Valdovas Voldemortas

Gimimas ir pauglystė

Valdovas Voldemortas gimė kaip Tomas Marvolas Ridlis (angl. Tom Marvolo Riddle) 1926 metais Naujųjų metų išvakarėse. Jo tėvas – Tomas Ridlis Vyresnysis, motina – Meropė Ridli (gimusi Gontų giminėje). Jo motina buvo paskutinė žymaus senovės burtininko Salazaro Klastuolio (Salazar Slytherin) palikuonė, o tėvas paskutinis dvarininkų gyvenusių Mažajame Hengltone palikuonis. Ridliai buvo aristokratiška žiobarų šeima. Vyras Meropę paliko, kai ji buvo nėščia. Gimus Meropės vaikui, ji tik spėjo duoti jam vardą: Tomo pagal jo tėvo ir Marvolo pagal jo senelio ir netrukus mirė.
Ridlis užaugo vaikų namuose Londone. Dumbldorui suradus Ridlį, jis buvo pakviestas studijuoti Hogvarste. Iki to laiko jis jau buvo parodęs savo magiškas galias. Jis galėjo mintimis judinti daiktus, galėjo priversti gyvūnus ką nors padaryti jų nedresiravęs, kalbėtis su gyvatėmis. Norėdamas galėjo žmonėms sukelti skausmą, kaip jis pats pasakė: „galiu padaryti nemalonumų žmonėms, kurie mane supykdo“. Tačiau jis taip pat pripažįsta žiaurumą, kitų žeminimą, norą turėti visą valdžią. Jis nuo pat mažens buvo mažai bendraujantis, labai užsidaręs vaikas.
Per pirmąjį susitikimą su Dumbldoru Ridlis atrodė labai protingas ir gudrus berniukas, su šaltu, meilikaujančiu ir bejausmiu veidu, neleidžiančiu kitiems pajausti ką jis mąsto. Jis buvo tikras, kad gimė kitoks nei visi ir nekentė savo vardo, jis manė jog tai per daug populiarus ir neišsiskiriantis vardas. Hogvarste jis buvo talentingas mokinys, tapo mokyklos lyderiu. Taip pat perfektu ir seniūnu. Vis dėlto Dumbldoras niekada nepamiršo, ką Ridlis atvirai prisipažino per pirmąjį susitikimą, ir niekada visiškai juo nepasitikėjo.
Ridlis Hogvarstą lankė nuo 1938–1945. Hogvarste buvo Klastūnyno koledže. Per atostogas buvo priverstas grįžti į vaikų namus, kurių nekentė. Jis greitai surinko grupę savo šalininkų, daugiausiai iš klastuolių. Dauguma šių žmonių vėliau tapo mirties valgytojais. Jau tada tarp tos grupelės jis pasivadino Valdovu Voldemortu. Aš „esu valdovas Voldemortas“ yra jo vardo Tomas Marvolas Ridlis anagrama (raidžių sukeitimas vietomis žodyje, kitam žodžiui sudaryti). Pabaigus Hogvarstą ir prasidėjus jo jėgų kilimui, jis pradėjo laisvai naudoti savo originalų vardą viešumoje.
