google/wiki40b huggingface dataset:
Balšis

Istorija

Senovės laikais šios vietovės buvo apgyvendintos jau nuo akmens amžiaus. Vienos pirmiausių šias teritorijas apgyvendino senosios šių vietų gyventojos – ilyrų gentys. Balšis, kaip ir visa dabartinės Albanijos teritorija, nuo seno buvo senovės valstybių Makedonijos, Romos imperijos – sudėtyje, kurių kultūra labai smarkiai paveikė vietos gyventojus ir jų kultūrą.
Ankstyvaisiais viduramžiais miesto apylinkės kaip ir didžioji dalis Balkanų patyrė intensyvią slavų genčių invaziją; dabartiniame mieste ir jo apylinkėse egzistavo gausi arumunų bendruomenė. Dabartinė miesto teritorija ilgą laiką priklausė Bizantijos imperijai, vėliau Bulgarijos ir Serbijos karalystėms, Epyro Despotijai, kol XIV a. galiausiai atiteko Osmanų imperijai, kuriai valdant pradėjo plisti islamas. 1912 m. Albanijai paskelbus nepriklausiomybę miestas atiteko naujai susikūrusiai Balkanų valstybei.
1939 m., II pasaulinio karoišvakarėse, kaip ir visa likusiAlbanija, buvo okupuotas Italijos kariuomenės, 1943 m. miestas buvo okupuotas fašistinės Vokietijos, kol 1944 m. galutinai išvaduotas vietos komunistų partizanų.
Dėl po karo komunistų valdžios pradėtos industrializacijos, šio miesto reikšmė išaugo, miestas tapo pramoniniu ir ekonominiu vietos regiono centru. Komunistinės diktatūros laikais mieste veikė vienas didžiausių šalyje kalėjimų, kuriame devintajame dešimtmetyje kalėjo apie 2400 politinių kalinių.
Po komunizmo žlugimo prasidėjus pramonės krizei, tik nedaugelis iš egzistuojančių naftos gręžinių yra naudojami pramoniniais tikslais. Didžiausia dalis pramoninės naftos gavybos priklauso valstybės valdomai Albanijos naftos perdirbimo kompanijai – ARMO Sh.a.

Architektūra ir archeologija

Dėl istorijos bėgyje išlikusio menko miesto ekonomino ir socialinio vaidmens, mieste nėra daug turtingos architektūros pavyzdžių. Netoli miesto yra išlikusių vėlyvosios antikos bažnyčios liekanų.
Komunistinės diktatūros laikais, suintensyvėjus industrializacijos procesams ir prasidėjus gyventojų migracijai iš kaimų į miestus, pagal tipinius projektus pastatyta mažaaukščių daugiabučių gyvenamųjų namų, pramonės įmonių.
Kaip atsikratyti žmona ir rasti meilužę

Turinys

Alberto Kastelis, apgautas žmonos, nusprendžia kuriam laikui pakeisti aplinką ir išvyksta atostogų į kalnus, kur susipažįsta su moterimi, atvykusia čia dėl tos pačios priežasties...
Hadera

Istorija

Hedera buvo įkurta 1891 m. Hovevei Zion zionistų misionierių iš Lietuvos ir Latvijos kaip žemės ūkio kolonija. 1948 m. Hadera jau buvo regioninė sostinė, o 1952 m. gyvenvietei suteiktas miesto statutas. Nuo 1990 m. miestas sparčiai augo dėl imigrantų skaičiaus iš Rusijos ir Etiopijos.

