google/wiki40b huggingface dataset:
Virginijus Kinčinaitis

Biografija

1990 m. baigė menotyrą Vilniaus dailės akademijoje. 1991–1993 m. Šiaulių vaikų dailės mokyklos, 1993–1994 m. Šiaulių muzikos konservatorijos dėstytojas, nuo 1992 m. Šiaulių dailės galerijos direktoriaus pavaduotojas. 1995–1996 m. Vilniaus dailės akademijos menotyros katedros asistentas, nuo 1999 m. Šiaulių universiteto Filosofijos katedros asistentas, nuo 2000 m. lektorius.

Mokslinė veikla

Tyrinėja postmoderniąją dailę, vizualinę kultūrą, analizuoja ją plačiame šiuolaikinės kultūrologijos ir filosofijos kontekste. Gilinasi į XX a. pab. – XXI a. pr. Lietuvos vaizduojamojo meno raidą, siekia įtvirtinti jo postmodernią interpretaciją.
Parodų, meninių projektų kuratorius ir dalyvis (Vizualinio meno ir muzikos projektas „Zuwys“, su Pauliumi Arlausku, 1994–1998 m., Medijos meno festivalis „Enter“, nuo 2002 m., Šiuolaikinio meno festivalis „Virus“). Nuo 2003 m. Lietuvos radijo teminių radijo („Regimybės“ 2005 m.), televizijos „Splius“ meno ir kultūros laidų „ArtStudija“ autorius.
Tarptautinės dailės kritikų asociacijos (AICA) narys nuo 2004 m., Lietuvos dailininkų sąjungos narys nuo 2005 m.
Sausio 18

Vardadieniai

Gedgaudas – Jogailė – Jolita – Leonardas – Liberta – Liuberta – Liubertas – Priscilė – Radys – Radmantas – Radmantė – Radmina – Radminas
Pusininkystė

Pusininkystė – žemės nuomos ir atodirbio rūšis – mokestis žemvaldžiui už naudojimąsi žeme arba žemdirbiui už darbą sudaro pusę derliaus. Jei atsilyginama ne puse, o kitokia derliaus dalimi, ji kartais vadinama ir dalininkyste. Pusininkystė buvo būdinga feodalizmui ir kapitalizmui, ypač perėjimui iš feodalinės nuomos į kapitalistinę. Vis dar praktikuojama kai kur Ispanijoje, Italijoje, JAV, Prancūzijoje, daugelyje rytų šalių tebėra vyraujanti nuomos norma.

Rusijoje

Rusijoje XIII a.–XIX a. pirmojoje pusėje pusininkystė praktikuota kaip viena valstiečių vertimo baudžiauninkais formų. Nusigyvenę bendruomenininkai, laisvieji žmonės, paleisti laisvėn cholopai pagal sutartį iš feodalo gaudavo sklypą ir paskolą. Už tai jam turėjo duoti nuo pusės iki dviejų trečdalių derliaus, dirbti ir mokėti mokesčius. Neišgalėdami grąžinti skolos ir sumokėti mokesčių, jie laikui bėgant tapdavo baudžiauninkais. Pusininkystė buvo svarbi atodirbio atmaina.

Lietuvoje

Lietuvoje XIX a. antrojoje pusėje ir XX a. pradžioje pusininkystė buvo daugiausia praktikuojama atodirbio atmaina, tačiau dominuojanti žemės nuomos rūšis nebuvo. Skirtingai nei Rusijoje, Lietuvoje dažniausiai iš pusės nuomota žemė su trobesiais.
Tertono tema

Istorija

Temą atrado anglų šachmatų kompozitorius Henris Tertonas, 1856 m. patalpinęs savo uždavinį. The Illustrated London News žurnale.
Vėliau buvo pastebėta, kad jis turi šalutinį sprendinį. Vokiečių šachmatų kompozitorius Francas Palatcas (1896–1945), uždavinį pakoregavo, pridėdamas baltųjų pėstininką g2 laukelyje, ir taip pašalino šalutinį sprendinį.
Patas (šachmatai)

