google/wiki40b huggingface dataset:
Atkočių tuopa

Atkočių tuopa – botaninis gamtos paveldo objektas, 1960 metais paskelbtas saugomu gamtos objektu. Auga Deltuvos sen., Ukmergės raj., Atkočių kaimo vakarinėje dalyje. Medžio rūšis – baltoji tuopa (Populus alba L.). Medžio kamieno apimtis 1,3 metro aukštyje – 610 cm, aukštis – 30 m (kituose šaltiniuose – 36 m).
Adomas Brėmenietis

Adomas Brėmenietis (lot. Adamus Bremensis, g. apie 1050 m. – m. 1081 ar 1085 m. Brėmene) – viduramžių (XI a. antros pusės) vokiečių kronikininkas. Išgarsėjo savo veikalu „Hamburgo bažnyčios kronika“ (Gesta Hammaburgensis ecclesiae pontificum), parašyta tarp 1075 ir 1080 m.
Apie patį Adomą Brėmenietį žinoma labai mažai, tik iš kronikos užuominų. Į Brėmeną atvyko apie 1066–1067 m. kur paskirtas katedros mokyklos magistru ir kanauninku. Po arkivyskupo Adalberto mirties pradėjo rašyti kroniką. Mirė Brėmene.
Savo veikale Adomas Brėmenietis rėmėsi antikos, ankstyvųjų viduramžių ir savo amžininkų raštais, pasakojimais. Prie veikalo dar buvo 186 paaiškinimai, iš kurių 141 parašė pats autorius, o kitus – perrašinėtojai. Pirmojoje knygoje aprašoma Hamburgo-Brėmeno bažnyčios istorija ir misijos į šiaurę nuo 788 m. Antrojoje dalyje pasakojama apie Vokietijos istoriją tarp 940 ir 1045 m. Trečiojoje knygoje aprašomi arkivyskupo Adalberto aktai. Ketvirtojoje dalyje Descriptio insularum Aquilonis aprašomi skandinavų papročiai ir krikščionių misijos į šiaurę, taip pat yra užuomina apie Vinlandą (vikingų koloniją Amerikoje). Šioje dalyje taip pat minima prūsų gentis sembai – Adomas Brėmenietis juos aprašo kaip taikius, nevertinančius aukso, gyvenančius tarp pelkių, apsirengusius kailiais, garbinančius miškus ir šaltinius. Taip pat lygina getus su prūsais, kad šie irgi geria kumelių pieną su krauju. Apie kuršius rašo, kad jų namai pilni pranašautojų ir burtininkų.
David Macchione

Davidas Mačione – muzikos grupės „Zingaros“ narys ir vienas iš įkūrėjų.

Apie

Davidas Mačione yra muzikos profesorius. Studijavo smuiko specialybę nacionaliniame Kordobos universitete Argentinoje. Jis nemažai koncertavo kaip kviestinis muzikantas su gerai žinomais Argentinos atlikėjais tokiais kaip León Gieco ir Sergio Calligaris.
Nuo 2004 m. groja čigonišką tango su Argentinos grupe „Zingaros“.
Administracinė atsakomybė

Administracinė atsakomybė – teisinės atsakomybės rūšis; administracinės teisės institutas. Reglamentuoja Administracinių teisės pažeidimų kodeksas. 
Griežtesnė už administracinę teisine prasme yra baudžiamoji atsakomybė (nustato Baudžiamasis kodeksas, jos įgyvendinimo tvarką - Baudžiamojo proceso kodeksas).

Lietuva

Lietuvoje reglamentuoja LR administracinių teisės pažeidimų kodeksas. Įvairių subjektų atsakomybė esant toms pačioms veikoms gali skirtis. Pvz., pareigūnai baudžiami griežčiau.
Kurdistano provincija

Geografija

Provincija įsikūrusi Irano Kurdistano etnokultūriniame regione, kuris yra rytinė Kurdistano krašto dalis. Provincija vakaruose ribojasi su Iraku. Paviršius kalnuotas (aukščiausia viršūnė – Čarchalnas, 3330 m), yra ežerų, urvų, ledynų, mineralinių versmių. Didžiausias ežeras – Zarivaras, upė – Zarinerudas.