Ekonomika

1953 m. Haderoje atidaryta pirmoji Izraelio spaustuvė. Nuo 1981 m. Haderoje veikia didžiausia Izraelio elektrinė Orot Rabin.
Mažeikių apskritis

Mažeikių apskritis – 1919–1940 m. Lietuvos Respublikos 1940–1950 m. Lietuvos TSR administracinis teritorinis vienetas Žemaitijoje. Centras – Mažeikiai.
Aksonas

Aksonas, arba neuritas (lot. axon) – ilga neurono atauga, perduodanti elektrinius signalus kitiems neuronams bei raumeninėms ir liaukinėms ląstelėms. Aksonas yra nuo kelių milimetrų iki metro ilgio, o skersmuo – 1-20 mikrometrai. Aksoną dengia aksolema, o jo citoplazma vadinama aksoplazma, kurioje nėra nei grūdėtojo endoplazminio tinklo nei Goldžio komplekso. Aksolemoje yra nedaug ribosomų, tačiau čia yra daug ilgų mitochondrijų, neurofilamentų ir kt.
Paprastai neuronas turi vieną ilgą aksoną, kuris išsišakoja į atšakų „šluotelę“ (telodendroną), perduodančią signalus grupei neuronų.
Dovydžių ąžuolas

Dovydžių ąžuolas – valstybės saugomas botaninis gamtos paveldo objektas, išskirtinis ąžuolas, augantis Akmenės rajono savivaldybės teritorijoje, 1,7 km į pietryčius nuo Kruopių, Dovydžių kaime. Pasiekiamas iš kelio  154  Šiauliai–Gruzdžiai–Naujoji Akmenė  pavažiavus į vakarus žvyrkeliu apie 230 m. Medis stovi atviroje vietovėje, šalikelėje, pastebimas iš tolo kelių pavienių medžių kaimynystėje. Aptvertas, bet atskiru ženklu ar kelio rodykle vietoje nepažymėtas.
Ąžuolas paskelbtas saugomu Gamtos apsaugos komiteto prie Lietuvos TSR Ministrų Tarybos 1971 m. birželio 23 d. įsakymu Nr. 140.
Ąžuole matyti perkūno žymės. Ant kamieno įtaisyta medinė Rūpintojėlio skulptūrėlė. Kadaise čia buvo Kruopių valsčiaus viršaičio Miežio žemė. Šalia ąžuolo stūkso senas, moliu drėbtas ūkinis pastatas. Pro Dovydžių ąžuolą dulkėtu keliu nukeliaujama (apie 1 km) iki išnykusio Laumėnų II kaimo vietą žyminčios koplytėlės.
Vermachtas

Vermachtas – Vokietijos ginkluotųjų pajėgų pavadinimas 1935–1945 m.
Antrojo pasaulinio karo metu Vermachtą sudarė sausumos (Heer), jūrų (Kriegsmarine) bei oro (Luftwaffe) pajėgos. Kai kuriais atvejais Vermachtui buvo pavaldi ir Waffen-SS.

Vermachto įkūrimas

Iki Vermachto įkūrimo 1935 m. Vokietijos kariuomenė buvo vadinama reichsveru (vok. Reichswehr). Pagal Versalio taikos sutartį, Vokietijos armija negalėjo būti didesnė nei 100 000 karių. Bet 1935 m. kovo 16 d. Vokietijoje įvesta karo prievolė, o tų pačių metų spalio 15 d. atidaryta Reicho karo akademija ir Vokietijos armija buvo pervadinta į vermachtą.

Vadovybė

Iki 1938 m. Vermachtas buvo pavaldus Reicho karo ministerijai. Tačiau po Fričo-Blombergo skandalo 1938 m. vasario 4 d. ši ministerija buvo panaikinta, o vietoj jos įkurta Vyriausioji vermachto vadovybė - (OKW - vok. Oberkommando der Wehrmacht). Nuo to laiko pastarajai buvo nominaliai pavaldžios ginkluotųjų pajėgų rūšių vadovybės: Sausumos pajėgų vyriausioji vadovybė (OKH - vok. Oberkommando des Heeres), Karo laivyno vyriausioji vadovybė (OKM - vok. Oberkommando der Marine) ir Karo aviacijos vyriausioji vadovybė (OKL - vok. Oberkommando der Luftwaffe). Bet faktiškai ginkluotųjų pajėgų rūšys veikė beveik nepriklausomai.
Mindaugas Griškonis

