google/wiki40b huggingface dataset:
Ričardas Makuška

Ričardas Makuška (g. 1956 m. rugpjūčio 17 d. Vygėliuose) – Lietuvos chemikas polimerininkas, fizinių mokslų daktaras.

Biografija

1979 m. baigė Vilniaus universitetą. 1984 m. chemijos mokslų kandidatas.
Nuo 1979 m. Vilniaus universiteto mokslo darbuotojas, nuo 1991 m. Vilniaus universiteto Chemijos fakulteto Polimerų chemijos katedros vedėjas; nuo 2004 m. profesorius. 1986 m. stažavo Tokijo universitete, 1990 m. – Kokolos (Suomija) technologijos institute.

Mokslinė veikla

Tyrimų sritys – vandenyje tirpūs polimerai, vadinamosios šepečio struktūros polielektrolitai, chitozano skiepytieji kopolimerai, jonogeninių kopolimerų sintezė ir savybės, katijoninių polimerų kompleksai su paviršinio aktyvumo medžiagomis ir DNR, polimerų taikymas kultūros vertybių restauravimo technologijose. Paskelbė daugiau kaip 50 mokslinių straipsnių; 8 išradimų autorius, su kitais.
Aizikas Lifšicas

Biografija

Nuo 1920 m. dalyvavo LKJS ir profsąjungų veikloje. 1921–1923 m. LKJS Centro biuro narys, 1923 m. sekretorius. 1924–1926 m. kalėjo. 1926 m. LKJS ir LKP Šiaulių rajono komiteto narys. 1926 m. pabaigoje apsigyveno TSRS, kur mokėsi Vakarų tautinių mažumų universitete. 1927 m. vasarą grįžo į Lietuvą. Nuo 1927 m. LKP CK narys. 1930–1932 m. mokėsi Maskvos Tarptautinėje Lenino mokykloje. 1932–1935 m. dirbo LKP CK Sekretoriate. 1934 m. redagavo „Tiesą“. 1927–1930 ir 1937–1940 m. kalintas. 1940–1941 m. dirbo Kaune. 1942–1943 m. Raudonosios armijos 16-osios lietuviškosios divizijos karys.
Sumanusis elektros tinklas

Sumanusis elektros tinklas (kiti terminai: pažangieji tinklai, gudrieji tinklai, išmanieji tinklai, intelektualieji tinklai angl. smart grid) – skaitmeninėmis technologijomis atnaujinti elektros tinklai, skirti perduoti elektros energiją iš gamintojų pirkėjams, naudojant tarp gamintojo ir pirkėjo abipusio ryšio skaitmenines technologijas, kurios valdo prietaisus pirkėjo namuose tikslu sutaupyti elektros energiją, sumažinti elektros energijos kainą bei pagerinti elektros energijos kokybę ir perdavimo patikimumą.

Nauda

Intelektualieji tinklai įgalina tradicinius energijos vartotojus tapti aktyviais energetikos rinkos dalyviais, galinčiais rinktis, kada vartoti energiją, o kada tiekti ją į tinklą. Ši infrastruktūra gali veikti kartu su „intelektualia buitine įranga“ ir autonomiškai reguliuoti energijos vartojimą.
Daugelis pasaulio šalių skatina tinklų atnaujinimą, taip spręsdamos energetinės nepriklausomybės, globalinio klimato atšilimo, energijos naudojimo efektyvumo ir tiekimo patikimumo klausimus.
Joseph Déchelette

Biografija

1897–1901 m. vadovavo Mont Beuvray piliakalnio netoli Roano kasinėjimams. Paskelbė veikalų archeologijos, viduramžių meno, galų – romėnų raudonosios keramikos ir kitais klausimais, tyrė Lateno kultūrą. Sudarė daugelio Rytų Europos archeologijos paminklų klasifikaciją ir chronologiją. Roane įkurtas jo muziejus. Prasidėjus Pirmajam pasauliniam karui, nepaisant amžiaus išėjo savanoriu į frontą, tarnavo kapitonu 298-ame pėstininkų pulke, sunkiai sužeistas mirė ligoninėje.
Nepriklausomybės viršukalnė