Gyventojai

52,42 % provincijos gyventojų gyvena miestuose, 47,58 %.
Dauguma krašto gyventojų yra kurdai (vartoja sorani kalbą).
Didžiausi miestai: Senendedžas, Sekezas, Merivanas, Banė, Gorvė, Kamjaranas, Bidžaras.
Velso vėliava

Velso vėliava vadinasi Raudonasis drakonas (valų kalba Y Ddraig Goch). Vėliavą sudaro raudonas drakonas ant žalio ir balto lauko. Tiksli drakono forma nėra standartizuota, todėl yra įvairių variantų.
Su Velso drakonu susiję daugybė legendų. Žymiausia yra Myrddin (arba Merlino, iš pradžių Ambrozijaus Aureliano) pranašystė, kurioje kalbama apie ilgą kovą tarp raudonojo ir baltojo drakono. Pasak pranašystės iš pradžių dominuos baltasis drakonas, tačiau galiausiai laimės raudonasis. Daug kas šioje legendoje mato paralelę su valų kova prieš anglus. Historia Britonum pasakojamoje versijoje raudonasis drakonas siejamas su keltais britais, o baltasis su anglosaksais.
Milijardas

1 000 000 000 (milijardas) yra natūralusis skaičius, lygus 10⁹ – tūkstančiui milijonų. Standartine sistema žymimas 1E9. SI priešdėlis – „giga“.
Vitas Tomkus

Biografija

1971 m. Klaipėdos K. Donelaičio vidurinėje mokykloje baigė 8 klases. 1971–1972 m. mokėsi Klaipėdos jūreivystės mokykloje, 1973–1974 m. Tazovskio jamalų-nencų vidurinėje mokykloje.
1973–1974 m. Užpoliarės geologų ekspedicijos geologas. 1974 m. grįžo į Lietuvą, dirbo Klaipėdos statybos bare betonuotoju. 1975–1977 m. tarnavo sovietinėje armijoje. 1977–1982 m. studijavo Vilniaus universitete, įgijo žurnalisto specialybę.
1981–1988 m. žurnalo „Šluota“ skyriaus redaktorius. 1988–1990 m. Lietuvos Persitvarkymo Sąjūdžio Seimo tarybos narys, SSRS AT deputatas. 1989 m. kartu su Vitu Lingiu ir Ryčiu Taraila įsteigė laikraštį „Respublika“ , 1989–2004 m. ir nuo 2009 m. jo vyriausiasis redaktorius, nuo 1997 m. UAB „Respublikos investicija“ direktorius. 2004 m. pretendentas LR Prezidento rinkimuose. 2004–2009 m. naujienų agentūros ELTA valdybos pirmininkas. „Respublikos leidinių grupės“ pagrindinis akcininkas. 2005–2018 m. vienas Šiaulių alaus daryklos „Gubernija“ akcininkų. 
Brolis Gintaras Tomkus (g. 1960). Žmona Lina Tomkienė. Sūnūs Justinas Tomkus, Rytis Tomkus.

Prieštaringi V. Tomkaus straipsniai ir viešoji reakcija

2004 m. V. Tomkus „Respublikoje“ ir „Vakaro žiniose“ išspausdino tęstinį straipsnį „Kas valdo pasaulį?“. Dėl pastarojo straipsnio Atviros Lietuvos Fondas ir nepriklausomi piliečiai parašė kreipimąsi į Lietuvos politikus ir valstybės tarnautojus, prašydami viešai pasmerkti šį žydus ir seksualines mažumas niekinantį straipsnį. V. Tomkų teismas pripažino kaltu ir skyrė piniginę baudą. 
2009 m., reaguodami į vasario pradžioje internetiniame dienraštyje balsas.lt patalpintą Vito Tomkaus straipsnį ir seną „Respublikos“ karikatūrą, Lietuvos žurnalistų draugija ir Žurnalistų sąjunga paskelbė, kad dienraščio redaktorius ir savininkas V. Tomkus piktnaudžiavo žodžio laisve ir užtraukė gėdą visai Lietuvos žurnalistikai.
Okinoerabudžima

Okinoerabudžima (jap. 沖永良部島, amamio k.: っイェラブ = Yyerabu) yra Japonijos sala Ošimos apskrityje, Kagošimos prefektūroje. Priklauso Amami saloms. Plotas 93,65 km², pakrantės ilgis – 50 km, aukštis iki 240 m.
Salą supa koralinis rifas, apaugusi subtropiniais miškais, dirvožemis kalkingas, vietomis auga fikusai, pandanai. Yra kvartero periodu susiformavusių urvų, kuriuose esantys stalaktitai ir stalagmitai traukia turistus.
Saloje yra du miesteliai: Čina ir Vadomaris. Gyventojų 14 551 (2001 m.). Veikia Okinoerabu oro uostas.
Neringos herbas

