google/wiki40b huggingface dataset:
Petras Čeliauskas

Biografija

Gimė 1929 m. kovo 18 d. Surinkiškiuose. 1948 m. baigė Švėkšnos gimnaziją, po karinės tarnybos - neakivaizdiniu būdu VPI (1960). 1949-1994 m. Švėkšnos mokykloje dėstė matematiką, braižybą, astronomiją, 1961–1969 m. ir 1975-1984 m. buvo direktoriaus pavaduotojas mokymo reikalams. Yra išleidęs didaktinės medžiagos darbui su perforuotomis plokštelėmis. 1969 m. susidomėjo kraštotyra, mokyklos 50-mečio proga įrengė muziejų. Jubiliejinio leidinio “Švėkšnos vidurinė mokykla” vienas iš autorių. Sukūrė abiturientų laidų ir jubiliejinių ženkliukų. Už istorinius publicistinius Švėkšnos miestelio tyrinėjimus bei publikacijas istoriniais klausimais P. Čeliauskas apdovanotas premija “Sidabrinė nendrė” (1996). 
Kitas P. Čeliausko pomėgis - tarptautinė esperanto kalba. Į ją išvertė ir paskelbė A. Baranausko „Anykščių šilelį“, Maironio “Jūratę ir Kastytį”, E. Mieželaičio eilėraščių rinkinį “Žmogus”, V. Mozūriūno “Legendą apie Vilniaus pilį”, S. Nėries “Eglę žalčių karalienę” ir kitų poetų eilėraščių bei dainų. 1989 m. serijoje “Noriu žinoti” išleista jo knyga “Nuo Babelio iki Esperanto”. Į lietuvių kalbą yra išvertęs esperantininkų himną “Viltis” ir fantastinį romaną “Uždaras miestas”. P. Čeliauskas dalyvavo pasaulio esperantininkų kongresuose Norvegijoje, Suomijoje, Čekijoje, Prancūzijoje ir Vokietijoje. Nuo 1995 m. redagavo Lietuvos esperantininkų žurnalą “Litova stelo” (Lietuvos žvaigždė). 1999 m. išleido knygą “Švėkšna atsiminimuose”. Jam suteiktas Pasaulinės esperantininkų sąjungos garbės nario vardas (1999).
Bornholmas

Bornholmas – Baltijos jūros sala, priklausanti Danijai, į šiaurę nuo Lenkijos ir apie 40 km į pietus nuo Švedijos. Salos plotas – 588,4 km², gyventojų – 40 215 (2014 m.).
Administracinis centras – Rionė (apie 15 000 gyventojų). Bornholmas – (Bornholms Regionskommune) yra atskiras Danijos administracinis vienetas, turintis savivaldą.

Pavadinimas

Pirmaisiais mūsų eros amžiais sala buvo vadinama Burgundaholm arba  Burgondhar („Burgundijos sala“), nes į salą atsikėlė burgundų gentys.

Istorija

Pirmieji žmonės apsigyveno maždaug prieš 12 000 metų, tai buvo medžiotojų ir rinkėjų grupelės. Seniausios būstų liekanos datuojamos apie 7000 m. pr. m. e. Maždaug 4000 m. pr. m. e. įsigali žemdirbystė. Yra išlikę bronzos amžiaus piešinių olose bei kapinynų.
Geležies amžiaus radiniai (apie 500 m. pr. m. e. – apie 800 m. e.m) byloja apie intensyvius prekybinius mainus.
Pirmąsyk rašytiniuose raštuose sala kaip atskira karalystė paminėta 890 m., kurią maždaug 961–985 m. užgrobė danų karalius Haroldas I Mėlyndantis. Po to kelis amžius truko vidiniai konfliktai tarp bažnytinės ir karaliaus valdžios. XII a. pastatytos Hammershus (karaliaus) bei Lilleborg (vyskupo) pilys.
1643–1658 m. salą buvo užgrobusi Švedija, po to vėl grįžo Danijai, po to saloje įsivyravo taika, suklestėjo amatai.
Antrojo pasaulinio karo metu 1940 m. Bornholmo saloje išsilaipino Vokietijos kariuomenė. Po to, kai 1945 m. gegužės 8]] d. Vokietija pasirašė besąlyginės kapituliacijos aktą, Bornholme dislokuoti vermachto likučiai atsisakė kapituliuoti, dėl to Rønne ir Nexø miestai buvo bombarduojami. Salose iki 1946 buvo sovietiniai armijos daliniai. Bet dabar ji vis tiek priklauso Danijai.

