google/wiki40b huggingface dataset:
XII amžiaus 3-as dešimtmetis

XII amžiaus trečiasis dešimtmetis prasidėjo 1121 metais ir baigėsi 1130 metais.
Tūkstantmečiai: 1 tūkstantmetis – 2 tūkstantmetis – 3 tūkstantmetis
Amžiai: XI amžius – XII amžius – XIII amžius
Dešimtmečiai: 8-as 9-as 10-as 1-as 2-as - 3-as - 4-as 5-as 6-as 7-as 8-as
Metai: 1121 1122 1123 1124 1125 1126 1127 1128 1129 1130

1121

Tai buvo nekeliamieji metai, prasidedantys šeštadienį. Šių metų svarbiausi įvykiai:

1123

Tai buvo nekeliamieji metai, prasidedantys pirmadienį. Šių metų svarbiausi įvykiai:

1124

Tai buvo keliamieji metai, prasidedantys antradienį. Šių metų svarbiausi įvykiai:

1126

Tai buvo nekeliamieji metai, prasidedantys penktadienį. Šių metų svarbiausi įvykiai:
Skarabėjai

Išvaizda, biologija

Kai kuriom rūšim būdingas lytinis dimorfizmas, ant patinų (rečiau patelių) galvos ar priešnugarėlės yra ragas ar gumburėlių pavidalo išaugos (pvz mėšlagraužių (Onthophagus), smailiaragio mėšlavabalio (Copris lunaris) ir kt.)
Dauguma rūšių gamina mėšlo kamuoliukus ir juos ridena iki vietos, kur į juos padeda kiaušinius ir užkasa. Išsiritusios lervutės kol išsivysto, minta mėšlo kamuoliuku.

Pavadinimas, taksonomija

Biologinėje klasifikacijoje dažnai prie šeimos Scarabaeidae būna prijungtos ir auksavabalių (Cetoniidae), mėšlavabalių (Geotrupidae), ragvabalių (Dynastidae), grambuolių (Melolonthidae), grambuoliukų (Rutelidae) ir dauguma kitų plokštėtaūsinių (Scarabaeoidae) antšeimio šeimos. Lietuviškai tokia didelė šeima vadinama „plokštėtaūsiai“. Remiantis naujesniais tyrimais, ši buvusi šeima yra išskaidyta į atskiras šeimas, o prie šeimos Scarabaeidae liko tik skarabėjai.
Fuzelis

Fuzelis – aukštesniųjų alifatinių alkoholių, karboksirūgščių, aldehidų, ketonų mišinys, susidarantis alkoholinio rūgimo metu.
Fuzeliai aptinkami blogai valytuose distiliuotuose alkoholiniuose gėrimuose (pvz., degtinėse), sidre, miduje, aluje, vyne ir kt.
Žodis fuzelis ir vokiškos kilmės: vok. Fusel 'blogas likeris'.”
Vincė Vaidevutė Margevičienė

Biografija

Gimė tremtinių šeimoje. Baigė Čeremchovo pradinę mokyklą. Tėvas, gydytojas Vincas Kauza, Vyčio kryžiaus kavalierius, Lietuvos nepriklausomybės kovų savanoris, mirė Sibire 1950 m. 1960 m. su motina grįžo į Lietuvą. 1967 m. baigė Vilniaus vakarinę jaunimo darbo mokyklą. 1972 m. baigė Vilniaus valstybinio universiteto Gamtos mokslų fakultetą, įgijo biologijos ir chemijos dėstytojos specialybę. 1997–1999 m. studijavo Kauno technologijos universiteto Administravimo fakultete ir įgijo viešojo administravimo magistro laipsnį.
1968–1972 m. Lietuvos mokslų akademijos Biochemijos instituto jaunesnioji mokslinė bendradarbė. 1972–1985 m. Lietuvos onkologijos dispanserio gydytoja laborantė. 1985–1995 m. Kauno onkologijos dispanserio gydytoja citologė.
1995–1997 m. Kauno miesto savivaldybės tarybos narė, Kauno miesto savivaldybės mero pavaduotoja. 1997–2000 m. Kauno miesto savivaldybės tarybos narė. 1997–2004 m. Kauno apskrities viršininko administracijos Socialinių reikalų, kultūros ir švietimo departamento direktorė. 2004–2008 m. Seimo narė, nare išrinkta Centro rinkimų apygardoje Nr. 13.
1990 m. Lietuvos politinių kalinių ir tremtinių sąjungos narė. 2003 m. Tėvynės sąjungos narė.
Lietuvos Raudonojo Kryžiaus Kauno komiteto pirmininkė, Socialinių inovacijų fondo prezidentė, Lietuvos gyventojų patarėjų sąjungos valdybos narė.
Vyras Edmundas, dukros Agnė Margevičiūtė ir Iveta Pavlovienė.
Sekmadienio paštas

