google/wiki40b huggingface dataset:
Žemutinio Verapaso departamentas

Geografija

Visas departamento paviršius kalnuotas, jį daugiausia išraižęs Čuakuso kalnagūbris. Svarbiausios upės – Motagva ir Salama. Paviršių dengia drėgnieji subtropikų miškai, jiems ir jų gyvūnijai apsaugoti įsteigti regioniniai parkai ir biosferos draustiniai.
Sveikinimasis

Kalbinė išraiška

Kalbinės komunikacijos forma lietuviški vieni labiausiai paplitę pasisveikinimo žodžiai yra „Labas!“, „Sveikas!“ (būdvardis, vartojamas sveikinantis, artimas jaustukui), sveikinantis su moterimi (mergina, mergaite) – „Sveika!“, „Sveiki, drūti!“, „Laba diena!“, „Labas vakaras!“, „Labas rytas!“, „Padėk, Dieve“ ir kiti. Atsisveikinimo – „Viso gero!“ („Viso geriausio!“, sutrumpintai – „Viso!“), „Iki susitikimo!“, „Iki malonių susitikimų“ („Iki kitų susitikimų“), „Iki pasimatymo!“ (sutrumpintai – „Iki!“, maloninė mažybinė forma – „Ikiukas!“), „Ate!“ „Labanakt(is)!“ ir pan. Atliekant tam tikrus veiksmus, pvz., prieš valgį – „Gero apetito!“, „Skanaus!“, geriant – „Į sveikatą!“ („Būkit sveiki!“).
Oficialūs pasisveikinimo, kreipimosi (raštu, žodžiu) žodžiai gali būti, pvz., „Gerbiamas…“ („Gerbiamas pone X“, „Gerbiami…“), „Sveiki“, „Brangūs…“, „Mieli…“ ir pan. Atsisveikinimo – „Pagarbiai“, „Su pagarba“.
Kazimieras Šumskis

Kazimieras Šumskis – Vilniaus žemės teisėjas 1728-1733, Vilniaus miesto raštininkas 1723-1727, Vilniaus pastalininkis 1717-1728, Vilniaus horodničius 1703-1713, Vilniaus miesto surogatorius 1730 metais.
Buvo pasiuntiniu į 1720 metų seimą.
Imiras

Skandinavų mitologijoje Imiras (Imis; Ymir, „dvilytis“) – milžinas, pirmoji būtybė, iš kurios kūno buvo sukurtas pasaulis. Iš Imiro kilo šerkšno milžinų rasė. Jis buvo viena iš svarbiausių kosmogoninių skandinavų mitologijos figūrų. Ginungagape susitiko ledai iš šiaurės, Niflheimo, ir ugnies kibirkštys iš pietų, Muspelheimo. Jie suformavo eitrą (eterį), iš kurio greitai susiformavo pirmoji būtybė milžinas Imiras ir pirmapradė karvė Audumla. Imirui gyvybę įpūtė Muspelheimo ugnies žiežirbos. Audumla laižė sūrius ledo blokus, o pienu maitino Imirą. Iš po apšerkšnijusių ledų atsirado dievų protėvio Būrio kūnas. (vers. iš Audumlos laižomų akmenų) Kai Imiras miegojo, iš jo prakaito susikūrė milžinų rasė. Po kaire ranka užaugo vyras, po dešine – moteris, o tarpo kojų – šešiagalvis sūnus Trudgelmis.
Būris susilaukė sūnaus Boro, kuris su žmona Bestla turėjo tris sūnus Odiną, Vilį ir Vė. Boro sūnūs užmušė Imirą. Imiro kraujyje nuskendo beveik visi Imiro vaikai šerkšno milžinai, išsigelbėjo tik du milžinai Imiro anūkas Bergelmiras (Trudgelmio sūnus), ir jo žmona. Iš Bergelmiro ir jo žmonos kilo naujos šerkšno milžinų kartos.
Sąranka

Sąranka (angl. assembly) – darinys gamyboje, sudarytas iš tam tikrų kartu sujungtų elementų, komponentų ir/ar dalių. Sąranka yra tarpinis etapas mašinų, prietaisų, drabužių, avalynės ir kitokių daiktų, sudarytų iš sujungtų dalių, gamyboje. Sąrankos jungiamos tarpusavyje arba prie jų tvirtinami (primontuojami) kiti komponentai, kol gaunamas visas gaminys. Sąrankai artima sąvoka yra mazgas.

