google/wiki40b huggingface dataset:
Motiejus Lukšys

Biografija

Vaikystę praleido Lankeliškių dvaro kumetyne (Vilkaviškio apskritis), mokėsi Vilkaviškio „Žiburio“ gimnazijoje, baigė Naumiesčio pedagoginius kursus, įgydamas pradinių klasių mokytojo pažymėjimą. Nuo 1936 m. gyveno Panevėžyje, dirbo mokytoju įvairiose mokyklose iki pat 1968 m. Lietuvos rašytojų draugijos (nuo 1938 m.) ir Lietuvos rašytojų sąjungos (nuo 1993 m.) narys.

Kūryba

M. Lukšys – apsakymų vaikams kūrėjas, spausdino savo kūrybą tarpukario periodiniuose leidiniuose „Lietuva“, „Ateitis“, „Rytas“, „Naujoji Romuva“. Atskiromis knygomis išleista jo kūryba: apsakymų rinkiniai vaikams „Aukso trupiniai“ (1935 m.), „Gailestingoji sesutė“ (1937 m.), „Saulėtą dieną“ (1938 m.). Drama vaikams „Žalčių karalienė“ 1938 m. laimėjo Švietimo ministerijos konkurse pirmąją vietą ir buvo išleista atskira knyga (1940 m.).
Plačiai reiškęsis ikikarinėje spaudoje kaip vaikų rašytojas, parašęs ir išleidęs keturias knygeles vaikams, Motiejus Lukšys pokario metais buvo uždraustas. Tačiau ir tuo sunkiu laikmečiu rašytojas, nors ir atsidėjęs pedagoginiam darbui, nenustojo kurti.
Pasikeitus laikams, po 50-ies kūrybinės tylos metų, dienos šviesą išvydo romanų trilogija „Srovės ir balos“. Tai – trijų dalių autobiografinio pobūdžio kūrinys. Pirmoji jo dalis “Dvaro pagairėje“ – išleista 1990 m., antroji – „Naujakuriai“ – 1998 m., trečioji dalis – „Duobėti vieškeliai“ išspausdinta 2006 m.
2003 m. išleista M. Lukšio knygelė vaikams „Voverėlė Rudapūkė“. Panevėžio miesto savivaldybės viešoji biblioteka 1994 m. sudarė ir išleido knygelę „Motiejus Lukšys - beletristas ir pedagogas“.
Panevėžio apskrities G. Petkevičaitės-Bitės viešosios bibliotekos Skaitytojų aptarnavimo skyriuje veikė Motiejaus Lukšio rankraščių ir knygų paroda „Esu laimingas, kad buvau mokytojas“. Parodoje eksponuota atskiromis knygomis išleista jo kūryba: apsakymų rinkiniai vaikams „Aukso trupiniai“ (1935 m.), „Gailestingoji sesutė“ (1937 m.), „Saulėtą dieną“ (1938 m.), „Voverėlė Rudapūkė“ (2003 m.), drama „Žalčių karalienė“ (1940 m.), autobiografinio pobūdžio romanas-trilogija „Srovės ir balos“, publikacijos apie rašytoją ir M. Lukšio rankraščiai: dienoraščiai (1927–1928 m.), apsakymas „Miško kirtimas“ iš Motiejaus Lukšio apsakymų rinkinio „Voverėlė Rudapūkė“ (1958 m.) Aldonos Liobytės laiškas Motiejui Lukšiui su pastabomis apie jo apsakymų rinkinį „Voverėlė Rudapūkė“. (1958 m.), išeivijos rašytojo Antano Vaičiulaičio laiškas Motiejui Lukšiui (1976 m.) bei gyvenimo, veiklos ir šeimos fotografijos.
Surchandarjos vilajetas

Geografija

Centrinė ir pietinė vilajeto dalys yra lygumos. Šiaurėje yra Gisaro kalnagūbris, vakaruose ir šiaurės vakaruose – Gisaro atšakos. Tai Baisuntau kalnas (4 425 m) ir Kugitangau (3 139 m). Rytuose yra Babatajo kalnagūbris (iki 2 290 m), pietuose – Amudarjos slėnis.
Vilajeto klimatas kinta nuo sauso dykuminio pietuose iki subtropinio šiaurėje. Vidutinė sausio temperatūra − +3 °C, o liepos − +30 °C. Lygumose kritulių kiekis svyruoja nuo 130 mm iki 360 mm per metus, o priekalnėse − nuo 440 iki 620 mm..
Vilajete yra naftos, gamtinių dujų, akmens anglies, akmens druskos, gipso ir kitų naudingųjų iškasenų telkinių.