Patas – pozicija šachmatuose, kai žaidėjas, kurio eilė daryti ėjimą neturi jokio legalaus ėjimo, tačiau jo karalius nėra šachuojamas. Patas – žaidimo pabaiga, rezultatas – lygiosios. Pato daugiausiai siekia pralaimintysis žaidėjas per endšpilį, tam, kad išvengtų gresiančio pralaimėjimo.
Kai kuriuose šachmatų variantuose, tokiuose kaip kirstukas, patas nebūtinai yra lygiosios, ir gali būti užskaitoma pergalė vienam iš žaidėjų (a) tam, kurio figūrų skaičius lentoje yra mažesnis arba (b) tam, kuriam yra patas.
Mari Aldon

Biografija

Gimė 1925 m. lapkričio 17 d. Tauragėje. Jaunystėje šešerius metus treniravosi tapti balerina. 1946 m. suvaidino pirmajame savo filme „The Locket“. 1951 m. suvaidino vieną iš pagrindinių vaidmenų filme „Distant Drums“, kuriame vaidino su garsiu aktoriumi Gary Cooper. 1952 m. susituokė su režisieriumi Tay Garnett. 1955 m. susilaukė dukters. 1958 m. sausio 17 d. oficialiai tapo JAV piliete. 1970 m. išsiskyrė su vyru. Mirė 2004 m. spalio 31 d. Las Vegase.
Miestas (Japonija)

Miestas (jap. 市 = shi) yra Japonijos administracinis vienetas, tokio pat rango kaip miesteliai ir kaimai, tačiau nuo pastarųjų besiskiriantis neįeidamas į apskritis. Kaip ir kitų šiuolaikinių Japonijos administracinių vienetų, miesto samprata apibrėžta Vietiniu Autonomijos Įstatymu 1947 m.
Paprastai kaimas ar miestelis įgauna miesto statusą, kai populiacija jame išauga virš 50 000 gyventojų. Tačiau mieste nukritus gyventojų skaičiui iki mažiau nei 50 000, jis dažniausiai vis tiek išlieka miestu. Mažiausią gyventojų skaičių turinčiame Japonijos mieste – Utašinajuje negyvena nė 6000 gyventojų, tuo tarpu toje pačioje prefektūroje esančiame miestelyje – Otofukėje, jų gyvena 40 000. Didesni miestai, kuriuose gyvena bent 200 000 gyventojų gali įgyti dar aukštesnius statusus.
Daugelis žmonių, gyvenančių ne Japonijoje mano, kad Tokijas, Japonijos sostinė, yra tik miestas, tačiau pagal įstatymus, tai specialus subregioninis administracinis vienetas, japoniškai vadinamas to (都), kuris turi ir prefektūros įgaliojimus. Oficialus jo pavadinimas – Tokijo Metropolija. Tokijas taip pat turi jam pavaldžias miesto statusą turinčias gyvenvietes.
David Cronenberg

Kūryba

Pripažintas fantastikos bei siaubo žanro meistras. D. Kronenbergo siaubo filmų kūrimo stilius susijęs su kūnų transformacija, kruvinų scenų kultu, ekscentrika. Jo filmuose smurto, siaubo psichologiniai aspektai persipina su fiziniais. Iki 2000 m. režisieriaus kūryboje vyraujantys filmai buvo daugiausiai iš body horror serijos.
Palenkės Mendzižeco valsčiaus herbas

Palenkės Mendzižeco valsčiaus herbas (lenk. Herb gminy Międzyrzec Podlaski) – Palenkės Mendzyžeco valsčiaus heraldinis simbolis, kuriame mėlynoje užsklandoje vaizduojamas Palenkės Mendzižeco miesto herbas, o iš šonų dvi auksinės juostos vaizduojančios per valsčių tekančias upes.
Paduja