Sąrankos medžiagos

Sąranka gali būti ne tik sujungtas įtaisų rinkinys, bet ir medžiaga, sudaryta iš tam tikru būdu mechaniškai sujungtų (susiūtų, suklijuotų ir pan.) medžiagų. Tai sluoksninė sąranka arba sluoksniuotis.

Sandėta

Sandėta – sluoksninė ar kitokia sąranka, erdviškai sudėta kaip turi būti galutiniame gaminyje, bet dar nesutvirtinta (nesuklijuota, nesusiūta, nesukalta ir pan.).
Badža

Istorija

Badžos vietoje buvo finikiečių miestas Vaka. Vėliau jį valdė kartaginiečiai, numidai, romėnai. Vandalai miestą sunaikino. Šiuolaikinė Badža įkurta VI a. bizantiečių. VII a. miestas užkariautas arabų.
Shunsuke Kikuchi

Šunsukė Kikučis (arba Shunsuke Kikuchi, g. 1931 m. lapkričio 1 d.) – produktyvus japonų kompozitorius iš Hirosakio miesto. Jis yra sukūręs daug šalutinės muzikos anime filmams.
Benediktas Jokūbas Ignacijus Povilas Chrizostomas Petras Karpis

Šeima

Kilęs iš Lietuvos bajorų Karpių giminės Joniškėlio-Rėkyvos šakos. Tėvas Pranciškus Felicijonas Benediktas Jurgis Karpis, motina Antanina Antanavičiūtė. Broliai Mauricijus Juozapas Pranciškus Steponas Petras Karpis (1858–1905 m.), Juozapas Antanas Steponas Karpis (1865–1914 m.)
Buvo vedęs pusseserę Marijoną Joaną Karpytę, dėdės Felicijono dukrą. Vaikų neturėjo. Žmona 1940 m. repatrijavo į Vokietiją.

Dvarai

Pagal 1887 m. gruodžio 16 d. dalybų aktą paveldėjo Moliūnų, Januškų ir Puodiškių dvarus su palivarkais, o po brolio Mauricijaus mirties – Naujamiesčio raktą ir Jasnagurkos dvarą prie Panevėžio. Kraičio gavo Joniškėlio, Gustonių, Meškalaukio, Palėvenės ir Leoniškio dvarus. 1903 m. mirus žmonos sūnėnui, Felicijono Karpio sūnui Ignacijui perėmė Rėkyvos dvarą.
1922 m. vykdant žemės reformą, Karpių dvarai buvo išparceliuoti. Daugelio jų žemės buvo išdalytos valstiečiams, o didelę dalį Rėkyvos dvaro su durpynais nupirko Amerikos lietuvių akcinė bendrovė. Dvaro teritorijoje 1923 m. buvo pastatyta Bačiūnų elektrinė, o 1941 m. Rėkyvos elektrinė (dab. AB „Šiaulių energija“).
Viršupio dvaras

Istorija

Pagal Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės iždo dokumentus, karaliaus Žygimanto Augusto vasaros rezidencija su 28 žuvų tvenkiniais Viršupyje įrengti 1546 m. Yra nuomonė, jog Viršupio dvaras bei jame buvęs žvėrynas vaizduojamas bei aprašomas 1581 m. atlaso Civitates orbis terrarum leidime vardais Die Wersope bei Vversupa. Atlase pateikiamame Vilniaus aprašyme minimi mediniai rūmai su žvėrynu, esantys už pusės mylios nuo Vilnios. Pažymima, jog žvėryno išlaikymas daug kainavęs. Žygimantui Senajam priklausę rūmai su žvėrynu prie Viršupio upės minimi M. Zeilerio „Naujame Lenkijos Karalystės ir Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės Unijos aprašyme“ (1647 m.). Tai, jog rezidencija įkurta dar Žygimanto Senojo, mini ir Juozapas Ignotas Kraševskis. Sunykusio Viršupio dvaro paieškas 1856 m. knygoje „Pasivaikščiojimai po Vilnių ir jo apylinkes“ aprašė Adomas Honoris Kirkoras, archeologinių kasinėjimų metu aptikęs požeminius rūsius, radęs koklių su karaliaus karūnų bei Žygimanto Senojo atvaizdu, taip pat Jogailos, Aleksandro ir Žygimanto Senojo monetų. A. H. Kirkoras nurodo, jog Viršupis priklausęs valdoms, skirtoms LDK arsenalui ir artilerijai išlaikyti, todėl vadintas Puškarnia. Vėliau žemės perėjo į privačią žemėvaldžio Aleksandravičiaus nuosavybę. 1968 m. „Vilniaus miesto istorija“ teigia, jog A. H. Kirkoro aptikti rūsiai iš tiesų buvę žuvų ūkio kūdras jungę grioviai. 1992 m. Antakalnio šiaurinėje dalyje vykdytų archeologinių kasinėjimų metu, vadovaujamų Kęstučio Katalyno, rezidencijos vietos nustatyti nepavyko.
Peštiniukai

