google/wiki40b huggingface dataset:
Sajas

Sajas (jap. 釵; angl. sai; rus. сай) – duriamasis Okinavos ginklas, forma primenantis trišakį, kurio šoninės šakos trumpos ir kiek atlenktos į šonus. Panašūs ginklai žinomi Indijoje, Kinijoje, Indonezijoje, Malaizijoje, Tailande.
Paprastai teigiama, kad sajai atsirado iš trišakių įrankų, kuriais pureno žemę, sodino ryžius ir pan. Žinoma, kad dajus jau naudojo kitose Azijos šalyse, kai sajų Okinavoje dar nebuvo. Malajoje sają vadina tjabang (arba cabang ar chabang)

Konstrukcija

Geležtė ir šoninės šakos beašmenės. Vientiso sajo ruošinys būna kryžiaus formos, kur vienas galas nukalamas kaip pagrindinė geležtė, abu skersiniai atlenkiami į priekį, lygiagrečiai geležtei (ir gali būti nusmailinami, jais irgi galima atakuoti). Šoninės šakos paprastai simetriškos. Ketvirtasis kryžiaus galas tampa rankenos pagrindu. Rankena rumbuota arba aptraukta šiurkščia neslidžia oda, gale su buožele. Sajų geležčių skerspjūvis gali būti apvalus ar aštuonkampis.
Ilgis – iki 60 cm, masė – 0,500-1,2 kg.

Naudojimas

Kautynių saju technika sudėtingesnė nei paprastu durklu ar trumpu kalaviju. Dažnai kaunamasi dviema sajais, o trečias laikomas už diržo kaip atsarginis ar trečiasis, skirtas naudoti kaip sviedžiamas ginklas. Egzistuoja kelios sajo technikos, kurios leidžia saju priešininką nukauti ar nuginkluoti. Įgudęs kovotojas saju gali kautis prieš kalaviją ir šoninėmis šakomis sukaustyti kalavijo geležtę ir išplėšti kalaviją iš priešininko rankos.
Vienas būdingų sajo laikymo būdų yra toks – sajo rankena visais pirštais laikoma delne, o nykštys prilaiko sąją tarp šoninės šakos ir pagrindinės geležtės. Spaudžiant nykščiu sają galima apsukti, kad jo geležtė nukreipta link alkūnės, o smilius nukreiptas išilgai sajo rankenos link buoželės. Taip perėmus sają jo buožele galima atlikti baksnį, o pagrindinę geležtę atremti į dilbį ir ja blokuoti smūgius (panašiai kaip tonfa) arba, laikant atvirkščiu ėmiu, durti kaip paprastu durklu).
Holivudo filmuose sajas dažniausai rodomas kaip atakavimo ginklas (kalavijo, durklo ar svaidomojo furklo analogas) su ašmenine geležte. Juose beveik nenaudoja sajo buoželės. Toks laikymas, du pirštai prilaiko sają tarpuose tarp šoninių šakų ir geležtės, mažina galimybes saju gintis ar smogti jo buožele.
Sajui artimas ginklas yra japoniška džitė (jitte), kuris turi tik vieną šoninę šaką ir būdavo naudojamas priešininkui nuginkluoti išplėšiant jo kalaviją. Džites naudodavo Edo periodo policininkai.
Gašerbrumas I

Gašerbrumas I (taip pat žinomas kaip K5 arba Hidden Peak) – vienuoliktas pagal aukštį pasaulio kalnas. Viršūnė yra Karakorumo kalnyne, ant Pakistano bei Kinijos sienos. Kalno aukštis – 8080 m virš jūros lygio.
Gašerbrumas balti kalba reiškia „gražų kalną“ (rgasha – gražus, brum – kalnas). 1856 m. kalnui buvo suteiktas pavadinimas K5 (penktoji Karakorumo viršūnė), 1892 m. dėl kalno nuošalumo pasiūlyta jį vadinti Hidden Peak (išvertus – „Pasislėpusi viršūnė“) vardu.
Pirmaisiais žmonėmis įkopusiais į Gašerbrumą I 1958 m. liepos 5 d. tapo amerikiečiai Pitas Šoningas (Pete Schoening) bei Endis Kaufmanas (Andy Kauffman).
Teresė Žižienė

