google/wiki40b huggingface dataset:
Patekatlis

Patekatlis (nah. Patecatl „tasai iš vaistų šalies“) – dievybė actekų mitologijoje. Buvo siejamas su gydymu, gydomosiomis žolelėmis ir šaknimis, laikomas pulkos gėrimo, gaminamo iš agavos augalo, dievybe. Kai kurie autoriai nurodo šį dievą buvus Sinteotlio (javų dievybės) sūnumi. Sutuoktinė – agavos deivė Majauelė. Su ja susilaukęs dievybių Sentson Totočtin („400 triušių“). Kaip teigiama, iš pradžių Patekatlis buvo uastekų (nuo majų atsiskyrusios tautos) dievybė.
Buvo vaizduojamas su kirviu bei skydu rankose. Taip pat vaizduotas laikantis agavos lapą bei kasimo lazdą.
Henrikas Jūrininkas

Biografija

Gimė Porte, buvo trečiasis karaliaus Žuano I-ojo ir jo žmonos Filipos iš Lankasterio sūnus. Jau būdamas 21-ierių metų su tėvu ir broliais dalyvavo Seutos, kurią valdė maurų piratai, užkariavime. Jis susidomėjo Afrikos teritorijų, besidriekusių į pietus nuo maurų žemių, tuomet nežinomų europiečiams, tyrinėjimais. Iš ten atkeliaudavo daug vertingų maurų prekių, be to, Europoje sklandė legenda apie mistinę vyskupo Jono žemę, kuri esą įsikūrusi pagonių apsuptyje. Henriko Jūrininko pavedimu lėti ir didelėms kelionėms netinkami portugalų laivai buvo perdirbti į karaveles. Lengvi ir labai manevringi naujieji lavai sudarė sąlygas prasidėti „atradimų amžiui“.
1419 m. Henrikas Jūrininkas paskirtas Algarvės valdytoju, tapo Tamplierių ordino pasekėjo, Kristaus ordino, magistru. Tai leido didikui sukaupti didelius turtus, kuriuos jis investavo į naujų žemių atradimus ir užkariavimus. Mirus tėvui ir karaliumi tapus broliui Duartei II, Henrikas Jūrininkas gaudavo didelius procentus nuo prekybos su atrastais kraštais, jam suteikta išimtinė teisė rengti ekspedicijas į pietus nuo Bužadūro kyšulio.
Henrikas Jūrininkas Sagrešo kyšulyje įkūrė kartografų, jūrininkų, mokslininkų centrą, kuris koordinavo ekspedicijas, rinko informaciją. Jau 1420 m. portugalai pasiekė ir kolonizavo salas netoli Afrikos krantų – Madeirą, o 1427 m. ir Azorus. Žilo Eanešo ekspedicija 1433 m. pirmą kartą nuplaukė toliau į pietus, nei Bužadūro kyšulys. Henrikas Jūrininkas rėmė ne tik keliones, jis taip pat skyrė pinigų mokslų vystymui, prisidėjo prie būsimo Lisabonos universiteto įkūrimo. 1437 m. Henrikas Jūrininkas nesėkmingai bandė užimti Tanžerą, vėliau karinėse kampanijose nebedalyvavo.
Tuo tarpu nauji navigacijos ir laivų statybos laimėjimai leido portugalams pasiekti vis tolimesnes žemes – 1441 m. Nuno Tristanas ir Antanas Gonsalvesas pasiekė Baltąjį kyšulį (dab. Nuadibu), o 1444 m. Dinišas Diašas – Žaliąjį kyšulį. Henriko Jūrininko siekis išsipildė – buvo atrastos derlingos žemės į pietus nuo maurų valdų, prasidėjo vergų prekyba, aukso importas. Alvišas Kadamoštas atrado Žaliojo Kyšulio salas, o iki Henriko mirties portugalai jau žinojo apie Afrikos pakrantes iki pat dab. Siera Leonės.
Henrikas Jūrininkas mirė bevaikis, nebuvo vedęs, laikėsi celibato. Palaidotas Bataljos vienuolyne.
Bahavalpuras