Aplinkinės gyvenvietės

Milvydai - 1 km
Digraičiai - 0,5 km
KRAKĖS - 1 km
Norkūnai - 1,5 km
Ekspropriacija

Ekspropriacija – privačios nuosavybės prievartinis nusavinimas, kuomet už atimtą turtą neatlyginama arba išmokėta kompensacija yra daug mažesnė už turto tikrąją vertę. Eksproprijaciją gali atlikti valstybė arba tiesiog kokia nors žmonių grupė.
Kai kada eksproprijuojama privati nuosavybė, kurios buvimas trukdo valstybinės reikšmės objektų (autostradų, užtvankų ir pan) statybai.
Didžiausios, valstybės įvykdytos ekspropriacijos yra įvykę socialistinių revoliucijų metu. Jų padariniai buvo siaubingi (pavyzdžiui, 1932–1933 m eksproprijuojant (kolektyvizuojant) žemės ūkio nuosavybę, Tarybų Sąjungoje kilo didžiulis badas). Šių didžiųjų ekspropriacijų tikslas buvo ne spręsti ekonomines problemas, o pašalinti socialistinės santvarkos kūrimui trukdančias ekonomines struktūras.
Ekspropriacijos tikimybė yra vienas rizikos veiksnių perkeliant įmonę į užsienio valstybę: užsienyje investuojančiam kapitalistui gresia, jog jo nuosavybė bus tos kitos valstybės eksproprijuota, išmokant už tai tik nedidelę, realios įmonės vertės neatitinkančią kompensaciją.
Debbie Scerri

Deborah „Debbie“ Scerri (g. 1969 metais) yra Maltos dainininkė.
Ji atstovavo Maltai 1997 m. Eurovizijos dainų konkurse, kuris vyko Dubline. Su daina „Let Me Fly“ užėmė devintą vietą. Daina surinko 12 taškų iš Turkijos, 10 taškų iš Norvegijos, aštuonis taškus iš Graikijos ir Kroatijos.
Atlikėja vis dar aktyvi muzikos festivaliuose. Ji taip pat veda įvairias televizijos laidas Maltoje. Debbie buvo kai kurių vietos televizijos serialų aktorė.
Daoizmas

Istorija

III a. pr. m. e. intelektualinė tradicija išvirto į religinę srovę; doktrinos esmė – kaip išgelbėti sielą. Lao Dzė eilėmis, paradoksais pateikė ontologinį paveikslą, žmogaus vietą pasaulyje; pasaulis – dao – pradžia ir pabaiga, būtis, niekas ir viskas, būtis ir nebūtis, nes tas, kas yra išnyks, o kas atsiras – to nėra. Tikrovė – nuolatinis kitimas. Žmogus yra dao kelyje; žmogus turi turėti de – dorybė, nesiblaškymas, tai kas jungia mus visus yra tai, kad jie yra. Išmintingas žmogus laikosi bū – vei principo (neveikla): nereikia veikti – tas, kas veikia nėra išmintingas, nes išmintis nėra rūpinimasis laikinais dalykais. Bū-vei – nesikišimas, ne puoselėjimas vilčių, kad kažką sukuri. Reikia skleisti išmintį, o ne žinias. Jis ir jo pasekėjai veikė pagal Konfucijaus mokymą, nes neveikti jau būtų veikti – jie nieko nekeitė. Įdiegus tam tikrus principus galima pasiekti nemirtingumą. Yra sukurta hierarchija – dabartinis daosistų popiežius gyvena Taivane.
Uoksinė pušis

