google/wiki40b huggingface dataset:
Biskajos tiltas

Konstrukcija

Ispanai šį tiltą vadina Puente Colgante (pažodžiui „pakabintas tiltas“), nors kabantis tiltas yra kitokios konstrukcijos. Biskajos tiltu pervažiuoti negalima, bet juo pasinaudojus persikeliama į kitą upės krantą. Tiltas sukurtas Gustavo Eifelio mokinio, baskų architekto Alberto Palacio. Šiam konstruktoriui teko suprojektuoti tiltą, kad būtų užtikrintas judėjimas tarp abiejų upės krantų, tačiau tiltas bet kuriuo metu turi praleisti Nerviono upe į svarbų Bilbao uostą plaukiančius didelius laivus. Tiltas su arkomis ir atveriamomis ar pakeliamomis tilto dalimis nebuvo pageidaujamas. Laivai po tiltu gali plaukti bet kada, o automobiliai ar pėstieji turi palaukti, kol atvyks ant lynų pakabinta gondola. Joje telpa 6 automobiliai ir maždaug 30 pėsčiųjų. 160 m ilgio atstumą gondola nusklendžia per pusantros minutės. Nuo kiekvieno kranto ji pajuda kas aštuonias minutes ir dirba 24 valandas per parą ištisus metus. Nuo pastatymo dienos šis tiltas neveikė tik per Ispanijos pilietinį karą 1936–1939 m.
Tilto atramas sudaro du dvigubi 61 m aukščio metaliniai bokštai, įtempti metaliniais lynais, kurių galai įtvirtinti už 110 m prie masyvių betoninių blokų. Tarp skirtinguose krantuose stovinčių bokštų nutiesti lynai, savo įlinkiu suformuojantys parabolę. 45 m aukštyje lynai laiko 160 m ilgio pagrindinę tilto konstrukciją.
Keimada Grandė

Keimada Grandė (portug. Ilha da Queimada Grande) – sala Atlanto vandenyne, 35 km nuo pietrytinių Brazilijos krantų. Priklauso San Paulo valstijai. Sala nedidelė, vos 0,43 km² ploto, kalnuota, uolinga (aukštis iki 206 m). Apaugusi krūmokšniais.
Keimada Grandė garsėja savo gyvatėmis. Tik čia gyvena endeminė, labai nuodinga gyvatė Bothrops insularis. Sala garsėja legendomis apie gyvačių gausą – teigiama, kad čia jų esti keturios viename kvadratiniame metre. Be jų, salose gyvena ar apsistoja dar virš 30 paukščių rūšių, 3 endeminės varliagyvių, 3 driežų, 17 vorų, 3 kirmrausų rūšys.
Salos pavadinimas portugališkai reiškia „didžioji degimų sala“. 1909 m. Keimada Grandėje pastatytas švyturys. Pasak legendos, švyturio prižiūrėtojas dingo nuėjęs pasiskinti bananų, o vėliau žuvo ir visi atvykę gelbėtojai. Dabar švyturys veikia automatiškai.
Keimada Grandė paskelbta griežtu gamtos rezervatu, Brazilijos jūrų laivynas draudžia saloje išsilaipinti. Čia gali lankytis tik mokslininkai – taip saugomi tiek lankytojai, tiek salos ekosistema.
Vilkyčių Šv. Brunono bažnyčia

Istorija

Privatizuojant kultūros namus krikščioniška parapijiečių grupelė nusprendė turėti maldos namus Vilkyčiuose. Tam reikėjo įregistruoti bendruomenės centrą. Jis įsikūrė 2002 m. rugsėjo 30 d. Telšių vyskupas Jonas Boruta 2003 m. gegužės 10 d. Vilkyčiuose pašventino koplyčią, įrengtą buvusių kultūros namų dalyje, paskirdamas jos globėju Šv. Brunoną.
Lietuvos 1000-mečio metais, 2009 m. gegužės 17 d., per Šv. Brunono atlaidus parkelyje prie bažnyčios pastatytas ir pašventintas jubiliejinis stogastulpis (aut. kalvis Darius Vilius). 2013 m. buvo planuojama renovuoti bažnyčios patalpas.
Iki 2012 m. koplyčią aptarnavo Kintų ir Saugų klebonas Alfredas Memys (1960–2015), kurį pakeitė klebonas Vytautas Tamašauskas.
Po vidurnakčio