Kita informacija

Bornholmo liga – virusinė (Coxsackie virus) liga, pavadinta todėl, kad pirmąsyk buvo aptikta šioje saloje.
Albertas Belas

Biografija

Baigė Ruopažių pagrindinę mokyklą, 1953–1955 m. mokėsi Rygos Komunalinės statybos technikume, 1955–1956 m. studijavo Maskvos cirko meno mokykloje. 1957–1958 m. tarnavo armijoje. 1960 m. eksternu baigęs Rygos miesto 23-ąją jaunimo vidurinę mokyklą bandė stoti į Maskvos kinematografijos institutą, bet nebuvo priimtas. 1968–1969 m. mokėsi aukštusiuose scenaristų kursuose Maskvoje.
1959–1964 m. dirbo įvairius darbus. Nuo 1964 m. profesionalus rašytojas. 1974–1977 m. Latvijos rašytojų sąjungos prozos konsultantas. 1994–1995 m. laikraščio „Neatkarīgā Cīņa“ teatro apžvalgininkas.
1976–1989 m. TSKP narys. 1990 m. Ruopažių ir Stuopinių apylinkių (pagastų) gyventojai nuo Latvijos Tautos Fronto išrinko Latvijos Aukščiausiosios Tarybos deputatu, dirbo žinių ir kultūros komisijoje. 1993–1994 m. Valdžio Birkavo vyriausybės narys. Nuo 1999 m. Latvijos mokslų akademijos garbės narys.

Kūryba

Pirmoji trumpa novelė „Nakts etīde“ išspausdinta žurnale „Padomju Latvijas Sieviete“ 1963 m. Nr.9. Novelių rinkiniuose ir romanuose vyrauja tautos likimo, individo ir visuomenės santykių problematika. 1967 m. išėjęs jo romanas „Nemiga“ 1971 m. buvo įvertintas kaip antitarybinis, autoriui buvo iškelta baudžiamoji byla, tačiau prokuratūra nesugebėjo įrodyti, kad jame aprašyti įvykiai prieštarautų tiesai. Nepaisant to iki 1987 m. nauja jo kūryba nebuvo spausdinama. Romano „Žmonės valtyse“ veiksmas vyksta XIX a. Kuršių nerijoje.
Romanuose „Juodasis ženklas“, „Latvių labirintas“, „Ugnies atšvaitai ant kiaušinio kevalų“ vaizduojami tragiški sovietinės ir nacių okupacijos metų įvykiai. Kūriniams būdinga paraboliškumas, filosofiškumas, polifoninis stilius.
Populiariausi romanai išversti į keliolika pasaulio kalbų.
Būdvietis

Aplinkinės gyvenvietės

Senoji Radiškė 5 kmBilvyčiai 0,8 kmAštrioji Kirsna 4,3 kmKalniai 2,6 kmVarnakampis 1,8 kmBerezninkai 2,6 km
Burokai (Punskas) 5,4 kmKybartai (Lazdijai) 3,2 kmStrumbagalvė 2,1 km
LAZDIJAI 14 km
Šimkaičių valsčius

Šimkaičių valsčius buvo vakarų Lietuvoje. Centras – Šimkaičiai.
Čekijos futbolo varžybos 1978–1979 m.