Uoksinė pušis – drevėta pušis Anykščių šilelyje, Anykščių girininkijos (3 kv., 6 skl.) teritorijoje šalia Šventosios upės gamtinio-rekreacinio tako (miške, apie 250 m nuo pakrantės), pusiaukelėje tarp Anykščių ir Puntuko akmens. Uoksinė pušis paskelbta saugomu Anykščių rajono savivaldybės botaniniu gamtos paveldo objektu 2003 m. spalio 30 d. 
Pušies kamiene matyti virš dvidešimties uoksų. Šalia įrengtame informaciniame stende rašoma apie tokių medžių naudą gyvajai gamtai – juose apsigyvena įvairūs paukščiai, šikšnosparniai, pelės.
Dembavos progimnazija

Istorija

Įsteigta 1991 m. rugsėjo 1 d. Panevėžio rajono valdybos švietimo skyriaus vedėjo įsakymu Nr. 25. Mokykla įsikūrusi Panevėžio priemiestyje Dembavoje, buvusiame Panevėžio valstybinės melioracijos įmonės pastate. Šalia mokyklos yra pušynas, tvenkinys ir Nevėžio upė. 1990–1991 mokslo metų viduryje iš Pajuosčio į šį pastatą persikėlė pradinė mokykla. Tuo metu mokykloje mokėsi 110 mokinių, veikė 8 klasės, dirbo 15 mokytojų. Direktoriumi paskirtas MSMV direktoriaus pavaduotojas Marijonas Kazys Jočys.
Iki 1997–1998 m. m. mokinių skaičius išaugo iki 228. Nuo 1999–2000 m. m. darželio patalpose pradėjo veikti priešmokyklinio ugdymo klasė. 2011 m. lapkričio mėn. Dembavos pagrindinė mokykla reorganizuota į progimnaziją. Mokykla palaiko ryšius su Pajuosčio aviacijos bazės kariais.
Klajokliai

Klajokliai – žmonių bendruomenės, kurios nuolat keičia gyvenamąją vietą. Paprastai klajokliškos tautos, gentys verčiasi klajokline gyvulininkyste (keliauja paskui bandas iš vienų ganyklų į kitas) arba medžiokle bei rankiojimu (keliauja tarp medžioklės plotų). Dar dalis klajoklių verčiasi prekyba ir keliauja tarp pirkėjų. Klajokliai, besiverčiantys prekyba, amatais daugiausia yra čigonai. Jie tradiciškai sudarydavo laikinas stovyklas, nors dabar gyvena daugiausia sėsliai.
Daugelis kultūrų senovėje buvo klajokliškos, tačiau prasidėjus sparčiai industrializacijai, urbanizacijai tapo sėslios ir tik atokiuose pasaulio regionuose tebėra išlikusių klajoklių medžiotojų ar gyvulių augintojų. Tuo tarpu klajojantys prekiautojai prisitaikė gyventi ir industrializuotoje visuomenėje.
Medžiotojų-rankiotojų klajoklių gentys daugiausia gyvena tropiniuose regionuose, nuolatos keliauja nuo vienos stovyklavietės prie kitos, pakeliui medžiodami ir rinkdami valgomus augalus. Tokių tautų pavyzdžiai yra dalis pigmėjų genčių, bušmėnai, dalis Australijos aborigenų, adivasiai, nukakai, komančiai ir kt.
Klajokliai-gyvulių augintojai gyvena daugiausia stepėse, dykumose, tundroje. Tokie klajokliai vienoje vietoje įsikuria ilgesniam laikui (pvz., visam sezonui). Metų eigoje jie kartu su savo gyvuliais keliauja iš vienų ganyklų į kitas. Paprastai jie įsikuria tose pačiose vietose kaip ir praeitais metais. Tokių klajoklių gyvenamieji būstai daug patvaresni už medžiotojų, tačiau yra laikini ir nesunkiai pergabenami (jurtos, palapinės). Klajoklių-gyvulių augintojai dažnai sudaro tik dalį tautos, o kiti jos nariai gyvena sėsliai, verčiasi žemdirbyste, priešingai nei medžiotojai, kur keliauja ištisa gentis. Pavyzdžiai: mongolai, kirgizai, kalmukai (Vidurio Azija), beduinai, tuaregai, afarai, somaliai (Sachara), čiukčiai, samiai, nencai (poliariniai kraštai).
Senovėje klajoklių gentys būdavo gerai ginkluotos, puldinėdavo žemdirbių gyvenvietes ir užvaldydavo didžiules teritorijas (skitai, mongolai, tiurkai, hunai, chazarai ir kt.). Jie tapdavo rimtu pavojumi netgi galingoms valstybėms. Tačiau prasidėjus industrializacijai klajoklių ginkluotės reikšmė sumenko, o jų ūkis nebegalėjo konkuruoti su masine produkcija, todėl palaipsniui dalis klajoklių tapo sėsliais. Daugelis valstybių siekia klajoklius paversti sėsliais (masinė kolektyvizacija TSRS), įkurdinti gyvenvietėse, kad jie taptų kontroliuojama valstybės dalimi. Sacharoje klajokliai dažnai kerta valstybių sienas, nėra pavaldūs jų valdžiai, kartais rengia ginkluotus užpuolimus. Tokiose šalyse kaip Malis, Nigeris, Somalis, Mauritanija jie tebesudaro žymią gyventojų dalį.
Doris Dragović

