google/wiki40b huggingface dataset:
Liudvika Daliuta Domarkienė

Biografija

1967 m. baigė Vilniaus valstybinį pedagoginį institutą, fizikos – chemijos mokytoja. 2000 m. baigė Vytauto Didžiojo universitetą, edukologijos magistras, androgogas. Mažeikių Švietimo centro direktorė.
Tėvynės sąjungos Mažeikių rajono skyriaus narė.
1995–1997 m., 1997–2000 m. ir nuo 2007 m. Mažeikių rajono savivaldybės tarybos narė.
Sutuoktinis Juozas, vaikai Daliuta, Nomeda, Juozas.
Miežaičiai

Istorija

Iki 2009 m. veikė pradinė mokykla – Radviliškio Gražinos pagrindinės mokyklos skyrius.
2009 m. sausį–rugsėjį buvo seniūnaitijos centras.
Janas Opalinskis (1637)

Biografija

Lenkijos magnatų Oopalinskių giminės atstovas, herbo „Lodzia“ savininkas. Rogozno kašteliono Jano Opalinskio (1546–1598) ir Barboros Ostrorugės vyresnysis sūnus. Jaunesnysis brolis – Poznanės vaivada ir kaštelionas Petras.
Nuo 1617 metų – Inovroclavo seniūnas, nuo 1621 metų – Kališo kaštelionas, nuo 1624 metų – Kališo vaivada, nuo 1628 metų – Poznanės vaivada.
ATR politiniame gyvenime nevaidino svarbaus vaidmens. Išgarsėjo kaip protingas ir mokslo žmogus. Jis užaugo magnatų šeimoje su kultūrinėmis ir mecenato tradicijomis. Jo tėvas buvo knygų mėgėjas. Janas Opalinskis taip pat buvo klasikinių kalbų, teologijos ir filosofijos žinovas, išvertė į lenkų kalbą didžiąją dalį Tacito kūrinių.
Įkūrė reformatų vienuolyną Labišine, bažnyčią Opalenicoje ir pradėjo bažnyčios Grodziske statybą.
Romualdas Baltrušis

Romualdas Baltrušis (g. 1926 m. gegužės 1 d. Ukmergėje) – Lietuvos chemikas organikas, habilituotas fizinių mokslų daktaras.

Biografija

Baigė Ukmergės gimnaziją, 1950 m. baigė Vytauto Didžiojo universitetą. 1970 m. chemijos mokslų daktaras.
1954–1994 m. Kauno politechnikos instituto (nuo 1990 m. Kauno technologijos universitetas) dėstytojas, 1980–1990 m. Organinės chemijos katedros ir Augimo reguliatorių sintezės laboratorijos vedėjas; 1973 m. profesorius.

Mokslinė veikla

Svarbiausi darbai iš ß-aminorugščiu sintezės ir jų darinių tyrimo. Susintetino augimo reguliatorių, naudojamų žemės ūkio augalų derlingumui didinti, polimerų termostabilizatoriu, antioksidantų, padarė išradimų. Parašė pirmąjį stambiamolekulių junginių vadovėlį lietuvių kalba, straipsnių iš lietuvių chemijos terminijos, chemijos istorijos.
Gergždelių apylinkė

Istorija

Įsteigta po 1940 m. lapkričio 12 d., LKP CK patvirtinus Lietuvos TSR Aukščiausiosios Tarybos Prezidiumo įsaką dėl vykdomųjų komitetų sudarymo. Iki 1941 m. birželio 22 d. dirbo laikinasis vykdomasis komitetas. Pirmieji surežisuoti rinkimai į apylinkės deputatų tarybą įvyko 1948 m. sausio 18 d. Septynių deputatų tarybai, renkamai kas pustrečių metų, vadovavo apylinkės vykdomojo komiteto pirmininkas.
1954 m. prijungta dalis Drąsučių apylinkės ir dalis Pakubelių apylinkės, o dalis Gergždelių apylinkės prijungta prie Smilgių apylinkės. 1963 m. sausio 12 d. Gergždelių apylinkė prijungta prie Kuršėnų apylinkės.
Keižonys

Istorija

Neries ir Vėgėlės santaka nuo seno traukė žmones. Gunių senovės gyvenvietė datuojama I tūkstantmečio pirmąja puse. Naujaisiais laikais prie seno panerio kelio būta nedidelio kaimo arba viensėdijos.
Dženė