Etninė sudėtis

Surchandarjos vilajete gyvena įvairių tautybių atstovai – uzbekai, tadžikai, rusai, totoriai, korėjiečiai, afganai ir kt. Vilajete gyvenantys tadžikai priklauso keliems tadžikų klanams – Pandžobi (rus. Панжоби), Darbandi (Дарбанди), Sairobi (Сайроби) ir Baisuni (Бойсуни).
Kristina Justinavičienė

Biografija

2002 m. baigė Marijampolės kolegiją, anglų k. mokytoja, 2006 m. Vytauto Didžiojo universitete baigė anglų filologiją.
Nuo 2002 m. Birštono gimnazijos, anglų k. vyr. mokytoja.
Lietuvos socialdemokratų partijos Birštono skyriaus narė, LSDP jaunimo grupės pirmininkė. Nuo 2011 m. Birštono savivaldybės tarybos narė. 
Birštono kultūros centro teatro aktorė, vaikų lopšelio-darželio „Vyturėlis“ tarybos pirmininkė.
Sutuoktinis Rimantas, duktė Aistė.
Švedakampis

Istorija

2001 m. kaimas priklausė Šeštokų seniūnijai.
Spoldingo elektrinė

Istorija

Elektrinės projektas pasiūlytas 1996 m., bet Jungtinės Karalystės prekybos ir pramonės departamento statybų leidimas išduotas tik 2000 m. Jėgainę valdo „Intergen“ antrinė įmonė „Spalding Energy Company Ltd.“. 2001 m. pradėtos elektrinės statybos. 2002 m. pasirašytas energijos tiekimo 17-os metų kontraktas su „Centrica“. 2004 m. jėgainės statybos užbaigtos. Statybų vertė – 425 milijonai £.

Plėtra

2016 m. Intergen laimėo valstybinį kvotų konkursą 300 MW jėgainės plėtros darbams. Kompanija pasirinko atviro ciklo gamtinių dujų turbiną. Statybų vertė - 100 milijonų £, Planuojama eksploatacijos pradžia - 2019 m. birželį.
2018 m. spalį į statybų vietą atgabenta 300 MW galios Siemens F klasės turbina.
Tautvydas Meškonis

Tautvydas Meškonis (g. apie 1964 m.) – Lietuvos sporto komentatorius, LTV žurnalistas.

Biografija

Sportu domisi nuo vaikystės, lankė futbolą. Baigė žurnalistikos studijas VU KF, pirmuose kursuose atliko praktikas laikraščiuose. Televizijos ir radijo specializacijoje „atsidūriau netyčia“.
Nuo 1990 m. sporto komentatorius. Vienos iš rimtesnių varžybų pradžioje buvo Sovietų Sąjungos čempionato rungtynės tarp Vilniaus „Žalgirio“ ir Odesos „Černomorico“ (1990 m. kovo 9 d.), radijo transliacija.  Žinomas kaip futbolo komentatorius (kitas garsesnis Lietuvoje futbolo komentatorius – Nerijus Kesminas). Komentavo čempionato, 2000 m. Sidnėjaus olimpiados futbolo pusfinalio rungtynes. 
Vedęs; turi dukrą.
Gajanos prezidentas

1970 m., kai Gajana buvo paskelbta respublika, nacionalinė šalies asamblėja Gajanos prezidentą rinko pati penkerių metų kadencijai ir skyrė jam daugiau ceremonines galias. Po 1980 m. referendumo šalies prezidentu automatiškai tampa didžiausios partijos ar koalicijos lyderis penkerių metų kadencijai.
Ukrainos politinė sistema

