Motina Teresė

Ankstyvoji jaunystė

Agnes Gonxha Bojaxhiu gimė 1910 m. rugpjūčio 26 d. Skopjė (dabartinėje Makedonijos sostinėje) pasiturinčioje albanų katalikų šeimoje. Agnes Gonxha (persiškai Gonxha reiškia "gėlės žiedas") buvo jauniausias Nikola and Drane Bojaxhiu šeimos vaikas. Kai Agnes buvo apie 8 metus, netikėtai mirė jos tėvas, palikęs šeimą sunkioje materialinėje būklėje. Po tėvo mirties, jos mama išauklėjo Agnes kaip katalikę. Agnes baigė katalikišką mergaičių mokyklą Škodroje. Pagal Joan Graff Clucas biografiją, ankstyvaisiais metais Agnes žavėjosi istorijomis apie misionierių gyvenimą ir tarnystę. Jau būdama 12 metų ji apsisprendė tapti vienuole. Sulaukus 18 metų, ji paliko šeimą ir išvyko į Airiją, kur įstojo į Loreto Seserų Ordiną.
Loreto seserų ordino svarbiausia misija – mokymas Bengalijoje ir Indijoje. Pirmiausia Agnes išvyko į Loreto vienuolyną Airijoje, kad išmoktų anglų kalbą, kuria Loreto seserys mokė vaikus Indijoje. 1929 m. iš Airijos Agnes iškeliavo į Darjeeling Indijoje, netoli nuo Himalajų kalnų. Čia 1931 m. kovo 24 d. Agnes davė savo pirmuosius įžadus ir pasirinko Teresės vardą misionierių globėjos Šv. Kūdikėlio Jėzaus Teresės garbei.
Netrukus Motina Teresė buvo išsiųsta į Kalkutą mokytojauti šv. Marijos mergaičių mokykloje, kurią lankė pasiturinčių tėvų dukterys. Pirmiausia ji buvo geografijos mokytoja, vėliau mokyklos direktorė. Bedirbdama mokykloje 1937 m. gegužės 14 d. ji davė amžinuosius įžadus.

Gailestingumo misija

Nors Motinai Teresei patiko darbas mokykloje, ją vis labiau jaudino skurdas, supantis ją Kalkutoje. 1946 m. rugsėjo 10 d. važiuodama traukiniu į Loreto vienuolyną Dardžilinge Teresė pajuto tai, ką vėliau ji pavadino "pašaukimą pašaukime". Ji pajuto, kad turi palikti vienuolyną ir padėti vargšams gyvendama tarp jų. Teresė padavė prašymą palikti vienuolyną, kad galėtų padėti vargšams būdama šalia jų. Popiežius Pijus XII turėjo įsikišti, kad suteiktų Teresei specialų leidimą palikti vienuolyną. Savo misionierės veiklą su vargšais Motina Teresė pradėjo 1948 m., pakeisdama savo tradicinį Loreto vienuolyno abitą baltos medvilnės apdaru, papuoštu mėlynomis juostomis kraštuose.

Kontroversija

Britų žurnalistas Christopher Hitchens Motinos Teresės organizaciją apibūdino kaip sektą, aukštinančią kančią ir nesuteikiančią sergantiesiems realios pagalbos. Žurnalistas cituoja jos pačios žodžius, pasakytus 1981 metų spaudos konferencijoje: „I think it is very beautiful for the poor to accept their lot, to share it with the passion of Christ. I think the world is being much helped by the suffering of the poor people.“ (Aš manau, vargšams yra labai gražu priimti savo kančią, dalintis ją su Kristumi. Aš manau, vargšų žmonių kančia labai padeda pasauliui).
Taip pat Hitchens’as rašė, jog Motina Teresė meluoja rėmėjams apie jų pinigų panaudojimą. Jiems buvo pasakyta, kad lėšos bus skirtos ligoninių ir kitų sveikatos apsaugos įstaigų statybai Indijoje ir kitur. Tačiau iš tiesų jos daugiausia buvo naudojamos misionieriškai veiklai. Jokios ligoninės niekada nebuvo pastatytos.
Daktaras Aroup Chatterjee teigė, jog Motinos Teresės, kaip „padedančios vargšams, sergantiesiems ir mirštantiesiems“ įvaizdis yra klaidinantis ir perdėtas. 
Taip pat Motina Teresė kritikuojama dėl mirštančiųjų krikštijimo (dauguma jų buvo hinduistai arba musulmonai). Tai buvo daroma be pagarbos asmens išpažįstamai religijai.

Slaugymo kritika

1991 metais dr. Robin Fox. britų medicininio žurnalo The Lancet redaktorius, aplankė Motinos Teresės ordino prieglaudą, Home for Dying Destitute, ir medicininę pacientų priežiūrą apibūdino kaip „beviltišką“. Vieni rimčiausių pastebėtų dalykų buvo išmanančių mediciną žmonių trūkumas ir infekcinėmis ligomis sergančių pacientų guldymas kartu su kitais. Žmonės, kitu atveju galintys išgyventi, atsidurdavo padidintoje rizikoje užsikrėsti nepagydomomis ligomis arba mirti dėl neprofesionalios priežiūros. Įstaiga net neturėjo stiprių analgetikų, būtinų bet kokioje sveikatos priežiūros įstaigoje. Fox’as taip pat pastebėjo, kad švirkštų adatos nebūdavo reikiamai sterilizuojamos, o sergantieji tuberkulioze laikomi kartu su kitais ligoniais.
Panašių ataskaitų apie visišką medicininės kompetencijos trūkumą Motinos Teresės įstaigose buvo ir daugiau. Taip pat, panašius atsiliepimus išsakė ir kai kurie buvę jų savanoriai darbuotojai.