Pirmenybės

Čekijos komandos žaidė Čekoslovakijos pirmenybėse, žr. Čekoslovakijos futbolo varžybos 1978–1979 m.
Lasalizmas

Lasalizmas – Ferdinando Lasalio suformuluota socializmo teorija, paremta visuotine rinkimų teise, kaip universalia politine priemone, dabininkams ginant kitas savo teises.
Propagavo valstybės remiamas gamybines asociacijas, „geležinį darbo užmokesčio dėsnį“ (darbo užmokestis, veikiamas natūralaus gyventojų prieaugio ir judėjimo, svyruoja apie fiziškai būtiną pragyvenimo minimumą), valstybę suprato kaip antklasinę organizaciją, kovojančia su gamta, skurdu, nemokšiškumu, auklėjančią visuomenę ir tarnaujančią visuomenei. Nepripažino klasių kovos, revoliucinių kovos metodų.
Žymiausi šalininkai B. Bekeris, J. Šveiceris, V. Hazenklėveris. 1875 m. Gotos suvažiavime lasalininkai susivienijo su eizenachiečiais į Vokietijos socialdemokratų partiją. Daugelio lasalizmo principų laikosi ir šiuolaikiniai socialdemokratai.
Miranda (filmas)

Turinys

Mirandos, nedidelės užeigos šeimininkė, prarado savo vyrą kare ir dabar ji ketina rasti kitą. Per metus ji susipažįsta su keturiais vyrais – pagyvenusiu diplomatu, jaunu vairuotoju, amerikiečiu karo veteranu ir jos užeigoje įsidarbinusiu nauju oficiantu, – ir dabar turi apsispręstu, kuris iš jos meilužių yra tinkamiausias kandidatas tapti jos oficialiu vyru...
Breiðablik UBK

Istorija

Klubas įkurtas 1950 m. Turi krepšinio komandas (vyrų ir moterų), bei futbolo komandas (vyrų, bei moterų).

Vyrų futbolo komanda

Vieną kratą yra tapę šalies čempionais ir vieną kartą iškovojo šalies futbolo taurę.
Antanas Bauža

Biografija

1924–1926 m. priklausė Lietuvos valstiečių liaudininkų sąjungai. 1926–1927 m. kalintas. 1927–1932 m. gyveno Latvijoje. 1932–1940 m. bendradarbiavo ir redagavo laikraščiuose „Žemaitis“, „Žibintas“, „Darbo žemaitis“. 1933–1938 m. vėl kalintas. 1940 m. Liaudies Seimo narys. 1940–1941 m. LKP Telšių apskrities komiteto darbuotojas ir I sekretorius. 1941–1943 m. LKP CK ir LTSR LKT įgaliotinis evakuotojų reikalams Marijos ATSR, Totorijos ATSR, Mordovijos ATSR ir Čeliabinsko sričiai. 1944 m. baigė darbuotojų kursus Šujoje. 1944–1945 m. LKP Telšių apskrities komiteto I sekretorius. 1947–1949 m. Telšių apskrities vykdomojo komiteto pirmininkas. 1940–1947 m. LTSR Aukščiausiosios Tarybos deputatas.
Superdiodas

Superdiodas (angl. precision rectifier arba superdiode) – lygintuvo darbą imituojanti schema elektros signalų transformacijai. Šiame prietaise kartu su diodu naudojamas operacinis stiprintuvas.
Toks lygintuvas naudojamas ne maitinimo šaltinyje, o įvairiais kitais atvejais, kuomet reikia transformuoti kintamosios srovės signalą į vieno pusperiodžio pulsuojančios nuolatinės srovės signalą (pavyzdžiui, radijo signalų detekcija). Jis praleidžia tik teigiamą įėjimo signalo pusperiodį.

Paprasčiausias superdiodas

Paprasčiausias superdiodas gaunamas įjungus diodą į gilų neigiamą grįžtamąjį ryšį turinčio stiprintuvo išėjimo grandinę (žr. pav). Įprastinis puslaidininkis diodas atsidaro įtampai tiesiogine kryptimi viršijus tam tikrą slenkstį. Schemoje su operaciniu stiprintuvu šis slenkstis mažesnis tiek kartų, koks yra stiprintuvo stiprinimo koeficientas (jis būna labai didelis ir neretai paprastumo dėlei laikomas begaliniu). Taigi ši schema gali lyginti ir labai silpnas įtampas. Tačiau neigiamo pusperiodžio metu stiprintuvo įšėjime formuojama neigiamam jo maitinimo šaltiniui lygi įsotinimo įtampa. Išėjimo iš įsotinimo režimo procesas palyginti ilgas, todėl schema netinka aukštesniems dažniams lyginti.
T-34