Istorija

Paduja minima IV a. pr. m. e. kaip svarbus romėnų prekybos centras. XII a. miestas gavo komunos teises. XIII a. tapo amatų, prekybos centru. XV a., pirmaisiais nepriklausomybės, atsiskyrimo nuo Venecijos metais, buvo srities kultūros centras. Per Padują Veneciją pasiekė Renesansas. 1222 m. Padujoje įkurtas universitetas – antrasis po Bolonijos universiteto, vienas seniausių Europoje. 1592–1610 m. čia dirbo Galilėjas Galilėjus. Padujoje yra išlikę romėnų statinių – antkapinių paminklų, tiltų, amfiteatro bei forumo liekanų.
Vinco Kudirkos premija

Vinco Kudirkos premija – svarbiausia Lietuvos žurnalistų sąjungos ir Nacionalinės žurnalistų kūrėjų asociacijos kasmetinė premija, skiriama nuo 1992 m. sąjungos nariams už praėjusių metų kūrybinę veiklą.

Premija

Vinco Kudirkos premija skiriama žurnalistui arba jų kūrybinei grupei už brandžius, humanistines, etines vertybes ir pilietinės-patriotinės visuomenės ugdymo prioritetus, puoselėjančius bei valstybingumą stiprinančius spaudos, radijo, televizijos ar fotožurnalistikos autorinius darbus. Autoriai premijuojami už išleistas knygas, periodinėje spaudoje paskelbtus straipsnius ir kitas publikacijas, radijo bei televizijos laidas.
Laureatai anksčiau buvo skelbiami gruodžio 31-ąją – Vinco Kudirkos (1858–1899) gimimo dieną, o premijos įteikiamos gegužės 7-ąją, lietuviškosios spaudos atgavimo dieną. Laureatui įteikiamas specialus diplomas, laureato premijos ženklas ir 5000 litų (nuo 2015 m. – 1450 eurų, anksčiau – 10 tūkstančių litų) piniginis prizas. 
Vinco Kudirkos premija pakeitė 1964–1989 m. teiktą Vinco Mickevičiaus-Kapsuko premiją. Nuo 1997 m. teikiama Vytauto Gedgaudo premija, nuo 2008 m. – Antano Macijausko premija, taip pat Mato Šalčiaus premija, Jono Vileišio premija.
Batolitas

Batolitas – didelis, įvairios formos intruzinis ir ultrametamorfinis kūnas iš magminių uolienų (dažniausiai granitų, migmatitų), susidaręs dideliame gylyje ir kertantis nuosėdinę uolienų storymę raukšlinėse srityse. Tai didelis magminis kūnas, kurio plotas > 200 km², storis 10–20 km.
Batolitai paplitę raukšlinių sričių antiklinorijų centrinėse dalyse. Batolitų ilgoji ašis orientuota lygiagrečiai su raukšlinių struktūrų tįsa. Žemės paviršiuje batolitas atsidengia dėl gaubiančių uolienų denudacijos. Kilmė susijusi su litosferos persikristalinimu, granitinės magmos formavimusi, magmos lydalo injekcijos į talpinančias uolienas ir jų asimiliacija.
Dubnica prie Vaho

Istorija

Minima nuo 1193 m. XV a. priklausė Trenčyno valdovams.
Komunistų laikais buvo viena didžiausių šalyje ginklų gamykla, po 1989 m. revoliucijos uždaryta.
Alisarda

Istorija

Kompanija pradėjo savo veiklą 1963 m. kovo mėnesį kaip oro taksi tarp Olbijos ir Romos. 1969 m. kompanija pradėjo skrydžius į Boloniją, Pizą ir Kaljarį. Vėliau prie flotilės pridėjus McDonnell Douglas DC-9 lėktuvus kompanija pradėjo skrydžius į Vokietiją.
1985 m. Alisarda pradėjo skrydžius į Paryžių, Frankfurtą ir Londoną, o 1991 m. savo veiklą tęsė kaip Meridiana Fly oro linijų bendrovė.
Tverų-Patyrio miškai