Politinė istorija

2006m. šalyje kilo politinė krizė kuri baigėsi 2006 rugpjūčio pradžioje prezidento Viktoro Juščenkos sprendimu paskirti Viktorą Janukovičių ministru pirminiku.
2007 m. kovo pabaigoje – balandžio pradžioje kilo krizė, kada prezidentas V. Juščenka nusprendė paleisti parlamentą – Aukščiausiąją Radą, remdamasisi institucijos priimtu straipsniu, leidžiančiu frakcijoms nepriklausantiems deputatams individualiai prisijungti prie koalicijos, kas prieštarauja Ukrainos konstitucijai. Sostinėje Kijeve kilo masinės demonstracijos tarp „geltonųjų“ (Juščenkos šalininkų) ir „mėlynųjų“ (Janukovičiaus šalininkų). Priešlaikiniuose rinkimuose daugiausiai mandatų turėjo V. Janukovičiaus vadivaujama Regionų partija, valdančiąją koaliciją sudarė provakarietiškieji blokas „Mūsų Ukraina“, bei Julijos Timošenko blokas.
2008 metų rudenį valstybėje kyla dar viena politinė krizė, Tarybai nesutarus kaip raguoti į karą Gruzijoje. Prezidentui paleidus parlamentą, jos pirmininkas Arsenijus Jaceniukas, atsisakęs palikti savo postą, balsavimu buvo atstatidintas, paskirta data priešlaikiniams rinkimams - 2008 gruodžio 7, tačiau vėliau perkelta į nenustatytą datą 2009-aisias. Politinė krizė buvo lokalizuota paskyrus naują Tarybos pirmininką - Volodymyrą Lytvyną. Priešlaikiniai rinkimai atšaukti.
2010 m. prezidento rinkimuose opozicijos lyderis Viktoras Jankuvičius nugalėjo ministrę pirmininkę, buvusią aktyvią „oranžinės revoliucijos“ veikėją, Juliją Timošenko. V. Janukovičiaus ianuguracija įvyko vasario 25 d.

Įstatymų vykdomoji valdžia

Vykdomąją valdžią atstovauja Prezidentas. Nurodo užsienio ir vidaus politikos kryptis bei reprezentuoja valstybę. Taip pat skiria ambasadorius, pasirašo tarptautinius susitarimus. Prezidentas renkamas tiesiogiai kas 6 metus ir gali eiti pareigas 2 kadencijas.

Teisinė valdžia

Teisinė valdžia nepriklausoma nuo įstatymų leidžiamosios ir vykdomosios. Aukščiausias organas - konstitucinis teismas. Jis gali anuliuoti įstatymus, parlamento aktus, prezidento įsakus ir Krymo parlamento aktus, jei jie pažeidžia Ukrainos konstituciją. Ukrainos Aukščiausiasis Teismas yra pagrindinė teisminės valdžios institucija.

Partijos

Ukrainoje veikia daugybė politinių partijų, kurių daugelis turi labai nedidelį narių skaičių ir plačiajai visuomenei yra nežinomos. Nedidelės partijos jungiasi į rinkiminius daugiapartinius blokus.
Arvada

Istorija

Gyvenvietę įkūrė aukso ieškotojai, Uolinių kalnų tarpekliu tekančios Clear Creek upės žiotyse 1850 m. aptikę aukso grynuolių. Luiso Ralstono (Lewis Ralston), vieno iš aukso ieškotojų, garbei viena iš upės atšakų buvo pavadinta Ralston Creek, o gyvenvietei suteiktas Ralston Point pavadinimas. Vėliau gyvenvietė pervadinta į Arvadą.
Mykolajivo sritis

Geografija

Kranto linija labai vingiuota, pakrantėje – limanai. Didžiausią srities dalį užima Juodosios jūros pakrantės žemuma, šiaurėje – Padnieprės aukštumos atšakos – didžiausias aukštis 240 m. Sritis yra stepių zonoje. Vyrauja juodžemiai. Miškai užima 2,3 % srtities teritorijos.

