google/wiki40b huggingface dataset:
Irena Seliukaitė

Biografija

Tėvams persikėlus, augo Erzvėte (Ignalinos raj.), 1972 m. baigė Tverečiaus vidurinę mokyklą. 1976 m. baigė lietuvių kalbos ir literatūros studijas Vilniaus pedagoginiame institute.
1976-1981 m. I. Seliukaitė dirbo Skiemonių vidurinėje mokykloje (Anykščių raj.) lietuvių kalbos ir literatūros mokytoja, buvo užklasinės veiklos organizatorė, vykdė kraštotyrinius tyrinėjimus.
Nuo 1996 m.  I. Seliukaitė dirbo Lietuvos Respublikos kultūros ministerijoje, kuravo etninės kultūros, regionų kultūros plėtros sritis. 
1981-1990 m. ji buvo Lietuvos kraštotyros draugijos pirmininko pavaduotoja, 1990-2005 m. – šios draugijos pirmininkė, nuo 2005 m. vėl buvo draugijos pirmininko pavaduotoja, valdybos nare. 
1992-2002 m. buvo metinio kraštotyros draugijos žurnalo „Mūsų kraštas“ vyr. redaktorė. Ji taip pat buvo atnaujinto žurnalo „Gimtasai kraštas“ redkolegijos nare, Etninės kultūros globos tarybos nare.

Veikla

I. Seliukaitė buvo kraštotyrininkų, tautodailininkų ir kitų įdomių žmonių autorinių parodų organizatorė, rengė kompleksines kraštotyros ekspedicijas įvairiose Lietuvos vietose ir už jos ribų, kaupė kraštotyrinę medžiagą apie išnykusius kaimus. Šių ekspedicijų dėka parengtas beveik 3 tūkst. tomų archyvas, kuris buvo perduotas Lietuvos nacionaliniam muziejui. Ji buvo daugelio kraštotyros monografijų redakcinių kolegijų pirmininkė, monografijų, metodinių leidinių ir straipsnių rinkinių autorė ir sudarytoja. Taip pat parašė ir paskelbė per 100 straipsnių krašto etnokultūros temomis kraštotyros monografijose ir spaudoje, sukūrė scenarijus keliems dokumentiniams kino filmams.
Saturn apdovanojimas

„Saturn“ apdovanojimas (angl. Saturn Award) – nuo 1972 m. JAV kasmet teikiamas prizas geriausiems metų mokslinės ir maginės fantastikos bei siaubo filmams, televizijos serialams ir DVD leidimams.
Apdovanojimus įkūrė Donald A. Reed teigdamas, jog tokio žanro filmai nėra pakankamai įvertinami. Apdovanojimo statulėlė vaizduoja Saturno planetą, kuri apjuosta žiedu iš filmų juostos.
Gharbo–Šrardos–Beni Chseno regionas

Geografija

Garb-Šrarda-Beni Chseno regionas yra Atlanto vandenynu pakrantėje ir ribojasi su regionais: Tanžero-Tetuano šiaurėje, Tazo-Alhoseimo-Taunato ir Feso-Bulmano rytuose, Rabato-Sale-Zamuro-Zearo pietuose.
Oki salos

Oki salos (jap. 隠岐諸島 = Oki-shotō, ar 隠岐の島 Oki-no-shima, 隠岐群島 Oki-guntō) – salynas Japonijos jūroje. Jos priklauso Japonijai, Šimanės prefektūrai ir sudaro Okio apskritį. Anksčiau Oki salos sudarė Oki žemę. Salų bendras plotas 346,1 km². Tik keturios iš šešiolikos salų, turinčių pavadinimus, yra nuolat gyvenamos. Didžioji salyno dalis priklauso Daisen-Oki nacionaliniam parkui. Dėl geologinio palikimo Oki salos nuo 2014 m. yra UNESCO geoparkas.
Žaliojo rakto programa