Biografija

1957 m. Kauno medicinos institute Teresė Žižienė baigė medicinos studijas.
Nuo 1957 m. iki 1960 m. dirbo Kauno rajono rajoninės ligoninės pediatrė, nuo 1960 m. iki 1961 m. Kauno rajono greitosios pagalbos gydytoja, 1961 m. Kauno medicinos mokyklos (KMM) vidaus ligų dėstytoja, nuo 1962 m. iki 1965 m. KMM dieninio skyriaus vedėja, nuo 1965 m. iki 1970 m. 3-iosios Kauno miesto ligoninės terapinio skyriaus vedėja.
Nuo 1972 m. iki 1975 m. dirbo vektorkardiografijos srityje, nuo 1975 m. kardiologinės tarnybos organizavimo, kaimo gyventojų sveikatos priežiūros srityje. Nuo 1994 m. Kauno medicinos akademijos (KMA) docentė, nuo 1975 m. Z. Januškevičiaus širdies ir kraujagyslių sistemos fiziologijos ir patologijos MTI prie KMU vyr. mokslinė bendradarbė; po skyriaus reorganizacijos į Kardiologinės tarnybos organizavimo laboratoriją (KTOL), nuo 1986 m. jos vedėja. 1991 m. pradėjo įgyvendinti KTOL parengtą pirminės sveikatos priežiūros kaimo gyventojams modelį – įkūrė Bukonių pirminės sveikatos priežiūros centrą, jam nuo 1992 m. vadovauja (VšĮ Bukonių PSPC yra KMU (anksčiau – KMA) šeimos medicinos klinikos rezidentų praktikos bazė). 1996 m. pirmoji pradėjo dirbti savivaldybės gydytoja ir įgyvendinti sveikatos reformą Jonavos rajone. Prisidėjo perkvalifikuojant terapeutus ir pediatrus į bendrosios praktikos gydytojus, pritraukiant Pasaulio banko investicijas į Jonavos rajoną.
Teresė Žižienė yra Maltos ordino pagalbos tarnybos narė.
Ištekėjusi; vyras Viktoras Žižys, sūnūs Audrius (g. 1960 m.) ir Giedrius (g. 1968 m.).
Čekijos futbolo varžybos 1970–1971 m.

1970–1971 m. pirmenybės

Čekijos komandos žaidė Čekoslovakijos pirmenybėse, žr. Čekoslovakijos futbolo varžybos 1970–1971 m.
Sài Gòn FC

Istorija

Klubo ištakos siekia 2011 m.
Eolas

Dievas Eolas

Eolas (gr. Αἴολος, „žemės naikintojas“) – vėjų dievas. Jis buvo vėjų valdovas (saugotojas), titano Krejaus ir Euribijos sūnus. Eolas su žmona Eos turėjo keturis sūnūs vėjų dievus, pagal kitą versiją teigiama, kad jis turėjo šešis sūnus ir šešias dukteris.
Eolas kontroliuoja vėjų stiprumą ir kryptį, pagal kitų dievų užgaidas. Jis gyveno plaukiojančioje Eolijos saloje, kurią aplankė Odisėjas su savo įgula savo garsiosios kelionės metu. Eolas svetingai juos sutiko ir Odisėjas saloje praleido mėnesį. Vėliau Eolas jiems padėjo, palikdamas pūsti jų kelionės tikslo kryptimi tik vakarų vėją. Bet Odisėjo įgulos nariai atidarė maišą su likusiais vėjais, prieš jiems pasiekiant namus. Vėjai juos nubloškė atgal į Eoliją, kur Eolas atsisakė jiems dar kartą padėti. (Odisėja X, 2; Vergilijus I, 52)
Algimantas Kalinauskas (1923)

Algimantas Kalinauskas (g. 1923 m. liepos 27 d. Kaune – 2010 m. gegužės 7 d.) – Lietuvos dirigentas, muzikologas, smuikininkas, pedagogas.