Turinys

Martinas – uždaro būdo vaikinas, gyvenantis savo paties susikurtame pasaulyje ir dirbantis naktiniu sargu kino muziejuje, kuriame nuolatos žiūri nespalvotus filmus. Vieną naktį į muziejų įsmunka prieglobsčio ieškanti Amanda – atokios kavinės darbuotoja, kuri supykusi apipylė savo viršininką verdančiu aliejumi, o šis iškvietė policiją. Jos vaikinas, vadinamas Angelu, uždarbiauja pardavinėdamas vogtas mašinas, o už uždirbtus pinigus svajoja nusipirkti (būtinai nusipirkti, o ne pavogti) „Ferrari“. Amanda muziejuje sulaukia ryto, o paskui mėgina susisiekti su Angelu, tačiau jos ieško policija, todėl ji vėl priversta slėptis pas Martiną. Tylenis įsimyli merginą, tačiau bijo, kad neturi jai ką pasiūlyti. Kuomet Amanda galiausiai išvyksta, jis pasiryžta mesti iššūkį Angelui. Pastarasis, kol jo mergina slapstėsi, buvo grįžęs pas buvusią meilužę Barbarą, įkrečia Martinui į kailį, tačiau nusprendžia leisti Amandai pasirinkti. Mergina atsisako priimti sprendimą ir kurį laiką jiedu bendrauja trise, kol galiausiai apsisprendžia likti su Martinu. Angelas nepyksta ir netgi jaučiasi laimingas dėl jos. Vakare eidamas gatve jis pamato vykdomą nusikaltimą ir mėgina tam sutrukdyti, tačiau pašautas miršta greta „Ferrari“ pardavimų salono...
Pavištytis

Istorija

Kaimas pirmą kartą minimas 1744 m. 1950–1963 m. buvo Pavištyčio apylinkės centras.
Tereko–Kumos žemuma

Tereko–Kumos žemuma (rus. Терско-Кумская низменность) – žemuma Rusijoje, rytų Priekaukazėje (daugiausia Dagestane ir Čečėnijoje), Pakaspijo žemumos dalis. Aukštis iki 100 m, o rytinė dalis driekiasi jau žemiau jūros lygio. Žemumą sudaro trys dalys: Pakumės lyguma (šiaurėje, prie Kumos upės), Tereko-Kumos smėlynai (viduryje, Nogajaus stepės dalis) ir Tereko upės delta.
Būdinga pusdykumių augmenija, deltos pažemėjimuose – nendrynai. Naudojama ganykloms.
Aleksoto valsčius

Istorija

Valsčius buvo įkurtas XIX a. amžiuje. Nuo 1867 m. iki 1914 m. priklausė Lenkijos Kongreso karalystės, Suvalkų gubernijos, Marijampolės apskričiai. 1870 m. prie valsčiaus buvo prijungtas Zapyškio miestelis. Valsčiaus teritorija XX a. tarpukariu atiteko Kauno miestui.
Nuodingasis pievagrybis

Išvaizda

Kepurėlė yra 5–12 cm skersmens, iš pradžių apvali, vėliau iškili arba paplokščiai iškili, nemėsinga, lygi, balta. Luobelė paprastai lygi, kartais šiek tiek žvynuota. Lakšteliai blankios rožinės, senesnių grybų rausvai rudos, senų šokoladinės rudos spalvos, siauri, tankūs, laisvi. Kotas 5-15 cm ilgio, 1-2,5 cm storio, vienodo storumo, tik pagrindas su gumbeliu, kuris dažniausiai gelsvas, tuščiaviduris, baltas, plikas, kartais net blizgantis, su dvigubu, žvynuotu, storu, gelsvai dėmėtu rinkiu. Aukštai esantis rinkis būna baltas odiškas, apatinė pusė tankiai išvagota griovelių. Trama balta, perpjovus staigiai pagelsta, ypač koto gumbo, stipraus karbolio kvapo. Viršutinė koto dalies trama balta, apatinė pilkai geltona, jai būdingas nemalonus dezinfekcinės priemonės (Karbolio) kvapas, taip pat ji nemalonaus skonio. Sporos tamsiai rudos, 5-7x3-4 μm.
Spalvos kaita: lakšteliai iš pradžių balkšvi, vėliau rausvi ir galiausiai tamsiai rudi arba juodi. Paspaudus luobelė pageltonuoja.

