google/wiki40b huggingface dataset:
Mikytų piliakalnis

Piliakalnis

Piliakalnis įrengtas Šatos dešiniajame krante, aukštumos kyšulyje, esančiame prie mažo bevardžio upelio. Aikštelė trapecinė, pailga pietvakarių – šiaurės rytų kryptimi, 25 m ilgio, 26 m pločio šiaurės rytų gale, 8 m - pietvakariuose. Šiaurės rytų gale supiltas 40 m ilgio, 3 m aukščio, 20 m pločio pylimas, kurio išorinis 6 m aukščio šlaitas leidžiasi į 30 m ilgio, 11 m pločio, 1,5 m gylio griovį, už kurio supiltas antras 3 m aukščio nuo griovio, 18 m pločio pylimas 1,5 m aukščio išoriniu šlaitu. Už jo buvęs antras griovys užslinkęs. Minimas ir toliau į šiaurės rytus buvęs trečias pylimas, tačiau jo nelikę jokios žymės. Aikštelės pietvakarių krašte supiltas lenktas 0,7 m aukščio, 6 m pločio pylimas. 3 m žemiau jo, šlaite yra 3 m pločio terasa. Šlaitai statūs, 8-11 m aukščio. Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečiu - XIII a.
Piliakalnio šlaitai nuslinkę, 1999 m. stabilizuoti.
300 m į šiaurę nuo piliakalnio, Šatos slėnyje 1938 m. rastas X a. – XI a. papuošalų ir ginklų lobis, 1971 m. – kitas IX a. – XI a. panašus lobis.

Aplinkiniai piliakalniai

Apuolės piliakalnis 18 km
Erslos piliakalnis 18 km
Žemosios Panemunės piliakalnis 8 kmJedžiotų piliakalnis 11 km
Kivylių piliakalnis 17 kmDapšių piliakalnis 34 km
Renavo piliakalnis 18 kmĮpilties piliakalnis 35 km
Mosėdžio piliakalnis 15 kmŠarnelės piliakalnis 9 kmLaivių piliakalnis 16 km
Imbarės piliakalnis 22 km
Gintališkės piliakalnis 13 kmUžpelkių piliakalnis 5 kmPūčkorių I piliakalnis 5 km
Girkantų piliakalnis 8 km
M14

Aprašymas

Šautuvas M14 yra automatinis ginklas su dujiniu automatikos varikliu ir maitinimu iš dėžutinės dėtuvės. Dujų nukreipimo sistema po vamzdžiu, trumpos eigos dujų stūmoklis yra stiklinės pavidalo. Parako dujos į dujų stūmoklį patenka pro angą vamzdyje ir angą stūmoklio sienelėje. Stūmokliui atsitraukus atgal kelis milimetrus dujų srautas į stūmoklio vidų automatiškai nutrūksta. Taip apsisaugojama nuo dujų pertekliaus ir ir automatikos veikimas tampa švelnesnis. Dujų stūmoklis neturi savo grąžinamosios spyruoklės. Stūmoklis judina po vamzdžiu esantį spynos rėmą, kuris ilga svirtimi susietas su pasukama spyna. M14 spyna konstrukcija primena M1 Garand spyną, ji užrakina vamzdį posūkiu dešinėn, tuomet du koviniai kyšuliai užsikabina už dviejų uokso išpjovų. Paprastas spynos kyšulys, sąveikaujantis su spynos rėmu, šautuve M14 pakeistas ritinėliu, kad sumažinti dilimą. Grąžinimo spyruoklė yra virš vamzdžio ir stumia spynos rėmą. Nuleidžiamasis-skeliamasis mechanizmas su gaiduku, kaip ir M1 Garand šautuve, tačiau papildytas įtaisu, leidžiančiu šaudyti serijomis. Uokso dešinėje pusėje virš nuleistuko yra šaudymo režimo perjungiklis. Kairėje uokso pusėje yra spynos stabdis, kuris sulaiko spyną atidarytą tuomet, kai dėtuvėje baigiasi šoviniai.
Dėtuvės dėžutinės, nuimamos, dvieilės, talpa – 20 šovinių. Dėtuves galia papildyti šoviniais neišimant dėtuvės, tam naudojamos standartinės 5 šovinių apkabos. šoviniai įstumiami naudojant uokso viršuje esančias kreipiamąsias apkaboms.