Biografija

Sesuo Kornelija Kalinauskaitė. 1934–1939 m. mokėsi Klaipėdos muzikos mokykloje P. Matiuko smuiko klasėje, 1939–1940 m. Šiaulių muzikos mokykloje, 1940–1944 m. Vilniaus muzikos mokyklos K. Juodelio smuiko, J. Kačinsko ir M. Šteimano dirigavimo, J. Bendoriaus muzikos teorijos klasėse. 1944 m. stažavo Vienos valstybiniame operos teatre pas K. Bohmą. 1945–1946 m. studijavo Vilniaus konservatorijoje.
1941–1945 m. Vilniaus filharmonijos simfoninio orkestro smuikininkas, Vilniaus operos teatro dirigento asistentas. 1943 m. debiutavo kaip simfoninio orkestro dirigentas. 1946–1958 m. Lietuvos operos ir baleto teatro dirigentas. 1946 m. įsteigė Lietuvos radijo vokalinį ansamblį. 1966–1992 m. Lietuvos konservatorijos (dab. Lietuvos muzikos ir teatro akademija) dėstytojas, 1991–2000 m. Lietuvos muzikos akademijos Muzikos terminijos komisijos mokslinis sekretorius.
Dirbo laikraščių „Literatūra ir menas“ (1961–1966 m.), „Meno saviveikla“, Lietuvos televizijos, radijo muzikos redakcijose. 1958–1961 m. testinio leidinio „Lietuvos teatrai“ redaktorius. Rengė, su kitais, „Literatūros ir meno metraštį“ (1956–1979 m.). Paskelbė straipsnių, esė, recenzijų muzikos ir teatro klausimais, parengė radijo ir televizijos laidų. Išvertė iš vokiečių, italų, prancūzų, anglų, rusų kalbų apie 30 operų libretų, daug dainų, romansų tekstų. Paskelbė darbų muzikinės terminijos klausimais.
Vilimiškė (Kretinga)

Aplinkinės gyvenvietės

PALANGA – 2 km
Parąžė – 1 km 
Valteriškė – 0,5 km
Kiauleikiai – 3 km
Palanga – 2 km
VYDMANTAI – 2 km
 KRETINGA – 9,5 km
Nemirseta – 2,5 km
Girkaliai – 2,5 km
Vydmantai
Vilniaus Simono Daukanto gimnazija

Istorija

1958 m. spalio 3 d. Vilniaus miesto Vykdomojo Komiteto sprendimu Nr. 559 reorganizuota septynmetė mokykla ir įsteigta Vilniaus 23-oji vidurinė mokykla.
1997 m. rugsėjo 24 d. Vilniaus miesto tarybos sprendimu Nr. 76 mokyklai suteiktas „Ąžuolo“ vardas. 2005 m. kovo 25 d. Vilniaus miesto savivaldybės tarybos sprendimu Nr. 1-722 nuo 2005 m. rugsėjo 1 d. mokykla reorganizuota į Vilniaus „Ąžuolo“ pagrindinę mokyklą.
1993 m. Lazdynų mikrorajone buvusio vaikų darželio patalpose Vilniaus pedagoginio universiteto iniciatyva įsteigta pirmoji mieste universitetinė mokykla, kuri iš karto tapo modernių metodikų diegimo, naujų vadovėlių taikymo, dėstytojų – mokytojų bendradarbiavimo, konferencijų, seminarų, studentų praktikos centru. 1997 m. mokykla reorganizuota į vidurinę mokyklą, jai suteiktas Simono Daukanto vardas. 1999–2000 m. išleista pirmoji abiturientų laida.
Didėjant mokinių skaičiui, vaikų darželio pastatas tapo per mažas. 2001 m. mokykla įsikėlė į didesnes patalpas Naugarduko g. 7. 2007 m. prie mokyklos prijungta Vilniaus Ąžuolo pagrindinė mokykla.
2008 m. vasarą besiruošiant akreditacijai, mokyklos atsiskyrė. J. Jasinskio gatvėje liko Vilniaus Simono Daukanto vidurinė mokykla, o Naugarduko g. – Vilniaus Simono Daukanto pagrindinė mokykla. 2009 m. kovo 18 d. Vilniaus Simono Daukanto vidurinė mokykla pertvarkyta į Vilniaus Simono Daukanto gimnaziją.
Rebelheart