Biografija

Dragović solo karjerą pradėjo 1986 metais, kai ji išleido debiutinį albumą „Tigrica“. Tais pačiais metais ji atstovavo Jugoslavijai 1986 m. Eurovizijoje su daina „Željo moja“ ir užėmė 11-ąją vietą su 49 taškais. Dragović nuo to laiko buvo viena iš labiausiai žinomų pop dainininkių Jugoslavijoje.
1999 metais Dragović buvo pasirinkta atstovauti Kroatijai 1999 m. Eurovizijoje, kai ji laimėjo šalies nacionalinę atranką HRT Dora su dramatiška daina „Marija Magdalena“, kurią parašė garsus kroatų dainų autorius Tonči Huljić. Eurovizijoje Dragović užėmė ketvirtą vietą. Tai vienas Kroatijos geriausių rezultatų šiame konkurse.
Jeilio teisės mokykla

Jeilio teisės mokykla (angl. Yale Law School, Yale Law, YLS) – privati JAV teisės aukštoji mokykla, struktūrinis Jeilio universiteto padalinys. Seniausia JAV teisės mokykla.
Studijuoja 635 studentų (2008 m.); pagal studijų programas – 600 teisės daktaro (JD), 25 teisės magistro (LL.M.) ir 10 teisių daktaro (Doctor of Laws, S.J.D.).
Povilas Almis Mažeika

Povilas Almis Mažeika (1915 m. sausio 9 d. Vainutas – 2004 m. vasario 27 d. Veisiejai) – Lietuvos jūrininkas, okeanografas, Neapolio universiteto jūrinių mokslų daktaras.