Nepriklausomybės viršukalnė (tadž. Qullai Istiklol) (6974 m) – ketvirtas pagal aukštį Pamyro kalnyno Tadžikijoje taškas. Kalną sudaro trys viršukalnės, padengtos sniegu ir ledu, o jo šiaurės vakarų šlaitas – Fedčenkos ledyno šaltinis.
Viršūnę 1928 m. atrado jungtinė Rusijos ir Vokietijos komanda, kuriai į ją įkopti nepavyko dėl gilaus sniego ir lavinų grėsmės. Pirmoji į kalną 1954 m. įkopė Rusijos komanda, vadovaujama A. Ugarovo. Iki 2006 m. liepos kalnas vadinosi Revoliucijos viršukalnė (tadž. Qullai Inkilob).
Trasa Fiorano

Istorija

Trasa pastatyta 1972 Enzo Ferrari iniciatyva ir noru Ferrari kompanijai turėti nuosavą bandymų poligoną. Ją projektuojant, pagrindine idėja pasirinkta koncepcija – sunkiausiai įveikiamų pasaulio trasų fragmentų perkėlimas į vieną vietą. 1996 trasa truputi modifikuota, dėl ko sutrumpėjo 24 metrais iki dabartinių 2 976 m. Joje sumontuota moderni vaizdo, elektroninė apskaitos, telemetrijos sistemos, atskiri priešgaisriniai postai.
Gintaras Jasaitis

Gintaras Jasaitis (g. 1964 m. sausio 17 d. Šakiuose) – teisininkas, prokuroras, teisėtyrininkas penalprocesualistas, Vilniaus universiteto (VU) Teisės fakulteto dėstytojas.

Biografija

1982 m. baigė Vilniaus 40-ąją vidurinę mokyklą, 1982–1990 m. studijavo VU Teisės fakultete, įgijo teisininko kvalifikaciją.
1989–1991 m. Vilniaus rajono prokuratūros tardytojas, 1991–1993 m. Nusikaltimų tyrimo departamento Vilniaus miesto tardymo skyriaus tardytojas, 1993–1995 m. Vilniaus prokuratūros Organizuotų nusikaltimų ir korupcijos tyrimo skyriaus tardytojas, 1995–1997 m. Vilniaus apygardos prokuratūros Organizuotų nusikaltimų ir korupcijos tyrimo skyriaus prokuroras, nuo 1996 m. VU Teisės fakulteto Kriminalistikos ir baudžiamojo proceso katedros (nuo 2009 m. rugsėjo 1 d. – VU TF Viešosios teisės katedros) asistentas, 1997–2002 m. Kauno apygardos prokuratūros vyr. prokuroras, 1998–2001 m. VDU Teisės instituto asistentas, baudžiamojo proceso teisės dėstytojas, nuo 2002 m. LR generalinio prokuroro pavaduotojas. Dalyvavo žurnalisto Vito Lingio (1960–1993) nužudymo, kunigo Ričardo Mikutavičiaus (1935–1998) nužudymo, Darbo partijos buhalterijos bylose.
LR baudžiamojo proceso kodekso komentaro bendraautoris (2001, 2003 m.). Konferencijose skaitė pranešimus „LR Konstitucijoje įtvirtintas prokuroro statusas" (konferencijoje „Prokuroro nepriklausomumas", Ukraina, 2007), „Liudytojų, ekspertų ir nukentėjusiųjų apsauga" (konferencijoje „Kriminalizacija ir teisėsaugos institucijų veikla“, Ukraina, 2008), „Procesinių dokumentų įteikimas baudžiamajame procese problematika" („Procesinių dokumentų įteikimas: įveikiant nūdienos iššūkius", Vilnius, 2008).
Tarptautinės prokurorų asociacijos, VU Teisės fakulteto „Alumni“ draugijos, Šakių rajono Valenčiūnų aeroklubo, VU studentų savivaldos „Alumni“ draugijos narys.
Žmona Vaiva (g. 1962 m.). Dukros Agnė (g. 1989 m.) ir Ieva (g. 1996 m.).
Maria Grazia Cucinotta

