google/wiki40b huggingface dataset:
Rifu

Sportas

Mieste yra visos prefektūros stadionas „Miyagi Stadium“, kuriame 2002 m. vyko XVII pasaulio futbolo čempionatas.
Nanto XXL arena

Istorija

Arena atidaryta 2013 m. 
2018 m. arenoje vyko 2018 m. Europos moterų rankinio čempionatas.
Love Hina

Pagrindiniai veikėjai

Keitaro Urašima (jap. 浦島　景太郎) – jaunas studentas, nuolat nesėkmingai bandantis įstoti į Tokijo universitetą. Keitaro yra labai drovus, kai aplink jį vien merginos, o patekęs į jų apsuptį tampa labai nerangus. Net jei jis ir labai geraširdiškas ir draugiškas vaikinas, jo noras padėti dažnai jį įvelia į nemalonias situacijas. Keitaro Urašima dėvi apvalius (vėliau – pailgus) akinius, be kurių nieko nemato.
Naru Narusegava (jap. 成瀬川　なる) – ūmaus charakterio studentė, kartu su Keitaro bandanti įstoti į Tokijo Universitetą. Jai dažnai kyla noras kam nors (dažniausiai Keitaro) netikėtai smogti, paprastai dėl kvailų nesusipratimų. Kaip ir Keitaro, ji nešioja akinius, be kurių, kaip pastebima kai kuriose Love Hina, dalyse ji nieko nemato (kai kuriose anime serijose ir manga knygose vis dėlto atrodo, kad ji puikiausiai gali apsieiti ir be akinių).
Mutsumi Otohime (jap. 乙姫　睦美) – švelni, nevikri, tyliai kalbanti 21-erių metų mergina, gyvenanti Okinavoje, Japonijoje. Mutsumi turi savybę netikėtai nualpti, sudarydama mirštančios įspūdį. Be to, ji dažnai netyčia sukiršina Keitaro ir Naru.
Šinobu Maehara (jap. 前原　しのぶ) – drovi 14 metų mokinukė. Kitaip nei kiti Hinatos užeigos gyventojai, Šinobu nelinkusi mušti Keitaro. Be to, ji vienintelė gamina maistą ir skalbia drabužius.
Motoko Aojama (jap. 青山　素子) – itin formalių manierų 15-kos metų vidurinės mokyklos mokinė. Pagrindinis jos pomėgis – kendo dvikovų menas. Jos apranga bei kambario apstatymas rodo, kad ji labai domisi samurajais.
Kaola Su (カオラ スゥ) – keturiolikmetė mokinė iš užsienio. Kaip vėliau paaiškėja, ji išgalvotos Molmolo karalystės Ramiojo vandenyno salos princesė. Kaola labai žaisminga, nerūpestinga ir neturi jokių rimtos suaugusios moters požymių.
Mitsune Kono (jap. 紺野　みつね), dažnai vadinama Kitsune (jap. 狐 – lapė) – rašytoja, kuri mėgsta išgerti ir erzinti Keitaro.
Pola Wawer

Biografija

Gimė 1914 m. gegužės 1 d. Trakuose, žydų inteligentų Komaj šeimoje. Tėvas Don Komaj buvo elektrotechnikas, motina Maria Epstein buvo ginekologė. 1938 m. baigė Vilniaus universiteto medicinos fakultetą, tapo okuliste. Antrojo pasaulinio karo metu buvo uždaryta į Vilniaus getą, bet su motina sugebėjo pabėgti ir pasislėpti. Po karo 1945 m. emigravo į Lenkiją. Iš pradžių apsistojo Balstogėje, vėliau Belsko-Bialoje, vėliau Katovicuose ir Krokuvoje, kur rūpinosi žydais našlaičiais. Atvykusi į Varšuvą vėl pradėjo dirbti okuliste. 1950-1953 m. dirbo sveikatos apsaugos departamente. Vėliau dirbo įvairiose valstybinėse institucijose ir ligoninėse. Įkūrė pirmąją laboratoriją Lenkijoje akių grybeliui tirti. 1962 m. pradėjo dirbti Varšuvos medicinos universitete. 1970 m. tapo mokslų daktarė. 1990 m. išėjo į pensiją. Mirė 1997 m. rugpjūčio 31 d. Varšuvoje.
Vulka (Bakalariavos valsčius)