Programos tikslai ir kriterijai

„Žaliojo rakto“ programa siekiama keisti turizmo organizatorių ir dalyvių elgesį bei skatinti juos rūpintis aplinka. Šios programos nauda turizmo sektoriaus įmonėms – mažesnės išlaidos vandeniui, energijai, atliekų tvarkymui, švaresnė aplinka bei geresnis įvaizdis klientų atžvilgiu.
Šios programos kriterijai vienija tris pagrindines sritis: aplinkosauginio valdymo, komunikacijos ir mokymų bei techninių reikalavimų. Reikalaujama turėti parengtą aplinkosaugos politiką, tikslų bei veiksmų planus, įtraukti svečius bei darbuotojus į aplinkosauginę veiklą. Tam, kad įgyvendintų techninius kriterijus, programos dalyvis turi tvarkyti atliekas, mažinti vandens bei energijos sąnaudas, pasirinkti tinkamas valymo ir plovimo priemones.

Istorija

Įgyvendinus aplinkosauginius reikalavimus, dalyviui vieneriems metams suteikiamas diplomas. Programos dalyviai kasmet iš naujo turi įrodyti, jog atitinka jiems keliamus reikalavimus.
„Žaliojo rakto“ programa buvo pradėta vykdyti Danijoje 1994 m. Šiuo metu daugiau nei 1800 dalyvių 29 šalyse apdovanoti Žaliojo rakto programos diplomais.

Lietuvoje

Lietuvoje 2003 metais viešbutis „Baltpark“ Vilniuje apdovanotas Žaliojo rakto diplomu. Įgyvendinat programos reikalavimus, viešbutyje buvo paruoštas ir įvykdytas darbuotojų mokymo planas, nustatytos nerūkymo zonos, pakeisti buitinės chemijos, biuro ir buitinio popieriaus tiekėjai, rankšluosčių keitimo kambariuose tvarka, pradėtos naudoti A klasės efektyvumo lemputės, sudarytos sąlygos rūšiuoti atliekas, atsisakyta higienos priemonių, įpakuotų vienkartinėse pakuotėse. 2004 – 2007 metais „Baltpark“ viešbučiai Vilniuje ir Klaipėdoje (dabar jau „Reval Inn Vilnius“ ir „Reval Inn Klaipėda“) bei viešbutis „Reval Hotel Lietuva“ kasmet apdovanoti Žaliojo rakto diplomais. 2007 metais „Žaliojo rakto“ diplomais apdovanotos ir keturios kaimo turizmo sodybos.
Nove Mestas prie Vaho

Istorija

Vietovėje žmonių gyventa nuo priešistorinių laikų. Tai liūdija rasti akmens ir bronzos amžiaus radiniai. Mnešicės priemestyje rasta priešistorinė gyvenvietė.
Rašytiniuose šaltiniuose pirmą kartą paminėta 1263 m., kai Vengrijos karalius Bela IV suteikė laisvę, po Mohi slėnio mūšio, kovojusiems prieš Mongolų imperiją. Priklausė benediktinų ordinui. 1550 m. suteiktos miestelio teisės. XIX a. suklestėjo žemės ūkis.
Železnogorskas (Kurskas)

Istorija

Železnogorskas pradėjo kurtis 1957 m., ėmus kasti rūdą Michailovsko geležies telkinyje ir pradėjus statyti kalnakasybos kombinatą. 1962 m. suteiktas miesto statusas. 2008 m. prie miesto prijungta keletas aplinkinių gyvenviečių bei kaimų.
Mykolas Gadliauskas

Mykolas Gadliauskas (g. 1945 m. gegužės 30 d. Skirsnemunėje, Jurbarko raj.) – Lietuvos muzikos pedagogas, choro dirigentas.