Sukūrimo istorija

Tanko istorija prasidėjo 1937 m., kuomet Charkovo gamyklos tankų konstruktorių biuras iš Raudonosios armijos pagrindinės autošarvuočių valdybos gavo užsakymą projektuoti nauja vikšrinį arba ratinį tanką, kuris turėjo pakeisti tuometinį pagrindinį Raudonosios armijos tanką BT.
Kostas Labanauskas

Biografija

Prasidėjus Pirmajam pasauliniam karui šeima buvo pasitraukusi į Petrogradą. 1925–1929 m. mokėsi Šiaulių valstybinėje gimnazijoje, 1929–1933 m. Kauno „Aušros“ gimnazijoje. 1933–1939 m. studijavo Vytauto Didžiojo universiteto (VDU) Medicinos fakultete. 1936–1937 m. mokėsi Kauno karo mokykloje, atsargos leitenantas. 1936–1940 m. priklausė Šaulių sąjungai.
1939–1940 m. VDU Medicinos fakulteto patologinio anatominio instituto vyr. preparatorius. 1940–1943 m. VDU Medicinos fakulteto Histologijos ir embriologijos katedros asistentas. 1941 m. Birželio sukilimo dalyvis, 1941 m. Fredos dvaro rūmuose įsteigė pirmosios pagalbos punktą sužeistiesiems gydyti. Karo ir pokario metais teikė profesionalią medicininę pagalbą. 1944–1949 m. VDU (1946–1950 m. Kauno universitetas) Histologijos ir embriologijos katedros vyr. dėstytojas. 1949–1950 m. Vilniaus universiteto Medicinos fakulteto Anatomijos ir histologijos katedros vyr. dėstytojas.
1950–1992 m. Lietuvos kūno kultūros instituto dėstytojas, 1958–1976 m. Anatomijos ir sporto medicinos katedros vedėjas; 1956 m. docentas. 1953 m. Eksperimentinės medicinos institute apgynė disertaciją „Neurologijos reaktyvumas nervinių gijų regeneracijos procesuose“, medicinos mokslų kandidatas.  Parašė daugiau kaip 200 mokslinių straipsnių.
1935–1944 m. ir nuo 1990 m. Lietuvos gydytojų korporacijos „Fraternitas Lituanica“ narys, jos atkūrimo vienas organizatorių ir 1991–1995 m. pirmininkas.  Mokėjo esperanto, lotynų, vokiečių, rusų, anglų kalbas. Buvo filatelijos ir šachmatų entuziastas. Paskutiniuosius gyvenimo metus praleido pas jauniausią dukrą gydytoją Kanadoje. Palaidotas Petrašiūnų kapinėse.
Baisogala

Pavadinimo kilmė

Miestelio pavadinimą sudaro du sandai bais- („baisus“) ir -gala („kraštas, pakraštys, pabaiga“), t. y. Baisogala reiškia „baisi, baisumo vieta, kraštas, pakraštys“.
XX a. tarpukariu vartota lytis Beisagala .

Architektūra

XIX a. – XX a. pradžios Baisogalos dvaro sodyba: rūmai, žirgynas, oficina, kiti ūkiniai pastatai bei parkas, įkurtas XIX a. Rūmai turi romantinio klasicizmo bruožų; dviaukščiai, su dviem rizalitais ir rotonda, dengta kupolu. Interjerų apdailoje daug medžio, kupolo skliautas puoštas tapyba. Fasadus puošia pusapskričių arkų angos su archivoltais, reljefinis girliandų, karo atributų dekoras. Oficinos ir žirgyno fasadus pagyvina toskaniškųjų kolonų poros. Šulinio, ledainės, kumetyno, malūno išorėje – Lietuvos romantizmui būdinga orderinių ir gotikinių motyvų darna. Pastatus supa tapybiškas 12 ha parkas su tvenkiniais, vingiuotais takais, lygiame reljefe laisvai augančiais želdiniais. Rūmai pastatyti XIX a. viduryje didikų Komarų iniciatyva, 1912 m. pristatyti fligeliai. 1986 m. rūmai (projekto architektė Romualda Tarabildienė), oficina, kumetynas ir oranžerija restauruoti, sutvarkytas parkas. 
Yra XIX a. pab. – XX a. pr. Baisogalos geležinkelio stoties statinių kompleksas (stotis, vandentiekio bokštas, rampa), cariniais metais pastatytas prie Liepojos–Romnų geležinkelio.
1928 m. pastatytas paminklas žuvusiems dėl Lietuvos laisvės (projekto autorius Antanas Aleksandravičius); 1964 m. nugriautas, 1989 m. atstatytas. Baisogalos kapinėse yra Lietuvos karių, savanorių ir partizanų kapai, Antrojo pasaulinio karo Sovietų Sąjungos karių palaidojimo vieta.
Sigitas Virketis