Saugiklio svirtelė yra nuleistuko lankelio priekyje. Taikymosi mechanizmą sudaro uokso užpakalinėje dalyje esantis reguliuojamas dioptrinis taikiklis ir vamzdžio laibgalyje esantis kryptukas, pridengtas kryptuko apsaugu.
Vamzdžio gale yra plyšinis liepsnos slopintuvas bei durtuvo tvirtinimo įtaisas. Apsodas medinis, su pusiau pistoletine rankena. Šautuvai M14A1 turi kitokios konstrukcijos apsodą – medinį, su pistoletine rankena ir buože, pakelta į vamzdžio ašies lygį.
Violeta Podolskaitė

Biografija

1966 m. baigė Šlienavos aštuonmetę mokyklą, 1971 m. baigė Kauno 13-ąją vidurinę mokyklą ir įstojo į Lietuvos valstybinės konservatorijos Aktorinio meistriškumo fakultetą, baigė 1975 m.
1975 m. kartu su kursu pradėjo dirbti aktore Vilniaus valstybiniame jaunimo teatre. 1997–2000 m. Valstybinio jaunimo teatro direktoriaus pavaduotoja, nuo 2000 m. Valstybinio jaunimo teatro koordinatorė darbui su vaikais ir jaunimu.
1999 m. įkūrė VšĮ „Trečias skambutis“, 2001 m. įkūrė Lietuvos teatrų vaikams ir jaunimui asociaciją ASITEŽAS, jos prezidentė, kuri tais pačiais metais buvo priimta į tarptautinę organizaciją ASSITEJ. 2003 m. organizavo pirmąjį tarptautinį Lietuvos ASITEŽO festivalį, seminarą dramaturgams, kuriantiems vaikams ir jaunimui.
Sutuoktinis operatorius Zigmas Pranas Gružinskas, vaikai Rūta, Linas, Dominykas.
Teatre, kine ir televizijoje sukūrė per 70 vaidmenų.

Politinė veikla

Tėvynės sąjungos Vilniaus miesto skyriaus narė. 2007–2011 m. ir nuo 2011 m. Vilniaus miesto savivaldybės tarybos narė.
Eržvilko koplyčia

Istorija

Eržvilko trečioji bažnyčia sudegė 1847 m., klebonaujant kunigui Ulinskui. Jai sudegus, dešinėje dabartinės bažnyčios pusėje buvo pastatyta laikina koplyčia ir pradėta statyti nauja, dabartinė bažnyčia. Kunigo Andrijausko statoma bažnyčia galutinai užbaigta 1855 m. Nuo to meto pradėtos aukoti šv. Mišios.
Kunigo Stanislovo Rocevičiaus rūpesčiu laikinoji koplyčia iš šventoriaus perkelta į dabartinius kapus, kur ji stovi iki šių dienų. Vietos kalvis, vokietis Albrechtas koplyčios perstatymui nukalė rankų darbo vinis ir geležinį kryžių. Koplyčios altorių padarė liaudies meistras Drugelis (dėl mažo ūgio ir judraus būdo juo vadintas dievdirbys Jonas Balsaitis), gyvenantis Garšvilų kaime.
Paskutinį kartą koplyčią suremontuoti bandyta parapijos kunigo Petro Meilaus (1981-1990 m.) rūpesčiu. Norėjo sudėti grindis, deja, nespėjo, buvo patiesti tik atraminės sijos.. Tos veiklos daugiau rimtai niekas nesiėmė. Kad stogas nebėgtų - buvo šiek tiek patvarkoma ir užlopoma.

Architektūra

Statinys stačiakampio plano, su trisiene apside, apkaltas horizontaliomis lentomis, uždengtas dvišlaičiu stogu su šiferio danga (ant senųjų malksnų). Ant kraigo įtaisytas geležinis kryžius. Durų, langų angos stačiakampės. Viduje nėra grindų dangos. Išlikęs altorius (be paveikslo), manoma, tebėra nuo to laiko, kai buvo bažnyčia.
Austrijos lietuvių bendruomenė

Austrijos lietuvių bendruomenė – Austrijos lietuvių visuomeninė organizacija, veikusi su pertrauka Austrijoje 1951–1997 m.