Biografija

Vilniaus pedagoginio universiteto bakalauras, studijuoja magistrantūrą Mykolo Romerio universitete. Sportuoja nuo 1999 m. Pirmoji trenerė Inga Domarkaitė, ilgą laiką buvo treniruojamas - Alfonso Mikšio. Šiuo metu treniruoja Robertas Tamulevičius.
Baigė bakalauro studijas Vilniaus pedagoginiame universitete. Yra Mykolo Romerio universiteto magistro studijų studentas.
Mėgsta skaityti, slidinėti, važinėti dviračiu, žiūrėti filmus.
Nuo 2008 m. Lietuvos olimpinės rinktinės narys.
2014 m. oficialiai pagerino Lietuvos vidaus patalpų („Indoor Rowing“) 2000 m irklavimo rekordą - 5:49,9
Paracelsas

Paracelsas (Paracelsus; 1493–1541 m.) – šveicarų gydytojas ir filosofas.
Flagmanas

Kanada

Kanados ginkluotosiose pajėgose flagmanai (angl. flag officer, pranc. officier général) yra armijos ar KOP generolo analogas. Flagmanų laipsniai yra admirolas, viceadmirolas, kontradmirolas ir komodoras. Komodoras turi teisę ne į vėliavą, o į vimpelą (broad pennant).

Flagmano rangą patvirtina platus auksinis galionas ties munduro rankogaliu.

JAV

1857 m. JAV kongresas sukūrė rangą flag officer (flagmanas), kurį gaudavo vyriausieji karinio laivyno kapitonai, paskirti vadovauti eskadrai (ne tik savo laivui). JAV Pilietinio karo metu konfederatų karinis laivynas irgi vartojo šį terminą.

XIX a. JAV flagmano rangas buvo laikinas – teisę į jį turėdavo tol, kol vadovaudavo eskadrai. Tai buvo rangas, griežtai susietas su eskadros vado pareigomis. Rangas tapo pasenusiu, kai tokiems karininkams ėmė suteikinėti komodoro (commodore) laipsnį. Tik 1862 m. JAV kongresas laivyne įvedė admirolų laipsnius. Terminas flag officer laivyne dabar reiškia laivyno admirolus.
JAV terminas flag officer paprastai reiškia ir bet kokį generolo rango karininką (0-7 rangas ar aukštesnis) JAV armijoje, KOP ir Jūrų pėstininkų korpuse. JAV generolai turi teisę iškelti savo kaip vado vėliavą.
Flag officerlaipsnio ne laivyno karininkai savo vėliavas gali iškelti virš savo štabo, laivo ar antžeminės transporto priemonės. Vėliavą iškelia štabe ar transporto priemonėje esantis aukščiausio rango flag officer.
Ivanas Turgenevas

Bibliografija

Kūrinių pavadinimai rusų kalba:
Leonas Strioga

Biografija

Iki 1940 m. augo ir mokėsi Klaipėdoje. 1940–1942 m. mokėsi Jonavoje, o nuo 1942 m. gyveno Ukmergėje. 1950 m. baigė Ukmergės vakarinę suaugusiųjų gimnaziją. 1950–1952 m. studijavo LSSR valstybinio dailės instituto Skulptūros fakultete. 1952 m. įstojo į I. Repino dailės institutą Leningrade. 1958 m. baigė šį institutą ir įgijo skulptoriaus specialybę. Nuo 1959 m. Lietuvos dailininkų sąjungos narys. Gyvena Kaune.

Kūryba

Nuo 1958 m. dalyvauja parodose. Kuria portretus, figūrines kompozicijas, dekoratyvines skulptūras, mažąją plastiką. Kurdamas medžio skulptūras, naudoja unikalią kapotinę techniką. Jo darbų sąraše yra apie 1000 skulptūrų. Kūrinių yra įsigiję Lietuvos, Lenkijos, Latvijos, Estijos, Rusijos dailės muziejai ir privatūs asmenys JAV, Vokietijoje, Prancūzijoje, Danijoje ir kt.
Vėduoklinė meškaitė

Literatūra

Lietuvos grybų atlasas, Vincentas Urbonas, Kaunas, LUTUTĖ, 2007, ISBN 978-9955-692-59-1, 88 psl.
Eugenijus Nikolskis

Eugenijus Nikolskis (g. 1917 m. Archangelske, Rusija) – Lietuvos stalo tenisininkas ir krepšininkas (dukart Europos čempionas). Ūgis – 184 cm.

