google/wiki40b huggingface dataset:
Laisvoji teritorija

Pralaimėjimas

Petrogrado bolševikų vyriausybė pradžioje bendradarbiavo su N. Machno ir leido vykdyti libertarinį eksperimentą. Tačiau po rimto Machno kivirčo su bolševikų karine vadovybe bolševikų partija Laisvojoje Teritorijoje buvo uždrausta. Bolševikai machnininkus ėmė laikyti grėsme savo valdžiai, pradėjo propagandinę kampaniją skelbdami Laisvąją Teritoriją lauko vadų režimu, o machnininkų veiklą esant kontrrevoliucine. Netrukus sulaužė sąjungą su machnininkais ir nelauktai atakavo machnininkų dalinius.
Bolševikų spauda teigė (prieštaraudami faktams), kad Laisvosios Teritorijos vadovai buvo ne demokratiškai renkami, o skiriami Machno karinės klikos. Jie taip pat be įrodymų teigė, kad pats Machno asmeniškai atsisakė tiekti maistą tarybiniams geležinkelininkams ir telegrafistams. Taip pat rašė, kad machnininkų konstitucijos specialus straipsnis leidžia slapta kankinti ir vykdyti mirties bausmes, kad machnininkų pajėgos puldinėjo Raudonosios Armijos konvojus, kad jos Brianske pagrobė tenai remontui atgabentą šarvuotąjį automobilį, kad grupė „Nabat“ atsakinga už sukilimus Rusijos miestuose.
Laisvosios Teritorijos buvo okupuotos. Buvo nuslopintos machnininkų, Ukrainos nacionalistų ir kitos nebolševikinės grupuotės. Buvusios Laisvosios Teritorijos tapo Ukrainos Tarybų Socialistinės Respublikos dalimi. Machnininkų pogrindis egzistavo iki Antrojo pasaulinio karo.
Bunny Tsukino

Banė Tsukino (Usagi Tsukino) – pagrindinė anime ir mangos „Sailor Moon“ veikėja. Banė yra legendinė kovotoja Mėnulio Jūreivė (Sailor Moon). Ateityje jinai tampa Mėnulio Princesė Ramybė (Princess Serenity) ir vėliau Naujoji Karalienė Ramybė (Neo Queen Serenity).
Angliškas vardas: Serena "Bunny" Tsukino
Gimtadienis: Birželio 30-toji (Vėžys)
Amžius: 14-16 m.
Melitinas

Melitinas (angl. melittin) – pagrindinė (ne vienintelė) bičių nuodų sudedamoji dalis. Melitinas yra 26 aminorūgščių ilgio polipeptidas, aukos ląstelių membranose suformuojantis Na⁺ praleidžiančius kanalus. Kanalai sutrikdo ląstelės veiklą. Jei melitino pakankamai daug, jis gali ir apskritai suardyti membraną. Melitinas taip pat užblokuoja membranose esančias ATFazes.
Kanalui suformuoti reikalingos keturios melitino molekulės. Suformuotų kanalų laidumas priklauso nuo membranai tenkančios įtampos.
Melitino seka:
Gly-Ile-Gly-Ala-Val-Leu-Lys-Val-Leu-Thr-Thr-Gly-Leu-Pro-Ala-Leu-Ile-Ser-Trp-Ile-Lys-Arg-Lys-Arg-Gln-Gln-NH₂
Melitino genas koduoja ilgesnę polipeptidinę grandinę, nuo kurios vėliau nukerpa pradžią, kuri greičiausiai veikia kaip transportavimo kryptį nurodanti lyderinė seka. Transkribuota melitino RNR „pailginama“ pridedant prie 5' galo adenino nukleotidų. Tokia RNR ilgiau nesuyra. Bitės genomo projekto duomenimis, melitino genas turi mažiausiai vieną introną.
Melitinas kai kada naudojamas ir kaip priešuždegiminis ir antibakterinis vaistas. Priešuždegiminis poveikis iki 100 kartų viršija šiuo metu plačiai naudojamas sintetines medžiagas.
Jis sudaro apie pusę visų bitės nuodų.
Sveti Nikolos sala