Biografija

Susikūrusi 1992 metais, jau nuo 1994 metų grupė nuolat buvo nominuojama prestižiniuose Lietuvos muzikiniuose apdovanojimuose BRAVO. Tris kartus Rebelheart buvo pripažinta geriausia Lietuvos roko grupe. Festivaliuose „Vasaros maratonas ‘98” bei „Gyvas sodas 2000“ Rebelheart taip pat buvo išrinkta kaip geriausia roko grupė. 1999 metais Rebelheart gavo Eurovizijos atrankos konkurso žiūrovų simpatijų prizą. Nuo 1996 metų Rebelheart yra dažnas svečias „Parama“ renginiuose bei baikerių suvažiavimuose. Nuo 1994 metų grupė taip pat daug gastroliuoja užsienyje.
Šveicarijos futbolo varžybos 1899–1900 m.

1899–1900 Serie A pirmenybės

Buvo dvi kvalifikacinės grupės: Rytai ir Vakarai.
Proporcinis atstovavimas

Proporcingas atstovavimas yra rinkimų sistema, kuria siekiama kandidatų grupėms suteikti mandatų kiekį, proporcingą jų gautų balsų skaičiui. Ji turi daug galimų variantų, nes proporcijos gali būti apskaičiuojamos įvairiai, priklausomai nuo pasirinktos formulės. Du pagrindiniai tipai: partijų sąrašų ir perkeliamojo balso.

Istorija

Ši sistema buvo pradėta naudoti daugelyje Europos valstybių antroje XIX a. pusėje, taisant daugumos atstovavimo rinkimų sistemos ydas.

Partijų sąrašų

Naudojant partijų sąrašų metodą, partijoms mandatai išdalinami proporcingai jų gautiems balsams. Pavyzdžiui, partija A gavusi 35% rinkėjų balsų, gaus ir 35% visų galimų vietų parlamente, kurias išdalins sąrašo viršuje esantiems nariams.

Perkeliamojo balso

Perkeliamojo balso atveju mandatai išdalinami lygiai taip pat kaip ir naudojant partijų sąrašų modelį. Skirtumas tik tas, kad rinkėjams suteikiama papildoma galimybė reitinguoti partijų sąrašus. Tai sustiprina rinkėjų atstovavimą, nes leidžia jiems į viršų iškelti kandidatus, esančius ne sąrašo pradžioje.

Vieno perleidžiamo balso sistema

Vieno perleidžiamo balso sistema, kai naudojamas prioritetinis balsavimas ir kiekviename etape pašalinamas vienas kandidatas, taip pat leidžia pasiekti proporcinį atstovavimą.

Formulės

Mandatai kandidatų sąrašams gali būti paskirstomi taikant įvairius matematinius metodus. Populiariausi iš jų: d’Hondt ir Sainte-Laguë.

Poveikis politinei sistemai

Proporcinio atstovavimo sistema, lyginant su daugumos atstovavimo, yra daug palankesnė įvairioms mažumoms ir mažoms partijoms, nes už jas atiduoti rinkėjų balsai nebūna „prarandami“. Dėl šios priežasties ją naudojančiose valstybėse paprastai susiformuoja daugiapartinė valdžia su dažnomis koalicinėmis vyriausybėmis.

Kritika

Manoma, jog proporcingo atstovavimo sistemos paskatintas daugiapartiškumas ir koalicinių vyriausybių egzistavimas mažina stabilumą ir valdžios veikimo efektyvumą, tačiau yra ir tai paneigiančių tyrimų.
Valerija viduje ir išorėje

Turinys

Jauna moteris Valerija, ištekėjusi už sėkmės lydymo choreografo Davido, turi viską, ko gali panorėti, tačiau jos vyras kategoriškai nenori turėti vaikų. Kankinamas troškimas sukelia jai psichinius sutrikimus ir Valerija atsiduria psichiatrinėje klinikoje. Veikiama vaistų, jos būklė tik blogėja ir Valerija pabėga iš ligoninės, tačiau po kurio laiko į ją sugrąžinama. Davidas randa kitą moterį, su kuria imasi kurti bendrą gyvenimą, tuo tarpu Valerija lieka klinikoje, toliau svajodama apie kūdikį...
Drujos gatvė (Vilnius)