Biografija

Mokėsi Skirsnemunės vidurinėje mokykloje, akordeonu griežti mokė muzikos mokytojas Benediktas Vasiliauskas. 1961–1965 m. choro dirigavimo mokėsi Kauno Juozo Gruodžio muzikos technikume (dėst. Jonas Januškevičius). 1965–1972 m. choro dirigavimo studijas neakivaizdiniu būdu tęsė Lietuvos valstybinėje konservatorijoje (vyr. dėst. Algimanto Lopo ir dėst. Viktoro Budrevičiaus klasės).
1964 m. subūrė Jonavos baldų kombinato dainų ir šokių ansamblį ir jam vadovavo – parengė 1965 m. respublikinei dainų šventei ir konkursui. 1967–1972 m. – Kauno aklųjų mokyklos – internato muzikos ir dainavimo mokytojas. Parašė metodinį darbą „Brailio muzikinė sistema ir praktinis pritaikymas darbe“ (1972 m.).
1974–1985 m. – Garliavos (Kauno raj.) vaikų muzikos mokyklos direktoriaus pavaduotojas ir jaunių choro vadovas. Chorą parengė 1977 ir 1980 m. respublikinėms dainų šventėms, dalyvavo konkursuose. 1977–1992 m. – Garliavos gyvenvietės moterų choro vadovas. Kolektyvą parengė 1980 ir 1985 m. respublikinėms bei 1990 m. Lietuvos tautinei dainų šventėms, ne kartą pelnė pirmąsias vietas respublikiniuose konkursuose „Dainuoja darbo Lietuva“.
1974 m. įkūrė Kauno šilko kombinato dainų ir šokių ansamblį, jam vadovavo iki 1976 m., parengė 1975 m. respublikinei dainų šventei.
Nuo 1985 m. – Kauno 1-osios muzikos mokyklos akordeonų orkestro vadovas. Kolektyvas – 1987 m. respublikinės moksleivių dainų šventės konkurso laureatas, 1987 m. Baltijos respublikų vaikų muzikos mokyklų konkurse Tartu (Estija) pripažintas geriausiu orkestru. Jį parengė 1997 m. Lietuvos moksleivių dainų šventei Vilniuje. 1997 m. subūrė Kauno miesto muzikos mokytojų akordeonų orkestrą, yra jo meno vadovas.
M. Gadliauskas – 1975 m. Kauno miesto dainų šventės dirigentas, 1977 m. Kauno rajono moksleivių dainų šventės vyr. dirigentas ir 1983 m. Kauno zonos dainų šventės Garliavoje vyr. dirigentas. 1996 m. jam suteikta muzikos mokytojo metodininko kvalifikacijos kategorija.

Šaltinis

Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999. Informacijos publikavimui gautas žodinis autoriaus leidimas.
Aristotelis (Mėnulio krateris)

Aristotelis (lot. Aristoteles, 50.2°N 17.4°W) – smūginis Mėnulio krateris, esantis Mėnulio matomosios pusės šiaurėje. Pavadintas sen. graikų filosofo ir gamtamokslininko Aristotelio (383−322 m. pr. m. e.) vardu.
Aristotelio krateris (Nr. 13, žr. schemą) yra Šalčio jūros rytinėje pusėje, piečiau jo yra kitas pažymėtinas krateris Eudoksas (14). Aristotelio skersmuo 87 km, jo kraštai yra aiškūs. Sienos su aiškiomis terasomis ir iškyla iki 3,3 km aukščio virš dugno. Rytinėje sienoje yra mažas Mičelo (Mitchell, 30 km skersmens) krateris, kuris yra senesnis už Aristotelį ir geras pavyzdys, kai vėlesnis didesnis krateris užkloja senesnį mažą. Aristotelio sienose galima įžvelgti pėdsakus didelių uolų gabalų, kurie atitrūko nuo jų ir nuriedėjo žemyn. Aristotelio ir Eudokso kraterių pora matoma iš Žemės pro žiūronus beveik visų Mėnulio fazių metu.
Tiesas

Istorija

1863 m. kaimo vietoje prancūzai pastatė tvirtovę, po 1885 m. gyvenvietė ėmė sparčiai vystytis kaip prekybos ir verslo centras.
Plunksna (rašymas)

Plunksna – plunksnakočio dalis, kuria rašalas perkeliamas ant popieriaus. Skirtingų tipų plunksnos skirstomos pagal jų paskirtį, formą ir dydį, taip pat ir pagal medžiaga, iš kurios jos yra pagamintos.

