google/wiki40b huggingface dataset:
Grizelda Kristiņa

Biografija

G. Kristinia gimė lyvių Pėterio ir Lizės Bertholdų šeimoje Vaidėje, dabartinėje Lyvių pakrantėje. Lažų sodyboje lankė pradinę mokyklą, vėliau mokėsi Mazirbėje. Ketvirtame dešimtmetyje pasinaudojo lyvių jaunimui teikiama galimybe laisvai mokytis Suomijoje, tenai 1930–1931 m. lankė Lahti aukštąją liaudies mokyklą, po to dar dvejus metus mokėsi namų ūkio mokykloje (dabar – Orimattilos institutas) ir baigė namų ūkio instruktorės specialybę. Latvijoje neradusi darbo pagal profesiją, 1934–1935 m. Latvijos universitete, Rygoje, įsidarbino virėja.
1938 m. susituokė su Voldemaru Kristiniu (lyv. Voldemār Kristiņ, latv. Voldemārs Kristiņš), taip pat iš Vaidės kaimo, gyveno Rygoje. Jos vyras buvo lyvis, bet jo šeimoje jau kalbėta latviškai. 1943 m. balandį gimė pirmoji duktė Vėsma (latv. Vēsma), tačiau po keturių ligoninėje praleistų dienų ji mirė. 1944 m. per karą, spalį, su keturių mėnesių neturinčia antrąja dukterimi Sarmyte (latv. Sarmīte), vyru ir keletu giminaičių nuo sovietų režimo pasitraukė į Švediją, bet kadangi Švedija Sovietų Sąjungai bėglius grąžindavo, teko keliauti toliau. 1951 m. su šeima atvyko į Kanadą. Iki pensijos dirbo ir gyveno Toronte, o tada vyro rūpinimusi įsikūrė savo sodyboje Saulainėje. Tai – Toronto latvių liuteronų parapijai priklausanti vaizdinga kaimiška vietovė Ontarijuje prie Notavasagos upės, esanti apytiksliai už 16 km nuo Bario ir 78 km nuo Toronto, garsi nuo 1952 m. rengiamomis latvių vasaros stovyklomis. G. Kristinia ten gyveno visą likusį gyvenimą.
Tremtyje ji lyviškai rašė atsiminimus ir poeziją. Kunigo Arvedo Celmo (latv. Arveds Celms) paskatinta, G. Kristinia pradėjo lyvių kalba įrašinėti kasetes ir jas siųsti Latvijos mokykloms. Yra išleista lyvių kalbos mokomoji kompaktinė plokštelė (diskas), jame įrašyta 10 monologų. 2000 m. ji į magnetofono juostą lyviškai įgarsino tekstus iš Kersti Boiko sudaryto lyvių kalbos vadovėlio „Līvõ kēļ” („Lyvių kalba”). Yra davusi interviu ne vienam kalbininkui ir kalbos pavyzdžių rinkėjui (žr. „Nuorodos“). Jos eilėraščių įtraukta į 2011 m. išleistą eilėraščių rinkinį „Kaip išnirsta lyviai“ (lyv. Kui sūolõbõd līvlizt, latv. Kā iznirst līvi; dviprasmė užuomina: „išnirsta (išnyra, išneria, išsineria)“ – „išmiršta“). Po Latvijos nepriklausomybės atkūrimo 1990 m., G. Kristinia vis atvykdavo pas giminaičius į Latviją.
Grizeldos Kristinios vyras mirė 1990 metais. Liko duktė Sarmytė (latv. Sarmīte), du vaikaičiai ir viena dukraitė.
Telšių krašto TV

„Telšių krašto TV“ („Telšių krašto televizija“) - regioninis televizijos kanalas, įkurtas 2005 metais. „Telšių krašto TV“ programa transliuojama kabelinės televizijos tinklais Akmenės, Plungės, Rietavo ir Telšių rajonų gyventojams. 2012 m. kanalo pavadinimas pakeistas į „Žemaitijos televiziją“.
Transliuotojas - VšĮ „Telšių krašto televizija“.
Vilniaus astrofotometrinė sistema