Biografija

Marija gimė Mesinoje, Sicilijoje. Sulaukusi 16, ji išvyko į Milaną, kur pradėjo sėkmingą modelio karjerą. Vėliau Marija bandė tapti aktore, tačiau visos perklausos baigdavosi neigiamu atsakymu. Vieninteliai vaidmenys, kuriuos jai pavykdavo gauti, buvo televizijos reklamos ir pasirodymas šou „Indietro Tutta“.
Vis tik 1990 m. jai pavyko gauti vaidmenį Ottavio Fabbri filme „Viaggio d‘amore“, kuris atvėrė jai duris į kino industriją. Vėliau sekė jos pasirodymai juostose „El Dia de la Bestia“, „I Laureati“, „Italiani“ bei televizijos seriale „la Ragnatela“. Proveržio vaidmeniu tapo pasirodymas 1995 m. filme „Il Postino“, kuris pelnė keletą Oskaro nominacijų, tarp kurių ir geriausio metų filmo.
Iki 1997 m., kuomet išvyko į Holivudą, Marija jau buvo įsitvirtinusi Italijos kine. 1997 m. pasirodė jos pirmasis filmas, sukurtas JAV – istorinis epas „Solomon“. 1999 m. ji gavo nedidelį vaidmenį bondiados filme „Viso pasaulio negana“. Kiti žymesni Marijos vaidmenys kine: filmai „A Brooklyn State of Mind“, „Just One Night“ ir „Picking Up the Pieces“ su Sharon Stone ir Woody Allen. Ją taip pat buvo galima išvysti seriale „Sopranai: mafijos kronika“ bei personažą „Simpsonuose“.
1995 m. ištekėjo už Giulio Violati, su kuriuo augina dukterį Giulia.
Taikintojas

Taikintojas (angl. conciliator 'konsiliatorius') - alternatyvaus ginčų sprendimo būdo (ADR) taikinimo veikėjas, pasirenkamas ginčo šalių kaip tarpininkas. Su juo šalys susitinka atskirai, po to kartu, bandant išspręsti savo nesutarimus, ginčus. Taikintojas sumažina konflikto įtampą, pagerina ryšius, teikia pagalbą, ieškant galimų sprendimų, užtikrina sureguliavimą. Taikintoju gali dirbti profesionalus teisininkas (pvz., advokatas), kitas specialistas.
Šiaurės Juistas

Šiaurės Juistas (angl. North Uist, škot. gėl. Uibhist a Tuath) – sala Škotijoje, Išoriniuose Hebriduose, tarp Hariso šiaurėje ir Benbekjulos pietuose. Plotas – 303,05 km².
Salos kranto linija vingiuota, gausu įlankų, užutėkių. Krantai skardingi. Aplink gausu smulkių salelių (Balešeras, Bernerėjus, Grimsėjus, Borerėjus ir kt.). Paviršius daugiausia plokščias, plyti durpynai, tyrai, šlapynės. Tik pietryčiai kalvoti (aukštis iki 347 m).
2011 m. Šiaurės Juiste gyveno 1254 gyventojai. Dalis tebevartoja gėlų kalbą. Pagrindinė gyvenvietė – Lochmadis. Sala su Benbekjula (per Grimsėjų), Bernerėjumi, Balešeru jungiasi pylimais. Veikia keltai į Skajų, Luiso salą.
Yra XIII a. Šv. Trejybės bažnyčios griuvėsiai, Barpa Langaso kernas, Pobul Fino akmenų ratai, Fir Bhreigės menhyrai.
KK195