Plunksnų rūšys

Plunksnos būna įvairių formų ir dydžių ir skirtos įvairiems tikslams, tačiau gali būti padalinta į du pagrindinius tipus: plačios plunksnos ir smailios plunksnos.

Plati plunksna

Plati plunksna yra senesnis plunksnų rūšis. Ji yra nelanksti ir turi plokščią kraštą. Rašiklis paprastai laikomas pastoviu kampu paviršiaus atžvilgiu; skirtingiems šriftams naudojamas skirtingas kampas. Stori ir ploni brūkšnys sukuriamas keičiant rašymo kryptį.

Smaili plunksna

Smaili plunksna yra lanksti ir skirtingai nuo plačios plunksnos turi smailų galiuką. Platūs ir siauri brūkšniai gaunami keičiant spaudimą atitenkantį metaliniam galiukui. Storos linijos sukuriamos braukiant žemyn ir spaudžiant plunksną žemyn, todėl plunksnos galiukas išsiskiečia, kas leidžia ant popieriaus per platesnį tarpą tekėti didesniam kiekiui rašalo. Lengvesnis spaudimas mažiau prasiskiečia plunksnos galiuką, dėl ko brūkšnis yra plonesnis. Ploniausias brūkšnis gaunamas braukiant aukštyn ir į šoną. Dėl smailaus metalinio galiuko formos storos linijos gali būti rašomos tik braukiant žemyn, nes esant didesniam spaudimui, reikalingam plačiam brūkšniui, plunksnos galiukas įsipjauna į popierių.
Smailiosios plunksnos atsirado XVII amžiuje ir iš pradžių buvo gaminamos rankiniu būdu iš paukščių plunksnų panašiai kaip ir plačiakraštes plunksnos. Artėjant pramoninės revoliucijos pabaigai XIX amžiaus pradžioje, didelė paklausa plunksnoms kartu su plieno gamybos procesų tobulėjimu galų gale atvedė į plieninių plunksnų masinę gamybą. Smailios plunksnos taip pat paskatino naujų kaligrafijos stilių atsiradimą.
Smailiosios plunksnos taip pat naudojamos eskizams, žemėlapių ir techniniams brėžiniams. Ir nors bet kokios smailiosios plunksnos gali būti naudojamas piešimui, yra plunksnos panašios į rašymo plunksnas, kurios yra skirtos būtent piešimui.
Zigmas Gaidamavičius

Biografija

Privačiai pramokęs muzikos, 1937–1941 m. studijavo Kauno konservatorijoje, kur mokėsi choro dirigavimo (dėst. Antanas Budriūnas), fortepijono (dėst. Balys Dvarionas), muzikos teorijos (dėst. Juozas Gruodis, Jurgis Karnavičius ir Vladas Jakubėnas). Buvo „Dainos“ draugijos mišriojo choro chormeisteris.
Aktyvesnę chorvedžio veiklą pradėjo nuo 1960 m. Vilniuje. 1960–1963 m. – Vilniaus geležinkelininkų kultūros rūmų meno vadovas, suorganizavo moterų chorą ir vokalistų būrelį, 1964–1967 m. – Vilniaus statybininkų kultūros rūmų meno vadovas, suorganizavo mišrųjį chorą ir parengė 1965 m. respublikinei dainų šventei.
Nuo 1964 m. – Vilniaus kailių pramonės gamybinio susivienijimo mišriojo choro vadovas – kolektyvą parengė 1965, 1970 ir 1975 m. respublikinėms dainų šventėms.
1968–1980 m. – Lietuvos vidaus reikalų ministerijos vyrų choro „Sakalas“ (1971 m.) meno vadovas ir dirigentas. Chorą parengė 1970, 1975 ir 1980 m. respublikinėms dainų šventėms, 1973 ir 1978 m. respublikiniams moterų ir vyrų chorų sąskrydžiams Šiauliuose. „Sakalas“ įvairiuose konkursuose pelnė pirmųjų ir kitų prizinių vietų, daug koncertavo Lietuvos miestuose ir miesteliuose, ne kartą dainavo Maskvoje, Minske ir Rygoje, o 1975 m. – Bulgarijoje. Choro repertuare buvo daug sudėtingų klasikinių ir šiuolaikinių kūrinių, kuriuos „Sakalo“ vyrai (60–70 dalyvių) visuomet interpretuodavo su dideliu patosu.
Z. Gaidamavičius dirigavo 1973 ir 1978 m. respublikiniuose vyrų ir moterų chorų sąskrydžiuose Šiauliuose, 1987 m. meno mėgėjų festivalyje Trakuose ir rajoninėse dainų šventėse bei festivaliuose. 1985 m. Minsko aukštosios milicijos mokyklos Vilniaus fakultete suorganizavo 40 dalyvių vyrų chorą ir keletą metų jam sėkmingai vadovavo. Harmonizavo keletą lietuvių liaudies dainų. 1987 m. apdovanotas Kultūros žymūno ženklu.

