google/wiki40b huggingface dataset:
Edmundas Adomavičius

Biografija

1965 m. baigė Kėdainių vidurinę mokyklą, 1971 m. baigė Lietuvos veterinarijos akademiją, veterinarijos gydytojas. Žemės ūkio mokslų kandidatas (daktaras).
1965 m. dirbo statybose ir Kėdainių elektros aparatūros gamykloje, 1971 m. Radviliškio rajono Gražionių veislininkystės tarybinio ūkio veterinarijos gydytojas, vyriausias veterinarijos gydytojas, 1977 m. Šiaulėnų tarpūkinės gyvulininkystės įmonės direktorius. 1989 m. laimėjo konkursą Radviliškio raj. Gražionių veislininkystės tarybinio ūkio direktoriaus pareigoms, nuo 1992 m., kai ūkis buvo reorganizuotas į žemės ūkio bendrovę, ŽŪB „Gražionių bekonas“ valdybos pirmininkas, direktorius.
Lietuvos valstiečių partijos, Valstiečių ir Naujosios demokratijos partijų sąjungos, Lietuvos valstiečių liaudininkų sąjungos narys.
1990–1995 m. Radviliškio rajono tarybos deputatas, 1995–1997 m., 1997–2000 m., 2000–2003 m., 2003–2007 m., 2007–2011 m. ir nuo 2011 m. Radviliškio rajono savivaldybės tarybos narys. 
Lietuvos kiaulių augintojų asociacijos viceprezidentas.
Sutuoktinė Jonė, vaikai Edita, Gediminas.
Gailiušiai (Kaunas)

Aplinkinės gyvenvietės

BABTAI – 3 km
Sitkūnai – 1 km
Aulas Cecina

Aulas Cecina (lot. Aulus Caecina) – vėlyvosios Romos respublikos rašytojas ir oratorius.
Buvo etruskų ateities spėjimo žinovas (Etrusca disciplina), tyrinėjo kaip etruskų mokslininkai aiškina žaibą.
Jo bendravardis tėvas, kilęs iš Volateros, 69 m. pr. m. e. buvo ginamas Cicerono iki šiol išlikusia kalba (pro A. Caecina). Jo sūnų Ciceronas mini daugelyje laiškų.
Gisaro slėnis

Gisaro slėnis (tadž. Водии Ҳисор) – tarpukalnių dubuma vakarų Tadžikistane, Gisaro Alajaus sistemoje, tarp pietinio Gisaro kalnagūbrio pakraščio bei šiaurinių Babatago ir Karatau kalnų juostų. Ilgis apie 115 km. Plyti nuo 700 iki 1000 m aukštyje. Slėniu teka Kafirnigano upė su intakais, sudarytas Didysis Gisaro kanalas. Slėnio dugne auginama medvilnė, sezamas, kviečiai, o kalnų šlaituose veši stepės, krūmynai, plačialapiai medžiai (riešutmedžiai, obelys, klevai).
Gisaro slėnyje įsikūrusi Tadžikistano sostinė Dušanbė.
Senosios Įpilties šaltinis

Vieta

Šaltinis išteka iš po Aukuro akmens rytinės papėdės ir teka Graistupio dešiniojo kranto šlaitu link upės. Jis aprėmintas medinio rentinio, nuo kurio šlaite padarytas ir nedideliais akmenimis išklotas latakas vandeniui nubėgti.
Teritorijos plotas – 170 m².
80 m į rytus Senosios Įpilties III piliakalnis, vad. Marijos kalneliu, 0,4 km į pietus - pietvakarius – Senosios Įpilties piliakalnis, 1,1 km į rytus – Naujosios Įpilties alkakalnis.

