google/wiki40b huggingface dataset:
Regimantas Gudelis

Regimantas Gudelis (g. 1944 m. kovo 27 d. Dubinių k., Šiaulių r.) – choro dirigentas, pedagogas, socialinių (edukologijos) mokslų daktaras.

Biografija

1958–1962 m. choro dirigavimo mokėsi Kauno J. Gruodžio muzikos technikume (dėst. B. Mačikėnas). 1962–1967 m. choro dirigavimo studijas tęsė Lietuvos valstybinėje konservatorijoje (prof. K. Kavecko ir vyr. dėst. K. Griauzdės klasės).
1966–1973 m. Vilniaus inžinerinio statybos instituto studentų mišriojo choro „Gabija" chormeisteris – dirigentas. Choro meno vadovui ir dirigentui K. Griauzdei padėjo parengti nemaža lietuvių ir užsienio kompozitorių kūrinių, dirigavo daugelyje koncertų Lietuvoje ir užsienyje.
1969–1972 m. Vilniaus kooperacijos technikumo merginų choro (80 dalyvių) ir vokalinio ansamblio vadovas. Chorą parengė 1970 m. respublikinei dainų šventei, 1970 ir 1972 m. respublikinėms moksleivių meno mėgėjų apžiūroms, laimėjo prizinių vietų. Chorą išmokė sudėtingesnių kūrinių, koncertavo Vilniuje, Minske, Lvove ir Taline. Keletą metų mokytojavo Vilniaus 2-ojoje vaikų muzikos mokykloje.
Nuo 1973 m. Lietuvos valstybinės konservatorijos Klaipėdos fakultetų (Klaipėdos universiteto Menų fakulteto) Choro dirigavimo katedros vyr. dėstytojas, 1977 m. Leningrade apgynė pedagogikos mokslų kandidato disertaciją, nuo 1981 m. docentas. Dvejus metus vadovavo fakultetų merginų chorui, vėliau neakivaizdininkų choro studijai, išugdė būrį chorvedžių. 1979–1984 m. vadovavo iš Klaipėdos politechnikumo vaikinų ir medicinos mokyklos merginų sudarytam mišriajam chorui (70 dalyvių), 1984–1986 m. buvo Klaipėdos 24-osios profesinės technikos mokyklos jaunuolių choro (40-50 dalyvių) vadovas. 1981–1983 m. vadovavo Klaipėdos rajkoopsąjungos moterų chorui Gargžduose.
R. Gudelis yra parašęs apie 200 straipsnių, chorų koncertų recenzijų, atlikęs dainų švenčių sociologinius tyrimus. Parašė ir išleido penkias mokymo priemones ir tris vadovėlius: „Vakarų Europos chorinė literatūra“ (1992), „Rytų Europos chorinė literatūra“ (1993) ir „Lietuvių chorinė literatūra“ (1998). Pranešimus skaitė mokslinėse konferencijose Lietuvoje, Kijeve, Leningrade ir kitur, konsultavo Telšių meno mėgėjų kolektyvus, dainuoja „Aukuro“ chore.

Šaltinis

Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999. Informacijos publikavimui gautas žodinis autoriaus leidimas.
Achajai

Achajai (sen. gr. Ἀχαιοί Akhaioí) – viena seniausių graikų genčių, gyvenusi Achajoje ir šiaurės vakarų Peloponese. Homero „Iliadoje“ ir „Odisėjoje“ achajais (kaip ir danajais bei helenais) vadinti bendrai visi graikai.

Kilmė

Viena iš versijų yra tai, kad hetitų rašytiniuose šaltiniuose minimos Ahhijawa šalies vakaruose gyventojai buvo tie patys achajai. Šiuo atveju achajai suprantami ne kaip vieno konkretaus regiono graikai, bet, panašiai kaip Homero epuose, kaip bendrinė graikų gentis Mikėnų laikotarpiu apibūdinanti sąvoka. Taip pat Ramzio II-ojo ir Marenptaho laikais minimos jūrų tautos (akaivaša) dalyje tyrimų tapatinamos su achajais.
Dalyje tyrimų daroma prielaida, kada achajai pradžioje gyveno Tesalijoje. Dorėnų migracijos metu jie esą buvo išstumti į Achają.
13-11 a. pr. m. e. achajai buvo viena iš jūros tautų dar vadinamų atlantais. Achajų kalba skyrėsi nuo vėlyvosios graikų. Dalis achajų buvo pelazgų kilmės. Patys atlantai buvo eubojos gentis-abantai. Achajų deivė atėnė buvo vadinama athana.
Arubos himnas