Šaltinis

Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999. Informacijos publikavimui gautas žodinis autoriaus leidimas.
Žibininkų kapinynas

Istorija

1935 m. į Kauno miesto muziejų iš Žibininkų pateko XI-XII a. archeologinių senienų. Iš jų išliko tik X-XI a. kuršiška žalvarinė pasaginė segė žvaigždiniais galais, kuri dabar saugoma Nacionaliniame M. K. Čiurliono muziejuje.
1972 m. kapinynas paskelbtas respublikinės reikšmės archeologijos paminklu (AR547), o 2005 m. – registriniu kultūros paveldo objektu. Saugomos teritorijos dydis – 0,45 ha

Tyrimai

1950 m. žvalgė Lietuvos mokslų akademijos Lietuvos istorijos instituto archeologinė ekspedicija (tyrimų vadovas Adolfas Tautavičius), 1959 m. – Kretingos kraštotyros muziejaus vyr. mokslinis bendradarbis Juozas Mickevičius, 1982 m. – Mokslinė metodinė kultūros paminklų apsaugos taryba (tyrimų vadovas Romas Olišauskas), 1992 m. – Lietuvos kultūros paveldo mokslinis centras (tyrimų vadovas Vilnius Morkūnas).
2000 m. tyrinėjo Kretingos muziejaus ir Vilniaus universiteto archeologinė ekspedicija (tyrimų vadovas Julius Kanarskas). Saugomoje teritorijoje buvo ištirtas 21 m² plotas. Archeologinių radinių, kapaviečių ar kultūrinio sluoksnio pėdsakų nerasta. Nustatyta, kad pirminis žemės paviršius užneštas 70-75 cm storio smėlingos žemės sluoksnio.
Raimundas Paliukas

Biografija

1965 m. baigė Kauno 4-ąją vidurinę mokyklą. 1965–1970 m. studijavo Vilniaus universiteto Gamtos fakultete, įgijo inžinieriaus geologo bakalauro laipsnį.
1970–1987 m. Kauno hidrogeologijos ekspedicijoje užėmė hidrogeologo, padalinio vadovo, vyriausiausiojo inžinieriaus pareigas. 1987–1990 m. Gargždų naftos žvalgybos ekspedicijos viršininkas. 1990–1992 m. Klaipėdos rajono valdytojo pavaduotojas, atsakingas už infrastruktūrą ir pramonę. 1992–2004 m. įvairios energetikos bendrovės Klaipėdoje ir Vilniuje vadovas. 2001–2008 m. Lietuvos dujų asociacijos prezidentas, o 2000–2001 m. UAB „Gargždų Mida“ atstovybės Vilniuje vadovas.
2008 m. ėjo Lietuvos Respublikos aplinkos ministerijos viceministro pareigas. Nuo 2009-ųjų Lietuvos dujų asociacijos viceprezidentas, o jau 2011 m. ėjo AB „Suskystintos dujos“ generalinio direktoriaus patarėjo pareigas. 2012 m. buvo VšĮ „Valstybės iniciatyvos“ direktoriaus pavaduotojas strateginei plėtrai.
2012–2016 m. Lietuvos Respublikos Seimo narys.
San Marino futbolo varžybos 2010–2011 m.