Biografija

Pirmojo pasaulinio karo metais tėvai buvo pasitraukę į Rusijos gilumą. 1922 m. grįžo į Lietuvą. Lankė Kauno jėzuitų gimnaziją, kurią baigė 1936 m. Tarnavo Lietuvos kariuomenėje.
Kultivavo stalo tenisą, buvo CJSO narys ir daugkartinis šalies čempionas. 1939 m. Kaire vykusiose Pasaulio stalo teniso pirmenybėse su Lietuvos vyrų rinktinė iškovojo komandinę 4-ąją vietą. Nuo 1936 m. žaidė krepšinį. Buvo pakviestas į Lietuvos vyrų rinktinę. Žaizdamas krašto puolėjo pozicijoje 1937 m. Europos pirmenybėse Rygoje ir 1939 m. Europos pirmenybėse Kaune tapo čempionu.
Dirbo įvairiose Kauno įmonėse, po Antrojo pasaulinio karo persikėlė į Vilnių – tapo „Spartako“ draugijos stalo teniso treneriu. Nuo 1953 m. gyveno Maskvoje, buvo paskirtas miesto „Spartako“ draugijos vyriausiuoju treneriu.
Diakritiniai ženklai

Įvairovė

Diakritiniai ženklai naudojami įvairiose fonografinėse rašto sistemose: abėcėlėse, abugidose, abdžaduose ir skiemeninėse abėcėlėse.

Skiemeninių abėcėlių diakritiniai ženklai

Yra labai negausūs. Vienas tokių diakritinių ženklų pavyzdžių galėtų būti nigoris, naudojamas japonų rašte. Šis ženklas, prirašomas prie tam tikrų silabogramų, suskardina pirmąjį silabogramos priebalsį. Tokiu būdu sa virsta za, ta virsta da ir pan.
Lamu salynas

Lamu salynas (angl. Lamu Archipelago) − salynas Indijos vandenyne. Priklauso Kenijai, Lamu apskričiai.
Lamu salyną sudaro trys didelės salos − Lamu, Manda, Patė; viena mažesnė − Kivaju ir keletas nedidelių salelių.
Didžiausias miestas salyne − Lamu, kuris 2011 m. įtrauktas į UNESCO Pasaulio paveldo sąrašą.
1415 m. Lamu salyną aplankė žymus kinų keliautojas Dženg He.
Lamu ir Manda salose įrengti aerouostai. Taip pat Lamu salyne įsikūręs Kiungos nacionalinis jūrų draustinis.
Lašinių konglomeratų atodanga

Geologija

Atodangos susidarymo pradžia siejama su paskutiniuoju apledėjimo ledynu. Atodanga susidarė kalkingame gargždo sluoksnyje. Pasklidus požeminiams vandenims, susidarė sąlygos konglomeratui susidaryti. Požeminiui vandeniui prasiveržus į paviršių, prasidėjo intensyvus kietųjų uolienų ardymas. Atodangoje likę tik nedideli, iki 2-3 m ilgio ir 1,5 m aukščio konglomeratų dariniai, o griovoje gausu prikritusių konlomeratų nuolaužų. Yra liekanų, pasidengusių kalcito kristalais. Gausu įvairių konglomeratų nuolaužų. Didžiausia iš jų – 8 m, gulinti šlaite. Ji yra sunkiai prieinamoje vietoje – mišku apaugusioje griovoje, besileidžiančioje į Strėvos upę. Griovos dugnu į upę teka upelis, kuris, nesant kritulių, būna išdžiuvęs.
Dalija Šeporaitienė

Biografija

1971 m. baigė Plungės 3-ąją vidurinę mokyklą, 1977 m. Kauno politechnikos institutą, 1997 m. Vilniaus universitetą, socialinio darbo magistras.
Socialinės apsaugos ir darbo ministerijos Šeimos gerovės departamento Šeimos politikos skyriaus vedėja.
Tėvynės sąjunga - Lietuvos krikščionys demokratai Klaipėdos rajono skyriaus narė. Nuo 2011 m. Klaipėdos rajono savivaldybės tarybos narė. 
Sutuoktinis Vladas, vaikai Aistė, Mindaugas, Živilė.
Vitvatersrandas