Istorija

Bahavalpuras pradėjo kurtis 1718 m. Nuo 1820 iki 1947 m. buvo Bahavalpuro kunigaikštystės sostine.
Matas Bagdonas

Biografija

Baigė Marijampolės gimnaziją, 1914–1915 m. studijavo Maskvos universiteto Matematikos fakultete, 1920 m. Berlyno universitete klausė matematikos kursą,  studijavo Vytauto Didžiojo universitete.
1915–1918 m. Vilniaus lietuvių gimnazijos matematikos ir fizikos mokytojas. 1917 m. Vilniaus konferencijos dalyvis. 1918–1919 m. Lietuvos užsienio reikalų ministerijos tarnautojas, 1921–1923 m. – Kauno Aušros gimnazijos mokytojas. 1923 m. agentūros ELTA direktorius. 1923–1925 m. dirbo užsienio reikalų ministerijoje. 1921–1922 m. ir 1927–1928 m. dienraščio „Lietuva“ vyriausias redaktorius, 1935 m. „Lietuvos naujienos“ vienas redaktorių.
1922 m. Lietuvių rašytojų ir žurnalistų sąjungos steigėjas, Lietuvos žurnalistų sąjungos narys.
Spaudoje bendradarbiavo nuo 1910 m. Rašė į leidinius „Aušrinė“, „Ateitis“, „Viltis“, „Vienybė Lietuvninkų“, „Lietuva“, „Trimitas“ ir kt. Pasirašydavo slapyvardžiu A. Vabalkšnis. Vėliau rašinius spausdino leidiniuose „Tauta“, „Laisvė“, „Karys“, „Lietuvos aidas“, „Mūsų rytojus“. 
Parengė pirmąjį lietuvių kalba algebros uždavinyną (I d. 1918 m.) ir padėjo išversti algebros teoriją, kurią išleido Lietuvių mokslo draugija.
Folksblat

Folksblat (liet. Liaudies laikraštis) – Lietuvos žydų švietimo draugijos dienraštis, ėjęs 1929 m. – 1940 m. gruodžio 5 d. Kaune jidiš kalba.

Istorija

Nuo 1936 m. kairiųjų pažiūrų laikraštis. Nuo 1938 m. rugsėjo iki 1940 m. kovo leido priedą „Ovnt-blat“. Bendradarbiavo Aronas Garonas, Leiba Šausas, Elijošius Zeifas, Emanuelis Vaserdamas, Leiba Zelanskis ir Genrikas Zimanas.
Nachodas

Istorija

XIII a. įkurta Nachodo pilis.
Panevėžio apskrities istorija

Istorija

Panevėžio apskrities pirmtaku laikytina Upytės apskritis, suformuota 1565–1566 m. administracinės ir teismo reformos metu. Nors jo administracinis centras buvo Panevėžys, senąjį pavadinimą teritorinis darinys išlaikė dar beveik 300 metų.

Rusijos imperijoje

Panevėžio apskrities pradžia laikomas 1831 sukilimas, kuomet Upytės apskritis pervadinta į Panevėžio apskritį. Iki 1843 m. apskritis įėjo į Vilniaus guberniją, tada perduota Kauno gubernijai (jai priklausė iki 1915 m.). Iki XIX a. 2-osios pusės liko ir seimeliai, bet jų funkcijos nuolat buvo siaurinamos, o dalyvių skaičius mažinamas. Po 1863 m. sukilimo seimeliai iš viso panaikinti. Zemskiniai teismai pavadinti apskričių policijos valdybomis, o zemskiniai ispravnikai – apskričių ispravnikais. Ispravniką ir jo padėjėją ėmė skirti gubernatorius.
Tipografika

Tipografika (gr. typos 'atspaustas' + gr. graphikos 'nupieštas') – spaudinio apipavidalinimas tipografinėmis priemonėmis, meniškai išdėstant rinktą tekstą, parenkant šriftą, popierių, spaudos techniką, teksto toninį intensyvumą, jo dalių proporcijas ir ritmą puslapyje. Esminis tipografikos principas yra derinti informacinį ir meninį leidinio aspektus – vizualine menine kalba išreikšti racionalią informaciją.
Kaip savarankiška mokslo ir meno šaka, tipografija ėmė formuotis XIX a. pabaigoje, o pirmaisiais XX a. dešimtmečiais buvo apibrėžti teoriniai šios disciplinos pagrindai. Nepaisant to iki šiol nėra sutariama dėl termino reikšmės. Arts&Crafts judėjimas tipografiką laikė meno atšaka, o konstruktyvizmo, Bauhauzo šalininkai ją siejo su mokslu ir taisyklių supratimu.
Leik Plesidas