Sekmadienio paštas – viso krašto savaitraštis, leistas 1937 m. Kaune.

Istorija

Leistas kaip bulvarinio dienraštis „Dešimt centų“ priedas. Leido ir redagavo A. Narkevičius. Išėjo 51 numeris.
Veneros teraformavimas

Šešėlio nuo Saulės suformavimas

Vienas iš būdų keisti Veneros gamtines sąlygas yra dirbtinio šešėlio suformavimas, kuris leistų apsaugoti Venerą nuo pernelyg kaitinančio Saulės poveikio ir ją kiek atvėsinti. Toks šešėlis gali būti formuojamas tiek kosmose pastatant šešėlį sudarančią konstrukciją, tiek statant reflektorius ant Veneros paviršiaus.
Ruklos Šv. Dvasios bažnyčia

Istorija

Senosiose Ruklos kapinaitėse laidoti pradėta XVII a. Ten anksčiau stovėjusi koplyčia. Kapinės ir jose buvusi koplyčia sunyko, kai ši teritorija buvo atiduota sovietinės kariuomenės reikmėms. 1996 m. įsteigta Ruklos Šventosios Dvasios parapija. Bažnyčiai (koplyčiai) įrengti suteiktos patalpos buvusiuose kultūros namuose. 
Nuo 2001 m. bažnyčios klebonas – kun. Arnoldas Valkauskas. Jis drauge yra ir Ruklos įgulos karo kapelionas, majoras.
Viatičiai

Viatičiai – rytų slavų genčių junginys, gyvenęs Okos aukštupio ir vidurupio baseine (dabartinių Maskvos, Kalugos, Oriolo, Riazanės, Smolensko, Tulos ir Lipecko sričių teritorijoje). Vertėsi žemdirbyste ir gyvulininkyste. IX–XI a. mokėjo duoklę chazarams, gyveno be kunigaikščių, apie jų miestus nieko nežinoma. 966 m. jų žemės Sviatoslavo prijungtos prie Kijevo Rusios. XI–XII a. viatičių gyvenamose teritorijose susikūrė Maskvos, Koltesko, Dedoslavo, Nerinsko miestai. XII a. žemes pasidalino Suzdalės-Vladimiro, Černigovo ir Riazanės kunigaikščiai.
Viatičiai buvo pagonys. XII a. jie užmušė krikščionių misionierių Kušką Pečerskį. Mirusius degindavo, o vėliau laidodavo nedideliuose kurganuose. Dėl baltų įtakos per Moščino kultūrą viatičiams persidavė antkaklių nešiojimo tradicija, nebūdinga kitiems to meto rytų slavams. Antropologiškai buvo artimi severianų genties žmonėms.
Prystovų akmuo su dubeniu

Akmuo

Tai stambaus grūdėtumo pilkos spalvos granitas, gulintis žemės paviršiuje, šiek tiek susmigęs į dirvą. Jis netaisyklingo ovalo formos, pailgas šiaurės – pietų kryptimi, 2,65 m ilgio, 1,95 m pločio ir 75 cm aukščio. Rytinis akmens šonas statesnis, o paviršius nuolaidėja į vakarų pusę. Paviršiuje, arčiau vakarinio šono, buvo ovalo pavidalo dubuo, šiek tiek pailgas šiaurės – pietų kryptimi. Jo ilgis 80 cm, plotis – 62 cm, gylis – iki 20 cm. Šiuo metu akmuo perskilęs į kelias dalis.
Teritorijos plotas – 10 m².
1,4 km yra Prystovų Čerauninko kūlis, 1,7 km į pietvakarius – Prystovų Didysis kūlis.