Vitvatersrandas (afr. Witwatersrand) – skardis ir greta jo įsikūręs kalnakasybos rajonas bei aglomeracija Pietų Afrikos Respublikos šiaurės rytuose, Gautengo, Mpumalangos ir Šiaurės vakarų provincijose. Skardis, sudarytas iš erozijai atsparaus kvarcito, driekiasi 56 km. Nuo jo krenta daug krioklių (iš to ir afrikaniškas pavadinimas, reiškiantis „baltų vandenų gūbrys“). Šis skardis sudaro šiaurinę plynaukštės, virš aplinkinių Veldo lygumų iškylančios per 200 m, ribą. Vitvatersrandas sudaro Atlanto vandenyno (per Valio upę) ir Indijos vandenyno (per Krokodilų upę) vandenskyrą.
Vitvatersrandas sutampa su Johanesburgo aglomeracija, į kurią patenka Johanesburgas, Džermistonas, Boksburgas, Benoni, Brakpanas, Springsas, Krugersdorpas ir kt. miestai. Pastaroji liejasi su Pretorijos aglomeracija.
Nuo 1886 m. Vitvatersrande vykdoma kalnakasyba: kasama urano rūda, auksas. Šachtos siekia 4000 m gylį.
Palangos Vlado Jurgučio pagrindinė mokykla

Istorija

1921 m. įkurta lietuviška Palangos pradžios mokykla, o 1922 m. Palangos inteligentijos rūpesčiu įkurta lietuviška vidurinė mokykla Vytauto g. Nr. 95. Jos pirmąja direktore tapo garsi švietėja, rašytoja Stasė Vaineikienė. Abi mokyklos, pradinė ir vidurinė, veikė buvusios rusiškos gimnazijos patalpose, Vytauto gatvėje, vadinamuose Mokyklų rūmuose.
Mokiniai aktyviai dalyvaudavo miesto šventėse, apie tai byloja nuotraukos, išspausdintos 1936 m. knygoje „Palanga – vaizdų albumas“ ir buvusių mokinių prisiminimai. 1938 m. gegužės 10 d. Palangoje kilęs gaisras sunaikino daugybę pastatų. Sudegė ir Mokyklų rūmai. Vidurinė mokykla įsikūrė apskrities valdybos pastate, Vasario 16-osios gatvėje, pradinė mokykla glaudėsi ankštuose vasarnamių kambarėliuose, o du skyriai dėl patalpų stokos kurį laiką nesimokė. Po gaisro skubiai pradėta statyti naują pradžios mokyklą Kretingos gatvėje. Nauja mokykla atidaryta 1938 m. gruodžio 15 d. Iš pradžių veikė tik pirmojo aukšto klasės, vėliau įruoštos ir likusios. Mokyklos atidarymas buvo iškilmingas, jame dalyvavo miesto burmistras Jonas Šliūpas.
1940 m. birželio mėn. Lietuvą okupavo Raudonoji armija. Prasidėjo suėmimai ir tremtys. Po pasaulinio karo mokykla vadinama Palangos lietuvių pradinė mokykla. 1950 m. rugsėjo 1 d. Palangos lietuvių pradinė mokykla prijungta prie vidurinės mokyklos, kuri tuomet veikė pastate prie Rąžės upės, Pionierių gatvėje Nr. 6, dabartinėje Vasario 16-osios gatvėje, kur vėliau buvo rusų mokykla.
1961 m. pastačius naują vidurinės mokyklos pastatą Jūratės gatvėje, Palangos miesto mokyklų tinklas pertvarkytas. Buvusios pradinės mokyklos pastate įkurta Palangos prailgintos darbo dienos aštuonmetė mokykla, vidurinė mokykla pradėjo dirbti naujame pastate Jūratės gatvėje, o pastate Vasario 16-osios gatvėje įkurta rusų aštuonmetė mokykla. 1977 m. pastatytas didelis priestatas prie aštuonmetės mokyklos ir mokykla pertvarkyta į Palangos 2-ąją vidurinę mokyklą. Atidarius ją visi Palangos moksleiviai pradėjo mokytis viena pamaina. 1985 m. pastatytas mokyklos priestatas automobilizmui mokyti. Baigiamosios klasės mokiniai galėjo įsigyti vairuotojo pažymėjimą, išmokti automobilio priežiūros ir eksploatacijos pagrindų. 1985 m. visiškai pereita prie kabinetinės sistemos, įrengti 33 mokymo kabinetai.
Nuo 1986 m. rugsėjo 1 d. vietoje 11 klasių, įvestas 12 klasių vidurinis mokymas. 1997 m. mokyklai suteiktas lietuviško lito „tėvo“ Vlado Jurgučio vardas.
Nuo 2009 m. rugsėjo 1 d. mokykla tapo Palangos Vlado Jurgučio pagrindine mokykla.
Andrejus Edvardas Ancuta