Eilės

Aruba patria aprecia

nos cuna venera

Chikito y simpel bo por ta

pero si respeta.
Priedainis:

O, Aruba, dushi tera

nos baranca tan stima

Nos amor p’abo t’asina grandi

cu n’tin nada pa kibr'e, cu'n tin nada pa kibr'e.
Bo playanan tan admira

cu palma tur dorna

Bo escudo y bandera ta

orguyo di nos tur!
Priedainis
Grandeza di bo pueblo ta

su gran cordialidad

Cu Dios por guia y conserva

su amor pa libertad!
Priedainis
Ganz

Ganz (Ganz vállalatok, "Ganz companies") – elektros įrengimų gamykla Budapešte, geriausiai žinoma tramvajų gamyba, tačiau taip pat buvo viena iš pirmųjų pritaikiusių trifazę kintamąją srovę elektrifikuotuose geležinkeliuose. Taip pat gamina laivus (Ganz Danubius), tiltų plienines konstrukcijas (Ganz Acélszerkezet), aukštos įtampos įrangą (Ganz Transelektro).
Iki 1919 m. kompanija taip pat statė okeaninius lainerius, drednautų tipo karinius laivus ir povandeninius laivus, taip pat elektrines, gamino automobilius ir karinius lėktuvus.
Prarastasis

Siužetas

FedEx sistemų analitikas Čakas Nolandas nuolat keliauja po įvairius „FedEx“ skyrius pasaulyje, siekdamas pagerinti bendrovės darbo spartą. Per Kalėdas jis grįžta į Memfį pas savo draugę Keli, bet netrukus yra priverstas keliauti į Malaiziją. Virš Ramiojo vandenyno lėktuvas patenka į audrą ir nukrenta. Čakui pavyksta išsigelbėti, o bangos jo gelbėjimosi plaustą nuneša į salą. Čakas netrukus išsiaiškina, kad sala negyvenama, o jo plaustas per menkas įveikti rifą. Jis turi išgyventi misdamas kokosais ir krabais, išmokti pats susikurti ugnį. Bangos išmeta keletą lėktuve gabentų paketų, kuriuose Čakas randa jau visiškai beverčius daiktus, bet netrukus sugalvoja, kap juos panaudoti. Visą tą laiką jam draugiją palaiko tinklinio kamuolys „Vilsonas“, kuriam Čakas padarė veidą savo kruvina ranka. Po ketverių metų saloje, potvynio banga netikėtai į krantą atneša biotualeto atplaišą. Čakas sukonstruoja plaustą, o atplaišą panaudoja kaip burę. Jis sėkmingai įveikia rifą ir išplaukia į jūrą. Tačiau vieną dieną jį užklumpa audra, nuneša burę, suniokoja plaustą, o vėliau Čakas pameta „Vilsoną“. Keliautoją leisgyvį randa praplaukiantis laivas.
Grįžęs namo Čakas pamato, kaip viskas pasikeitė – kolegos jį buvo jau palaidoję, o Keli ištekėjo. Čakui pavyksta su tuo susitaikyti ir jis pradeda gyvenimą iš naujo.