Istorija

Pirmasis Dženės miestas įkurtas apie III a. pr. m. e., 2,5 km į pietryčius nuo dabartinio miesto. Apie 850-uosius metus tai jau buvo gerai įtvirtintas, sienomis aptvertas stambus miestas. Jis klestėjo kaip Transsacharinės prekybos centras. Tačiau XII a. gyventojų skaičius ėmė mažėti, o XV a. senoji Dženė buvo apleista. Dabartinėje vietoje miestas pradėjo kurtis XI a. Jis buvo toliausiai į vakarus nutolęs songajų postas. 1050 m. miesto gyventojai atsivertė į islamą. 1076 m. Almoravidams nugalėjus Ganos imperiją, Dženės įtaka gerokai išsiplėtė. Miestas buvo galutinis Transsacharos prekybinis taškas – čia prekiauta auksu, druska, vergais. XI a. pastatyta didžioji mečetė, Džanė tapo svarbiu religiniu centru.
XIII a. Džanė klestėjimas baigėsi – iškilusi Malio imperija sujaukė prekybinius kelius ir karavanų srautai pasuko į Timbuktu. Dženė daugiau nebeatgavo savo įtakos ir tapo Malio imperijos satelitine valstybėle. Vėliau miestas tapo Songajų imperijos dalimi, o XVI a. pab. užkariautas marokiečių. Dženė tuo metu tiekdavo druską ir auksą į Timbuktu. 1630 m. marokiečiai prarado miesto kontrolę ir jis priklausė įvairioms vietinėms valstybėms. 1893 m. Dženę užkariavo prancūzai, tačiau kolonijos centru pasirinko Mopčio miestą, kas lėmė visišką Dženės smukimą.
1988 m. Dženė įtraukta į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą.
Prancūzijos himnas

Himno žodžiai

La Marseillaise
 Allons enfants de la Patrie,

 le jour de gloire est arrivé

 Contre nous de la tyrannie

 L'étendard sanglant est levé.

 L'etendard sanglant est levé:

 Entendez-vous dans nos campagnes

 Mugir ces féroces soldats?

 Qui viennent jusque dans vos bras

 Egorger vos fils et vos compagnes.

  

 Refrain:

   Aux armes citoyens,

   Formez vos bataillons.

   Marchons! Marchons!

   Qu'un sang impur

   Abreuve nos sillons!

  

 Que veut cette horde d'esclaves

 De traîtres, de rois conjurés?

 Pour qui ces ignobles entraves

 Ces fers dès longtemps preparés

 Ces fers dès longtemps preparés

 Français, pour nous, ah quel outrage,

 Quel transport il doit exciter!

 C'est nous qu'on ose méditer

 De rendre à l'antique esclavage.

 

   Refrain

 

 Quoi! Des cohortes étrangères

 Feraient la loi dans nos foyers?

 Quoi! Ces phalanges mercenaires

 Terrasseraient nos fiers guerriers.

 Terrasseraient nos fiers guerriers.

 Grand Dieu! Par des mains enchaînées

 Nos fronts, sous le joug, se ploieraient?

 De vils despotes deviendraient

 Les maîtres de nos destinées?

 

   Refrain

 

 Tremblez tyrans, et vous perfides

 L'opprobre de tous les partis.

 Tremblez, vos projets parricides

 Vont enfin recevoir leur prix!

 Vont enfin recevoir leur prix!

 Tout est soldat pour vous combattre.

 S'ils tombent nos jeunes héros,

 La terre en produit de nouveaux

 Contre vous, tous prêts à se battre

 

   Refrain

 

 Français en guerriers magnanimes

 Portez ou retenez vos coups.

 Epargnez ces tristes victimes

 A regrets s'armant contre nous!

 A regrets s'armant contre nous!

 Mais ce despote sanguinaire

 Mais les complices de Bouille

 Tous les tigres qui sans pitié

 Dechirent le sein de leur mère!

 

   Refrain

 

 Amour Sacré de la Patrie

 Conduis, soutiens nos braves vengeurs.

 Liberté, Liberté chérie

 Combats avec tes défenseurs

 Combats avec tes défenseurs

 Sous nos drapeaux, que la victoire

 Accoure a tes mâles accents

 Que tes ennemis expirants

 Voient ton triomphe et nous, notre gloire.

