google/wiki40b huggingface dataset:
Majoras

Majoras (angl. major, vok. Major, rus. майор) – vyresniojo karininko laipsnis, vyresnis už kapitoną ir žemesnis už papulkininkį ar pulkininką leitenantą. NATO laipsnių lentelėje atitinka OF-3 klasę.
Kai kuriose kariuomenėse majorais vadina kai kuriuose puskarininkius specialistus (pvz., sutrumpinus sergeant major).
Šiuolaikinėse karinių laipsnių lentelėse majoras laikomas ketvirtojo lygio (O-4 lygis) karininko laipsniu arba kitur (taip pat ir NATO sistemoje) – trečiojo lygio karininko laipsniu. Laivynuose majoro atitikmuo yra lieutenant commander arba kapitonas leitenantas.

Kilmė

Majoro laipsnis atsirado Ispanijos ir Vokietijos kariuomenėse XVI a.
Anglų kalboje major imtas naudoti kaip sandas, nurodantis, kad karinis laipsnis su major yra aukštesnis už tokį laipsnį be major. 1643 m. pirmą kartą užfiksuotas angliškas karinis laipsnis sergeant – major, kuris reiškė trečią pagal padėtį pulko karininką. Kelių Europos šalių kariniuose laivynuose egzistavo pareigos pilot – major. Pilot – majorais vadino vyresniuosius denio karininkus, kurie būdavo armijos karininkai, mažai išmanantys apie laivyną, bet paskirti vadovauti misijai, kurioje veikia laivas (tuo tarpu laivui vadovaudavo laivo kapitonas – captain arba captain general).
Pilietinio karo metu Anglijoje majoras tapo savarankišku laipsniu ir jį suteikdavo vidutinio rango karininkams mūšio lauke. Šį laipsnį dažniausiai gaudavo karininkai, tarnavę generolų padėjėjais.
XVIII a. atsirado laipsnis generolas majoras (angliškai major general), kuris atsirado trumpinant Sergeant Major General laipsnio pavadinimą.
XIX a. majoro laipsnis buvo naudojamas jau daugelyje šalių. Majoras tapo pirmuoju vyresniojo štabo karininko laipsniu, buvo suvokiamas kaip pirmas komandinis (command) ar lauko (field) laipsnis, tuo tarpu kapitonas ir žemesni laipsniai buvo laikomi kuopos lygio (company) laipsniais.

Rusija

Rusijoje majoro laipsnis egzistavo 1698–1731 ir 1798–1884 m. 1731–1797 buvo du majoro laipsniai – premjer - majoras ir sekund-majoras. 1884 m. majoro laipsnis buvo panaikintas, o jo vietą užėmė iki tol egzistavęs kapitono laipsnis, kuriam buvo pripažinta ta pati rango klasė, kuri anksčiau priklausė majorui (žr. rangų lentelė).
Laipsnis buvo atkurtas jau TSRS kariuomenėje 1935 m.
NKVD sistemoje 1935–1943 m. egzistavo laipsniai valstybės saugumo majoras ir vyresnysis valstybės saugumo majoras, kurie atitiko to meto armijos pulkininko ir generolo majoro laipsnius.
Teodoro Valcárcel

Teodoras Valkarselis (Teodoro Valcárcel; 1896 m. spalio 19 d. Pune – 1942 m. kovo 20 d. Limoje) – Peru žydų kilmės kompozitorius, pianistas (virtuozas), folklorininkas. Vaikystėje garsėjo kaip vunderkindas.
1914–1920 skambinti fortepijonu mokėsi Italijoje pas A. Vicenzą, F. Busonį, Barselonoje kompozicijos pas F. Pedrellį.

Veikla

Nuo 1920 m. koncertavo Lotynų Amerikoje, nuo 1929 m. – Europoje. Buvo Peru Nacionalinės akademijos folkloro sekcijos, Peru menų instituto muzikos katedros vadovas (trumpai). Užrašinėjo Andų indėnų (aimarų, kečujų, junkų ir kt.) folklorą, juo grindė savo kūrinius.