Filmavimas

Filmuojant šį filmą Tomas Henksas turėjo numesti nemažai svorio ir užsiauginti barzdą. Filmas nufilmuotas Monurikio saloje, Fidžyje (netoli Viti Levu). Tiesa, filme įvardinta, kad jo sala buvusi apie 600 mylių į pietus nuo Kuko salų (tačiau iš tiesų tarp Kuko salų ir Antarktidos nėra jokių salų).
„FedEx“ nemokėjo nieko už kompanijos reklamą filme. Jame trumpai pasirodė ir pats kompanijos direktorius Frederick W. Smith, epizode, kuomet sutinkamas grįžęs Čakas. Idėja apie tinklinio kamuolį „Vilsoną“ kilo scenarijaus autoriui William Broyles, kuomet šis, norėdamas sukurti autentiškesnį scenarijų, pats savaitę praleido negyvenamoje pakrantėje, ir bangos išmetė tinklinio kamuolį. Vėliau įmonė „Wilson Sporting Goods“ pradėjo gaminti kamuolių seriją su rankos antspaudu, kaip pavaizduota filme.
Kvadratinė lygtis

Nepilnoji kvadratinė lygtis

Bendra forma:
Sprendimas:

Kvadratinė lygtis, kurios 
  
    
      
        
          c
          =
          0
        
      
    
    {\textstyle {c=0}}

Bendra forma:
Sprendimas:
iškeliame x prieš skliaustus:
Tada iš sandaugos savybių išplaukia, kad
Karmelitai (Kaunas)

Istorija

Iki XVIII a. vietovė vadinta Kaunakiemiu. Prie Kauno miesto prijungti apie 1866–1871 m. XIX a. pabaigoje – XX a. pradžioje susijungė su Kauno Naujamiesčiu.
Formalis

Formatyvas (lot. formalis 'susijęs su forma, nustatyto pavidalo') – linksnis, kuris dalykų būseną prilygina jų kokybei, t. y. nurodo subjekto panašumą į kažką, jo pobūdį. Lietuvių kalboje verčiama lyginamuoju žodeliu kaip (arba tarsi, tarytum, lyg, it, nelyginant), pavyzdžiui,  būti kaip užspeistam žvėriui. Vengrų kalbos jungtinis linksnis esyvas-formatyvas kartais artimesnis formatyvo, kartais – esyvo linksnio reikšmei. Formatyvas turėtas mandžiūrų kalboje, kur buvo reiškiamas priesaga  -gese.
Pagrybio piliakalnis

Aplinkiniai piliakalniai

Kepaluškalnis 3 km
Gedminiškės I piliakalnis 5 km
Gedminiškės II piliakalnis 4 kmGardiškės piliakalnis 10 kmŠilgalio piliakalnis 10 kmPadievyčio piliakalnis 14 km
Rubaičių piliakalnis 16 kmVedrių piliakalnis 6 km
Kazokų piliakalnis 9 km
Pagramančio piliakalnis 24
Indijos piliakalnis 16 km
Biržų Lauko piliakalnis 17 kmPrienų piliakalnis 4 km
Miegė 7 km
Gegužkalnis 7 km
Batakių piliakalnis 24 km
Kiukiškių piliakalnis 34 kmGegužkalnis 9 km
Simėnų piliakalnis 14 km
Kalniškių piliakalnis (Tauragė) 14 km
Ivangėnų piliakalniai 17 km
Nosaičių piliakalnis 19 km
Evaldas Petrauskas

Biografija

Mokėsi Traksėdžių pagrindinėje mokykloje.
Sportuoja nuo 1999 m. Pirmasis treneris Vincas Murauskas, E.Petrauską dešimt metų treniravęs Šilutės sporto mokykloje (V.Murauskas treniravo ir vyresnįjį Evaldo brolį Arvydą). Vyresnysis brolis, anksti šeimą sukūręs, dėl ekonominių priežasčių emigravo į Airiją. Dėl tų pačių priežasčių emigravo ir Evaldo mergina Dovilė su jų dukrele Guste. Jauniausias Svetlanos ir Algio Petrauskų sūnus Lukas 2008, 2011 ir 2012 metais yra tapęs Lietuvos čempionu savo amžiaus grupėse.
Dabartinis treneris – Vladimiras Bajevas, kuris jį Vilniuje treniruoja nuo 2008 m. Evaldui buvo dvylika ar trylika metų, kai jis pelnė Lietuvos, po to Europos bronzos, sidabro ir aukso medalius.
2012 m. užėmė pirmą vietą olimpinės atrankos turnyre ir pateko į 2012 m. vasaros olimpines žaidynes (Londone), kur bokso turnyro (svorio kategorija iki 60 kg) ketvirtfinalyje įveikė italą Domenico Valentino (g. 1984 m.) ir užsitikrino medalį.
Ivanovo srityje (Rusija) gimusi ir augusi Svetlana ir Šilutės rajono Usėnų seniūnijoje gimęs ir augęs Algis Petrauskai susipažino, susituokė ir iki Lietuvos nepriklausomybės atgavimo gyveno Rusijoje. 1989 metais ten gimė pirmagimis Arvydas, o į Lietuvą Algis šeimą parsivežė tuoj po Kovo 11-osios Nepriklausomybės atkūrimo akto paskelbimo. Bendrovėje „Šilutės durpės“ Svetlana dirba laborante, Algis – mechaniku vairuotoju.
Lazaris Kopelmanas

