google/wiki40b huggingface dataset:
Asta Kubilienė

Biografija

1982 m. baigė Pociūnėlių vidurinę mokyklą. 1982–1985 m. mokėsi Šiaulių medicinos mokykloje, baigė su pagyrimu, įgijo medicinos sesers specialybę.
1987–1994 m. studijavo Kauno medicinos akademijoje, įgijo medicinos gydytojos kvalifikaciją. 1994–1995 m. pradėtas aukštesnės kvalifikacijos rezidentūros studijas Kauno medicinos akademijoje 1995–1997 m. tęsė Vilniaus universiteto Medicinos fakultete ir įgijo gydytojos terapeutės kvalifikaciją, per 1997–1999 m. rezidentūros studijas čia įgijo gydytojos nefrologės kvalifikaciją.
1985–1987 m., baigusi medicinos mokyklą, dirbo Vilniaus universiteto ligoninės Santariškių klinikose medicinos seserimi. 1999–2000 m. po rezidentūros studijų dirbo VšĮ reabilitacijos centre „Aušveita“ gydytoja nefrologe. Šį darbą nuo 2005 m. tęsė Vilniaus universiteto ligoninės Santariškių klinikose.
1999 m. pradėjo dirbti Nacionalinio organų transplantacijos biuro direktoriaus pavaduotoja, 2000 m. tapo šios įstaigos vadove.
2009–2012 m. buvo LR Seimo Sveikatos reikalų komiteto neetatinė ekspertė donorystės ir transplantacijos klausimais.
2011 m. dirbo Vilniaus universiteto Medicinos fakulteto Gastroenterologijos, nefrourologijos ir chirurgijos klinikos lektore.
Dirbdama Nacionalinio organų transplantacijos biuro prie SAM direktore, buvo „Balttransplant“ asociacijos atstovų tarybos bei Lietuvos nefrologijos, dializės ir transplantacijos asociacijos, Pasaulinės nefrologų draugijos, EDTCO nare.
Ištekėjusi, vyras Dainius, vaikai Monika ir Tomas. Moka anglų, rusų kalbas. Pomėgiai: psichologija, sveika gyvensena, pasaulio pažinimas, baletas, teatras.
Kaluga

Istorija

Įkurta kaip pasienio tvirtovė Maskvos kunigaikštystės pietvakariuose valdant Simeonui, pirmąkart minima 1371 m. Ldk Algirdo laiške. Iš pradžių buvo žinoma kaip Симеоново городище tvirtovė, buvo Jačenkos upės pusiasalyje, galbūt dėl to vėliau ir imta vadinti Kaluga (rus. калуга yra tarmybė, reiškianti „pusiasalis“). XIV a. įėjo į Možaisko kunigaikštystę. 1606–1607 įvyko žymus I. Bolotnikovo vadovaujamas valstiečių sukilimas. 1944 m. tapo srities centru.
Lietuvos archyvai

Lietuvos archyvai – tęstinis neperiodinis Lietuvos archyvų tarnybos leidinys, ėjęs 1988–2001 m. Vilniuje.

Istorija

Iki 1992 m. buvo straipsnių, 1992 m. – dokumentų, 1994–2001 m. – straipsnių ir dokumentų rinkinys. Išėjo 14 tomų: t. 1-2 leido Vyriausioji archyvų valdyba, t. 3-5 – Lietuvos archyvų generalinė direkcija, t. 6-14 – Lietuvos archyvų departamentas. Leidinyje paskelbta straipsnių apie Lietuvos valstybės ir jos archyvų istoriją, archyvinių fondų apžvalgų, išspausdinta nedidelių teminių juose saugomų dokumentų rinkinių.
Carlo Crivelli

Karlas Krivelis (it. Carlo Crivelli, apie 1430-35 - 1495) – italų renesanso dailininkas, priskiriamas Venecijos dailės mokyklai.