Istorija

Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. 1919-1954 m. kaimas priklausė Vulkos valsčiui. 1975-1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.
Petras Arnoldas Barysas

Biografija

1956–1960 m. Vilniaus universitete studijavo žurnalistiką.
Nuo 1956 m. telegramų agentūros ELTA fotokorespondentas. 1958–1961 m. dirbo žurnale „Jaunimo gretos“, 1961–1968 m. – žurnalo „Kooperatininkas“ fotokorespondentas. Nuo 1968 m. – savaitraščio „Literatūra ir menas“ fotokorespondentas, laikinai – vyriausias redaktorius. Kultūros, meno, literatūros tematikos fotografijų paskelbė daugelyje šalies laikraščių ir žurnalų, užsienio periodiniuose leidiniuose. Dalyvavo įvairiose fotografijos parodose, surengė personalinių parodų. 
Sausio 13-osios nukentėjusiųjų draugijos valdybos pirmininkas.
Kęstutis Anglickas

Biografija

1986 m. baigė Kuršėnų politechnikos mokyklą, 2006 m. baigė Šiaulių universitetą, elektros inžinierius.
UAB „Telšių Šatrija“ direktorius, UAB „Techsis“ komercijos direktorius. Nuo 2011 m. Telšių rajono savivaldybės administracijos direktoriaus pavaduotojas.
Darbo partijos Telšių rajono skyriaus narys.
2007–2011 m. ir 2011 m. (atsistatydino) Telšių rajono savivaldybės tarybos narys. 
Sutuoktinė Jolanta, vaikai Jurgita, Gabrielė.
Kindija

Demografija

Kindijoje gyvena daug etninių grupių, tačiau dauguma yra Susu. Mieste yra beveik visų šalies etninių grupių. Kindijoje apskaičiuota apie 9 000 Siera Leonės gyventojų. Populiariausia kalba Kindijoje yra susu kalba.
Bad Iburgas

Istorija

Gyvenvietė pirmą kartą paminėta 753 m. Vietovė tapo svarbia, kai vyskupas Benno I (1052–1067) čia pastatė pilį. O jo įpėdinis Benno II iš Osnabriuko (1068–1088) pastatydino dar vieną pilį. Apie 1100 m., kai Osnabriuke kilo gaisras, į Bad Iburgą persikėlė vyskupas. 
Ernestas Augustas (Brunšviko-Liuneburgo elektorius)  čia pastatydino barokinio stiliaus rezidenciją ir joje apsigyveno su šeima 1673 m.
1910 m. netoli miesto sudužo cepelinas LZ7 Deutschland. Ši nelaimė pritraukė viso pasaulio dėmesį.
Sudaryta partnerystės sutartis su Lietuvos miestu Pagėgiais.
Alexander Graham Bell

Belo santuoka

Išradęs telefoną Belas tapo turtingu, tačiau daugiausiai jėgų jis skyrė darbui su kurčnebyliais, mokydamas juos kalbėti. Tad nieko nuostabaus, kad tarp Aleksandro ir jo kurčnebylės mokinės Meibl Habard užsimezgė meilė. Jai tebuvo penkiolika, kai Belas pradėjo ją mokyti kalbėti. Būdama aštuoniolikos ji susižiedavo su savo mokytoju. Jaunieji susituokė po dvejų metų. Belas turėjo dvi dukras, dar du sūnūs mirė kūdikystėje. Pora kartu pragyveno keturiasdešimt aštuonerius metus.
Suvalkų kraštas

Suvalkų kraštas – informacijų ir kultūros gyvenimo savaitraštis, ėjęs 1937–1940 m. Marijampolėje.