Vilniaus astrofotometrinė sistema (arba tiesiog Vilniaus fotometrinė sistema) – vidutinio pločio septynspalvė astrofotometrinė sistema (UPXYZVS), sukurta 1963 vadovaujant Lietuvos astronomui Vytautui Straižiui. Ši sistema optimizuota žvaigždžių klasifikacijai stebint iš Žemės (t. y. atsižvelgiant į atmosferos pralaidumą). Pasirinkta vidutinio pločio juostų (filtrų) sistema, nes norėta matuoti ir silpnesnes žvaigždes (kuo sistemos filtrai siauresni, tuo tiksliau galima klasifikuoti žvaigždes, tačiau tuomet nukenčia skvarbumas – nebegalime matuoti silpnų žvaigždžių).

Filtrų parinkimas

Ankstyvų žvaigždžių temperatūrinė klasifikacija yra pagrįsta Balmerio šuolio matavimu. Norint jį išmatuoti, reikia turėti du filtrus ultravioletinėje spektro dalyje – vieną prieš Balmerio šuolį (U ryškis), o kitą už (X ryškis). Y filtras yra ties tarpžvaigždinės ekstinkcijos kreivės lūžio tašku (tarpžvaigždinės ekstinkcijos kreivė 300–800 nm srityje gali būti aproksimuota dviem susikertančiom ties ~435.5 nm tiesėmis). P filtras (ryškis) yra tiesiai ant Balmerio šuolio. Jis leidžia klasifikuoti B-A-F žvaigždes pagal šviesio klases.
Z filtras sutampa su Mg I tripleto ir MgH molekulinių juostų padėtimi. Jis jautrus G-K-M žvaigždžių šviesumo klasėms. V ryškis pasirinktas toks, kad sutaptų su atitinkamu UBV fotometrinės sistemos ryškiu. Tai leidžia susieti šias dvi sistemas (transformuoti ryškius iš vienos sistemos į kitą). S ryškis sutampa su vandenilio H alfa linijos padėtimi ir leidžia pasakyti, ar tai emisinė ar sugerties linija.

Normavimas

Sistemos spalvos indeksai sunormuoti taip, kad tenkintų sąlygą:
U-P = P-X = X-Y = Y-Z = Z-V = V-S = 0
neparaudonavusioms (nepaveiktų tarpžvaigždinės ekstinkcijos) O tipo žvaigždėms.
Aušra Gustienė

Biografija

2002 m. baigė Klaipėdos socialinių mokslų kolegiją, teisininkė, 2009 m. baigė viešąjį administravimą Šiaulių universitete.
Telšių socialinių paslaugų centro Dienos centro socialinė darbuotoja organizatorė. Nuo 2011 m. Telšių rajono savivaldybės tarybos narė.
Partijos Tvarka ir teisingumas Telšių rajono skyriaus narė.
Sutuoktinis Rolandas, vaikai Aidas, Donatas.
Putliosios ląstelės

Putliosios ląstelės - vienos iš jungiamojo audinio ląstelių. Tai ovalios ar sferiškos formos, 20 - 30 µm dydžio, citoplazmoje turinčios daug granulių, joms būdinga metachromazija. Granulėse yra heparino, histamino ir neutraliųjų proteazių. Ląstelės turi endoplazminį tinklą, mažą Goldžio kompleksą, nedaug mitochondrijų. Putliosios ląstelės išsidėsto pavieniui arba grupėmis jungiamajame audinyje aplink arterioles, venules ir kapiliarus.
Putliosios ląstelės reikalingos imuninei organizmo gynybai, nes greitai atpažįsta svetimus baltymus ir sukelia vietinį imuninį atsaką. Aktyvintos ląstelės greitai išlaisvina granulėse sukauptus uždegimo tarpininkus - mediatorius ir lėčiau - citokinus, kurie mobilizuoja kitas ląsteles dalyvauti imuninėje reakcijoje. Putliųjų ląstelių granulės prieš išsiliedamos į išorę jungiasi tarpusavyje, šis vyksmas vadinamas sudėtingąja egzocitoze.
Putliųjų ląstelių membrana turi receptorius jautrius imunoglobulinui E. IgE išskiria plazmocitai, šie IgE surišami putliųjų ląstelių membranos receptorių. Putliosios ląstelės antigenui pakartotinai patekus į kraują aktyvinasi ir sukelia silpną ir vietinį arba anafilaksinį atsaką.
Putliųjų ląstelių gyvenimo ciklas ilgas, jos atsinaujina lėtai.
Karlsrūjės universitetas