Istorija

Akmuo guli į upės vingį įsiterpiančiame aukštumos kyšulyje. Vietos gyventojų žinomas nuo seno. Pasakojama, kad ant akmens pagonys aukojo aukas savo dievams.
Veikiamas atmosferos kritulių, akmuo supleišėjo ir XX a. 9 dešimtmetyje perskilo į kelis luitus.
1972 m. žvalgė Ignas Jablonskis, 1987 ir 2014 m. – Julius Kanarskas, 1995 m. – Vykintas Vaitkevičius.
Laurențiu Brănescu

Karjera

Žaidėjas yra rungtyniavęs gimtinėje, Rumunijos lygose. Priklauso Juventus FC klubui, bet eilę metų skolinamas kitiems klubams.

Vilniaus "Žalgiris"

2019 m. sausio mėnesį paskolintas Vilniaus „Žalgiriui“.
Liepos 1 d. buvo pranešta, kad nuomos sutartis baigėsi. per laiką praleistą Lietuvoje žaidėjas A lygos rungtynėse žaidė tris kartus. taip pat kartą žaidė Supertaurėje (2019 m.)
Taurapilis (kino namai)

Pavadinimo kilmė

Kino namai įsikūrė 2015 m. ES ir Utenos rajono savivaldybės lėšomis renovuoto buvusio kino teatro „Taurapilis“ pastate vienoje iš pagrindinių Utenos gatvių, Utenos Kultūros centro kaimynystėje prie Dauniškio ežero. Po renovacijos senasis kino teatras „Taurapilis“, kurio erdvės paskutiniais jo eksploatacijos metais buvo naudojamos įvairiais, ne tik kino rodymo tikslais, tapo kūrybinių industrijų centru, kuris taip pat pasiliko senojo pastato pavadinimą – „Taurapilis“.
Taurapilio pavadinimas, plačiąja prasme, kilęs iš kaimo Utenos rajono rytinėje dalyje, 3 km į pietryčius nuo Tauragnų. Mindaugo laikais šiose vietose yra stovėjusi Taurapilio pilis. 1387 m. čia pastatyta pirmoji Tauragnų bažnyčia. Taurapilio vardas, dėl unikalios geografinės vietovės, archeologinių atradimų ir net pirmuosius amžius po Kristaus siekiančios istorijos yra gerai žinomas vietovardis ne tik Utenos regione, bet ir apylinkėse, todėl itin mėgstamas regiono verslininkų, visuomenininkų ir naudojamas geografinei sąsajai su regionu palaikyti.

Veiklos

Kino namų TAURAPILIS įkūrėjai teigia, kad kino rodymas niekada nebuvo ir nebus pagrindinė kino namų veikla. Anot jų, pagrindinė organizacijos veikla – kino ir vizualiųjų menų plėtojimas bei kūryba, į kurią jie nori įtraukti Utenos bendruomenę. Kino namuose vyksta „Kino pietūs“, „Popietė su kinu“, „Vakaras su kinu“ bei „Kino klubas“, kurių metu kino namų svečiams rodomi ne tik populiariausi kino filmai, tačiau ir pačių kino namų video eksperimentai.
Plinkaigalio piliakalnis