Istorija

Austrijos lietuvių bendruomenė įsikūrė tuoj po Antrojo pasaulinio karo. 1951 m. priimti įstatai, 1956 m. Austrijos lietuvių bendruomenė oficialiai įregistruota. 1947–1952 m. leido „Austrijos lietuvių informacijos biuletenį“. Turėjo seniūnijas Tirolyje, Zalcburge, Lince ir Vienoje. Daugumai lietuvių pasitraukus į JAV ir kitas šalis šešto dešimtmečio pabaigoje bendruomenės veikla išblėso. 1996 m. vėl įkurta, 1997 m. pavadinta Austrijos-Lietuvos draugija.
FK Soči (2018)

Istorija

FK Dinamo Sankt-Peterburg „persikėlė“ iš Pyterio į Sočį. Klubo savininku yra Rusijos oligarchas Rotenbergas.
2018 m. birželio 6 d. įkurtas naujas futbolo klubas. Sankt Peterburgo „Dinamo“ žaidėjai savo turimus kontraktus perrašė su naujuoju klubu.
2019/20 m. klubas žaidė elito divizione.
Persikryžiavimas

Persikryžiavimas arba krosingoveris – tai genetinės medžiagos mainai tarp bivalento neseserinių chromatidžių, kurio metu mejozės pirmoje profazėje apsikeičiama genetine medžiaga (kartu ir genais). Apsikeitimo metu homologines chromosomos yra susijungusios sinapsiniu ryšiu ir susidarius baltiminiams ryšiams homologai apsikeičia savo fragmentais. Bivalentams skiriantis homologai dar būna sukibę į chiazmas – vietas kur vyko mainai. Dėl to lytinių ląstelių dukterinės ląstelės nėra visiškai identiškos motininėms ląstelėms, chromosomu apsikeitimas fragmentais yra kintamumo priežastis, skirtingai nuo mitozės būdu besidauginančių somatinių ląstelių (nelytinių).

Persikryžiavime paprastai dalyvauja dvi tą patį genų rinkinį turinčios chromosomos. Jo metu chromosomų grandinės nutraukiamos ir jų galai sukeičiami vietomis. Susidaro dvi naujos chromosomos, kurių kiekviena turi po vieną abiejų persikryžiavime dalyvavusių chromosomų dalį:
Persikryžiavimas su tam tikra tikimybe gali įvykti bet kurioje chromosomų vietoje. Kuo labiau genomo regionai vienas nuo kito chromosomoje nutolę, tuo didesnė tikimybė jog tarpe tarp jų įvyks persikryžiavimas. Kadangi tikimybę galima nustatyti pagal įvykusių persikryžiavimų skaičių, taip galima išmatuoti atstumą tarp genomo regionų bei nustatyti jų išsidėstymo tvarką.
Šiuo metodu taip pat galima aptikti riboto ilgio chromosomos fragmentą, kuriame turėtų būti genas, susijęs su žinoma mutacija. Taip nustatomos įvairių genų funkcijos. Vietoje kaimyninių genų šiuo metu neretai tikrinamos tiesiog tėviniuose organizmuose žinomai skirtingos DNR nukleotidų sekos.
Persikryžiavimo tikimybė konkrečiame genomo regione priklauso nuo jame esančių genų bei kitų sekų. Ji nėra vienoda per visą chromosomos ilgi. Pasitaiko labai retai persikryžiuojančių (rekombinuojančių) sričių, kur taip tirti genų išsidėstymą sunku.
Retais atvejais persikryžiuoja skirtingą genų rinkinį turinčios chromosomos, arba persikryžiavimas įvyksta taip, kad vienoje naujųjų chromosomų genų sekos fragmentas pasikartoja dukart, o kitoje jo apskritai nėra. Paprastai tokias pakitusias chromosomas turintys organizmai neišgyvena, tačiau kai kada tokiu būdu gali atsirasti naujos rūšys.
Kova su vėžiu Tarybų Lietuvoje

Kova su vėžiu Tarybų Lietuvoje – Onkologijos instituto tęstinis mokslo darbų leidinys, ėjęs 1959–1980 m. Vilniuje.