Istorija

Šaltinis laikomas nepaprastu, šventu, turinčiu stebuklingą gydomąją galią. Kiekvieną pavasarį jis buvo valomas, išsemiamas dumblas, kad vanduo būtų švarus ir grynas. Vandeniu plaudavo veidą, karščiuojančias akis, geliančias ausis, rankų ir kojų sąnarius, vandenį gerdavo nuo įvairių vidaus ligų, nešdavo ligoniams į namus. Prieš gydantis būtinai reikėjo sukalbėti poterius, įmesti monetą.
Seniau šaltinis telkšojo per 1 m² plote, o tekėjo šlaito paviršiumi, kuriame išsiskyrė 15–20 m ilgio jo atkarpa. 2006 m. išvalytas, šlaite iškastas ir akmenimis išgrįstas griovelis vandeniui nubėgti.
1960 m. žvalgė Juozas Mickevičius, 1963 m. – Lietuvos istorijos institutas (ekspedicijos vadovas Adolfas Tautavičius), 1994 m. – Vykintas Vaitkevičius, 2007 m. – Julius Kanarskas.
1993 m. įrašytas į laikinąją istorijos ir kultūros paminklų apskaitą (Nr. 204/14), 2003 m. įregistruotas kultūros vertybių registro mitologinių objektų sąraše (M159K2), 2005 m. pripažintas valstybės saugomu kultūros paveldo objektu. Su Aukuro akmeniu sudaro kultūros paveldo objektų kompleksą (u. k. 28187).
Olympique Lyonnais Féminin

2004 – iki šiol

Moterų komanda Olympique Lyonnais Féminin buvo suburta 2004 m. ir tapo viena stipriausių ne tik Prancūzijoje, bet ir Europoje.
Moterų komanda nuolatos kovoja dėl aukščiausių vietų ir trofėjų. 2018/2019 m. tapo čempionėmis. (Tryliktą kartą komandos istorijoje).
Via Francigena

Via Francigena, arba Frankų ir romėnų kelias – vienas populiariausių katalikų piligriminių kelių viduramžių Europoje, antras pagal populiarumą po Šv. Jokūbo kelio. Šiuo keliu Anglijos ir Prancūzijos gyventojai keliaudavo į šventąją Romą, o italai traukdavo šiaurės krytimi į Kenterberį, buvusį svarbų romėnų miestą dabartinėje Pietryčių Anglijoje. Einant šiaurės kryptimi, kelias buvo vadinamas Frankų keliu (lot. Via Francigena), pietų – Romėnų keliu (Via Romea). Bendras kelio ilgis – 1700 km.

Istorija

Pirmieji liudijimai apie piligrimų kelią iš Italijos į Prancūziją ir atgal (Iter Francorum) siekia 870–uosius metus. Šį maršrutą aprašė arkivyskupas Sigerikas Rimtasis (950–994), X a. pabaigoje keliavęs iš Kenterberio į Romą. Frankų ir romėnų kelyje stovėjo daugelis svarbių Europos vietovių, nuo Kalė prie Lamanšo iki Romos. Į klasikinį maršrutą patenka Viterbas, Siena, Luka, Lunidžana, Pavija, Ivrea, Didžiojo Sen Bernaro perėja, Lozana, Bezansonas, Reimsas, Arasas, Reimsas, Teruanas ir Kalė. Tačiau buvo ir kitų vietų šiame maršrute.
Bėgant laikui, atsiradus naujiems keliams, Via Francigena buvo pamirštas. XX a. pabaigoje Europos vyriausybės pradėjo imtis priemonių, kad atgaivintų pėsčiųjų ir dviračių turizmą šiame kelyje.
Geometrinė figūra

Geometrinė figūra – geometrinės erdvės objektas, pasižymintis tam tikromis savybėmis. Dvi taškų aibės yra ta pati geometrinė figūra, jei vieną aibę galima transformuoti į kitą transformuojant plėtimo būdu (dauginant visus atstumus vienodu santykiu), taip pat, jei reikia, pasukant ar apverčiant.
Paprasčiausios geometrinės figūros yra taškas, tiesė, atkarpa, plokštuma. Tuščioji aibė taip pat yra laikoma geometrine figūra.
Karvių paradas