Biografija

Karlas Krivelis gimė Venecijoje 1430-35 m. laikotarpyje dailininko Jacopo Crivelli šeimoje. Asmeniniai Karlo Krivelio gyvenimo faktai labai fragmentuoti. Manoma, kad Venecijoje jis mokėsi Vivarinių dirbtuvėse, kurie buvo kilę iš Padujos. Vėliau Karlas Krivelis patyrė padujiečių Francesco Squarcione ir šiojo mokinio Andrea Mantegna įtaką. 1457 m. jis papuolė į Venecijos kalėjimą už svetimoteriavimą. Bylos kontekste minima, kad Karlas Krivelis tuo metu turėjo meistro statusą Venecijoje, buvo atidaręs savą dirbtuvę. Po šių įvykių Karlas Krivelis 1459 m. paliko Veneciją ir gyveno Dalmatijoje. Nuo maždaug 1468 m. daugiausia dirbo Markės regione, Ankonos apylinkėse, toli nuo sąsajų su pagrindiniu italų renesanso judėjimu. Karlas Krivelis tapė išimtinai tempera, siužetuose dominuoja religinės temos. Jo darbams būdingas gotikinio stiliaus dvasios išlaikymas. Iš Francesco Squarcione ir Andrea Mantegna įtakos Karlas Krivelis perėmė detalų peizažų perspektyvųjį vaizdavimą ir vaisių dekoratyvinius elementus.
Karlas Krivelis atliko eilę altorinių poliptikų provincijos užsakovams. 1468 m. datuotas „Masa Fermana poliptikas“, sukurtas Masa Fermana gyvenvietės SS Lorenzo e Silvestro bažnyčiai. 1470 m. atliktas Porto san Giorgio poliptikas San Giorgio bažnyčiai Askolyje. 1471 m. datuojamas „Montefiorės poliptikas“ San Francesco bažnyčiai Montefiorės miestelyje. Tolimesni Karlo Krivelio gyvenimo faktai menkai žinomi. Gyvenimo pabaigoje Krivelis sukūrė tikriausiai geriausius savo kūrinius: 1486 m. – „Gerąją naujieną“, 1488-90 m. – „Kamerino katedros poliptiką“, 1488 m. – „Madoną su Kūdikiu ir šventieji“. Dailininkas pasirašinėdavo lotyniškai Carolus Crivellus Venetus (Karlas Krivelis iš Venecijos). Karlas Krivelis mirė apie 1495 m. tikriausiai Askoli Pičene, kita versija – Neapolyje, nes žinoma, kad Neapolio karalius Ferdinandas II-asis apie 1490 m. dailininko statusą buvo pakėlęs į riterių (it. kavalierių). Karlas Krivelis iškart po mirties nebuvo žinomu, jo į savo biografijas 1550 m. neįtraukė Giorgio Vasari. XIX a. antrojoje pusėje susidomėjimas dailininko kūryba buvo padidėjęs dėl prerafaelitų judėjimo, kurie tikrojo meno idealus matė italų XV a. renesanse. Jo brolis Vittore Crivelli (apie 1440-1502) buvo artimo stiliaus dailininku.
Biokuras

Europoje

Švedija: Atskirų teisės aktų reglamentuojančių AEI panaudojimo skatinimą šilumos ir elektros gamyboje nėra. Viskas kontroliuojama per iškastinio kuro apmokestinimo mechanizmą. Nuo 2003 m. taikoma žaliųjų sertifikatų elektros prekybos sistema kogeneracinėms jėgainėms, deginančioms biokurą, vėjo jėgainėms, hidroelektrinėms.
Suomija: Taikomos mokesčių lengvatos ir mokesčių grąžinimas, ypač kogeneracijos įrenginiams, naudojantiems AEI.
Danija: Kuro pirkimo mokesčių lengvatos taikomos CŠT ir kogeneracijai, naudojančiai AEI. Uždraustas elektros energijos naudojimas šildymui, išskyrus jau esančius pastatus.
Austrija: Patvirtinta atskira Vyriausybės programa biomasę naudojančiai kogeneracijai skatinti: priklausomai nuo šilumos gamybos pajėgumų kompensuojama nuo 15 iki 30 % investicinių kaštų. Remiamas CŠT diegimas pramonės pastatuose: pvz., kompensuojama 30 % investicinių kaštų, jeigu šiluma 100 % gaminama iš AEI.
Mandrake