Tverų-Patyrio miškai – miškų masyvas Lietuvoje, Rietavo savivaldybėje, 2 km į vakarus nuo Tverų. Apima 28,3 km² teritoriją, priklauso Rietavo miškų ūkiui (Tverų girininkijai).
Reljefas banguotas, pietinėje masyvo dalyje yra Ožkuprio kalva. Miškus kerta Jūros baseino upė Aitra bei Minijos baseino upės – Pala, Tidis, Gustupis. Būdingi dirvožemiai – velėniniai jauriniai glėjiški priemoliai.
Tverų-Patyrio miškai skirstomi į šiuos miškus: Užpelių, Patyrio, Zorūbų, Tverų, Skirpstyno.
Miškuose dominuoja eglynai (52 %), taip pat yra beržynų (29 %), pušynų (9 %), baltalksnynų (7 %), juodalksnynų (3 %). Jaunuolynai sudaro 25 %, pusamžiai medynai 45 %, pribręstantys 19 %, brandūs 11 %.
Patyrio miške yra Didžiosios girios (Aukštojo tyro I) telmologinis draustinis. Miškuose yra stirnų, briedžių, šernų, elnių, usūrinių šunų, lapių, kiaunių, kiškių, ondatrų, voverių, bebrų, slankų, jerubių.
Nkhata Bėjus

Istorija

Nkhata Bėjų įkūrė tongai. XIX a. jie buvo puldinėjami iš pietų atsikėlusių ngonių.
Mergina Australijoje

Turinys

Po Antrojo pasaulinio karo, susigundę naujomis galimybėmis ir darbo pažadais, tūkstančiai italų emigravo į Australiją. 1971 m., pragyvenęs šioje šalyje daugiau kaip 25 metus, vienas iš jų, pusamžis Amedeo nusprendžia susirasti žmoną. Po susirašinėjimo laiškais, pas jį iš Romos atvyksta būsima nuotaka Karmela. Deja, situacija ne visai paprasta, nes kiekvienas iš jų turi ką slėpti. Karmela – neraštinga prostitutė, nusprendusi, kad išvyka į Australiją yra galimybė pasprukti nuo įkyraus sąvadautojo. Amedeo, kompleksuojantis dėl savo išvaizdos, į pažinčių tarnybą nusiuntė prieš 20 metų darytą nuotrauką, kurioje jis įamžintas su draugais Džiuzepe ir Bampo. Be to, nuotraukoje rodykle pažymėtas ne Amedeo, o Džiuzepė.
Oro uoste pamatęs gražuolę Karmelą, Amedeo išsigąsta ir prisistato šio draugu Džiuzepe. Mergina nusivilia, kad ją sutinka ne jaunikis, bet kitas žmogus, ypač kai šis pareiškia, kad kelionė mašina truks 3 dienas – tiek laiko jis turi tam, kad sužavėtų Karmelą ir išdrįstų jai pasakyti tiesą...
Karlas Černis

Biografija

Gimė Vienoje, skambinti fortepijonu iš pradžių mokėsi pas savo tėvą, vėliau – pas Johaną Nepomuką Humelį (Johann Nepomuk Hummel), Antonijų Saljerį ir Liudviką van Bethoveną. Pirmąkart vunderkindas scenoje pasirodė 1800 m. – atliko Mocarto koncertą fortepijonui. 1812 m. kaip premjerą atliko Bethoveno koncertą fortepijonui nr. 5.
Jau penkiolikos pradėjo mokyti pats. Tarp kitų Černio mokinių buvo ir Ferencas Listas, kuris vėliau jam dedikavo savo „Transcendentinius etiudus“.
Černis parašė daug kūrinių, tarp jų – mišių, rekviem, simfonijų, koncertų, sonatų, styginių kvartetų. Dabar jie atliekami retai, tačiau kaip kompozitorius Černis gerai žinomas dėl mokomųjų pjesių – etiudų, kuriuos skambinti mokosi dauguma būsimųjų pianistų. Černis vienas iš pirmųjų ėmė tokio tipo kūrinius vadinti „etiudais“.
Teriologija

Teriologija (gr. θηρίον žvėris -logija; dar vadinama mamaliologija, mamologija, mastologija) – zoologijos šaka, tirianti žinduolius. Mamologija (žodis kilęs iš lotynų kalbos mamma - krūtis + …logija - mokslas) - tai yra mokslas apie žinduolius.
Krivilių pradinio ugdymo skyrius