Istorija

Įkurtas pagal Prancūzijos technikos mokyklų modelį 1825 m. kaip politechnikos mokykla, 1902–1967 m. Fridericianos technikos aukštoji mokykla, nuo 1967 m. Karlsrūjės Fridericianos universitetas. 1904 m. leista studijuoti moterims. 1969 m. pirmasis Vokietijoje pradėjo rengti diplomuotus programuotojus, 1972 m. įsteigtas Informatikos fakultetas.
Universitete 1888 m. Heinrichas Hercas atrado elektromagnetines bangas, 1897 m. Ferdinandas Braunas sukonstravo pirmąjį elektroninio spindulio vamzdelį. Trys universiteto mokslininkai yra gavę Nobelio premiją. Leido leidinius „Frideridana“, „Uni-Informationen Karlsruhe“.

Studentai

Universitete studijavo: Karlas Bencas, Dyteris Cetšė, Edvardas Teleris.

Lietuviai

Universitete studijavo: Edmundas Jasiūnas, Bronius Masiokas.
Rytas Babickas

Biografija

Iš pradžių smuikuoti mokėsi M. Kuprevičienės muzikos studijoje Kaune, o 1944 m. pasitraukęs į Vokietiją, smuikuoti mokėsi Würzburge pas V. Šimkų, dainavo chore, dirbo akomponiatoriumi baleto studijoje. 1948 m. baigė Hanau stovykloje lietuvių gimnaziją. Persikėlęs į Seligenstadtą, dainavo ir šoko „Dainavos“ ansamblyje, griežė smuiku B. Pakšto vadovaujamame orkestre, su kuriuo nemažai koncertavo. 1949 m. atvyko į JAV ir apsistojo Daytone, OH, o vėliau persikėlė į Chicagą, IL. Čia pas V. Jakubėną mokėsi harmonijos, dainavo Čikagos vyrų chore, griežė orkestre. 1955 m. baigė Ilinojaus universitetą ir įgijo inžinieriaus specialybę. Buvo vienas iš Čikagos sporto klubo „Lithuania" steigėjų. 1955 m. apsigyvenęs Klyvlende, netrukus įsijungė į M. K. Čiurlionio meno ansamblį – buvo chormeisteris ir koncertmeisteris (1955–1983 m.), lietuvių liaudies instrumentų orkestro vadovas. Su šiais kolektyvais koncertavo daugelyje JAV lietuvių kolonijų, Kanadoje, Kolumbijoje ir Venesueloje. 1959 m. Klyvlende subūrė vyrų vokalinį oktetą, kuriam harmonizavo ir aranžavo lietuvių liaudies dainas bei estradinius kūrinius. Su juo koncertavo JAV, Kanadoje ir Australijoje, išleido tris plokšteles.
Nuo 1969 m. buvo tautinių šokių „Grandinėlė“ muzikos vadovas, 1974–1987 m. Šv. Jurgio lietuvių parapijos Klyvlende choro vadovas, o 1983–1987 m. M. K. Čiurlionio ansamblio meno vadovas ir dirigentas. Buvo „Žaibo" sporto klubo krepšinio sekcijos vadovas ir treneris, dalyvavo skautų veikloje.

Šaltinis

Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999. Informacijos publikavimui gautas žodinis autoriaus leidimas.
Palangos savivaldybės taryba 2000–2003 m.