 

   Refrain

 

 ("Couplet des enfants")

 Nous entrerons dans la carrière

 Quand nos aînés n'y seront plus

 Nous y trouverons leur poussière

 Et la trace de leur vertus!

 Et la trace de leur vertus!

 Bien moins jaloux de leur survivre

 Que de partager leur cercueil.

 Nous aurons le sublime orgueil

 De les venger ou de les suivre.

 

   Refrain
Evaldas Jurkevičius

Biografija

1984–1987 m. mokėsi Klaipėdos 42-ojoje profesinėje technikos mokykloje ir įgijo laivų elektros mechaniko specialybę. 2000–2005 m. studijavo Klaipėdos universiteto Pedagogikos fakultete, edukologas. 2006–2008 m. – Kauno technikos universiteto magistrantas (viešasis administravimas).
1992–2002 m. E. Jurkevičiaus komercinės firmos savininkas. 2005–2007 m. Mažosios Lietuvos istorijos muziejaus direktoriaus pavaduotojas. 2007–2008 m. Kultūros paveldo departamento prie Kultūros ministerijos Klaipėdos teritorinio padalinio vyresnysis valstybinis inspektorius.
2008–2012 m. Seimo narys.
Nuo 2002 m. individualių namų savininkų bendruomenės „Smeltė“ pirmininkas; nuo 2004 m. – Klaipėdos vyriausiojo policijos komisariato policijos rėmėjas; nuo 2005 m. Klaipėdos nevyriausybinių organizacijų bendradarbiavimo tarybos narys; nuo 2000 m. Klaipėdos dekoratyvinių paukščių klubo narys.
Partijos Tėvynės sąjunga - Lietuvos krikščionys demokratai narys.
Žmona Elena, vaikai – Gabrielė, Ugnius.
Bolivaro provincija (Ekvadoras)

Geografija

Provincija išsidėsčiusi Andų kalnuose. Į Bolivaro provinciją patenka dalis Čimboraso ugnikalnio.
Laivių II senosios kapinės

Vieta

Įrengtos pakrantės aukštumoje stūksančioje kalvelėje. Ji ovalo plano, pailga šiaurės rytų – pietvakarių kryptimi, apie 19 m ilgio ir 18 m pločio, 2-2,5 m aukščio, apaugusi pavieniais medžiais. Iš pietų, rytų ir šiaurės rytų kalvelę juosia Bubino slėnio daubos, o palei vakarinį pakraštį praeina kaimo keliukas. Laidojimo žymių nesimato, mažosios memorialinės architektūros statinių nėra. Kalvos viršūnėje yra užslinkusi apie 1,5 m skersmens duobė.
Teritorijos plotas – 0,09 ha, perimetras – 114 m.
0,64 km į šiaurės vakarus yra kitos Laivių senosios kapinės, vad. Maro kapeliais, Švedkapiais.

Istorija

Vadinamos Kapeliais, Pilkapiu, o vietovė – Prakeiktaviete. Pasakojama, kad čia palaidoti senovės kareiviai, o praeivius šalia kapinių baidydavę milžiniškos katės. Kasant kalvelėje duobę buvę rasta storų puodų šukių. Tarpukariu kalvelėje dar stovėjo 3 dideli ąžuoliniai kryžiai, kurie po karo nuvirto ir sunyko.

Tyrimai

1963 m. ir 1982 m. žvalgė Ignas Jablonskis, 1992 m. – Lietuvos kultūros paveldo mokslinis centras (tyrimų vadovas Vilnius Morkūnas), 1999 ir 2010 m. – Julius Kanarskas.
Ataskaitose ir kartografinėje medžiagoje kapinės žymimos dar kaip Laivių III pilkapis.
Lobitas

Istorija

Įkurtas 1905 metais.
Istorinis materializmas

Istorija

Visi ikimarksistiniai filosofai, jų tarpe ir materialistai, visuomenės gyvenimą atskirdavo nuo gamtos, suprato jį idealistiškai, nes tik konstatuodavo tą faktą, kad skirtingai nuo gamtos, kur veikia priežastingi dėsningumai, visuomenėje veikia žmonės, savo veikloje besivadovaujantys tik subjektyviomis paskatomis. Todėl Vladimiras Leninas nurodė, kad pati materializmo sociologijoje idėja buvo geniali idėja.
Istorinio materializmo sukūrimas buvo esminis visuomenės minties raidos perversmas. Viena, jis padėjo nuosekliai materialistiškai pažvelgti į visą pasaulį – ne tik į gamtą, bet ir į visuomenę, kita vertus, atskleisti materialų ir dialektinį visuomenės gyvenimo pagrindą bei dėsnius, lemiančius jo vystymąsi, vadinasi, ir visų kitų visuomenės gyvenimo pusių, sąlygojamų šio materialaus pagrindo, dialektinį vystymąsi.