Biografija

1926 m. Kauno dienraščio „Echo“ korespondentas Ženevoje. 1926–1929 m. studijavo ekonomikos ir socialinius mokslus Ženevos, 1930–1935 m. – teisę Paryžiaus universitete. 1945 m. teisės mokslų daktaras.
1936–1939 m. dėstė Paryžiaus universiteto Aukštųjų tarptautinių studijų institute; nuo 1939 m. profesorius. 1939 m. savanoriu įstojo į Prancūzijos kariuomenę. Per Antrąjį pasaulinį karą kalėjo prancūzų karo belaisvių stovykloje Vokietijoje.
1945–1950 m. Prancūzijos nacionalinio mokslinių tyrimų centro vyresnysis mokslinis bendradarbis. 1948 m., 1950 m. skaitė paskaitas Paryžiaus užsienio politikos studijų centre, 1950 m., 1976 m. Hagos tarptautinės teisės akademijoje, 1957–1958 m. Jeilio, 1971–1973 m. Ženevos, 1945–1948 m., 1960–1962 m. ir 1977 m. Paryžiaus universitetuose. 1949–1977 m. Jungtinių Tautų Europos ekonomikos komisijos juriskonsultas.
Dalyvavo rengiant ir priimant 1956 m. Tarptautinio krovinių vežimo keliais sutarties konvenciją, 1961 m. Europos konvenciją „Dėl tarptautinio komercinio arbitražo“ ir kitus tarptautinius dokumentus. 1969–1977 m. Komercinio arbitražo tarptautinės tarybos narys.
Flevolandas

Istorija

Po 1916 m. Nyderlandų vyriausybė nutarė atitverti jūrą Zuiderzee (ol. Zuiderzeewerken) damba, kuri apsaugotų nuo potvynių. Vėliau už dambos buvo nusausinta teritorija (vad. Polderis).
Užduotis (kompiuteriniai žaidimai)

Užduotis, kvestas (angl. quest) kompiuteriniuose vaidmenų žaidimuose, įskaitant daugelio žaidėjų interneto žaidimus vaidmenimis (MMORPG) ir jų pirmtakus MUD, yra tam tikra užduotis, kurią žaidėjo valdomas veikėjas arba grupė tokių veikėjų gali įvykdyti, norėdami už tai gauti atlygį. Atlygis už įvykdytą užduotį gali būti veikėjo patirties (kuri naudojama naujiems įgūdžiams ir sugebėjimams išmokti) kiekio padidėjimas, grobis arba lobis, žaidimo valiuta, pvz., auksiniai, prieiga prie naujų žaidimo pasaulio vietovių arba visų šių išvardintų dalykų kombinacija.
Užduotys paprastai grupuojamos į šias keturias kategorijas: nužudymo užduotys, rinkimo užduotys, pristatymo užduotys ir palydos užduotys. Tačiau užduotis gali apimti ir daugiau negu vieną misiją, pvz., gali reikėti ką nors surinkti ir paskiau tai kur nors nugabenti. Užduotys gali būti susietos viena su kita, tokiu būdu sudarant užduočių sekas arba grandines. Užduotys naudojamos su tikslu žaidėjui suteikti tolimesnę informaciją apie vyksmo vietą. Tokia technika taip pat naudojama žaidimo istorijos ar siužeto plėtojimui.
Dauguma užduočių įvardijamos šalutinėmis užduotimis. Tokios užduotys yra specifinės, paprastai nedaug ar visiškai nesusijusios su pagrindine siužeto linija ir dažniausiai nėra būtinos norint užbaigti žaidimą.
Egidijus Kavaliauskas