Biografija

Grupė Mandrake buvo sukurta Lutz de Putter iniciatyva, 90 – tojo dešimtmečio pabaigoje šiaurinėje Vokietijos dalyje Rytų Fryzlande. 1998 metais grupė, neturėdama kontrakto su jokia įrašų kompanija išleido albumą „Forever“. Jame buvo jaučiama lėto death metal ir gotikinio stilių samplaka. Šio albumo vokalistė turėjo retą, išskirtinį balsą, tačiau ji dar nebuvo oficiali grupės narė. Neilgai trukus, 1999 metais vokalistė Birgit Lau prisijungė prie Mandrake Ir bėgant laikui ji tapo viena iš svarbiausių grupės narių. Po kelių demonstracinių įrašų, 2003 m. Mandrake pasirašė sutartį su Greyfall/Prophecy įrašų kompanija.
Andrius III

Biografija

Kilęs iš Arpadų dinastijos, paskutinis šios dinastijos karalius. Tėvas Vengrijos karaliaus Andriaus II ir Beatričės d’Estė sūnus Steponas. Motina Venecijos patricijaus duktė Tomazina Morozini.

Šeima

1290 m. rugsėjo 24 d. vedė. Žmona Fenena iš Kujavijos (1276-1295 m.). Jiems gimė duktė Elžbieta (1292–1338 m.), dominikonų vienuolė.
Antroji žmona (vedė 1296 m. vasario 13 d.) Austrijos kunigaikščio Alberto I Austro duktė Agnesė (1281-1364 m.). Su ja vaikų neturėjo.

Valdymas

Karaliumi tapo įveikęs popiežiaus Mikalojaus IV remiamą Karolį Martelį Anžu. 1291 sumušė kito pretendento, Šventosios Romos imperijos imperatoriaus Rudolfo I sūnaus Albrechto, kariuomenę. Dar labiau išplėtė didikų privilegijas.
Čimbariškės

Aplinkinės gyvenvietės

Ryliškės – 1 kmMykoliškės – 2,5 kmPamiškiai – 0,5 kmEitminai – 1 kmPamiškiai – 0,5 km
Tekliūnai – 1 kmŽudiškės – 1,5 kmRiešė – 3 kmUžugriovis – 1,5 km
Čičen Ica

Istorija

Miestas įkurtas VII a.po Kr.
X a. miestą užėmė toltekai, o 1178 m. atkovojo trys majų miestai - valstybės (Majapanas, Icmalis bei Ušmalis ).
XIV a. pabaigoje dėl iki šiol nežinomų priežasčių gyventojai staiga paliko miestą.

Vardo kilmė

Iš jukatekų majų kalbos − „Icos gėrybių burna“.
Miestas buvo įkurtas Čičeno vardu, o Čičen Icos vardą gavo, kai į miestą atsikraustė majų kalba šnekanti Icos gentis.

Kultūros paveldas

1988 m. įtraukta į Jungtinių Tautų švietimo, mokslo ir kultūros organizacijos (UNESCO) Pasaulio paveldo sąrašą.
2007 m. išrinkta naujuoju pasaulio stebuklu.
Idealus pabėgimas

Turinys

Jaunavedžiai Sindė ir Klifas leidžia medaus mėnesį keliaudami po Havajus. Keliaudami pėsčiųjų takais po kalnus, jie sutinka kitas poras ar grupeles, kurie tokiu pačiu būdu leidžia savo atostogas. Susipažinę su kita pora – Niku ir Džina – jie nusprendžia toliau keliauti kartu.
Netrukus juos pasiekia žinia, kad saloje siautėja nusikaltėliai, nužudę kelias jaunuolių poras. Policija įtaria, kad žmogžudystes įvykdė pora, vyras ir moteris. Keliautojai, neseniai kartu leidę laiką, pradeda vieni kitus įtarinėti...
Karkažiškiai (Molėtai)

Istorija

Kaimas minimas 1788 m. Giedraičių mirusiųjų metrikų knygoje. 1838 m. minimas palivarkas.
Pusnės Šv. Juozapo Globos bažnyčia