Sveti Nikolos sala (serb. Острво Свети Никола) – sala Adrijos jūroje, priešais Juodkalnijos miestą Budvą, nuo sausumos nutolusi per 1 km. Sala yra 2 km ilgio, užima 36 ha plotą. Aukščiausia salos vieta – klifo viršūnė (121 m). Aplink salą driekiasi 3 paplūdimiai, kurių bendras ilgis 840 m. Centrinėje salos dalyje gyvena elniai.
Sveti Nikolos sala pasiekiama valtimis.
Arundhati Roy

Vertimai į lietuvių kalbą

Mažmožių Dievas: romanas, iš anglų kalbos vertė Danguolė Žalytė. Vilnius: Alma littera, 2005. – 296 p.
Notarinis instrumentas

Notarinis instrumentas anksčiau buvo priemonė dokumentams tvirtinti. Atitinkamas notaras uždėdavo savo specifinį ženklą ant dokumento ar jo nuorašo ir tuo bei savo parašu patvirtindavo jo turinį. Notaro ženklas (vok. Notariatssignet arba lot. Signum Tabellionis), Ankstyvaisiais Naujaisiais amžiais būdavo meniškas. Dažnai tai būdavo justicijos srities vaizdiniai, paveikslėliai.
Tossaint Ricketts

Karjera

Kanadietis žaidė Suomijoje, Norvegijoje, Turkijoje, Izraelyje. Buvo grįžęs į gimtinę.
2019 m. sausį atvyko į Lietuvą. Atstovauja FK Sūduva Marijampolė.2018 m. gruodžio mėn. žaidė paplūdimio tinklinį su Sūduvos klubo atstovu ir po to užsimezgė darbo santykiai.
2019 m. vasario 24 d. vykusiose Supertaurės rungtynėse pelnė antrą komandos įvartį ir padėjo iškovoti marijampoliečiams trofėjų.
2019 m. rugpjūčio 9 d. pranešta, kad futbolininkas palieka FK Sūduva Marijampolė ir grįžta į Kanadą. Karjerą tęs MLS pirmenybėse. Per pusmetį praleistą Lietuvoje atstovaudamas „Sūduvos“ ekipą įvairiuose turnyruose pelnė dešimt įvarčių (aštuonis iš jų A lygoje).
Wiener AC

Istorija

1931 m. Vienos AC įveikė LFLS Kaunas ekipą net 10:1.
Vytautas Čepas

Biografija

1955–1957 m. mokėsi Pakruojo vidurinėje mokykloje, 1957–1960 m. Lygumų vidurinėje mokykloje, 1960–1967 m. Biržų Juliaus Janonio vidurinėje ir 1-ojoje vidurinėje mokyklose. 1967–1968 m. dirbo Kauno dirbtinio pluošto gamykloje elektriku. 1968–1971 m. tarnavo SSRS kariniame Šiaurės laivyne. 1971–1976 m. studijavo Vilniaus valstybinio universiteto Istorijos fakultete, įgijo psichologo specialybę.
1976–1977 m. Klaipėdos milicijos valdybos Vaikų kambario, kriminalinės paieškos inspektorius. 1977–1978 m. Klaipėdos Raudonojo Kryžiaus ligoninės ir Klaipėdos psichoneurologinio dispanserio psichologas. 1978–1991 m. ŠPI Klaipėdos fakulteto dėstytojas, vyr. dėstytojas, docentas. 1981–1984 m. studijavo Vilniaus universiteto aspirantūroje. 1986 m. psichologijos mokslų kandidatas. 
1995–1996 m. banko „Litimpeks“ Klaipėdos filialo vadovas. 2000–2001 m. UAB „Itera Lietuva“ atstovas spaudai, UAB „Publicum “ projektų direktorius. 2001–2004 m. regioninėje televizijoje „Balticum TV“ vedė tiesiogines diskusijų laidas „Ant svarstyklių“ ir „Proto aistros“. 2002–2004 m. UAB „Hondera“ direktorius. Nuo 2009 m. Klaipėdos universiteto docentas.
Laikraščiuose „Klaipėda“, „Vakarų ekspresas“, „Mažoji Lietuva“, „Vakarinės naujienos“, „Darbininkų balsas“, „Šilalės artojas“, „Respublika“, „Lietuvos žinios“ ir kt. publikavo apie 1500 straipsnių. Lietuvos psichologų draugijos narys. Nuo 2009 m. Lietuvos rašytojų sąjungos narys. Pomėgiai – literatūra, sportas, rašymas. Žmona Ramutė – Klaipėdos universiteto docentė, sūnus Sigitas – advokatas, duktė Ieva Broderick gyvena ir dirba Airijoje, Korko mieste.