Piliakalnis

Piliakalnis įrengtas aukštumos kyšulyje, Šušvės kairiajame krante, ties santaka su Žiedupe. Aikštelė keturkampė, orientuota pietryčių – šiaurės vakarų kryptimi, 4,5 m ilgio, 21 m pločio. Jos pietrytiniame krašte supiltas 25 m ilgio, 2 m aukščio, 30 m pločio pylimas, kurio išorinis 3,5 m aukščio šlaitas leidžiasi į 35 m ilgio, 23 m pločio, 2 m gylio griovį.
Už griovio įrengtas papilys. Jo aikštelė keturkampė, pailga rytų – vakarų kryptimi, 80x10 rytuose, 25 m pietvakariuose dydžio, per 2 m žemėjančia šiaurine dalimi. Papilio rytiniame šlaite, 4 m žemiau aikštelės, yra 3,5 m pločio terasa 4 m aukščio išoriniu šlaitu. Šlaitai statūs, 8 m aukščio. Didžioji piliakalnio aikštelės dalis nuslinkusi į Šušvę. Piliakalnis apaugęs praretintais lapuočiais.
Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečiu – II tūkstantmečio pradžia. Lietuvos Respublikos Vyriausybės nutarimas dėl paskelbimo kultūros paminklu – 1998-05-19; Nr.612. Paminklo teritorijos plotas 18 000 m². Išmatavimai: 200 m ilgio rytų – vakarų kryptimi ir iki 120 m pločio.

Aplinkiniai piliakalniai

Kudinų piliakalnis 29 kmDiauderių piliakalnis 23 km
Vaitiekūnų piliakalnis 10 kmBaimainių piliakalnis 23 km
Naujaupio piliakalnis 12 kmZvėgių piliakalnis 14 kmŠukionių piliakalnis 40 km
Kalnaberžės piliakalnis 23 kmDarbutų II piliakalnis 17 km
Ročiškės piliakalnis 20 km
Betygalos piliakalniai 18 kmAmbraziūnų piliakalnis 7 km
Vosbučių piliakalnis 6,5 kmVaidatonių piliakalnis 21 km
Kamasocas

Kamasocas (isp. Camazotz, taip pat Cama-Zotz, Sotz, Zotz) – šikšnosparnis dievas majų mitologijoje.

Etimologija

Camazotz kilęs iš kič. kame 'mirtis' + kič. sotz 'šikšnosparnis'. Mezoamerikoje šikšnosparniai siejami su naktimi, mirtimi, aukojimu.

Mitologija

Popol Vuhe Kamasocas yra šikšnosparniška pabaisa, kurią savo išbandymų požeminiame Šibalbos pasaulyje metu sutiko majų herojai dvyniai Hunahpu ir Šbalankė. Dvyniai turėjo praleisti naktį Šikšnosparnių Namuose. Tenai jie nakčiai įsispraudė į savo sarbakanus, kad apsisaugotų nuo ore skraidžiusių šikšnosparnių. Hunahpu iškišo galvą iš savo sarbakano, kad pamatytų, ar jau saulė patekėjo, ir tada Kamasocas praskrisdamas nutraukė jo galvą ir nunešė į žaidimų kamuoliu aikštelę, kur ją pakabino, kad kitą kartą dievai galėtų ją naudoti kaip žaidimo kamuolį.
Seksualinis objektifikavimas

Seksualinis objektifikavimas - požiūris į asmenį kaip sekso objektą, iš visos žmogaus asmenybės išskiriant tik lyties savybes bei fizinį patrauklumą kaip priemones kitam žmogui pasiekti malonumą. Seksualinio objektifikavimo sąvoka, ypatingai moterų objektifikavimas, yra svarbi feminizmo ir susijusiose teorijose. Pasak daug feminizmo šalininkų, su objektifikavimu turi būti kovojama ir jis yra svarbus veiksnys lyčių nelygybėje. Kiti feministinių ir nefeministinių pažiūrų žmonės teigia, kad dėl padidėjusios moterų bei gėjų seksualinės laisvės taip pat padidėjo vyrų objektifikavimas.

