1960 m. pasaulio šachmatų čempionatas

1960 m. pasaulio šachmatų čempionatas – pasaulio šachmatų čempionato trimečio ciklo (1957–1960) varžybos. Jų paskutiniame etape tarp M. Botviniko ir M. Talio buvo žaidžiamas 24 partijų mačas dėl pasaulio čempiono vardo. Jis vyko 1960 m. kovo 15 – gegužės 7 d. Maskvoje. Pretendentas turėjo surinkti daugumą taškų. Esant rezultatui 12 : 12 pasaulio čempionas išsaugo titulą. Mačą laimėjo Michailas Talis 12½ : 8½ (+6 -2 =13). Jis tapo aštuntuoju pasaulio šachmatų čempionu.

Pretendento atranka

Tai ketvirtas pasaulio šachmatų čempionatas, kai pretendentas buvo atrenkamas pagal FIDE nustatytą tvarką.

Zoniniai turnyrai

Pravedus 1957 m. zoninius turnyrus į 1958 m. Portorožo tarpzoninį turnyrą pateko geriausiai pasirodę dalyviai:
iš 1-os zonos (Vakarų Europa) – 3 v.:  L. Pachmanas,  S. Gligoričius ,  P. Benko
iš 2-os (Centrinė Europa) 3 v.:  M. Filipas,  A. Matanovičius,  O. Neikirchas;
iš 3-ios (Rytų Europa) 3 v.:  L. Sabo,  F. Olafsonas,  B. Larsenas;
iš 4-os (SSRS)– 4 v.:  (M. Talis, T. Petrosianas, D. Bronšteinas ir J. Averbachas;
iš – 5-os – (JAV) 2 v.:  (R. Fišeris ir S. Reševskis);
iš – 6-os – 1 v.:  P. Vaitonis;
iš – 7-os – (Centrinė Amerika) 1 v. –  B. de Greifas;
iš – 8-os – (Pietų Amerika) 3 v.  (O. Panno, H. Roseto R. Sanginetis);
iš – 9-os – (Azija) 1 v.  R. Kardoso.

Tarpzoninis turnyras

1958 m. Portorožo Tarpzoninis turnyras vyko Portorože 1958 rugpjūčio 4 – rugsėjo 12 d.
Dalyvavo 21 šachmatininkas. Dalyvių sudėtis – devyniuose FIDE zoniniuose turnyruose geriausiai pasirodę šachmatininkai: iš 1-os, 2-os, 3-ios zonų po 3 šachmatininkus; iš 4-os (SSRS) zonos – 4; iš 8-os – 3; iš 5-os – 2; iš 6-os, 7-os ir 9-tos – po 1.
Turnyre dalyvauti atsisakę žaidėjai – S. Reševskis buvo pakeistas Dž. Šervinu (iš atsarginių sąrašo), o P. Vaitonis – 2-ąją vietą Kanados čemp. užėmusiu G. Fusteriu. 
Tarpzoniniame turnyre buvo nesulaikomas Michailas Talis – 13½ taško iš 20 galimų.
Rezultatai prieš P. Keresą (1 : 3), T. Petrosianą (2 : 2) ir V. Smyslovą (2½ : 1½) nebuvo įspūdingi, bet likusiems varžovams (S. Gligoričiui, 16-mečiui R. Fišeriui, F. Olafsonui ir O. Benkui) tedavė tik 3-is pustaškius.

Kandidatų turnyras

Pasaulio šachmatų čempionato 1959 m. Kandidatų turnyras vyko: Blede – (1-14) ratai, Zagrebe – (15-21) ratai,, Belgrade – (22-28) ratai. 1959 m. rugsėjo 6–spalio 31 d.
Turnyre dalyvavo 6 geriausiai pasirodę 1958 m. tarpzoniniame turnyre šachmatininkai:  M. Talis,  S. Gligoričius,  T. Petrosianas,  P. Benko,  F. Olafsonas,   R. Fišeris, 1958 m. pasaulio čempionato mačą pralaimėjęs eksčempionas Vasilijus Smyslovas ir P. Keresas – 1956 m. Kandidatų turnyro antrosios vietos prizininkas.
Surinkęs 20 taškų iš 28 galimų, pirmąją vietą ir teisę žaisti mačą dėl pasaulio čempiono vardo su Michailu Botviniku iškovojo Michailas Talis.