Istorija

Leido Bronius Sirutis, nuo Nr. 8 – „Dirvos“ bendrovė. Spausdino „Dirvos“ spaustuvė Marijampolėje. Išėjo 115 numerių.
Nušvietė Suvalkijos krašto politinį, ekonominį ir kultūrinį gyvenimą, Lietuvos ir užsienio įvykius, spausdino grožinės literatūros kūrinius. Bendradarbiavo Vytautas Pranas Bičiūnas, K. Dauba, Adomas Dundzila, J. Merkšaitis, A. Sirutis, Petras Vaičiūnas ir kt.
Redagavo Kazys Bridžius.
Mangrovinis baublys

Paplitimas

Paplitęs Australijoje, Bangladeše, Brunėjuje, Kambodžoje, Kinijoje, Indijoje, Indonezijoje, Japonijoje, Laose, Malaizijoje, Maldyvuose, Mianmare, Nepale, Pakistane, Papua Naujojoje Gvinėjoje, Filipinuose, Singapūre, Saliamono salose, Šri Lankoje, Taivane, Tailande, Rytų Timore, Vietname. Populiacijoje 63 000 – 320 000 suaugusių individų.

Išvaizda

Stambiausias mažųjų baublių genties paukštis. Kūno ilgis 54 – 66 cm, atstumas tarp sparnugalių 73,5 – 80 cm, sveria 208 – 420 g. Kūnas tamsiai pilkos arba juodos spalvos. Gerklė išmarginta tamsiai geltonais dryžiais. Galvos šonuose, žemyn einančios, geltonos juostos. Patelės viršutinė kūno pusė yra blyškesnė, o apatinėje kūno dalyje daugiau geltonos spalvos. Kaklas ilgas. Snapas ilgas, juodas.

Biologija

Biotopas – užliejamos upių pakrantės, užžėlę upeliai, brūzgynai, švendrais ar papirusais apaugusios balos, salos ežeruose. Migracijos susijusios su vandens lygio pokyčiais.
Minta žiogais, varlėmis, vandeniniais vabzdžiais, smulkia žuvimis, krabais, vorais ir sraigėmis. Grobio ieško pavieniai arba poromis. Medžioja naktį arba apsiniaukusią dieną.
Lizdus krauna pavienės poros atskirai arba negausiose kolonijose. Lizdavietės užliejamose teritorijose, apaugusiose tankia augmenija. Lizdas medžiuose ar krūmuose, 0,5 – 4 m virš vandens. Lizdą krauna iš šakų, iškloja šiurkščia žole. Lizdas 30 cm skersmens ir 7 cm gylio. Dėtyje 2 – 5 melsvi kiaušiniai. Inkubacija trunka 18 dienų. Jauniklius maitina atrytu maistu, vakarais. Jaunikliai greitai vystosi. Išgąsdinti 7 dienų jaunikliai palieka lizdą, praėjus pavojui – grįžta.
Matjašas Rakošis

Biografija

Pirmojo pasaulinio karo metais kaip Austrijos-Vengrijos imperijos kareivis trejus metus buvo rusų nelaisvėje, čia vadovavo probolševikiniam judėjimui.
1919 m. buvo Bela Kuno vadovaujamos vyriausybės narys trumpai gyvavusioje Vengrijos Tarybų Respublikoje. 1921–1924 m. gyveno Maskvoje, buvo Kominterno sekretorius. Grįžęs į Vengriją dirbti komunistiniame pogrindyje, buvo suimtas ir nuteistas kalėti iki gyvos galvos. 1940 m. SSRS vyriausybė iškeitė jį į trofėjines 1848 m. revoliucijos vėliavas.
Gyvendamas SSRS iki 1945 m. vadovavo Vengrijos komunistų partijos (VKP) Užsienio biurui, 1945–1948 m. buvo partijos CK Generalinis sekretorius. 1948 m. VKP ir Vengrijos socialdemokratų partijoms susijungus į Vengrijos darbininkų partiją, jai vadovavo iki 1956 m. 1945–1952 m. buvo Vengrijos Ministrų tarybos pirmininko pavaduotojas, 1952–1953 m. – Ministras pirmininkas.
Po Stalino mirties Maskva pasmerkė M.Rakošio ekonominę politiką, jis buvo priverstas palikti vyriausybės vadovo pareigas. Destalinizacijos procesų metu 1956 m. liepos mėn. atleistas iš visų prtinių pareigų, išvyko į SSRS. Naujoji VLR vadovybė neleido jam ir žmonai grįžti. Faktiškai namų arešto salygomis M.Rakošis gyveno Krasnodare, Kirgizijoje, Arzamase, Gorkyje. 1962 m. rugpjūčio mėn. pašalintas iš Vengrijos socialistinės darbininkų partijos.
Urna su M.Rakošio palaikais palaidota Budapešte.