Andrejus Edvardas Ancuta (g. 1939 m. sausio 2 d. Vandžiogaloje) – Lietuvos chemikas technologas, habilituotas fizinių mokslų daktaras.

Biografija

1961 m. baigė Kauno politechnikos institutą. 1971 m. chemijos mokslų kandidatas.
1963–1968 m. Jonavos azotinių trąšų gamyklos vyr. inžinieriaus pavaduotojas. Nuo 1968 m. Kauno politechnikos instituto (dab. Kauno technologijos universitetas) dėstytojas, 1991–2000 m. Fizikinės chemijos katedros vedėjas; 1976 m. docentas, 2002 m. profesorius.

Mokslinė veikla

Svarbiausi darbai iš sorbcijos ir katalizės, vario junginių oksidacinių ir redukcinių savybių tyrimo, jų naudojimo technologiniuose procesuose.
Neringa Venckienė

Biografija

1989 m. aukso medaliu baigė Garliavos 1-ąją vidurinę mokyklą, 1989–1995 m. studijavo Vilniaus universiteto Teisės fakultete, 2005 m. – MRU doktorantūroje.
1995–1999 m. – LŽŪU juristė, 1999 m. – Kauno rajono apylinkės teismo kandidatė į teisėjus, 1999–2007 m. – Kauno rajono apylinkės teismo teisėja, 2007–2012 m. – Kauno apygardos teismo teisėja.
2010 m. rugpjūčio 2 d. N. Venckienei buvo iškelta drausmės byla. Teisėjų etikos ir drausmės komisija pažymėjo, kad „bendraudama su žiniasklaida bei viešai reikšdama nuomonę apie netinkamą ikiteisminio tyrimo eigą ir ikiteisminio tyrimo institucijų darbą, išsakydama neigiamą nuomonę apie kitus asmenis ir viešai kaltindama juos, taip pat rašydama skundus brolio vardu bei nepagarbiais žodžiais pavadindama asmenis, kurių atžvilgiu rengė dokumentus“, t. y. pažeidė Teisėjų etikos kodeksą. 2011 m. Teisėjų garbės teismas skyrė papeikimą, kadangi N. Venckienė savo veiksmais ir pasisakymais visuomenės informavimo priemonėse pažeidė Teisėjų etikos kodekse minimus pagarbos žmogui, lojalumo valstybei, nešališkumo, nesavanaudiškumo, padorumo ir pavyzdingumo principus.
2012 m. liepos 2 d. prezidentė Dalia Grybauskaitė patenkino N. Venckienės prašymą ir pasirašė dekretą, atleidžiantį ją iš užimamų pareigų.
2012 m. buvo išrinkta į Seimą pagal partijos „Drąsos kelias“ sąrašą.
2014 metais apkaltos tvarka pašalinta iš Seimo už priesaikos sulaužymą.
Išsiskyrusi su advokatu Aidu Venckum.
Jauniūnai (Joniškis)

Istorija

Spėjama, kad greta kaimo, Mūšos ir Tautinio upelių santakoje, 1236 m. įvyko Saulės mūšis. Sovietinės okupacijos metais buvo kolūkio centrinė gyvenvietė.
Saldymedis (filmas)

