Juozas Jurginis

Biografija

1918–1921 m. mokėsi Anykščių pradžios mokykloje, 1921–1925 m. Anykščių vidurinėje mokykloje, 1925–1928 m. Ukmergės gimnazijoje, iš kurios 1928 m. buvo pašalintas už prokomunistinės krypties moksleivių žurnalo „Jaunystės akordai“ leidimą. Nuo 1928 m. toliau mokėsi Panevėžio gimnazijoje, baigiamuosius egzaminus išlaikė Rokiškio gimnazijoje. 1929 m. įstojo į Vytauto Didžiojo universiteto Technikos fakultetą. 1929–1934 m. suimtas ir kalintas Šiaulių kalėjime. 1934–1935 m. atliko karinę tarnybą Lietuvos kariuomenėje. 1935–1937 m. tęsė studijas universitete, bet jų nebaigė.
Už dalyvavimą antivalstybinėje studentų veikloje 1937 m. Kauno karo komendanto nubaustas ir atliko bausmę Pravieniškių durpyne. 1934 m. pradėjo bendradarbiauti spaudoje, rašė į leidinius „Lietuvos žinios“, „Kultūra“, „Karys“, „Dienovidis“ ir kt., rengė kariuomenės pusvalandžius Kauno radiofone. 
1926–1928 m. LKJS, 1928–1940 m. LKP narys. 1937 m. LKP CK pavestas, apsigyveno Stokholme (Švedija) kaip laikraščio „Lietuvos žinios“ užsienio korespondentas. 1937–1939 m. studijavo Stokholmo aukštosios mokyklos Humanitariniame fakultete, tarpininkavo LKP ryšiams su Zigmu Angariečiu Maskvoje palaikyti. Tuo pačiu metu „Lietuvos žiniose“ ir „Dienovydyje“ O. Breivės slapyvardžiu spausdino antibolševikines publikacijas. 1939 m. balandžio-gruodžio mėn. JAV rinko aukas komunistų veiklai Lietuvoje. 1940 m. pradžioje vėl gyveno Stokholme.
Po Lietuvos okupacijos prisidėjo perimant likviduojamos Užsienio reikalų ministerijos turtą. 1940 m. birželio-rugpjūčio mėn. LSSR užsienio reikalų ministerijos Politikos departamento direktorius, 1940 m. pabaigoje – 1941 m. birželio mėn. – Meno reikalų valdybos viršininko pavaduotojas. 1940 m. pabaigoje – 1941 m. pradžioje – lietuvių repatriacijos iš Klaipėdos ir Suvalkų kraštų komisijos sekretorius. Vokietijos okupacijos metais gyveno Vilniuje, dirbo „Lietūkyje“. 1943 m. rugpjūčio mėn. suimtas, gestapo tardytas. 1944–1945 m. buvo komisijos okupacijos padariniams LSSR nustatyti narys.
1945–1948 m. Mokslų akademijos bibliotekos direktorius. 1945 m. gruodžio mėn. – 1946 m. sausio mėn. su Povilu Pakarkliu Karaliaučiuje ir jo apylinkėse ieškojo ir parvežė į Vilnių svarbios lituanistinės medžiagos. 1946 m. eksternu baigė Vilniaus universitetą. 1947–1949 m. Vilniaus dailės instituto dėstytojas, Meno istorijos katedros vedėjas. 1948 m. apgynė istorijos mokslų kandidato disertaciją.
1948–1951 m. ir 1956–1972 m. Istorijos instituto direktoriaus pavaduotojas, 1951–1956 m. dėl ideologinių priežasčių pažemintas pareigose iki jaunesniojo mokslinio bendradarbio. 1950–1972 m. dėstė Vilniaus universitete, 1958 m. docentas, 1968 m. profesorius. 1960–1980 m. Istorijos instituto Feodalizmo istorijos sektoriaus, 1980–1984 m. skyriaus vadovas, 1984–1991 m. vyr. mokslinis bendradarbis-konsultantas. 1963 m. apgynė istorijos mokslų daktaro disertaciją „Baudžiavos įsigalėjimas Lietuvoje“. Disertacijos pagrindu išleistas veikalas laikomas vienu didžiausių Lietuvos istorijos mokslo pokario metais pasiekimų.
„Lietuvos TSR istorijos šaltiniai“ (t. 1, Vilnius, 1955) „Lietuvos TSR istorija“ (t. 1-4, Vilnius, 1957–1975; „Lietuvos TSR istorija nuo seniausių laikų iki 1957 metų“, Vilnius, 1958) redakcinių kolegijų narys. Su kitais parašė Lietuvos istorijos vadovėlių mokykloms (1957–1973 m.). 1960–1976 m. SSRS-VDR draugystės draugijos Lietuvos skyriaus prezidiumo pirmininkas. Nuo 1968 m. LSSR mokslų akademijos tikrasis narys. JAV Nacionalinės geografų draugijos narys. Pokario metais istorijos, kultūros klausimais rašė žurnale „Mokslas ir gyvenimas“, savaitraštyje „Literatūra ir menas“ ir kt. leidiniuose. Mažosios lietuviškosios tarybinės enciklopedijos vyriausiosios redakcijos narys ir tos enciklopedijos istorijos skyriaus LSSR istorijos sektoriaus vadovas.