Maršrutas

Kelias prasideda Kėdainių mieste, tuojau už geležinkelio vidauko atsišakodamas nuo Basanavičiaus gatvės. Kėdainiuose eina per Babėnų kvartalą S. Dariaus ir S. Girėno, M. Daukšos, Babėnų gatvėmis. Toliau kerta Kėdainių ir Panevėžio rajonus. Prie kelio yra šios gyvenvietės: Sirutiškis, Kalnaberžė, Surviliškis, Krekenava, Upytė, Molainiai. Į Panevėžį įeina Medžiotojų, Tilvyčio gatvėmis. Užsibaigia sankryžoje miesto centre.
KK195 kelias Kėdainių rajone eina plokščia Nevėžio lyguma, Panevėžio rajone patenka į Nevežio slėnį. Krekenavos centre kerta Nevėžio upę, o toliau eina vėl lyguma. Be Nevėžio kelias kerta šias upes: Kruostą, Liaudę, Upytę.

Būklė

Kelias KK195 Kėdainių miesto teritorijoje platus, rekonstruota kelio danga. Ruože nuo Kėdainių ribos iki Surviliškio kelias siauras, vingiuotas, asfalto danga susidevėjusi, duobėta. Už Surviliškio kelias eina Nevėžio slėniu, ruože iki Krekenavos 2011 m. paklota nauja asfalto danga. Už Krekenavos kelias eina lyguma, yra gan platus ir tvarkingos dangos.
Janis Cimzė

Biografija

Nuo 1830 m. namų mokytojas Ruozės dvare Raunoje, Smiltenėje, Valmieros bendruomenės mokykloje. 1836–1838 m. studijavo pedagogiką Berlyno universitete. Muzikos mokėsi Berlyne pas L. Erką. 1839–1849 m. Vidžemės mokytojų seminarijos Valmieroje, 1849–1881 m. Valkos mokytojų seminarijos direktorius. Parengė nemaža latvių ir estų vargonininkų, choro dirigentų.
Vienas pirmųjų latvių liaudies melodijų rinkėjų ir harmonizuotojų. Su broliu Davidu ir mokiniais sudarė 4 balsų chorui harmonizuotų latvių liaudies dainų rinkinį „Dainų grožis“ (Dziesmu rota) 8 sąs. 1872–1884 m.).
Kalifornijos antspaudas

Kalifornijos antspaudas buvo patvirtintas Kalifornijos valstijos Konstitucijos Konvencijoje 1849 m. ir perkurtas 1937 m. Antspaude vaizduojami: Minerva, išminties deivė; Kalifornijos lokys grizlis (oficialus valstijos gyvūnas), ėdantis vynuogių šakeles, simbolizuojančias Kalifornijos vyno gamybą; javų pėdas, vaizduojantis žemdirbystę; kasyklos darbininkas, simbolizuojantis Kalifornijos aukso karštligę ir kalnakasybos pramonę; plaukiantys laivai, simbolizuojantys valstijos ekonominę galią; ir San Francisko įlanka bei Sakramento upė. Frazė „Eureka“ („Radau!“) – Kalifornijos valstijos šūkis.
Nojonas

Nojonas (mong. ноён) - feodalo rangas Mongolijoje nuo viduramžių iki XX a. pradžios. Mongolų imperijoje - karo vado ar pareigūno titulas. Šiuolaikinėje Mongolijoje jis atitinka kreipinį ponas ar misteris.
XI a. - XII a. I pusėje nojonai buvo senųjų mongolų aristokratų giminių vadovai, vėliau (XII a. II pusė) kilmingųjų feodalų atstovai. Čingischano laikais nojonais vadino kariuomenės vadus, vadovavusius tumenams ir tūkstantinėms. Užkariavimų metu nojonai gaudavo teritorijas valdyti, tad iš esmės tapo mongolų aristokratija.

Nojonai užėmė aukštesnę padėtį už paprastus mongolus, bet žemesnę už Čingischaną bei jo brolių palikuonis. Džučio uluse, Ilchanate ir Čagatajaus chanate nojonus kartais vadino emyrais ar bėjais. Juan dinastijoje nojonų atitikmeniu laikė guanreną, nes jų pagrindinė funkcija buvo karinė.
XIV-XVII a., feodalinio susiskaldymo laikais, nojonai buvo nuo centrinės chanų valdžios nepriklausomi valdovai, kunigaikščių analogas.