Biografija

Kavaliauskas dalyvavo 2008 m. vasaros olimpinėse žaidynėse, bet pralaimėjo pirmąją kovą bronzą pelniusiam prancūzui Alexis Vastine. 2009 m. boksininkas sėkmingai startavo pasaulio čempionate ir pateko tarp aštuonių stipriausiųjų. 2011 m. Lietuvos čempionate pelnė aukso medalį. Tais pačiais metais Kavaliauskas dalyvavo pasaulio čempionate, kur pasiekė pusfinalį. Varžybose dėl patekimo į finalą sportininkas patyrė rankos traumą ir nebaigęs kovos pelnė bronzos medalį. Išrinktas geriausiu 2011 m. Lietuvos boksininku.
2012 m. vasaros olimpinėse žaidynėse sportininkas buvo automatiškai kvalifikuotas į aštuntfinalį, kur pralaimėjo pirmąją kovą ir iš kovos dėl medalių pasitraukė.
Alan García

Biografija

Baigė Nacionalinę Chose Marija Egoreno kolegiją, Katalikų universiteto bakalauro studijas, o 1977 m. Limos San Marko nacionalinio universiteto teisės fakultetą, studijavo politologiją ir sociologiją Paryžiaus ir Madrido universitetuose, konstitucinės teisės daktaras.
1977 m. paskirtas Peru Amerikos liaudies revoliucinės (apristų) partijos (APRA) nacionaliniu sekretoriumi. Nuo 1980 m. parlamento narys, APRA ideologinės komisijos pirmininkas. 1985–1990 Peru prezidentas, tačiau jam valdant šalyje prasidėjo hiperinfliacija, suaktyvėjo Sandera Luminosa partizanų judėjimas. 1990–1992 m. senatorius. Rinkimus laimėjus Albertui Fuchimoriui, 1992 m. – 2000 m. gyveno emigracijoje Majamyje, dirbo žmogaus teisių organizacijose. 2001 m. prezidento rinkimuose gavo 48 % balsų, bet pralaimėjo A. Toledui. 2001 m. išrinktas APRA pirmininku. Nuo 2003 m. SI Garbės pirmininkas.
2006 m. antrą kartą išrinktas Peru prezidentu.
Chris Allen

Biografija

Krisas nuo mažų dienų mylėjo ir mokėsi muzikos meno ir šeimoje jau turi sukūręs ilgą muzikos istoriją. Vėliau, po dvejų metų, apsisprendus dėl diskžokėjo karjeros, Krisas, būdamas 23 metų pradėjo nuo Londono miesto, Kanadoje.
Dėl sėkmingos produkcijos, Krisas gavo galimybę groti klubuose su tokiais atlikėjais kaip Adam Sheridan, Andy Moor, Cosmic Gate, Greg Benz, John '00' Fleming ir Sander van Doorn. Vėliau teko groti ir kitų šalių klubuose, JAV bei Anglijoje.
Krisas ne tik yra muzikos atlikėjas, prodiuseris, bet dar ir vadybininkas. Krisas yra Andy Moor įrašų kompanijos AVA Recordings, vadybininkas.
Pastaruoju metu Krisas veda muzikinę radijo laidą BOOM, radijo stotyje Party107.com.
Vinted

Veikimo principas

Užsiregistravę per savo elektroninį paštą, nariai bendrauja tarpusavyje socialinio tinklo principu. Be bendravimo forume, nariai gauna kompanijos naujienlaiškius ir kitą informaciją, parduodami savo nebenešiojamus drabužius ar pirkdami pageidaujamų prekių ženklų prekes.
2017 m. vasario mėn. duomenimis, „Vinted“ dirbo 240 žmonių 10-tyje šalių: JAV, Jungtinėje Karalystėje, Vokietijoje, Austrijoje, Prancūzijoje, Lietuvoje, Lenkijoje, Čekijoje, Ispanijoje, Olandijoje.