Moterų objektifikavimas

Feminizmo autoriai teigia, kad moterų objektifikavimas pasireiškia jų asmeninių bei intelektualių savybių bei sugebėjimų ignoravimu, ir moters sumenkinimu iki priemonės vyrų lytiniam malonumui. Objektifikavimo pavyzdžiais laikomi tokie reiškiniai kaip moterų vaizdavimas pornografijoje, taip pat žiniasklaidoje, reklamoje bei mene; striptizas ir prostitucija; kosmetinė plastinė chirurgija, ypač krūtinės didinimas.
Kai kurie feministai bei psichologai tvirtina, kad toks seksualinis objektifikavimas gali turėti neigiamų psichologinių pasekmių, įskaitant depresiją ir beviltiškumo jausmą, taip pat pakenkti moterų savivokai, atsiradus įsitikinimui, kad jų intelektas bei kompetencija nėra pripažįstami. Moterų objektifikavimo reiškinio įtaka moterims ir apskritai visuomenei tebėra tyrinėjama. Vienas pavyzdžių, spėjimas, kad mergaičių supratimas, jog visuomenėje svarbi išvaizda, gali įtakoti baimės, gėdos ir pasišlykštejimo jausmus, kuriuos kai kurios patiria bręsdamos, nes suvokia, kad yra labiau matomos visuomenei kaip sekso objektai .
Pro - feministai kultūros kritikai, kaip kad Robert Jensen ir Sut Jhally, kaltina masines informavimo priemones bei reklamą moterų objektifikavimo propagavimu siekiant išplatinti prekes bei paslaugas.
Dabartiniu laikotarpiu JAV bei vakarietiškose valstybėse socialinėse bei mados srityse atsirado tendencijos, kai moterys tikslingai save "pateikia" kaip fizinius objektus (pvz., dėvėdamos labiau atvirus drabužius). Nors tai dažnai bandoma pateikti kaip stipresnį lyties išreiškimą, realybėje tai tik dar labiau akcentuoja moters savivertės priklausomybę nuo fizinių kriterijų.

Vyrų objektifikavimas

Feministės Christina Hoff Sommers bei Naomi Wolf teigia, kad moterų seksualinės laisvės didėjimas lėmė, kad daug moterų vyrus laiko sekso objektais. Tyrimai parodė , kad psichologinės pasekmės vyrams yra panašios kaip ir moterų objektifikavimo atveju: nulemia neigiamo vyrų požiūrio į savo kūną susidarymą, taip pat seksualinių sutrikimų ir nesėkmingo lytinio akto baimę, kas veda prie padidinto vaistų, kaip kad Viagra, vartojimo. Homoseksualūs vyrai linkę patirti stipresnes psichologines pasekmes susijusias su kūno įvaizdžiu .
Radioaktyviosios atliekos

Radioaktyviosios atliekos – panaudotas branduolinis kuras ar kitos, užterštos radionuklidais arba turinčios jų savo sudėtyje atliekos. Radioaktyviųjų atliekų tvarkymui taikomi griežti saugos reikalavimai, apskaita ir kontrolė. Tokios atliekos turi būti rūšiuojamos, apdorojamos ir vežamos į radioaktyviųjų atliekų sąvartynus arba saugyklas. Susidaro eksploatuojant atomines elektrines, technologijas naudojančiams jonizuojančios spinduliuotės šaltinius medicinoje, moksliniuose tyrimuose, pramonėje.

Saugojimas

Priklausomai nuo skleidžiamos radiacijos radioaktyviosios atliekos turi būti saugojamos pagal specialius reikalavimus. Trumpaamžėms labai mažai radioaktyvioms atliekoms saugojimui naudojami tranšėjiniai kapinynai. Trumpaamžes mažai ir vidutiniškai radioaktyvias medžiagas saugojama paviršiniuose kapinynuose su gelžbetonio rūsiais. Ilgaamžės atliekos ir branduolinis kuras privalo būti saugomas giluminiuose kapinynuose.