Sigitas Virketis (g. 1959 m. lapkričio 3 d. Akmenėje) - Valstybės sienos apsaugos tarnybos (VSAT) vado pavaduotojas, vidaus tarnybos pulkininkas.

Biografija

1990 m. baigė studijas Vilniaus universiteto Istorijos fakultete.
1997 m. gruodžio 2 d. pradėjo tarnybą Pasienio policijos departamento (PPD) Šiaulių pasienio policijos rinktinės Operatyvinio skyriaus viršininku. Nuo 1998 m. rugpjūčio 25 d. PPD Šiaulių pasienio policijos rinktinės vado pavaduotojas operatyviniam darbui. Nuo 2001 m. gegužės 1 d. VSAT Šiaulių rinktinės vado pavaduotojas - Operatyvinės veiklos skyriaus viršininkas. Nuo 2002 m. liepos 1 d. VSAT Šiaulių rinktinės vado pavaduotojas. Nuo 2005 m. gegužės 2 d. VSAT vado pavaduotojas.
2005 m. birželio 29 d. suteiktas vidaus tarnybos pulkininko laipsnis.
Vedęs. Žmona Rima, mokytoja. Dukra Rūta - studentė. Sūnus Linas - vaikų futbolo treneris.
Piotras Ivašutinas

Piotras Ivanovičius Ivašutinas (rus. Ивашутин , Петр Иванович, 1909 m. rugsėjo 6 d. Brest-Litovskas – 2002 m. birželio 4 d. Maskvoje) – rusų karinis žvalgybininkas bei kontržvalgybininkas, lakūnas, ilgametis GRU vadovas, armijos generolas (1971 m.), Sovietų Sąjungos Didvyris (1985 m.).

Išilavinimas, karjeros pradžia

1926–1931 m. Piotras Ivašutinas dirbo geležinkelio srityje, mechanikos gamykloje (Ivanovo-Voznesenskas). 1930 m. įstojo į Komunistų partiją. 1933 m. baigė Stalingrado karinę aviacijos lakūnų mokyklą. 1933–1936 m. buvo lakūnas instruktorius 107-oje Maskvos karinės apygardos aviacinėje brigadoje. 1937 m. sunkiojo bombardavimo (ТБ-3) vadas. 1937–1939 m. mokėsi N. E. Žukovo karinių oro pajėgų mokykloje.

Karjera

1939 m. Piotras Ivašutinas pradėjo tarnauti kontražvalgybos pajėgose (РККА). Dalyvavo SSRS-Suomijos karo metu, ėjo Šaulių korpuso Ypatingojo skyriaus viršininko pareigas. 1941–1943 m. Antrojo Pasaulinio karo metu ėjo Krymo bei Šiaurės Kaukazo fronto, Juodosios jūros grupės, Užkaukazės karinės apygardos NKVD ypatingųjų skyrių viršininko pavaduotojo pareigas. Черноморской группы. 1943–1947 m. Pietvakarių bei Trečiojo Ukrainos frontų (nuo 1945 m. – ir Pietinių armijų grupės) SMERŠ kontražvalgybos valdybos viršininkas. 1947–49 m. Leningrado karinės apygardos MGB kontražvalgybos viršininkas. 1950–1954 m. ir nuo 1966 m. SSRS Aukščiausiosios Tarybos deputatas. 1951–1952 m. SSRS MGB Trečiosios vyriausiosios valdybos (karinė žvalgyba) viršininko pavaduotojas. 1952–1953 Ukrainos valstybės saugumo ministras. 1954 KGB pirmininko prie SSRS Ministrų Tarybos pavaduotojas. 1963–1986 m. Piotras Ivašutinas ėjo GRU viršininko pareigas. 1987–1992 m. SSRS Gynybos ministerijos Generalinių inspektorių grupės narys. 1992 m. Piotras Ivašutinas pasitraukė į atsargą. 2002 birželio 4 d. mirė Maskvoje; palaidotas Trojekūrovskio kapinėse.
Milašiškės