Istorija

2008 m. Justas Janauskas ir Milda Mitkutė įkūrė kompaniją „Mano Drabužiai“. Ši idėja su draugų pagalba netrukus išpopuliarėjo Čekijoje ir Vokietijoje. Čia veikiantys tinklapiai ir mobiliosios programėlės buvo pavadinti šių šalių kalbomis. Ieškant vieno tarptautinio pavadinimo, pasirinktas kitų šalių drabužių mainų bendruomenėms patogesnis „Vinted“ vardas, siejamas su „vintage“ (liet. senoviškas, išlaikytas).
2013 m. po fondų „Accel Partner“ ir „Insight Venture Partners“ 6,6 mln.$ investicijų kompanija 75 proc. verslo, 2014 m. sausio mėn. duomenimis, perkėlė į mobilųjį internetą.
2014 mėn. sausį „Vinted“ dar pritraukė 27 mln.$ investicijų iš „Accel Partners“ ir „Insight Venture Partners“ (vienas didžiausių rodiklių tarp Baltijos šalių startuolių).
Išskirtinai aktyvus platformos narių naudojimasis mobiliosiomis programėlėmis ir tinklalapiais pelnė įmonei partnerystę su „Facebook“. 2014 m. balandį socialinis tinklas pristatė savo reklamos mobiliosiose programėlėse paslaugą, vienu iš trijų pirmųjų partnerių pasirinkdamas Lietuvos startuolį.
2015 m. gruodžio mėn. į įmonės plėtrą naujose užsienio rinkose vokiečių „Hubert Burda Media“ grupė kartu su „Accel Partners“ ir „Insight Venture Partners“ investavo 25 mln. eur.
Kambernoldas

Istorija

Įkurtas 1956 m.
Namanganas

Istorija

XV a. minima Namangano gyvenvietė, XVIII a. valdė Kokando chanatas. Misto teisės nuo 1610 m. 1875 m. rugsėjo 26 d. miestą užėmė Rusijos imperijos kariuomenė, kuriai vadovavo generolas Michailas Skobelevas. XIX a. pabaigoje prasidėjo miesto ekonominis pakilimas, 1892 m. jau veikė 28 įmonės, kuriose dirbo 704 darbininkai. 1926 m. miestas nukentėjo nuo žemės drebėjimo.

Ekonomika

Išplėtotas naftos perdirbimas, elektrotechnikos (gaminami transformatoriai), chemijos, tekstilės (medvilnės valymas, šilko audinių gamyba), maisto (aliejus, pienas, vaisių ir daržovių konservai) pramonė, dailieji amatai. 
Yra Namangano oro uostas, geležinkelio stotis, veikia Gamtos istorijos muziejus, Muzikinis dramos ir komedijos teatras.
Bambininkai

Istorija

Minimi 1559 m. Lietuvos girių aprašyme.
Sima Čianis

Biografija

Sima Čianis paveldėjo istoriko darbą iš savo tėvo Sima Tano, kuris dirbo rūmuose imperatoriaus Han Wudi valdymo laikotarpiu ir inicijavo istorijos užrašymą. Po tėvo mirties, Sima Čianis pabaigė pradėtą darbą, naudodamasis imperatoriškuose archyvuose esančiais dokumentais.

Istoriko užrašai

Istoriko užrašai yra pagrindinis veikalas, kurį paliko Sima Čianis. Jame apžvelgiama Kinijos istoriją nuo legendinio Geltonojo imperatoriaus iki I a. pr. m. e. Istoriko užrašai susideda iš 130 skyrių (ritinėlių), suskirstytų į penkias dalis: pagrindinių metraščių (apie valdžiusių imperatorių veiklą), chronologinių lentelių (apie žemių valdovus ir didikus iki Kinijos suvienijimo), traktatų (apie ritualus, muziką, kalendorių, ekonomiką ir pan.), paveldėjimų (apie pagrindines šeimas) ir biografijų (apie žymius žmones, užsienio kraštus).