Karvių paradas (angl. CowParade) yra atvirojo meno projektas, vykdomas visame pasaulyje. Šis projektas laikomas vienu didžiausiu ir sėkmingiausiu meno projektu pasaulyje.
Karvių parado mintis kilo Šveicarijoje 1998 m. menininkui Walter Knappui.
Projekto tikslas yra paskatinti vietinius ir užsienio menininkus, architektus ar kitus kūrėjus sukurti įvairių spalvų, medžiagų ir dydžių karves. Vėliau jos būna eksponuojamos miesto atvirose erdvėse, o, pasibaigus projektui, parduodamos aukcionuose. Kai kurios skulptūros būna paliktos atviros.
Apskaičiuota, kad visame pasaulyje bent vieną projekto karvę yra matę daugiau nei 100 milijonų žmonių. Iš viso projekte dalyvavo daugiau kaip 5 000 menininkų.
Vidutiniškai viename mieste sukuriama apie 32 skulptūras. Daugiausiai jų yra Niujorke – 450.
Kosovo herbas

Kosovo herbas – auksinis Kosovo žemėlapis mėlyname herbiniame skyde su auksiniais apvadais, virš kurio puslankiu įkomponuotos šešios baltos penkiakampės žvaigždės.

Istorija

Kaip ir Kosovo vėliava, herbas įteisintas Kosovo parlamente tą pačią dieną kaip ir paskelbta nepriklausomybė nuo Serbijos – 2008 m. vasario 17 d.

Simbolika

Šešios žvaigždės simbolizuoja Kosove gyvenančias tautas: albanus, serbus, turkus, juodkalniečius, romus ir bosnius.
Eurialas

Eurialas – fajakų šalies didvyris, kuris yra minimas Homero Odisėjoje. Vykstant žaidynėms, Eurialas įkalbėjo karaliaus Alkinojo sūnų Laodamantą pakviesti Odisėją varžytis žaidynėse. Odisėjui atsisakius, Eurialas ėmė šaipytis iš jo, kad šis negali varžytis su jaunais atletais ir kad jis turbūt yra pirklys, kuris keliauja jūromis. Odisėjas, užgautas jo žodžių, sutiko dalyvauti žaidynėse ir jose nugalėjo. Eurialas atsiprašė Odisėjo ir padovanojo jam kalaviją.
Kazimieras Uogintas

Biografija

1962 m. baigė Šiaulių pedagoginį institutą, fizikos ir gamybos pagrindų mokytojas.
1995–1999 m. Pakruojo 2–osios, 1999 m. Žemynos vidurinės mokyklos mokytojas metodininkas, 2004 m. Šukionių Jono Noreikos, Pašvitinio pagrindinės mokylos, mokytojas.
Nuo 1990 m. Lietuvos demokratinės darbo partijos, nuo 2001 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Pakruojo rajono skyriaus narys.
1997–2000 m., 2000–2003 m., ir 2003–2007 m. Pakruojo rajono savivaldybės tarybos narys.
1990 m. Pakruojo fantastikos mėgėjų klubo „Selija“ steigėjas, 1990–1993 m. pirmininkas, Lietuvos fizikos mokytojų asociacijos tarybos narys, Pakruojo skyriaus pirmininkas, fizikos mokytojų ratelio vadovas.
Sutuoktinė Alma, vaikai Rita, Laimis.
Viktoras Majauskas

Biografija

1971–1976 m. studijavo Kauno politechnikos institute. 1976–1977 m. Lentvario kilimų fabriko meistras, 1977–1978 m. cecho viršininkas, 1978–1980 m. gamybos viršininkas. 1980–1990 m. verpimo ir audimo fabriko „Audėjas“ (AB „Audėjas“) vyr. inžinierius, 1990–2000 m. gamybos direktorius.
2000–2001 m. UAB „Audimpeksas“ komercijos direktorius. 2001–2006 m. AB „Vilniaus baldų kombinatas“ (AB „Vilniaus baldai“) generalinis direktorius. 2006–2008 m. investicijų UAB „Nordic investicija“ prezidentas, nuo 2006 m. HOLD Finance įmonių, užsiimančių šeimos kapitalo ir susijusių įmonių valdymu, grupės prezidentas.  2010–2014 m. LR socialinės apsaugos ir darbo ministerijos Darbo departamento direktorius.
2003–2006 m. Baldų gamintojų asociacijos „Lietuvos mediena“ prezidentas. Nuo 2003 m. Vilniaus Šv. Kristoforo Rotary klubo steigėjas ir narys. 2005–2012 m. Lietuvos šiuolaikinės penkiakovės federacijos prezidentas. Nusišovė.
Gečiai (Molėtai)