Drujos gatvė – gatvė Vilniuje, kuri prasideda kaip Stepono Batoro gatvės tęsinys ir baigiasi ties sankryža su Aušros vartų g. Toliau tiesiai einanti gatvė vadinasi Geležinkelio gatve. Gatvės ilgis – 1,8 km. 1,2 km gatvės atkarpa atidaryta 2006 m. kaip pietinis Senamiesčio aplinkkelis.
Teisės norma

Teisės norma – kompetentingų asmenų (fizinių arba juridinių), organizacijų (pvz., valstybės, Bažnyčios, tarptautinės organizacijos) arba jų įgaliotų institucijų (pvz., valstybėje – parlamento) priimta, sankcionuota, formaliai apibrėžta privaloma taisyklė, kurios vykdymas garantuojamas santykio dalyvių poveikio mechanizmais (išoriniais arba vidiniais). Teisės norma yra socialinė norma, todėl teisė veikia kartu su kitais visuomenės reguliatoriais kaip religija, moralė, dorovė, etika ir kitais.
Teisės normas gali priimti ne tik valstybė, savivaldybė, bet ir pavieniai asmenys – tiek organizacijos kaip juridiniai asmenys – reglamentuoti vidaus santykius, išleidžiant tokius teisės aktus kaip nuostatai, įstatai), tiek ir atskiri individai. Pvz., darbdaviu gali būti fizinis asmuo; savo darbuotojams jis gali nustatyti darbo vidaus taisykles, tvarką, patvirtinti tai oficialiai kaip darbuotojams privalomas normas (taisykles); jei jos atitinka valstybės teisę, jomis gali būti remiamasi netgi valstybinėse institucijose (pvz., teisme).

Požymiai

Teisės normų požymiai yra skirstomi į formaliuosius ir turininguosius.

Turiningieji požymiai

Turiningieji požymiai išreiškia teisės normų vertybinius tikslus (Laisvė, lygybė, teisingumas ir t. t.). Formalieji požymiai žymi tą formą, kurią turi įgauti turiningieji, kad galėtų funkcionuoti praktiškai.
Arnhemo Žemė

Arnhemo Žemė (angl. Arnhem Land) – 97 000 km² teritorija Australijoje, Šiaurinėje Teritorijoje. Skalaujama Timoro, Arafuros jūrų bei Karpentarijos įlankos. Ilgis – 320 km, plotis – iki 460 km. Būdinga smiltainio plynaukštė, iškylanti iki 400 m aukščio, upių išraižyta į atlikuonis. Slėniuose auga drėgnieji tropiniai miškai, pavėjiniuose šlaituose – eukaliptų miškai ir savanos. Klimatas šiame regione tropinis musoninis, du sezonai. Temperatūra svyruoja nuo 15 iki 33 °C (priklausomai nuo sezono). Kasamas boksitas, urano rūda. Įsteigtas Kakadu nacionalinis parkas. Arnhemo Žemėje gyvena jolungų genties aborigenai, garsūs savo menu ir išlaikytomis tradicijomis.
Regionas pavadintas taip pavadintas 1623 m. šį kraštą tyrinėjusio Mato Flinderso. Jis teritoriją pavadino savo laivo „Arnhemo“ garbei.
Rasa Kairienė

Rasa Kairienė (g. 1960 m. kovo 20 d.) – lietuvių diplomatė, Lietuvos ambasadorė Vengrijoje.