Plotas

Srities plotas 24598 km² – 4,07 % Ukrainos teritorijos.

Vandens telkiniai

Srityje teka apie 80 upių ilgesnių nei 10 km. Ilgiausios upės - Pietinis Bugas, Ingulas, Dniepro dešinysis intakas Ingulecas.
Sričiai priklauso Berezanės sala bei Kinburno nerija.

Klimatas

Klimatas vidutinių platumų žemyninis. Žiemos švelnios, vasaros karštos. Sausio vidutinė temperatūra nuo –5 °C iki – 3 °C, liepos – 22–27 °C. Per metus iškrinta 300–500 mm kritulių.

Ekonomika

Srityje yra Mykolajivo upių uostas. stambi Pietų Ukrainos atominė elektrinė. Srityje kasamos klintys, gneisai, kvarcinis smėlis, molis, laužiamas granitas, yra kobalto, nikelio rūdų, gydomojo purvo. Mašinų (laistymo, žemės ūkio, kelių tiesimo, poligrafijos, dujų turbinų, dyzelinių variklių) gamyba, laivų statyba, spalvotoji metalurgija, statybinių medžiagų, tekstilės, trikotažo, avalynės, odos, kosmetikos, maisto (mėsos, pieno, cukraus, spirito, alaus, vyno) pramonė. Daugiausia pramonės įmonių yra Mykolajive. Auginami kviečiai, kukurūzai, cukriniai runkeliai, saulėgrąžos, daržovės, kanapės, vaismedžiai, vynmedžiai. Veisiami galvijai, kiaulės, avys, naminiai paukščiai.
Sąveikos karininkas

Sąveikos karininkas (angl. liaison officer) – karininkas dalinyje, paprastai kitos kariuomenės rūšies (ar kitos valstybės kariuomenės), atstovaujantis kitos kariuomenės rūšies (ar kitos valstybės kariuomenės) dalinį ir užtikrinantis šių dalinių sąveikos efektyvumą kovos veiksmuose ir užkertantis kelią galimiems šalutiniams nuostoliams (angl. collateral damage). Sąveikos tikslas – geriau išnaudoti vieni kitų galimybes.
Tarakonas (miestas)

Tarakonas (dabartinis Katalonijos miestas Taragona) – svarbus administracinis ir prekybos centras romėnų Ispanijoje. Tarakonas buvo didelės Romos provincijos, pavadintos miesto vardu (Hispania Tarraconensis), sostinė. Pilnas miesto pavadinimas nuo Augusto laikų buvo Colonia Iulia Urbs Triumphalis Tarraco.
Didžiausias miesto klestėjimas buvo I ir II m. e. a. Pagal archeologinius tyrimus galima nustatyti, kad tuo metu mieste pastatyti monumentalūs statiniai, kuriais buvo pabrėžiama miesto galia ir svarba. Dėl daugybės išlikusių akmens paminklų šiais laikais galime rekonstruoti daugelį antikos metropolio gyvavimo aspektų. Dėl ypatingos istorinės reikšmės romėnų miesto paminklai 2000 metais paskelbti UNESCO pasaulio paveldo objektu kaip Tarakono archeologinis ansamblis.
Ikiromėniškajame laikotarpyje miesto teritorijoje gyveno iberai, kurie prekiavo su pakrantėje apsigyvenusiais graikais ir finikiečiais. Ant monetų ir kai kuriuose romėnų šaltiniuose dar vadinamas Cissa ar Cissis.
Romėnai užėmė Antrojo Pūnų karo metu, o jų vadai Publijus ir Gnėjus Kornelijus Scipionai dar sustiprino miesto tvirtovės sienas.
Rita Razmaitė

Biografija

Atstovaudama Tarybų Sąjungai, 1990 m. Japonijoje, Maebašio mieste vykusiame pasaulio čempionate, sprinto rungtyje užėmė 3 vietą. 1992 m. atstovavo Lietuvai Barselonos olimpinėse žaidynėse, tačiau nepraėjo kvalifikacijos. 1996 m. dalyvavo Atlantos olimpinėse žaidynėse ir užėmė 13 vietą sprinto rungtyje, tačiau dėl bromantano vartojimo buvo pašalinta kartu su dar aštuoniais posovietinių valstybių sportininkais.
Radviliškio Stepono Dariaus ir Stasio Girėno vidurinė mokykla