Augavietė

Šis grybas sutinkamas lapuočių ir spygliuočių miškuose, parkuose, soduose, miškų pakraščiuose, krūmokšniuose, pakelėse, grupėmis. Lietuvoje žinoma tik viena radimvietė (Gudelių km., Marijampolės raj.)
Sezonas: liepa – rugpjūtis.

Apsinuodijimo pavojus

Apsinuodijimo Nuodinguoju pievagrybiu požymiai – vėmimas ir viduriavimas – pasireiškia labai greitai.
Skaivonys

Aplinkinės gyvenvietės

Daulėnai – 2 km
Milkūnai – 4 km
Trakai (Krakės)

Istorija

XIX a. pab. buvo palivarkas.
Adolfas Strakšys

Biografija

Baigė Skuodo vidurinę mokyklą ir Vilniaus valstybinį V.Kapsuko universitetą, kuriame neakivaizdiniu būdu įgijo žurnalisto specialybę.
1956 m. iki 1969 m. Skuodo rajono laikraščio „Pergalė“, nuo 1962 m. – „Mūsų žodis“ antrasis korektorius, 1969–1978 m. Akmenės rajono laikraščio „Vienybė“, 1978–1985 m. – Šiaulių rajono laikraščio „Leninietis“ redaktorius, 1985–1990 m. žurnalo „Šluota“ vyriausiasis redaktorius, 1991–1992 m. valstybinės įmonės leidyklos „Spauda“ redaktorius, 1992–1993 m. savaitraščio „Pozicija“ literatūrinis darbuotojas, 1993 m. AB „Lietuvos geležinkeliai“ Leidybos skyriaus viršininkas, UAB „Gaza“ atstovas spaudai, 1995 m. laikraščio „Lietuva“ literatūrinis darbuotojas. Nuo 1994 m. Šiaulių apskrities laikraščio „Šiaulių kraštas“ apžvalgininkas. 
Išleido grožinės literatūros knygų suaugusiems bei vaikams. Nuo 2001 m. Lietuvos rašytojų sąjungos narys.
Sutuoktinė Gertrūda, sūnūs Virginijus, Vidas.
Martiniškėnų piliakalnis

Piliakalnis

Piliakalnis įrengtas beveik lygioje vietoje, 1 m aukščio aukštumėlėje. Aikštelė netaisyklingo aštuonkampio formos, 45 m skersmens, apjuosta 2 m pločio, 0,5 m gylio grioviu. Pietvakarinėje pusėje yra 3 m pločio įvažiavimas.
Šiaurinė aikštelės dalis 10 m plotyje suardyta melioruojant. Piliakalnis apaugęs lapuočiais medžiais, šiaurinė dalis dirvonuoja. Jį tvarko greta žemę atsiėmęs Kęstutis Zizas, iškirtęs smulkius krūmus, pastatęs drožinėtą lentą, suoliukus ir kt.

Aplinkiniai piliakalniai

Žiobų piliakalnis 28 kmMoškėnų piliakalnis 2 km
Gudiškių piliakalnis 18 kmLukštų piliakalnis 20 kmBakšėnų piliakalnis 30 kmPapilių piliakalnis (Rokiškis) 20 km
Stasiūnų piliakalnis 26 kmVaduvų piliakalnis 14 km
Kerelių piliakalnis 20 kmRudžių piliakalnis 13 km
Juodonių piliakalnis 23 kmAlsetos piliakalnis 9 km
Baušiškių piliakalnis 15 km
Jangšao kultūra

Arealas

Jangšao kultūra 5000–3000 m. pr. m. e. buvo paplitusi Šiaurės Kinijoje, prie Huanghės upės vidurupio ir aukštupio Henano, Šansi ir Šaansi provincijose. J. G. Andersonas Jangšao kultūrą datavo 3000-1500 m. pr. m. e. ir priskyrė Pietvakarių Azijos archeologinėms kultūroms.