Veiklos vertinimas

Vadovaudamas šaliai SSRS padedamas įvedė asmeninę diktatūrą, sukūrė stalinistinio tipo komunistinį režimą, forsavo industrializaciją, prievartinę kolektyvizaciją, organizavo represijas partijos viduje ir prieš opoziciją visoje šalyje. M.Rakošis, vadindamas save „geriausiu Stalino mokiniu Vengrijoje“, net ir kasdieniniame gyvenime viską darė pagal SSRS pavyzdį (įvesta karinė uniforma kaip Tarybinėje Armijoje, pradėta gaminti juoda ruginė duona, kurios anksčiau Vengrijoje nebuvo).
Net ir pagal stalinistinius standartus M.Rakošio režimas buvo žiaurus: tuo metu 9 mln gyventojų turinčioje šalyje nuo 1951 m. sausio iki 1953 m. gegužės mėn. policija nubaudė 850 000 piliečių, teista 650 000 žmonių (iš jų 387 000 nuteista). 1952–1955 m. tyrimas pradėtas iš viso prieš 1 mln. 136 tūkst. asmenų, 46 proc. jų nuteisti.
Toho

Istorija

Bendrovę 1932 m. įkūrė Hankyu geležinkelio steigėjas Ičizo Kobajašis (Ichizo Kobayashi). Tuomet bendrovė vadinosi „Tokyo-Takarazuka Theater Company“ (東京宝塚劇場株式会社 = Tōkyō Takarazuka Gekijō Kabushiki-kaisha). „Toho“ kartu su „Shochiku“ dominavo Tokijo kino teatrų versle. Bendrovei priklausė Tokijo Takarazuka ir Imperatoriškojo sodo kino teatrai, taip pat dauguma kabuki teatrų.
XX a. 6-ajame dešimtmetyje bendrovė atidarė Toho teatrą Los Andžele (JAV), taip ji pati galėjo pristatyti savo produkciją, vietoje leidybos teisių pardavimo kitai bendrovei. Vėliau atidarė teatrus San Fransiske ir Niujorke 1963 m. „Shintoho“ kompanija, egzistavusi iki 1964 m., buvo pavadinta „naująja Toho“, kadangi atsiskyrė nuo originaliosios „Toho“ kompanijos.
Rudasis HT

Naudojimas

Naudojamas kaip maisto dažiklis žymimas kodu E155. Kaip dažiklis naudojamas kakavos milteliams ar karamelei pakeisti. E155 dažniausiai naudojamas šokoladiniuose kepiniuose, pieno, sūrio, džemų, vaisių produktuose, žuvyje ir kt.
Rudasis HT dažiklis Australijoje naudojamas beveik visuose šokoladu gardintuose pieno produktuose.

Maisto sauga

Salicilatams jautriems, astma sergantiems ir kitaip jautriems žmonėms gali sukelti alergines reakcijas, sudirginti odą.
Rudasis HT yra maisto dažiklis, kurį „Hiperaktyvių vaikų paramos grupė“ (angl. Hyperactive Children's Support Group) rekomenduoja pašalinti iš vaikų maisto.