Šeštajame Hogvarsto kurse jis atidarė paslapčių kambarį, sukurtą jo protėvio Salazaro Klastuolio. Jis pasinaudodamas Paslapčių kambaryje esančiu basilisku nužudė Mirtą mergaičių tualete. Dėl nužudymo jis apkaltino Rubėjų Hagridą ir tuo metu jo augintą milžinišką vorą, vardu Aragogas. Hagridas buvo išmestas, o Ridlis buvo apdovanotas už ypatingus nuopelnus mokyklai. Vienintelis Dumbldoras Ridlį įtarė ir netikėjo jog tai padarė Hagridas.
Dar nepabaigus Hogvarsto jis sugrįžo į Mažąjį Hengltoną tikėdamasis susitikti su seneliu iš mamos pusės Marvolu Gontu ir patvirtinti, kad jis yra Gontų (ir tuo pačiu Klastuolių) įpėdinis. Vietoj jo jis sutiko savo dėdę Morfiną. Iš jo sužinojo, kad senelis Marvolas miręs. Ridlis sustingdė savo dėdę Morfiną ir pavogė paveldimą žiedą iš Morfiną ir nužudė tėvą bei žiobarus senelius. Pakeitęs dėdės atmintį, kad Morfiną prisipažintų, jog nužudė žiobarus ir taip būtų rastas už tai atsakingas žmogus. Tomas užsitikrino, kad niekas neišsiaiškintų tikrojo nusikaltėlio. Žiobarų policija suėmė Ridlių sodininką Franką Braisą kaip įtariamąjį dėl Ridlių mirties, nes dvaro durys buvo neišlaužtos, o tik jis vienas turėjo raktus nuo durų. Tačiau jis buvo paleistas, nes nebuvo jokių įrodymo, kad iš viso įvyko žmogžudystė, nes nebuvo rasta jokių smurto žymių. Tačiau Frankas 1994 metais buvo nužudytas taip pat nuo Voldemorto rankos. Voldemortas juodą Gontų žiedą parsivežė į Hogvarstą.
Pabaigęs mokyklą jis prašė mokytojo darbo Hogvarste. Dumbldoras spėliojo koks užslėptas tikslas buvo šiame prašyme, nes jis žinojo jog Ridliui nepatinka mokytojavimas. Prieš tai Ridlis buvo prašęs šio darbo, kai dar mokytojavo Armandas Dipitas tačiau jo nepriėmė, nes buvo per jaunas. Vietoj to jis įsidarbino Bordžino ir Berko parduotuvėje, juodosios magijos daiktų tiekėju. Ridlio aprašyta jaunystės istorija baigiasi ieškojimu, vagystėm, žudymu dėl Hogvarsto įkūrėjų relikvijų. Salazaro Klastuolio medalionas buvęs Gontų šeimos relikvija buvo parduotas, kai Meropė Gont buvo benamė ir alkana. Medalionas buvo parduotas Hepsibai Smit, ji už šį pirkinį turėjo sumokėti savo gyvybę bei taip pat prarado savo brangenybes. Kartu su medalionu buvo pavogtas ir Helgos Švilpynės puodelis (Hepsiba buvo Švilpynės palikuonė). Ridlis vėl pakeitė prisiminimus priversdamas prisipažinti nekaltą, šį kartą tam buvo pasirinkta Hepsibos namų elfė Hokė. Vėliau Dumbldoras išsiaiškino, kad Ridlis relikvijas panaudojo horokrusams kurti, kuriuose jis uždarydavo dalelę savo sielos, kad apsisaugotų nuo mirties.