Aprašas

herbinis skydas padalintas į šešis juodai sidabrinius laukus, simbolizuojančius Kuršių nerijos kaimų vėtrunges. Skydo papėdė mėlyna su raide N, simbolizuojančia Neringos miestą.
Monika Vaiciukevičiūtė

Biografija

2016 m. Slovakijoje vykusiose varžybose M.Vaiciukevičiūtė pirmą kartą įveikė 20 km ėjimo trasą ir įvykdė olimpinį normatyvą. Tais pačiais metais vykusiame pasaulio komandiniame sportinio ėjimo čempionate M.Vaiciukevičiūtę aplenkė jos sesuo dvynė Živilė Vaiciukevičiūtė, kuri ir pelnė paskutinį kelialapį į 2016 m. vasaros olimpinių žaidynių nacionalinę rinktinę. 2017 m. Monika buvo atrinkta į Lietuvos nacionalinę rinktinę atstovauti pasaulio čempionate.
David di Donatello

David di Donatello – kino apdovanojimai, kuriuos įsteigė ir teikia Italijos kino akademija (L'accademia del Cinema Italiano (ACI)). Jo pavadinimas kilęs nuo skulptoriaus Donatelo žymiausio kūrinio „Dovydas“

Istorija

Pirmą kartą „David di Donatello“ prizas buvo įteiktas Romoje 1955 m. pavasarį. Sumanytas kaip Oskaro atitikmuo, pradžioje jis buvo skirtas išrinkti Italijos ir užsienio kino filmus. Apdovanojimo steigėjai buvo kultūros klubas „The Open Gate“. Vėliau apdovanojamųjų ratas išsiplėtė, įtraukiant kitus kino industrijos dalyvius: scenaristus, aktorius, prodiuserius, techninius darbuotojus ir kita.
1957 – 1980 m. apdovanojimų teikimo vieta buvo graikų teatras Taorminoje, Taorminos kino festivalio metu. Vėliau ceremonija persikėlė į Florenciją, tada vėl grįžo į Romą. Apdovanojimų teikimą remia respublikos prezidentas ir miesto kultūros departamentas.
Eva

Eva (g. 1978 m.) – Lietuvos popmuzikos atlikėja, solo karjerą ir pirmajį albumą, kurio įrašai trukę 5 metus, pavadinimu „Darau, ką noriu“, išleidusi 2003 m. Prieš tai atlikėja akomponuodavo įvairiems muzikos atlikėjams (Merlin, Neda, Irena Starošaitė) kaip pritariantis vokalas. Eva didelio populiarumo susilaukė 2005 m. dalyvaudama lietuviškoje „Eurovizijos“ atrankoje, atlikdama dainą kartu su Česlovu Gabaliu.
Ualata

Istorija

Manoma, kad Ualata įkurta V a. ir buvo Ganos imperijos dalimi, kiti miesto iškilimą sieja su arabų įsigalėjimu regione. Miestas tapo svarbiu Transsacharinės prekybos punktu. 1352 m. čia lankėsi keliautojas Ibn Batuta, keliavęs į Timbuktu. Ualata ypač suklestėjo XV a. vid., kai čia atsikėlė daug tuaregų iš Timbuktu. Vėliau miesto reikšmė sumenko, 1509 m. čia besilankęs Leo Africanus mini, kad Ualatos karalystę sudarė keli gan skurdūs kaimai. XIX a. Ualata dėl sausrų ir antpuolių virto nedidele gyvenviete.
Ualata, drauge su kitais senaisiais maurų miestais, 1996 m. įtraukta į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą.
Stasė Budginienė-Karolevičiūtė

Stasė Budginienė-Karolevičiūtė (g. 1942 m. balandžio 21 d. Valatkiškio k., Panevėžio raj.) – choro dirigentė ir muzikos mokytoja.