Istorija

Į Pusnę steigti parapijos 1922 m. paskiriamas iš Rusijos grįžęs kunigas Justinas Jurkūnas. Iš pradžių pamaldos laikytos privačiuose pastatuose. Andrius ir Jadvyga Daminskai būsimai bažnyčiai dovanojo žemės. Už 1000 litų nupirkta senoji medinė Kiauklių bažnyčia ir pastatyta Pusnėje.
1924 m. Pusnės klebonu paskirtas Albertas Želnia-Želnys. Jo rūpesčiu bažnyčia dvigubai padidinta, pristatytas bokštas ir 1927 m. konsekruota. 1939 m. paskirto klebono V. Balčiaus iniciatyva šventorius apmūrytas akmenų tvora. Klebonas V. Balčius (g. 1907 m.) su broliu 1941 m. nužudytas besitraukiančių raudonarmiečių.

Architektūra

Bažnyčia savo forma primena tradicinį gyvenamąjį namą, su masyviu bokštu ir bokšteliu. Joje yra 3 altoriai. Šventoriuje stovi medinė varpinė.
FK MRU Vilnius

Istorija

Įkurtas klubas nuo 2012 m. Susikūrė 2012-aisiais metais ir pirmąjį sezoną rungtyniavo Vilniaus apskrities futbolo federacijos (VAFF) pirmenybėse, kur užėmė 5-ąją vietą. 2013 metais studentų ekipa grūmėsi Lietuvos futbolo federacijos (LFF) II lygos Pietų zonos pirmenybėse, kur užėmė 3 vietą.
2014 m. klubas licencijavosi I-os lygos pirmenybėms ir jose sėkmingai dalyvavo. Klubą parėmė mecentatas Tumėnas, tad pakito ir MRU klubo pavadinimas. "MRU-TiuMenas" I-os lygos pirmenybėse užėmė antrąją vietą.
2015 m. nebuvo sėkmingi, I-oje lygoje liko 14 pozicijoje.
2016 m. susijungė su kita Vilniaus komanda "Fakyrais" ir dalyvavo SFL pirmenybėse "Farykai-MRU" pavadinimu.
Mykolas Gvidonas Liutkevičius

Mykolas Gvidonas Liutkevičius (g. 1935 m. lapkričio 22 d. Aleksandravoje, Musninkų valsčius) – Lietuvos agronomas selekcininkas, biomedicinos mokslų daktaras.

Biografija

1962 m. baigė Lietuvos žemės ūkio akademiją. 1969 m. žemės ūkio mokslų kandidatas. Stažavo 1993 m. Didžiojoje Britanijoje, 1995 m. Danijoje.
1962–2001 m. dirbo Žemdirbystės institute.

Mokslinė veikla

Mokslinių tyrimų sritis – kviečių ir miežių selekcija. Su kitais sukūrė žieminių kviečių veislių „Širvinta 1“, „Ada“, „Lina“ ir kt. bei vasarinių miežių veislių „Auksiniai 3“, „Aidas“, „Ūla“ ir kt. Paskelbė apie 30 mokslinių straipsnių.
Vaikų Eurovizijos dainų konkursas 2016

Grafinis dizainas

2016 m. gegužės 13 d. Europos transliuotojų sąjungos (EBU) ir Maltos nacionalinio transliuotojo (PBS) surengtoje spaudos konferencijoje buvo pristatyti vaikų „Eurovizijos“ logotipas ir šūkis. Konkurso šūkis – #embrace.

Dalyvaujančios šalys

Dalyvavimą konkurse patvirtino 17 šalių. Iš konkurso pasitraukė Juodkalnija, San Marinas, bei Slovėnija. Į konkursą grįžo Izraelis, Kipras, Lenkija.
Asmenybės bruožų teorija

Psichologijoje asmenybės bruožų teorija (dar vadinama dispozicinė teorija) – tai žmogaus asmenybės tyrimo prieiga. Asmenybės bruožų teoretikus iš esmės domina bruožų – būdingų elgesio, mąstysenos ir emocijų modelių, matavimas. Remiantis šia teorine perspektyva, asmenybės bruožai laikui bėgant išlieka santykinai stabilūs, yra individualūs (pvz., kai kurie žmonės mėgsta bendrauti, o kiti yra gana drovūs) ir daro įtaką asmens elgesiui. Asmenybės bruožai skiriasi nuo žmogaus būsenų, kurios yra laikinos.
Kai kuriose teorijose bruožai yra kažkas, ką žmogus turi ar neturi, tačiau daugelis mokslininkų sutinka, kad bruožai yra dimensijos, tokios kaip ekstraverija-introversija. Kiekvienas įvertintas asmuo atsiduria tam tikroje dimensijos skalės vietoje.
Argentomagas