Palangos savivaldybės taryba – Palangos savivaldybės atstovaujamoji institucija, išrinkta 2000 m. kovo 19 d.
Kostas Birulis

Biografija

1951 m. baigė Kauno politechnikos institutą, 1961 m. – Maskvos neakivaizdinį užsienio kalbų institutą.
1950–1951 m. Sitkūnų radijo stoties vyresnysis radiotechnikas. 1951–1953 m. Klaipėdos radiofikacijos tinklų, 1953–1957 m. Vilniaus radiofikacijos tinklų vyr. inžinierius. 1957–1959 m. Liaudies ūkio tarybos Prietaisų gamybos valdybos viršininko pavaduotojas. 1959–1963 m. Ryšių ministerijos Technikos valdybos viršininkas. 1962–1965 m. Kauno ryšių kontoros viršininkas. 1965–1988 m. Ryšių ministerijos Elektros ryšių valdybos viršininkas, 1988–1990 m. šios ministerijos vyr. ekspertas tarptautiniams santykiams. 1990 m. atkūrus Lietuvos nepriklausomybę, 1990–1992 m. I vyriausybės ryšių ministras. Prisidėjo prie elektronikos ryšių su Vakarų valstybėmis nustatymo po sausio 13 d. TSRS agresijos. 1992–1993 m. Lietuvos Respublikos ryšių ir informatikos ministerijos Tarptautinių santykių skyriaus konsultantas. 1993–1995 m. Danijos ryšių kabelių ir įrangos įmonės NKT atstovybės Lietuvoje vadovas. 1995–1998 m. Europos ryšių palydovų kompanijos EUTELSAT konsultantas Lietuvai ir Latvijai.
Kanados ordinas

Kanados ordinas (pranc. Ordre du Canada, angl. Order of Canada), – garbingiausias civilinis Kanados valstybės apdovanojimas, įsteigtas 1967 m. Tai yra aukščiausias Kanados civilinis ordinas bei pagrindinis Kanados garbės sistemos ordinas. Narystė ordine teikiama remiantis lotynišku šūkiu, paimtu iš hebrajų kalbos - „Jie trokšta geresnės šalies“ (lotyniškai: desiderantes meliorem patriam).
Egzistuoja trys laipsniai: Kanados ordino kompanionas (C.C., aukščiausias), Kanados ordino valdininkas (O.C.) bei Kanados ordino narys (C.M., žemiausias).
Kaulo lūžis

Kaulo lūžis (lot. frāctūra 'lūžis') - kaulo vientisumo suardymas dėl fizinės jėgos poveikio. Taip pat kaulas gali lūžti dėl ligos, tokios kaip osteoporozė arba dėl tam tikros vėžio formos.

Požymiai

Lūžus kaului jaučiamas stiprus skausmas, pažeista sritis (galūnė) yra deformuota, nenatūrali jos padėtis, pakitęs ilgis. Taip pat lūžio vietoje būna patinimas, jaučiamas ar girdimas traškėjimas. Jeigu lūžis atvirasis, lūžio vietoje matoma žaizda, kraujavimas.

Gydymas

Kaulų lūžiai gydomi imobilizuojant lūžusio kaulo dalis visam gijimo laikotarpiui. Suaugusiems žmonėms gijimas trunka apie 6 savaites, vaikams trumpiau.
Gijimo metu reikia valgyti maistą, kuriame yra daug kalcio, arba vartoti specialius vitaminus su kalciu.
Po imobilizacijos dėl nejudrumo gali atrofuotis raumenys, o sąnariai tampa nejudrūs, todėl reikia atlikti fizioterapiją, kad atsistatytų kūno vietos, kurios buvo nejudinamos. Kad sąstingis praeitų greičiau, įpusėjus imobilizacijos periodui reikia pakeisti imobilizuotos kūno vietos padėtį taip, kad ji būtų panašesnė į natūralią.
Jurgis Ignas Ignotas