Istorija

Videniškių krikšto knygoje Nr. 1 1654 metais užrašyta Anna Gieczewska iš Gečių kaimo; (17 p.) 1661 m. užrašytas Albertas Gečys iš Gečių (Albertus Giecis de Gieci), o Molėtų krikšto metrikų knygoje Nr. 1 (1 p.) užrašyta lietuviška lytis de Gieciu (1682 m.). XVII-XVIII a. kaime gyveno kelios Gečių šeimos. XVIII–XIX a. priklausė Suginčių dvarui. XVIII a. lietuviškas kaimas. 1740 m. Gečiuose buvo 5 ūkiai (Mykolo Sinkevičiaus, Kazimiero Gečio, Jono Šiaudinio, Kristupo Gečio, Stanislavo Gečio) su 48 gyv. ir iš kaimo buvo išėjęs Jurgis Gečys su šeima (7 žmonės). 1795 m. kaime kurį laiką gyveno iš Papiškių (Videniškių parapija) pabėgęs Kazimieras Meškis su šeima, dėl kurių grąžinimo Vilniaus universitetas apie dešimt metų bylinėjosi su Suginčių dvaro ponais. XIX a. II pusėje kaime gyveno kelios rusų sentikių šeimos: 1863 m. jų buvo 18 žmonių. 1882 m. Gečių gyventojai buvo tokie: I sklypą nuomavo Jakutis, II–V sklypus – sentikiai, VI – Zlatkauskas. Karčemą, buvusią prie Vilniaus vieškelio, nuomavo žydas Abramas Kacas. 1882 m. Gečiuose buvo 120,46 dešimtinių žemės. Žemę iš Suginčių dvaro žmonės išsipirko vėlai: sentikiai ją bandė išpirkti iš dvarininko Vikentijaus Pekarskio 1913 m. Tačiau dar po Pirmojo pasaulinio karo (1918-1940 m.) Pekarskiui, kuris gyveno Debeikiuose, priklausė Gečių kaimo žemių dalis. XIX a. pab. – XX a. pradžioje po gaisro Gečių kaimo žmonės gyveno vargingai.
1918 m. vykstant kovoms su bolševikais, Gečių kaime buvo trumpam įsikūręs bolševikų štabas.
1923 Gečių kaime buvo 10 ūkių 46 gyv., 1939 10 ūkių 48 gyv.
Pokario metais partizanai, įtarę išdavyste, Gečių kaime nušovė buvusį Lietuvos pasienio policininką Gorelovą su žmona, kilusia iš Dzūkijos. 1950 m. Gečių kaimo krūmuose liaudies gynėjai ir milicija apsupo Mykolą Urboną-Liepą, paskutinį Padvarnių būrio partizaną. Partizanas ilgai atsišaudė, paskutinį šovinį pasiliko sau, bet ginklas neiššovė, todėl jis pateko į nelaisvę.
Eugenijus Pajarskas

Biografija

1984 m. baigė Lietuvos žemės ūkio akademiją, inžinierius hidrotechnikas.
Anykščių raj. savivaldybės administracijos Anykščių seniūnijos seniūnas.
Lietuvos socialdemokratų partijos Anykščių rajono skyriaus narys. 2011 m. (atsisakė mandato) Anykščių rajono savivaldybės tarybos narys. 
Žmona Audronė, vaikai Agnius, Gintarė, Gustas, Einius.
IV amžius pr. m. e.