Istorija

Pradėjusi veikti pokaryje, 1947 m. kaip rusų mokykla, iki šių dienų patyrė visų istorinių-politinių laikotarpių įtaką pedagoginės minties, mokymo ir auklėjimo raidai. Pirmieji moksleiviai mokėsi pastate Laisvės alėjoje, kiti dabartinėje Vinco Kudirkos mokykloje, kol jai buvo paskirta nuolatinė vieta - nedidelis ir jaukus pastatas Dariaus ir Girėno gatvėje. Tai vienas seniausių mokyklų pastatų Radviliškyje, kuriame anksčiau veikė progimnazija.
Praūžus Atgimimo bangai, atsirado poreikis pagrindinius dalykus dėstyti lietuvių kalba. 1997 m. atidaryta pirma lietuviška klasė. 2002 m. mokykla išleido paskutinę rusų 12-tą klasę. (45-oji laida). Rusų kalba ugdymas vyksta tik vienoje 9R klasėje. 1996 m. mokykloje ėmė veikti suaugusiųjų mokymo klasės. 2002 m. pradėjo mokytis priešmokyklinio ugdymo grupė.
Rajono tarybos sprendimu nuo 2008 m. rugsėjo 1 d. mokykla prijungimo būdu reorganizuota į Radviliškio Gražinos pagrindinę mokyklą.
Krylatskoje

Krylatskojė – Maskvos rajonas, esantis dešiniajame Maskvos-upės krante tarp Kuncevo, Chorošiovo-Mniovnikų, Strogino ir Filiovskio parko. Rajone vyksta parasparnininkų, motociklininkų, auto sportininkų, slidininkų varžybos. Pagrindinės gatvės: Krylatskaja, Krylatskije cholmy, Osennij bulvar, Osenniaja. Yra metro stotis „Krylatskojė“.

Istorija

Pavadinimas yra kilęs iš buvusios Kryleckojės gyvenvietės vardo, pirmą kartą paminėto Maskvos kunigaikščio Vasilijaus I Dimitraičio 1417 m. antrajame dvasiniame rašte, kuriuo Maskvos kunigaikštis perdavė gyvenvietę savo žmonai Sofijai Vytautaitei.
XVI a. pab. – XVII a. pr. Krylatskoję valdė bojarai Romanovai. 1862–1877 m. čia buvo pastatyta Dievo Motinos Gimimo cerkvė.
Dabartinis rajonas atsirado Tatarovo kaimo ir Krylatskojės gyvenvietės vietoje, kurie nuo 1960 m. rajonas įėjo į Maskvos sudėtį.

Dabartis

Krylatskojė yra vienas švariausių Maskvos rajonų. Čia gyvena žinomi valstybės veikėjai, politikai, aktoriai, menininkai, poetai ir rašytojai. Bendras gyventojų skaičius – 62,1 tūkst.

Gamta

5 unikalūs gamtos paminklai, išsidėstę 300 ha plote, tarp kurių gamtinis parkas „Moskvoreckij“: Serebrianovorsko urėdija, Krylatskije kalvos, Tatarovskaja salpa ir kt. Yra šaltinis, tačiau vanduo neatitinka sanitarinių normų.

Lankytinos vietos

Nuo apžvalgos aikštelės prie cerkvės atsiveria panoraminis vaizdas į Maskvos centrą ir šiaurės vakarus.
Kalcio oksidas

Poveikis žmogui

Kalcio oksidas patekęs ant žmogaus odos ją nudegina, o jo dulkės dirgina kvėpavimo takų gleivinę.
Valdemaras Anužis