Biografija

1974 m. baigė Kauno politechnikos instututą.
1974 m. Pavenčių cukraus fabriko vyriausiasis inžinierius energetikas, 1981–1991 m. fabriko direktorius. 1991–1994 m. Kuršėnų pieninės vyr. inžinierius. 1994 m. rugsėjo mėn. Pavenčių cukraus kolektyvo išrinktas direktoriumi. Įmonę privatizavus 1999–2004 m. Akcinės bendrovės „Panevėžio cukrus“ Kuršėnų padalinio direktorius.
1981 m. įstojo į TSKP, nuo 1990 m. Lietuvos demokratinės darbo partijos, nuo 2001 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Šiaulių rajono skyriaus narys.
1995–1997 m., 1997–2000 m. (LDDP sąraše) Šiaulių rajono savivaldybės tarybos narys.
Trumpabangininkas, tarptautinės klasės radijo sporto meistras, šaukinys LY2CY. Žmona Nina, sūnus Andrius, duktė Vita.
Kirgizijos futbolo supertaurė

Kirgizijos futbolo supertaurė (kirg. Суперкубок Кыргызстана, Superkubok Kyrgyzstana)  – trofėjus, dėl kurio varžosi Kirgizijos futbolo čempionai ir taurės laimėtojai. 
Tai vienerios varžybos, kuriose nugalėtojas iškovoja supertaurę. 
Rengiamos nuo 2011 m.
Storiai

Aplinkinės gyvenvietės

ANYKŠČIAI – 4 km
Liudiškiai – 1 km
Elvyra Grinienė

Elvyra Grinienė (g. 1930 m. kovo 23 d. Garliavoje) – Lietuvos gydytoja terapeutė, higienistė, habilituota biomedicinos mokslų daktarė.

Biografija

1955 m. baigė Kauno medicinos institutą. 1972 m. medicinos mokslų daktarė.
1955–1965 m. gydytoja Prienuose ir Šiauliuose. 1965–1995 m. Šiaulių pedagoginio instituto Higienos katedros vedėja. Nuo 1966 m. docentė, nuo 1976 m. profesorė. 1998 m. Lietuvos kūno kultūros akademijos Sveikatos ir fizinio aktyvumo katedros profesorė.
Vadovė (žurnalas)

Vadovė – skaučių vadovių žurnalas, leistas 1929–1940 m. Kaune.

Istorija

1929 m. pasirodė vienas nepažymėtas numeris, 1930–1931 m. ėjo neperiodiškai, vėliau – keturis, nuo 1939 m. – šešis kartus per metus. Leido Lietuvos skautą brolijos Vyriausiojo štabo skaučių skyrius, nuo 1937 m. – Lietuvos skautų sąjungos Skaučių seserija. Spausdino Vilniaus spaustuvė, „Žaibo“ spaustuvė Kaune. Išėjo 37 numeriai. 1936 m. žurnalą laikinai sujungus su „Skautų aidu“, buvo leidžiamas žurnalo „Skautybė“.
Rašė apie skaučių organizaciją uždavinius, veiklą, auklėjimo būdus, skelbė draugovės dokumentus, pasakojo apie kitų šalių skaučių gyvenimą.
Bendradarbiavo V. Arminaitė, L. Čepienė, Sofija Čiurlionienė, F. Dičiūtė, E. Gimbutienė, E. Jurgutytė, D. Kesiūnaitė, A. Kisieliūtė, Ona Mašiotienė, Monika Mironaitė, Vanda Sruogienė, J. Vaičiūnienė, Gražbylė Venclauskaitė, Giedrė Žmuidzinavičiūtė ir kt.
Redagavo Elena Barščiauskaitė, E. Motuzaitė, Petronėlė Lastienė, Ksavera Žilinskienė.
Dabartis (laikraštis)

Dabartis – laikraštis skiriamas Lietuvai, Pirmojo pasaulinio karo metais kaizerinės Vokietijos laikraštis Lietuvos gyventojams.