Lietuvoje

Lietuvoje daugiausiai radioaktyviųjų atliekų sukūrė Ignalinos atominė elektrinė. Ją uždarius susiformavo 60 000 m³ labai mažai radioaktyvių atliekų, 100 000 m³ mažai ir vidutiniškai radioaktyvių atliekų, 10 000 m³ ilgaamžių radioaktyviųjų atliekų ir 2 500 t panaudoto branduolinio kuro. Visos nuo Ignalinos atominės elektrinės eksploatavimo pradžios susidariusios radioaktyviosios atliekos saugomos elektrinėje įrengtose saugyklose. Dauguma Ignalinos AE atliekų išliks pavojingos apie 300 metų, o branduolinis kuras pavojingu išliks iki milijono metų.
Šiaulių BMX trasa

Įranga

Trasoje įrengta olimpinius standartus atitinkanti starto įranga.
Boris Schatz

Biografija

Gimė 1867 m. gruodžio 23 d. Varniuose, religingoje žydų šeimoje. Dar vaikystėje tėvų buvo išsiųstas į ješivą Vilniuje, kur pirmą kartą susidūrė su sionistiniu judėjimu. Tačiau greitai metė mokslus, nutraukė santykius su tėvais ir nusprendė studijuoti tapybą ir skulptūrą – iš pradžių Vilniuje (1882–1887 m.), kurdamas tapybos darbus, vėliau Varšuvoje (1888–1889 m.), kurioje pirmenybę teikė skulptūroms, reljefams, litografijoms. Jo meno, skirto tautinei žydų idėjai ir propagandai, koncepcija buvo pristatyta straipsnyje „Meistriškumas“ hebrajų kalba leistame žurnale Hazfira ir formavo pagrindinius jo vėlesnių darbų principus.
Po metų Borisas Šacas nusprendė dar kartą pakeisti aplinką ir 1889 m. persikėlė į Paryžių, kur mokslus tęsė Académie Cormon. Ten artimai bendravo su vilniečiu skulptoriumi Marku Antokolskiu, su kuriuo susipažino dar studijų metais Vilniuje. 1895 m. gyvenimo vingiai nukreipė jaunąjį menininką į Bulgariją, kur gavus Bulgarijos princo Ferdinando I pakvietimą, Borisas Šacas tapo valdovo dvaro skulptoriumi bei įkūrė Karališkąja menų akademiją. Darbas Bulgarijoje neliko nepastebėtas. 1900 m. jam buvo įteiktas aukso medalis už skulptūrą Pagyvenusios moters biustas.
1903 m. Borisas Šacas sutiko Teodorą Herzlį, kurio sionistinės idėjos stipriai paveikė menininką. Jau po dvejų metų Sionistinio kongreso metu jis iškėlė mintį įkurti žydų amatų ir meno mokyklą, o šį savo projektą iš dalies įgyvendino 1906 m., įsteigdamas pirmąjį meno centrą Jeruzalėje, vėliau pavadintą Bezalel. Nuo to laiko centro veikla tapo vienu svarbiausių Boriso Šaco užsiėmimų. Jis organizavo savo studentų darbų parodas Europoje ir JAV, rinko lėšas centro išlaikymui. Turėjo planų įkurti Bezalel muziejų, tačiau 1929 m. meno centras Bezalel buvo priverstas nutraukti savo veiklą dėl jį ištikusių finansinių sunkumų. Tačiau centro įkūrėjas ir puoselėtojas B. Šacas nenuleido rankų. Tikėdamasis rasti lėšų centro veiklai atnaujinti jis 1932 m. išvyko į JAV, tačiau tai buvo paskutinė jo kelionė – jos metu menininkas netikėtai mirė. Jo kūnas buvo pargabentas į Jeruzalę ir palaidotas Alyvų kalne. B. Šacas su žmona Louise susilaukė dukros Zahara Schatz (1916–1999) ir sūnaus Bezalel Schatz (1912–1978), kurie taip pat buvo žinomi Izraelio menininkai.
Intervencinis pirkimas

Intervencinis pirkimas – valstybės ar ūkio subjekto produkcijos pirkimas siekiant palaikyti kainas.
Intervenciniai pirkimai dažniausiai vykdomi valstybės supirkti žemės ūkio produkciją ir taip palaikyti jos kainas. Valstybė nustato kokiomis minimaliomis kainomis supirkinės produkciją ir taip psichologiškai palaiko supirkimo kainas, žinoma, dalį produkcijos vis dėlto privalo supirkti.