Politinė veikla

1988 m. aktyviai įsitraukė į Lietuvos Persitvarkymo Sąjūdžio veiklą, buvo vienas iš Klaipėdos Sąjūdžio steigėjų, LPS Seimo narys. 1993–2003 m. Lietuvos centro sąjungos narys, 2003–2005 m. Liberalų ir centro sąjungos narys, nuo 2006 m. Lietuvos liberalų sąjūdžio, nuo 2010 m. LSDP Klaipėdos skyriaus narys.
1989–1990 m. SSRS liaudies deputatas. 1990–1995 m. Klaipėdos miesto tarybos deputatas, Tarybos pirmininkas, 1995–1997 m., 1997–2000 m., 2000–2003 m., 2003–2004 m. ir nuo 2011 m. Klaipėdos miesto savivaldybės tarybos narys.  1994–1996 m. Europos Tarybos Vietos ir regionų valdžių kongreso Stasbūre narys.
1996–2000 m. ir 2004–2008 m. LR Seimo narys.

Prieštaringas dujų antkainių projektas

2005 m. Vytautas Čepas, tuo metu būdamas liberalu, teikė gamtinių dujų įstatymo pataisą, parengtą įmonėje „Savel“. Jo siūlomos pataisos formuluotė siūlė neleisti Kainų komisijai nustatyti viršutinės dujų tiekimo kainų ribos kai nepagrįstai didinamos dujų kainos arba kai dujų tiekimo kaina daugiau nei 15 proc. viršija jų pirkimo kainą. Ši pataisa būtų buvusi naudinga tik vienai įmonei – „Dujotekanai“, kuri iš „Gazprom“ perkamas dujas Lietuvos įmonėms pardavinėjo iki 30 % brangiau.
Alfonsas Jakubėnas

Alfonsas Jakubėnas (1901 m. lapkričio 10 d. Kaušiškėse, Biržų raj. – 1995 m. gegužės 22 d. Vilniuje) – teisininkas, advokatas, poetas, Lietuvos TSR, socialdemokratų veikėjas.
Poeto Kazio Jakubėno brolis.

Biografija

Iki 1916 m. mokėsi Papilyje. Baigė Biržų gimnaziją. 1924–1928 m. studijavo Lietuvos universiteto Teisės fakultete Kaune.
Dalyvavo LSDP organizacijų „Žiežirba“, „Žaizdras“ veikloje. Bendradarbiavo „Amerikos naujienose“, „Aušrinėje“, „Biržų žiniose“, „Jaunime“, „Kultūroje“, „Mūsų fronte“, „Naujoje bangoje“, „Socialdemokrate“. 1930 m. gegužės 28 d. teistas Aštuonių socialdemokratų byloje. Paleistas dirbo „Raidės“ spaustuvėje korektoriumi. Nuo 1944 m. rugsėjo mėn. iki 1947 m. balandžio mėn. Lietuvos SSR Advokatų kolegijos (nuo 1946 m. – LTSR advokatų kolegijos prezidiumo) pirmininkas. Vėliau tęsė advokato veiklą Vilniuje.
1931 m. spalio 31 d. Lietuvos socialdemokratų partijos XIII suvažiavime išrinktas CK nariu.
1989 m. balandžio 27 d. sudarytos LSDP atkūrimo iniciatyvinės grupės narys, pasirašė gegužės 11 d. pareiškimą, rugpjūčio 12 d. LSDP veiklos atkūrimo Lietuvoje konferencijos ir LSDP XIV suvažiavimo delegatas.
Angelė Sermontienė