2010–2011 m. San Marino futbolo pirmenybės

Tai buvo 26–asis San Marino futbolo čempionatas.
Pauls Mandelštams

Biografija

Gimė 1870 m. rugsėjo 6 d. Žagarėje. Mokėsi Rygos vokiečių gimnazijoje. 1891-1892 m. studijavo mechaniką Rygos technikos universitete, o 1892-1898 m. architektūrą. 1901-1902 m. dirbo Rygos tramvajaus projektavimo darbuose, 1903-1904 m. Rygos santechninių inžinerinių tinklų projektavime. Per savo gyvenimą suprojektavo apie 70 gyvenamųjų namų Rygos mieste. Mirė 1941 m. Rygos gete.
Araukanija

Araukanija (isp. Araucanía) – istorinis kraštas vidurio Čilėje, buvęs mapučių (ispanų vadintų araukanais) svarbiausia žeme. Iki Čilės užkariavimo mapučių gyvenami plotai driekėsi nuo Itatos upės šiaurėje iki Tolteno pietuose. Po kelis šimtmečius trukusio Arauko karo šiaurinė Araukanijos riba nusidriekė iki Bio Bio upės.
Dabar istorinė Araukanija padalinta į Bio Bio ir Araukanijos regionus.
Tokmac Nguen

Karjera

Nuo 2011 m. priklausė norvegų Strømsgodset IF, bet buvo skolinamas kitiems klubams. (Bærum SK ir Mjøndalen IF.)
Nuo 2019 m. Ferencváros narys. Pasižymėjo įvarčiu Europos lygos 2019–2020 m. turnyro atrankoje prieš FK Sūduva.

Rinktinės

Yra atstovavęs Norvegijos jaunimo rinktines.
Gerardas Žalėnas

Biografija

1977 m. baigė aktoriaus meistriškumo studijas LSSR konservatorijoje (kurso vadovė Irena Vaišytė). Dirbo Šiaulių dramos teatre, Valstybiniame jaunimo teatre.
Nuo 1996 m. iki dabar dirba LR užsienio reikalų ministerijoje. Dirbo LR nuolatinėje atstovybėje prie UNESCO (Paryžius, Prancūzija), LR ambasadoje Kazachstano Respublikoje (Almata), LR generaliniame konsulate Kaliningrade (Rusija).
Aktorių Trio atliekamos dainos „Lietus“ autorius. Dainą taip pat atliko "Lemon Joy".
2003 m. apdovanotas ordino „Už nuopelnus Lietuvai“ Riterio kryžiumi.
XV amžiaus 5-as dešimtmetis

XV amžiaus penktasis dešimtmetis prasidėjo 1441 m. ir baigėsi 1450 m.
Tūkstantmečiai: 1 tūkstantmetis – 2 tūkstantmetis – 3 tūkstantmetis
Amžiai: XIV amžius – XV amžius – XVI amžius
Dešimtmečiai:
10-as1-as2-as3-as4-as
- 5-as -
6-as7-as8-as9-as10-as
Metai:  1441 1442 1443 1444 1445 1446 1447 1448 1449 1450
EXT2

EXT2 yra Linux naudojama failų sistema. Ji dirba patikimai, bet neturi žurnalo, todėl ne pagal taisykles išjungtas kompiuteris „atsigauna“ itin lėtai. Šiuo metu vietoje EXT2 dažniau naudojama naujesnė, tačiau didžiąja dalimi suderinama EXT3 failų sistema.
Kadangi EXT2 naudojama jau daugiau nei 10 metų (sukurta apie 1993), egzistuoja didelis kiekis priemonių, leidžiančių šią failų sistemą naudoti iš kitų operacinių sistemų, pvz., įvairių Windows ir UNIX versijų, todėl, tarp naudotojų, reikalaujančių didesnio suderinamumo, EXT2 yra populiari iki šiol.
José Enrique Sánchez