Istorija

Išėjo 14 tomų. Atsakomasis redaktorius Albertas Telyčėnas. Tiražas – 500–1000 egz.
Prašiškės

Istorija

Iki 1996 m. – kaimas Riešės apylinkėje.
Juozas Demskis

Biografija

1907–1909 m. kalintas. 1909–1912 m. gyveno JAV, priklausė Lietuvos socialistų sąjungai. 1912 m. grįžo į Lietuvą. Nuo 1918 m. dalyvavo LKP veikloje, už tai kalintas. 1940 m. Liaudies Seimo narys. 1941 m. pasitraukė į Rusiją.
Laisvojo kritimo pagreitis

Laisvojo kritimo pagreičio tyrimai Lietuvoje

Laisvojo kritimo pagreičio tyrimai Lietuvoje buvo pradėti 1930 m., jo vertė, kuri yra lygi g = 9,81505 m/s², buvo išmatuota 36 vietovėse.
Al-Ittihad Kalba SC

Istorija

Klubas įkurtas 1972 m. Žaidžia elito divizione
Ramelau

Ramelau arba Tatamailau (tetum Foho Tatamailau; portug. Monte Ramelau) – aukščiausias Rytų Timoro ir Timoro salos kalnas. Vulkaninės kilmės. Aukštis 2963 m. Yra 70 km į pietus nuo šalies sostinės Dilio, Ainaro apskrityje, netoli Maubisės miesto.
Portugalų valdymo metu kalnas vadintas Pico do Ramelau, pagal aplink esančius Ramelau kalnus.
Pasiekiamas per dvi su puse valandos nuo Hatu-Builiko kalno (1950 m). Pakilimas status, pirmus 2,5 km galima įveikti ir džipu. Nuo 1997 m. ant viršūnės stovi šv. Marijos skulptūra, atvežta iš Italijos. 2700 m aukštyje yra vieta skirta mišioms po atviru dangumi. Pastačius Marijos skulptūrą ji buvo paskelbta Rytų Timoro globėja.
Vietinių gyventojų laikomas protėvių buveine, išvertus iš mambai kalbos reiškia „visų protėvis“.
Kensingtono ovalas

Istorija

Kensington Oval stadione kriketo varžybos pradėtos 1882 m. Pirmosios tarptautinės varžybos įvyko 1895 m. Nuo 1930 m. vyksta tarptautinės kriketo tarybos varžybos. Pirmosios tokios sužaistos varžybos buvo tarp Vest Indijos ir Anglijos komandų. 2007 m. stadionas buvo įamžintas dviejuose Barbadoso pašto ženkluose. Tais pačiais metais stadione vyko ir pasaulio kriketo taurės šešerios varžybos ir finalas.
Arysas (miestas)

Istorija

Arysas įkurtas 1900 m. kaip stotis prie Transaralo geležinkelio. 1932 m. gavo miesto tipo gyvenvietės, o 1956 m. – miesto statusą.
FK Slavoj Trebišov

Istorija

Klubas įkurtas 1912 m.
Gediminas Zabarauskas

Biografija

1985 m. Joniškio melioracijos statybos valdybos, AB „Joniškio melioracija“, UAB „Joniškio hidrostatyba“ direktorius.
1990 m. Lietuvos demokratinės darbo partijos narys.
1995–1997 m. Joniškio rajono savivaldybės tarybos narys (LDDP sąraše).
Bromantanas

1996 m. Atlantos žaidynių skandalas

1996 m. vasaros olimpinėse žaidynėse dėl bromantano vartojimo buvo pašalinta Lietuvos dviratininkė Rita Razmaitė ir dar aštuoni posovietinių valstybių sportininkai.
Į mezokarbą panašus preparatas tada dar nebuvo įtrauktas į neleistinų medžiagų sąrašą, tačiau tarp uždraustų buvo kai kurių kitų beveik identiškos sudėties ir tuo pačiu poveikiu išsiskyrusių vaistų, todėl Tarptautinis olimpinis komitetas dėl bromantano vartojimo diskvalifikavo devynis sportininkus. Jų ginti ėmėsi Rusijos sporto vadovai, pasinaudoję juridinėmis spragomis ir pasiekę, kad visi bylos veikėjai būtų reabilituoti.
Eugenijus Petruškevičius