Istorija

Įkurtas XIX a. kaip geležies kasėjų gyvenvietė.
Junginė

Junginė (lot. tunica conjuctive) – plona skaidri jungiamojo audinio plėvelė, išklojanti abiejų akių vokų užpakalinius paviršius ir jungianti vokus su akies obuoliu. Junginės yra trys dalys: ji dengia vokų kremzlę, akies obuolį, jungiamąją dalį, kuri persilenkimo vietoje vadinama junginės skliautu. Akies obuolio junginė plona, tąsi, lengvai prisitvirtina prie odenos. Pro ją matyti kraujagyslės ir balta odena. Viršuje ir apačioje nuo akies obuolio junginė pereina ant vokų ir sudaro viršutinį ir apatinį junginės skliautus. Junginėje yra ašarų liaukučių
Velniovara

Velniovara – nuotykių ir fantastikos laikraštis, ėjęs 1991–1994 m. Kaune.

Istorija

Įsteigė Jaroslavas Banevičius ir Povilas Gončaras. Leido koncernas „Vasaris“. Tiražas 1991 m. – 28 300 egz., 1994 m. – 20 800 egz. Turėjo priedą „Pro rakto skylutę“. 1995 m. pakeitė laikraštis „Kruvinoji Merry“.
Spausdino fantastikos ir nuotykių kūrinius, feljetonus, legendas, rašė apie neatpažintus gamtos reiškinius, skraidančius objektus.
Redaktoriai Laimonas Inis, Povilas Gončaras, Nijolė Storyk.
Administracinių nusižengimų kodeksas

Administracinių nusižengimų kodeksas (ANK) – kodifikuotas norminis teisės aktas, numatantis asmens teisinę atsakomybę už administracinius nusižengimus. Jame išvardijamos veikos, už kurių padarymą numatytos sankcijos. ANK pakeitė buvusį ATPK.

Administracinių teisės pažeidimų kodeksas

Sovietinė teisė nusižengimų reguliavimo sritį priskyrė administracinės teisei. Nacionaliniai ATPK iki šiol galioja daugelyje posovietinės erdvės valstybių. Pvz., Rusijos Federacinės Respublikos administracinių teisės pažeidimų kodeksas, Lietuvos TSR administracinių teisės pažeidimų kodeksas (iki 2012 m.) ir kt.
Karo nusikaltimai

Karo nusikaltimai – rimti tarptautinės teisės nustatytų tarptautinių ginkluotų konfliktų įstatymų ir papročių pažeidimai. Jais yra laužomos kariavimo taisyklės (Hagos konvencijos, Ženevos konvencijos).
Nuo Antrojo pasaulinio karo pabaigos tokie nusikaltimai būdavo, pvz., civilių žudymas, vandentiekio, elektros tiekimo tinklų naikinimas ir pan. Teismo jurisdikcijai priklauso karo nusikaltimai, ypač jei jie yra kokio nors plano ar politikos dalis arba plataus tokių nusikaltimų masto dalis.
Karo nusikaltimų sąrašas pateikiamas Tarptautinio Baudžiamojo Teismo Statute.
Andrius Matulaitis

Andrius Matulaitis (1872 m. lapkričio 4 d. Stebuliškėse, Marijampolės raj. – 1958 m. balandžio 20 d. Marijampolėje) – knygnešys, literatas. Petro, Prano ir Stasio Matulaičių brolis.