Biografija

1978 m. baigė Vilniaus 31-ąją vidurinę mokyklą, 1983 m. – Vilniaus inžinierinį statybos institutą.
1983–1993 m. buvo Vilniaus politechnikumo dėstytoja. 1994–1995 m. dirbo Lietuvos užsienio reikalų ministerijos Ekonomikos departamento Techninės pagalbos ir programų skyriuje 1-ąja sekretorė, skyriaus vedėja. 1995–1999 m. – URM Europos integracijos departamento Techninės pagalbos skyriaus vedėja, 1999–2001 m. – Daugiašalės pagalbos skyriaus vedėja.
2001–2004 m. R.Kairienė buvo Baltijos jūros valstybių tarybos Nuolatinio tarptautinio sekretoriato Švedijoje patarėja, 2004–2005 m. – Vyriausybės kanceliarijos Užsienio politikos skyriaus patarėja. 2005–2006 m. dirbo URM Europos šalių departamento direktore.
2006–2012 m. R.Kairienė buvo Lietuvos ambasadorė Danijos Karalystėje ir Islandijos Respublikai, vėliau vadovavo Lietuvos URM Valstybinio ir diplomatinio protokolo departamentui.
2014–2019 m. rugpjūčio mėn. – Lietuvos ambasadorė Vengrijos Respublikoje.
Marija Anciuvienė

Biografija

Baigė teisę VU Teisės fakultete, įgijo teisininko kvalifikaciją.
VU docentė. Dėstomi dalykai – Europos Sąjungos teisė. Europos teisės departamento prie Lietuvos Respublikos teisingumo ministerijos generalinio direktoriaus pavaduotoja. ES Lietuvių vertimų raštu skyriaus vedėja.
Darbo grupės parengti Lietuvos Respublikos pasiūlymams bei pastaboms Europos Sąjungos Tarpvyriausybinės konferencijos Teisės ekspertų grupei dėl jos rengiamo Sutarties dėl Konstitucijos Europai Protokolo dėl 2003 m. balandžio 16 d. Atėnuose sudarytos Sutarties dėl stojimo į Europos Sąjungą projekto narė, ekspertų darbo grupės Europos Sąjungos kompetencijų pasidalijimo ir apibrėžimo klausimui, svarstomam Konvente dėl Europos ateities, analizuoti ir pirminiams bei galutiniams pasiūlymams dėl Lietuvos Respublikos Seimo pozicijos parengti narė, darbo grupės Seimo darbo Lietuvai tapus Europos Sąjungos nare koncepcijai ir reikalingiems teisės aktų pakeitimų projektams parengti narė.
Knygų apie teisę vertėja ir bendraautorė.

Apdovanojimai

Ordino "Už nuopelnus Lietuvai" medalis, Lietuva, 2004-06-25.
Irish Singles Chart

The Irish Singles Chart yra Airijos muzikinių singlų populiarumo topas. Topas leidžiamas kas savaitę. Jį leidžia Irish Recorded Music Association. Topo vietos nustatomos atsižvelgiant į pardavimų skaičių, populiariausius radijo stočių hitus bei atsisiuntimų skaičių. Topas išleidžiamas kiekvieną ketvirtadienį.
Pirmasis singlų topas buvo išleistas 1962 m. spalio 1 d.

Istorija

1992 m. topas buvo sudarinėjimas iš įrašų kompanijų išleistų CD diskų skaičiaus. Dabar topų sąrašą praneša Pop4 programa, transliuojama per kuri yra TG4 televiziją. 2006 m. liepos 1 d. buvo pranešta, jog legalūs parsisiuntimai įeis į vietų sudarymą. Atsisiuntimai taip pat turės savo atskirą topą. Visa informacija bus surinkta iš iTunes, Vodafone, eircom, Sony Connect, Wippit ir Bleep.com internetinių muzikos parduotuvių.
Juškėnų kapinynas

Tyrimai

Kapinynas įrengtas 6–7 m aukščio kalvoje nuolaidžiais šlaitais. Ariant kapinyno teritoriją buvo randama daug žmonių kaulų. Radus žiedą, 1978 m. Istorijos instituto archeologai (tyrimų vadovas Vytautas Urbonavičius) kapinyno pietinėje dalyje ištyrė 20 m² plotą. Rasti keturi XVI a. – XVII a. kapai. Mirusieji laidoti 0,3-0,65 m gylio ovaliose duobėse aukštielninki, sulenktomis ir ant juosmens arba dubens sudėtomis rankomis, ištiestomis, vienas mirusysis sukryžiuotomis, kojomis. Įkapės: žalvariniais apkaustais apkaltos piniginės ir žalvarinės sagos liekanos, moneta. 1994 m. Kultūros paveldo centro archeologai patikslino kapinyno teritoriją ir nustatė apsaugos zoną – apie 0,37 ha plotą.
Juodeliškė (Seinai)