Ketvirtasis amžius prieš mūsų erą – šimto metų laikotarpis, prasidėjęs 400 m. pr. m. e. sausio 1 dieną ir pasibaigęs 301 m. pr. m. e. gruodžio 31 dieną.
Tūkstantmečiai: 2 tūkstantmetis pr. m. e. – 1 tūkstantmetis pr. m. e. – 1 tūkstantmetis
Amžiai: V amžius pr. m. e. – IV amžius pr. m. e. – III amžius pr. m. e.
Džeinė Grei

Biografija

Džeinė gimė daktaro John Grey ir Elaine Grey šeimoje. Jos sugebėjimai pirmą kartą pasireiškia jai esant dešimties metų, kai jos geriausią draugę, Annie Richards, partrenkia automobilis. Jean protas susijungia su mirštančios draugės protu ir išgyvena visus pojūčius. Tai vos nenužudo pačios Džeinės, tačiau palieka ją komoje. Tada ją suranda profesorius Čarlzas Ksavieras ir padeda merginai ištrūkti iš komos būsenos. Vėliau Profesorius naudojasi Jean pagalba tam, kad su Cerebro surastų kitus pasaulio mutantus. Todėl, kad merginos galios labai stiprios, ji gali su jomis nesusidoroti, profesorius telepatiškai blokuoja kai kuriuos jos proto sugebėjimus. 13-os Jean palieka tėvų namus ir prisijungia prie pirmosios X-menų komandos. Taip tapdama pirmąja moterimi x-menų komandos nare.
Nuo pat komandos gyvavimo pradžios Jean Grey jaučia romantiškus jausmus kitam komandos nariui - Ciklopui, kuris irgi jai neabejingas. Po vieno atsitikimo atsiskleidžia visos jos galios, ir Jean Grey tampa Feniksu.
Cwmamman United AFC

Istorija

Žaisdavo regioninėse pirmenybėse. Pastaruoju metu iškopė į antros pakopos pirmenybes.
Jūratė Martinkutė

Biografija

1977 baigusi Trakų internatinę sporto mokyklą ir vaikų muzikos mokyklą (akordeono specialybė), 1978–1983 muziką studijavo Lietuvos valstybinės konservatorijos Klaipėdos fakultetuose (dirigavimo dėstytojai dažnai keitėsi, o baigė pas C. Mikutį).
1983–1986 muzikos ir dainavimo mokytoja Anykščių A. Vienuolio vidurinėje mokykloje, vaikų choro ir etnografinio ansamblio vadovė. Vokalinius ansamblius parengdavo respublikiniams „Dainų dainelės" konkursams – mišrusis vokalinis kvartetas 1986 konkurso laureatas.
Nuo 1986 rudens Ukmergės 5-osios vidurinės mokyklos muzikos ir dainavimo mokytoja, moksleivių chorų vadovė. Sistemingai dirbo su vyresniųjų klasių moksleivų mišriuoju choru, kurį parengė 1987 respublikinei moksleivų dainų šventei (konkurse laimėjo trečiąją vietą), 1993 Lietuvos jaunimo mažajai dainų šventei, 1994 I ir 1998 II Pasaulio lietuvių dainų šventėms Vilniuje. 1990–1991 choras dalyvavo vaikų ir jaunimo festivalyje „Dainuok, jaunoji Lietuva“ Panevėžyje ir Molėtuose, bei 1997 Lietuvos moksleivų dainų šventėje Vilniuje. Mokytoja dirba ir su vaikų choru, vadovauja miesto folkloriniam ansambliui „Dagilėlis", diriguoja Ukmergės rajono dainų šventėse, buvo 1992 Pietryčių Lietuvos vaikų ir jaunimo dainų šventės Vilniuje dirigentė. 1994 jai suteikta muzikos mokytojos ekspertės kvalifikacijos kategorija.