Istorija

Krivilių mokykla įkurta 1946 m. Į mokyklą atėjo beveik 100 vaikų. Mokyklos įkūrėjas ir pirmasis mokytojas Vilniaus Vytauto Didžiojo gimnazijos auklėtinis Antanas Šimukonis. Tuo metu beveik visi kaimo žmonės ir aplinkinių kaimų gyventojai kalbėjo „gudų“ kalba. A. Šimukonis patikrino mokinių žinias, suskirstė į keturias klases ir pradėjo dirbti Motiejaus Ivoškos namuose dviem pamainom. 1947 m. į mokyklą atvyko Adelė Kalanavičiūtė-Kareivienė ir Liudas Kareiva. Šie mokytojai dirbo su pradinėmis klasėmis, o A. Šimukonis dėstė visus dalykus penktoje klasėje.
Kiekvienais metais vis prisidėdavo po vieną klasę ir 1952 m. Krivilių septynmetę mokyklą baigė pirmoji jaunųjų abiturientų laida. Septynmetė mokykla buvo įsikūrusi Jono Sukacko ir Jono Jusevičiaus namuose. 1952 m. pastatyti du mediniai mokyklos pastatai Krivilių kaimo centre, o septintame dešimtmetyje išaugo mūrinis priestatas. Į Krivilius atvyko eilė jaunų mokytojų, pagerėjo darbas mokykloje, išaugo mokyklos vaidmuo vietinių ir aplinkinių kaimų gyvenime. Mokykla tapo tikru švietimo ir kultūros židiniu. Vaikai mokykloje mokėsi iš visų aplinkinių kaimų maždaug šešių kilometrų spinduliu, taip pat ir iš Baltarusijos. Dauguma atėję į pirmą klasę nieko nesuprasdavo lietuviškai. Mokykla buvo lietuvybės ugdymo židinys. Mokykloje rinkdavosi kaimo jaunimas. Susirinkę čia dainuodavo lietuvių liaudies dainas, ruošdavo vaidinimus. Tai buvo tikras klojimo teatras. Į tokius vakarėlius susirinkdavo ne tik kriviliškiai, bet ir aplinkinių kaimų jaunimas. Šių renginių iniciatoriai ir dalyviai buvo mokytojai Adelė ir Liudas Kareivos, Adelė Kučinskienė, Elena Banevičienė, Janina Kuliešienė.
Krivilių mokykla garsėjo gerais meno saviveiklos kolektyvais. Nuo 1952 m. veikė moksleivių choras, du šokių rateliai, etnografinis ansamblis. Meno saviveiklai 41 metus vadovavo Adelė Kučinskienė. Mokykla didžiavosi savo gražia, tvarkinga aplinka. Prie mokyklos visada žydėdavo gėlės, vėliau sužaliavo medžiai. Greta mokyklos įkurtas stadionas.
Iki 1986 m. mokykla buvo aštuonmetė, iki 1993 m. devynmetė, nuo 1993 m. - pagrindinė. Nuo 1997 m. sustiprėjo mokyklos materialinė bazė: mokykla turi valgyklą, erdvią sporto salę, stadioną, o 2004 m. įrengta kompiuterių klasė. Krivilių mokykloje yra priešmokyklinio ugdymo klasė. 2006 m. mokykloje mokėsi 48 moksleiviai ir 5 priešmokyklinės grupės ugdytiniai dirbo 14 pedagogų ir 6 aptarnaujančio personalo darbuotojai.
Evergrey