Kūryba

Sukūrė operą, baletą Suray-Surita, simfonijų, simfoninę poemą En las ruinas del templo del Sol („Saulės šventyklos griuvėsiuose“), suitą orkestrui Ccori Kancha, Concierto indio („Indėniškas koncertas“) smuikui ir orkestrui, sonatų ir pjesių fortepijonui, dainų. Kompozitoriaus kūryba Peru nepopuliari ir nepelnytai užmiršta (~90 % kūrinių – rankraščiai).
Kūriniai išpopuliarėjo kai kur Lotynų Amerikoje, JAV, Europoje.
Aldona Česaitytė-Nenėnienė

Aldona Česaitytė-Nenėnienė (1949 m. spalio 13 d. Daugirdai, Krokialaukio valsčius – 1999 m. balandžio 3 d. Kaunas) – Lietuvos rankininkė.

Biografija

1972 m. baigė Lietuvos kūno kultūros institutą. 1971–1982 m. Kauno „Žalgirio“ moterų rankinio komandos žaidėja ir kapitonė, 1974–1982 m. TSRS moterų rankinio rinktinės žaidėja.

Įdomybės

Tarybiniai rusakalbiai sporto komentatoriai stebėjosi Nenėnienės pavarde, kuri rusų kalba atrodo visai neeuropietiška (Нененене).
Fanfan

Turinys

Aleksandras bijo, kad bet kokia aistringa meilė anksčiau ar vėliau baigiasi, ypač santuokoje. Gavęs iš sužadėtinės Lauros Valentino dienos proga porą šlepečių, jis tuo dar kartą įsitikina, todėl susipažinęs su gražuole Fanfan, kad jo susižavėjimas neišblėstų, nusprendžia ją mylėti platoniškai. Jis planuoja vesti Laurą, susilaukti su ja vaikų ir gyventi šeimoje, o Fanfan turi likti jo amžinos meilės objektas. Šiai nežinant, Aleksandras suroganizuoja, kad ji kaimynystėje išnuomotų butą, ir įrengia stiklinę sieną, kad galėtų nuolatos stabėti savo meilės objektą.
Tačiau Fanfan – gyva ir reali mergina, trokštanti meilės, o ne tik būti garbinimo objektu...
Fortum

Pajėgumai

Fortum priklauso 159 hidroelektrinės Švedijoje ir Suomijoje, kurių bendras pajėgumas yra 4600 MW elektros galios. Bendrovei taip pat priklauso 4 atominės elektrinės Švedijoje ir Suomijoje, 26 šiluminės jėgainės Šiaurės ir Baltijos šalyse, Lenkijoje ir Rusijoje. Fortum yra penktas didžiausias šilumos gamintojas pasaulyje. Nuo 2013 m. bendrovė pradėjo vykdyti saulės energijos projektus Indijoje. Įmonės akcijomis prekiaujama „Nasdaq Helsinki“ vertybinių popierių biržoje.
Akloji žarna

Akloji žarna (lot. cecum) – storosios žarnos pradinė dalis.