Kultūra

Jangšao kultūros gyvenvietės kurtos apie aikštę, jos pakraščiuose statyti visuomeninės paskirties pastatai, už jų – maži gyvenamieji namai ir keramikos dirbtuvės; prie gyvenvietės įrengtos kapinės. Žmonės gyveno apskrituose arba kampuotuose namuose su molinėmis sienomis ir mediniais stulpais paremtomis lubomis. Namo viduryje buvo įrengtas židinys. Žmonės vertėsi žemdirbyste ir gyvulininkyste. Naudojo iš gludinto akmens darytus įrankius. Būdinga daugiaspalvė tapyta keramika (dažniausiai lipdyti puodai, vazos ir urnos), puošta spiralės ornamentu ar giliais įspaudais.
Ana Jablonovska

Biografija

Ana gimė 1660 metais Lenkijos didžiojo etmono Stanislavo Jano Jablonovskio (1634–1702) ir Marianos Kazanovskos (1643–1687) šeimoje.
1667 metais ištekėjo už Rafaelio Leščinskio – Lenkijos valstybinio veikėjo ir magnato. Nuo tos santuokos gimė vienintelis sūnus Stanislovas Leščinskis – Lenkijos karalius ir Lietuvos didysis kunigaikštis, kuris vedė Kateriną Opalinską. Nuo tos santuokos gimė dvi dukros: vyresnė Ana, kuriai vardas buvo duotas senelės Anos Jablonovskos garbei, ir jaunesnioji Marija – Prancūzijos karalienė, Liudviko XV žmona.
Mirė Ana Šambore, Prancūzijoje 1727 m. rugpjūčio 27 d.
Ogiva Veseksietė

Biografija

Ogiva gimė Vesekse 902 metais. Ji buvo Anglijos karaliaus Edvardo I Vyresniojo ir jo antros žmonos Elflidos dukra, karaliaus Alfredo Didžiojo anūkė.

Vedybos

919 metais Ogiva tapo antrąja Prancūzijos karaliaus Karolio III Naiviojo žmona, po jo pirmosios žmonos Frederunos mirties 917 metais.

Pabėgimas į Angliją

922 metais Karolis III buvo nuverstas, o kitais metais jį suėmė grafas Gerbertas II de Vermandua, valdančio karaliaus sąjungininkas. 923 metais dėl savo sūnaus Liudviko IV Ogiva išsivežė jį į Angliją, kur jis liko iki 936 metų, kada jį iškvietė atgal į Prancūziją, kad būtų paskelbtas karaliumi. Ogiva jį lydėjo.
II pasaulio futbolo čempionatas

Atrankos varžybos

Atrankos varžybose dėl 16 kelialapių kovojo 32 rinktinės.
Lipnas

Istorija

Lipnas miesto teises gavo 1349 m.
Genovaitė Juodpalytė

Biografija

1953 m. baigė istorijos specialybę Vilniaus pedagoginiame institute. 1949-1981 m. Lietuvos knygų rūmų bibliografė, 1972-1981 m. – Retrospektyvinės nacionalinės bibliografijos skyriaus vedėja. Iki 2003 m. dirbo Lietuvos nacionalinės M.Mažvydo bibliotekos Bibliografijos ir knygotyros centre. 
Lietuvos bibliotekininkų draugijos narė.
Mazovijos Ostruva

Istorija

Rašytiniuose šaltiniuose pirmą kartą paminėtas 1414 m. 1434 m. suteiktos miesto teisės.
Egon Bahr