Pastarieji įvykiai

2006 metų balandžio 4 dieną Evergrey išleido šeštąjį studijinį albumą Monday Morning Apocalypse. Albumą prodiusavo ir miksavo Sanken Sandquist bei Stefan Glauman, buvę Rammstein, Bon Jovi ir Def Leppard prodiuseriai. Tom Englund tuomet sakė: „We feel honoured to work with such amazing producers. We are sure that they will succeed in making us sound better than ever before.“. Albumas užėmė 6 vietą Švedijoje.
2006 metų vasarą Evergrey grojo įvairiuose Europos festivaliuose. Grupė taip pat koncertavo Jungtinėse Amerikos Valstijose kartu su In Flames, Nevermore bei Throwdown. Rugsėjį jie dalyvavo ProgPower festivalyje Atlantoje.
2006 metų spalio 24 dieną Evergrey pradėjo naują koncertų turą Europoje. Su jais kartu koncertavo Švedijos death metalo grupė Avatar, jie aplankė Vokietiją, Italiją, Ispaniją, Prancūziją, Nyderlandus, Belgiją, Didžiąją Britaniją, Daniją ir Švediją.
2008 metų gegužės 8 dieną Evergrey pranešė, jog pasirašė sutartį su Steamhammer/SPV. Tai reiškė, kad naująjį albumą Torn išleis ši įrašų kompanija bei bus galimybė perleisti papildytus senuosius grupės albumus.
Evergrey išleido savo naujausią studijinį albumą Torn 2008 metų rugsėjį. Albumo įrašyme debiutavo naujas 2007 metais į grupę priimtas bosistas Jari Kainulainen.
2010 metų gegužę Evergrey paliko trys nariai: gitaristas Henrik Danhage, būgnininkas Jonas Ekdahl ir bosistas Jari Kainulainen. Juos atitinkamai pakeitė Marcus Jidell, Hannes Van Dahl bei Johan Niemann.

Dainų tekstų tematika

Evergrey dainų tekstai visada buvo tamsesnio pobūdžio, tą patį galima pasakyti ir apie grupės įvaizdį. The Dark Discovery buvo apdainuojamos įvairios idėjos, o dauguma vėlesnių albumų buvo koncepciniai, apie tokias idėjas kaip savęs reformacija (Recreation Day), paranoja bei ateivių grobimai (In Search of Truth), sektos ir religijos (The Inner Circle).
Recreation Day yra albumas, apimantis daug potemių – nuo mirties bei gedulo iki baimės ir sielvarto – visa tai įeina į bendrą albumo koncepciją. Šios idėjos pasireiškia skirtingomis formomis, tokiomis kaip savižudybė („As I Lie Here Bleeding“), gedulas po laidotuvių („I’m Sorry“), mirštančių žmonių atgailavimas dėl savo nuodėmių („Unforgivable Sins“). Pastaroji albumo daina taip pat veikė kaip katalizatorius kitam albumui (The Inner Circle), kurio pagrindinės temos irgi buvo tokios pačios, kaip dainoje: religija bei vaikų įvairiapusė skriauda.
Novy Boras

Istorija

Rašytiniuose šaltiniuose pirmą kartą paminėtas 1471 m., kaip Arnsdorff. XVII–XVIII a. išaugo į nedidelį miestelį. 1757 m. suteiktas miesto statusas. Tuo metu miestelis jau buvo žinomas kaip Haida. 1783 m. inžinierius Emanuel Kleinwächter sukūrė naujo miesto planą su daugybę parkų. Nuo XVIII a. miestas garsėja savo aukštos kokybės stiklo pramone.
Achundovo nacionalinė biblioteka

Achundovo nacionalinė biblioteka (azer. Axundov adına Azərbaycan Milli Kitabxanası) – nacionalinė biblioteka esanti Baku, Azerbaidžane. Biblioteka įkurta 1922 metais. Joje saugoma apie 5 milijonų rašytinių šaltinių.

Istorija

Įkurta 1922 m. Tuo metu vadinta Azerbaidžano bendroji biblioteka ir knygų saugykla.
1939 m. liepos 11 d. pervadinta į Achundovo valstybinę biblioteką (Mirza Achundovas – azerbaidžaniečių dramaturgas ir filosofas).
1962 m. pasirašė bendradarbiavimo sutartį su Prancūzijos nacionaline biblioteka.
2005 m. pervadinta į Achundovo nacionalinę biblioteką ir tapo Europos nacionalinių bibliotekų konferencijos nare.
Butvilonių piliakalnis