Biografija

Baigęs Liudvinavo pradžios mokyklą, dirbo tėvų ūkyje. Broliui Petrui padėjo platinti „Aušrą“, kitus leidinius. 1890 m. dalyvavo varpininkų susirinkime Stebuliškėse.
1892 m. vienas iš Ūkininkų draugijos, 1894 m. „Sietyno“ draugijos steigėjų, jos Liudvinavo grupės aktyvistas. 1894 m. rudenį mobilizuotas į carinę armiją, bet, „Sietyno“ byloje radus jo rašytų laiškų, suimtas, atvežtas į Marijampolę, tardytas. Caro pareigūnams nieko neišgavus 2 metus kalėjo Kalvarijos kalėjime. 1899 m. ištremtas į Viatkos guberniją.
1901 m. apsigyveno pas Petrą Avižonį Ariogaloje, platino lietuvišką spaudą. 1902 m., grįžęs į Stebuliškes, įstojo į LSDP, rašė į „Ūkininką“, dalyvavo 1905 m. revoliuciniuose įvykuose. Vėliau dirbo savo ūkyje, Marijampolės cukraus fabrike.
1930 m. birželio 1 d. paskirta 100 Lt knygnešio pensija, apdovanotas Vytauto Didžiojo ordino I laipsnio medaliu.
San Ignasijus (Paragvajus)

Istorija

San Ignasijų 1609 m. kasiko Arapysandu žemėse įkūrė jėzuitai Marsialis de Lorensana ir Fransiskas de San Martinas. 1610 m. misija pavadinta San Ignasio Guasu („didysis San Ignasijus“), idant atskirti nuo San Ignasijo misijos Argentinoje. Ši misija tapo svarbiu apaštaliniu centru – iš San Ignasijaus misionieriai keliavo po aplinkines žemes ir ten steigė naujas misijas.
Čamperikas

Istorija

Gyvenvietė įkurta 1822 m., o 1871 m. paskelbta valstybiniu uostu.
Grupenfiureris

Grupenfiureris (vok. Gruppenführer) – SA ir SS karinis laipsnis, atitinkąs armijos generolą leitenantą. Galutinai susiformavusioje SS laipsnių sistemoje kitas vyresnis laipsnis buvo obergrupenfiureris, o jaunesnis – brigadefiureris.
Sūduva B

Istorija

FK Sūduva pirmą kartą dublerių ekipą subūrė 1991 m. Jie dalyvavo IV pakopos pirmenybėse.
Vėlesniais metais dubleriai arba žaisdavo II, III pakopos pirmenybėse arba atskiruose dublerių čempionatuose.
Šiuo metu dublerių ekipa vadinama Sūduva B. 2016 m. žaidė II lygos Pietų zonos pirmenybėse, užėmė 3 vietą.

Klubo pavadinimas, logotipas ir spalvos

Sūduva – istorinis baltų kraštas.

Logotipas

Jame vaizduojamas stilizuotas futbolo kamuolys, bei užrašai FK Sūduva, bei Marijampolė.
Juozas Kuprys

Biografija

1937 m. baigė Vytauto Didžiojo universitetą. 1957 m. už darbą „Fizinių pratimų įtaka studentų iškvėpimo-įkvėpimo pajėgumui ir ištvermei“ suteiktas medicinos mokslų kandidato laipsnis. 1968 m. Kauno medicinos instituto mokslinėje taryboje apgynė medicinos mokslų daktaro disertaciją „Iškvėpimo-įkvėpimo pajėgumo ir ištvermės klausimu“, 1972 m. medicinos mokslų daktaras.
1937–1945 m. Vytauto Didžiojo universiteto, nuo 1945 m. Lietuvos kūno kultūros instituto dėstytojas, 1945–1947 m. Biochemijos katedros, 1947–1975 m. Fiziologijos ir biochemijos katedros vedėjas, nuo 1973 m. profesorius.  1972–1976 m. katedros dėstytojai kompleksinėje mokslinėje grupėje talkino SSRS moterų rankinio rinktinės pasirengimui pasaulio pirmenybėms ir XXI olimpinėms žaidynėms.

Mokslinė veikla

Mokslinių tyrimų pagrindinė sritis – sportininkų išorinio kvėpavimo funkcija, medžiagų apykaita, mityba.
Naft Al-Junoob SC

Istorija

Klubas įkurtas 1979 m.
Įdomus mūsų momentas

Įdomus mūsų momentas – bulvarinis savaitraštis, ėjęs 1928–1940 m. Šiauliuose.