Šis dažiklis uždraustas Austrijoje, Belgijoje, Danijoje, Prancūzijoje, Vokietijoje, JAV, Norvegijoje, Šveicarijoje ir Švedijoje.
Levas Manovičius

Biografija

Levas Manovičius -  menininkas ir naujųjų medijų teoretikas. Gimė 1960 metais Maskvoje, studijavo dailę, architektūrą ir informatiką. Persikėlęs į JAV, Niujorko universitete baigė eksperimentinės psichologijos magistrantūrą, taip pat Ročesterio universitete apgynė vizualumo ir kultūros studijų krypties daktaro disertaciją. Iki šiol dirba kompiuterinės animacijos, interaktyvių medijų, kino ir fotografijos srityse. Kalifornijos Universiteto Vizualiųjų menų fakultete dėsto skaitmeninio meno istoriją, naujųjų medijų teoriją ir estetiką, veda seminarus ir dirbtuves apie medijų kultūrą, taip pat vadovauja Kalifornijos telekomunikacijų ir informacinių technologijų institute vykdomam programinės įrangos studijų projektui.
Pindaras

Pindaras (gr. Πίνδαρος, tikriausiai g. 522 m. pr. m. e. Kynoscefaluose, Beotijos kaime – m. 443 m. pr. m. e. Arge) – graikų lyrinis poetas, vienas iš kanoninių Devynių Senovės Graikijos poetų.
Iš jų Pindaro kūrybos išliko daugiausia ir kai kurių kritikų nuo Antikos laikų jis laikomas geriausiu.
Ferdinandas I

Biografija

Kilęs iš Habsburgų Lotaringų dinastijos. Tėvas paskutinis Šventosios Romos imperijos imperatorius Pranciškus II, nuo 1806 m. Austrijos imperatorius Pranciškus I, motina Marija Teresė Burbonė. Jaunystėje pradėjo sirgti epilepsija ir hidrocefalija, tačiau studijavo heraldiką ir technologiją. 1831 m. vedė trečios eilės pusseserę Mariją Oną Savojietę.

Valdymas

Dėl jo silpnaprotystės vyriausybę kontroliavo vadinamoji patarėjų taryba – Valstybės susirinkimas, kuriame, kaip ir valdant tėvui, vyravo kancleris Klemensas Meternichas (1773–1859 m.). Per 1848 m. revoliuciją atsistatydino sūnėno Pranciškaus Juozapo (būsimasis imperatorius Pranciškus Juozapas I) naudai. Vėliau su žmona gyveno Prahoje.
Pilkasis ruonis

Mityba ir medžioklė

Minta žuvimis ir kai kuriais bestuburiais. Ilgasnukiai ruoniai turi dideles akis, tačiau medžiojant svarbesnė klausa ir skonio receptoriai, todėl išgyventi gali net ir akli individai. Medžioja pavieniui, sausumoje susiburia į kaimenes.
Medžioklėje ruoniai naudojasi savotišku garsą skleidžiančiu organu (panašiai kaip delfinai), o nosis ir ūsai ypač jautrūs vandens virpėjimui.

Paplitimas

Paplitęs borealinėje Atlanto vandenyno dalyje, prie šiaurės vakarų Europos, įskaitant Baltijos jūrą, ir Šiaurės Amerikos rytuose.

Paplitimas Lietuvoje

Pasitaiko Baltijos jūroje prie Lietuvos krantų.

Dauginimasis

Baltijos regione ilgasnukiai ruoniai dauginasi vasarį–kovą. Atlanto vandenyno paplūdimiuose – vėlų rudenį. Tuo metu patinai būna ypač agresyvūs. Ruoniai nesudaro nuolatinių porų, dominuojantys patinai poruojasi su visomis prieinamomis patelėmis.
Praėjus metams po poravimosi, patelė atsiveda vieną jauniklį. Šis minta motinos pienu 2–3 savaites. Naujagimių kailiukas būna baltas, tik po kelių savaičių jis įgauna pilkai rusvą spalvą. Patinai lytiškai subręsta 3–10 metų amžiaus, patelės – 5–6 m.
Patelės, atsivedusios jauniklius, po poros savaičių vėl gali poruotis.
Gitega

Istorija

Gitega buvo karališkąja Burundžio sostine. Kolonijiniais laikais dar vadinta Kitega. 2007 m. išsakyti planai Burundžio sostinę grąžinti į Gitegą. 2019 m. parlamento balsavimu nutarta sostinę iš Bužumbūros perkelti į Gitegą.
Jakšto spaustuvė

Adomo Jakšto spaustuvė, nuo 2007 m. AJS spaustuvė – spaustuvė Kaišiadoryse.