Istorija

Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. Pagal 1921 m. lenkų valdžios atliktą gyventojų surašymą kaime buvo 89 gyventojai, iš kurių 5 lenkai ir 84 lietuviai. 1973-1974 m. veikė biblioteka su lietuviškomis ir lenkiškomis knygomis, ji turėjo filialus Burbiškiuose, Jonaraistyje, Radžiūčiuose ir Rimkežeriuose. Buvo rengiami literatūriniai vakarai.  1958 m. balandžio 30 d. įsikūrė Lenkijos visuomeninės kultūros draugijos padalinys. Iki 1976 m. liepos 1 d. kaimas priklausė Suvalkų vaivadijos Berznyko valsčiui.  1975-1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.
Skuodo rajono savivaldybės taryba 1997–2000 m.

Veikla

Rajono meru išrinktas Liudvikas Žukauskas, jo pavaduotoju Kazys Viršilas. Savivaldybės administratoriumi paskirtas Aloyzas Paulikas.
Akmenės akmuo

Akmenės akmuo – riedulys Raseinių rajono savivaldybės teritorijoje, Akmenės kaimo pakraštyje.

Istorija

Akmuo netaisyklingo daugiakampio formos, 4,5 x 4 m dydžio, 2,2 m aukščio. Pagal padavimus, ant akmens buvo aukojama. 1808 m. dvarininkės Kontrimienės rūpesčiu aukščiausioje akmens vietoje buvo įrengta, vėliau kelis kartus atnaujinta, medinė koplytėlė su šventųjų statulėlėmis. Iš koplytėlėje suaukotų pinigų buvo išlaikoma prieglauda. Iki XX a. ketvirtojo dešimtmečio Akmenės akmuo buvo gausiai lankomas, prie koplytėlės meldžiamasi, daromi apžadai, aukojama pinigų. Tikėta, kad Sandravos upelio, kuris anksčiau akmenį juosė iš rytų, vanduo turi gydomųjų savybių. Į pietryčius nuo akmens buvo senojo geležies amžiaus pilkapių.
2012 m. audra sudaužė ant akmens buvusią koplytėlę. Restauruota koplytėlė atstatyta ir peršventinta 2014 m. rugpjūčio mėn.
Šalčininkų rajono savivaldybė

Savivalda

Atstovaujamoji valdžia – Šalčininkų rajono savivaldybės taryba, vykdomoji valdžia – Šalčininkų rajono savivaldybės administracija.
Klaipėdos rytas

Klaipėdos rytas (iki 1995 m. „Rytas“) – spaustuvė Klaipėdoje, veikusi 1924–2002 m.

Veikla

Pagrindinė veikla: knygų, žurnalų, laikraščių, lankstinukų, afišų, kitų smulkių spaudinių spausdinimas, įrašytų laikmenų atgaminimas.

Istorija

Įkurta kaip spaudos leidimo ir prekybos akcinės bendrovės „Rytas“ (veikė 1921–1939 m.) spaustuvė. Spausdino dienraštį „Klaipėdos žinios“ (1926 m. prijungtas prie laikraščio „Lietuvos keleivis“), 1936–1939 m. laikraštį „Vakarai“ ir jo savaitinį priedą „Vaikų vakarai“.
1933 m. turėjo 8 linotipus, 4 iškilosios spaudos mašinas, taikė cinkografiją. 1939–1945 m. neveikė, dalis įrenginių buvo išvežta į „Spindulio“ spaustuvę Kaune.
1945 m. pabaigoje atkurta. Iš pradžių spausdino laikraščio „Sovetskaja Klajpeda“, „Raudonasis švyturys“, 1950–1990 m. „Tarybinė Klaipėda“ ir kita. 1960 m. įsigijo rotacinę spaudos mašiną. 1972 m. spaustuvė rekonstruota, įsigijo šešiaspalvę rotacine ofsetinę spaudos mašiną. 1976 m. prijungtos Kretingos, Skuodo, Šilutės, Plungės, Tauragės, Telšių, Šilalės spaustuvės. 1977–1982 m. spaustuvė išplėsta, pastatyti nauji korpusai, įrengtas fotorinkimo baras.
1986 m. spausdino 16 pavadinimų periodinius leidinius, produkcija – 78 mln. spaudos lanko atspaudų, 108 mln. etikečių, 11 mln. piešimo sąsiuvinių. 1990 m. tapo valstybine įmone-spaustuve.
1992 m. spausdino 24 pavadinimų periodinius leidinius, produkcija – 97,5 mln. spaudos lanko atspaudų, 129 mln. spalvos lanko atspaudų, dirbo 300 darbuotojų.
1995 m. tapo akcine bendrove „Klaipėdos rytas“. 2002 m. (tuo metu dirbo apie 200 darbuotojų) iškėlus bankroto bylą veiklą nutraukė.
Astravai