Pagrindai

Žmogaus ir visuomenės gyvenimo pagrindą sudaro materialinė gamyba, pagal kurios pobūdį išsivysto viena ar kita visuomenės formacija, su atitinkamais socialiniais jos elementų santykiais. Gamybinių jėgų išsivystimas lemia santykį su gamybos priemonėmis, kurios nusako kiekvieno žmogaus galimybes ir padėtį visuomenėje. Pagal tai susidaro tam tikra visuomenės struktūra – formacija, kurioje jos elementai išsidėsto pagal savo santykį su gamybos priemonėmis. Istorinis visuomenės vystimasis yra formacijų kaita, priklausanti nuo jos struktūrinių pasikeitimų. Ankstyviausioji visuomenės forma buvo pirmykštė bendruomeninė santvarka, kurios pagrindą sudarė labai žemas gamybinių jėgų išsivystimas bei visuomeninė gamybos priemonių nuosavybė. Vystantis gamybinėms jėgoms, pakito žmonių santykis su gamybos priemonėmis, atsirado klasės. Pirmoji klasinė formacija buvo vergovinė santvarka, pagrįsta belaisvių ir beteisių žmonių išnaudojimu. Ją sekė feodalizmas, pagristas ekonomiškai nelaisvos klasės išnaudojimu, ir galiausiai – kapitalizmas, pagrįstas privatine gamybos priemonių nuosavybe ir samdomojo darbo išnaudojimu. Klasinės visuomenės pažangos variklis yra klasių kova, kuri vystantis gamybinėms jėgoms, adekvačiai keičia klasių santykį su gamybos priemonėmis. Kapitalizmo sąlygomis klasių kova įgyja revoliucinę kryptį, ko pasėkoje kapitalizmas bus pakeistas nauja visuomenės forma – socializmu.
Socializmas – kokybiškai nauja visuomenės forma, kurios pagrindą sudaro visaliaudinė gamybos priemonių nuosavybė, dėl revoliucinio gamybinių jėgų vystimosi ir jų išlaisvinimo, perorganizuojanti visuomenę pagal objektyvaus pasaulio dinamiką. Tai sudaro sąlygas revoliucinei – kolektyvinei organizacijai, kurioje visapusiškai vystosi žmogus ir visuomenė, nunyksta visos subjektyvios kaitos išraiškos – klasės, išnaudojimas, valstybės, valdžia ir t. t. Vystimasis, nuosekliai, visapusiškai ir sistemingai iš subjektyvaus – kiekybinio pereina į revoliucinį – objektyvų – kokybinį, pasiekiama aukštesnioji socializmo fazė – komunizmas. Šio proceso pagrindą sudaro ir jį kūrybiškai vysto praktinė – revoliucinė liaudies masių veikla. Klasių kovoje revoliucinė jėga yra išnaudojamosios klasės.
Ona Juodytė

Biografija

Savo ankstyvąją jaunystę praleido gyvendama Aleksote, mokėsi „Saulės“ gimnazijoje. Jos nebaigusi, 1928 m. įstojo į Valstybės teatro vaidybos studiją Kaune. 1928–1931 m. Karių teatro aktorė. 1931–1940 m. vaidino Valstybės teatre, 1933–1934 m. Jaunųjų teatre.
Ištekėjo už aktoriaus Mečio Chadaravičiaus. Tapo sūnaus, aktoriaus Audrio Chadaravičiaus bei dukters, aktorės bei televizijos režisierės Ingos Chadaravičiūtės motina.
1940 m. Vilniui vėl tapus Lietuvos sudėtine dalimi, kartu su Valstybės teatro grupės dalimi persikėlė į Vilnių. Čia iki mirties buvo Valstybinio akademinio dramos teatro aktorė.
Palaidota Rasų kapinėse Vilniuje.