Biografija

Baigė Pagėgių gimnaziją ir Tauragės mokytojų seminariją. 1938–1943 m. Neapolyje studijavo jūreivystę ir jūros geofiziką Laivybos institute, kurį baigęs įgijo jūrinių mokslų daktaro laipsnį, ir Jūreivystės technikos institute, kuriame gavo tolimojo plaukiojimo kapitono laipsnį. 1938–1939 m. per studijų atostogas plaukiojo Lietuvos ir Didžiosios Britanijos prekybiniais laivais. Laivo „Kaunas“ įgulos narys, kai 1939 m. lapkričio 17 d. Šiaurės jūroje jį torpedavo nacių povandeninis laivas U-57. 1944 m. iš Lietuvos pasitraukęs į Vokietiją vadovavo lietuvių pabėgėlių stovyklai Nurtingene, Berlyno universitete studijavo jūrų biologiją. 1946–1948 m. Flensburge vadovavo Baltų jūrų mokyklos lietuvių skyriui.
Nuo 1949 m. gyveno JAV. Iki 1954 m. dirbo žvejybos įmonėse Atlanto vandenyne. 1955–1968 m. Jūrų laivyno hidrografijos centro (Navy Oceanografic Office, Vašingtonas), 1969–1973 m. Atlanto atogrąžų biologijos laboratorijos fizinės okeanografijos programos vedėjas, 1974–1982 m. Jūrų laivyno Mokslinio tyrimo laboratorijos okeanografas. Dalyvavo septyniose okeanografinėse ekspedicijose, iš jų 1958 m. tyrė Baltijos ir Šiaurės jūrą jungiančius sąsiaurius. 1983–1988 m. Žvejybos biologijos instituto Margaritos saloje (Venesuela) konsultantas.
Aktyviai dalyvavo lietuvių išeivių veikloje. 1947–1949 m. Lietuvos jūrininkų sąjungos išeivijoje vicepirmininkas, nuo 1998 m. pirmininkas. 1965–1976 m. koordinavo Lietuvos ūkinių studijų centro darbą. 1971–1974 m. Amerikos lietuvių inžinierių ir architektų sąjungos centro valdybos pirmininkas. Atkūrus nepriklausomybę dažnai lankėsi Lietuvoje, gyvenimo pabaigoje čia gyveno.

Mokslinė veikla

Mokslinės veiklos pagrindinė kryptis – jūros hidrodinamika. Nagrinėjo okeanografijos, jūrų transporto, žvejybos, Baltijos jūros taršos, uostų problemas, straipsnius skelbė JAV lietuvių, Vokietijos ir kitoje spaudoje. Sukūrė okeanografinių prietaisų. 1995 m. dalyvavo pirmojoje Lietuvos okeanologų konferencijoje. Paskelbė straipsnių Lietuvos spaudoje jūrų ūkio klausimais. Parengė ir išleido vadovėlį „Baltijos jūros hidrodinamika“ (2001 m.).
Paulius Beinaris

Biografija

2003 m. baigė katalikišką „Ąžuolo“ mokyklą Kaune. 2007 m. baigė bakalauro programavimo studijas, o 2011 m. magistro studijas Kauno technologijos universitete. Baigęs mokslus dirbo Kauno zoologijos sode. 2011 m. kaip partijos Jaunoji Lietuva narys kandidatavo į Kauno rajono savivaldybės tarybą. 2014 m. spalio 22 d. kaip partijos Tvarka ir teisingumas narys deleguotas į Vidaus reikalų ministerijos viceministrus, tačiau po dviejų dienų spalio 24 d. savanoriškai atsistatydino. Nuo 2015 m. lapkričio mėn. 20 d. nepriklauso jokiai partijai.
Bačiūnų vėjo malūnas

Bačiūnų vėjo malūnas – vėjo malūnas, stovintis Pakruojo rajone, Pakruojo seniūnijoje, Bačiūnų kaimo pietuose, netoli kelio  2911  Karašilis–Derveliai–Alksniupiai–Šeduva .

Architektūra

Malūnas kompaktinis, 3 aukštų su pusaukščiu, aštuoniakampės nupjautos piramidės formos su kupolo formos kepure. Stogas dengtas skardos lakštais (seniau – skiedromis). Fasaduose įrengtos stačiakampės langelių angos. Pamatai su akmenų mūro cokoliu, sienos medinės karkasinės konstrukcijos. Išlikusi technologinė įranga: valcai, elevatorių įrenginiai, girnų verpstės stovas ir verpstė su skriemuliu, variklis, miltų išleidimo rankovės (aulai), mediniai paskirstytojai-bunkeriai, „rankovinis“ filtras su ventiliatoriumi, girnos, girnų kubilas ir mechanizmas grūdams berti, girnų iškėlimo žirklių svertis ir metalinės girnų iškėlimo žirklės, grūdų valymo mašina, plokščiasietis su judesio perdavimo ašimi, dulkių kamera, maišų pakėlimo mechanizmas ir variklis, malūno kepurės pasukimo mechanizmas.