Šaltinis

Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999. Informacijos publikavimui gautas žodinis autoriaus leidimas.
APEC

Istorija

Organizacijos idėja kilo tuometiniam Australijos ministrui pirmininkui Bobui Hokui, kuris ją išreiškė 1989 m. sausį Pietų Korėjoje sakytoje kalboje. Pasiūlymas daug glaudžiau bendradarbiauti Ramiojo vandenyno šalims buvo sutiktas palankiai ir tų pačių metų lapkritį Australijos sostinėje Kanberoje įvyko pirmasis APEC susirinkimas, pirmininkaujant Australijos užsienio reikalų ministrui G. Evansui. Susirinkime dalyvavo 12 šalių.
Vakarų Berlynas

Vakarų Berlynas (angl. West Berlin, vok. West-Berlin, pranc. Berlin-Ouest, rus. Западный Берлин) − ypatingas politinis vienetas 1949−1990 m. Europoje, Vokietijoje prie Šprė ir Hafelio santakos. Iš visų pusių ribojosi su Vokietijos Demokratine Respublika (VDR) (rytuose − su Berlynu, VDR sostine). Plotas 482 km².
Po II pasaulinio karo sąjungininkai Vokietiją padalino į keturias okupacines zonas. Berlynas, kuris buvo sovietų okupacinėje zonoje, taip pat buvo padalintas į keturis sektorius ir turėjo ypatingą statusą; jis buvo valdomas bendrai sukurtos sąjungininkų komendantūros. Savarankišku politiniu vienetu, turinčiu specialų tarptautinį statusą, Vakarų Berlynas tapo 1948 m. birželio mėn., kai JAV, D.Britanija ir Prancūzija atskyrė jį nuo Rytų Berlyno. Vakarų Berlyną valdyti buvo sudaryta 3 valstybių (JAV, D.Britanijos ir Prancūzijos) komendatūra.
1948 m. birželio mėn. Vakarų Berlyne įsigaliojo Vakarų Vokietijos pinigų reforma; nuo 1948 m. birželio 24 iki 1949 m. gegužės 12 d. TSRS vykdė Vakarų Berlyno blokadą. Ji tęsėsi 11 mėnesių. Blokada buvo reakcija į valiutos reformą Vakarų okupacinėse zonose ir vakariniame Berlyno sektoriuje. Vakarų valstybių atsakas buvo Vakarų Berlyno aprūpinimas oro transportu.
1950 m. spalio 1 d. įsigaliojo Vakarų Berlyno konstitucija. Vakarų Berlynas buvo įtrauktas į Vakarų Vokietijos (nuo 1949 m. VFR) politinę ir ekonominę sistemą.
1961 m. VDR vyriausybė sugriežtino sienos su Vakarų Berlynu kontrolę, nes inteligentai ir įvairių sričių specialistai šimtais persikeldavo gyventi į Vakarus, kur gaudavo geresnes gyvenimo sąlygas ir jų nepasiekdavo vokiečių saugumas STASI. Berlyno siena išskyrė tautiečius, giminaičius, net šeimos narius, bet pasiekė savo tikslą − sustabdė masinį rytiečių bėgimą į Vakarus.
Berlynas, turbūt, yra vienintelė pasaulyje vieta, kur buvo izoliuota Vakarų Europa, kur viename mieste buvo du miestai, atskirti ilga ir aukšta siena, kur viename mieste galiojo dviejų valstybių įstatymai.
1989 m. lapkričio 9 d. siena buvo pradėta griauti. Pirmiausia buvo išgriautos trys nišos, kuriomis žmonės galėjo patekti į Rytus arba Vakarus. Buvo ilgiausios žmonių eilės, kurie ilgiausiai laukdavo, kada pateks į Vakarų Berlyną. Tačiau viena didžiausių žalų, kurią padarė Berlyno siena vokiečiams − tai tautos padalijimas, atskyrimas. Iš pradžių jis buvo tik fizinis, materialus, bet, užaugus vienai vokiečių kartai skirtingose sistemose, atsirado psichologiniai skirtumai, kurie dar ilgai jausis.

