių, and Volfgangą Ulmaną. 1971 m. Amsterdamo IBM turnyre, kurį laimėjo Vasilijus Smyslovas, surinkęs 9 taškus iš 15 galimų ir pasidalijo 2-4 vietas.

Pretendentas į prizines vietas

Dalyvaudamas nuo 1972 m. tarptautiniuose šachmatų turnyruose buvo vienas iš pretendentų į pirmąją vietą ar prizininkus. 
Jis laimėjo turnyrą Veik an Zee, kuriame dalyvavo 6 žaidėjai iš 25 geriausių to meto pasaulio šachmatininkų, surinkęs 10½ taško iš 15 galimų ir aplenkęs Artūrą Pomarą, Valterį Brauną, Vlastimilą Hortą, and  Vasilijų Smyslovą. 
1972 m., surinkęs 12 taškų iš 15 nugalėjo Las Palme, aplenkdamas Bentą Larseną,  Vasilijų Smyslovą, ir Deividą Bronšteiną. 1972 m. Tysaido turnyrą, kurį laimėjo Bentas Larsenas, baigė trečias surinkęs 9½ taško iš 15 galimų. 
Turnyre San Antonijuje, kuriame dalyvavo 8 iš 25 geriausių pasaulio žaidėjų, L. Portišas, surinkęs 10,5 taško iš 15 galimų, kartu su  Anatolijumi Karpovu ir  Tigranu Petrosianu pasidalijo 1-3 vietas.
Maljorkos Palmoje 1972 m., kur nugalėjo Oskaras Panno ir Ljubomiras Ljubojevičius, surinko 10 taško iš 15 ir pasidalijo 3-4 vietas. Laimėjo Vidmaro atminimo turnyre Lublianoje- Portorože 1973 m. surinkęs 12½ taško iš 17 galimų.

Hobi

Didelį dėmesį skiria fiziniam aktyvumuiː žaidžia tenisą, mėsta plaukimą. Jis dažnas Budapešto plaukymo baseino lankytojas.
Tačiau jo pagrindinis hobi – muzika. Vaikystėje grojo smuiku ir nors vėliau pasuko į šachmatus, bet muzikos neužmiršo, susidomėjo klasikine muzika, operų arijų dainavimu. Mėgstamiausios vokiečių dainos: nuo Bethoveno iki Štrauso. Jis daug jų žino ir dažnai jas dainuoja.

Žaidimo stilius

Nors L. Portišas, žurnalisto paklaustas, „koks jo žaidimo stilius?“ atsakė: „Pozinis. Visada buvo pozicinis“, manoma, kad L. Portišas – universalaus stiliaus šachmatininkas, tobulai įsisavinęs šachmatų varžybų metodus. Teikdamas pirmenybę paprastoms padėtims, jis nevengia ir sudėtingų, o jas žaisdamas panaudoja gilias idėjas, taktinį išradingumą, aukštą techninį meistriškumą. „Puikiai jaučia inciatyvą, ….nesitenkina radęs gerą ėjimą, bet pastoviai ieško stipriausiojo…“ (Michailas Talis).

Knygos

Kartu su Balašu Šarkozi parašė knygą: „600 pabaigų“ kurioje nagrinėjamos šachmatų partijų pabaigos. Ši vertinga knyga išversta ir į kitas kalbas.

Vertinimai

Pagal Jeff Sono „Chesmetric“ reitingavimo sistemą, L. Portišas 1980  m. 8 atskirus mėnesius buvo 3-ias pasaulyje.