Argentomagas (lot. Argentomagus) – galų biturigų genties opidumas, vėliau – Romos imperijos miestas. Stovėjo Mersans plynaukštėje (dabartinė centrinė Prancūzija), strateginiame taške, kur romėnų tiltas kirto Krezo upę.
Pavadinimas lot. Argentomagus reiškia 'sidabrinis turgus'. Iš šio seno pavadinimo kilo greta esančio dabartinio miesto Argenton-sur-Creuse pavadinimas.

Istorija

Ikiromėniniais ir ankstyvosios romėnų okupacijos laikais apie Argentomagą gyveno biturigų gentis. Romėnai šią teritoriją užkariavo apie 50 m. pr. m. e. Miesto klestėjimo viršūnė buvo galų-romėnų kultūros tarpsnis (II-III a. pr. m. e.).
Miesto gyventojų, užsiėmusių metalų lydymu bei kalvyste, tarpe buvo populiarus Merkurijaus kultas. Kitos garbintos dievybės buvo Deivė motina, Venera.

Archeologinė vieta ir muziejus

Archeologiniai kasinėjimai itin svarbūs, nes parodė, kaip miestas vystėsi iš galų gyvenvietės į romėnų miestą. Didelės griuvėsių dalys buvo kasinėtos. Ištirti amfiteatras, romėnų vila, kapinės. Buvo aptikta unikalių radinių, pvz., apskritas altoriaus pjedestalas.
Karlis Miulenbachas

Biografija

1871 m. įstojo ir 1876 m. baigė Mintaujos gimnaziją. 1876–1880 m. Tartu universitete studijavo klasikinę filologiją. Dirbo mokytoju Talsuose, Jelgavoje, Rygoje. Vienas ar kartu su J. Endzelynu rinkdamas kalbos faktus apkeliavo daugelį Latvijos vietovių. Tyrė latvių kalbos sintaksę. Mokyklinei „Latvių kalbos gramatikai“ (Latviešu gramatika 1907 m. 2 leid. 1939 m., su J. Endzelynu) parašė sintaksės skyrių. Rašė straipsnius latvių kalbos norminimo, kultūros, rašybos klausimais.
Svarbiausias veikalas – „Latvių kalbos žodynas“ (Latviešu valodas vardnīca 4 t. 1923–1932 m. latvių ir vokiečių kalbų žodynas); žodyną redagavo, papildė ir etimologinę dalį parašė J. Endzelynas. 1890–1895 m. išvertė Homero „Odisėją“.
Sauber

Mercedes era

Formulėje 1 Sauber debiutavo 1993 m. PAR GP. Debiutas buvo itin sėkmingas – JJ Lehto užėmė 5 vietą ir pelnė ekipai pirmus du taškus. Nepaisant puikaus debiuto, visame likusiame sezone taškų zonoje ji finišavo tik 5 kartus. Surinkusi 12 taškų sezoną Sauber baigė 7 vietoje.
1994 m. iki tol naudotus Ilmor variklius pakeitė Mercedes ir ekipa buvo pervadinta į Sauber Mercedes. Nepaisant to ekipai nepavyko užlipti ant apdovanojimų pakylos. Geriausia sezono vieta – dvi 4 vietos. Vėl 12 taškų ir šį kartą 8 vieta galutinėje įskaitoje.

Ford era

1995 m. sezoną Sauber pradėjo su naujais partneriais – Red Bull ir Ford. Šis sezonas buvo kur kas sėkmingesnis nei praeity – beveik kiekvienose lenktynėse buvo pelnomi taškai, o Italijos GP metu H. H. Frentzenas finišavo trečioje vietoje ir pelnė ekipai pirmąjį finišą ant podiumo. Tais pačiais metais prie ekipos prisijungė Petronas grupė – naftos kompanija iš Malaizijos. Kitais metais Monako GP metu abu pilotai finišavo taškuose – trečioje ir ketvirtoje vietose, tačiau gale sezono komanda turėjo vos 11 taškų ir vėl užėmė 7 vietą.