Istorija

1994 m. spaustuvę įkūrė Lietuvos vyskupų konferencija, nuo 1999 m. – uždaroji akcinė bendrovė, kurios 100 % akcijų valdė Lietuvos vyskupų konferencija ir viena didžiausių Italijos spaustuvių „Seregni Industrie grafiene“. 2007 m. už 2,4 mln. Lt spaustuvę įsigijo „AJS projektai“, kuriuos įsteigė Kęstutis Nausėda ir Baltijos farmacijos centras.
Nuo 1998 m. veikia atstovybė Vilniuje. Dirba apie 100 žmonių. Apyvarta 2002 m. – 7,4 mln. Lt, 2004 m. – 7 mln. Lt, 2006 m. – 5 mln. Lt, 2007 m. – 10 mln. Lt.

Veikla

Spaustuvėje veikia kompiuterinės įrangos centras, formų paruošimo skyrius, 2 keturspalvės ir kelios dvispalvės ofsetinės spaudos mašinos, knygrišykla. Spausdina Lietuvos („Katalikų pasaulio leidiniai“, „Asveja“, „Eridanas“, „Briedis“, Vilniaus dailės akademijos leidykla, „Saulės delta“ ir kt.) bei užsienio („Stanford“ ir kt.) leidyklų knygas, plakatus, žemėlapius, dailės albumus, katalogus, periodinius leidinius („Verslo žinios“, „Keturi ratai“, „Gimtasis žodis“ ir kt.).
Vilniaus Jono Basanavičiaus gimnazija

Istorija

Vilniaus 13-oji mokykla įsteigta 1958 m. spalio 3 d. Vilniaus Vykdomojo komiteto sprendimu Nr. 559 1994 m. spalio 1 d. Vilniaus miesto tarybos sprendimu Nr. 63 mokyklai suteiktas „Vingio“ vidurinės mokyklos pavadinimas. Ši mokykla 2010 m. rugsėjo 1 d. buvo prijungta prie Vilniaus Lazdynų vidurinės mokyklos. Tą pačią dieną į buvusias Vilniaus Vingio vidurinės mokyklos patalpas buvo perkelta Vilniaus Jono Basanavičiaus gimnazija.

Direktoriai

Nuo 2010 m. Fausta Gulbinienė
Antanas Mušinskas-Mušaitis

Biografija

1931 m. baigė Plungės mokytojų seminariją, 1931 m. pradėjo studijuoti filologiją Vytauto Didžiojo universitete.
Dirbo Klaipėdos pedagoginio instituto bibliotekoje. 1927 m. pradėjo bendradarbiauti Telšių laikraščiuose, vėliau rašė į leidinius „Lietuvos aidas“, „Diena“, „Lietuvos žinios“, nuo 1931 m. laikraščio „Dienos naujienos“ korespondentas Žemaitijoje. Nuo 1931 m. – nuolatinis „Vairo“ bendradarbis, 1931 m. redagavo laikraštį „Lietuvos studentas“, nuo 1932 m. – laikraščio „Lietuvos aidas“ reporteris. 1938-1939 m. savaitraščio „Santara“ redaktorius.
Bendradarbiavo leidiniuose „Mūsų sportas“, „Akademikas“, „Jaunoji karta“. Buvo Lietuvos žurnalistų sąjungos narys. Per 20 metų iškentėjo kalėjimuose, lageriuose. Į Lietuvą grįžo 1968 m.
Bi-2

Bi-2 iki 1997 m.