Sportas

Mieste 1974 m. vyko X pasaulio futbolo čempionatas. Miesto rinktinė buvo West Berlin XI.
Alytaus rajono savivaldybės taryba

Alytaus rajono savivaldybės taryba – Alytaus rajono savivaldybės bendruomenės atstovaujamoji savivaldos institucija, atsakinga už savivaldos teisės, savo funkcijų ir bendruomenės iškeltų uždavinių įgyvendinimą bendruomenės interesais savivaldybės teritorijoje. Taryba renkama ketveriems metams visuotiniuose, slaptuose, laisvuose ir lygiuose rinkimuose pagal Lietuvos Respublikoje registruotų politinių partijų pateiktus kandidatų sąrašus. Rinkėjai – savivaldybės teritorijos gyventojai, gali keisti kandidatų eilę sąraše, penkiems kandidatams suteikdami pirmumo balsus.
Tarybą sudaro 25 tarybos nariai. Naujai išrinktos tarybos nario įgaliojimai prasideda, o ankstesnės kadencijos tarybos nario įgaliojimai baigiasi nuo tos dienos, kurią naujai išrinkta taryba susirenka į pirmąjį posėdį.
Per du mėnesius nuo pirmojo naujai išrinktos savivaldybės tarybos posėdžio sušaukimo dienos turi būti išrinktas savivaldybės meras, paskirti mero pavaduotojas ir savivaldybės administracijos direktorius, sudaryti tarybos komitetai ir tarybos kolegija. Savivaldybės tarybos veiklos tvarką ir formas nustato Vietos savivaldos įstatymas ir savivaldybės tarybos veiklos reglamentas.
Savivaldybės taryba savo įgaliojimus įgyvendina kolegialiai savivaldybės tarybos posėdžiuose. Tarybos posėdžiams klausimus rengia komitetai bei komisijos savo posėdžiuose, tarybos narių frakcijos bei savivaldybės administracija. Taryba svarstomais klausimais priima sprendimus ir kontroliuoja jų įgyvendinimą.
Savivaldybė yra Lietuvos savivaldybių asociacijos narė.
Pseudoskorpionai

Sandara

Pseudoskorpionai yra maži, panašūs į skorpioną nariuotakojai. Ilgis svyruoja nuo 2 iki 8 mm. Jų kūnas plokščias, kriaušės pavidalo, padalintas į dvi dalis (galvakrūtinę ir pilvelį). Taip pat turi aštuonias penkių segmentų kojas ir paprastąsias akis. Kūno spalva įvairuoja nuo gelsvai rudos iki tamsiai rudos, su kontrastingomis žnyplių spalvomis. Pedipalpai labai ilgi ir žnypliški, labai primenantys skorpionų. Pilvelis trumpas ir užpakalinėje dalyje apvalainas, be uodegos ar kitokių ataugų.
Judamoji žnyplių dalis turi nuodų liauką ir lataką. Nuodai naudojami mažoms aukoms sugauti ir paralyžiuoti. Pseudoskorpionai nekanda. Tam, kad suvirškintų grobį, jie ant aukos užpila nedidelį kiekį ėdančio skysčio, tada nuryja suskystėjusias kūno dalis.
Pseudoskorpionai pina šilkinius siūlus iš liaukų žanduose kokonams, nerdamiesi ir šalto oro metu. Dar vienas juos su artimiausiais giminaičiais vorais siejantis bruožas yra tai, kad jie kvėpuoja pro kvėptukus (stigmas).

Paplitimas

Žinoma daugiau kaip 2000 pseudoskorpionų rūšių. Jie paplitę visame pasaulyje, net ir šaltuose regionuose, bet daugiausia ir įvairiausių rūšių gyvena tropiniuose ir subtropiniuose regionuose. Knyginis pseudoskorpionas (Chelifer cancroides) yra dažniausiai namuose randama rūšis. Kitos rūšys gyvena po medžių žieve, po lapais ir miško paklote, medžių drevėse, po akmenimis, olose, jūros pakrantėse ir tarp uolų plyšių.

Dauginimasis

Įmantraus ritualinio šokio metu pseudoskorpiono patinas nuveda patelę virš anksčiau ant žemės padėto spermatoforo. Patelė apvaisintus kiaušinius nešioja ant kybančio po pilveliu maišelio, o jaunikliai kurį laiką gyvena ant motinos. Vienos vados metu išsiperi apie du tuzinus jauniklių. Per metus gali būti ir ne viena vada.
Jaunikliai subręsta po trijų nėrimųsi, šis laikotarpis gali tęstis iki kelerių metų. Suaugę individai gyvena nuo 2 iki 3 metų. Jie aktyvūs šiltuoju metų laiku, žiemoja susisukę į šilkinius kokonus.