Piliakalnis

Piliakalnis įrengtas Trydupio dešiniojo kranto (dabar čia tvenkinys) kyšulyje. Iš šiaurės vakarų, pietvakarių ir pietryčių piliakalnį juosia upelių slėniai, iš šiaurės rytų prieina gretima aukštuma. Aikštelė keturkampė, orientuota šiaurės rytų – pietvakarių kryptimi, 32 m ilgio ir 34 m pločio. Jos ŠR krašte supiltas 4,5 m aukščio, 17 m pločio lanko formos pylimas, kurio išorinis 6,5 m aukščio šlaitas leidžiasi į 30 m ilgio, 15 m pločio, 2 m gylio griovį. Rytiniame šlaite, pylimo-aikštelės sandūroje yra senojo kelio vieta - 3 m pločio, 0,3 m gylio įdubimas. Šlaitai statūs, 14 m aukščio. Piliakalnis apaugęs lapuočiais.
Piliakalnis datuojamas II tūkstantmečio pradžia. Lietuvos Respublikos kultūros ministro įsakymas dėl pripažinimo valstybės saugomu – 2005-04-29; Nr. ĮV-190. Paminklo teritorijos plotas 18 000 m².

Aplinkiniai piliakalniai

Daugėliškių piliakalnis 15 km
Pašilių piliakalnis 5 kmVikūnų piliakalnis 21 kmAntkalnės piliakalnis 14 kmPiepalių piliakalnis 19 kmSeredžiaus II piliakalnis 5 km
Seredžiaus I piliakalnis 5 kmŽemosios Panemunės piliakalnis 5 kmJaučakių piliakalnis 10 km
Ringovės piliakalnis 6 km
Mindaugai

Istorija

Mindaugai įkurti XX a. tarpukariu, kai kilo nesutarimų tarp Kamšų ir Susninkų gyventojų, kuriam kaimui priskirtina nauja kuriamoji parapija.
Pavelas Kukolnikas

Biografija

Brolis Nestoras Kukolnikas. Nuo 1804 m. gyveno Sankt Peterburge, savarankiškai pasirengė egzaminams tarnautojo cenzui gauti. 1810–1824 m. įvairių ministerijų tarnautojas Sankt Peterburge. Nuo 1824 m. gyveno Vilniuje, Vilniaus universiteto Visuotinės istorijos ir statistikos katedros profesorius. 1830–1832 m. vadovavo VU bibliotekai. 1832 m. uždarius Vilniaus universitetą 1833–1842 m. dėstė visuotinę istoriją Dvasinėje katalikų akademijoje ir nuo 1844 m. Vilniaus kunigų seminarijoje, rusų kalbą – 1834–1842 m. Vilniaus medicinos-chirurgijos akademijoje. Dėstymą derino su darbu cenzūroje – 1829–1841 m. ir 1851–1863 m. dirbo Vilniaus cenzūros komiteto cenzoriumi, 1863–1865 m. šio komiteto pirmininkas. Prisidėjo prie kituose Rusijos miestuose draustų lenkų ir lietuvių knygų bei žemėlapių išleidimo Vilniuje. Su Motiejumi Valančiumi derino pradėtos drausti spaudos lotyniškais rašmenimis leidybos klausimus.

Kūryba

Bendravo su rašytojais V. Sirokomle, A. E. Odyniecu, vertė jų eilėraščius į rusų kalbą. Parašė eiliuotus romaną ir apysaką, eilėraščių. Jo grožiniuose kūriniuose vyrauja religiniai, didaktiniai motyvai. Domėjosi Lietuvos istorija, remdamasis metraščiais ir kitais dokumentiniais šaltiniais išleido veikalus, kuriuose gynė lietuvių tautinio savitumo idėją, skatino istorinių šaknų ieškoti liaudyje, bet Lietuvos klestėjimo laikotarpius aiškino artimais santykiais su Rusija, supriešino Lietuvą su Lenkija.
Juozas Kupčinskas