Jėgų kilimas

Nedaug yra žinoma apie Voldemortą jo galių kilimo 1970 metų laikotarpiu. Juodasis burtininkas Grindelvaldas buvo nugalėtas iki tol Voldemortui suėjo 18 metų, todėl įmanoma, jog jie abu buvo susitikę ir padarę vienas kitam šiokią tokią itaką. Kai Voldemortas pirmą kartą viešai pasirodė, jis skelbė rasinį burtininkų „apsivalymą“ nuo žiobarų kilmės burtininkų. Į šį skelbimą atsiliepė senosios burtininkų šeimos. Vėliau jis parodė ir kitus savo siekius, prarasdamas kai kurių šeimų palaikymą. Tai buvo vienas iš daugelio baisių ir šiurpinančių būdų įgauti valdžią. Baimė burtininkų visuomenėje plito ir todėl, kad buvo žinoma, jog Voldemorto šalininkai – Mirties valgytojai naudojo nedovanotinus kerus prieš tuos, kurie priešinosi Voldemorto valdžiai. Ką nors nužudę Mirties valgytojai, Morsmordre kerais paleisdavo Tamsos Ženklą, kuris skleidė baimę, jog bus nubausti visi, besipriešinantys Voldemortui.
Voldemortas trumpam dar kartą buvo susitikęs su Dumbldoru, kai buvo pas jį atvykęs kaip pas Hogvarsto direktorių, prašyti, kad leistų jam dėstyti Apsigynimą nuo juodosios magijos. Buvo praėję dešimt metų nuo to laiko, kai jis buvo baigęs Hogvarstą. Tada Voldemortas jau buvo mažiau panašus į paprastą žmogų, nei tuomet kai jį paskutinį kartą buvo matęs Dumbldoras. Taip pat jis pasakė Dumbldorui, kad į jį kreiptųsi jo naujuoju vardu – Voldemortu, tačiau Dumbldoras tą daryti atsisakė. Dumbldoras atspėjo, jog prašydamas darbo mokykloje, jis jau nebenorėjo mokyti vaikų, o turėjo kitų motyvų dirbti Hogvarste. Dumbldoras nesutiko priimti Voldemortą į darbą. Nuo to laiko nei vienas Apsigynimo nuo juodosios magijos mokytojas neišbuvo mokykloje daugiau, nei vienerius metus.
Po nepriėmimo į Hogvarstą, Voldemorto planai tapo dar įžūlesniais ir siekiantys visiškos valdžios. Jis naudojosi šnipais, tam paskirdavo ir Mirties Valgytojus, kuriuos priversdavo šnipinėti to nenorinčius burtininkus, juos užvaldydamas Užvaldymo kerais. Taip įsiskverbdavo į svarbias vietas, ypač į Magijos ministeriją. Daug aurorų ir Fenikso brolijos narių buvo nužudyti, nes bandė organizuoti pasipriešinimą Voldemortui. Didžiulė baimė, chaosas ir nepasitikėjimas plito po visą burtininkų pasaulį. Buvo neįmanoma išsiaiškinti, kurie žmonės buvo užvaldyti kerų, kurie tiesiogiai klausė Voldemorto įsakymų.
Iki 1980 metų pradžios, nepaisant Magijos ministerijos ir Fenikso brolijos pastangų atrodė, kad Voldemortas jau laimi, įgauna visišką valdžią. Tačiau nužudęs Džeimsą ir Lilę Poterius, nesugebėjo nužudyti jų metukų amžiaus sūnaus Hario ir jo galia visiškai sunyko.