Biografija

Pradinę mokyklą lankė Bubeliuose, vėliau mokėsi Seinų gimnazijoje. Neakivaizdiniu būdu baigė Varšuvos universiteto teisės fakultetą. 1955-1958 m. mokytojavo Vidugirių pradžios mokykloje. 1958-1962 m. vadovavo Seinų apskrities Kaimo jaunimo sąjungai. 1962-1964 m. dirbo Seinų apskrities administracijos įstaigose. 1965-1973 m. Lietuvių visuomeninės kultūros draugijos draugijos Centro valdybos sekretorius, 1973-1984 m. Lenkijos lietuvių žurnalo „Aušra“ redaktorius. Apkaltinus nacionalizmu, buvo priverstas redakciją palikti. Dirbo žurnale „Krajobrazy“ žurnalistu, vėliau redaktoriaus pavaduotoju.  Po to – Baltstogės radijo žurnalistas, rengęs laidas lietuvių kalba. Ilgametis Lenkijos lietuvių laikraščio „Šaltinis“ redaktorius.
1990-2004 m. Lenkijos lietuvių draugijos pirmininkas, nuolatinis Lenkijos lietuvių bendruomenės Tarybos narys.
Kacheksija

Kacheksija - organizmo išsekimas, kuris pasireiškia bendru fiziniu silpnumu, kūno svoriu mažėjimu, mažėjančia raumenų ir riebalų mase, apetito stoka, pykinimu, nuotaikos pablogėjimu.
Kacheksija - dažnas anoreksijos, ypač užsitęsusios, padarinys. Jei sergantysis ilgiau neturi apetito ir mažai valgo, gauna mažiau energijos, jaučia nuolatinį nuovargį ir silpnumą, mažėja jo kūno svoris.
Romas Remėza

Biografija

1978 m. baigė Plungės statybos technikumą, statybininkas – technikas.
UAB „Verslo stimulas“ direktorius.
Lietuvos liberalų sąjungos, Lietuvos Respublikos liberalų sąjūdžio Plungės rajono skyriaus narys.
2004–2007 m. ir nuo 2011 m. Plungės rajono savivaldybės tarybos narys. 
Žmona Rima, vaikai Renata, Ramutė.
Palangos Iveros Dievo Motinos ikonos cerkvė

Istorija

1995 m. Palangoje užregistruota stačiatikių parapija, buvusi vidurinėje mokykloje. Bendruomenei tarnavo vienuolis Aleksejus Babičius. 1999 m. miesto merija nemokamai paskyrė 2263 m² ploto cerkvei statyti. 2000 m. vasario 18 d. pagal rusų architekto D. Borunovo projektą pradėta statyti Palangos cerkvė; už darbus mokėjo Klaipėdos verslininkas A. Popovas.
2002 m. birželio 16 d. cerkvė pašventinta. Parapijai priklauso 100 tikinčiųjų.
Žalpeliai

Istorija

TSRS okupacijos metais kaimas priklausė Bubių apylinkės „Tarybinio artojo“ kolūkiui.

Aplinkinės gyvenvietės

KURŠĖNAI – 25 km 
 Kurtuvėnai – 6 km
BUBIAI – 4 km 
 Šilynas – 1 km
ŠIAULIAI – 17 km 
 Dzidai – 1,8 km
Sodeliukai – 4,4 km
Jusaičiai – 1,8 km
Alksnyniškė – 3 km 
 Čeprečiškė – 2,5 km
Bazilionai – 2,8 km
Šiliškė – 2,3 km
Petras Gudelis