Grupė Bi-2 susikūrė 1989 m. Babruiske (Baltarusijoje) po Šuros (Aleksandras Umanas) ir Liovos (Igoris Bortnikas) pažinčių Minsko vaikų dramos mokyklje "Rond". 1988 m. grupė iš pradžių vadinosi pavadinimu "Bratja po oružiju" ("Братья По Оружию"), po kelių mėnesių pavadinimas buvo pakeistas į "Bereg Istiny" ("Берег Истины"). Į nepastovią sudėtį buvo įtraukta 15 žmonių (įskaitant ir šou grupėje). Dėl grupės pirmojo didžiojo koncerto, kuri pakeitė savo pavadinimą į "Bi-2" (Берег истины – 2), l1989-aisiais solistas buvo Liova. Nuo 1988 m. iki 1990 m., Bi-2 gastroliavo po Baltarusiją įvairiuose festivaliuose.
1991 metais Šura persikėlė į Izraelį, o po metų ir Liova. 1992 m., Bi-2 Jeruzalės roko festivalyje užėmė pirmąją vietą.
1993 metais Šura išvyko į Australiją, kur jis vėliau prisijungė prie grupės Chiron. Tačiau grupės muzikinė veikla nesibaigė. 1997 metais jie išleido debiutinį albumą Bespolaja i grustnaja liubov (Бесполая и грустная любовь), kuris niekada nebuvo parduodamas dėl ekonominės krizės Rusijoje.

Dabartinė istorija (1999-dabar)

1999-ųjų rugsėjį grupė dalyvavo Rusijos roko festivalyje Maksidrom. 2000 metais Bi-2 sukūrė filmui „Brolis 2“ garso takelį. Skambėjo filmo daina „Полковнику никто не пишет“, išgarsinusi grupę.
Grupė dažnai atlieka dainas su kitomis žinomomis Rusijos grupėmis ir atlikėjais, tokiais kaip „Splin“, „Čičerina“ ir Diana Arbenina. Polinkis į bendrus projektus lėmė 2005 metų pabaigoje sukurtas projektas Nečiotnyj voin (Нечётный воин), kurioje Šuros dėdė Mykolas Karasevas siūlė atlikti su gerai žinomais muzikantais, pavyzdžiui, „Piknik“, „Agata Kristi“, „Nočnyje snaipery“, Brainstorm, SerGa, Linda. 2008 metais išleido antrąjį „Nečiotnyj voin“ albumą.
2013 m. birželio mėnesį grupė dalyvavo roko festivalyje „Ostrov“, Archangelske.

Grupės sudėtis

Nuolatiniai grupės nariai – Liova Bi-2 (Igoris Bortnikas) ir Šura Bi-2 (Aleksandras Umanas). Liova ir Šura naudoja grupės pavadinimą kaip savo sceninius vardus. Šura, Australijos pilietis, net sugebėjo pakeisti pavadinimą į B-II pasą.
Uolinis kuoduotasis pingvinas

Išvaizda

Kūnas kresnas ir aptakus, 55 cm ilgio. Sveria apie 2,5 kg, tačiau spalio – balandžio mėnesiais svoris gali siekti 4 kg.  Plunksnos 2,9 cm ilgio, neperšlampančios. Sparnų plunksnos panašios į žvynus. Virš akių auga geltonų plunksnų kuokštai. Viršugalvyje – juodų plunksnų kuokštai. Galva ir nugara – juodos, o pilvas baltas. Akys mažos, rainelė raudona. Snapas storas, nuo rožinės iki raudonai oranžinės spalvos. Sparnai standūs ir plokšti, forma primena plaukmenis. Kojos trumpos ir storos. Pėdų viršus rožinis, padai – juodi. Pirštus jungia plaukiamoji plėvė.

Biologija

Gyvena gausiose kolonijose – virš 100 tūkstančių lizdų. Kartos trukmė 11,5 m. Agresyvūs  savo gentainių ir net didesnių gyvūnų atžvilgiu. Triukšmingi. Balsas primena garsų verksmą. Ilsėdamiesi galvą pakiša po sparnu.
Jūroje praleidžia 3-5 mėnesius. Gali panerti į 100 metrų gylį, plaukia 40 km/h greičiu. Medžioja grupėmis. Minta kriliumi ir kitais vėžiagyviais, kalmarais.
Į sausumą patinai grįžta anksčiau už pateles. Paukščių tuoktuvės prasideda spalį. Monogamai. Kiekvienais metais peri tame pačiame lizde. Lizdai ant stačių uolų. 1 kvadratiniame metre yra 1 -5 lizdai. Dėtyje du kiaušiniai: pirmasis sveria 80 g, o antrasis – 110 g . Išgyvena tik didesnio kiaušinio jauniklis. Peri abu tėvai, 32-34 dienas. Po 25 dienų jaunikliai būriuojasi ir laukia, kol tėvai atneš jiems maisto.