Istorija

Leistas 1915 m. rugsėjo 1 d. – 1916 m. sausio 3 d. Tilžėje, 1916 m. sausio 15 d. – 1917 m. m. gegužės 9 d. ir 1917 m. spalio 4 d. – 1918 m. lapkričio 12 d. Kaune, 1917 m. gegužės 12 d. – 1917 m. rugsėjo 29 d. Balstogėje. Ėjo 2 kartus, vėliau 3 kartus per savaitę, nuo 1918 m. – dienraštis. Tiražas 1916 m. – 18 000 egz., 1917 m. – 11 000 egz. Leido priedą „Dabarties žiedai“.
Spausdino okupacinės valdžios įsakymus, pranešimus, nurodymus, ragino Lietuvos gyventojus nesipriešinti, rašė apie karo įvykius, vokiečių armiją. Paskelbta žinių ir apie lietuvių gyvenimą skyreliuose „Iš Lietuvos krašto“, „Smulkios žinios“, „Šeimininkė ir motina“. Išspausdinta V. Krėvės, Lazdynų Pelėdos, Maironio kūrinių. Bendradarbiavo Tadas Daugirdas, Pranas Dovydaitis, M. Gudaitis, Jonas Kriaučiūnas, Bernardas Kuodaitis, Justinas Strimaitis, V. Šiaulinskis, Vydūnas, Dovas Zaunius ir kt.
Bavarijos teisenos kodeksas

Bavarijos teisenos kodeksas (lot. Codex Iuris Bavarici Iudiciarii, CIBI) – 1753 m. didelės teisės reformos metu priimtas civilinės teisenos sąvadas (civilinio proceso kodeksas). Galiojo Bavarijos kurfiurstystėje.

Istorija

Bavarijos teisenos kodeksas sukurtas kurfiursto Maximilian III. Joseph iniciatyva. Darbas pavestas slaptosios tarybos vicekancleriui ir konferencministrui Wiguläus Xaver Aloys Freiherr von Kreittmayr (rengęs ir kitus 2 Bavarijos teisės sąvadus bei jų komentarus). Bavarijos civilinio proceso kodeksas - Apšvietos epochos kūrinys, tačiau prigimtinė teisė ir jos teorijos esmingai neįtakojo teisyno nuostatų. Teisenos kodeksas paremtas iki tol Bavarijoje įprasta teisine praktika, kurią sąvade bandyta suvienodinti bei pašalinti prieštaravimus. 
Bavarijos teisenos kodeksas neteko galios 1869 m., kai įsigalioji Bavarijos civilinės teisenos kodeksas (vok. Bayrische Zivilprozessordnung).
Barzda

Barzda – plaukai, augantys žemiau apatinės lūpos, ant skruostų ir ant kaklo. Įvairiems žmonėms barzda auga įvairiu tempu. Barzdas tiria pogonologija.
Tradiciškai barzda buvo siejama su įvairiais vyro bruožais, tokiais kaip išmintis, vyriškumas, aukšta visuomeninė padėtis, arba valyvumo trūkumas, ekscentriškumas ir kt.

Barzdos reikšmė istorijoje

Įvairiais laikais ir įvairių religijų barzdos auginimas vertinamas skirtingai. Pavyzdžiui, viduramžiais buvo madinga auginti ilgą barzdą, o šiais laikais Europoje tik retas kuris augina barzdą. Sentikiai - rusų, bėgusių nuo Petro I reformos (1722 m. jis įvedė 50 rublių per metus mokestį už barzdą), vaikaičiai - nešioja ilgas barzdas.
Urbonaičių apylinkė

Istorija

Apylinkė įsteigta po 1940 m. lapkričio 12 d., LKP CK patvirtinus Lietuvos TSR Aukščiausiosios Tarybos Prezidiumo įsaką dėl vykdomųjų komitetų sudarymo. Iki 1941 m. birželio 22 d. dirbo laikinasis vykdomasis komitetas. 1945 m. sausio 26 d. Lietuvos TSR Aukščiausiosios Tarybos Prezidiumo įsaku „Dėl sudarymo vietinių valstybės valdžios organų Lietuvos TSR apskrityse, miestuose, valsčiuose, miesteliuose ir apylinkėse“ apylinkės vykdomojo komiteto veikla atkurta. Pirmieji surežisuoti rinkimai į apylinkės deputatų tarybą įvyko 1948 m. sausio 18 d. Septynių deputatų tarybai, renkamai kas pustrečių metų, vadovavo apylinkės vykdomojo komiteto pirmininkas.
1954 m. prijungta Gumbakių apylinkė ir dalis Papilės apylinkės. 1962 m. prijungta dalis Biliūniškių apylinkės. 1963 m. sausio 12 d. Lietuvos TSR Aukščiausiosios Tarybos Prezidiumo įsaku „Dėl Lietuvos TSR apylinkių sustambinimo“ Urbonaičių apylinkė prijungta prie Papilės apylinkės.
Kororas (sala)