Istorija

1900 m. kaimas minimas Inturkės juodraštinėje priešvedybinių apklausų knygoje.
Ummagumma

Kilmė

Šis Pink Floyd albumas išleistas praėjus trims mėnesiams po „More“ albumo pasirodymo. Albumo pavadinimas kilęs iš žargoninio žodžio „seksas“. Albumo įrašymu šį kartą užsiėmė kitas EMI įrašų studijos padalinys – „Harvest“. Albumo prodiuseriu paskutinį kartą buvo Normanas Smitas. Albumas įdomus tuo, kad vienoje plokštelėje koncertiniai kūriniai (1969 m. balandžio 27 d. „Mothers Club“ Birmingeme ir 1969 m. gegužės 2 d. Mančesterio prekybos rūmuose), kitoje – grupės narių soliniai eksperimentiniai darbai. Įrašų kompanijai „Harvest“ šis dvigubas albumas buvo pirmas, kuris pakliuvo į Topus. 1987 m. albumas išleistas dviem CD. Skaitmeninis CD (Live: 8 31213 2; Studio: 8 31214 2) variantas 1994 m. išleistas Europoje ir 1995 m. JAV.

Albumo viršelis

Albumo viršeliu užsiėmė S. Torgersono dizaino studija „Hipgnosis“. Jame panaudotas miuziklo „Gigi“ viršelis su gupės nariais, ko nėra JAV išleistame variante, - matyt dėl autorinių teisių. Kitoje viršelio pusėje pavaizduotas Pink Floyd techninis personalas ir techninės priemonės, sudėtos ant „Biggin Hill“ oro uosto pakilimo tako. Atvertus albumą matome R. Votersą su buvusia pirmąja žmona Džiuljeta (Juliette Gale). Išleistuose CD leidiniuose R. Voterso žmonos ir oro uosto pakilimo tako nebeliko. 1994 m. radikaliai atnaujintas “Ummagumma“ albumas išleistas reljefiniu viršeliu ir pridėtas plakatas. Vėl sugrąžinta oro uosto nuotrauka, atsirado papildomos nuotraukos, darytos albumo įrašo metu, bei pasikeitė originalios muzikantų portretinės nuotraukos.
Juozas Lazauskas (1892)

Juozas Lazauskas (slapyvardžiai: Aras Besparnis, Homo Religiosus, J. Mantvila, 1892 m. vasario 14 d. Daukšiai, Padovinio valsčius – 1970 m. gegužės 28 d. Kaunas) – Lietuvos pedagogas, vadovėlių autorius, publicistas.

Biografija

1911 m. baigė Veiverių mokytojų seminariją, 1942 m. – Lietuvos universitetą.
1911–1922 m. mokytojavo Vilkaviškio pradžios mokyklose, 1922–1923 m. Telšių, 1924–1926 m. Kėdainių mokytojų seminarijoje, 1923–1924 m. Dotnuvos žemės ūkio technikume, 1926–1946 m. Kauno pradinėje, 1950–1952 m. Kauno vidurinėje mokykloje.
Dalyvavo Lietuvos mokytojų profsąjungos, valstiečių liaudininkų, Lietuvių kalbos draugijos veikloje. Iki 1940 m. knygų leidybos bendrovės „Spaudos fondas“ redaktorius, 1946–1949 m. pedagogikos literatūros leidyklos ir Enciklopedijų, žodynų ir mokslinės literatūros leidyklos redaktorius. Bendradarbiavo žurnaluose „Mokykla ir gyvenimas“, 1933–1934 m. jo redaktorius, „Varpas“, „Lietuvos žinios“, „Jaunimas“, „Kultūra“, „Gimtoji kalba“. Parašė vadovėlių rengimo metodikos darbų.
Rentgeno spindulių fluorescencija