Biografija

Pagal išsilavinimą komersantas, 1940 m. baigė prekybos mokyklą. 1942–1944 m. tarnavo kariuomenėje. 1944 m. firmos „Rheinmetall – Borsig“ prekybininkas.
1945 m. laikraščių „Berliner Zeitung“, „Allgemeinen Zeitung“, „Neue Zeitung“ žurnalistas, 1948–1950 m. „Tagesspiegel“ korespondentas Hamburge ir Bonoje. 1950–1960 m. RIAS komentatorius, Bonos biuro vedėjas.
Nuo 1956 m. Vokietijos socialdemokratų partijos (SPD) narys. 1960–1966 m. Vakarų Berlyno valdančiojo burmistro ir partijos lyderio Vilio Brandto padėjėjas, vienas iš Naujosios Rytų politikos rengėjų, žemės senato spaudos ir informacijos tarnybos vadovas.
1966–1969 m. užsienio reikalų ministro V. Brandto patarėjas, ministerijos direktorius, 1969 m. federalinio kanclerio valstybės sekretorius, 1970 m. derybų grupės Maskvoje vadovas, 1971 m. derybų su Vokietijos Demokratine respublika grupės vadovas.
1972–1990 m. Bundestago narys. 1972 m. V. Brandto kabinete ministras be portfelio, 1974 m. Helmuto Šmidto vyriausybės narys. 1976 m. SPD Prezidiumo narys, SPD aparato vadovas. 1980 m. Nepriklausomos nusiginklavimo ir saugumo komisijos (Palmės komisijos) narys. 1984 m. – 1994 m. Taikos ir saugumo problemų instituto Hamburge direktorius, SPD frakcijos Bundestage užsienio politikos ekspertas.
Daugelio knygų ir prisiminimų autorius.
Naktys be nakvynės

Siužetas

Pirmomis karo dienomis suimtas jaunas poetas Vytautas Mantvydas kameroje prisimena savo trumpo gyvenimo svarbiausius įvykius. Filmas dedikuotas 1941 m. vokiečių nužudytam lietuvių poetui Vytautui Montvilai.

Apdovanojimai

Diplomas ir premija už meninį apipavidalinimą III sąjunginiame kino festivalyje Leningrade 1968 m.
Nušalimas

Nušalimas (lot. congelatio) – audinių pakenkimas žema temperatūra, kuri sukelia kraujagyslių spazmus. Dėl nušalimo pakinta kraujagyslių sienelės ir sutrinka audinių mityba, vystosi nekrozė.

Rizikos faktoriai

Daug greičiau nušala žmogus, jei jis serga širdies kraujagyslių ligomis, diabetu, vartoja tam tikrus vaistus, pvz.: beta blokatorius, vilki plonus drabužius, yra pavargęs, išsekęs, neblaivus ar apsvaigęs.
Dažniausiai nušalamos kojos, rankos, ausys, nosis ir skruostai. Pirmiausiai ima šalti galūnės: rankų ir kojų pirštai, nes yra toli nuo organizmo šilumos centro, todėl blogiau nei kiti organai aprūpinami krauju.
Yra paprastas būdas išvengti tokio rankų ir kojų šalimo - reikia sukti ranką ties alkūne ar dar geriau - iš peties, kraujas iškart pajudės pirštų galiukų link. Pakaks kelių energingų ratų, kad į ranką pritekėtų kraujo ir sušalę pirštai paraustų bei sušiltų. Kojoms šis metodas irgi tinka, tik reikia, kad būtų kur atsisėsti. Tada kojas reikia pakelti ir energingai pakilnoti - padaryti keletą „žirklių“ judesių, nuo kurių kojos gan greitai sušyla. Atliekant šiuos pratimus pirštines ir batus, esant galimybei, geriau nusimauti, nes tuomet galūnes galima judinti greičiau, tad greičiau jos ir sušils.
Šaltyje reikia avėti šiltą neankštą avalynę, vilkėti šiltus drabužius, stengtis kuo mažiau būti lauke. Jei tenka dirbti šaltyje, reikia sočiai maitintis ir būtinai daryti pertraukas – pabūti šiltoje patalpoje, pailsėti, išgerti karštos kavos, arbatos.
Romos katalikų bažnyčios Sabinos ir Podžo Mirteto suburbinė diecezija

Romos katalikų bažnyčios Sabinos ir Podžo Mirteto suburbinė diecezija (it. sede suburbicaria di Sabina-Poggio Mirteto; lot. Dioecesis Sabinensis-Mandelensis) – Romos katalikų bažnyčios suburbinė diecezija, kurios centras yra Podžo Mirteto (Poggio Mirteto) miestas Italijoje.
Sabina buvo vyskupijos centras nuo VI a., nors pirmųjų vyskupų sąrašas nėra žinomas. Oficiali popiežiaus Sabinos provincija buvo įsteigta popiežiaus Pauliaus V 1605 m.
Nuo 1842 m. Sabinos kardinolas vyskupas kartu turi ir Farfos abato titulą.
1925 m. Sabinos titulinė bažnyčia buvo sujungta su tokia pačia Podžo Mirteto bažnyčia ir oficialiai pavadinta Sabina e Poggio Mirteto, o nuo 1986 m. – Sabina–Poggio Mirteto.
Dabartinis diecezinis Sabinos ir Podžo Mirteto vyskupas yra Ernestas Mandara (Ernesto Mandara).
Dabartinis kardinolas vyskupas yra Džiovanis Batista Re (Giovanni Battista Re).
Materialus taškas