Žlugimas

Du berniukai buvo atitinkantys šią pranašystę: Nevilis Nevėkšla (gimė liepos 30) ir Haris Poteris (gimė liepos 31). Severas slapta išgirdo dalį Treloni pranašystės, tačiau buvo sutrukdyta nebaigus išgirsti visos pranašystės, todėl Voldemortas prarado žinių, apie baimę keliantį berniuką. Voldemortas manė, jog labiau tinkamas šiai pranašystei yra Haris, nei Nevilis. Nors Nevilis buvo grynakraujis (Voldemorto požiūriu, tokie burtininkai geriausi), tačiau Haris buvo puskraujis, toks pats kaip ir Voldemortas. Jis pasirinkdamas Harį, jį „Paženklino kaip sau lygų“ – nuo Avados Kedavros kerų liko randas Hario kaktoje. Dumbldoro aiškinimu tai ir įrodo, kad Haris yra tas apie kurį kalbėjo pranašystė.
1981 m. spalio 31 dieną Voldemortas nuvyko į Džeimso ir Lilės Poterių – Hario tėvų, namus. Poteriai buvo žinomi Fenikso Brolijos nariai, kurie tris kartus atsilaikė prieš Voldemortą (atitinkantys pranašystės sąlygas). Poteriai žinojo, kad Volemortas jų ieško, todėl pasislėpė Fidelijaus kerų pagalba, tai labai galingi kerai paslepiantys paslaptį pasirinktame žmoguje, kuris tampa Paslapties Saugotoju. Iš pradžių paslapties saugotoju tapo šeimos draugas Sirijus Blekas, bet Sirijus pasiūlė Piterį Trumpulį, tikėdamasis, kad Voldmemortas niekad nepagalvotų, jog Paslapties saugotoju yra Piteris. Tačiau Trumpulis išdavė Poterius ir pasakė Voldemortui jų gyvenamąją vietą. Džeimsą Voldemortas nužudė pirmiausiai, po to nužudė ir Lilę, kuri savo gyvybe gynė savo sūnų. Šita meilės apsauga suteikta Hariui netikėtai apsaugojo jį, neleisdama Voldemortui panaudoti žudymo kerų – Avada Kedavra, ir nužudyti Hario. Kerai atsigrežė prieš patį Voldemortą, jis buvo išplėštas iš kūno, liko visiškai bejėgis, tačiau gyvas. Voldemortui padėjo išgyventi jo susikurti Horokrusai. Nuo Avados Kedavros užkeikimo Hariui liko žaibo formos randas kaktoje, taip buvo sukurtas ryšys tarp Hario Poterio ir Voldemorto. Haris įgavo netgi Voldemorto talentą kalbėti Šnipštūniškai – susikalbėti su gyvatėmis.
Svarbu tai, kad Lilės suteikti apsauginiai kerai savo sūnui, Harį gynė ir vėliau nuo Voldemorto. Šie kerai turėjo veikti visą laiką, kol Haris gyveno tarp Lilės giminaičių iki jo pilnametystės (17 metų). Dėl to, Dumbldoras paėmęs išgelbėtą Harį, kai jam buvo vieneri metukai, paliko jį abejingam ir nerūpestingam prižiūrėjimui Hario tetos Petunijos ir dėdės Vernono Durslių namuose.
Voldemorto žlugimo žinia greitai apsklido visą burtininkų bendruomenę. Jam žlugus daug jo šalininkų jo išsižadėjo, norėdami įsijungti į visuomenę rodant savo padorų veidą. Tačiau keletas ištikimųjų Mirties Valgytojų bandė jį surasti, tačiau nepasisekė, jie buvo sugauti ir išsiųsti į Azkabaną. Teroro atmosfera vyravusi ilgą laiką burtininkų visuomenėje (ne vien Britanijoje, bet visame pasaulyje – Voldemortas turėjo šalininkų ir kitose šalyse, kaip Atonijus Dolohovas ir Igoris Karkarovas) išsisklaidė. Per visą naktį, kai žlugo Voldemortas, buvo keliami tostai „Už berniuką, kuris liko gyvas!“