Žmogaus akloji žarna

Ji yra 5-8 cm ilgio aklinas maišelis, esantis ties klubinės žarnos įėjimu į storosios žarnos sieną. Dažnai akloji žarna yra dešiniojoje klubinėje duobėje. Nuo aklosios žarnos galo nusitęsia apie 10 cm ilgio ir 1 cm skersmens kirmėlinė atauga – apendiksas (lot. appendix vermiformis).
Akloji žarna prasideda aklai ir yra panaši į maišelį. Jos sienos sandara yra tokia pati kaip ir gaubtinės žarnos. Nuo aklosios žarnos galo tęsiasi 8-9 cm ilgio kirmelinė atauga, appendix vermiformis. Ji yra reikšmingas imuninės sistemos organas ir dažnų chiruginių operacijų objektas. Kirmelinės ataugos siena yra tradicinės sandaros, tačiau jos pogleivyje yra labai daug limfoidinio audinio mazgelių. Pilvaplėvė ją dengia iš visų pusių ir sudaro pasaitą, mesoappendix. Kirmelinės ataugos padėtis svyruoja, ir ta aplinkybė yra praktiškai reikšminga. Dažniausiai ji yra atsikreipusi į priekį ir laisvai įsiterpia tarp plonosios žarnos kilpų. Jeigu ji yra ilgesnė, tai gali būti nusileidusi į mažąjį dubenį arba pakilusi prie kepenų Rečiau ji būna pasislėpusi už aklosios žarnos.
Aklosios ir gaubtinės žarnų sienos sandara yra vienoda. Ją sra sudaro gleivinė, pogleivis, raumeninis ir serozinis dangalai. Gleivinė yra susiraukšlėjusi pusmėnulio formos raukšlėmis ir turi daug liaukų, kurios išklotos tauriniais egzokrinocitais ir kitomis ląstelėmis. Pogleivis yra plonas. Jame daug gleivinės nusileidusių liaukų ir mikroskopinių limfoidinio audinio mazgelių. Raumeninis dangalas yra netolygus. Jo išilginės skaidulos yra susitelkusios į tris juostas, teniae coli. Skiriama laisvoji, tenia libera, pasaitinė, tenia mesocolica, ir taukinė tenia omentalis. Akląją ir gaubtinę žarną apklojusi pilvaplėvė sudaro išorinį serozinį dangalą. Šalia laisvosios ir taukinės juostų yra riebaliniu audiniu pripildytų šio dangalo maišelių. Tai taukinės ataugos, adibocae. Išgaubtos ir taukinės ataugos sukelia storajai žarnai būdingą išvaizdą, kuri padeda atskirti nuo plonosios.
Jonas Mačiukevičius

Biografija

Mokėsi Betygalos vidurinėje mokykloje, dėl ligos negalėdamas jos lankyti – savarankiškai. Lietuvos invalidų draugijos iniciatorius, 1988–1991 m. jos pirmininkas. 1989 m. išrinktas LDDP CK nariu. 1990 m. kartu su Juozu Nekrošiumi ir Juozu Šapoka įsteigė „Bičiulystę“, oficialų neįgaliųjų gyvenimą atspindintį savaitraštį. 1992–1996 m. Lietuvos invalidų tarybos prie LR Vyriausybės pirmininkas. 
Parašė daugiau kaip 40 įvairių žanrų knygų, išleistų Lietuvoje ir užsienyje. Pagal jo žodžius kompozitorius Benjaminas Gorbulskis parašė operetę „Adomas nenori būti Adomu“ (pastatyta 1982 m.), kompozitorius Rimvydas Racevičius sukūrė oratoriją „Septynios giesmės apie gyvenimo medį“ (1985 m.). Kūrybai būdingas autobiografiškumas ir lyrizmas, kartais pasireiškiantis pasikartojančiomis klišėmis. 
1968 metais Lietuvos kino studija sukūrė apie jį kino žurnalą "Žalioji spalva", kuris šiuo metu saugomas Lietuvos centrinio valstybės archyvo Kino dokumentų skyriuje.
FK Orša

Istorija

Klubas įkurtas 1951 m. Oršoje. Sovietmečiu žaidė aukščiausioje lygoje, o po nepriklausomybės paskelbimo žaidė tik žemesniuose divizionuose ir nepatekdavo tarp elito komandų. Aukščiausias to laikotarpio pasiekimas buvo 8 vieta 1996 m. Pirmos lygos pirmenybėse. Vėliau klubas tapo mėgėjišku ir žaidė Vitebsko apskrities pirmenybėse.
Nuo 2015 m. žaidžia Pirmoje lygoje. 2016 m. užėmė 7 vietą Pirmoje lygoje, tai yra geriausias klubo pasiekimas per visą nepriklausomos Gudijos laikotarpį.
2017/2018 m. šalies futbolo taurės turnyre 1/16 f. etape po baudinių serijos nugalėjo elitinėje lygoje žaidžiantį Mozyriaus "Slavia" klubą ir pateko į 1/8 f. etapą.
Vytautas Visminas

Biografija

1983 m. baigė Gruzdžių žemės ūkio technikumą, veterinarijos technikas. UAB „Izogama“ direktorius.
2002 m. Liberalų demokratų partijos, 2006 m. partijos Tvarka ir teisingumas (liberalai demokratai) narys.
Nuo 2007 m. Mažeikių rajono savivaldybės tarybos narys.
Sutuoktinė Loreta, vaikai Martyna, Marius.
Varingo problema