Biografija

AB „Klaipėdos vanduo“ finansų departamento direktorė.
1990 m. Lietuvos demokratinės darbo partijos narė. 1995–1997 m. (LDDP sąraše) Klaipėdos miesto savivaldybės tarybos narė.
Šokio teatras comma 8

VšĮ Šokio teatras comma 8 – Šiuolaikinio šokio krypties šokio teatras Lietuvoje, Vilniuje. Direktorė – choreografė ir šokio pedagogė Rūta Butkutė. Trupės pagrindą sudaro šiuolaikinio šokio šokėjai.

Istorija

Teatro trupė debiutavo 2012 metais Nyderlanduose. 
2013 metų balandžio 24 d. Teatras buvo oficialiai įregistruotas kaip viešoji įstaiga. 
2013 metais Lietuvos Respublikos kultūros ministerija  spektaklio "Pamestos akys" gastrolėms Lodzėje (Lenkija) skyrė 15 000 Lt (pagal teatro paraišką Tarptautinio kultūros bendradarbiavimo projektų dalinio finansavimo iš 2013 m. valstybės biudžeto lėšų konkursui).
2014 m. birželio 20 d. festivalio „Kultūros naktis“ programoje, Nacionalinės dailės galerijos kieme, Vilniuje, buvo pristatytas šokio filmas „B.Triušį besivejant“.
2014 m. lapkričio 9 d. Amsterdame (NL) vyko garso ir judesio performanso MA inicijuotas projektas interACTA, kurio programoje buvo keturi interaktyvus judesio, garso ir multimedijų performansai. Gastroles Nyderlanduose parėmė Lietuvos kultūros taryba, skirdama 15 000 Lt.
2014-2015 m. kovo mėn. Teatras surengė Šiuolaikinio šokio technikos ir improvizacijos seminarus Šiauliuose, Šiaulių arenoje. Projektą parėmė Lietuvos kultūros taryba, skirdama 9000 Lt. 
2015 metais pristatytas Spektaklis "6-as pirštas". Spektaklio sukūrimui ir sklaidai Lietuvos kultūros taryba skyrė 30 000 Lt.
Liepojos Karo uosto kalėjimas

Liepojos karo uosto kalėjimas, Karuosčio kalėjimas – vienintelis turistams prieinamas karinis kalėjimas Europoje, esantis Liepojoje (Latvija).
Pastatytas apie 1900 m. Veikė iki 1994 m. ir buvo uždara karinė teritorija. Iš kalėjimo niekas nėra pabėgęs. Nuo 1991 iki 1994 m. čia buvo kalinta apie 1500 žmonių.
Dabar kalėjimas pritaikytas turizmo reikmėms. Čia įrengta nedidelė ekspozicija, aštrių pojūčių mėgėjams organizuojamas spektaklis „Už grotų“ su nakvyne, galimu areštu ir aplinkybių aiškinimusi, karininkų pietūs kalėjimo bufete. Taip pat organizuojamos teminės paros programos: „Para armijoje“, „Para sargyboje“, „Civilinės saugos pratybos“. Organizuojamos ekskursijos su deglais forto požemių labirintais.
Laisvasis Dancigo miestas

Teritorija

Į Laisvojo Dancigo miesto teritoriją įėjo Dancigo miestas, taip pat Sopoto, Novi Dvor Gdansko, Novi Stavo miestai, 252 kaimai ir 63 vulkos. Teritorija užėmė 1 966 kvadratinius kilometrus.

Lenkų įgaliojimai

Laisvasis miestas užsienyje buvo atstovaujamas Lenkijos ambasadorių. Geležinkelio linija, jungusi Laisvąjį Dancigo miestą ir Lenkiją buvo valdoma Lenkijos. Karinis uosto postas buvo perduotas lenkams. Valstybėje veikė du paštai – vienas valdomas Dancigo pašto, kitas – lenkų pašto.