Ištrėmimo metai

Voldemortas gyveno tarsi šešėlis miškuose, čia jis galėdavo naudotis vienintele likusia galia, užimti svetimus kūnus, jis dažniausiai apsėsdavo gyvates. Gyvūnų kūnai nepritaikyti naudotis magija, todėl tai nepadėjo jam atgauti savo kūno.
1990 metų pradžioje profesorius Kvirlis, dėstęs Hogvarste Apsigynimą nuo jodosios magijos, netikėtai susitiko Voldemortą Albanijos miškuose per savo keliones. Ar Kvirlį suviliojo pažadu, jog suteiks galios ar įveikė apgaule, neaišku, tačiau Kvirlis pakluso Tamsos Valdovui ir leido jam užimti jo kūną. Jis atvyko į Londoną, ruošdamasis padėti savo naujajam šeimininkui pavogti Išminties akmenį, kuris leistų Voldemortui atgauti savo buvusias jėgas ir tapti nemirtingu. Voldemortas planavo gerti Gyvybės Eliksyrą, kol galės grįžti į savo kūną. Ieškomas akmuo iš Gringotso banko buvo perkeltas į Hogvartsą. Tačiau Voldemortas vis tiek stengėsi neužsitarnaujant Dumbldoro įtarimo pavogti tą akmenį ir iš Hogvartso. Tačiau Haris Poteris, būdamas pirmame kurse, sugebėjo neleisti jam pavogti Išminties akmens.
Voldemortas vėl pradėjo slėptis, piktas, kad Mirties Valgytojai jo išsižadėjo. Jis vėl nuvyko į Albaniją ir ten slėpėsi dar dvejus metus. Per šį laiką Mirties Valgytojas Liucijus Smirdžius slapta įteikė vieną Voldemorto Horokrusą – dienoraštį, kuriame buvo išsaugota jauno Tomo Ridlio prisiminimas – Džinei Vizli. Šiuo dienoraščiu jaunasis Ridlis galėjo užvaldyt mergaitę. Šiuo būdu Džinė dar kartą atidarė Paslapčių kambarį. Vos nemirė keli mokiniai. Džinė daug savęs atidavė Ridliui, taip jis gavo galimybę išeiti iš knygelės ir įgauti savo kūną. Vis dėlto Haris nugalėjo jį dar kartą, Ridlio dienoraštis – Voldemorto horokrusas - buvo sunaikintas. Liucijus Smirdžius nežinojo, jog dienoraštis buvo Voldemorto horokrusas, jis paprasčiausiai ketino atsikratyti nepageidaujamu daiktu, Dumbldorą pašalinti iš Hogvarsto ir sukompromituoti Artūrą Vizlį, kai jo dukra būtų pagauta atidarinėjant Paslapčių kambarį.
Voldemorto laimei Piteris Trumpulis, kuris išdavė Hario tėvus Voldemortui, paliko savo slėptuvę ir pradėjo ieškoti savo šeimininko. Per paiešką jis pagrobė Berta Džorkins, kuri Voldemortui davė žinių apie Bartį Susitraukėlį Jaunesnyjį, Mirties Valgytoją, kuris pabėgo iš Azkabano ir kuris yra atribotas nuo pasaulio tėvo namuose. Padedamas Trumpulio Voldemortas susikūrė elementarų kūną, kuris buvo pakankamas tam, kad galėtų naudotis magija. Jis sugalvojo planą pagal kurį jis atgavo savo tikrąjį kūną. Šiuo planu buvo pagrobtas Haris Poteris, kurio dėka jis prisikėlė dar galingesnis nei buvo.
Kai Haris su Sedriku Digoriu pateko į kapines, Tamsos Valdovas atgimė. Trumpulis su Voldemorto lazdele nužudė Sedriką ir pririšo Harį prie Ridlių šeimos antkapio. Tada Piteris pradėjo senovinį Juodosios magijos ritualą, atgaivinantį kūną, kuris buvo sunaikintas kokiu nors užkeikimu. Hario kraujas buvo vienas iš keleto elementų, kurie prikėlė Voldemortą ir tuo pačiu buvo sugriauta ta apsauga, kurią sukūrė Hario mama. Atgimęs Voldemortas susišaukė Mirties Valgytojus ir bandė nužudyti Harį, tačiau Haris pabėgo nuo Tamsos Valdovo dar kartą. Stojęs į kovą su Tamsos valdovu Haris sutelkė visą savo drąsą ir įstengė likti gyvas.