Petras Gudelis (Jokūbo s., 1864 m. gegužės 14 d. Gilučių k., Kaišiadorių raj. – 1924 m. liepos 20 d.) – knygnešys valstietis.
Spaudos gabenimą iš Tilžės ir platinimą pradėjo apie 1889 m., paragintas Žaslių klebono Kazimiero Kybelio. Į ten vykdavo 2-3 kartus per metus ir parveždavo maldaknygių, laikraščių, kalendorių, knygelių, kuriuos laikė slėptuvėje, įrengtoje klėties pamatuose. Kratų namuose metu ji taip ir liko neaptikta. Vertėsi bitininkyste, už kurią gautas lėšas skyrė spausdinių pirkimui. Elementorius tiekė daraktorei Rozalijai Petkevičaitei, palaikė ryšius su Vincentui Frankoniui, taip pat savo kaimo gyventojai Onai Madzikauskaitei ir kt. Spaudinius tiekė Augustinu Janutėnu, Jurgiu Milančiumi bei kitais šviesuoliais. Ypač glaudžiai bendradarbiavo su Vincu Balasevičiumi.
Palaidotas Gilučių kapinėse.
Czerwona pomoc

Czerwona pomoc (liet. Raudonoji pagalba) – Vakarų Baltarusijos Raudonosios pagalbos organizacijos CK laikraštis, nelegaliai ėjęs 1925–1937 m. Vilniuje lenkų ir baltarusių kalbomis.
Kintana Roo

Geografija

Valstija ribojasi: pietuose – su Belizu, vakaruose – su Kampeče, šiaurėje – su Jukatanu. Iš rytų skalauja Karibų jūra. Pakrantėje valstijai priklauso keletas salų – Kosumelis, Činčoro bankos salelės, Moterų sala, Holbokso, Kontojaus salos.
Kintana Roo paviršių sudaro karstinė lyguma. Aukščiausia valstijos vieta – 230 m (El Čaro k.). Lygumai būdingos požeminės upės, karstiniai ežerai (senotai) bei sudėtingi požeminiai urvai ir labirintai. Čia susiformavusi pasaulyje ilgiausių povandeninių Oš Bel Ha urvų sistema. Pietryčiuose plyti pelkynai. Kranto linija raižyta, daug įlankų, užutėkių, lagūnų (Četumalio, Espiritu Santo, Asensjono). Vietomis pakrantes supa koraliniai rifai. Kintano Roo būdingas tropinis, drėgnas ir karštas klimatas. Vidutinė metinė temperatūra 26 °C. Liūčių laikotarpis tęsiasi nuo gegužės iki spalio, nors neretai užsitęsia ir iki sausio. Sausasis laikotarpis būna tarp vasario ir gegužės. Didžiąją valstijos dalį dengia tropinės džiunglės. Dėl karstinio reljefo Kintana Roo praktiškai nėra ilgesnių paviršinių upių, tik pasienyje su Belizu teka Ondas. Didžiausias ežeras – Bakalaras.

Kultūra

Senovėje Kintana Roo teritorijoje klestėjo majų civilizacija. Yra išlikę majų miestų griuvėsiai: Škaretas, Koba, Kohuniličas, Tulumas, San Chervasijas ir kt. Pakrančių regionuose išvystytas turizmas. Yra Sian Kaano gamtos rezervatas, įtrauktas į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą.
Algirdas Martynas Budreckis

Algirdas Martynas Budreckis (g. 1937 m. lapkričio 13 d. Nevarke, Niujorko valstija) – JAV lietuvių istorikas, visuomenės veikėjas, filosofijos daktaras.

Biografija

1963 m. baigė Rutgerso universitetą (Niujorko valstija). 1965 m. filosofijos daktaras.
Nuo 1966 m. dirbo Pavergtųjų tautų seimo sekretoriate. Žurnalo „Naujoji viltis“ vyr. redaktorius. Lietuvių jaunimo federacijos vienas steigėjų. Dirbo Laisvosios Europos radijuje, Amerikos lietuvių tarybos, Vyriausiojo Lietuvos išlaisvinimo komiteto (Rytų Lietuvos rezistencinio sąjūdžio atstovas), 1967–1970 m. JAV lietuvių bendruomenės tarybos narys.
Studijos apie XVIII a. lietuvininkus Prūsijos kariuomenėje, Prūsijos karalių ediktus ir paliepimus lietuvių kalba (išsp. knygoje „Lithuania Minor“, 1976 m.). Į anglų k. išvertė knygų apie lietuvių organizacijas Amerikoje, lietuves moteris.
Lietaus infiltravimo sistemos