Istorija

Seną kaimo kilmę liudija netoliese stūksantis piliakalnis, o dabartinis kaimas greičiausiai susiformavo Valakų reformos metu XVI a. viduryje, priklausė Kupiškio seniūnijai. Pirmą kartą istoriniuose šaltiniuose paminėtas 1581 m. 1603 m. priklausė seniūnijos Marnakos vaitijai. Kaimas XVII a. nukentėjo nuo rusų ir švedų, 1710 m. – nuo didžiojo maro.
1843–1919 m. priklausė Ukmergės apskrities Kupiškio valsčiaus Piotro seniūnijai. 1919–1950 m. – Kupiškio valsčiaus Givakarų seniūnijai, iki 1954 m. – Vabalninko rajonui.
1863 m. veikė sukilėlių būrys. 1915 m. vasarą Astravai nukentėjo nuo karo.
1944–1948 m. kaimo apylinkėse veikė Albino Tindžiūno-Dėdės vadovaujamas partizanų būrys. Turėjo bunkerį Sypsalos miške.
1949 m. rugsėjo 10 d. įkurtas kolūkis, 1953 m. vasarį prijungtas prie „Mūsų rytojaus“, o nuo 1973 m. priklausė Antašavos kolūkiui.
1999 m. Juozo Laužiko sodyba pripažinta gražiausia Panevėžio apskrityje.

Pavadinimo kilmė

Manoma, jog anksčiau kaimo pavadinimas buvo Sala, o vėliau suslavintas – Островец. Toks pavadinimas galėjo kilti iš to, kad tirpstant ledynui Pyvesa tekėjo dideliu slėniu ir ties Astravais šakojosi apsupdama aukštumą (salą). Vėliau dalis slėnio supelkėjo ir iš trijų pusių supo aukštumą.

Piliakalnis

Astravų piliakalnis yra 900 m į rytus nuo kaimo, netoli Didžprūdžio upelio, apsuptas pelkėto miško. 1969 m. piliakalnį aplankė Lietuvos mokslų akademijos archeologų grupė, vėliau kasinėjo Povilas Matulionis, tačiau rimčiau netyrinėtas.
Piliakalnio aikštelė yra apie 30 metrų skersmens, juosiama 2 m aukščio pylimo. Greičiausiai buvo naudojamas I m. e. tūkstm. čia gyvenusių sėlių giminės. Kurį laiką artas, todėl deformuotas.
Teisinė kultūra

Teisinė kultūra – socialinės kultūros ir teisinės sistemos dalis. Apima teisinių posistemių (teisės, teisinių organizacijų, teisininkų) kultūrą, asmenų teisines kultūros nuostatas, procesų kultūrą (pvz., teisėkūros, teisės politinių procesų kultūrą). Gali būti išskiriama kolektyvinė ir individuali teisinė kultūra. Neturi tiesioginio ryšio su teisiniu švietimu, teisine sąmone, teisiniu išsilavinimu (pvz., turintis aukštąjį teisinį išsilavinimą, plačios teisinės erudicijos žmogus gali būti žemos teisinės kultūros).
Vilius Armanavičius

Karjera

Profesionalo karjerą pradėjo FC Stumbras. Šiame klube žaidė nuo 2015 m.
2018 m. perėjo į FK Jonava.
Nuo 2019 m. žaidžia Klaipėdos „Atlante“.