Demografija

1919 m. mieste gyveno apie 375 tūkst. gyventojų, kurių 98 % sudarė vokiškai šnekantys gyventojai. Likę 2 procentai šnekėjo kašubiškai arba lenkiškai.
Pagal Versalio sutarties sąlygas nuo Vokietijos atskyrus Dancigo miestą visi jo gyventojai tapo Laisvojo miesto piliečiais. Dancige gyvenę vokiečiai prarado Vokietijos pilietybė, o norėję ją išsaugoti privalėjo gyventi ne Laisvojo miesto teritorijoje.

Antrojo pasaulinio karo laikotarpis

Nacistinė Vokietijos vyriausybė 1939 m. rugsėjo 2 d., dieną po įsiveržimo į Lenkiją, balsavo už Dancigo prijungimą prie Vokietijos.
Antrojo pasaulinio karo metu buvo sugriauta 90 procentų miesto. 1945 m. kovo 30 dieną miestą užėmė sovietai. Manoma, kad iki 1945 metų daugiau nei 90 proc. laisvojo Dancigo miesto prieškario populiacijos žuvo arba išvyko.
Potsdamo konferencijos metu pranešta, kad buvęs Laisvasis Dancigo miestas yra Lenkijos dalis.
1949 m. Lietuvos šachmatų čempionatas

1949 m. Lietuvos šachmatų čempionatas – tai 16-asis Lietuvos vyrų ir 2-asis Lietuvos moterų šachmatų čempionatai.
Čaunkas

Čaunkas (hindi छौंक  = chhaunk) – pagardas, plačiai naudojamas Indiškose virtuvėse, kurį gaminant priskonių sėklos pakepinamos riebaluose, siekiant išgauti geriausią aromatą.

Aprašymas

Čaunkui naudojamos įvairios prieskonių sėklos, lapai ar vaisiai, tarp kurių dažniausios yra kuminas, juodoji garstyčia, pankolis, čili, fenugrikas, asafoetida, gvazdikėliai, murraya koenigii lapai, svogūnas, česnakas, Cinnamomum tamala (tejpat) lapai ir pan.
Gaminant čaunką, prieskoniai trumpai pakepinami riebaluose (aliejuje arba ghi). Jų sudėjimo tvarka yra griežtai reglamentuojama, kadangi skirtingi prieskoniai geriausią kvapą ir skonį įgyja skirtingu laiku. Kepinant išlaisvinami prieskonių eteriniai aliejai.
Čaunkas gali būti įpilamas į patiekalą jo gaminimo pabaigoje. Tai būdinga gaminant dal, sambarą, troškinius ir pan. Kitais atvejais (pvz., gaminant karius), čaunkas yra paruošiamas pradžioje, ir tada į jį dedami produktai.
Andrius Kaniava

Biografija

1982 m. baigė Vilniaus A. Vienuolio vidurinę mokyklą. Studijavo LSSR konservatorijos Aktoriaus meistriškumo katedroje. 1983–1985 m. atliko karinę tarnybą sovietinėje armijoje. Baigęs studijas, nuo 1988 m. dirbo Kapsuko dramos teatre, kūrė dainas. 1990–2014 m. „Keistuolių teatro“ aktorius. 
Yra išleidęs 4 albumus: „Atšilusi Musė“, kartu su grupe „Origami“ (2003 m.), „Antikvariatas“ (2009 m.), „Musė“ (2014 m.), „Laivas restoranas“ (2016 m.).
Emilija Kriščiūnaitė