Varingo problema – skaičių teorijos problema, nagrinėjanti ar bet kurį sveikąjį skaičių N\geqslant 1 galima išreikšti n\geqslant 2 laipsnio k natūrinių skaičių dėmenų suma:
N=a_1^n + \cdots + a_k^n
Dėmenų skaičius K priklauso tik nuo n.
Varingo problemą 1770 m. suformulavo E. Varingas (D. Britanija). Vieną Varingo problemos atvejį išsprendžia Langražo keturių kvadratų sumos teorema. Bendruoju atveju Varingo problemą su apytiksliu k įvertinimu išsprendė 1909 m. D. Hilbertas (Vokietija), su tikslesniu k įvertinimu – XX a. 2 d-metyje G. Hardis ir Dž. Litlvudas (abu iš D. Britanijos), 1934 m. I. Vinogradovas (TSRS). Elementarų Varingo problemos sprendimą 1942 m. pateikė J. Linikas (TSRS).
Ewa Kopacz

Biografija

1981 m. baigė Liublino medicinos universitetą, pediatrė. Dirbo Šydlovece, buvo savivaldybės Sveikatos apsaugos skyriaus vedėja. Nuo 2001 m. penkis kartus rinkta Lenkijos Seimo nare (2001, 2005, 2007, 2011 ir 2015 m.) pagal Piliečių platformos sąrašą, buvo šios partijos vicepirmininkė (2014-2016 m. - partijos pirmininkė). 2006–2007 m. vadovavo Seimo Sveikatos reikalų komitetui.
2007–2011 m. dirbo Sveikatos apsaugos ministre Donaldo Tusko vyriausybėje. Nuo 2011 m. lapkričio 8 d. iki 2014 m. rugsėjo 22 d. – VII-tos kadencijos Lenkijos Seimo maršalka (pirmoji moteris šiame poste).
Po D.Tusko paskyrimo Europos Vadovų Tarybos pirmininku suformavo naują Lenkijos vyriausybę ir jai nuo 2014 m. rugsėjo 24 d. vadovavo (antroji moteris-vyriausybės vadovė Lenkijos istorijoje). 2015 m. Lenkijos parlamento rinkimuose buvo partijos sąrašo lyderė. E.Kopač asmeniškai surinko 230 894 balsus (geriausias rezultatas tarp Seimo narių), tačiau Piliečių platforma rinkimus pralaimėjo (gavo 138 vietas, arba 29-niomis mažiau, nei turėjo).Po rinkimų E.Kopač atsistatydino ir partijos pirmininkės posto.
Paula Modersohn-Becker

Biografija

Paula Beker gimė 1876 m. vasario 8 d. Dresdene, augo Brėmene. Jos tėvai priklausė vidutinei klasei ir rėmė dukters meninius polinkius. Jai tikriausiai didelį įspūdį paliko 1895 m. realistinių tapytojų iš Vorpsvedės paroda Brėmeno kunsthalėje. Ji pradėjo lankyti dailės pamokas Brėmene ir Berlyne, šešis mėnesius praleido Londone. 1897 m. vasarą tapė Vorpsvedėje, kurioje nuolat apsistojo sekančiais metais. Verpsvedėje kuriantys tapytojai idealizavo kaimo vaizdus. Paulai Moderzon-Beker nebuvo visiškai priimtinas jų sentimentalus požiūris į kaimą, 1899 m. gruodžio 31 d. ji išvyko iš Vokietijos ir simboliškai naujojo šimtmečio pirmąją dieną atvyko į Paryžių. Ji mokėsi Colarossi akademijoje Paryžiuje.
Verpsvedėje Paulos mylimuoju buvo dailininkas Otas Moderzonas, su kuriuo ji susituokė 1901 m. gegužę. Apie metus laiko pora tapė kartu, tačiau Paulos meniniai interesai pranoko jos vyro ir Verpsvedės dailininkų. Ji 1903 ir 1905 m. vyko į Paryžių, faktiškai paliko savo vyrą, nors išliko finansiškai priklausoma. 1906 m. vyras atvyko Į Paryžių, pora susitaikė ir Paula 1907 m. grįžo į Verpsvedę būdama nėščia. Paula Moderzon-Beker mirė 1907 m. lapkričio 20 d. Verspvedėje nuo širdies veiklos sutrikimo, 18 dienų po duktės Matildės gimimo. 1906 metai Paryžiuje dailininkės kūryboje laikomi inovatyviausiais ir vaisingiausiais. Jos kūrybai darė įtaką P. Sezano, P. Gogeno ir nabių grupės dailininkų kūrybos. Paulos Moderzon-Beker dailė siejama su ankstyvuoju vokiečių ekspresionizmu. 1927 m. Brėmene atsidarė Paulos Moderzon-Beker muziejus, kuriame saugoma didžioji jos kūrybos dalis. Tai buvo pirmasis muziejus pasaulyje, skirtas moteriai-tapytojai.
Redirected