Biografija

1957–1961 m. Choro Dirigavimo Mokėsi Panevėžio Muzikos Mokykloje-Technikume (dėst. A. Liberis). 1961–1966 m. choro dirigavimo studijas tęsė Lietuvos valstybinėje konservatorijoje (doc. P. Bekerio klasė).
Nuo 1966 m. Plungės rajoninių kultūros namų mišriojo choro meno vadovė ir dirigentė. Kolektyvą parengė 1970, 1975, 1980 ir 1985 m. respublikinėms dainų šventėms ir 1990 m. Lietuvos tautinei dainų šventei, zoninėse ir respublikinėse chorų apžiūrose bei konkursuose laimėjo prizinių vietų, dalyvavo Plungės rajono ir Klaipėdos krašto dainų šventėse bei festivaliuose, nemažai koncertavo savo rajone ir kitur.
Nuo 1967 m. S. Budginienė – Plungės vaikų muzikos mokyklos mokytoja, nuo 1969 m. direktoriaus pavaduotoja mokymo reikalams, nuo 1982 m. jaunučių choro vadovė. Buvo Plungės rajono dainų švenčių dirigentė, 1980 m. zoninės dainų šventės Tauragėje dirigentė, 1966–1981 m. Žemaičių festivalių vyr. dirigentė. 1979 m. chorvedė apdovanota Kultūros žymūno ženklu, o vėliau ir Liaudies švietimo pirmūno ženkleliu.

Šaltinis

Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999. Informacijos publikavimui gautas žodinis autoriaus leidimas.
Jamburgas

Gyvenimo sąlygos

Laikinieji gyventojai atvyksta į Jamburgą nuo vieno iki dviejų mėnesių trukmės darbui, po to išvyksta atgal į „didžiąją žemę“ panašios trukmės poilsio. Čia vienu metu gyvena iki 6000 žmonių. Darbuotojams įrengti viešbučio ir bendrabučio tipo būstai su visais patogumais ir aptarnavimu: parduotuvės, sporto ir koncertų salės, bibliotekos, gydymo įstaigos.
Alan Braxe

Biografija

Alan Braxe jau kūrė muziką apie 1990 m. Išgarsėjo 1997 m. išleidęs singlą „Vertigo". Nuo 1997 m. iki 2005 m. Bendradarbiavo su kitais atlikėjais, kūrė singlus, darė remiksus.
1998 m. kartu su Thomas Bangalter ir Benjamin Diamond sukūrė projektą Stardust, su garsiuoju singlu „Music sounds better with you". Braxe kartu su Bangalter sukūrė muzika, Benjamin atliko vokalo partiją. Ši daina pasiekė pirmą vietą JAV šokių muzikos topose.
Vėliau ėmė dirbti vienas, sukūrė 2004 m. singlą „Rubicon". Pastaruoju metu jis daugiau kūrė remix’us (kartu su Fred Falke) tokiems atlikėjams kaip Goldfrapp, Röyksopp, Kylie Minogue, Justice. Po to kai išsiskyrė Fred Falke ir Alan Braxe keliai, šis ėmė kartu kurti su kitu prancūzų atlikėju Kris Menace bei taip pat išleido keletą hitų, tarp kurių ir 2007 m. išleistas Lumberjack. Kol kas dar tęsiasi abiejų draugystė ir abu kuria muziką. 2005 m. išleido kompiliacinį albumą „The Upper Cuts".
Kenijos kolonija

Raida

Kenijos kolonija buvo įkurta 1920 m., kai buvęs Rytų Afrikos protektoratas buvo pertvarkytas į Britanijos karūnos koloniją. Formaliai Kenijos kolonija buvo tik vidinės žemės, nes dešimties mylių pločio pakrantės ruožas (tariamai išnuomuotas iš Zanzibaro sultono), buvęs Vitu sultonatas, buvo vadinamas Kenijos protektoratu. Iš tiesų tiek Kenijos kolonija, tiek Kenijos protektoratas buvo valdomi kaip vieningas administracinis vienetas su vienu administraciniu centru Nairobyje. 
Kolonija buvo panaikinta 1963 m., kai buvo sutarta šaliai suteikti nepriklausomybę. Nepriklausoma šalis pasivadino Kenija.
Ketonai

Nomenklatūra

Pagal IUPAC nomenklatūrą ketonai vadinami iš alkanų pavadinimo atimant -anas ir pridedant -onas, kartu skaičiumi pradžioje nurodoma prie kurio anglies atomo prisijungęs deguonis. Kai pavadinimas sudėtingesnis skaičius įrašomas prie galūnės. Pvz.: 2-metilpropan-2-onas arba 2-metil-2-propanonas tai tas pat ir abu pavadinimai yra teisingi.