Įtaka

Sima Čianio istorijos knyga buvo perrašyta ir papildyta vėlesnių rūmų istorikų. Jie laikėsi tos pačios Sima Čianio įvestos struktūros, tapusios apie du tūkstančius metų išlaikytu standartu. Iki Čingų dinastijos pabaigos 1911 m. buvo parašytos 25 oficialios Kinijos istorijos knygos.
Hiakintas

Istorija

Gražųjį Hiakintą buvo įsimylėjęs šviesos dievas Apolonas, tačiau jo taip pat ir geidė Vakarų vėjas, Zefyras. Kai Apolonas kartą jį mokė mėtyti diską, pavyduliaudamas Zefyras papūtė ir Apolono mestą Hiakintui diską nukreipė į jaunuolio smilkinį. Apolonas, nenorėdamas, kad Hadas pasiimtų Hiakintą į savo požemio karalystę, iš jaunuolio kraujo išaugino gėlę – hiacintą (Antikinė gėlė neatitinka mūsų hiacinto, o yra veikiau violetinis vilkdalgis). Kadangi mirdamas Hiacintas sušuko „Varge, varge“ (gr. „Oi, oi“), šią jaunojo gražuolio priešmirtinę dejonę dar ir dabar galima įskaityti laukinio hiacinto žiedlapiuose. Pagal vieną spartiečių mito variantą, Afroditė, Artemidė ir Atėnė pasiėmė Hiakintą ir jo seserį į Eliziejaus laukus.

Kultas

Hiakintas – sena augalų pasaulio dievybė, susijusi su gamtos apmirimu ir prisikėlimu. Jis buvo garbinamas Amikluose, netoli Spartos. Kiekvieną vasarą buvo švienčiamos Hiakintijos, kurios trukdavo tris dienas. Pirmąją dieną buvo apraudojama jaunuolio mirtis, likusias dvi švenčiamas jo atgimimas kaip Apolonas Hiakintos. Hiakinto kultą Amikluose pakeitė Apolono kultas, ir Hiakintijas imta švęsti kaip Apolono šventes. Garsiajame Amiklų Apolono soste buvo pavaizduotas Hiakinto pakėlimas į Olimpą; anot pasakojimų, Apolono paminklo pjedestalas anksčiau buvęs aukuras, prie kurio palaidotas Hiakintas. Hiakintijų metu ten patekdavo pro varines duris ir, dar prieš aukojant Apolonui, aukodavo Hiakintui.
Jonas III Dukas Vatacis

Biografija

Kilęs iš Bizantijos didikų Dukų dinastijos, Izaoko II Angelo giminaitis.

Šeima

Vedė imperatoriaus Teodoro I Laskario dukterį Ireną, po uošvio mirties tapo imperatoriumi. Su Irena susilaukė sūnaus Teodoro, bet žmona nukrito nuo žirgo ir, nebegalėdama turėti vaikų, tapo vienuole Eugenija ir mirė 1239 m. Antroji žmona Šventosios Romos imperijos imperatoriaus Frydricho II duktė Konstancija II Hohenštaufen. Su ja vaikų neturėjo.

Valdymas

Iš pradžių valdė tik Nikėjos sritį Mažojoje Azijoje. Siekdamas atkurti kryžininkų 1204 m. sutriuškintą Bizantijos imperiją, 1222–1225 m. iš kryžininkų įkurtos Lotynų imperijos atkariavo beveik visas Mažosios Azijos valdas, išskyrus Bitinijos pusiasalį, taip pat Samo, Lesbo, Chijo ir Rodo salas. 1235 m. įsitvirtino Trakijoje ir Makedonijoje. 1246 m. užėmė Salonikus. 1252 m. privertė Epyro despotijos valdovą tapti jo vasalu, atėmė iš jo Vakarų Makedoniją ir dalį Albanijos. Jo valdoma Nikėjos imperija tapo galingiausia Egėjo jūros baseino valstybe.
Bavarijos plokščiakalnis

Bavarijos plokščiakalnis – plokščiakalnis pietų Vokietijoje, Bavarijoje, leidžiasi nuo šiaurinių Alpių pašlaičių (600 m aukštis) iki Dunojaus aukštupio slėnio (300 m). Būdingas ledyninis–akumuliacinis reljefas, gausu ežerų. Plyti kultūriniai kraštovaizdžiai, tačiau yra išlikę plačialapių ir spygliuočių miškų.
Centrinėje plokščiakalnio dalyje įsikūręs Miunchenas.
Izveztija Ponevežskogo rajonnogo sovpeda

Izveztija Ponevežskogo rajonnogo sovpeda (liet. Panevėžio rajono deputatų tarybos žinios) – komunistų laikraštis, ėjęs 1919 m. kovo – gruodžio mėn. Panevėžyje rusų kalba.