Siužetas

Filme „Redirected / Už Lietuvą!“ pasakojama apie keturis draugus – Maiklą, Džoną, Beną ir Timą, kurie, ieškodami prieglobsčio egzotiškoje Azijoje, netikėtai patenka į Lietuvą ir stačia galva pasineria į visas mūsų turimas „lietuviškas grožybes“. Mėgindami išnešti sveiką kailį, vyrai atranda nuostabią šalį, kur purvas, skurdas, girtuoklystė ir alkoholio kontrabanda žavingai dera su nuostabia gamta bei tikrais, nuoširdžiais, civilizacijos nesugadintais žmonių tarpusavio santykiais.
Filmas atskleidžia kitokį, netikėtą ir savotiškai žavingą neparadinės Lietuvos vaizdą – satyrinį, šaržuotą ir kiek iškreiptą šiuolaikinės visuomenės bei jos aktualijų atspindį.

Tarptautinis platinimas

Filmo prodiuseriai yra numatę 60 tikslinių regionų, kuriuose sieks rasti partnerius filmo rodymui kine. Jau kalbamasi su D. Britanijos, Prancūzijos, JAV, Kanados, Rusijos, Skandinavijos distribucinėmis kompanijomis.

Rėmėjai

Filmą „Redirected / Už Lietuvą!“ finansavo Lietuvos kino centras bei privatūs rėmėjai ir investuotuojai: Birštono mineraliniai vandenys, Lietuvos geležinkeliai, AB Stumbras, Švyturys, Unibet, Crowne Plaza, Wizzair ir kiti.
Zenonas Atutis

Zenonas Atutis (g. 1966 m. gruodžio 31 d.) – buvęs Lietuvos futbolininkas.

Biografija

Žaidė Sirijus Klaipėda (1990, 1994), Aras Klaipėda (1993, 1995), Panerys Vilnius (1993), Atlantas Klaipėda (1996–1997), Banga Gargždai (1999) klubuose. Baigęs profesionalo karjerą žaidė Argus Klaipėda komandoje.
Vytautas Juozas Bieliauskas

Vytautas Juozas Bieliauskas (g. 1920 m. lapkričio 1 d. Plačkojai, Višakio Rūdos valsčius) – lietuvių psichologas, filosofas, JAV lietuvių visuomenės veikėjas.

Biografija

Studijavo Vilkaviškio kunigų seminarijoje, Vytauto Didžiojo universitete, 1943 m. baigė Tiubingeno universitetą, habilituotas daktaras. 1987 m. JAV katalikų mokslų akademijos tikrasis narys.
1944–1949 m. dėstė psichologiją Miuncheno universitete. 1944 m. lietuvių sąjungų Vokietijoje steigėjas ir pirmininkas. 1944–1946 m. žurnalo „Aidai“ leidėjas ir vyr. redaktorius. 1949 m. išvyko į JAV, dėstė įvairiuose koledžuose, 1958–1988 m. Šv. Ksavero universitete. Nuo 1958 m. profesorius. 1968–1972 m. Medicinos, psichologijos ir religijos studijų tarptautinės sąjungos prezidentas. 1988–1992 m. Pasaulio lietuvių bendruomenės valdybos pirmininkas, nuo 1994 m. JAV lietuvių bendruomenės Krašto tarybos vicepirmininkas. Nuo 1990 m. JAV katalikų mokslų akademijos Spaudos komiteto vadovas. 1989–1996 m. Vytauto Didžiojo universiteto Atkuriamojo senato narys. 1995 m. Lietuvos Respublikos prezidento patarėjas specialiosioms programoms.
Sūnus profesorius Linas Bieliauskas.
Šakių evangelikų liuteronų bažnyčia