Materialus taškas - kūnas, kurio matmenų pasirinktomis judėjimo sąlygomis galima nepaisyti.
Norint išspręsti pagrindinį mechanikos uždavinį, t. y. nustatyti kūno padėtį erdvėje, susidaro kai kurių sunkumų. Kiekvienas kūnas turi tam tikrus matmenis, vadinasi įvairūs kūno taškai yra skirtingose erdvės vietose. Tačiau daugeliu atvejų nebūtina nurodyti judančio kūno kiekvieno taško padėties. to nereikia tada, kai visi kūno taškai juda vienodai.
Judėjimą, kai visi kūno taškai juda vienodai, vadiname slenkamuoju. Nereikia nurodinėti kūno kiekvieno taško judėjimo ir tada, kai kūno matmenys yra daug mažesni už jo nueitą atstumą arba už atstumą nuo jo iki kitų kūnų.
Oachaka (valstija)

Geografija

Oachakoje susiduria Rytų Siera Madrės ir Pietų Siera Madrės kalnų grandinės, o pačiuose pietryčiuose prasideda Siera Atravesada. Aukščiausia vieta – Cerro Nube, 3720 m. Pagrindinės upės: Papaloapanas, Kolotepekas, Mištekas, Atojakas.
Kalnų dviračių sportas

Kalnų dviračių sportas (angl. mountain terrain biking, MTB) – ekstremalaus dviračių sporto šaka, kuriai reikalingi kalnų dviračiai, pritaikyti važiuoti bekele. Vieni iš jų yra skirti važinėtis bekelės trasomis, kiti šokinėti per įvairias kliūtis. Vienos iš žinomiausių kalnų dviračių sporto rungčių yra kalnų dviračių krosas ir kalnų dviračių kroso maratonas. Lietuvoje kasmet vyksta nemažai kalnų dviračių kroso lenktynių. Taip pat yra rengiamos MTB dviračių maratonų taurės varžybos, sudarytos iš 5-ių etapų.
Purviai II

Istorija

Purviai II 1966 m. gruodžio 30 d. su Bauska sujungti į naują Ventos gyvenvietę .
Viktoras Baublys

Biografija

1962 m. baigė Varėnos 1-ąją vidurinę mokyklą. 1963–1966 m. mokėsi Klaipėdos laivų statybos technikume. 1966–1972 m. Lietuvos jūrų laivininkystės ir žuvies pramonės įmonių elektrikas, meistras, mechanikas, inžinierius. 1966–1972 m. studijavo Vilniaus universiteto Teisės fakultete. 1972–1983 m. LKP Klaipėdos miesto komiteto Partinės kontrolės komisijos pirmininkas, Liaudies kontrolės komiteto pirmininkas. 1979–1982 m. studijavo Leningrado (Rusija) aukštojoje partinėje mokykloje. 1983–1989 m. balandžio 11 d. LKP CK inspektorius, Klaipėdos miesto komiteto I-asis sekretorius.  1989–1991 m. LKP CK Organizacinio skyriaus vedėjas.
1991–1992 m. Spaudos kontrolės valdybos prie LR VRM viršininkas. 1992–1993 m. dirbo privačiame versle. 1993–1994 m. Adolfo Šleževičiaus Vyriausybės atstovas spaudai.  1994–1998 m. Lietuvos nepaprastasis ir įgaliotasis ambasadorius Baltarusijos Respublikoje.  Vėliau dirbo LR URM patarėju bendradarbiavimo su Rusijos Federacijos Kaliningrado srities klausimais, buvo ambasadorius ypatingiems pavedimams. 2000–2001 m. Lietuvos ministro pirmininko Rolando Pakso patarėjas. 2001–2005 m. Lietuvos nepaprastasis ir įgaliotasis ambasadorius Ukrainoje, nuo 2002 m. taip pat Moldovos Respublikai ir Gruzijos Respublikai.  2005–2009 m. Lietuvos generalinis konsulas Kaliningrado srityje.
Nate Robinson

Oklando „Warriors“

2012 m. sausio 4 d. Robinsonas pasirašė kontraktą su Oklando „Warriors“ klubu.