Taip pat intervencinius pirkimus vykdo ir ūkio subjektai. Jie taip kovoja prieš dempingą (produkcijos pardavimą žemiau savikainos), ar tiesiog nori palaikyti kainas. Kartais vienas ūkio subjektas įsipareigoja nupirkti kito ūkio subjekto prekes susitarus, kad kitas ūkio subjektas laikysis kainų.

Jeigu produktas nuperkamas vykdant intervencinį pirkimą reiškia, kad jis bus parduotas kitu laikotarpiu.
Vanagių piliakalnis

Aplinkiniai piliakalniai

Jomantų piliakalnis 15 km
Eidaičių piliakalnis 11 kmGedikų piliakalnis 11 km
Žakainių piliakalnis 7 kmPadievaičio piliakalnis 25 kmVenckų piliakalnis 3 kmVilkų Lauko piliakalnis 22 kmJuodžių piliakalnis 4 km
Akmeniškių piliakalnis 9 km
Horsensas

Istorija

Horsensas įkurtas XI ar XII a. Vėliau buvo įtvirtintas, pastatyta keletas vienuolynų. 1442 m. gavo prekybines teises, o XVIII a. tapo prekybos centru.

Žymūs žmonės

Mieste gimė poliarinis keliautojas Vitas Beringas (1681–1741).
Demokratų partija (Pietų Korėja, 2005)

Istorija

Nacionalinis Kongresas Už Naują Politiką įsikūrė 1995 m., Kim Dedžiunui po pertraukos grįžus į politiką. Partija gerai pasirodė 1996 m. parlamento rinkimuose ir gavo 79 vietas, o po metų Kim Dedžiunas laimėjo prezidento rinkimus.
2000 m., po susijungimo su Naująja Žmonių partija, pavadinimas buvo pakeistas į Tūkstantmečio Demokratų partiją. Tų pačių metų parlamento rinkimai vėl buvo sėkmingi, laimėta 115 vietų, o 2002 metais vykusius prezidento rinkimus laimėjo partijos kandidatas No Mu Hionas (vėliau atsiskyręs ir įkūręs savo Mūsų Atvirąją partiją).
Sekantys 2004 m. parlamento rinkimai tūkstantmečio demokratams nebuvo sėkmingi, laimėtos tik 9 vietos.
2005 m. partija vėl pakeitė savo pavadinimą ir tapo žinoma kaip Demokratų partiją. Per 2007 m. prezidento rinkimus ji iškėlė savo kandidatą, tačiau jam nepavyko surinkti nei 1 % balsų.
2008 m. partija buvo prijungta prie Jungtinės Naujųjų Demokratų partijos ir suformuota nauja Jungtinių Demokratų partija.
Baidotai

Etimologija

Pavadinimas kilo iš asmenvardžio Baidotas daugiskaitos formos. Vietovardis rašomas liet. Baidotai, žem. Baiduotā, lenk. Badataycie, Baydaty, Bajdoty.

Istorija

Kaimas susiformavo XVI a. Pirmąkart paminėtas 1568 m. Priklausė Platelių, vėliau – Gintališkės dvarui.
Dvasiniu kaimo gyvenimu nuo 1630 m. rūpinosi Salantų parapijos kunigai.
1750 m. buvo 14, 1821 m. – 12, 1843 m. – 13, 1846 m. – 10, 1866 m. – 12 kiemų, 1923 m. – 29, 2011 m. – 15 ūkių.
Ovidijus Vyšniauskas

Biografija

Motina gydytoja, tėvas mokytojas.  Jaunystėje lankė dziudo. Mokėsi Kapsuko 4-ojoje vidurinėje mokykloje, Biblijos mokykloje Rygoje (Latvija); sutrumpintą universiteto kursą baigė su pagyrimu. Gyvena Kaune,. Vilniuje gyveno 20 metų.
Išsiskyręs. Dukros Vaiva ir Aušrinė, sūnus Adomas.