Biografija

1959–1966 m. mokėsi Klaipėdos 5–oje vidurinėje mokykloje, 1970 m. baigė Klaipėdos 10–ąją vidurinę mokyklą. 1976 m. baigė Kauno medicinos instituto Gydomosios medicinos fakultetą
1977–1979 m. Klaipėdos Greitosios medicino pagalbos gydytojas, Klaipėdos Vaikų ir jaunimo sporto mokyklos dviratininkų sporto medicinos gydytojas, 1979–1980 m. Klaipėdos ligoninės gydytojas anesteziologas, 1980–1984 m. Olimpinio rezervo sporto mokyklos gydytojas. 1984–1986 m. apylinkės gydytojas. 1986–1990 m. futbolo komandos „Atlantas“ gydytojas. 1990–1993 m. Klaipėdos ligoninės gydytojas anesteziologas reanimatologas, 1993–1995 m. ligoninės vyr. gydytojo pavaduotojas.
1995–1997 m. Klaipėdos miesto savivaldybės Socialinio departamento direktorius, 1997–2000 m. Klaipėdos savivaldybės administratorius. 2000 m. Klaipėdos ligoninės vyr. gydytojas, 2001–2003 m. vyr. gydytojo pavaduotojas. Nuo 2003 m. Klaipėdos apskrities viršininko administracijos apskrities gydytojas.

Politinė veikla

1999–2001 m. LLS, nuo 2002 m. LSDP Klaipėdos skyriaus narys.
1995–1997 m., 1997–2000 m., 2000–2003 m. ir 2003 m. Klaipėdos miesto savivaldybės tarybos narys, LSDP frakcijos pirmininkas, Peticijų komisijos pirmininkas. 2003 m. Europos regionų komiteto narys – stebėtojas.
1996–2001 m. SPAB „Klaipėdos energija“ stebėtojų tarybos pirmininkas, UAB „Žvejų kultūros rūmai“ valdybos pirmininkas, UAB „Klaipėdos krašto atliekų tvarkymas“ valdybos pirmininkas, SPAB „Klaipėdos vanduo“ valdybos narys, AB „Klaipėdos laivų remontas“ stebėtojų tarybos narys.
2003 m. Klaipėdos teritorinės ligonių kasos, Klaipėdos apskrities ligoninės, Klaipėdos tuberkuliozės ligoninės stebėtojų tarybų pirmininkas.
Mikroskopas

Istorija

Pirmojo mikroskopo išradimas paprastai priskiriamas Zacharijui Jansenui, kuris pirmąjį mikroskopą sukonstravo apie 1595 metus Nyderlanduose. Kadangi Zacharijus tuo metu buvo labai jaunas, manoma, kad pirmąjį mikroskopą galėjo sukurti jo tėvas Hansas. Šis pirmasis Jansenų sukurtas sudėtinis mikroskopas buvo paprastas vamzdelis su lęšiais abiejuose galuose. Prie pirmųjų mikroskopų tobulinimo prisidėjo ir anglų išradėjas Robertas Hukas (Robert Hooke, 1635–1703). Tokie pirmieji mikroskopai didino nuo 3 iki 9 kartų. Šiuolaikiniai tokio tipo mikroskopai didina virš 400 kartų. Optinio mikroskopo didinimo galimybes riboja difrakcijos fenomenas.
Vaclovas Mišeikis