Apsauga

Pasaulinės gamtos apsaugos organizacijos duomenimis uolinio kuoduotojo pingvino yra pažeidžiama rūšis . Populiacijos mažėjimo priežąstys: globalinis atšilimas, vandenynų tarša naftos produktais. Viena iš apsaugos priemonių – žūklės ribojimas.
Jonas Kiauleikis

Biografija

Žmona Melonija Kiauleikienė. 1945 m. baigė Vilniaus universitetą. 1961 m. medicinos mokslų kandidatas.
1945–1951 m. dirbo gydytoju Jurbarko raj. ligoninėje, 1951–1960 m. – Respublikinėje Kauno klinikinėje ligoninėje. 1954–1971 m. Kauno medicinos instituto, 1970–1990 m. Vilniaus universiteto dėstytojas, nuo 1962 m. docentas.
Vienas klinikinės endokrinologijos Lietuvoje pradininkų. Patobulino skydliaukės ligų radioizotopinės diagnostikos metodus.
Dviračių plento lenktynės

Dviračių plento lenktynės vyksta plentais, taip pat ir miestų gatvėmis, keliais bei takais. Lenktynės daromos pavieniu startu, grupinės ir komandinės, vienadienės ir daugiadienės, vienos krypties su posūkiais ir žiedinės.

Varžybų eiga

Pavienio starto lenktynės pačios paprasčiausios technikos ir taktikos atžvilgiu. Jog gali būti vienos krypties – iš vieno miesto į kitą ar pan., su vienu ar keliais posūkiais, ir žiedinės, kada lenktynių kelias sudaro ratą. Lenktynių nuotolis būna įvairus, paprastai ne trumpesnis kaip 10 km, ir neilgesnis kaip 100 km, vyrams ir ne daugiau kaip 30 km, moterims. Grupinės lenktynės labiausiai paplitusios. Jos reikalauja iš dalyvių geresnio pasiruošimo dviračio valdyme, technikoje ir taktikoje. Visi dalyviai iš starto paleidžiami kartu, važiuoja arti vienas kito ir naudojasi užuovėja. Vienam dviratininkui pavargus pirmyn išeina kitas, ir taip keičiasi iš eilės. Čia svarbiausia lenktynių baigmė ne tik pirmajai bet ir likusioms vietoms nustatyti. Lenktynių nuotolis siekia 200 km, kartais 300 km, ir net daugiau. Žiedinės lenktynės yra tokios, kurių kelias eina ratu. Rato ilgis gali būti l įvairus: nuo 1–15 km, ir daugiau. Distancijos ilgis būna labai įvairus: trumpesnės lenktynės nuo 10–100 km, ilgesnės – net iki 200 km. Startas bendras, rečiau pavienis ar komandinis. Komandinės lenktynės plentu rengiamos tarp komandų, sudarytų iš 4,5 ir 6žmonių. Komandos leidžiamos iš starto su tam tikrais laiko tarpais. Jei startuoja 4, tai įskaiton įeina 3; jei 5, tai – 3 ar 4; jei 6, tai – 4. Daugiadienės lenktynės būna įvairaus ilgumo ir suskirstomos į etapus. Per viena dieną pravažiuojamas vienas etapas. Etapai būna įvairaus ilgio ir gali siekti 300 ir daugiau kilometrų. Lenktynes laimi dviratininkas laimėjęs daugiausiai etapų.

Pagrindinės varžybos

Šveicarijoje vykstančios Proturo dviračių lenktynės „Tour de Romandie“; Italijoje „Giro delle Regioni“ daugiadienės varžybos; Italijoje – „Gran Premio d`Apertura“ dviratininkų lenktynės; „Trofeo Citta di Rosignano“ lenktynėse Italijoje; Ispanijoje vykstančios 25-osios dviračių lenktynėse „Vuelta a Murcia“; Prancūzijoje „Tour de France“ .