Čikagos „Bulls“

2012 m. liepos 31 d. Robinsonas pasirašė kontraktą su Čikagos „Bulls“klubu. 2013 m. vasario 4 d. Robinsonas buvo pripažintas naudingiausiu NBA Rytų konferencijos žaidėju, pelnydamas po 17.8 taškus, atlikdamas 6.8 rezultatyviųjų perdavimų ir perimant 2.5 kamuolių. NBA reguliariajame sezone Robinsonas pelnydavo apie 13.1 taško.

Denverio „Nuggets“

2013 m. liepos 26 d. Robinsonas pasirašė ilgalaikį kontraktą su Denverio „Nuggets“ klubu. Paskelbdamas, jog dėvės 10 numeriu paženklinus marškinėlius, norint pagerbti įžymųjį futbolininką Lionelį Messį. Deja 2014 m. sausio 3 d. patyrė sunkią kelio traumą ir daugiau į aikštelę nebesugrįžo. 2015 m. sausio 13 d. buvo iškeistas į Bostono „Celtics“ klubą, kuris po 2 dienų atsisakė krepšininko paslaugų.

Los Andželo „Clippers“

2015 m. kovo 7d. Robinsonas pasirašė bandomąjį 10-ies dienų kontraktą su Los Andželo „Clippers“ klubu. Kovo 17 d. pasirašė antrąjį 10-ies dienų kontraktą. Deja baigiantis sutarties galiojimo laikui, patyrė traumą ir nebebuvo paliktas „Clippers“ gretose.

Naujojo Orleano „Pelicans“

2015 m. spalio 16 d. Robinsonas pasirašė vienerių metų sutartį su Naujojo Orleano „Pelicans“ klubu.

Europa (2016 – dabar)

2016 m. kovo 17 d. Robinsonas pasirašė sutartį su Tel Avivo „Hapoel“ klubu. Debiutinėse rungtynėse prieš Rišono „Maccabi“ krepšininkas per 31 minutę pelnė 25 taškus, atkovojo 4 kamuolius, atliko 3 rezultatyvius perdavimus ir surinko 30 naudingumo balų.
Raseinių Magdė (žurnalas)

Raseinių Magdė – dvisavaitinis pašaipos laikraštėlis, satyros ir humoro žurnalas, ėjęs 1920–1921 m., 1925–1926 m. Raseiniuose.

Istorija

1920 m. spalio 15 d. Nr. 1 išleido Lietuvos jaunimo lavinimosi ratelio „Banga“ literatūros sekcija. Vėliau leido A. Skamarakas. 1921 m., Nr. 3/4 – 5/6 išleisti Jurbarke.
Redagavo redakcijos komisija, P. Pronskus. Spausdino Š. Kadušino spaustuvė Raseiniuose, Jagomasto spaustuvė „Lituania“ Tilžėje. Išėjo 11 numerių.
Seinų Švč. Mergelės Marijos bazilika