Biografija

Gimė valstiečių šeimoje. Mokėsi Paežerių ir Parausių pradžios mokyklose, 1924 m. baigė Marijampolės realinę gimnaziją. 1924 m. įstojo į Lietuvos universiteto Gamtos-matematikos fakulteto biologijos skyrių. 1928 m. perėjo į trečiąjį Medicinos fakulteto kursą. 1932 m. baigė Vytauto Didžiojo universitetą (VDU).
Nuo 1932 m. VDU dėstytojas, 1933 m. Vidaus ligų katedros asistentas. 1934 m. priimtas į Kauno medicinos draugiją. 1934–1935 m. tobulinosi Paryžiuje. 1937 m. suteiktas medicinos mokslų daktaro laipsnis už disertaciją „Ūminio reumato etiologijos ir patogenezės klausimu“. 1938 m. vyresnysis asistentas. 1939 m. parašė habilitacijos darbą „Širdies funkcijos tyrimas“.
1940 m. VDU Medicinos fakulteto Vidaus ligų katedros docentas, nuo 1941 m. sausio mėn. profesorius. Vokiečių okupacijos metais pašalintas iš universiteto, dirbo Vilniaus tuberkuliozinės sanatorijos direktoriumi. 1944–1950 m. Kauno valstybinio universiteto Vidaus ligų katedros vedėjas, 1944–1946 m. dar ir universiteto prorektorius, 1947–1950 m. rektorius. 1947 m. pirmasis Kauno profesorius, tapęs SSKP nariu. 1948 m. jo iniciatyva atkurta Kauno miesto terapeutų mokslinė draugija. 1951–1954 m. LSSR AT deputatas. 1951–1971 m. Kauno medicinos instituto dėstytojas, 1951–1953 m. pirmasis instituto direktorius, Vidaus ligų katedros vedėjas, 1954–1971 m. Fakultetinės terapijos katedros vedėjas. 
Palaidotas Petrašiūnų kapinėse.

Mokslinė veikla

Sukūrė reumato gydymo, tuberkuliozės diagnostikos būdų, nagrinėjo ir suklasifikavo autoalergijos ir alergijos vaistams reiškinius. Sukūrė reumatologų mokyklą.
Artojas (Klyvlendas)

Istorija

Žurnalas leistas su pertraukomis. Leido Lietuvių apšvietos draugija, redagavo Kazys Karpavičius.
Trakų miškų urėdija

Trakų miškų urėdija − viena iš 42 miškų urėdijų, turto patikėjimo teise valdanti, naudojanti valstybinius miškus, vykdanti juose kompleksinę miškų ūkio veiklą.
Trakų miškų urėdija buvo įsteigta 1922 m. ir tuo metu valdė 19 589 ha miškų plotą, kuris buvo paskirstytas 7 girininkijoms.
Trakų miškų urėdijos teritorijoje esantys miškai yra penkių savivaldybių teritorijose: Trakų rajono, Vilniaus rajono, Prienų rajono, Elektrėnų, Vilniaus miesto. Bendras miškų plotas miškų urėdijos teritorijoje − 61 777 ha, iš jų 29 100 ha − valstybinės reikšmės. Miškuose vyrauja spygliuočių medynai.
Trakų miškų urėdas − Vygantas Mierkis.
Miškų urėdijos miškai išnuomoti 21 medžiotojų būreliui. Profesionalios medžioklės plotams yra priskirti Semeliškių ir Jagelonių miškai. Šiuose miškuose gyvena briedžiai, taurieji elniai, šernai, stirnos, lapės, bebrai, miškinės kiaunės, barsukai, pilkieji kiškiai.
Triple Frontera

Triple Frontera („Trigubas pasienis“) – terminas, apibūdinantis teritoriją Pietų Amerikoje, kur susikerta Argentinos, Paragvajaus ir Brazilijos sienos. Šių šalių sienų sandūra yra prie Paranos ir Igvasu upių santakos; čia vienas prieš kitą išsidėstę 3 miestai – Foz do Iguasu (Brazilija), Puerto Igvasu (Argentina) ir Siudad del Estė (Paragvajus). Šiuos miestus jungia tarptautiniai tiltai: Puente Tancredo Neves ir Puente de la Amistad. Triple Frontera – populiari turistinė sritis dėl čia esančio Igvasu krioklio.