Kororas (Koror) arba Oreoras (Oreor) – sala Ramiajame vandenyne, Karolinų salose, Palau sudėtyje. Yra į pietus nuo didžiausios Palau salos Babeltuapo. Plotas – 9,3 km². Sala vulkaninės bei koralinės kilmės, aukštis iki 100 m. Vietomis apaugusi tropinėmis džiunglėmis.
Kororo saloje gyvena ~12 tūkst. žmonių, joje įsikūrusi didžiausia šalies gyvenvietė Kororas. Sala su aplinkinėmis salelėmis sudaro Kororo valstiją.
Darius Mikelionis

Biografija

2008 m. Vilniaus universitete baigė komunikaciją ir informaciją. VŠĮ „Mano rajonas“ direktorius.
Pagal Lietuvos valstiečių ir žaliųjų sąjungos sąrašą - nuo 2011 m. Šakių rajono savivaldybės tarybos narys. 
Sutuoktinė Meilė, vaikai Karolina, Arnas.
Kristupas Klabonas

Biografija

Manoma, kad mokėsi Vilniuje pas vengrų kilmės liutnininką V. Bakfarką (1507–1576), Žygimanto Augusto rūmų kapelos auklėtinis, vėliau dainininkas (diskantas), nuo 1565 m. instrumentininkas (švilpynininkas), Stepono Batoro Gardino rūmų liutnininkas ir kapelmeisteris. Apie 1584 m. gyveno Vilniuje. 1588 m. Zigmanto III Vazos Krokuvos rūmų kapelos kompozitorius, 1596-1604 m. pirmasis dirigentas. Po 1604 m. apsigyveno Varšuvoje. Paskutinį kartą minimas 1616 m. spalio 31 d.

Kūryba

Sukūrė dainų balsui ir liutniai, jo dvi dainos 1582 m. išspausdintos Krokuvoje. Parašė 6 dainų ciklą 4 balsų chorui a cappella „Slavų Kaliopės dainos“ (Pieśni Kalliopy Slowienskiey. Ná teráznieysze, pod Byczyną, zwyćięstwo, pagal S. Grochovskio tekstus, išspausdinta 1588 m. Krokuvoje), mišias „Officium Sancta Maria“ (prieš 1600 m., išliko tik soprano partija). Dauguma jo kūrinių dingo. Kūrybai įtakos turėjo Romos ir Nyderlandų kompozitoriai, yra Florencijos kameratos rečitatyvinio stiliaus bruožų.
Ary Scheffer

Aris Šeferis (ol. Ary Scheffer, 1795–1858 m.) – XIX a. olandų tapytojas, kūręs Prancūzijoje.

Biografija

Aris Šeferis gimė 1795 m. vasario 10 d. Dordrechte, Nyderlanduose. Jį tapybos apmokė tėvas, kuris buvo tapytojas. Po ankstyvos tėvo mirties motina su sūnumi 1811 m. persikėlė į Paryžių, kur Aris mokėsi pas Pierre-Narcisse Guérin, nuo 1812 m. pradėjo eksponuoti savo paveikslus Paryžiaus salone. Tuo metu dailėje pradėjo plisti romantizmas, tačiau A. Šeferis prisilaikė savo mokytojo vėlyvojo klasicizmo stiliaus, kuris pasireiškė pabrėžtinai realistinių ir glotnių paviršių vaizdavimu.
Tapytojas daugiausiai tapė portretus ir literatūrinėmis temomis, atsiliepė į Graikijos nepriklausomybės karo įvykius (paveikslas „Graikų moterys, prašančios Mergelės Marijos pagalbos“). Kai kurie A. Šeferio paveikslai, pavyzdžiui, „Kristaus gundymas“, buvo moralizuojančio pobūdžio. A. Šeferis buvo sėkmingu tapytoju iki 1848 m. Liepos revoliucijos, po kurios pasikeitė publikos skonis, jis nebeišstatinėjo paveikslų parodose. Aris Šeferis mirė 1858 m. birželio 15 d. Aržantėjuje. Palaidotas Paryžiaus Monmartro kapinėse. Jis taip pat dirbo iliustratoriumi, grafiku.
Nijolė Makštutienė