Istorija

1928–1933 m. vadinosi „Momentas“, 1930–1933 m. – „Mūsų momentas“. Tiražas 1933 m. – 3000 egz. Redaktorius Bronius Buišas.
Pašekščiai

Istorija

1689 m. kaimas minimas Molėtų krikšto metrikų knygoje. Ten pat 1697 m. minima Ona Pašekštienė iš Pašekščių. 1923 m. surašymo duomenimis kaime buvo 24 ūkiai ir gyveno 141 gyventojas.
Patricia Wentworth

Patricia Wentwoth (1878 m. lapkričio 10 d. – 1961 m. sausio 28 d.) – detektyvų rašytoja iš Didžiosios Britanijos.

Biografija

Rašytoja gimė Indijoje, tačiau išsilavinimą įgijo Londone. Po pirmojo vyro Džordžo Dilano (George Dillan) mirties įsikūrė Saryje, Didžiojoje Britanijoje. Ten antrą kartą ištekėjo už Džordžo Tarnbulo (George Turnbull) ir susilaukė dukters.
1923 m. išėjo pirmoji jos detektyvinė novelė, kurios pagrindinė veikėja buvo panelė Silvers, buvusi guvernantė – smulkutė senamadiškai besirengianti senutė, mėgstanti cituoti Tenisono poeziją ir turinti ypatingą talentą išklausyti žmones. Panelė Silvers dažnai dirba kartu su Skotlend Jardu, ypač inspektoriumi Frenku Abotu (Frank Abbott). Savo bylas ji atlieka panašiai, kaip ir mis Marpl (miss Marple), naudodamasi tuo, kad į senutę kaip ji jaunimas dažnai nekreipia dėmesio. Išskirtinis panelės Silvers bruožas – mezgimas, kuriuo ji užsiima visą laiką. Knygose su šia heroje dažnai veikia porelė įsimylėjėlių, kuriems trukdo įvykdytas nusikaltimas ir tik panelės Silvers aštraus proto dėka jie gali būti kartu. Yra parašytos 32 knygos apie šią heroję, paskutinė iš jų išėjo 1961 m., Ventworth mirties metais.
Be panelės Silver serijos, Wentworth yra parašiusi dar 34 detektyvus.
Manoma, kad Wentvorth ir jos kūryba turėjo daug įtakos Agatai Kristi ir ypač šios knygos herojei mis Marpl.
Ignas Musteikis

Biografija

1915 m. baigė Peterhofo praporščikų mokyklą, per Pirmąjį pasaulinį karą – Rusijos imperijos kariuomenės karininkas, kovėsi fronte, kontūzytas. 1918 m. grįžęs į Lietuvą savanoriu stojo į jos kariuomenę. 1919–1920 m. – Pirmojo pėstininkų pulko vado padėjėjas (pavaduotojas) ir Alytaus apylinkių karinių dalinių viršininkas, vadovavo 2-ajai brigadai (laikinai), 3-ajam pėstininkų pulkui. 1920–1921 m. ir 1922–1923 m. 3-osios pėstininkų divizijos vadas. Dalyvavo kovose su Sovietų Rusijos ir Lenkijos kariuomene. Jo divizija 1920 m. spalio 14-15 d. linijoje Vievis – Valkininkai sulaikė Lenkijos kariuomenės Liucijaus Želigovskio rinktinės puolimą. 1921–1922 m. – Dešimtojo pėstininkų pulko vadas. Nuo 1924 m. – Klaipėdos krašto pasienio policijos vadas.
1926 m. gruodžio 17 d. – 1929 m. balandžio 19 d. Vyriausybės XIV kabinete – Lietuvos vidaus reikalų ministras. 1929 m. pulkininkas. 1929–1930 m. laikinai ėjo krašto apsaugos ministro pareigas. 1929–1935 m. Lietuvos banko valdybos direktorius. Nuo 1936 m. Valstybės Tarybos narys. 1937–1938 m. – ypatingų reikalų valdininkas prie Vidaus reikalų ministerijos. Nuo 1939 m. verslininkas. 1940 m. birželio mėn. TSRS okupavus Lietuvą liepos mėn. suimtas, kalintas. 1941 m. birželio mėn. prasidėjus TSRS–Vokietijos karui išlaisvintas. 1944 m. pasitraukė į Vokietiją, 1949 m. persikėlė į JAV. Dalyvavo JAV lietuvių visuomenės veikloje.
Domeikitas