Turinys

Dvi universiteto studentų grupės, konkuruojančios tarpusavyje įvairiais būdais, prieš išleistuves nusprendžia susirungti ir teatro scenoje, parengdami savo programas: vieni vaidinimą, kiti – pasirodymą su dainomis...
Arthur Andersen

Arthur Andersen LLP – buvo viena iš „Didžiojo penketo“ įmonių, teikusi audito ir konsultacines paslaugas. Iki 2002 m. nepriekaištinga reputacija ir aukšti darbo kokybės standartai lėmė tai, kad „Andersen“ išaugo iki 9,3 milijardo dolerių metinės apyvartos bendrovės, turinčios 350 biurų visame pasaulyje (veikė ir Vilniuje), kuriuose dirbę 85 tūkstančiai darbuotojų teikė audito, finansines ir mokesčių konsultacijų paslaugas daugiau kaip 100 tūkstančių klientų, tarp jų buvo ir tarptautinių korporacijų, ir valstybinių įstaigų. Vienu metu tai buvo pati didžiausia iš visų audito kompanijų, kol 1989 m. nuo jos neatsiskyrė konsultacijų padalinys, 2000 m. persivadinęs į „Accenture“, tebeveikia ir šiandien. O „Arthur Andersen“ savo ruožtu persivadino į „Andersen“ ir netrukus įkūrė kitą konsultacinį padalinį „Arthur Andersen Business Consulting“. Šią įmonę prie subyrėjimo privedė Rugsėjo 11-osios teroristinių išpuolių sukeltas chaosas akcijų rinkose ir visa virtinė įmonių bankrotų, su kuriomis buvo susijusi „Andersen“ įmonė. 2002 m. birželio 15 d. „Andersen“ buvo pripažinta kalta dėl kliudymo teisingumui už tai, kad sunaikino dokumentus, susijusius su „Enron“ apskaita. Tokių kaltinimų ir prisipažinimų akivaizdoje rugpjūčio 31 d. „Andersen“ savanoriškai atsisakė savo audito ir konsultacijų licencijos. Bendrovės biurai ir padaliniai buvo parduoti kitoms „Didžiojo ketverto“ (taip jis nuo tada buvo vadinamas) įmonėms, daugiausia „PricewaterhouseCoopers“ bei „Ernst & Young“.
Mikalojus Malachovskis

Biografija

Lenkijos bajorų Malachovskių giminės atstovas, herbo „Nalench“ savininkas. Karūnos didžiojo kanclerio Jano Malachovskio (1698–1762) ir Izabelės hCumieckos (m. 1783) vyresnysis sūnus.
1758 metais buvo išrinktas pasiuntiniu (deputatu) į seimą nuo Sandomiro vaivadijos. 1764 metais Čartoriskių partijos narys ir pasiuntinys į konvokacinį seimą. Tais pačiais 1764 metais palaikė Stanislovo Augusto Poniatovskio išrinkimą į Lenkijos karaliaus sostą. 1773 metais Mikalojus Malachovskis buvo paskirtas Lenčicos vaivada, o 1775 metais gavo Seradzo vaivados pareigybę.
Švento Stanislovo (1766) ir Baltojo erelio (1776 m. gruodžio 13 d.) ordinų kavalierius.
FK Dinamo Brânsk

Sudėtis

<..>
Negeri Sembilan FA

Istorija

Klubo ištakos siekia 1923 m., kai buvo įkurtas Negeri Sembilan FA.
2006 m. tapo šalies čempionais.

Sudėtis (2018)

Atnaujinta: 2018 m. lapkričio 23 d.
Jurgis Kiakštas

Jurgis Kėkštas, Kiakštas (rus. Георгий Георгиевич Кякшт, 1873 m. vasario 7 d. Kaune, Vilijampolėje – 1936 m. kovo 19 d. ar 22 d. Kaune) – baleto artistas, baletmeisteris, pedagogas.