Po mongolų imperijos

Čingų dinastija valdė Mongoliją 1694-1911 m. per Čingischano palikuonis, kurie buvo vadinami nojonais. Tais laikais žodis nojonas ėmė reikšti 'kilmingasis, bajoras', nes Mongolija tada nekariavo. Politinės valdžios jie neturėjo, tačiau ją atgavo 1911-1919 m. 1921 m. valdžią iš nojonų atėmė prosovietinis Damdino Suche-Batoro režimas, kuris vėliau su jais fiziškai susidorojo.
Tamro Baltics

Istorija

UAB "Tamro" ("Tamro Baltics" grupės įmonė Lietuvoje) įkurta 1993 m. 2003 m. UAB Tamro įsteigė savo vaistinių tinklą, kuris pavadinamas Šeimos vaistine. Nuo 2003 m. šis vaistinių tinklas išplėstas, įsigyjant UAB „Vognė“, UAB „Ramučių vaistinė“, UAB „Herbarijų vaistinė“, UAB „Farma vaistinė“, UAB „Vyšnių vaistinė“ bei kitas privačias vaistines. Nuo 2012 m. šis vaistinių tinklas pakeitė savo pavadinimą į BENU Vaistinė Lietuva. Lietuvoje yra 88 šio tinklo vaistinės (2018 m. duomenimis). Visoje Europoje yra 1200 BENU Vaistinių.
Daugiau informacijos: www.benu.lt
Sosnovecas

Istorija

Sosnoveco istorija siekia XII amžių, kai buvo gyvenvietė Zagórze, tačiau pats Sosnovecas gavo miesto statusą tik 1902 m.
Heraklis

Heraklio pradėjimas

Heraklio atsiradimas buvo neatsitiktinis – Dzeusas ruošėsi dievų ir nemirtingųjų gigantų kovai, o pusdievis Heraklis galėjo padėti šioje kovoje su Gajos sūnumis. Kartą Amfitrionas išvyko į žygį prieš leukadiečius. Pasinaudodamas tuo Dzeusas pasirodė Amfitriono pavidalu ir permiegojo su Alkmene. Grįžtančiam Amfitrionui apie tai pranešė pats Dzeusas, kuris pareikalavo susitaikyti su šiuo įvykiu ir nekaltinti žmonos.

Heros prakeikimas

Deivė Hera, nekentusi Dzeuso sūnaus, pasiuntė Herakliui ligą. Jis išprotėjo. Apimtas beprotystės priepuolio, Heraklis užmušė visus savo ir brolio Ifiklo vaikus. Praėjus priepuoliui, jis labai sielvartavo dėl to, kas atsitiko. Apsivalęs nuo netyčinės žmogžudystės, Heraklis iškeliavo į šventuosius Delfus. Čia jis norėjo paklausti dievo Apolono, ką jam daryti. Apolonas liepė Herakliui vykti į jo protėvių gimtinę Tirintą ir dvylika metų tarnauti Euristėjui. Pitijos lūpomis Lėtonės sūnus išpranašavo Herakliui, jog jis taps nemirtingu, jei atliks Euristėjaus įsakymu dvylika žygdarbių. Heraklis nuvyko pas Euristėją – Mikėnų karalių – tarnauti ir turėjo atlikti 12 žygdarbių.

Gigantomachija

Heraklis padėjo Olimpo dievams kovoti su gigantais. Dzeusas pasiuntė Atėnę, kad ši pakviestų Heraklį į sąjungą su dievais. Heraklis pirmasis paleido strėles į Alkionėją, bet šis buvo gimtojoje žemėje, ir Heraklis negalėjo jo nukauti. Tada, Atėnei patarus, Heraklis išviliojo Alkionėją iš Palenės, ten gigantas neteko nemirtingumo, ir Heraklis galėjo jį užmušti. Efialtui vieną akį peršovė Apolonas, kitą – Heraklis. Heraklis taikliom strėlėm nušovė gigantus, likusius po Dzeuso žaibų puolimų.