Fizikinės savybės

Tai poliniai junginiai, todėl gerai tirpsta vandenyje. Patys paprasčiausi yra skysti, bet dauguma kieti.

Rūgštinės savybės

Ketonų pKa yra apie 20 ir jie turi daug ryškesnes rūgštines savybes už alkanus (pKa apie 50), bet ketonai rūgštimis nelaikomi.

Sintezė

1) Oksiduojant alkoholius su stipriu oksidatoriumi, kaip, kad kalio permanganatas ar Cr(VI) turintys reagentai. Reakcija atliekama rūgščioje aplinkoje ir distiliuojant.
2) Germinalinio dihalido hidrolizė
3) Friedelio-Kraftso reakcija – gaunami aromatiniai ketonai
4) Frieso persigrupavimas – gaunami aromatiniai ketonai
5) Kornblum–DeLaMare persigrupavimas – ketonai gaunami iš peroksido ir bazės
6) Ruzicka ciklizacija – cikliniai ketonai gaunami iš dikarboksrūgščių
7) Nef reakcija – ketonai gaunami hidrolizuojant antrinių nitrojunginių druskas
FK Bokelj Kotor

Istorija

Klubo ištakos siekia 1926 m. Yra žaidę elito divizione (Pirmoje lygoje), bet pastaruoju metu kovojo Antroje lygoje.
Murmos

Aplinkinės gyvenvietės

Juodynas (2 km)
Kretuonys (2 km)
Nauji Šaminiai (1,5 km)
Jaciūnų piliakalnis

Piliakalnis

Piliakalnis įrengtas atskiroje masyvioje kalvoje, Žąsinų (Musio) ežero rytiniame krante. Aikštelė ovali, pailga šiaurės rytų – pietvakarių kryptimi, 50x30 m dydžio. Pietiniame šlaite, 4 m žemiau aikštelės yra 10 m pločio terasa. Šlaitai vidutinio statumo, link ežero statūs, 7-20 m aukščio.
Piliakalnis labai apardytas arimų, apaugęs tankiais lapuočiais medžiais.

Aplinkiniai piliakalniai

Nevieriškės piliakalnis 9 kmStūglių piliakalnis 9 kmStajėtiškio piliakalnis 18 kmCirkliškio piliakalnis 6,5 kmMikštų piliakalnis 1,4 km
Diaugūnų piliakalnis 16 kmKavalčiukų piliakalnis 7 kmŽąsinų piliakalnis 0,2 km
Svierių piliakalnis 30 kmBielavščinos piliakalnis 39 km
Pastaba:
Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną
Arubos ministras pirmininkas

Arubos ministras pirmininkas – Arubos vyriausybės vadovas. Kartu su Arubos ministrų taryba jie formuoja Arubos vyriausybės vykdomąją valdžią.
Branduolinis nusiginklavimas

Branduoliniu nusiginklavimu vadinamas siūlomas branduolinio ginklo išmontavimas, ypač kalbant apie JAV ir TSRS (vėliau Rusijos) branduolinį arsenalą, kuris buvo nukreiptas viena prieš kitą.
Branduolinio nusiginklavimo šalininkai teigė, kad tai sumažins branduolinio karo tikimybę, ypač atsitiktinę tokio karo pradžią. Branduolinio nusiginklavimo kritikai teigia, kad toks procesas nesuderinamas su atgrasymo principu, kuris akivaizdžiai išsaugojo pasaulį nuo branduolinio karo.