Biografija

Baigusi Lygumų (Pakruojo r.) vidurinės mokyklos devynias klases, 1970–1974 choro dirigavimo mokėsi Šiaulių aukštesniojoje muzikos mokykloje (dėst. B. Sližys). 1974–1979 choro dirigavimą studijavo Lietuvos valstybinėje konservatorijoje (prof. K. Kavecko klasė).
Nuo 1979 rudens Panevėžio J. Švedo pedagoginės muzikos mokyklos choro dirigavimo ir kitų disciplinų dėstytoja, nuo 1991 su metų pertrauka Panevėžio konservatorijos choro dirigavimo metodinės komisijos pirmininkė, moksleivių choro studijos vadovė. Be mokomųjų programų rengimo, mišrusis choras dalyvauja įvairiuose kultūros renginiuose, kasmet paruošia po 2-3 koncertines programas. 1994 kamerinis choras dalyvavo tarptautiniame studentų chorų festivalyje Lenkijoje, 1995 tarptautiniame studentų festivalyje Slovėnijoje, kur laimėjo antrąją vietą. Choras dalyvauja tradiciniuose bažnytinės muzikos festivaliuose Panevėžyje, dainavo M. K. Čiurlionio „Dainų dainelė – 95“ koncertuose, 1996 ir 1997 dalyvavo „Baroko kelias" programose. 1998 tarptautiniame chorų festivalyje – konkurse Lenkijoje laimėjo trečią vietą. Konservatorijos mišrusis choras parengtas 1994 I ir 1998 II Pasaulio lietuvių dainų šventėms Vilniuje. Pedagogė išugdė būrį jaunųjų chorvedžių.
1979–1986 E. Kriščiūnaitė buvo Panevėžio rajono medicinos darbuotojų moterų choro meno vadovė ir dirigentė. Kolektyvas dalyvavo rajono dainų šventėse ir 1985 respublikinėje dainų šventėje, įvairiuose konkursuose pelnydavo prizines vietas, dažnai koncertuodavo. 1980–1994 chorvedė buvo Panevėžio autokompresorių gamyklos mišriojo choro „Viltis" (1990) meno vadovė ir dirigentė. Choras parengtas Panevėžio miesto dainų šventėms ir kitiems kultūros renginiams, dalyvavo 1985 respublikinėje dainų šventėje, 1990 Lietuvos tautinėje dainų šventėje ir 1994 I Pasaulio lietuvių dainų šventėje Vilniuje. Prizinių vietų laimėjo chorų konkursuose, 1992 ir 1994 Panevėžio liaudies dainų festivaliuose, 1993 giedojo šv. Mišiose Kryžių kalne netoli Šiaulių popiežiaus Jono Pauliaus II vizito metu Lietuvoje, surengė turistines keliones į Kazachiją, Rusiją, Gruziją, Lenkiją ir Prancūziją, kur ir padainuodavo. Pedagogė chorą kasmet išmokydavo 10-15 naujų dainų ir sudėtingesnių kūrinių, diriguodavo Panevėžio miesto ir rajono dainų šventėse.

Šaltinis

Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999. Informacijos publikavimui gautas žodinis autoriaus leidimas.
Algirdas Zenonas Dagys

Biografija

1950 m. baigė Kauno 8-ąją gimnaziją, 1955 m. Maskvos M. Lomonosovo universiteto Geologijos fakultetą, įgijo biologo – paleontologo specialybę. 1955–1958 m. Maskvos universiteto aspirantas, 1960 m. apgynė kandidatinę disertaciją „Šiaurės vakarų Kaukazo norio aukšto brachiopodai. Morfologija, sistema, filogenija, stratigrafinė reikšmė ir biografija“. 1970 m. geologijos ir mineralogijos mokslų daktaras. 1993 m. nostrifikuotas habilituotu daktaru (gamtos mokslai).
1958–1960 m. Lietuvos mokslų akademijos Geologijos ir geografijos instituto mokslinis bendradarbis. 1960–1972 m. ir 1974–1990 m. – TSRS mokslų akademijos Sibiro skyriaus Geologijos ir Geofizikos instituto (Novosibirskas) vyresnysis mokslinis bendradarbis, Paleontologijos ir stratigrafijos laboratorijos vedėjas. 1972–1974 m. Kabulo politechnikos instituto dėstytojas, fakulteto dekanas. 1974–1989 m. TSRS mokslų akademijos Sibiro skyriaus Geologijos ir geofizikos instituto vyr. mokslinis bendradarbis. 1990–2000 m. Lietuvos Ekologijos instituto vyriausiasis mokslinis bendradarbis.