Istorija

Vėlyvojo Renesanso architektūros stiliaus bažnyčia buvo pastatyta 1610–1619 m. Jos steigėjai buvo iš Vilniaus 1602 m. į miestą atvykę dominikonų vienuoliai. Pagrindinis bažnyčios fundatorius buvo Jurgis Grodzinskis (lenk. Jerzy Grodziński). Bažnyčią 1632 m. konsekravo vyskupas Jurgis Tiškevičius Švč.Marijos, šv.Jurgio ir šv. Jackaus titulais. 1706 m. prie bažnyčios baigtas statyti vienuolynas. 
Ją konsekravo Vilniaus vyskupas pagalbininkas J.Tiškevičius 1632 m. Švč. Marijos, šv. Jurgio ir šv. Jackaus titulais.
1760–1779 m. bažnyčia buvo perstatyta baroko architektūros stiliumi. Pagrindinė bažnyčios perstatymo remėja buvo Rožė Pliaterytė Strutinska (lenk. Róża z Platerów Strutyńska). Perstačius bažnyčią pasikeitė ir jos fasadas, priekinėje dalyje pastatyti du barokiniai bokštai. Šiaurinėje bažnyčios dalyje stovėjusi varpinė buvo nugriauta. 
1804 m. Prūsijos karalystės valdymo metu domininkonų vienuolynas buvo panaikintas. Bažnyčia tapo parapijine. 1818 m. bažnyčia tapo Augustavo vyskupystės katedra. Čia buvo įsikūrę Augustavo vyskupijos vyskupas, kurija ir kunigų seminarija. 1908 m. čia veikė lietuvių pradžios mokykla, vėliau tapusi "Žiburio" gimnazija. Susikūrus Lenkijos ir Lietuvos respublikoms 1925 m. Augustavo vyskupija buvo padalinta į dvi - Vilkaviškio ir Lomžos. Bažnyčia prarado katedros statusą, vyskupų rezidavimo vietomis tapo Vilkaviškis ir Lomža. 
1973 m. bažnyčiai suteiktas mažosios bazilikos statusas, o 2005 m. tapo Seinų-Vygrių kolegiatu.

Bažnyčios aprašymas

Barokinė Vilniaus baroko mokyklos bažnyčia yra plytinė, tinkuota, kryžminio plano ir dėl skirtingos formos pristatytų koplyčių asimetriška. Bažnyčioje yra salė be atskiros presbiterijos. Bažnyčioje yra dvi koplyčios: Jėzaus širdies koplyčia įrengta 1661 m. ir Dievo Motinos koplyčia įrengta 1881 m. Bažnyčios viduje esantis altorius, paveikslai, indai ir kitos religinės puošmenos yra barokinio stiliaus, daugiausiai iš XVIII a. 
Bažnyčioje stovi medinė, gotikos stiliaus Dievo Motinos skulptūra, datuojama XV a. Naujoje domininkonų bažnyčioje ji pastatyta 1619 m. ir netrukus pradėjo garsėti stebuklais. Nuo XVIII a. skulptūrą lanko piligrimai. Bažnyčioje taip pat yra 1907 m. Jono Garalevičiaus pastatyti neobarokinio stiliaus vargonai. Nuo 1993 m. bažnyčioje vyksta kasmetiniai vargonų koncertai Juniores Priores Organorium Seinensis. Nuo pat pastatymo 1610 m. bažnyčia yra gausiai lankoma piligriminių keliautojų ir indulgencijos prašytojų. 1956 m. kovo 19 d. bažnyčia buvo įtraukta į Palenkės vaivadijos istorinių paminklų sąrašą.
Arabų raštas

Balsių žymėjimas

Nors arabų raštas priebalsinis, ilgieji balsiai rašte visgi žymimi. Balsių arabų kalboje tik 6 (neįskaitant gausių alofonų): [a], [i], [u], [ā], [ī], [ū]. Šiam tikslui naudojamos pusbalsius [w] ir [j] žyminčios raidės (ي, و) bei jokiam specialiam garsui nepriskirta raidė alif. و pailgina [u], ي pailgina [i], o alifas – [a].
Panevėžio lenkų gimnazija

Istorija

Mokykla pradėjo veikti 1919 m. vasario 7 d., mokyklos steigėjas buvo Bronislovas Krasovskis, kuris atėjus bolševikams buvo suimtas. Po jo direktoriumi tapo Hipolitas Pereščakas ir Zigmuntas Stanevičius. Mokykloje buvo 4 klasės, 1919 m. mokėsi 80 mokinių, o 1929 m. 436 mokiniai. 1923 m. mokyklą baigė pirmoji laida 21 mokinys. 1919–1929 m. mokyklą baigė 151 mokinys. Mokykloje veikė literatūros būrelis, choras, skautai. Iki 1924 m. mokykloje buvo mokoma pagal Lenkijos mokyklų programą. 1926 m. mokykla tapo vienintele valstybine mokykla su dėstomąja lenkų kalba. Iki 1930 m. mokykla veikė Marijonų g., o vėliau persikėlė į Kranto g. 18.