Domeikitas – sulfidų klasės mineralas vario arsenidas (Cu₃As). Kristalai gana reti, sudaro kubinę (izometrinę) kristalinę gardelę.
Kietumas pagal Moso skalę nuo 3 iki 3.5, o specifinis tankis nuo 7.2 iki 8.1.
Mineralas nepermatomas, baltai pilko metalinio blizgesio.
Domeikitas pirmą kartą buvo aprašytas 1845 m. Algodonės kasyklose Kokimbo (isp. Coquimbo) provincijoje, Čilėje. Pavadintas lietuvių minerologo Igno Domeikos garbei.
Gabriel Casaccia

Gabrielis Kasačija Bibolinis (1907 m. balandžio 20 d. Asunsjonas – 1980 m. lapkričio 24 d. Buenos Airės) – Paragvajaus rašytojas.
Kasačijos romanams būdingas realizmas, visuomenės kriticizmas, vaizduojama provincijos inteligentų kasdienybė, išjuokiama šventeiviška dorovė. Taip pat parašė novelių.
Rifo respublika

Istorija

Berberai smarkiai priešinosi Ispanijos ir Prancūzijos įsiveržimams į Maroką. Tačiau berberai nesugebėdavo suvienyti jėgų, vėl prasidėdavo tarpgentiniai kivirčai ir gentinis susiskaldymas. Didysis 1912 m. sukilimas prieš prancūzus buvo visiška nesėkmė, nes jo metu sudarytos sąjungos žlugo per keletą mėnesių.
Vienintelis vadovas Muhammad Ibn 'Abd al-Karim al-Khattabi, buvęs žurnalistas ir kadis, tapo Rifo berberų vadu. Abd el-Krimo vadovaujami berberai daug kartų sutriuškino ispanus ir nustūmė juos į pakrantę, kur liko tik keli ispanų įtvirtinimai. Abd el-Krimas norėjo sukurti laisvą berberų valstybę, kurioje berberams netektų kariauti. Jis siuntė diplomatinius atstovus į Londoną ir Paryžių, bandydamas užmegzti diplomatinius ryšius su Europos valstybėmis. Tai nepadėjo, nes Prancūzija labai nerimavo dėl jaunos berberų valstybės, kuri ateityje galėjo išstumti prancūzus iš viso Maroko, jei tik turės laiko sutelkti pajėgas ir apsiginkluoti. Abd el-Krimas savo veikloje rėmėsi idėja apie visų tautų teisę į laisvę, tačiau ši idėja visiškai nežavėjo kolonijinių Europos valstybių.
1925 m. pabaigoje Prancūzija ir Ispanija ėmė veikti kartu. Suminis jų pajėgų dydis buvo apie 400 tūkstančiai karių. Buvo naudojama keliolika tankų, iki 100 lėktuvų. Ispanų aviacija antskrydžiuose naudojo cheminį ginklą. Rifo respublikos kariuomenė buvo sumušta 1926 m. gegužės mėn. Kariuomenės likučiai partizaniškai kovėsi iki 1927 m. gegužės.
Teofilis Zubavičius

Biografija

Kaip paukščių žieduotojas žinomas nuo 1930 m., pradėjo bendradarbiauti su profesoriumi T.Ivanausku. 1937 m. įkūrus Žuvinto rezervatą buvo pakviestas jame dirbti. Eiguliu – saugotoju išdirbo apie 50 metų. T.Zubavičiaus dėka į Lietuvos paukščių sąrašą buvo įrašyta daugelis Lietuvoje pirmą kartą pastebėtų paukščių rūšių. Žuvinte dirbo ir gyveno iki 1987 m., išėjęs pensijon persikėlė gyventi į Panevėžį.
Žvelgaitis