Biografija

Jaunystėje laikytas perspektyviu sprinteriu ir ilgai neapsisprendęs, kurią sporto šaką – ar futbolą, ar bėgimą – pasirinkti. Galiausiai, nusprendęs eiti futbolininko keliu, profesionalo karjerą pradėjo Levante komandoje, iš kurios 2005 m. persikėlė į priešininkų Valencia gretas. Šikšnosparniai jį sezonui paskolino Celta de Vigo klubui, kur žaisdamas jis patraukė Villarreal skautų dėmesį. Villarreal gynėją įsigijo 2006 m, o po metų už 8,7 mln. eurų pardavė Newcastle United klubui. Nepalikęs komandos po nesėkmingo 2008-2009 m. sezono, kurio metu iškrista į žemesnį divizioną, 2010 m. sirgalių buvo išrinktas Newcastle United metų žaidėju bei pateko į simbolinį Futbolo lygos čempionato geriausių žaidėjų vienuoliktuką. 2011 m. už 8 mln. eurų perėjo į Liverpool FC gretas. Čia greitai įsitvirtino starto sudėtyje bei tapo vienu pagrindinių komandos žaidėjų, o spalio 2 d. sirgaliai jį išrinko geriausių 2011 m. vasaros Liverpool pirkiniu. Surinkęs beveik 3/4 balsų, Ch. Enrikė rinkimuose aplenkė tokius žaidėjus kaip Charlie Adamas ar Craigas Bellamy. Sėkmingą pirmąjį sezoną komandoje vainikavo 2012 m. iškovotas League Cup trofėjus. 2012 m. lapkričio 17 d. pergalingai pasibaigusiose rungtynėse su Wigan Athletic įmušė pirmąjį įvartį Liverpulio komandos gretose. Antrąjį įvartį, gindamas Liverpool garbę, įmušė 2013 m. vasario 17 d. rungtynėse su Swansea City. Tačiau 2013 m. prasidėjusios traumos sustabdė tolimesnį Ch. Enrikė progresą ir per likusius trejus sezonus klubo gretose į aikštę jis išbėgo vos 21 kartą. 2016–2017 metų sezoną Ch. Enrikė praleido Real Zaragoza gretose antrajame Ispanijos divizione , kur sužaidė 24 rungtynes bei sykį pasižymėjo lygiosiomis pasibaigusiose rungtynėse su RCD Mallorca 2016 m. lapkričio 5 d.
Vamzdžio liepsna

Problemos

Vamzdžio liepsna yra daugelio šaunamųjų ginklų trūkumas. Ji išduoda šaulio ar artilerijos pabūklo poziciją, ypač sutemose ar naktį. Ryški liepsna šaudant naktį akina šaulį, išduoda priešui poziciją. Vamzdžio liepsną slopina liepsnos slopintuvais, į paraką dedamais liepsnodarą mažinančias priedais. Liepsnos slopintuvai (rus. пламегаситель; angl. flame suppresor) apsaugo šaulį nuo akinimo ir iš dalies sumažina vamzdžio liepsnos matomumą iš šono. Garso slopintuvai slopina ne tik garsą, bet ir vamzdžio liepsną.

Šūvio garsas ir slėgio banga

Kartu su vamzdžio liepsna pasigirsta ir šūvio garsas, kuris irgi demaskuoja. Tik liepsna pamatoma išsyk, o šūvio garsas atsklinda garso greičiu. Išmatavus laiką tarp blyksnio ir garso galima apytiksliai apskaičiuoti nuotolį (laikas sekundėmis padaugintas iš garso greičio 330 m/s) iki šūvio vietos.

Šūvio garsas kurtina šaulį ar pabūklo įgulą. Garsas, sklindantis nuo vamzdžio žiočių ne tik kurtina, bet gali ir pažeisti ausis (garso intensyvumas gali siekti 140 decibelų).

Šaudant stambaus kalibro pabūklams slėgio banga gali pažeisti aplink pabūklą esančius daiktus. Jei pabūklo vamzdis trumpas, o parakas lėtai degantis, slėgio banga už vamzdžio galo gali būti labai stipri. Tuomet ir vamzdžio liepsna būna didelė.
Valjadolido provincija

Istorija

Valjadolido provincija įkurta 1833 m. spalio 29 d.
Proporcingumas

Proporcingumo principas - teisės principas, sudėtinė teisinės valstybės principo dalis. Paskirtis - ginti žmogaus teises nuo pernelyg didelio valstybės vykdomo žmogaus teisių ribojimo.