Biografija

Baigęs Teatro mokyklą Sankt Peterburge 1891-1910 m. šoko Marijos teatre. 1909-1911 m. dalyvavo S. Diagilevo „Rusų sezonuose“. Nuo 1910 m. šoko užsienyje. 1919 m. grįžo į Lietuvą, nuo 1920 m. vadovavo Vienos valstybės operos teatrui ir jo baleto mokyklai. 1925-1930 m. teatro „Colon“ Buenos Airėse baletmeisteris. 1930 m. Kaune įsteigė baleto studiją, dirbo baletmeisteriu Valstybės teatre, atnaujino Čaikovskio „Gulbių ežerą“. Vienas geriausių XIX a. pab.- XX a. pr. klasikinių vaidmenų atlikėjų.
Jenisiejaus kirgizai

Jenisiejaus kirgizai (arba senovės kirgizai, kin. 黠戛斯, pinyin: xiájiásī) – senovės tiurkų tauta, gyvenusi Sajanų-Altajaus kalnų regione. Dilinų palikuonys ir šiuolaikinių chakasų, altajiečių, tuvių bei kirgizų protėviai.
Kirgizai pirmą kartą minimi kinų istoriko Sima Čiano „Didžiojo istoriko užrašuose“, kadangi kirgizai buvo susiję su Šiongnu valstybe. IX a. kinų šaltinyje senovės kirgizai aprašomi kaip europidai (šviesios odos, rudaplaukiai, aukšti, mėlynakiai). Kinai manė, kad jie turėjo savo valstybę Dziankun (堅昆) arba Dzegu (結骨), kurią sudarę drauge su dilinais.
V-VIII a. Jenisiejaus kirgizai įėjo į Žoužanų, Tiurkų, Uigūrų kaganatus. Valdant uigūrams buvo 100 tūkst. kirgizų šeimų ir 80 tūkst. karių. Nuo kirgizų žemių iki kagano būstinės buvo 300 li arba 40 dienų kupranugariais kelio. Jenisiejaus kirgizai palaikė ryšius su Tangų dinastija, 650 ir 683 m. nusiuntė savo pasiuntinius į Kiniją.
840 m. kirgizai, vadovaujami kagano Ažės, įveikė juos iki tol valdžiusius uigūrus ir sukūrė Kirgizų kaganatą. 841 m. į kirgizų žemes atvyko kinų pasiuntinys ir plačiai aprašė senovės kirgizus. 924 m. Kirgizų kaganatas subyrėjo į keletą valstybių. 1207 m. senovės kirgizus užkariavo Čingischanas. Dalis Jenisiejaus kirgizų patraukė į pietus, prie Tianšanio kalnų. Šie kirgizai, susimaišę su mongolais davė pradžią šiuolaikiniams kirgizams.
Jenisiejaus kirgizai ir pietų kirgizai galutinai atsiskyrė XIV a. kai Rytų Mogolistano valdovas Ilčigdajus perkėlė dalį tautos prie Ilio upės. Likę kirgizai palaipsniui suskilo į chakasus ir altajiečius. XVII a. Jenisiejaus kirgizai sudarė 4 ulusų konfederaciją, į kurią įėjo Altyro ulusas, Altysaro ulusas, Isaro ulusas, Tubos ulusas. Jie apie 100 metų atsilaikė prieš rusus, puldinėjo ostrogus. Tačiau 1703 m. buvo priversti persikelti į Minusinsko įdubą. Dalis senovės kirgizų palikuonių persikėlė į Kiniją (Heilogdziangą) ir dabar vadinami Fuju kirgizais.
Jenisiejaus kirgizai vertėsi klajokline gyvulininkyste, augino javus, medžiojo. Išgavo bei apdirbo auksą, geležį, alavą. Tikėjimas buvo šamanistinis. Jų kalba buvo panaši į uigūrų, turėjo raštą (greičiausiai tiurkų runas).
Sniego peilis

Sniego peilis (inu. pana ) – inuitų peilio pavidalo įrankis, naudojamas sniego namams iglu statyti. Senovėje sniego peilius darydavo iš tokių prieinamų medžiagų kaip kaulas ar ragas. Europiečiams ėmus tiekti metalinius įrankius imta naudoti metalinius sniego peilius.