Žvelgaitis (Svelgates m. 1205 m.) – lietuvių kunigaikštis, žuvęs 1205 m. Jis yra pirmasis žinomas lietuvių kunigaikštis, minimas patikimuose šaltiniuose. Apie jo žygį ir mirtį rašoma Henriko Latvio kronikoje. Joje Žvelgaitis vadinamas „turtingu ir galingu“, tačiau jis nebuvęs vyriausias kunigaikštis, o kito nežinomo kunigaikščio armijos vadas.
1205 m. Žvelgaitis su dviejų tūkstančių raitelių armija patraukė iš Lietuvos į šiaurę, per Rygą link Estijos. Viduržiemį grįžtančią armiją su karo grobiu ir vergais estais užpuolė jungtinės kalavijuočių ir Viesturo vadovaujamų žiemgalių pajėgos. Žvelgaitis buvo nukautas ietimi vokiečio Teodoro Šilingo. Taip pat žuvo ~1200 lietuvių karių, išžudyti ir vergai. Pasakojama, kad nesulaukusios sugrįžtant karių iš skausmo nusižudė 50 jų moterų.
Akmenės laisvoji ekonominė zona

Akmenės laisvoji ekonominė zona – laisvosios ekonominės zonos statusą turinti 98,6 ha pramoninės plėtros teritorija, kur klientams yra nustatytos mokesčių, muitų, kvotų lengvatos ir specialiosios veiklos taisyklės, siekiant investuotojams sudaryti palankesnes veiklos sąlygas. Akmenės laisvoji ekonominė zona įsteigta 2012 metais 49 metams.
Edmundas Baltrimas

Edmundas Baltrimas (1930 m. sausio 3 d. – 2006 m. lapkričio 16 d.) – lietuvių muzikologas, muzikinės kultūros skleidėjas, pedagogas.
Ilgą laiką vadovavo Meno darbuotojų rūmuose veikusiai diskofilų sekcijai.

Biografija

1952 m. baigė Lietuvos konservatorijos fortepijono klasę. Iki 1958 m. dirbo pedagoginį darbą Vilniaus J. Tallat-Kelpšos mokykloje, nuo 1953 m. fortepijono skyriaus vedėjas. 1958–1974 m. Vilniaus pedagoginio instituto dėstytojas, 1974–1977 m. Vilniaus IV vaikų muzikos mokyklos fortepijono skyriaus vedėjas. Nuo 1984 m. dėstė fortepijoną M. K. Čiurlionio menų mokykloje.
Kauno laisvoji ekonominė zona

LEZ įmonės

2010 m. zonoje veikė 9 įmonės, 2013 m. – 16 įmonių, užimančių apie 10 proc. LEZ teritorijos. Iš viso teritorijoje būtų galima įkurdinti apie 160 įmonių. Tiesioginės užsienio investicijos sudaro 70 proc. visų LEZ investicijų. Lietuvos investicijų vidurkis siekia apie 20 proc, nors pagal įmonių skaičių lietuviško kapitalo bendrovių yra daugiausia. 2013 m. Kauno LEZ veiklą vykdė 7 įmonės, vyko 2 įmonių statybos darbai, kitos įmonės atliko planavimo ir projektavimo darbus.
Zonoje įsikūrusios (ar pasirašiusios sutartis dėl kūrimosi) įmonės: Pienas LT, Vičiūnų grupė, Šviesa, Lavisos LEZ terminalas, Jana seta, Genesta, Aconitum, Festina, Ryterna, Finnfoam, Dubingiai, YIT, Hitech, Itella, Elinta, Sausumos laivai, Kamė ir kt. Be minėtųjų, Kauno LEZ veiklą vykdo dar beveik 20 LEZ statuso neturinčių įmonių. Kauno LEZ įsikūrusiose įmonėse 2013 m. dirbo daugiau kaip 500 darbuotojų. Planuojama, kad Kauno LEZ pradėjus veikti visoms 16 įmonių darbuotojų skaičius padvigubės, taigi bus sukurta dar 500 darbo vietų. Tuo tarpu už LEZ ribų gali būti jaučiamas daugiau nei pusantro tūkstančio darbuotojų poreikis.