Heraklio mirtis

Heraklis pamatė kentaurą Nesą mėginantį išprievartauti jo žmoną Dejanirą ir iš kito upės kranto iššovė nuodingą strėlę Nesui į krūtinę. Prieš mirdamas Nesas pasakė Dejanirai, kad jo kraujas užtikrins, jog Heraklis liktų jai amžinai ištikimas. Ji patikėjo Neso melu, suvilgdė Heraklio marškinius ir davė vyrui apsivilkti. Vėliau pamatė, kad kraujas yra nuodai, bet jau buvo per vėlu. Jis krito ant žemės ir raitėsi iš skausmo deginamas nuodų. Po mirties paimtas į dangų už savo gerus darbus tapo žvaigždynu.
Zino Davidoff

Zino Davidoff (1906 m. kovo 11 d. Kijeve – 1994 m. sausio 14 d. Ženevoje) – žinomas ukrainiečių–žydų kilmės šveicarų tabako prekiautojas. 1911 m. kartu su šeima emigravo į Šveicariją, kur 1912 m. tėvas, taip pat tabako prekiautojas, Ženevoje atidarė tabako parduotuvę.
1924 m. pabaigęs mokyklą, Zino išvyko į Centrinę Ameriką daugiau pasidomėti cigarų gamyba. Lankėsi Argentinoje, Brazilijoje, Kuboje, kur dirbo tabako plantacijose. 1930 m. grįžęs į Šveicariją, perėmė tėvo tabako parduotuvę. Antrojo pasaulinio karo metu iš nedidelės parduotuvėlės jo veikla išaugo į rimtą cigarų verslą.
Zino išrado humidorą ir yra kelių knygų apie cigarus autorius. Jo vardo prekinis ženklas Davidoff šiuo metu yra labiausiai žinomas dėl tabako produktų, ypač cigarų, tačiau su juo taip pat prekiaujama ir įvairiais kitokiais prabangiais daiktais: kaklaraiščiais, laikrodžiais, piniginėmis, konjaku, kava, rašikliais ir kt.
Zino Davidoff mirė 1994 m. Ženevoje, būdamas 88 metų amžiaus.
Šomodis

Geografija

Šomodžio medė plyti Didžiojoje Vengrijos lygumoje. Šiaurinė riba eina Balatono ežero krantu. Svarbiausios upės – Drava, Rinia, Kapošas.

Gyventojai

Šomodis – rečiausiai gyvenama šalies medė.
Ringvasiojus

Ringvasiojus (norv. Ringvassøy, sam. Ráneš) – sala šiaurės Norvegijoje, Trumso apskrityje. Ringvasiojų aplink supa kitos salos: Kvalioja pietuose, Reinioja ir Karlsioja rytuose, Vanioja, Helgioja ir Nordkvalioja šiaurėje ir Rebenesioja šiaurės vakaruose.
Ringvasiojus yra šešta pagal dydį sala Norvegijoje, salos plotas – 656 km². Aukščiausias taškas – Soltindanas (1051 m).
Saloje esantis Skogsfjordvatno ežeras yra didžiausias ežeras Norvegijoje, kuris yra saloje.
2006 m. Ringvasiojuje gyveno 1266 gyventojai. Pagrindinė gyvenvietė – Hansnesas.
Fenoliai

Fenoliai (taip pat gali būti vadinami benzenoliais) – organinėje chemijoje aromatinių junginių klasė, kurių molekulėse hidroskilo grupės (-OH) yra prijungtos prie aromatinio žiedo anglies atomų.
Skirtingai negu alkoholiai, dėl benzeno žiedo įtakos fenoliai yra žymiai rūgštesni. Pats paprasčiausias ir pirmasis fenolių klasės narys yra fenolis (C₆H₅OH).