Ferrari era

Nuo 1997 m. iki 2005 m. sezono Sauber ekipai variklius tiekė Ferrari ekipa. Nuo to laiko kasmet rezultatai vis gėrėjo, kol 2001 m. sezoną Sauber ekipa baigė 4 vietoje su 21 tašku.
Paskutiniais ekipos metais jos santykiai su Ferrari ekipa silpnėjo. 2004 m. ji prisijungė prie Grand Prix pasaulio čempionato (kuriamos alternatyvos Formulei 1, kuriam nepriklauso Ferrari). Po to komanda nusprendė naudoti Michelin padangas (Ferrari buvo pasirinkusi Bridgestone). O nuo 2006 m. sausio 1 d. ekipą įsigijo BMW kompanija.

Sugrįžimas į Formulę 1

2009 m. gruodžio 3 d. FIA paskelbė, kad leidžia Sauber grįžti į Formulės 1 lenktynes, užimant pasitraukusios Toyota ekipos vietą. Prieš tai buvo paslkelbta, kad BMW pasitraukia iš šio sporto ir parduoda komandą pirmajam jos savininkui P. Sauberiui. Komanda naudojimui pasirinko Ferrari variklius.
Semionovo sala

Semionovo sala (rus. Семёновский) – buvusi sala Laptevų jūroje, Naujojo Sibiro salyne, Liachovo salų grupėje. Jos plotas buvo 4 km². 1945 m. jos aukštis siekė 24 m virš jūros lygio.
Sala atrasta 1770 m. Ivano Liachovo arktinės ekspedicijos metu. Nuo atradimo laiko sala sparčiai mažėjo: 1832 m. plotas buvo 4,6 km², 1912 m. – 0,9 km², 1936 m. – 0,5 km², 1945 m. – 0,2 km². 1950 m. buvo likusi tik termokarstinė kalva, o 1952 m. erodavo iki smėlio nerijos. Kai vieta buvo aplankyta septintajame dešimtmetyje, čia buvo likusi tik smėlio sekluma.
Higašijamatas

Simboliai

Oficiali miesto gėlė – azalija, medis – japoninis skirpstulas.
Dominikonų pasauliečių brolija

Dominikonų pasauliečių brolija arba dominikonų trečiasis ordinas.
Veikia prie dominikonų ordino. Vadovaujasi savo regula. Priklauso vyskupijų kunigai ir pasauliečiai. Nešioja mažą dominikonų škaplierių, kunigai vienuolyne gali dėvėti dominikonų drabužius. Visi Dominikonų pasauliečių broliai gali būti laidojami su dominikonų abitu.
Dėsto religiją mokyklose, teologiją ir filosofiją universitetuose, seminarijose, bendradarbiauja religinėje spaudoje, užsiima karitatyvine veikla. Nuo 1994 m. kasmet rengia Tomo Akviniečio studijų tarptautinę mokyklą.
Brolija pavaldi dominikonų magistrui, vadovauja generalinis promotorius (magistro pavaduotojas), šalių brolijos, kurioms vadovauja prezidentai, priklauso žemynų padaliniams, kurioms vadovauja tarptautinės tarybos.

Istorija

Dominikonų pasauliečių broliją pavadinimu Kristaus kariai – lot. Milites (Militia) Christi – XII a. pr. Tulūzoje įkūrė ir regula patvirtino Šv. Dominykas. 1987 m. regula atnaujinta. Yra apie 100 000 narių (2002 m.).