Biografija

Baigė Didšilių pradinę bei 1966 m. Žemaičių Naumiesčio vidurinę mokyklas, 1971 m. – Lietuvos žemės ūkio akademiją, inžinierius – mechanikas. 1990 m. technikos mokslų daktaras.
1971–1972 m. Šilutės rajono Kivylių ir 1972–1975 m. Vainuto tarybinių ūkių vyriausiasis inžinierius mechanikas. 1975–1977 m. Žemaičių Naumiesčio profesinės technikos mokyklos direktoriaus pavaduotojas auklėjamajam darbui. 1977–1980 m. Šilutės rajono „Nemuno“ valstybinio žirgyno direktoriaus pavaduotojas, 1980–1992 m. – žirgyno direktorius. Padalinus žirgyną į dvi įmones, įkūrė UAB „Vilkė“ ir dirbo vyriausiuoju inžinieriumi, 1997–2000 m. – žemės ūkio kooperatyvo „Plaušvariai“ valdytojas.
2000–2003 m. Pagėgių savivaldybės meras.
1991–2000 m. Šilutės rajono tarybos, Šilutės rajono savivaldybės tarybos, 2000–2007 m. – Pagėgių savivaldybės tarybos narys.
1990–2001 m. Lietuvos valstiečių partijos narys, Pagėgių skyriaus pirmininkas, partijos tarybos narys, 2001–2005 m. – Valstiečių ir Naujosios demokratijos partijų sąjungos narys. 2006 m. Lietuvos liberalų sąjūdžio narys, Pagėgių skyriaus pirmininkas, 2018 m. – Lietuvos valstiečių ir žaliųjų sąjungos narys.
Įvairių žemdirbių organizacijų narys, Šilutės kredito unijos Stebėtojų tarybos narys. Mažosios Lietuvos enciklopedijos II tomo straipsnių rengimo talkininkas. Žmona – Meilutė. Vaikai – iš pirmosios santuokos: Saada (g. 1969 m.) ir Laima (g. 1970 m.), iš antrosios – Dalia (g. 1977 m.), Vidas (g. 1979 m.) ir Vytautas (g. 1987 m.).
Cheminė formulė

Cheminė formulė – formulė, kurioje cheminių elementų simboliais pateikiama informacija apie cheminę junginių sudėtį ir sandarą. Molekulę galima aprašyti empirine, molekuline ir struktūrine formulėmis, kurios pateikia kiek skirtingą informaciją. Pavyzdžiui, heksano empirinė formulė yra C₃H₇, molekulinė formulė – C₆H₁₄ ir struktūrinė formulė – CH₃CH₂CH₂CH₂CH₂CH₃, rodanti, kad heksanas yra linijinės struktūros.
Kai kurių funkciškai skirtingų junginių molekulinės formulės gali sutapti. Tą pačią molekulinę formulę C₂H₆O turi dimetileteris CH₃-O-CH₃ ir etanolis CH₃CH₂-OH. Šios dvi medžiagos vadinamos funkciniais izomerais.
Kitų molekulių sutampa ne tik empirinės, molekulinės, bet, atrodo, ir struktūrinės formulės, tačiau cheminis junginys skiriasi taip, kaip žmogaus kairė ranka skiriasi nuo dešinės. Šios molekulės, vadinamos enantiomerais, skiriasi savo biocheminėmis savybėmis. Žmogaus organizme metabolizuojamos tik L aminorūgštys, o D enantiomeras randamas bakterijų ląstelių sienelėse. Cheminės sintezės metu gaunamas racematas (abiejų enantiomerų po 50 %), o fermentinės sintezės metu selektyviai sintetinamas tik vienas iš jų. Vaistų atveju tik vienas enantiomeras pasižymi reikiamomis savybėmis.

Empirinė formulė

Empirinė formulė – tai pati paprasčiausia junginio formulė, kuri pateikia informaciją apie kiekvieno elemento atomų santykį molekulėje. Atomų skaičių rodo cheminio simbolio dešinėje, apačioje parašyti skaičiai (O₂ – du deguonies atomai). Jeigu jokio skaičiaus nėra, tai reiškia, jog jis lygus vienetui (H₂O – du vandenilio atomai ir vienas deguonies atomas sudaro vandens molekulę). Ši formulė nedaug pasako apie cheminę medžiagą, pvz.: CH₂O empirinė formulė tinka tiek acto rūgščiai, tiek gliukozei, tiek metanaliui.

Molekulinė formulė

Molekulinė formulė pateikia informaciją apie iš tikro egzistuojančios molekulės atominę sudėtį, t. y. parodo kiek ir kokių atomų sudaro molekulę, bet neteikia informacijos apie atomus jungiančius cheminius ryšius. Metanalio molekulinė formulė sutampa su jo empirine formule CH₂O, acto rūgšties molekulinė formulė yra dviguba empirinė formulė C₂H₄O₂, o gliukozės šešiakartinė empirinė formulė C₆H₁₂O₆.