Istorija

Ūkininkai broliai Aleksas ir Jonas Valuntos apie 1937 m. nupirko Pasvalio rajone, Nereikoniuose jau pastatytą malūną. Jį išardę parvežė į Bačiūnus, o 1938 m. malūno jau veikė naujoje vietoje. Nacionalizavus malūną, vėjo sukamais sparnais čia malta iki 1960 m. 1965 m. kolūkio meistrai išardė seną malimo įrangą, pastatė elektros varikliais varomus valcus ir naujas girnas prastam malimui. 1973 m. malūno kepurė apkalta skarda, sienos – šiferiu.
Bačiūnų vėjo malūnas 1996 m. įtrauktas į kultūros paveldo registrą.
Gabrielė Andrašiūnienė

Biografija

Išsilavinimas: mokėsi Vilniaus Gabijos gimnazijoje, Mykolo Riomerio universitete įgijo Politikos mokslų bakalauro laipsnį (baigė 2015 m.) Nuo 2012 m. − Lietuvos krašto apsaugos savanorė. Nuo 2014 m. dirba lobistų kontoroje „Vento Nuovo“ stebėsenos ir analizės specialiste. Sportuoja nuo 2004 m.
Ištekėjusi. Vyras Petras Andrašiūnas (g. 1983 m.), orientacininkas.
Pirmoji trenerė – Rūta Čaikovskienė, vėliau Jolanta Šulčienė. Dabar Stanislav Sabaliauskas ir Marius Bernatonis.
Pirmas svarbus tarptautinis rezultatas Europos Orientavimosi sporto slidėmis suaugusių čempionate Rumunijoje, estafečių rungtyje iškovota 5 vt. Lietuvos čempione suaugusiųjų grupėje pirmą kartą tapo 2013 m. orientavimosi bėgte estafetės rungtyje, bei orientavimosi sporto slidėmis sprinto rungtyje.
Aukščiausias rezultatas pasiektas 2012 m. Pasaulio kariškių orientavimosi sporto čempionate Aalborge (Danija) iškovotos 2 ir 3 vietos komandinėse rungtyse. Dažnai dalyvauja multisporto varžybose, yra didžiausių Pasaulio miesto multisporto varžybų „Vilnius Challenge“ prizininkė (2011, 2014 m.). 2017 m. laimėjo visus Lietuvos orientavimosi sporto slidėmis čempionatus.

Visuomeninė veikla

Lietuvos orientavimosi sporto federacijos Orientavimosi sporto slidėmis komiteto pirmininkė (2014-2017 m.)

Pasiekimai

•Mykolo Romerio universiteto Senato stipendijos laureatė. (2013,2014 m.)
Vytautas Naudužas

Biografija

1973 m. baigė Šiaulių 10-ąją vidurinę mokyklą, 1973–1978 m. studijavo Maskvos M.Lomonosovo universitete (ekonomikos spec.), 1980–1984 m. – šio universiteto aspirantūroje. Socialinių mokslų daktaras (ekonomika, 1984 m.). Virš 100 publikacijų ekonomikos temomis autorius.
1978–1991 m. dėstė ekonomiką Vilniaus Pedagoginiame institute. 1992 m. pradėjo dirbti Lietuvos Užsienio reikalų ministerijos Vakarų Europos skyriuje. 1992–1998 m. – Lietuvos ambasados Prancūzijoje ekonomikos patarėjas, 1995–1998 m. – Lietuvos Respublikos atstovas Ekonominio bendradarbiavimo ir vystymo organizacijoje (OECD) Paryžiuje.
1998–2002 m. – Lietuvos nepaprastasis ir įgaliotasis ambasadorius Švedijos Karalystėje. 2002–2004 m. – Ministro Pirmininko patarėjas. 2004–2006 m. – Lietuvos nepaprastasis ir įgaliotasis ambasadorius Turkijos Respublikoje.
2006–2008 m. – Ūkio viceministras. 2009 – 2010 m. – URM Eksporto ir investicijų skatinimo departamento ambasadorius ypatingiems pavedimams, vėliau - URM Ekonominio saugumo politikos departamento ambasadorius energetikos ir transporto politikos klausimams.
2014 m. gegužės 21 d. Prezidentė Dalia Grybauskaitė paskyrė V.Naudužą Lietuvos nepaprastuoju ir įgaliotuoju ambasadoriumi Kazachstano Respublikoje, nuo 2015 m. birželio 29 d. - kartu ir ambasadoriumi Kirgizijai bei Tadžikistanui.
Niutao