Vaidmenys

Onos Juodytės-Chadaravičienės sukurti vaidmenys: Knirčė (Hermano Heijermanso „Viltis“, 1940 m.), Vingienė (Žemaitės apsakymų inscenizacija „Marti“, 1945 m.), Magadalena Paukštytė (Boriso Dauguviečio „Žaldokynė“, rež. Kazimiera Kymantaitė), Kabanicha (Aleksandro Ostrovskio „Audra“, 1950 m.), Skudutienė (Balio Sruogos „Apyaušrio dalia“, 1956 m.), Generolienė (Fiodoro Dostojevskio „Stepančikovo dvaras ir jo gyventojai“, rež. Henrikas Vancevičius, 1971 m.), Adelaida Bruner (I. Ėrkėnio „Žaidžiame kates“, 1977 m.) ir kt.
Gyvatynė (Kurkliai)

Istorija

1923 m. viensėdyje buvo 1 sodyba, turėjusi 13 gyventojų.
1949 m. buvo įjungtas į kolūkį „Nemuno banga“, vėliau priklausė „Raudonosios žvaigždės“, „Ąžuolo“, „Nevėžio“ kolūkiams, kol 1992 m. ūkis iširo.
Priklausė Užunvėžių parapijai. Kapinių nebuvo.
Sauliaus Mykolaičio diskografija

Išleisti trys Sauliaus Mykolaičio albumai. Du iš jų – po aktoriaus mirties.
Romas Sadauskas

Biografija

Gimė Marijampolėje, tačiau netrukus su tėvais grįžo į gimtinę Petroškų kaime (Lazdijų r.). Mokėsi Petroškų pradžios, Veisiejų, Druskininkų vidurinėje mokykloje. 1960–1964 m. Lietuvos radijo ir televizijos komiteto redaktorius. 1964–1968 m. žurnalo „Jaunimo gretos“ vyresnysis redaktorius. 1966 m. Vilniaus universiteto Istorijos ir filologijos fakultete baigė žurnalistikos specialybę.
1969–1973 m. savaitraščio „Literatūra ir menas“ skyriaus vedėjas. 1974–1983 m. žurnalo „Mūsų gamta“ skyriaus redaktorius. 1982 m. baigė Prahos aukštąją ekologijos mokyklą (Čekija). 1984–1987 m. Lietuvos rašytojų sąjungos Klaipėdos skyriaus atsakingasis sekretorius. 1990–1992 m. savaitraščio „Literatūra ir menas“ skyriaus vedėjas. Nuo 1996 m. „Valstiečių laikraščio“ publicistas. Gyvena Demeniškių kaime.
Nuo 1974 m. Lietuvos rašytojų sąjungos narys.
Juozapas Sapiega