Istorija

Jungtinėse Valstijose, kur pirmiausia buvo išrastas branduolinis ginklas, judėjimas už branduolinį nusiginklavimą susilaukė šalininkų jau pirmosiomis Šaltojo karo dienomis. Jie siūlė sukurti tarptautinę organizaciją, kuri prižiūrėtų, kad branduoliniai ginklai nebūtų kuriami. XX a. septintajame dešimtmetyje ėmė formuotis žymiai platesnis judėjimas prieš branduolinį ginklą, kurį palaikė ir branduolinių bombų bandymų pasėkmių baimė. Po Dalinės bandymų uždraudimo sutarties pasirašymo (1963), pagal kurią buvo uždrausti bandymai atmosferoje, branduolinio nusiginklavimo judėjimas kiek sumažėjo, o aštuntajame dešimtmetyje buvo iš dalies absorbuotas judėjimo prieš branduolinę energiją. Devintajame dešimtmetyje platus judėjimas už branduolinį nusiginklavimą vėl sustiprėjo, skatinamas ginklavimo varžybų suintensyvėjimo ir Ronaldo Reigano retorikos. Po šaltojo karo pabaigos branduolinio nusiginklavimo pastangos vėl ėmė mažėti.
TSRS pasisakančių prieš branduolinį ginklą buvo mažai, tuo labiau, kad nebuvo viešosios erdvės, kurioje tokie pasisakymai galėtų būti išsakyti. Prieš branduolinį ginklą galėjo pasisakyti tik garsūs asmenys, kurie mažiau bijojo valdžios susidorojimo, pvz., Andrejus Sacharovas, tačiau jų įtaka buvo menka.
Jungtinėje Karalystėje buvo stiprus judėjimas už vienašalį branduolinį nusiginklavimą, toks siekis buvo įtrauktas ir į vienos iš dviejų pagrindinių šalies partijų – Leiboristų partijos programą (1960-61 ir vėl 1980-89).
Tik viena pasaulio šalis yra pilnai išmontavusi savo branduolinį arsenalą – Pietų Afrikos apartheido režimas XX a. devintajame dešimtmetyje buvo sukūręs pusę tuzino branduolinių ginklų, tačiau dešimto dešimtmečio pradžioje juos išmontavo. Po TSRS žlugimo branduolinių ginklų be Rusijos buvo likę ir kitose buvusiose sovietinėse respublikose: Baltarusijoje, Ukrainoje ir Kazachijoje. Šie ginklai buvo perduoti Rusijai.
Keletas šalių atsisakė pradėtų branduolinio ginklo kūrimo programų dar nesukūrus pačių ginklų (žr. branduolinės valstybės).
Konanas

Konanas (dar žinomas kaip Konanas barbaras arba kimeras) – išgalvotas literatūrinis veikėjas, kurį sukūrė JAV rašytojas Robert E. Howard. Jis laikomas populiariausiu fiktyviu literatūriniu veikėju barbaru. Konanas yra kalnietis barbaras, veikęs Haiborijos eroje, kilęs iš Kimerijos.
1932 m. Robert E. Howard parašė fantastikos seriją, kurią pardavė „Weird Tales“ žurnalui. Nuo tada veikėjas pasirodė licencijuotose knygose, komiksuose, filmuose, televizijoje ir vaizdo žaidimuose, tuo tik dar labiau išpopuliarėdamas.
1954 metais „Gnome Press“ išleido istorijų rinkinį, kurio pavadinimas – „Barbaras Konanas“. Aštuntojo dešimtmečio pabaigoje komiksus išleido „Marvel Comics“. 1982 metais išėjo pirmas filmas Konanas Barbaras, 1984 m. – tęsinys Konanas Naikintojas, 2011 m. - kito režisieriaus sukurtas Konanas Barbaras ir kt.
Rasa Brundzaitė-Gelgotienė

Rasa Brundzaitė-Gelgotienė (g. 1958 m. balandžio 11 d. Vilniuje) – Lietuvos choro dirigentė ir pedagogė.