Biografija

1982 m. baigė Vilniaus pedagoginį institutą, chemijos ir biologijos mokytoja. Iki 2007 m. Alytaus Jotvingių gimnazijos mokytoja, 2007-2010 m. Alytaus miesto savivaldybės mero pavaduotoja.
1997 m. Lietuvos centro sąjungos, 2003 m. Liberalų ir centro sąjungos narė. 2007–2011 m. ir nuo 2011 m. Alytaus miesto savivaldybės tarybos narė. 
Alytaus švietimo tarybos pirmininkė, Alytaus Jotvingių gimnazijos švietimo darbuotojų profsąjungos pirmininkė. Sutuoktinis Antanas, duktė Evelina.
Zigmantas Gudžinskas

Biografija

1991 m. baigė Vilniaus pedagoginį institutą. 1994 m. biomedicinos mokslų daktaras.
Nuo 1987 m. dirba Botanikos institute, nuo 2002 m. Šiaulių universiteto dėstytojas.

Mokslinė veikla

Mokslinio darbo kryptis – induočių augalų įvairovė, taksonomija, nomenklatūra, svetimžemiai augalai ir ją poveikis aplinkai, botanikos terminija. Paskelbė daugiau kaip 80 mokslo straipsnių, parašė mokslo populiarinimo knygų, knygų vaikams.
Mokslo žurnalo „Botanica Lithuanica“ atsakingasis redaktorius nuo 1995 m., nuo 1996 m. Europos floros kartografavimo komiteto narys, nuo 2004 m. Tarptautinės augalų taksonomijos asociacijos narys, nuo 2007 m. Valstybinės lietuvių kalbos komisijos narys. Iš anglų, italų ir rusų kalbų išvertė apie 20 mokslo populiarinamųjų knygų.
Linkolno memorialas

Linkolno memorialas – paminklas Jungtinėse Amerikos Valstijose, pastatytas šešioliktojo JAV prezidento Abraomo Linkolno garbei. Paminklas yra Nacionalinėje alėjoje, JAV sostinėje Vašingtone. Memorialas buvo atidarytas 1922 m. gegužės 30 d. Statinio architektas buvo Henris Beikonas, pagrindinės statulos skulptorius – Danielis Česteris Frenčas, vidinių freskų tapytojas – Žiulis Guerinas. Linkolno memorialas yra vienas iš keleto JAV prezidentų garbei pastatytų paminklų.
Pastatas pastatytas graikų dorėnų šventyklos forma. Jame yra didžiulė sėdinčio Abraomo Linkolno skulptūra ir dviejų garsių, Linkolno pasakytų kalbų inskripcijos. Memoriale buvo pasakyta daug garsių kalbų, įskaitant ir Martino Liuterio Kingo kalbą „Aš turiu svajonę”, pasakytą 1963 m. rugpjūčio 28 d. masiniame mitinge, žygio į Vašingtoną pabaigoje.
Kaip ir kitus Nacionalinėje alėjoje esančius memorialus, įskaitant Vietnamo karo ir Korėjos karo veteranų memorialus, taip ir nacionalinį Antrojo pasaulinio karo memorialą, Linkolno memorialą administruoja ir prižiūri Nacionalinė parkų tarnyba. Linkolno memorialas nuo 1966 m. spalio 15 d. yra įtrauktas į nacionalinį istorinių vietų registrą. Paminklas yra atviras visuomenei visą parą.