Zonos

Kauno LEZ teritorija suskirstyta į 3 zonas: Logistikos ir gamybos teritoriją, Verslo gatvę ir Oro parką. 
Logistikos ir gamybos teritorija - šiuo metu aktyviausiai plėtojama Kauno laisvosios ekonominės zonos teritorija. Didžioji dalis teritorijos jau paruošta ir naudojama „plyno lauko“ investicijoms. 
Kauno LEZ yra įsikūrę logistikos terminalai, farmacinių produktų gamybos įmonė, pramonės automatizavimo įmonė, veiklą pradėjo Suomijos kapitalo įmonė, gaminanti izoliacines plokštes.  Tiesioginės užsienio investicijos Kauno LEZ sudaro 71 proc. visų investicijų. Pagal ekonominius rodiklius ši zona artėja prie Klaipėdos LEZ pasiekimų.
Verslo gatvė – būsimų pastatų kompleksas prie A6 kelio, kuriame siūloma 13 žemės sklypų, tinkamų biurams ir viešbučiams. Visiems sklypams parengti detalieji planai, jie aprūpinti reikalinga infrastruktūra. Tai bus lengvai pasiekiama teritorija su gerai išvystyta transporto priemonių parkavimo sistema bei moderniomis biurų patalpomis, atitinkančiomis šiandienos reikalavimus. 
Oro parkas – LEZ teritorija, besiribojanti su Kauno tarptautiniu oro uostu (bendra 3 km riba). Oro parko teritorijoje yra derinami oro, sausumos ir geležinkelių transporto keliai. Dėl to oro linijų bazės, orlaivių aptarnavimo, aviacijos pramonės (lėktuvų surinkimas, bandymai ir prekyba) įmonės vienu metu galės turėti priėjimą prie pakilimo tako ir naudotis mokestinėmis ir muitų lengvatomis, teikiamomis LEZ.
Bažė

Istorija

Bažė įkurta XIX a. pr. svarbiame kelyje tarp Porto Alegrės ir Montevidėjaus. 1820 m. pastatyta Šv. Sebastijono bažnyčia. Miesto teisės suteiktos 1859 m. Beveik visą XIX a. miestas kentėjo dėl pilietinių karų. 1884 m. Bažę pasiekė geležinkelis.
Pelkinis kazlėkas

Literatūra

Lietuvos grybų atlasas, Vincentas Urbonas, Kaunas, LUTUTĖ, 2007, ISBN 978-9955-692-59-1, 75 psl.
Lietuvos mokslo paminklai

Lietuvos mokslo paminklai – Lietuvos tęstinė knygų serija, leista 1982–1996 m. Leido leidykla „Mokslas“, išėjo 16 tomų. Serijos leidimo iniciatoriai – Vilniaus universiteto mokslininkai ir Lietuvos mokslo istorikų ir filosofų asociacija, redakcinės komisijos pirmininkas – Jonas Kubilius. Serijos knygų tiražas 1000-15 000 egzempliorių.
Bad

Dainų sąrašas

(numeris, daina, prodiuseris, trukmė)
1."Bad"  Michael Jackson4:07
2."The Way You Make Me Feel"  Michael Jackson4:57
3."Speed Demon"  Michael Jackson4:01
4."Liberian Girl"  Michael Jackson3:53
5."Just Good Friends" (duet with Stevie Wonder)Terry Britten, Graham Lyle4:06
6."Another Part of Me"  Michael Jackson3:54
7."Man in the Mirror"  Glen Ballard, Siedah Garrett5:19
8."I Just Can't Stop Loving You" (duet with Siedah Garrett)Michael Jackson4:11
9."Dirty Diana"  Michael Jackson4:41
10."Smooth Criminal"  Michael Jackson4:17
11."Leave Me Alone"  Michael Jackson4:39
Dies irae

Dies irae (iš lot. k. „rūstybės diena“) – žymus XIII a. lotyniškas bažnytinis himnas, sukurtas Tomo Celaniečio. Tai lotyniška poema, aprašanti Paskutiniojo Teismo dieną. Dies irae įeina į Requiem sekvenciją.
Kūrinio įžanga, naudojama requiem:
Dies iræ! dies illa
Solvet sæclum in favilla
Teste David cum Sibylla!
Quantus tremor est futurus,
quando judex est venturus,
cuncta stricte discussurus!