Fenolių gavimas ir sintezė

Fenolis išgaunamas iš akmens anglių (akmens anglių deguto frakcinės distiliacijos būdu), tačiau gaminamas ir sintetinimo būdu.
Žilvinas Aukštikalnis

Biografija

1989 m. baigė Vilniaus inžinerinį statybos institutą, inžinierius statybininkas.
Nuo 1997 m. Kupiškio rajono savivaldybės administratorius, nuo 2000 m. administracijos direktorius.
Lietuvos valstiečių partijos, Valstiečių ir Naujosios demokratijos partijų sąjungos, Lietuvos valstiečių liaudininkų sąjungos Kupiškio rajono skyriaus sąraše 1997 m., 2007 m. ir 2011 m. (mandato atsisakė) Kupiškio rajono savivaldybės tarybos narys. 
Sutuoktinė Rima, sūnus Simonas.
Biržiai

Istorija

Į vakarus nuo kaimo – Mažeikių senkapiai, į pietus – senovės gyvenvietė. TSRS okupacijos metais kaimas priklausė Gruzdžių apylinkės „Tarybinės žemės“ kolūkiui.

Aplinkinės gyvenvietės

Tulminai – 5,7 km
Dargaudžiai – 4 km
Norvaišiai – 3,5 km 
 Rakandžiai – 5,2 km
Mažeikiai – 1,6 km
GRUZDŽIAI – 8 km 
 Šiupyliai – 2 km
Maldeniai – 2,2 km
Šėkščiai – 2,3 km
Lukošaičiai – 2,7 km 
 ŠIAULIAI – 22 km
Choreografija

Choreografija (sen. gr. χορός 'šokis' + γράφειν 'rašyti') – judesių kūrimas, šokio menas. Kaip ir muzikinė kompozicija yra meno kūrinys (autorių teisės objektas). Gali būti soliniai arba kolektyviniai šokiai, netgi šou (pvz., Michel Fokine Mirštanti gulbė, 1907 m.), trukti ištisas valandas kaip teatro šokio inscenizacija; veikti daug asmenų, būti sudėtingų judesių, veiksmų.

Choreografas

Choreografas – choreografijos kūrėjas, judesio menininkas. Jis yra ir kūrinio autorius, ir jo režisierius (dėl šio dvigubo vaidmens intelektinės nuosavybės teisėje kyla daug (kompleksinių sunkumų). Operoje, teatre ir miuzikle choreografas dažniausiai dirba kartu su kitais režisieriais (paprastai jam vadovaujančiais).
Charlotte Keyser

Biografija

Gimė 1890 m. liepos 2 d. Rusnėje. Tėvas buvo medienos ekspedicijos įmonės savininkas Viljamas Kaizeris. Po tėvo mirties Šarlotė Kaizer apsigyveno Tilžėje, čia ji pragyveno 30 metų, išskyrus studijų metus Karaliaučiaus meno akademijoje. Pirmąsias noveles ir apsakymus Š.Kaizer pradėjo rašyti dar besimokydama Tilžės gimnazijoje. Vėliau Tilžėje Š.Kaizer dirbo piešimo mokytoja.
1940 m. Karaliaučiuje buvo išleistas rašytojos romanas Ir vis naujos dienos (Und immer neue Tage). Kūrinyje ryškiais meniniais vaizdais buvo aprašyti Jociškių dvarelyje vykusieji tikri ir rašytojos pramanyti įvykiai, žmonių likimai nuo didžiojo maro metų (1710) Mažojoje Lietuvoje iki XIX a. pradžios. Šiuo kūriniu autorė išgarsėjo visame vokiečių kalbos plote. 1949 m. pakartotinai išleistas romanas tapo bestseleriu tiražui pasiekus 90 tūkstančių. Daugumos kritikų nuomone, - tai svarbiausias Š.Kaizer darbas. Iki autorės mirties – 1966 m. – išėjo 12 šios knygos leidimų bendru 80 000 egzempliorių tiražu (visų jos darbų bendras tiražas – 100 000 egzempliorių). Už šį romaną Karaliaučiaus universitetas 1944 m. paskyrė Getės fondo Herderio premiją. Tais pačiais metais artėjant Raudonajai armijai pasitraukė į vakarus.
Heinrichas A.Kuršaitis Š.Kaizer pavadino produktyviausia tėvynės rašytoja, kurios kūriniai neleido pamiršti gimtųjų vietų. 1966 m. rašytojos mirties metais, ją dar spėta apdovanoti Rytprūsių kultūros premija. Rašytoja mirė 1966 m. rugsėjo 23 d. Oldenburge.
Austromarksizmas