Lietuvoje

Lietuvos Dominikonų pasauliečių brolija įkurta 1995 m. Vilniuje, regulą 1995 m. patvirtino dominikonų magistras. Veikia Vilniuje, Kaune, Panevėžyje, Anykščiuose. Yra 4 broliai kunigai ir apie 70 pasauliečių (2002 m.).
Centrinis Kalimantanas

Geografija

Provincija ribojasi šiaurės vakaruose su Vakarų Kalimantanu, šiaurės rytuose su Rytų Kalimantanu, rytuose su Pietų Kalimantanu. Pietinę pusę skalauja Javos jūra. Šiaurine ir rytine provincijos dalimi driekiasi Švanerio kalnai, likusią dalį užima lygumos. Didelę teritorijos dalį dengia tropinės džiunglės, gausu pelkynų, pakrantėse – mangrovių. Klimatas karštas, drėgnas (metinis kritulių kiekis 2700-3400 mm). Svarbiausios upės – Baritas, Kahajanas, Kapujas, Katinganas. Pietinėje dalyje įsteigtas Sabangau nacionalinis parkas.

Ekonomika

Kertama mediena. Auginamos prieskoninės, maistinės kultūros. Turizmas.
Antrasis Egipto tarpuvaldis

Politinė raida

Procesai, vedę į antrąjį suirutės laikotarpį, prasidėjo jau XIII dinastijos laikais, kuomet po klestėjusios XII dinastijos sostinėje Ititavyje į valdžią atėjo sąlyginai silpni faraonai. Jie nebesugebėjo išlaikyti buvusios vienybės šalyje, ir apie 1705 m. pr. m. e. šiaurėje, Choiso mieste į valdžią atėjo nepriklausoma dinastija. Greičiausiai ji buvo svetimšalės, semitiškos kilmės. Ji vadinama XIV-ąja, ir viešpatavo Žemutiniame Egipte tuo pačiu metu, kaip XIII-oji Aukštutiniame.
Ititavyje viešpatajant silpnam faraonui Sebechotepui IV, į Egiptą vis intensyviau pradėjo migruoti semitai iš šiaurės rytinių dykumų. Jie vėliau tapo žinomi kaip hiksai (egiptietiškai ḤqA-ḫAst). Vadovaujami Salitis, jie paėmė Avario miestą rytinėje Nilo deltoje, ir čia įkūrė dar vieną semitišką karalystę – taip vadinamąją XV-ąją dinastiją. XVII a. pr. m. e. viduryje hiksai nusiaubė visą Egiptą, taip galutinai suvienydami Žemutinį Egiptą ior nuversdami XIII-ają dinastiją Viduriniame. Taip jie įsiviešpatavo didelėje dalyje šalies, tačiau jiems nepavyko prijungti piečiausios dalies, kur Tėbuose įsitvirtino XVII-oji dinastija. Tokiu būdu XV ir XVII dinastijos pasidalino valdžią, o Avaris ir Tėbai tapo svarbiausiais politiniais centrais. Greičiausiai XVIII a. pr. m. e. pabaigoje Nilo deltoje įsitvirtino dar viena dinastija, labai mažai žinoma XVI-oji.
Laikotarpis baigėsi apie 1649 m. pr. m. e., kuomet Tėbuose XVII dinastiją pakeitė XVIII-oji. Jos įkūrėjas Ahmosis pradėjo sparčius užkariavimus, per keliolika metų nukariaudamas XVI-ąją ir XV-ąją dinastijas, ir taip suvienydamas Egiptą. Jis įkūrė Naująją Egipto karalystę.

Kultūra

Suirutės laikotarpiu Egipte buvo kuriama ir rašoma ypač mažai. Todėl beveik nėra išlikusių to laikotarpio paminklų. Antruoju tarpiniu laikotarpiu Egipte susidūrė dvi skirtingos kultūros – vietinė egiptietiška, ir išorinė semitiška. Semitiškos hiksų dinastijos gana greitai perėmė vietinius papročius ir egiptizavosi. Jie ėmė išpažinti vietos dievus, tame tarpe Setą, senąjį Žemutinio Egipto globėją, kurį ypatingai garbino (suvienijus Egiptą ir Hiksus išvarius, Setas pradėtas demonizuoti).
Nepaisant to, semitai palaipsniui ėmė sudaryti ryškią to meto Egipto populiacijos dalį, ypač šiaurėje, ir su savimi atsinešė naujus papročius. Būtent nuo hiksų laikų Egipte ėmė plisti Kadeš, kitų semitinių dievybių kultas. Be to, semitai į Egiptą atnešė naujas karo technikas: žirgų traukiamus karo vežimus, žvynelinius šarvus, naujoviškus ginklus. Nuo tada mene ėmė įsigalėti militaristinis žanras, kuris irgi liudija apie Azijos meno įtakas. Hiksų dėka labai stipriai išsiplėtė Egipto prekybiniai ryšiai su Kanaanu ir Sirija. Nuo to laikotarpio Egipte paplito ir Azijinės kilmės muzikos instrumentai: lyra, liutnia, obojus, tamburinas, žemės ūkio įrankiai, netgi introdukuotos naujos žemės ūkio kultūros, tokios kaip alyvmedis ir granatmedis.
Zbigniew Wassermann