Muzikinė veikla

Groja gitara, pianinu, mušamaisiais. Koncertavo vienas arba su grupe Lietuvoje ir užsienyje. Su latvių muzikantais – Amerikoje, Rusijoje, Ukrainoje, Vakarų Europoje. Įvairių tarptautinių konkursų dalyvis ir laureatas Tarptautiniame šlagerių festivalyje „Palanga 2011" tapo šlagerių karaliumi.  Garsiausios dainos: „Mažytė“, „Išdalinau“, „Žemyn upe“, „Suvalkijos berniokai“, „Žiema“, „Tiktai ne šiandien“, „Neišeik, neišeik tu iš sodžiaus“ ir kt. Išleido apie dešimt solinių albumų. Dainavo estradinės muzikos grupėse „Combo“, „Labirintas“, „Vilnius“, „Vilniaus aidai“. Autorinių dainų kūrėjas, liaudies dainų aranžuotojas; jo sukurtas dainas dainuoja: Inga Valinskienė, Linas Adomaitis, Irena Starošaitė, Sasha Song ir kiti. 
Pirmasis Lietuvos atstovas „Eurovizijoje“. 1994 m. balandžio 30 d. šiame konkurse, vykusiame Airijoje, su lyrine daina „Lopšinė Mylimai“ užėmė paskutinę vietą. Dėl nesėkmingo debiuto Lietuva vieneriems metams neteko teisės dalyvauti „Eurovizijoje“, tačiau sugrįžo tik 1999 m. 
TV3 „Chorų karai“ komisijos narys.  Dalyvavo „Mūsų dienos – kaip šventė“, „Nidos“ festivalyje. 2008 m. televizijoje kartu su aktore Larisa Kalpokaite dalyvavo LNK muzikiniame šou „Žvaigždžių duetai-2“, o 2010 m. kartu su verslininke Irena Matijošaitiene – „Žvaigždžių duetai-4“. Nors ir turėdamas milžinišką žiūrovų palaikymą, duetas I. Matijošaitienės iniciatyva pasitraukė iš projekto „dėl požiūrio į repeticijas neatitikimo" ). 
Po pasaulį keliaujančioje latvių roko operoje „Game Is Over“, lydimas choro, baleto šokėjų, simfoninio orkestro ir roko muzikantų atliko vieną iš pagrindinių – vienuolio pranašo – vaidmenį.
Rumija

Rumija – kalnas Pietų Juodkalnijoje, kurio viršūnės aukštis yra 1594 m virš jūros lygio, o santykinis aukštis – 1500 m. Sudaro barjerą, skiriantį Adrijos jūrą nuo Skadaro ežero. Rumija yra piečiausias Juodkalnijos kalnas.
Šalia Rumijos kalno yra Baro miestas.

Religinė reikšmė

Rumijos kalnas juodkalniečiams turi didelę religinę reikšmę. Kiekvienais metais per Sekmines iš Velji Mikulići kaimo į Rumijos kalno viršūnę stačiatikių eisena neša Jovano Vladimiro Kryžių. Tradiciškai prie Baro apylinkių stačiatikių prisideda ir katalikai bei musulmonai.
2005 m. Serbijos stačiatikių bažnyčia kalno viršūnėje pastatė metalinę cerkvę. Statinys į viršų buvo užgabentas naudojant Serbijos ir Juodkalnijos jungtinės valstybės oro pajėgų sraigtasparnį. Tai buvo labai prieštaringas dalykas, kadangi cerkvės statyboms nepritarė Juodkalnijos valdžia. Karinio sraigtasparnio panaudojimą dalis žmonių palaikė provokacija prieš įvyksiantį referendumą dėl Juodkalnijos atsiskyrimo.

2010 m. cerkvė tebestovi.
Limburgo provincija (Belgija)

Geografija

Didelė dalis paviršiaus – sukultūrinta lyguma. Šiaurėje yra smėlynų, apaugusių krūmynais ir miškais. Aukščiausias taškas – 287,5 m (Remersdalio kaime). Svarbiausios upės: Masas, Jekeras, Domelas, Demeris.
Vureno savivaldybė atskirta nuo pagrindinės Limburgo dalies.