Austromarksizmas – XX a. pradžios Austrijos socialdemokratų mokslinė politinė koncepcija, kurta Otto Bauerio (1881-1938), Karlo Renerio (1870-1950), Makso Adlerio (1873-1937) ir Fridricho Adlerio (1879-1960).
Remiasi „grynojo marksizmo“ pacifistine taikios proletariato kovos teorija, kapitalizmo evoliucija į socializmą, valstybių politiniu neutralitetu ir nacionaline kultūrine autonomija.
Išdėstyta Austrijos socialdemokratų partijos 1926 m. Linco programoje, kurioje neatmetama ir proletariato diktatūros galimybė.
Pernu vaivadija

Istorija

Pernu vaivadijos teritorija į Abiejų Tautų Respublikos sudėtį pateko po Livonijos ordino sutriuškinimo 1561 m. susikūrus Infliantų provincijai ir pasibaigus Livonijos karui. Vaivadiją 1598 m. įsteigė Abiejų Tautų Respublikos karalius Žygimantas Vaza.
Pernu vaivadija apėmė apie 12 000 km². Dėl nedidelio ploto į mažesnius administracinius vienetus – pavietus padalinta nebuvo.
Pernu vaivadiją Abiejų Tautų Respublikos senate atstovavo Pernu vaivada ir Pernu kaštelionas, vaivadija į seimą rinkdavo du pasiuntinius, Lietuvos Tribunole ją atstovavo du deputatai.
Pernu vaivadija faktiškai nustojo egzistuoti jau 1621 m., kai kraštą užėmė Švedija. Pernu miestas buvo užimtas jau 1617 m. Formaliai Pernu vaivadija panaikinta po Olivos taikos 1660 m. Pernu vaivados pareigybė panaikinta po Trečiojo Abiejų Tautų Respublikos padalijimo 1795 m.
Irmantas Mikelionis

Irmantas Mikelionis (g. 1967 m.) – Lietuvos teisininkas, prokuroras.

Biografija

1985 m. baigė Vilniaus Šv. Kristoforo vidurinę mokyklą. 1992 m. Vilniaus universiteto Teisės fakultete įgijo teisininko kvalifikaciją.
1991–1995 m. Nusikaltimų tyrimo departamento prie LR generalinės prokuratūros tardytojas. 1995–1998 m. Vilniaus apygardos prokuratūros prokuroras. 1998–2011 m. Vilniaus apygardos prokuratūros vyriausiojo prokuroro pavaduotojas-organizuotų nusikaltimų ir korupcijos tyrimo skyriaus vyriausiasis prokuroras. Nuo 2011 m. LR Generalinės prokuratūros Organizuotų nusikaltimų ir korupcijos tyrimo departamento vyriausiasis prokuroras.
Productores de Música de España

Productores de Música de España, dar žinoma, kaip PROMUSICAE (Productores de Música de España, liet. Ispanų muzikos prodiuseriai) – organizacija, atstovaujanti Ispanijos muzikos industrijai. Ši organizacija yra International Federation of the Phonographic Industry narė.
Nuo 2003 m. balandžio 10 d. organizacijai vadovauja Antonio Guisasola.

Piratavimas

Kaip IFPI narė, Promusicae yra įgaliota kovoti su nelegaliais muzikos parsisiuntimais (piratavimu). 2008 m. Promusicae padavė į teismą interneto serverių tinklą Kazaa dėl P2P veiklos. Byla pasiekė Europos Teisingumo Teismą, kuris nutarė, jog Telefónica gali neperduoti savo naudotojų duomenų Promusicae.