Mokslinė veikla

Disertaciniuose darbuose pateikė triaso brachiopodų (pečiakojų) taksonominių tyrimų rezultatus. Revizavo ir pirmą kartą aprašė Šiaurės Kaukazo viršutinio triaso fauną. Parašė veikalų iš paleontologijos, stratigrafijos, biogeografijos, tarp jų 14 monografijų, keturis paleontologijos žinynus. Aprašė mokslui dar nežinomas borealines triaso, juros ir apatinės kreidos brachiopodų rūšis, daugiau, kaip 100 naujų genčių, šeimų, būrių, patikslino daugelio taksonų sistemą, nustatė šios grupės stratigrafinę reikšmę. Sudarė naujų popaleozojinių brachiopodų sistemą, nustatė jų evoliucijos kryptis, atskleidė geografinės diferenciacijos bruožus ir stratigrafinę reikšmę. Elafodų grupės amonoidų (moliuskai) tyrimais pagrindė mezozojaus chronologiją. Sudarė naujas apatinio ir vidurinio triaso zonines ir intrazonines biostratigrafines schemas. Jam vadovaujant sukurta pirmoji detali borealinio apatinės juros liaso biostratigrafinė schema. Apibūdino pasaulinę medžiagą apie triaso brachiopodus, pateikė naują šios grupės gyvūnų sistemą. Aprašė 51 naują gentį ir 17 naujų šeimos grupės taksonų. Išaiškino svarbiausias jų evoliucijos kryptis.
Lietuvos ir užsienio spaudoje paskelbė virš 150 mokslinių straipsnių. Skaitė pranešimus moksliniuose renginiuose Kanadoje, Šveicarijoje, Prancūzijoje, Vokietijoje, Graikijoje, Argentinoje ir kt.
Viktoras Justickis

Viktoras Justickis (1941 m. balandžio 17 d. Karaliaučiuje) – Lietuvos sociologas, teisininkas, habilituotas socialinių mokslų daktaras, kriminologas, sociologas, teisės psichologas.

Biografija

Tėvas Viktoras Falkenhanas. 1964 m. baigė filologijos studijas Vilniaus universiteto Filologijos fakultete, jam suteiktas filologo kvalifikacinis laipsnis. 1977 m. Lietuvos mokslų akademijos Filosofijos, teisės ir sociologijos institute baigė aspirantūrą, apgynė disertaciją, suteiktas sociologijos mokslų kandidato laipsnis. 1989 m. teisės mokslų daktaras.
1965–1967 m. Vievio vidurinės mokyklos mokytojas, 1967–1970 m. Lietuvos mokslo akademijos Filosofijos, teisės ir sociologijos instituto Sociologijos sektoriaus aspirantas, 1970–1975 m. jaunesnysis mokslinis bendradarbis, nuo 1975 m. – Lietuvos teismo ekspertizių institutas, vyresnysis mokslinis bendradarbis. 1982–1990 m. dėstė teisės psichologiją TSRS vidaus reikalų ministerijos Minsko aukštosios mokyklos Vilniaus fakultete, Vytauto Didžiojo universiteto Teisės institute (dab. fakultetas), nuo 1990 m. Lietuvos policijos akademijos (dab. Mykolo Romerio universitetas) teisės psichologijos, kriminologijos dėstytojas, nuo 1984 m. docentas, nuo 1990 m. profesorius. 1992 m. universiteto senato narys.
Kazimieras Barauskas