Biografija

Lietuvos magnatų Sapiegų giminės, Kodenio linijos atstovas, herbo „Lis“ savininkas. Mstislavlio vaivados Ignoto Sapiegos (iki 1721–1758) ir Anos Krasickos (1707–1751) antrasis sūnus. Turėjo brolius Joną, Pranciškų, Ksaverą ir Kajetoną Mykolą.
1752-1758 mokėsi Vršuvos pijarų kolegijoje. 1758 metais gavo husarų pulkininko titulą, tais pačiais metais buvo išrinktas pasiuntiniu į seimą. Nuo 1763 metais buvo Lietuvos didžiojo etmono Mykolo Kazimiero Radvilos Žuvelės partijos šalininkas. 1764 m. gegužės 7 d. pasirašė po manifestu, pasisakęs prieš Rusijos armijos atvykimą į ATR teritoriją. 1766 metais įtakojant savo uošviui, kunigaikščiui Aleksndrui Juozapui Jablonovskiui, gavo Lietuvos didžiojo raikytojo pareigybę. 
Nuo 1769 m. liepos Juozapas Sapiega aktyviai dalyvavo Baro konfederacijos sudaryme Lietuvos didžiojoje kunigaikštystėje. 1769 m. rugpjūčio 5 d. buvo išrinktas Lietuvos armijos generaliniu regimentu, dalyvavusių konfederacijoje. Rusijos armijai spaudžiant buvo priverstas atsitraukti į Rusiją, paskyrus Lietuvos konfederatų vadu nepatyrusį jaunesnį brolį Kajetoną Mykolą Sapiegą. 1770 metais keletui mėnesių atsisakė nuo politinės veiklos, gyveno Gdanske, pas savo pusbrolį Varmijos vyskupą Ignotą Krasickį. Kaltinamas bailumu ir neveiklumu, vadovavimo neatsisakė. Nežiūrint į savo pareiškimus, į LDK negrįžo ir keliavo po Europą, pabūvojo Cešine ir Drezdene.  
1771 m. lapkritį tarp Lietuvos didžiojo raikytojo Juozapo Sapiegos ir Lietuvos didžiojo etmono Mykolo Kazimiero Oginskio įvyko ginčas dėl vadovavimo praktiškai neegzistuojančiai Ldk konfederatų armijai. Ginčo rezultate abu jie buvo pripažinti Lietuvos konfederatų vadovais, o faktiškai LDK konfederatų įgulom vadovavo Simonas Kosakovskis. 1772 m. kovo 13 d. bandė prasiveržti į apgultą karaliaus Vavelio pilį, bet negalėjo nieko padaryti.  
Po Baro konfederacijos pralaimėjimo (1772) Juozapas Sapiega kartu su savo žmona Teofile išvažiavo į Prancūziją. Vėlesniais metais sutuoktiniai gyveno Strasburge ir Paryžiuje. Dalį turto Lekijoje jiem pavyko išgelbėti ir perduoti savo sūnui Aleksandrui Antonijui Sapiegai. 1774 metais Juozapas Sapiega husarų puklininko titulą pardavė savo giminaičiui Kazimierui Nestorui Sapiegai. 
1777 metais Juozapas Sapiega grįžo į tėvynę, o jo žmona buvo pasilikusi Prancūzijoe. 1784 metais, kad sumokėtų skolas, pardavė Lietuvos didžiojo raikytojo pareigybę.  
1792 m. sausio 10 d. Juozapas Sapiega mirė Liachovičiuose.
Skynimai I

Istorija

2016 m. Skynimai pervadinti į Skynimus I.
Polimoniai

Istorija

Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. 1975-1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.
Stasys Girdvainis (1890)

Stasys Girdvainis (1890 m. rugsėjo 27 d. Užsieniai, Skaudvilės valsčius – 1970 m. birželio 17 d. Roma) – Lietuvos diplomatas, teisininkas.

Biografija

Studijavo Sankt Peterburgo ir Maskvos universitetuose. 1916 m. baigė Maskvos karo mokyklą. 1918–1919 m. Telšių gimnazijos mokytojas. 1919–1920 m. tarnavo Lietuvos kariuomenėje. Nuo 1920 m. dirbo Užsienio reikalų ministerijoje. Nuo 1922 m. Lietuvos pasiuntinybės Berlyne, nuo 1923 m. – Paryžiuje, nuo 1927 m. – prie Šv. Sosto pirmasis sekretorius. 1930 m. grąžintas į Lietuvą. 1931–1933 m. Užsienio reikalų ministerijos protokolo vadovas. 1933–1934 m. Lietuvos pasiuntinybės patarėjas Paryžiuje. 1934 m. Užsienio reikalų ministerijos įgaliotasis ministras ir protokolo direktorius. Nuo 1939 m. iki mirties ėjo įgaliotojo ministro pareigas prie Šv. Sosto. 1940 m. sudarė sutartį su Lietuvos pasiuntiniu Italijoje S. Lozoraičiu ir perėmė visą uždaromos Lietuvos pasiuntinybės Italijoje turtą. Lietuvos atstovybė prie Šv. Sosto TSRS ir nacių okupacijos metais išliko viena iš nedaugelio Lietuvos Respublikos diplomatinių atstovybių.
2008 m. Vengrijos Grand Prix

Orų prognozė

Prognozuojama, kad savaitgalį Budapešte, kur vyks lenktynės, bus karšta ir be kritulių. Temperatūra svyruos apie 30 laipsnių karščio, o lietaus tikimybė prognozuojama apie 20 %.

Pirmoji dalis

Pirmosiose Vengrijos GP penktadienio treniruotėse greičiausi buvo Ferrari komandos lenktynininkai Felipe Massa (laikas 1:20.981) ir Kimi Raikkonen'as (1:21.345). Jie aplenkė abu McLaren ekipos narius Heikki Kovalainen'ą (1:21.410) ir Lewis Hamilton'ą (1:21.535).