Lietaus vandens infiltravimo sistemos

Dėl įvairios paskirties statybų suaktyvėjimo, vis daugiau ir daugiau dirvožemio padengiama nepralaidžiu paviršiumi, tokiu kaip stogai, stovėjimo aikštelės ir keliai. Kai lyja šiuose plotuose, didžioji dalis vandens greitai nuteka į nuotekų sistemas. Vadinasi liūčių metu, vamzdynai turi susitvarkyti su didesne ir intensyvesne srove, dėl kurios padidėja patvinimo rizika. Siekiant išvengti tokios rizikos vis plačiau naudojamos infiltravimo sistemos.
Galimi du panaudojimo būdai:
• Infiltracija: šiose sistemose naudojamos infiltracinės kasetės ar tuneliai lietaus vandens infiltravimui į gruntą. Lietaus metu vanduo yra surenkamas į kasetes, tunelius ir per žymų laiko tarpą jis susigeria į aplinkui esantį gruntą.
• Sumažinimas ar sulaikymas: šiose sistemose perteklinis vanduo yra laikinai saugomas. Lietaus metu vanduo surenkamas į kasetes, tunelius ir išleidžiamas mažesne srove į nuotekų sistemą, upę ir pan. Tai sumažina maksimalius srautus ir minimalizuoja patvinimo galimybę. Toks būdas rekomenduojamas kai dirvožemio savybės nėra palankios infiltravimui ir/arba nuotekų tinklai yra perkrauti.

Infiltracija pro kasetes

Kasetės paprastai yra apsaugomos naudojant geotekstilę, kuri yra apvyniojama aplink kasetę (-es). Geotekstilė turi apsaugoti nuo smėlio patekimo į kasetės vidų, taip pat turi apsaugoti sistemą nuo medžių ir krūmų šaknų. Atskira infiltravimo kasetė yra sukonstruota iš dviejų identiškų dėžės dalių kurios yra suspaustos kartu. Norint sukonstruoti kasetę, dvi dėžės jungiamos viena su kita atvirosiomis pusėmis ir montavimo metu vertikalios konstrukcijos dalys užsifiksuoja. Konstrukcija su vertikaliomis jungtimis gali atlaikyti gerokai didesnes dirvožemio ir eismo apkrovas (kai montuojama po stovėjimo aikštelėmis ar keliais).

Infiltracija pro tunelius

Tuneliai dažniausiai naudojami individualių namų statyboje vandens, sutekančio nuo vandeniui nepralaidžių automobilių stovėjimo aikštelių, žaidimo aikštelių, daržų, žaliųjų plotų, infiltracijai bei kaupimui. Tuneliai išlaiko 7,5 t/m2 trumpalaikį bei 3,5 t/m2 ilgalaikį apkrovimą, todėl jis gali būti naudojamas po lengvųjų automobilių eismo zonomis. Minimalus atstumas iki gruntinio vandens – 80 cm. Sistema surenkama iš vieno ar kelių tunelių modulių, uždedant galines sieneles galuose. Tuneliai klojami viena ar keliomis eilėmis tame pačiame lygyje.
Tunelio tūris yra 3 kartus didesnis už įprastinio infiltracijos lauko tūrį. Tuo būdu vienas tunelio modulis pakeičia 800 kg žvyro ir 36 m drenažinio vamzdžio. Vienas tunelio modulis sveria tik 11 kg, todėl montavimui nereikalinga jokia kėlimo technika. Reikiamas modulių skaičius paprasčiausiai sujungiamas į vieną eilę, o po to uždedamos galinės plokštės.
Pasaulio etninė muzika