Rentgeno spindulių fluorescencija (RSF) yra charakteringųjų „antrinių“ (arba fluorescencinių) rentgeno spindulių emisija iš medžiagų, kurios buvo sužadintos švitinant jas aukštų energijų rentgeno arba gama spinduliais. Šis reiškinys yra plačiai naudojamas elementinės sudėties cheminei analizei tokiose srityse kaip metalų, stiklo, keramikos ir statybinių medžiagų tyrimai, t. p. kalnakasyboje, teismo medicinos ekspertizėse ir archeologijoje.
Migonys (Kaišiadorys)

Istorija

Sodyboje prie piliakalnio rasta senovės Romos moneta.
Liebfraumilch

Liebfraumilch (vok. Liebfraumilch, Liebfrau(e)nmilch) – pussaldžio baltojo vokiško vyno stilius. Ši vynas gaminamas, daugiausia eksportui, vyno regionuose Reino Hesene, Pfalce, Reingau, ir Nahės vyno regionuose.

Pavadinimas

Vokiečių kalboje žodis Liebfraumilch (daugiausia naudojamas eksportuojamų vynų etiketėse) kilęs iš vok. Liebfrauenmilch. O šį pavadinimą gavo vynai, nuo XVIII a. gaminti Vormso „Liebfrauenkirche“ vynuogynuose, prie taip pat pavadintos bažnyčios. Bažnyčios pavadinimas Liebfrauenkirche reiškia 'Mielosios damos (t. y., Mergelės Marijos) bažnyčia'. Vyno pavadinimas neretai neteisingai verčiamas kaip „Mylimos moters pienas“, nors tikrasis pavadinimas būtų „Dievo motinos pienas“.

Kokybė

Etiketės su užrašais Liebfraumilch paprastai naudojamos vynams iš daugelio Vokietijos vyno regionų. Išimtis yra tik Mozelio regionas. Labai panašių savybių vynas, bet pagamintas iš aukštesnės kokybės vynuogių, gali būti pažymėtas kaip Spätlese ar Auslese. JAV ir D. Britanijoje pardavinėjamas vynas Blue Nun, nors yra Liebfraumilch stiliaus, šiuo pavadinimu nebevadinamas.
Nors pavadinimas Liebfraumilch dar asocijuojasi su žemos kokybės vynais, 1971 m. Vokietijos Vyno įstatymas reikalauja, kad taip pavadinti vynai turi būti kokybės lygio Qualitätswein bestimmter Anbaugebiete (QbA; 3-ias lygis iš 4) ir jie turi būti gaminti Reino Heseno, Pfalco, Nahės ar Reingau vyno regionuose. Vynuogėse mažiausiai 70% uogų turi būti „Riesling“, „Silvaner“ ar „Müller-Thurgau“. Be to, vyne turi būti 18-40g/l likusių cukrų.
Vladimiras Pašuta

Biografija

1941 m. baigė Leningrado universitetą. Nuo 1948 m. dirbo TSRS Mokslų akademijos TSRS istorijos institute, o nuo 1968 m. dėstė Maskvos srities pedagoginiame institute. Profesorius nuo 1970 m. 1976 m. tapo TSRS Mokslų akademijos nariu korespondentu.
Mevlevi ordinas