Biografija

1965–1976 m. choro dirigavimo mokėsi Vilniaus M. K. Čiurlionio vidurinėje meno mokykloje (dėst. N. Kazakauskienė). 1976–1979 m. choro dirigavimo studijas tęsė Lietuvos valstybinėje konservatorijoje (doc. J. Motiekaičio klasė), 1979–1980 m. Leningrado N. Rimskio-Korsakovo valstybinėje konservatorijoje (prof. A. Michailovo klasė), o studijas baigė 1982 m. Lietuvos valstybinėje konservatorijoje (prof. A. Jozėno klasė).
1977–1987 m. su pertrauka dirbo koncertmeistere Lietuvos valstybinėje konservatorijoje.
Nuo 1983 m. Vilniaus valstybinio universiteto Filologijos fakulteto merginų choro (60-70 dalyvių) „Virgo“ chormeisterė, nuo 1990 m. meno vadovė ir dirigentė. Chorą išmokė nemaža užsienio ir lietuvių kompozitorių kūrinių, atliko A. Martinaičio naują kūrinį „Cantus ad futurum“, koncertavo ir prizinių vietų pelnė tarptautiniuose konkursuose Belgijoje, Danijoje, Ispanijoje, Prancūzijoje, JAV ir Kanadoje, Kanarų salose, Italijoje, Portugalijoje, Šveicarijoje, Anglijoje, Graikijoje, taip pat 1995 m. X ir 1997 m. XI tarptautiniuose Stasio Šimkaus chorų konkursuose Klaipėdoje, 1994 m. I ir 1998 m. II Pasaulio lietuvių dainų švenčių konkursuose Vilniuje. „Virgo“ dalyvavo Baltijos šalių studentų dainų šventėse „Gaudeamus-XI“ ir „Gaudeamus-XII" Latvijoje ir Estijoje, Lietuvos aukštųjų mokyklų studentų festivaliuose Vilniuje, išleido dvi plokšteles, o 1996 m. Šveicarijoje įdainavo ir išleido kompaktinį diską. Merginos parengtos 1998 m. II Pasaulio lietuvių dainų šventei ir tų metų I tarptautiniam studentų chorų festivaliui Vilniuje.
Nuo 1983 m. R. Gelgotienė taip pat Lietuvos radijo ir televizijos vaikų choro chormeisterė.
Nuo 1995 m. Vilniaus universiteto studentų mišriojo choro "Gaudeamus" (60-70 dalyvių) meno vadovė ir dirigentė. Sutvirtėjęs kolektyvas jau išmoko nemaža įvairių kūrinių, koncertavo Lietuvoje, Vokietijoje, Ispanijoje ir Bulgarijoje, 1997 m. universitetų chorų konkurse Slovakijoje laimėjo sidabro medalį. Choras dalyvavo Lietuvos aukštųjų mokyklų studentų festivaliuose, rengia tradicinius šv. Kalėdų ir šv. Velykų koncertus universiteto Vilniaus Šv. Jono bažnyčioje, dalyvavo 1998 m. II Pasaulio lietuvių dainų šventėje Vilniuje; gerai pasirodė ir chorų konkurse.
Nuo 2004 m. vadovauja VU chorui "Pro musica".
R. Gelgotienė aranžuoja kūrinius moterų chorui, nuo 1995 m. Lietuvos chorų sąjungos prezidiumo narė, 1991 ir 1995 m. Baltijos studentų dainų švenčių „Gaudeamus-XI“ Rygoje ir „Gaudeamus-XII“ Tartu, 1998 m. II Pasaulio lietuvių dainų šventės Vilniuje dirigentė.
Draugystės ordinas (Rusija)

Ordino ženklo aprašas

Draugystės ordino ženklas – sidabrinė penkiakampė žvaigždė, kurią sudaro žvaigždiškai sklindantys auksaspalviai spinduliai. Žvaigždės centre – Žemės rutulio atvaizdas, kurio atskiros detalės padengtos spalvotu emaliu. Žemės rutulį supa lauro vainikas, padengtas žaliu emaliu. Vainike – raudono emalio taškai, vaizduojantys lauramedžio uogas.

Antrojoje ženklo pusėje – reljefinis užrašas Мир и дружба ('Taika ir draugystė') bei ženklo numeris. Atstumas tarp priešingų žvaigždės spindulių – 44 mm.
Ordino ženklas ausele ir grandele sukabintas su penkiakampe plokštele, aptraukta Draugystės ordino juosta. Ordino juosta yra 14 mm pločio šilkinio muaro juosta, kurios centre – 12 mm žalia juostelė, o abiejuose pakraščiuose – 6 mm pločio žydros juostelės.
Daugystės ordinu apdovanoti režisierius Rimas Tuminas bei dirigentas Gintaras Rinkevičius
Oliokminsko ulusas

Geografija

Ulusas ribojasi su Irkutsko sritimi ir Užbaikalės kraštu. Būdingas kalnuotas reljefas: didžiąją dalį užima Oliokmos-Čaros plokščiakalnis ir Čugino plokščiakalnis, šiaurėje – Lenos plynaukštė, pietuose – Udokano kalnagūbris. Teka Lenos upė ir jos intakų gausa: Oliokma, Čara, Tokas, Namana, Marcha, Buotama, Tuolba, Biriukas, Amga ir kt.
Vidutinė sausio mėnesio temperatūra yra -30–35 °C, liepos mėnesio +12–18 °C. Vidutinis metinis kritulių kiekis – 200–300 mm.
Pravieniškės

Aplinkinės gyvenvietės

KAUNAS – 12 km 
 KarčiupisPRAVIENIŠKĖS II – 2 km
RUMŠIŠKĖS – 5 km
KAIŠIADORYS – 20 km