Istorija

Bažnyčia pastatyta 1842 m. Jos fundatorius buvo baronas Gustavas Henrichas fon Koidelis. Sudarydamas sąlygas stabiliam parapijos gyvavimui jis padovanojo bažnyčią, kleboniją, kantoriaus ir zakristijono namus, parke esantį vaismedžių sodą, ūkinius pastatus, žemės sklypą. Pradžioje bažnyčia buvo bebokštė, bokštas jai pristatytas 1877 m.
Sovietmečiu bažnyčia uždaryta, joje įkurdintas kino teatras, vėliau sporto salė. 2000 m. bažnyčia atstatyta ir grąžinta tikintiesiems.
Košcenevičė

Istorija

Nuo XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. 1809-1954 m. kaimas buvo Košcenevičės valsčiaus centras. 1930 m. kaime įkurta katalikų parapija.
Finansinis tarpininkavimas

Finansinis tarpininkavimas – paslaugos, kuriomis padedama paslaugų gavėjams gauti finansavimą, reikalingą turtui (vertybėms) įsigyti, (iš)mainyti, į jas investuoti ar jas parduoti.
Finansinis tarpininkavimo ekspertai, makleriai, konsultantai bendradarbiaudami su kredito, lizingo įstaigomis ir bendrovėmis, savo klientams pateikia konkrečią ir išsamią siūlomų finansavimo sąlygų analizę, įvertina finansines kliento galimybes, parengia patį norimą (optimalų) finansavimo variantą.
Gali būti tarpininkaujama, susitariant su kredito įstaigomis (bankais), lizingo bendrovėmis dėl palankesnių kliento pateiktos idėjos finansavimo sąlygų, profesionaliai padedant įveikti vertybių (pinigų) skolinimosi, finansavimo gavimo etapus, įsigyjant materialines bei kitokias vertybes, įgyvendinant verslo planus.
Tor (tinklas)

Tor (trumpinys iš angl. The Onion Router, 'svogūninis maršrutizatorius')– technologija, veikianti sluoksninio maršruto parinktuvo principu, skirta informacijai anonimiškai siųsti ir gauti internetu. „Tor“ yra atvirojo kodo programa, pristatyta 2004 m. rugpjūčio 13 d. tryliktajame saugumo simpoziume USENIX. „Tor“ vartotojo akimis yra tiesiog modifikuota naršyklė „Mozilla Firefox“, veikianti operacinėse sistemose „Windows“, „Linux“, „Mac OS X“ ir kt.

Veikimo principas

„Tor“ šifruoja internautų siunčiamus duomenis svogūno principu, juos suskirstydama į daugybę sluoksnių. Šie duomenys pasiekia kitus „Tor“ savanorių kompiuterius. Visi signalai tarp savanorių kompiuterių bei signalai į serverį (tinklalapį), kurį norima pasiekti, yra užkoduoti. Kiekvienas kompiuteris žino tik apie signalą, einantį į jo kompiuterį ir iš jo kompiuterio.
„Tor“ yra nemokamas proxy servisas, užtikrinantis aukštą anonimiškumo lygį, paprastumą ir patogumą. „Tor“ tinklo širdis yra vartotojų kompiuteriuose esantys proxy serveriai. Per „Tor“ tinklo dalyvio kompiuterį taip pat kažkas gali naršyti internetą, kur fiksuojamas IP adresas, tačiau atsekti tikrąjį IP „Tor“ tinkle yra praktiškai neįmanoma, nes šis tinklas yra labai dinamiškas, o jokie žurnalai nėra vedami.
Įvairių šalių specialiosios tarnybos bando apeiti „Tor“ saugumo sistemas ir gauti informaciją apie anonimais norinčius likti interneto vartotojus. Lietuvos kriminalinės policijos biuras ir generalinė prokuratūra 2014 m. dalyvavo tarptautinėje operacijoje, nutaikytoje prieš anonominiame tinkle „Tor” nelegalias prekes ir paslaugas pardavinėjančias svetaines.
Bezansonas