Mevlevi ordinas (turk. Mevlevilik, pers. مولويه = Molavīyeh) – sufijų ordinas, kilęs iš Konijos miesto dabartinėje Turkijoje, įkurtas XIII a. žymaus poeto, mistiko, teologo Džalaladino Rumi. Ordinas dar žinomas „besisukančių dervišų“ pavadinimu dėl savo išskirtinės maldos praktikos šokti sukantis.
Ordinas įkurtas 1273 m., jau po Rumi mirties, jo pasekėjų, ypač Hiusametino Čelebio. Meveleviai tiki, kad atlikdami zikr šokio forma ritualinės muzikos fone gali pasiekti sąjungą su Dievu. Toks zikr ritualas sufijų vadinamas Sama. Šis šokis simbolizuoja mistinę vidinę žmogaus kelionę per protą ir meilę link tobulybės. Samos praktikos kūrėju laikomas Rumi – pasakojama, kad jis vaikščiojęs po turgų ir išgirdęs ritmingą auksakalių kalimą bei jų kalbamą zikr „la elaha ella’llah“. Rumi užliejęs džiaugsmas ir jis ėmęs suktis iškėlęs rankas į dangų.
Mevlevi dervišų atliekama Sema yra ceremonizuota, ją sudaro keturios dalys: Naat ir Taksim (muzikinė įžanga), Devr-i Veled (dervišų nusilenkimas vienas kitam), Keturi Selamai (dervišų šokis), Baigiamoji malda (citata iš Korano). Dervišai atlikdami Semą vilki specialius baltus, ilgaskvernius drabužius, ilgą kepurę (kûlah) sukasi ant dešinės kojos aplink šeichą, dešinė ranka ištiesta link dangaus.
Osmanų valdymo metais Mevlevi ordinas klestėjo, chanakos steigėsi ne tik Turkijos miestuose, bet ir Sirijoje, Libane, Balkanuose, Egipte. 1925 m. paskelbus Turkijos Respubliką ordinas buvo uždraustas, chanakos uždarytos, nariai persekioti. Nors pats ordinas taip ir neatkurtas, tačiau 1954 m. panaikinti apribojimai pasirodymams. Palaipsniui dervišų šokis tapo Turkijos turistiniu ženklu, dabar šie šokiai dažnai atliekami restoranuose, koncertuose, renginių metu ir kt.
Dzindžou

Istorija

Senovėje miestas buvo žinomas kaip Tuhe (徒河), priklausė Jan valstybei. Dabartinis pavadinimas naudojamas nuo Liao dinastijos laikų. Vėliau dar vadintas Činsianu (angl. Chinhsien).
Piranas

Istorija

Šioje vietovėje nuo seno gyveno istrų gentys. 178 m. pr. m. e. teritorija užimta romėnų. VII a., valdant Bizantijai, Piranas buvo įtvirtintas. 788 m. kraštą užkariavo frankai, vėliau apgyvendino slavai. Viduramžiais miestas priklausė Venecijos respublikai. XIX a. pab. Piranas buvo Austrijos-Vengrijos dalimi, tačiau absoliuti gyventojų dauguma buvo italai. Po I pasaulinio karo Piranas atiteko Jugoslavijai.
2010 m. Pirano meru tapo juodaodis, iš Ganos kilęs verslininkas Peter Bossman.
Kančendžanga

Pavadinimas

Kalno pavadinimas, sudarytas remiantis tibetiečių bei sanskrito kalbomis, reiškia „Penki didžiojo sniego lobiai“ (kang – sniegas; chen – didelis; zod – lobis; nga – penki). Pavadinimas simbolizuoja penkias kalną sudarančias viršūnes.

Kopimai

Pirmasis bandymas įkopti į Kančendžangą įvyko 1905 m. Tuomet ekspedicija, vadovaujama Alisterio Kraulio, pasiekė maždaug 6500 m aukštį.
1929 m. vokiečių ekspedicija pasiekė 7390 m, tačiau galiausiai, dėl įsisiautėjusios pūgos, privalėjo grįžti atgal.
1955 m. gegužės 25 d. britams, Joe Brown ir George Band galiausiai pavyko pasiekti kalno viršūnę. Jau kitą dieną jų žygį pakartojo dar du tos pačios ekspedicijos nariai.
1979 m. anglai Doug Scott, Peter Boardman ir Joe Tasker pasiekė kalno viršūnę nesinaudodami deguonies balionais.
1983 m. prancūzas Pierre Beghin tapo pirmuoju, kuris į Kančendžangą užkopė vienas.
1986 m. lenkai Jerzy Kukuczka ir Krzysztof Wielicki pirmieji į Kančendžangą užkopė žiemą.
Skroblas

Charakteristika

Liemuo briaunotas, pilkas, žievė lygi. Laja tanki, be stiprių šakų. Žiedai žirginiuose, kurie iš pumpurų išsiskleidžia kartu su lapais; kiekvieną žiedą dengia kiaušiniška pažiedė, kurios pamate yra 4–12 kuokelių, perskeltais koteliais. Vaisius – riešutėlis, prisitvirtinęs prie gvildo pamato.