Vokietija

Proporcingumo principas (vok. Verhältnismäßigkeitsprinzip, Grundsatz der Verhältnismäßigkeit) yra vokiškosios teisinės valstybės (Rechtsstaat) sampratos dalis. Gina pamatines teises (Grundrechte), ypač vad. „bendrąją veiklos laisvę“, vad. allgemeine Handlungsfreiheit (Vokietijos Konstitucija (GG), 2 str. 1 d.). Tai yra vad. „persistengimo draudimas“ (vok. Übermaßverbot). Kaip konstitucinis priesakas (verfassungsrechtliches Gebot) pagal VFR GG 1 str. 3 d., 20 str. 3 d. tiesiogiai saisto visas valstybės valdžias .
Julijos Alpės

Julijos Alpės (slovėn. Julijske Alpe, it. Alpi Giulie) yra Pietinių Klintinių Alpių dalis, kuri tęsiasi į šiaurės rytus Italijos ir Slovėnijos teritorijomis. Aukščiausias Julijos Alpių taškas yra Triglavo kalnas (2 864 m virš jūros lygio). Kalnų grandinės vardas buvo duotas nuo Gajaus Julijaus Cezario, kuris įkūrė Cividale del Friuli municipiją visai netoli kalnų.
Augustavo senasis paštas

Istorija

Augustavas pradėjo tapti vis svarbesniu pašto paskirstymo punktu kai atiteko Prūsijos karalystei (1795–1807 m.). Nuo 1808 m. miestas tapo Varšuvos kunigaikštystės dalimi ir pašto paskirstymo punktu į Seinus ir Suvalkus. Lenkijos Kongreso karalystės laikais miesto pašto reikšmė sumenko ir galiausiai sunyko po 1862 m., kai buvo nutiestas Sankt Peterburgo-Varšuvos geležinkelis. Pastatą sudarė pagrindinė dalis ir du papildomi pastatai, kuriuose buvo laikoma 14 pašto karietų. Pašto karietos važinėdavo į Kauną, Gardiną ir Varšuvą. Paprasta siunta iki Varšuvos nukeliaudavo per 30 valandų, greitoji siunta per 20 valandų. 1867 m. Rusija uždarė Lenkijos Kongreso karalystės centrinį paštą ir priskyrė paštą centriniam Sankt Peterburgo paštui suteikdami 28 numerį. Per II pasaulinį karą paštas buvo sugriautas ir 1963 m. atstatytas. 1964 m. pastato centrinėje dalyje įsikūrė viešbutis, dešinėje viešoji biblioteka ir kairėje Sporto ir laisvalaikio centras. 1979 m. viešbutis išsikraustė iš pastato ir vietoj jo įsikėlė muzikos mokykla, 1992 m. išsikrausčius bibliotekai visas pastatas atiteko muzikos mokyklai. 1979 m. gegužės 2 d. pastatas įtrauktas į Palenkės vaivadijos istorinių paminklų sąrašą.
Dėlionė

Dėlionė (angl. Jigsaw puzzle arba tiesiog puzzle) – galvosūkis, kuriame reikia iš mažų gabaliukų sujungti paveikslėlį. Tie gabaliukai būna iš kieto popieriaus (kartono), ant kiekvieno yra po to paveikslėlio dalį. Gabaliukų kraštai būna taip nukarpyti, kad sujungus tinkamus gabaliukus šie susijungia ir tampa sunkiai išskiriami. Norint, sudėjus dėlionę galima ją užklijuoti ant popieriaus lapo ir tada ji jau tikrai taps nebeišardoma. 
Dėlionių būna įvairių dydžių: nuo vaikiškų iš vos keliasdešimties gabaliukų iki keliatūkstantinių, skirtų daugiausiai suaugusiems ir kurias sudėti yra didelis, kantrybės reikalaujantis darbas.
Pirmasis dėlionę apie 1760 sukūrė londonietis Džonas Spilsburis.