Biografija

1972 m. Jogailos universitete (Krokuva) baigė teisę.
Prokuroras (nuo 1972 m. – Chšanuve, 1975 m. – Javožne, 1975–1984 m. – Bšeske ir 1984–1989 m. Krokuvoje), nuo 2001 m. IV ir V kadencijų Seimo narys (partijos „Teisė ir teisingumas“ narys), 2005–2007 m. Kazimierz Marcinkiewicz (vėliau – Jaroslavo Kačinskio) Vyriausybių ministras.
2010 m. žuvo Smolensko aviakatastrofoje Rusijoje.
Pranas Hiksa

Biografija

Mokėsi Šiaulių gimnazijoje, Liepojos komercinėje mokykloje, 1915 m. rugpjūčio 6 d. baigė vairuotojų mokyklą Maskvoje. Studijavo Maskvos komercijos institute, 1916 m. spalio 1 d. mobilizuotas į Rusijos imperijos kariuomenę, tarnavo 23-ajame aviacijos būryje, dislokuotame prie Rygos. 1916 m. gruodžio 3 d. pasiųstas į Petrogrado karo aviacijos mokyklą Gatčinoje. 1917 m. vasario 17 d. suteiktas Rusijos kariuomenės praporščiko, 1917 m. rugsėjo 15 d. paporučikio laipsnis. 1917 m. vasario 21 d. su grupe kitų mokinių pasiųstas tęsti karo aviacijos mokslų Didžiojoje Britanijoje. 1917 m. rugsėjo 7 d. baigė Karališkųjų oro pajėgų aviacijos mokyklą, įgijo aviacijos leitenanto laipsnį. Kilus Spalio perversmui grįžo į Lietuvą.
1919 m. gegužės 15 d. mobilizuotas į Lietuvos kariuomenę.  Per Nepriklausomybės kovas atliko žvalgomuosius skrydžius ties Panevėžiu, Ežerėnais (dab. Zarasai), Utena, Suvalkais. 1919 m. lapkričio 22 d. suteiktas vyr. leitenanto laipsnis, nuo lapkričio 27 d. aviacijos mokomojo būrio viršininkas, nuo 1920 m. balandžio 16 d. oro eskadrilės vadas, nuo 1922 m. birželio 3 d. kapitonas. Jo mokiniai: Jeronimas Garolis, Jurgis Dobkevičius, Antanas Gustaitis, Jonas Mikėnas, Leonardas Peseckas, Vsevolodas Šenbergas, Antanas Stašaitis, Simas Stanaitis, Vytautas Jablonskis, Jonas Liorentas, Česlovas Januškevičius.
1922 m. rugsėjo 25 d. iš kariuomenės paleistas tęsti studijų. 1928 m. baigė studijas Prahoje, įgijo inžinieriaus specialybę. Grįžęs dirbo Kauno „Metalo“ fabrike, vyr. inžinierius. 1928–1940 m. Lietuvos aeroklubo viceprezidentas ir Lietuvos autoklubo narys. 1931 m. ir 1932 m. pirmųjų automobilių lenktynių „Aplink Lietuvą“ nugalėtojas.  1934 m. ir 1935 m. dalyvavo tarptautiniame Monte Karlo ralyje. 1939 m. rugsėjo 18 d. – spalio 9 d. laikinai buvo mobilizuotas į Karo aviaciją ir paskirtas 1-ojo autobūrio vadu. Vėliau vėl dirbo inžinieriumi. 1961 m. gegužės mėn. išėjo į pensiją. Palaidotas Petrašiūnų kapinėse.