Niutao – koralinė sala Ramiajame vandenyne, Tuvalu salyno šiaurės vakaruose. Užima 1,6 km² plotą. Sala išsidriekusi iš rytų į vakarus 2,6 km, iki 1,6 km pločio, apsupta rifo. Vakaruose yra mažytė lagūna, nesusisiekianti su vandenynu. Aplink lagūną plyti mangrovės, pietuose ir rytuose yra pulakos auginimo pelkynių.
2002 m. Niutao gyveno 663 žmonės. Yra du kaimai – Kulia ir Teava (abu salos vakaruose). Veikia bažnyčia, paštas, mokykla. Pietuose yra kapinės.
Pasak mito, XII-XIII a. Niutao apgyvendino atvykėliai iš Samoa. XV–XVI a. salą nesėkmingai puolė tongiečiai, o XVII a. – atėjūnai iš Kiribačio. 1781 m. greta Niutao praplaukė ispanų laivas, vedamas Francisco Antonio Mourelle. Ispanai salą pavadino El Gran Cocal. Vėliau europiečiai čia pasirodė tik 1825 m. – saloje besilankęs Obed Starbuck ją pavadino Loper Island. 1861 m. prasidėjo Niutao gyventojų krikštas.
1965 m. Kandidatų mačai

1965 m. Kandidatų mačai – tai pasaulio šachmatų čempionato etapas, kuriame, atrinktiems pagal nuostatus dalyviams, žaidžiant atkrentamuosius mačus, buvo atrinktas šachmatininkas, žaisiantis mačą dėl pasaulio šachmatų čempiono vardo su Tigranu Petrosianu. Juo tapo Borisas Spaskis.
1965 m. Kandidatų mačai yra pirmieji po to, kai FIDE atsisakė Kandidatų turnyrų.

Dalyviai

1965 m. Kandidatų mačuose dalyvavo 8 žaidėjai: J. Geleris (vietoj atsisakiusio M. Botviniko), Paulius Keresas – antrasis 1962 m. Kandidatų turnyro prizininkas (1962 m. Maskvoje laimėjo papildomą mačą prieš J. Gelerį) ir šešeri 1964 m. Amsterdamo tarpzoninio turnyro prizininkai : B. Ivkovas, B. Larsenas, L. Portišas, V. Smyslovas, B. Spaskis, M. Talis.

Varžybų eiga

Pasaulio čempionato Kandidatų mačai 1965 m., ketvirtfinaliai-finalas.
JCUKEN

JCUKEN (ЙЦУКЕН, YtSUKEN, YCUKEN, JTSUKEN) – rašomųjų mašinėlių ir kompiuterių klaviatūros simbolių išdėstymas; vartojamas rusiškai kalbančiose šalyse, taip pat naudojamas ir kai kuriose kitomis kalbomis kalbančiose valstybėse. Taip pavadinta pagal pirmuosius šešis simbolius viršutinėje eiltutėje.

Istorija

Tokį išdėstymą sugalvojo JAV XIX a. pabaigoje, nes Rusijoje tuo metu buvo spausdinimo mašinų gamybos problemos, kurios pasibaigė tik 1930-ais metais.

Išdėstymo variantai

JCUKEN turi keletą išsidėstymo variantų:

Rusų

Daugumoje modernių rusų kalbų operacinių sistemų pagal nutylėjimą naudojamas toks išdėstymas:

Apple

Apple JCUKEN išsidėstymas labai skiriasi nuo kitų tuo, kad : klavišas Ё yra antrojo raidės numerio dešinėje ir yra daug kitų kirilicos simbolių.

Mašinraštis

Rašomųjų mašinėlių JCUKEN išsidėstymas yra paprastesnis, negu kompiuterių, nes nenaudojamas klavišas ⇧ Shift.

JCUKEN pagrindu sukurti išdėstymai

Remiantis Rusijos išdėstymu, buvo sukurti visų buvusios TSRS kalbų maketai, naudojant kirilicą.

Mongolų „FCUŽEN“

Mongolų klaviatūros išsidėstymas yra labai panašus į JCUKEN, bet turi pavadinimą „FCUŽEN“. Taip pavadinta pagal pirmuosius šešis simbolius viršutinėje eiltutėje.
.