Istorija

Išleisti 5 numeriai. Redaktorius Faivušas Abramavičius.
America (muzikos grupė)

Istorija

Pradžioje buvo tik 3 grupės nariai: Gerr’io Beckley, Devio Bunello ir Dano Peeko. Sulaukę pilnametystės (apie 1972 m.) greitai išgarsėjo. Jų dainos buvo aukščiausiose muzikos topų pozicijose XX a. 8-9 dešimtmečiais.
Žinomiausios grupės dainos: „A Horse With No Name“, „Sister Golden Hair“, „Ventura Highway“ ir „Tin Man“.
Etnoarcheologija

Etnoarcheologija (gr. ethnos – tauta + archeologija) – archeologijos šaka, archeologinės medžiagos interpretacijai naudojanti etnografijos duomenis.

Mokslas

Etnoarcheologija nagrinėja archeologijos radinių paskirtį bei materialinės kultūros visumą, remiantis dabartinių bendruomenių, išlaikiusių bendruomeninį gyvenimą, etnografinių tyrimų duomenimis, ieško sąsajų tarp statinės praeities ir dinaminės dabarties. Etnoarcheologija padeda tirti visuomenės ūkinę veikią ir gyvenimo būdą. Svarbiausias etnoarcheologijos tyrimų metodas – palyginimas.
Etnoarcheologijos terminą XIX a. ir XX a. sandūroje įvedė Džesas Volteris Fiuksas (JAV). XX a. pirmoje pusėje ir viduryje terminas plačiai taikytas ieškant etnografinių paralelių tarp Afrikos ir Australijos bendruomenių bei archeologinių radinių. XX a. septintame – aštuntame dešimtmetyje tapo vadinamosios naujosios archeologijos sudedamąja dalimi. Vieni išsamiausių etnoarcheologijos tyrimų buvo atikti dabartinėse medžiotojų-rankiotojų bendruomenėse: R. Lee, J. Yellenas tyrė Kalahario dykumoje (Pietų Afrika) gyvenančius sanus, L. Binfordas – Aliaskos eskimus (nunamiutus). Šių tyrimų duomenys leido geriau pažinti vidurinio ir vėlyvojo paleolito medžiotojų-rankiotojų kultūras.
Su etnoarcheologija glaudžiai siejasi eksperimentinė archeologija ir gyvoji archeologija. Eksperimentinė archeologija tiria archeologijos radinių formavimosi procesą ir atkuria proistorės žmonių įvairius gyvenimo aspektus, rekonstruoja daiktus (svarbiausi metodai – trasologija ir eksperimentas). Gyvoji archeologija per eksperimentinę archeologiją supažindina visuomenę su archeologijos paveldu.
Danielius Jokubonis

Biografija

Į Argentiną nuvyko 1925 m., dalyvavo lietuvių organizacijų veikloje. 1941–1955 m. redagavo „Momentą“, „Pažangą“, „Tėvynę“, „Vienybę“. Už dalyvavimą komunistų veikloje kalintas. 1956 m. grįžo į Lietuvą. 1957–1960 m. „Vagos“ leidyklos techninis redaktorius.
Mu i Rana

Istorija

Išaugo 1730 m. kaip samių prekybinė gyvenvietė. 1860 m. pirklys L.A. Meyer čia atidarė prekybos centrą, kuriame prekiauta miltais, žuvimi, kailiais, tabaku, elniena. 1902 m. pradėta geležies rūdos gavyba, o 1955 m. atidarytas plieno kombinatas. Miestas sparčiai išaugo.