Struktūrinė formulė

Struktūrinėje formulėje pavaizduota kokia tvarka ir kokio tipo ryšiais molekulėje esantys atomai yra išsidėstę vieni kitų atžvilgiu (molekulė nėra plokščia struktūra). Viengubais brūkšneliais (-) vaizduojamos viengubos kovalentinės jungtys, dvigubais (=) – dvigubos, o trigubais – trigubos kovalentinės jungtys.
Sutrumpinta struktūrinė 2-buteno formulė yra CH₃CH=CHCH₃, tačiau ji neteikia informacijos apie metilo grupę (CH₃), kuri molekulėje gali būti arba cis (kitaip Z; vok. zusammen), arba trans (kitaip E; vok. entgegen) padėtyje. Pilna struktūrinė formulė parodo apie kurį 2-buteno (cis-2-butenas ar trans-2-butenas) erdvinį izomerą kalbama.
Parurezė

Parurezė arba urofobija (lot. ir angl. paruresis) - socialinio nerimo sutrikimo forma, pasireiškianti negalėjimu nusišlapinti šalia esant aplinkiniams (realiems ar įsivaizduojamiems), pvz., viešuosiuose tualetuose. Ši fobija labiau paplitusi tarp vyrų, nors yra ir nuo jos kenčiančių moterų.
Daug žmonių trumpuose, pavieniuose momentuose patiria sunkumą nusišlapinti tokiose situacijose, kai arti yra kiti žmonės. Tokiu atveju parurezė gali būti paprastas drovumas, gėdijimasis, kad kas nors pamatys lytinius organus, ar baimė būti pastebėtam nenusišlapinus. Kai kuriems žmonėms gali neišeiti nusišlapinti judančiose transporto priemonėse, kai kuriuos gali trikdyti garsas, sukeltas jų šlapinimosi tyliuose viešuosiuose tualetuose. Kraštutiniais atvejais paruretikas nusišlapinti gali tik būdamas visiškai vienas namuose ar taikant kateterizaciją.
Nors dauguma kenčiančiųjų teigia, kad tokia būsena atsirado paauglystės metais, ji gali atsirasti bet kokiame amžiuje. Kai kurie paruretikai sąmoningai kenčia norą šlapintis, vengia gerti skysčių, o šlapintis eina tik į neužimtus viešuosius tualetus. Ūmiais atvejais šis sutrikimas gali labai veikti žmogaus gyvenimą. Priklausomai nuo ūmumo, įveikti parurezę be psichologo, neuropatologo ar palaikančiųjų pagalbos gali būti itin sunku. Ūmią parurezę kenčiantys žmonės gali vengti vykti toli nuo savo namų ar negalėti užmegzti intymių santykių. Kai kurie nusišlapinti negali net namie, jei kas nors yra netoliese.
Kai kurie narkotikai, tokie kaip heroinas, hidrokodonas ar ypač metadonas, gali sukelti sunkumą šlapinantis. Tai priklauso nuo ūmumo ir nuo žmogaus, tačiau daug piktnaudžiaujančių ir vartojančių šias medžiagas asmenų kenčia nuo parurezės. Iš dalies tai yra fizinio pobūdžio padarinys.

Termino pavadinimas

Terminą parurezė (paruresis) sugalvojo Viljamsas ir Degenhartas (1954) savo pranešime „Parurezė: šlapinimosi sutrikimo tyrimas“ (Paruresis: a survey of a disorder of micturition) Psichologijos žurnale (Journal of Psichology) 51:19-29. Jie ištyrė 1419 koledžo studentų ir nustatė, kad 14,4% buvo patyrę parurezę, atsitiktinai ar pasikartojančiai.
Parurezė dar vadinama urofobija ar drovios šlapimo pūslės sindromu.

Pripažinimas

Pasaulyje didėja šios būsenos pripažinimas. Yra įsteigta net Tarptautinė ir Europos parurezės asociacija. Vis labiau ši būsena pripažįstama JK sveikatos apsaugos tarnybos (NHS) ir pačios vyriausybės. JAV DSM-IV šią būseną klasifikuoja kaip socialinio nerimo sutrikimo formą ar socialinę fobiją, nors tai yra ginčijama kai kurių klinicistų.