Antrasis Karas

Pirmiausia Britanijos Magijos Ministerija atsisakė tikėti, jog Valdovas Voldemortas vėl sugrįžo. Magijos ministras Kornelijus Karamelė pradėjo kompromituoti Harį Poterį ir Albą Dumbldorą. Karamelė Dumbldorą paskelbė susipainiojusiu ir pasenusiu, o Harį dėmesio trokštančiu ir psichologiškai nestabiliu paaugliu.
Dumbldoras, reaguodamas į gresiantį pavojų, vėl atkūrė Fenikso broliją, kurios būstine tapo Sirijaus Bleko šeimos namai namai, esantys Grimaldžio aikštės dvyliktu numeriu pažymėtame name, Londone. Jis taip pat siuntė pasiuntinius pas milžinus ir kitus, kurie nėra žmonės, tačiau vistiek sudarytų keblumų, jeigu prisidėtų prie Voldemorto. Dumbldoro nelaimei, milžinai, Psichai ir vilkolakiai jau buvo sąjungininkai su Voldemortu.
Tuo tarpu Smirdžius sugrįžo į savo tarnybą Voldemortui, siekė įgyti įtakos Ministerijoje, drąsindamas Karamelę tikėti, jog Dumbldoro galia kenkia jo valdžiai ir kad Voldemortas tikrai nesugrįžo. Įdėmiai sekdamas ministeriją Voldemortas atsargiai laukė ir rengė planą. Nedaug burtininkų - Mirties Valgytojai ir Fenikso brolijos nariai – žinojo jog Voldemortas vistik prisikėlė. Fenikso Brolijos nariai labai svarbia savo užduotimi laikė ir Hario Poterio apsaugojimą.
Mirties Valgytojams pabėgus iš Azkabano, Voldemortas pradėjo įgyvendinti planą, kaip nužudyti Harį Poterį ir gauti pilną Treloni pranašystės įrašą apie Harį ir Voldemortą, saugomą Ministerijos Paslapčių departamente. Jo planas nepavyko ir vienintelė pasiekiama pranašystės kopija buvo sunaikinta. Mirties Valgytojai, išskyrus Belatriks Leistreidž, buvo pagauti Fenikso Brolijos narių Ministerijos viduje.
Į Ministeriją įsibrovė ir pats Voldemortas, susikovus su Dumbldoru, tačiau nepavykus jo nukaut, jis kartu su savim pasiėmęs Belatriks pranyko iš Ministerijos. Tačiau jį pamatė Magijos ministras ir kai kurie kiti ministerijos darbuotojai. Visi pagaliau patikėjo, jog Voldemortas iš tikrųjų prisikėlė. Ši baimę kelianti žinia greitai buvo žinoma visai burtininkų visuomenei, tai buvo paskatinimas Voldemortui tęsti išpuolius ir atgauti visišką savo galią.
Vėliau Voldemortas planavo užpuolimą daug grėsmingesnio savo priešo - Dumbldoro. Tai buvo paskirta Drakui Smirdžiui, kuris sugebėjo suorganizuoti įėjimą į Hogvartsą, pasinaudojant dviem Pradanginimo spintomis, kurios apėjo galingus burtus, sukūrusius didžiulę apsaugą mokyklai. Severas Sneipas buvo tas, kuris Avados Kedavros užkeikimu nužudė Dumbldorą, prieš tai, kol Drakas atsisakė tai padaryti. Taip vienintelis burtininkas, kurio Voldemortas bijojo, mirė.

Asmeniniai bruožai

Voldemortas yra aprašytas, kaip turintis išblyškusią odą, suplotą tarsi gyvatės su šnervių plyšiais nosį, raudonas akis ir panašius į katės perpjautus vyzdžius. Jis visiškai smulkaus tarsi skeletas kūno, ilgų rankų su nenatūraliai ilgais pirštais. (Pirmame filme vis dėlto jis rodomas su normaliai atrodančia nosimi, o ketvirtame filme jis jau buvo su suplota gyvatiška nosimi, tačiau žaliomis vietoj raudonų akių). Savo jaunystėje Tomas Ridlis buvo labai gražus, juodais plaukais. Jo išvaizdos pasikeitimą lėmė didelis juodosios magijos naudojimas, Horokrusų gamyba skaldant savo sielą.
Voldemortas buvo už tai, kad grynakraujai burtininkai yra geresni už negrynakraujus arba tuo labiau purvakraujus – visiškai žiobarų kilmės. Skelbė, kad tik grynakraujai yra verti vadintis burtininkais. Nors pats Voldemortas nebuvo grynakraujis, jo tėvas buvo žiobaras. Ridlis nekęsdamas savo žiobariškos pavardės ir žiobaro tėvo vardo jį pasikeitė į Lordą Voldemortą ir nužudė nekenčiamą žiobarų Ridlių šeimą, iš dalies dėl to, jog jie buvo žiobarai ir taip pat dėl to jog tėvas paliko jį ir jo motiną.
Voldemortas dėl savo tikėjimo savo pranašumu, pamiršdavo svarbius dalykus atskirais atvejais. Pavyzdžiui, antroje knygoje - Haris Poteris ir Paslapčiu kambarys - jis pamiršo, jog feniksas turi gydomųjų galių.
Tarp Jaunojo Tomo Ridlio ir Hario Poterio yra panašumų: abu yra puskraujai našlaičiai, augo niūriomis sąlygomis, iki tol, kol buvo priimti i Hogvarstą; taip pat tarp jų yra ir išvaizdos panašumų: abu yra juodaplaukiai, palyginus su bendraamžiais aukšti, abiejų veidai yra smulkūs, ir taip pat abu susišnekėjo su gyvatėmis. Jiems abiem Hogvarstas buvo brangesnis už bet kokią kitą vietą Pasaulyje, tik čia jautėsi kaip namie.
Po didelių spėlionių J. K. Rowling, atskleidė tai, jog Voldemorto didžiausia baimė yra gėdingai numirti ir šita jo baimė gali būti jo pralaimėjimo – mirties priežastis. Voldemortas siekia būti visagaliu ir gyventi amžinai. Dumbldoras taip pat pasakė šeštoje knygoje - Haris Poteris ir Netikras Princas, jog Voldemortas slaptai bijo lavonų ir tamsos. Jam taip pat nesiseka suprasti, kad yra kitų būdų sunaikinti žmogų, ne tik mirtimi.