Pasaulio etninė muzika (angl. World music) – įvairiausių pasaulio tautų (tačiau paprastai ne Europos, JAV) etninę (liaudies) muziką apimantis terminas. Šiuo terminu įvardijama ne tik Azijos, Afrikos, Okeanijos, Lotynų Amerikos muzika, tačiau ir Vakarų pasaulio atlikėjų muzika, kurioje gausu rytietiškų, egzotiškų motyvų. Kita vertus, ne tik įvairių kraštų liaudies muzika, bet ir kiti tų šalių muzikos stiliai, turintys egzotišką skambesį (pvz., klasikinė indų muzika, Brazilijos populiarioji muzika, morna, sufijų muzika, regis ir kt.) priskiriami world music kategorijai. Naudojami įvairūs egzotišką skambesį kuriantys instrumentai (ūdas, dudukas, didžeridu, sitaras, chomėjus, dūdmaišis ir kt.). Dažnai šių instrumentų garsai susintetinti. Vakarietiška liaudies muzika į šį terminą paprastai nepatenka, nebent joje gausu rytietiškų, egzotiškų motyvų, arba ji gan skirtinga nuo įprastos liaudies muzikos (pvz., fado, keltiška muzika, balkanų muzika). Pati World music taip pat gali būti persipynusi su kitais stiliais: pvz., egzotinės melodijos su ryškiu, „plaukiojančiu“ vokalu vadinama etninė ethereal muzika (pvz., Azam Ali, Dead Can Dance, Irfan), world music su susintetintais garsais, foniniais vokalais dažnai persipina su ambient arba New Age stiliumi (pvz., Deep Forest).
Nors Europoje muzikinėmis kitų kraštų tradicijomis domėtasi jau renesanse, plačiau Vakaruose ji pradėjo plisti XX a. antroje pusėje. Termino world music išpopuliarinimas priskiriamas JAV etnomuzikologui Robert E. Brown. Pasaulio etninės muzikos sostine galima laikyti Paryžių, nes dėl imigrantų iš Artimųjų Rytų, Afrikos gausos ten susidarė savitos muzikinės tradicijos, dažnai komponuojančios skirtingų stilių elementus. Būtent šiame mieste 1982 m. pradėtas rengti kasmetinis pasaulio muzikos dienos (Fête de la Musique) festivalis. 1980 m. Anglijoje susikūrė World of Music, Arts and Dance organizacija, kuri skleidžia pasaulio etninės muzikos idėjas, rengia tarptautinius festivalius įvairiose šalyse. Nors įvairių pasaulio kultūrų etninė muzika plačiai pradėta taikyti Vakarų atlikėjų, tačiau ir į ją pačią pateko daug hip-hopo, džiazo, RnB, elektronikos, pop muzikos elementų.
Dalis muzikos ekspertų, pvz., David Byrne kritikuoja terminą world music kaip grynai komercinį ir stereotipinį, apimantį beveik nieko tarpusavyje bendro neturinčią muziką (nuo Bolivudo filmų dainų iki rafinuotos, kosmopolitinės Brazilijos muzikos, nuo valstybinio Bulgarijos choro Le Mystère des Voix Bulgares iki apie narkotikus dainuojančių šiaurės Meksikos grupių, ar nuo milijonus uždirbančių atlikėjų kaip Ricky Martin iki Tailando kalnų tautų muzikos).
Kazys Dominas

Biografija

1919 m. buvo Vadoklių valsčiaus darbininkų ir mažažemių valstiečių atstovų tarybos pirmininkas, dirbo Subačiuje, Panevėžyje. 1920 m. Lietuvos profsąjungų Centro biuro pirmininkas. 1922 m. išrinktas į Pirmąjį Seimą pagal kuopininkų sąrašą. 1923–1924 m. ir 1927–1930 m. vykdė komunistinę veiklą Klaipėdoje ir Vilniuje. 1924–1927 m. Kazimiero Bangaičio pavarde mokėsi Vakarų tautinių mažumų komunistiniame universitete, šia pavarde dirbo sovietų sąjungoje. 1930–1933 m. – Raudonosios profesūros ekonomikos institute. 1933–1937 m. Baltarusijos komunistų partijos Dobrušo rajono komiteto I sekretorius, Slucko mašinų traktorių stoties politinio skyriaus viršininkas, BTSR kinofikacijos tresto valdytojas. Už puikų darbą Slucko MTS apdovanotas Lenino ordinu (1935m) 1944–1956 m. pedagogas Vilniuje.