Pretendentas

Tai, kad „Husaras iš Rygos“ gali tapti M. Botviniko varžovu aiškiai matėsi 6-ojo dešimtmečio pabaigoje – labai jau greitai jis kopė karjeros laiptais aukštyn. M. Talio žvaigždė sužibo 1957 m, kai M. Botvinikas pirmąjį kartą prarado čempiono titulą. Tais metais M. Talis su dideliu pranašumu laimėjo SSRS čempionatą (14 taškų iš 21). Bet esmė ne ta, kad jis aplošė pagrindinius konkurentus – P. Keresą, D. Bronšteiną ir A. Tolušą, o tai kaip jis tai darė. Mesdamas Botviniko šachmatams iššūkį, pažeisdamas visas teorijas – į atakos aukurą kraudavo vieną po kito pėstininkus ir figūras.
Po metų, 1958 m. namie (Rygoje), šįkart stebuklo dėka, antrą kartą laimėjo SSRS čempionatą, nors paskutiniame rate turėjo prastesnę poziciją su B. Spaskiu, tačiau pastarojo nervai neatlaikė: besivydamas sėkmės paukštę, po to nebeišlaikė ir žvirblio rankose – pralaimėjo.

Čempionas

Nespėjęs pailsėti po pasaulio čempionato mačo su Smyslovu, M. Botvinikas privalėjo vėl ruoštis. Šį kartą vėjas papūtė iš visai kitos pusės. Jei harmonijos šalininką V. Smyslovą čempionas perprato ir jam likdavo tik parinkti kovos su juo metodus, o kaip sutramdyti iracionalųjį M. Talį buvo dar neaišku.
Po 1958 m. mačo M. Botvinikas žaidė nedažnai: Miuncheno šachmatų olimpiadoje prie pirmos lentos surinko 9 taškus iš 12, laimėjo Vageningene nedidelį turnyrą (4 iš 5). Žaidė SSRS komandiniame čempionate, mače Maskva – Leningradas, kur įveikė V. Korčnojų 1½ : ½.

Prognozės prieš mačą

Pasibaigus 1959 m. kandidatų turnyrui pasaulio šachmatų visuomenė kunkuliavo: M. Talis užbūrė visus savo šuoliu aukštyn, kombinacijomis, nuo kurių griūdavo šachmatų tvirtovių sienos!
1959 m. pabaigoje „Deutsche Schachzeitung“ rašė: „Talis čempioniškoje formoje. Jis išradingas, kaip Botvinikas, balansuoja prie bedugnės, kaip Laskeris, klastingas debiute ir vidurio žaidime, kaip M. Euvė, tartum Aliochinas pateikia netikėtus fantastinius sumanymus ir žaidimo grožiu primena P. Morfį.
Bet ar M. Talis sugebės įveikti M. Botviniko geležinę logiką, priešintis čempiono gebėjimui prisiderinti prie bet kokio varžovo?“ Atsižvelgiant į tai, kad M. Botvinikas ir M. Talis iki 1960 m. mačo tarpusavyje nebuvo žaidę nei vienos partijos, atsakymo nebuvo. Liko laukti mačo.

Atgarsiai

Nagrinėdamas 1960 m. mačo rezultatus M. Botvinikas akcentavo:
„Talis plačiai išnaudojo puikias savo praktinio žaidimo savybes: versdavo mane užrašinėti ėjimus, gerai išnaudodavo mano ceitnotus, bet svarbiausia – stengėsi už nedidelį pozicijos defektą suaktyvinti, padaryti judrias figūras…. Tais atvejais, kai tai jam pavykdavo, aš buvau bejėgis… Mane stebino, kad varžovas, vietoj to, kad žaistų „pagal poziciją“ (kaip mane mokino jaunystėje) atlikdavo iš pirmo žvilgsnio nelogišką ėjimą, kurio prasmė grynai praktinė – priversti varžovą spręsti sudėtingus uždavinius. O kai varžovas suklysdavo, Talis rasdavo išradingų ir netikėtų sprendimų“.