Nauda

Pseudoskorpionai paprastai naudingi žmonėms, nes jie medžioja kandžių ir kitokių kilimų kenkėjų lervas, šiengraužius, skruzdėles, erkes ir smulkias museles. Jie yra maži ir nekenksmingi, dėl jų dydžio retai matomi. Į namus dažniausiai patenka pernešami kitų didesnių vabzdžių ar su malkomis. Paprastai aptinkami vonioje ar skalbykloje, nes jie ieško drėgmės. Kartais randami po vabalų sparnais, kur minta erkėmis.
Todoras Živkovas

Biografija

Komunistiniame judėjime dalyvavo nuo 1928 m. Antrojo pasaulinio karo metais dalyvavo antinacinėje veikloje, 1943–1944 m. organizavo partizaninį pasipriešinimo judėjimą.
1948 m. tapo BKP CK nariu, išrinktas BKP Sofijos miesto komiteto pirmuoju sekretoriumi ir miesto tarybos pirmininku. 1950 m. tapo BKP CK sekretoriumi, 1951 m. – BKP CK Politinio biuro nariu.
1954 m. išrinktas BKP CK Pirmuoju sekretoriumi. 1962–1971 m. kartu buvo ir BLR Ministrų tarybos pirmininkas, o 1971–1989 m. – BLR Valstybės tarybos pirmininkas.
Jam vadovaujant BLR ekonomiškai ir politiškai tampriai susisiejo su TSRS, 1955 m. tapo Varšuvos sutarties organizacijos nare. Bulgarijos kariuomenė dalyvavo užgniaužiant Vengrijos revoliuciją 1956 m. bei „Prahos pavasarį“ 1968 m. Manoma, kad BLR specialiosios tarnybos 1978 m. Londone nužudė disidentą G.Markovą.
1989 m. lapkričio 10 d. T.Živkovas nušalintas nuo visų pareigų, gruodžio mėn. pašalintas iš BKP. 1990 m. apkaltintas valstybės lėšų švaistymu, jas skiriant užsienio šalių komunistams. Kaltintas ir už tai, kad 8-ajame dešimtmetyje privertė tūkstančius šalies musulmonų pakeisti vardus ir pavardes į bulgariškas arba emigruoti į Turkiją. Iki 1996 m. laikytas namų arešto sąlygomis.
Dėl ekonominių sunkumų, su kuriais Bulgarija susidūrė pereinamuoju į rinkos ekonomiką laikotarpiu, jo populiarumas šalyje buvo pakilęs. Mirė 1998 m. vasarą nuo pneumonijos.
Sublimacija

Sublimacija – cheminio elemento arba cheminio junginio virtimas dujomis tiesiogiai iš kietosios agregatinės būsenos, praleidžiant tarpinę skysčio fazę. Sublimacija vyksta, kai temperatūra ir medžiagos garų slėgis yra žemiau trigubo taško. Procesas yra endoterminis ir reikalauja papildomos energijos. Sublimacijai priešingas procesas vadinamas nusėdimu (depozicija), pavyzdžiui, šerkšnas.

Sublimacijos pavyzdžiai

Anglies dioksidas (sausasis ledas), jodas sublimuoja kambario temperatūroje (1 atmosferos slėgyje), nors pastarąjį įmanoma gauti ir skysčio pavidalu, jį šildant. Sniegas ir paprastas ledas taip pat sublimuoja, bet lėčiau, ir žemiau lydymosi temperatūros. Ši savybė panaudojama šalto džiovinimo technologijoje. Kai kurios medžiagos (pavyzdžiui, cinkas, kadmis) sublimuoja esant žemam slėgiui, kas gali sukelti problemų vakuuminiuose prietaisuose.