Architektūra

Išlikę romėnų arkos, amfiteatro, akveduko griuvėsiai. Šv. Jono katedra, Šv. Pauliaus ir Šv. Pranciškaus Ksavero bažnyčios. Renesansiniai miesto Rotušės ir Teismo rūmai. XVII a. mieste pastatyta citadelė, kuri 2008 m. buvo įtraukta į UNESCO Pasaulio paveldo sąrašą.

Sportas

Ilgą laiką populiariausis sporto šakos mieste buvo rankinis ir krepšinis. XX a. pabaigoje išaugo ledo ritulio populiarumas.
Justinas Pikūnas

Biografija

1940 m. baigė Marijampolės marijonų gimnaziją. 1941–1943 m. studijavo Vytauto Didžiojo universiteto Filosofijos fakultete. 1944 m. rugsėjo mėn. kartu su broliu Stasiu pasitraukė iš Lietuvos. Nuo 1945 m. tęsė studijas Miuncheno universitete, kur 1949 m. už disertaciją „Pažinimo telkimas Šėlerio darbuose, atsižvelgiant į neracionalius faktorius“ suteiktas filosofijos daktaro laipsnis. 1949–1950 m. tobulinosi Sorbonos universitete ir Politikos mokslų institute Paryžiuje.
1950 m. gruodžio mėn. išvyko į JAV. 1951–1989 m. gyveno Detroite, o išėjęs į pensiją, – jo priemiestyje. Nuo 1951 m. iki pensijos (1987 m.) dirbo Detroito universitete: dėstė psichologiją, nuo 1956 m. docentas, nuo 1961 m. profesorius, psichologijos katedros vedėjas. 1953 m. sukonstravo grafoskopinę skalę, apie kurią 1955 m. skaitė paskaitą Detroito mokslų akademijoje. Skaitė paskaitų per radiją ir televiziją. 1954 m. tarptautiniame psichologų kongrese Monrealyje atstovavo Detroito universitetą. Nuo 1992 m. rudens dirbo vizituojančiu profesoriu Vytauto Didžiojo universitete Kaune.

Visuomeninė veikla

Be plataus profesinio-pedagoginio bei mokslinio darbo, priklausė apie 30 įvairių organizacijų, draugijų, sambūrių. 1947–1949 m. Vokietijoje buvo studentų ateitininkų sąjungos pirmininkas, 1947–1951 m. Kęstučio korporacijos pirmininkas, 1949–1950 m. „Pax Romana“ vykdomojo komiteto narys. 1961 m. išrinktas Lietuvių katalikų mokslo akademijos nariu akademiku.  1977 m. išrinktas Lituanistikos instituto tikruoju nariu. 1978–1980 m. Amerikos lietuvių katalikų federacijos pirmininkas. 1990–1992 m. Mičigano tarybos „Amerikiečiai už Lietuvos laisvę“ kūrėjas ir tarybos narys. Amerikos psichologų sąjungos narys, Mičigano mokslų akademijos narys. 1998 m. viena iš naujai atrastųjų žvaigždžių pavadinta Justino Pikūno vardu.
Edita Rudienė

Biografija

2010 m. baigė Klaipėdos universitetą muzikos pedagogė.
Joniškio meno mokyklos mokytoja, Joniškio kultūros centro meno vadovė. Gasčiūnų bendruomenės kapelos „Sodžius“ vadovė.
Partijos Tvarka ir teisingumas narė. 2003–2007 m. ir nuo 2011 m. Joniškio rajono savivaldybės tarybos narė.
Melisa P.