Biografija

Pradinį mokslą įgijo Barklainiuose, Panevėžio gimnazijoje 1918–1922 m. baigė penkias klases. 1925 m. įstojo į Žemaičių kunigų seminariją. 1925–1929 m. lygiagrečiai lankė teologijos paskaitas Lietuvos universitete. Kunigu įšventintas 1929 m. gegužės 25 d. 1930 m. įsigijo bažnytinių teisių licenciato laipsnį.
1930–1931 m. tarnavo Užpaliuose, 1931–1933 m. Anykščiuose. 1933–1934 m. vėl studijavo Vytauto Didžiojo universitete. 1934–1935 m. buvo Pandėlio vikaru. 1935–1938 m. Biržų vikaras ir kapelionas. 1939–1940 m. „Mūsų laikraščio“ redaktorius. 1940 m. pasitraukė į Vakarus: trumpai pagyvenęs Vokietijoje, persikėlė į JAV ir apsigyveno Čikagoje.
Nuo 1927 m. bendradarbiavo „Ryte“, „XX amžiuje“, „Pavasaryje“, „Darbininke“, „Panevėžio balse“, „Mūsų laikraštyje“, „Šaltinyje“, „Moteryje“, „Ateityje“, „Naujojoje vaidilutėje“, „Tiesos kelyje“. Publikacijas pasirašydavo slapyvardžiais: K. Baras, K. Šilinis, K. Didžiulis, K. Mažylis, J. Tyla, J. Vaškelis, Ašbaras ir inicialais K. B.
Petkūnai

Istorija

XX a. pr. Petkūnai buvo okolica Kėdainių valsčiuje. Žemes valdė Broveriai, Bieliauskai, Lenkevičiai, Paškevičiai, Račisovai, Rimkevičiai ir Širmulevičiai.
Tarybiniais metais Petkūnai buvo kolūkio centrine gyvenviete.
Puerto Riko vyrų krepšinio rinktinė

Istorija

1964 m. Tokijo olimpinėse žaidynėse komandai pavyko užimti ketvirtąją vietą Chauno „Pačino“ Visenso (Juan „Pachín“ Vicéns) dėka. Tai buvo aukščiausia pasiekta vieta nuo komandos įkūrimo. Tačiau aštuntajame dešimtmetyje komandos pasiekimai buvo nežymūs.
Galima sakyti, kad devintasis dešimtmetis buvo rinktinės aukso metai. Ji laimėjo aukso medalius 1983 m. Venesueloje vykusiose Pan-Amerikos žaidynėse, 1986 m. Dominikoje vykusiose Centrinės Amerikos ir Karibų žaidynėse ir 1989 m. Meksikoje vykusiame „Centrobasket“ turnyre. Rinktinė taip pat iškovojo bronzos medalius 1987 m. kvalifikacijos olimpinėms žaidynėms turnyre Urugvajuje, tokiu būdu užsitikrindama pirmąjį kelialapį į olimpines žaidynes nuo 1976 m. Komanda nedalyvavo 1980 m. Maskvos olimpiadoje, palaikydama JAV paskelbtą boikotą, ir 1984 m. Los Andželo olimpiadoje, nes nepavyko sėkmingai pasirodyti kvalifikacinėse varžybose. 1988 m. Seulo olimpiadoje puertorikiečiai perėjo į antrąjį turą ir užėmė septintąją vietą.
Dešimtajame dešimtmetyje rinktinės sėkmė šiek tiek sulėtėjo. Nepaisant to, ji pateko į 1992 m. Barselonos olimpiadą ir pasiekė antrąjį turą, tačiau pačiose pirmose atkrintamosiose rungtynėse teko susitikti su JAV „Svajonių komanda“. Barselonoje rinktinė tenkinosi aštuntąja vieta.
1996 m. komanda iškovojo pirmąjį auksą „Centrobasket“ turnyre namuose. 2000 m. šis rezultatas buvo pakartotas Meksikoje. 2003 m. rinktinė laimėjo auksą Centrinės Amerikos ir Karibų žaidynėse, vykusiose Salvadore. 2004 m. „Centrobasket“ turnyre Puerto Riko rinktinė iškovojo sidabro medalį, finale 75:74 pripažinusi Dominikos respublikos pranašumą.
2004 m. vasaros olimpinėse žaidynėse Atėnuose Puerto Riko vyrų krepšinio rinktinė tapo antrąja rinktine istorijoje, nugalėjusia JAV olimpinę krepšinio rinktinę, ir pirmąja, padariusia tai po to, kai JAV rinktinėje buvo leista žaisti sportininkams iš NBA. Pirmoji komanda, kuriai pavyko nugalėti JAV, buvo Sovietų Sąjungos rinktinė 1972 m. finale ir 1988 m. pusfinalyje.