Antroji dalis

Antrose treniruotėse į priekį įsiveržė McLaren komanda. Lewis Hamilton'as buvo pirmas (1:20.554), o Heikki Kovalainen'as trečias (1:20.760). Antrą ir ketvirtą vietas užėmė Renault nariai Nelson Piquet Jr. (1:20.748) ir Fernando Alonso (1:20.928). Ferrari atstovai užėmė penktą ir šeštą vietas.

Šeštadienio treniruotės

Lewis Hamilton buvo greičiausias šeštadienio treniruotėse. Minkštesnes padangas geriausiam savo ratui naudojęs britas 0,339 sek. pranoko Ferrari“ atstovą Felipe Massa, važiavusį kietesnės gumos ratais. Trečiąją vietą treniruotėse užėmė Toyota pilotas Timo Glock.
Eric Davis

Eric Guitar Davis (g. 1970 m., Čikaga, JAV) – būgnininkas, gitaristas, atlikėjas.
Atlikėjas gimė Dorothy Walker ir Bobby Davis šeimoje. Eriko tėvas įkvėpė sūnų muzikai. Sulaukęs penkerių jis jau mokėjo groti. Būdamas dešimties metų, atlikėjas reguliariai pasirodydavo Čikagos scenoje kaip būgnininkas. Junioras Wellsas, Buddy Guy, BB King – tai atlikėjai, kurie Ericą Davisą pakvietė groti vienoje scenoje. Čikagos bliuzas ir nepriekaištingai gitara grojantis Buddy Guy paskatino Ericą išmokti groti gitara. Po kelerių metų E. Davisas perprato gitaros subtilybes ir pradėjo rengti koncertus visame pasaulyje. 2009 metais Erikas Davisas ir muzikantas Luco Giordano (Italija) surengė koncertą Kaune, laisvalaikio namuose „Nautilus“.
Čikagos bliuzo klubuose atlikėjas koncertuoja su grupe „The Troublemakers“.
Basarabiaskos rajonas

Geografija

Basarabiaskos rajonas šiaurėje ribojasi su Čimišlija, rytuose turi pasienio ruožą su Ukraina, vakaruose ir pietuose ribojasi su Gagaūzija.
Rajonas yra Kogilniko upės, kuri teka šiaurės pietų kryptimi, baseine. Dauguma ežerų yra dirbtinės kilmės.
Dino Merlin

Grupėje Merlin

Edin Dervišhalidović 1983 metais įkūrė grupę „Merlin“ ir buvo šios grupės dainininkas ir dainų autorius. Su grupe jis įrašė 5 albumus: 1985 m. „Kokuzna vremena“, 1986 m. – „Teško meni sa tobom“ (a još teže bez tebe), 1987 m. – „Merlin“, 1989 m. – „Nešto lijepo treba da se desi“ ir 1990 m. – „Peta strana svijeta“.

Solinė karjera

Nuo 1991 m. Dervišhalidović pradėjo savo solinę karjerą sceniniu vardu Dino Merlin ir įrašė penkis studijinius albumus: 1993 m. – „Moja bogda sna“, 1995 m. – „Fotografija“, 2000 m. – „Sredinom“, 2004 m. – „Burek“, 2008 m. – „Ispočetka“.
Dino Merlin parašė pirmąjį Bosnijos ir Hercegovinos nacionalinį himną pavadinimu Jedna si, jedina. Jis taip pat dalyvavo Eurovizijos dainų konkurse: 1993 m. Milstryte (Dino yra dainos „Sva bol svijeta“ autorius) ir 1999 m. Jeruzalėje (su prancūzų dainininke Béatrice atliko dainą „Putnici“).
2010 m. gruodžio mėnesį, buvo paskelbta, kad Merlin antrą kartą atstovaus Bosnijai ir Hercegovinai 2011 m. Eurovizijoje Vokietijoje. Finale su daina „Love in Rewind“ jis užėmė šeštą vietą.
Ouk Parkas (Ilinojus)

Istorija

Ouk Parkas įkurtas 1902 m. Iki tol dalis Ouk Parko teritorijos priklausė Cicero miesteliui.
Ouk Parke gyveno nemažai žymių žmonių: architektas Frank Lloyd Wright, rašytojiai Ernest Hemingway ir Edgar Rice Burroughs, psichologas Carl Rogers, Ilinojaus gubernatorius Patrick Quinn.