Magiškos galios ir meistriškumas

Voldemortas yra šnipštūnas, kai kurias galias, kaip ir šią, jis paveldėjo iš Salazaro Klastuolio. Jis taip pat vienas geriausių pasaulyje Legilimantijos ir Oklumantijos specialistų, gali žinoti kitų mintis, taip pat apsaugoti savąsias nuo kitų. Jis buvo vienas iš nedaugelio, kurie vistik suprato kaip susikurti Horokrusus ir jų pagalba tapti nemirtingu.
Voldemorto lazdelė pagaminta iš kukmedžio, jos ilgis 13.5 colių (apytiksliai 34,3 cm) ilgio turinti fenikso Fokso plunksną savo šerdyje, ir filmuose rodoma, jog jo lazdelė su kauline rankena. Fokso dar viena plunksna buvo panaudota gaminant Hario Poterio lazdelę. Todėl šios dvi lazdelės, turinčios to paties paukščio plunksnas savo šerdyje, negali kautis viena prieš kitą. Tačiau jai vistik jos priverčiamos kautis, jos gali susijungti Priori Incantatem – Atvirkštiniais kerais. Lazdelėms susijungus iš lazdelių išsiveržia tos lazdelės paleisti kerai atvirkštine seka. Taip atsitiko ir ketvirtos knygos - Haris Poteris ir Ugnies Taurė - gale.
Lazdelių ryšys yra dar vienas simbolis tarp Voldemorto ryšio su Hariu Poteriu, tarp jų yra ir minčių, jausmų ryšys. Jau ketvirtoje knygoje – Haris Poteris ir Ugnies Taurė - Haris atskleidė, jog jis gali įsibrauti į Voldemorto mintis ir jausmus, ir nuo tada jis jausdavo kada Voldemortas būna labai supykęs ar laimingas, Hario randas pasidarė labai skausmingas. Panašiai ir Voldemortas atrado jų ryšį penktojoje knygoje - Haris Poteris ir Fenikso Brolija - ir panaudojo tai pastangom užvaldyti Harį ir priversti jį atkeliauti į reikiamą vietą (Paslapčių departamentą). Aiškiai matoma, jog yra daug požymių, kurie leidžia teigti, jog Hario ir Voldemorto gyvenimai yra susiję.
Voldemorto meistriškumas dvikovose susidurdavo su problema tik tada, kai jis kaudavosi su Albu Dumbldoru. Jie abu buvo grėsmingi priešininkai vienas kitam, galintys kautis kaip lygus su lygiu. Tačiau mirus Dumbldorui, jau niekas negali lygintis galia su Voldemortu.