Turinys

15-metė Melisa – drovi ir nekalta mergina, nesulaukianti pritarimo ir palaikymo nei iš aplinkinių, nei savo šeimos. Jos tėvas išvykęs į kitą šalį, motina nuolat užsiėmusi tik savo reikalais ir vienintelis žmogus, su kuriuo ji gali išsikalbėti yra senelė Elvyra. Ši po kurio laiko iškeliauja į senelių namus ir Melisa ima jaustis dar vienišesnė ir izoliuota.
Kartą su drauge nuėjusi į vakarėlį, prie baseino ji susitinka Danielį – dailų ir visų mėgstamą vaikiną. Jų pažintis po kelių dienų baigiasi pirmąja Melisos seksualine patirtimi, kuri toli gražu neprilygsta tam, apie ką ji paslapčia svajojo. Danielis netrunka pamiršti merginą, tačiau ši jo – ne. Naudodamasis Melisos prieraišumu, jis verčia ją atsiduoti savo draugui, bet šiai prireikia laiko, kol supranta jam visiškai nerūpinti. Norėdama atkeršyti, mergina leidžiasi į seksualinius eksperimentus su kitais vaikinais, savo patyrimus fiksuodama dienoraštyje...
Liputiniai

Išvaizda

Šeimai priklauso maži, 10-30 g sveriantys paukščiai, kurių snapas ilgas ir palinkęs žemyn. Šerelių žiočių kampuose nėra. Kojos stiprios, pirštai ilgi ir su aštriais riestais nagais. Plunksnų apdaras purus.

Biologija

Gyvena įvairiuose miškuose. Vikriai laipioja medžių kamienais, dažniausiai iš apačios į viršų.

Lizdas

Lizdą krauna uoksuose, įvairiuose plyšiuose, po atšokusia žieve. Deda 2-8 baltus dėmėtus kiaušinius. Patelė peri daugiau kaip 2 savaites. Jauniklius maitina patinas ir patelė.

Mityba

Minta įvairiais vabzdžiais.

Paplitimas

Paplitę Europoje, Azijoje, Afrikoje, Australijoje ir Šiaurės Amerikoje.
Mykolas Kosčiauskas

Mykolas Kosčiauskas (1913 m. vasario 8 d. Plungė – 2003 m. kovo 5 d. Vilnius) – Lietuvos geodezijos inžinierius, fizinių mokslų daktaras. Inžinerinės geodezijos tyrimų pradininkas Lietuvoje.

Biografija

1932 m. baigė Plungės gimnaziją (VIII-toji laida).
1943 m. baigė Vytauto Didžiojo universitetą. 1948 m. geografijos mokslų kandidatas.
Nuo 1944 m. Vytauto Didžiojo universiteto (1946–1950 m. Kauno universitetas), 1950–1969 m. Kauno politechnikos instituto, 1945–1950 m. dar ir Lietuvos žemės ūkio akademijos dėstytojas, 1957–1962 m. Geodezijos katedros vedėjas, 1951–1956 m. dar ir Hidrotechnikos ir melioracijos instituto direktoriaus pavaduotojas. 1969–1991 m. Vilniaus inžinerinio statybos instituto dėstytojas, nuo 1981 m. profesorius.
Dybovo riedulys

Dybovo riedulys – galindų kultinis riedulys Šiaurės Lenkijoje. Dybovo kaimas priklauso Varmijos Mozūrų vaivadijos Mrongovo apskrities Mikolaikų valsčiui.
Riedulys guli Sniardvų ežero vakarinėje pakrantėje, apie 20 m aukščio kalvos viršūnėje. Nuo kaimo trobėsių nutolęs maždaug 0,5 km. Tai 4,5 m ilgio; 2,6 m pločio ir 1,2 m aukščio akmuo. Rusvo granito apimtis – 12,15 m³. Jo viršuje du įdubimai (aukojimo dubenys?): vienas ovalo formos, 15 cm gylio ir 50 cm ilgio; kitas – pailgas griovelis. 
Nuo kalvos atsiveria gražus vaizdas į Sniardvų ežerą (prie šio vandens telkinio dunkso ir daugiau riedulių, kai kurių apimtys viršija 4 m³).
Perlojos valsčius

Perlojos valsčius buvo pietų Lietuvoje. Centras – Perloja.